tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ralph Votapek

Ralph Votapek (s. 1939 Milwaukee, Wisconsin) on yhdysvaltalainen pianisti.
Votapek opiskeli 9-vuotiaasta saakka Wisconsinin musiikkikonservatoriossa. Hän jatkoi opintojaan Northwestern Universityssa, Manhattan School of Musicissa ja Juilliard Schoolissa. Hänen opettajiinsa kuuluivat Guy Mombaerts, Robert Goldsand, Rosina Lhévinne, Nadia Reisenberg ja Rudolf Serkin. Votapek voitti vuonna 1959 Naumburgin kansainvälisen pianokilpailun ja vuonna 1962 ensimmäisen kansainvälisen Van Cliburn -pianokilpailun. Näiden voittojensa myötä Votapek pääsi tekemään debyyttinsä The Town Hallissa sekä Carnegie Hallissa ja solmimaan sopimukset RCA Recordsin sekä impresario Sol Hurokin kanssa. Votapek on sittemmin toiminut keskeisten orkesterien solistina, kamarimuusikkona ja sooloresitalistina. Carnegie Hallissa hän on tehnyt lukuisia esiintymisiä. Hän on myös pitänyt yhteiskonsertteja kahdella pianolla ja nelikätisesti vaimonsa Albertine Votapekin kanssa. Vuonna 1966 Votapek piti ensimmäisen monista kiertueistaan Etelä-Amerikassa.
Votapekin ohjelmistoon on kuulunut teoksia esimerkiksi sellaisilta säveltäjiltä kuin Ludwig van Beethovenilta, Franz Schubertilta, Robert Schumannilta, Claude Debussylta, Maurice Ravelilta, Sergei Prokofjevilta, Alberto Ginasteralta, George Gershwinilta, David Diamondilta, Kent Kennanilta ja James Willeylta. Votapek on levyttänyt eri levymerkeille kuten Ivory Classicsille, Deccalle ja Blue Griffinille. Hänen merkittäviin levytyksiinsä kuuluvat vuonna 2010 Blue Griffinin kautta julkaistu Schubertin sonaattilevy sekä "20th Century Masterpieces" (Ivory Classics, 1998), joka sisältää 1900-luvun sooloteoksia Ginasteralta, Poulencilta, Szymanowskilta ja Piazzollalta. Vuonna 1979 Votapek tulkitsi Arthur Fiedlerin viimeisellä Boston Pops Orchestran kanssa tekemällä levytyksellä Gershwinin teoksen "Second Rhapsody".
Votapek työskenteli pianonsoiton professorina Michiganin osavaltionyliopistossa, jossa oli nimikkotaiteilijana 36 vuoden ajan.
San Miguelin piirikunta (Colorado)

San Miguelin piirikunta () on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 8 179 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Telluriden kaupunki. Piirikunta on perustettu 2. maaliskuuta 1883.
Misha Dichter

Misha Dichter (s. 27. syyskuuta 1945 Shanghai) on yhdysvaltalainen pianisti.
Dichter syntyi Puolasta toisen maailmansodan syttyessä paenneille vanhemmille ja muutti perheineen kaksivuotiaana Los Angelesiin. Hän aloitti pianotunneilla käymisen 5-vuotiaana. Hän opiskeli pianonsoittoa Aube Tzerkon ja sävellystä Leonard Steinin johdolla ennen siirtymistään 20-vuotiaana Juilliard Schooliin, jossa häntä opetti Rosina Lhévinne. Dichterin kansainvälisen uran käynnisti hänen kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa vuonna 1966 saamansa hopeamitali. Elokuussa 1966 Dichter vieraili Erich Leinsdorfin johtaman Bostonin sinfoniaorkesterin solistina Pjotr Tšaikovskin ensimmäisen pianokonserton esityksessä Tanglewoodissa. Esitys näytettiin kansallisesti NBC:llä ja julkaistiin levytettynä RCA:lla. Kaksi vuotta myöhemmin Dichter esiintyi ensimmäisen kerran New Yorkin filharmonikkojen kanssa; kapellimestarina toimi Leonard Bernstein ja teos oli jälleen Tšaikovskin ensimmäinen pianokonsertto.
Kapellimestareita, joiden kanssa Dichter on uransa aikana tehnyt yhteistyötä, ovat Bernsteinin ja Leinsdorfin ohella olleet Pierre Boulez, Colin Davis, Lawrence Foster, Valeri Gergijev, Carlo Maria Giulini, Bernard Haitink, Mariss Jansons, Kirill Kondrašin, James Levine, Lorin Maazel, Neville Marriner, Kurt Masur, Riccardo Muti, Eugene Ormandy, Carlos Miguel Prieto, André Previn, Simon Rattle, Gerard Schwarz, Robert Shaw, Leonard Slatkin, Robert Spano, William Steinberg, Michael Tilson Thomas, Hans Vonk, Edo de Waart, David Zinman ja Pinchas Zukerman. Kamarimusiikissa yhteistyötä Dichterin kanssa ovat tehneet viulistit Itzhak Perlman, Mark Peskanov ja Nadja Salerno-Sonnenberg, sellistit Lynn Harrell ja Yo-Yo Ma sekä lukuisat jousikvartetit. Nelikätistä ja kahden pianon ohjelmistoa Dichter on tulkinnut pianistivaimonsa Cipa Dichterin kanssa. Pariskunnan ensimmäisenä yhteisenä levytyksenä ilmestyi kolmen levyn setti Wolfgang Amadeus Mozartin kaikista nelikätisistä pianoteoksista.
Dichter tunnetaan esimerkiksi Franz Lisztin teosten tulkitsijana. Hänelle myönnettiin "Grand Prix International du Disque Liszt" huomionosoituksena Philips Recordsin kautta julkaistusta Lisztin pianotranskriptioiden levytyksestä. Dichter piti vuonna 2007 kolmen kuukauden tauon esiintymisestä Dupuytrenin kontraktuuran takia, mutta jatkoi uraansa toivuttuaan. Hän on pitänyt mestarikursseja ja kirjoittanut artikkeleita merkittäviin julkaisuihin kuten "The New York Timesiin". Dichter asuu New Yorkissa ja hänellä on vaimonsa kanssa kaksi poikaa.
Telluuritetrabromidi

Telluuritetrabromidi (TeBr4) on telluurin ja bromin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa telluuritetrabromidi on keltaista tai oranssia kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee muun muassa dietyylieetteriin, bentseeniin ja kloroformiin. Se liukenee hieman veteen, mutta hydrolysoituu helposti. Sulana se johtaa sähköä, koska se dissosiotuu TeBr3+ ja Br--ioneiksi. Kuumennettaessa telluuritetrabromidia kiehumispisteeseensä se hajoaa telluuridibromidiksi ja bromiksi.
Telluuritetrabromidia valmistetaan telluurin ja bromin välisellä reaktiolla.
Te + 2 Br2 → TeBr4
Telluuritetrabromidia käytetään katalyyttinä valmistettaessa orgaanisia happoja. Se myös reagoi alkeenien kanssa muodostaen organotelluuriyhdisteitä.
Silvije Strahimir Kranjčević

Silvije Strahimir Kranjčević (1865–1908) oli kroatialainen runoilija. Hän syntyi ja vaikutti Bosniassa. Hänen syvälliset runonsa kuvastavat surumielisyyttä ja synkkää maailmankatsomusta.
Kranjčević työskenteli kansakoulunopettajana Bosniassa, sen jälkeen opettajaseminaarissa Sarajevossa. Hän toimitti jonkin aikaa bosnialaista aikakauskirjaa "Nadaa". Hänen esikoiskirjansa, runokokoelma "Bugarkinje" (lähinnä slaavilais-isänmaallisia aiheita) ilmestyi 1885. Sen jälkeen seurasi syvällisiä runoja kokoelmissa "Izabrane pjesme" (1898) ja "Trsaji" (1902). Ruumiilliset vaivat saivat hänet resignoitumaan, vaipumaan epäilyksiin ja pessimismiin, ja ne saavat kauniin ilmentymän hänen runoissaan. Siinä suhteessa hän oli ehkä aikanaan eteläslaavilaisen kirjallisuuden omaperäisin ja modernein runoilija. Näytelmäallegoria "Prvi grijeh" (’Suurin synti’, 1893) ja pikku runot (”Eli! Eli! lama azávtáni?” ja ”Viimeinen Adam”) käsittelevät runomuodossa uskonnollista maailmankysymystä ja kristinuskon asemaa historiallisessa kehityksessä.
Vera Bulitš

Vera Sergejevna Bulitš (; 2. maaliskuuta 1898 Pietari – 2. heinäkuuta 1954 Helsinki) oli venäläinen Suomessa asunut runoilija, proosakirjailija ja kriitikko sekä kirjastonhoitaja. Hän käytti nimimerkkejä "Vera Bull" ja "Verbena".
Vera Bulitšin isä oli Pietarin yliopiston professori, kielitieteilijä ja säveltäjä Sergei Bulitš (1859–1921). Venäjän lokakuun vallankumouksen jälkeen Bulitšin perhe pakeni Suomeen lokakuussa 1917 Karjalan kannaksen Kuolemajärvelle, jossa perheellä oli huvila. Vera Bulitš itse tuli Suomeen myöhemmin syyskuussa 1918. Sergei Bulitšin kuoltua perhe muutti 1924 kannakselta Helsinkiin. Vera Bulitšista tuli vuonna 1932 Helsingin yliopiston kirjaston Slaavilaisen kirjaston kirjastovirkailija ja myöhemmin hän työskenteli myös Suomi-Neuvostoliitto-Seuran kirjastoapulaisena. Vuonna 1948 hän meni työhön 1947 perustetun Neuvostoliittoinstituutin kirjastoon. Bulitš kuoli keuhkosyöpään Helsingissä heinäkuussa 1954. Hänet on haudattu Helsingin ortodoksiselle hautausmaalle.
Bulitš aloitti kirjallisen uransa kirjoittamalla satuja, joista muutamia julkaistiin Anni Swanin toimittamissa "Sirkka"-lehdissä, suomennettuja satuja julkaistiin myös kirjana vuonna 1927. Ensimmäisen runokokoelmansa "Heiluri" Bulitš julkaisi 1934. Hänen runonsa tulivat tunnetuiksi maailmalla venäläisen emigranttilehdistön kautta ja hän myi runokokoelmiaan lukijoilleen omistuskirjoituksilla varustettuina. Vera Bulitš julkaisi myös kirjallisuusarvioita ja esseitä venäläisestä kirjallisuudesta ja kulttuurista Suomessa ja ulkomailla ilmestyneissä emigranttilehdissä. Lisäksi hän käänsi suomalaista ja ruotsinkielistä runoutta venäjän kielelle. Bulitš kirjoitti nimimerkillä "Verbena" radiopakinoita Yleisradion ruotsinkieliselle puolelle vuosina 1947–1951. Hän osallistui myös ruotsinkielisellä puolella "Kirjallinen radioalbumi" -ohjelmasarjan toimittamiseen kääntämällä yhdessä Karin Mandelstamin kanssa otteita uudesta neuvostorunoudesta ja proosasta sekä lukemalla ruotsin kielellä kirjallisuuskatsaukset ohjelmassa.
Vera Bulitšin kuoltua hänen veljensä Konstantin Bulitš ja Bulitšin ystävätär Vera Vladimirovna Leino keräsivät vuonna 1967 hänen kirjallisen jäämistönsä ja lahjoittivat sen Helsingin yliopistolle.
Berndt Herman Ivar Lagermarck

Berndt Herman Ivar Lagermarck (2. kesäkuuta 1843 Turku – 15. marraskuuta 1907 Harkova, Venäjän keisarikunta) oli suomalainen filosofian tohtori, todellinen valtioneuvos ja Harkovan yliopiston kemian professori.
Lagermarckin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Adam Johan Lagermarck (1802–1879) ja Augusta Margareta Aminoff. Hän pääsi ylioppilaaksi 1862 Turun kymnaasista ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1866 sekä filosofian maisteriksi, lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1869.
Lagermarck työskenteli laboraattorina Helsingin yliopiston kemian laboratoriossa 1866–1869. Hän oli Harkovan yliopistossa yksityisdosenttina 1871–1872, kemian dosenttina 1872–1873, kemian ylimääräisenä professorina 1873–1885 ja varsinaisena kemian professorina 1885–1902. Yliopiston rehtorina Lagermarck oli 1899–1901. Hän oli viimeksi keisarillisen Nikitskan puutarhan ja Nikitskan puutarhanhoidon ja viininviljelyn oppilaitoksen johtajana 1903–1905.
Lagermarck oli naimisissa vuodesta 1874 Katarina Stonowskin (1850–1909) kanssa. Lagermarckin veljiä olivat Uudenmaan läänin lääninsihteeri, valtiopäivämies August Carl Adam Lagermarck (1851–1917) ja paperitehtailija Sigvard Fredrik Lagermarck (1854–1929).
Stonehenge, Avebury ja niihin liittyvät paikat

Stonehenge, Avebury ja niihin liittyvät paikat on Unescon maailmanperintökohde Wiltshiressä Englannissa. Alueella on runsaasti esihistoriallisia megaliitteja. Niistä tunnetuin ja arkkitehtonisesti kehittynein on Stonehengen kivikehä, ja suurin on Aveburyn kivikehä. Monumentit rakennettiin ja niitä käytettiin vuosien 3700–1600 eaa. välillä.
Alueella ovat muun muassa seuraavat kohteet:
Pohjois-Amerikan luterilainen kirkko

Pohjois-Amerikan luterilainen kirkko (, NALC) on luterilainen kirkkokunta Yhdysvalloissa. Sillä on yli 142 500 jäsentä ja yli 430 seurakuntaa. Se syntyi vuonna 2010 reaktiona Amerikan evankelisluterilaisen kirkon vuoden 2009 elokuussa tekemään päätökseen avata kirkkonsa pappisvirka henkilöille, jotka elävät suhteessa samaa sukupuolta olevan kanssa. Tätä päätöstä vastustaneet perustivat NALC:in.
Montrosen piirikunta

Montrosen piirikunta () on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 42 758 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Montrosen kaupunki. Piirikunta on perustettu 11. helmikuuta 1883.
Mesan piirikunta

Mesan piirikunta () on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 154 210 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Grand Junctionin kaupunki. Piirikunta on perustettu 14. helmikuuta 1883.
San Juanin piirikunta (Colorado)

San Juanin piirikunta () on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 728 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Silvertonin kunta. Piirikunta on perustettu 31. tammikuuta 1876.
Montrose (Colorado)

Montrose on kaupunki Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 19 132. Montrose on Montrosen piirikunnan hallintokeskus. 
Barbara Bynum toimii Montrosen pormestarina. 
Väestö.
Kaupungin asukkaista 73 prosenttia on valkoisia ja 22,38 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 95,9 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 42,3 vuotta.
Maria Widnäs

Maria Widnäs (7. huhtikuuta 1903 Pietari – 21. joulukuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, professori, kirjastonhoitaja ja kielenkääntäjä.
Maria Widnäsin vanhemmat olivat kenraalimajuri Bernhard Otto Widnäs ja Vera Mihailov. Maria Widnäs oli maineikkaan, Katariina Suuren perustaman Smolnan instituutin kasvatti. Hän pääsi ylioppilaaksi 1921 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1927 sekä filosofian tohtoriksi 1952. Widnäs suoritti kääntäjätutkinnot suomen, englannin, venäjän ja ruotsin kielissä 1950 sekä saksan kielessä 1952. Hän teki opintomatkoja Saksaan ja Alankomaihin 1955, Moskovaan 1957, Ruotsiin ja Neuvostoliittoon useita kertoja 1955–1961, Varsovaan ja Krakovaan 1958-1960 sekä Leningradiin 1965. 
Widnäs oli Suomen Luotonantajayhdistyksen arkistonhoitajana 1921–1926 ja Helsingin yliopiston kirjastossa amanuenssina 1927–1939, nuorempana alikirjastonhoitajana 1939–1954 ja vanhempana alikirjastonhoitajana 1954–1970. Hän työskenteli valantehneenä kielenkääntäjänä vuodesta 1950 alkaen ja oli apulaisprofessorina Oklahoman yliopistossa 1961–1962 sekä Helsingin yliopiston venäjän kielen ja kirjallisuuden dosenttina 1962–1972.
Widnäs oli Kääntäjäyhdistyksen hallituksen jäsenenä vuodesta 1960 alkaen, Suomen slavistipiirin sihteerinä vuodesta 1964 ja Babel-aikakauslehden kirjeenvaihtojäsenenä vuodesta 1964. Suomen slavistipiiri ry. on vuodesta 1984 alkaen jakanut Maria Widnäsin mukaan nimettyä gradupalkintoa.
Maria Widnäs löytyi kuolleena kirjoituspöytänsä äärestä kaksi päivää ennen joulua 1972. Muistokirjoituksessaan professori Valentin Kiparsky totesi, että vuoteen 1966 voimassa ollut yliopiston vanhentunut johtosääntö, joka oli vaatinut suomen kielen täydellistä hallintaa, oli käytännössä estänyt Widnäsiä osallistumasta oppituolin professorinviran hakuihin. Kiparsky totesi, että koska Widnäsiä ei ”muodollisista syistä” johtuen päästetty mukaan kilpailuun, ei voitu tietää, kuinka hän olisi haussa pärjännyt. Suomen Tasavallan presidentti myönsi hänelle kunniatohtorin arvon vuonna 1971.
Garfieldin piirikunta (Colorado)

Garfieldin piirikunta () on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 60 061 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Glenwood Springsin kaupunki. Piirikunta on perustettu 10. helmikuuta 1883.
Ohjusvene Helsinki

Ohjusvene Helsinki (kylkinumero 60) oli Suomen merivoimien Helsinki-luokan ohjusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 17. lokakuuta 1978 Wärtsilän Helsingin telakalta, missä köli laskettiin 25. syyskuuta 1980. Aluksena kummina oli Seija Pajunen. Alus luovutettiin laivastolle 1. syyskuuta 1981.
Ohjusvene Turku

Ohjusvene Turku (kylkinumero 61) oli Suomen merivoimien Helsinki-luokan ohjusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Wärtsilän Helsingin telakalta ja se luovutettiin laivastolle 1. syyskuuta 1981.
Palvelus.
Alus on romutettu 2011.
Bentin piirikunta

Bentin piirikunta () on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 5 577 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Las Animasin kaupunki. Piirikunta on perustettu 6. helmikuuta 1874.
Boulderin piirikunta

Boulderin piirikunta () on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 326 196 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Boulderin kaupunki. Piirikunta on perustettu 1. marraskuuta 1861.
Facepunch Studios

Facepunch Studios on brittiläinen vuonna 2004 Garry Newmanin perustama pelitalo. Vuonna 2020 yhtiö työllisti 34 henkilöä. Yhtiö tunnetaan parhaiten avoimen pelimaailman videopeleistä "Garry’s Mod" ja "Rust".
Broomfield (Colorado)

Broomfield on kaupunki ja piirikunta Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 74 112 vuonna 2020. 
Guyleen Castriotta toimii Broomfieldin pormestarina. Kaupungista tuli oma piirikuntansa 15. marraskuuta 2001.
Väestö.
Kaupungin asukkaista 77,6 prosenttia on valkoisia, 10,37 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 8,51 prosenttia aasialaisia. 95,5 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 37,8 vuotta.
Castle Pines

Castle Pines on kaupunki Douglasin piirikunnassa Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 10 333. Kaupunki perustettiin 6. marraskuuta 2007 kansanäänestyksen jälkeen.
Tera Radloff toimii Castle Pinesin pormestarina. 
Väestö.
Kaupungin asukkaista 86,3 prosenttia on valkoisia, 5,618 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 4,15 prosenttia aasialaisia. 98,7 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 41,8 vuotta.
Bob Backus

Robert "Bob" Hudson Backus (11. heinäkuuta 1926 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat – 30. kesäkuuta 1999 Hannover, Massachusetts, Yhdysvallat oli yhdysvaltalainen moukarinheittäjä vuoden 1954 Yhdysvaltain mestari ja vuoden 1955 Pan-Amerikan kisojen mestari.
Nuoruudessaan Bob Backus ei läpäissyt pääsyä Yhdysvaltain armeijan palvelukseen liian laihuuden vuoksi so. 195 cm ja 60 kg. Tämän vuoksi hän alkoikin vahvistaa itseään painonnostolla ja alkoi kilpailla painonheitossa ja moukarinheitossa. Hän opiskeli Bostonin lähellä Tuftsin yliopistossa. Vuosien 1956 ja 1960 Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa hän oli molemmissa kuudes eli olympiapaikka jäi saavuttamatta. 
Backus sijoittui vuonna 1950 Yhdysvaltain mestaruuskisoissa kuudenneksi. Vuonna 1952 hän nousi Helsingin kisojen olympiajoukkueeseen. Olympialaisissa ei tullut kuitenkaan menestystä, vaan sijoitus oli finaalin 13. Vuonna 1954 hän saavutti parhaan kansallisen menestyksensä eli Yhdysvaltain mestaruuden. Sen jälkeen hän oli Yhdysvaltain mestaruuskisoissa kolmen parhaan joukossa kaksi kertaa eli 1955 toinen ja 1959 kolmas. Vuoden 1955 Pan-Amerikan kisoissa Méxicossä hän saavutti mestaruuden ja vuoden 1959 vastaavissa kisoissa Chicagossa hän oli kolmas. Parhaan tuloksensa hän saavutti 6. kesäkuuta 1959 New Yorkissa tuloksen ollessa 61,41. Viimeisen kerran hän osallistui Yhdysvaltain mestaruuskisoihin vuonna 1964 sijoituksen ollessa seitsemäs. 
Painonheitossa Backus hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden kahdeksan kertaa eli vuosina 1953–1959 ja viimeisen 1965.
Bob Backusin olympiamatkan aikana Helsingissä hän tutustui suomalaiseen keihäänheittäjään Elsa Torikkaan, jonka kanssa hän solmi avioliiton, joka päättyi myöhemmin kuitenkin eroon.
Cheyennen piirikunta (Colorado)

Cheyennen piirikunta () on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 1 831 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Cheyenne Wellsin kunta. Piirikunta on perustettu 25. maaliskuuta 1889.
Yuman piirikunta (Colorado)

Yuman piirikunta () on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 10 019 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Wrayn kaupunki. Piirikunta on perustettu 15. maaliskuuta 1889.
Washingtonin piirikunta (Colorado)

Washingtonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 4 908 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Akronin kunta. Piirikunta on perustettu 9. helmikuuta 1887.
Martin Meinander

Martin Meinander (17. helmikuuta 1940 Kauniainen – 16. joulukuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen hyönteistieteilijä, museonjohtaja ja Helsingin apulaiskaupunginjohtaja.
Meinander kiinnostui jo lapsena hyönteisistä ja lukioluokilla hänen biologian opettajanaan toiminut Harry Krogerus kannusti häntä tässä harrastuksessa. Meinander aloitti biologian opinnot Helsingin yliopistossa 1958 ja hänestä tuli Luonnontieteellisen museon intendentti 1962. Meinander väitteli tohtoriksi vuonna 1972 verkkosiipisten systematiikasta ja hänestä tuli samana vuonna entomologian dosentti. Meinander oli eläinopin vt. ruotsinkielisenä professorina 1980-1989 ja Luonnontieteellisen keskusmuseon johtajana 1989-1996. 
Hyönteistieteilijänä Meinander keskittyi verkkosiipisten (Neuroptera) tutkimiseen. Hän julkaisi yli 100 tieteellistä artikkelia pääasiassa verkkosiipisistä ja erityisesti vahakorennoista (Coniopterygidae). Hän teki vahakorennoista täydellisen luokituksen vuonna 1972 ja julkaisi vuonna 1990 niistä täydellisen kuvauksen nimellä "The Coniopterygidae (Neuroptera, Planipennia): A Check-list of the Species of the World, Descriptions of New Species and Other New Data". Meinanderin mukaan on nimetty hyönteislajit Coniocompsa meinanderi, Incasemidalis meinanderi, Coniopteryx meinanderi ja Coniopteryx martinmeinanderi.
Meinander oli Helsingin kaupunginvaltuustossa Ruotsalaisen kansanpuolueen edustajana vuodesta 1985 lähtien ja hänestä tuli vuonna 1996 Helsingin kaupungin teknisen toimen apulaiskaupunginjohtaja. Tätä virkaa Meinander hoiti vuoteen 2003 saakka. Meinander sai toukokuussa 2004 aivoverenvuodon, josta hän ei enää toipunut vaan kuoli joulukuussa 2004.
Apistogramma alacrina

Apistogramma alacrina on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji.
"Apistogramma alacrina" voi kasvaa korkeintaan 5,5 senttimetrin mittaiseksi. Selkäevässä on 16–17 piikkiruotoa ja 7–8 nivelruotoa, peräevässä kolme piikkiruotoa ja 6–13 nivelruotoa. "Apistogramma alacrina" -lajia tavataan ainoastaan Kolumbiasta.
Etroplus

Etroplus on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kaksi lajia, joita tavataan Aasiasta:
Romuald Twardowski

Romuald Twardowski (17. kesäkuuta 1930 Vilna – 13. tammikuuta 2024) oli puolalainen säveltäjä. Hän ei ryhtynyt avantgardistiksi, vaikka hyödynsi uusiakin sävellystekniikoita yksilöllisen sävelkielensä luomisessa. Hänen tuotantonsa on tyylillisesti monipuolista, ja häneen vaikuttivat vanhoista perinteistä esimerkiksi gregoriaaninen laulu ja keskiaikainen polyfonia.
Twardowski opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä vuosina 1952–1957 Julius Juzeliūnasin johdolla Liettuan valtionkonservatoriossa. Hän jatkoi sävellysopintojaan vuosina 1957–1960 Valtion musiikkikorkeakoulussa Varsovassa opettajanaan Bolesław Woytowicz. Gregoriaaniseen lauluun ja keskiaikaiseen polyfoniaan Twardowskia perehdytti Nadia Boulanger Pariisissa vuosina 1963–1966. Vuonna 1971 Twardowskista tuli Valtion musiikkikorkeakoulun (Chopin-musiikkiyliopisto) professori.
Twardowski sai monia sävellyspalkintoja eri maissa 1960-luvulta 2000-luvulle. Hänen tuotannossaan on vahvasti edustettuna hengellinen kuoromusiikki, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös kamari-, soolosoitin-, orkesteri- ja näyttämöteoksia. Hänen oopperoitaan ovat "Cyrano de Bergerac" (1962) ja "Maria Stuart" (1980).
Jaromír Zmrhal

Jaromír Zmrhal (s. 2. elokuuta 1993 Žatec) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Bresciaa.
Zmrhal nousi Slavia Prahan junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2012–2013. Hän pelasi Tšekin jalkapalloliigassa runsaan seitsemän kauden aikana yhteensä 187 ottelua ja teki niissä 26 maalia. Kaudella 2016–2017 hän teki yhden kauden maaliennätyksekseen seitsemän maalia. Hän voitti Tšekin mestaruuden vuosina 2017 ja 2019 sekä Tšekin Cupin vuosina 2018 ja 2019. Eurooppa-liigassa hän pelasi 17 ottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Elokuussa 2019 Zmrhal siirtyi italialaisseura Bresciaan, jossa hän on pelannut 11 Serie A -ottelua.
Zmrhal on pelannut Tšekin alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Tšekin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2016 MM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan ja teki marraskuussa 2016 toisessa maaottelussaan maalin MM-karsinnassa Norjaa vastaan. Toukokuun 2020 loppuun mennessä hän on pelannut 15 A-maaottelua, joista yhdeksän ottelua avauskokoonpanossa.
Sven O. Kullander

Sven Oscar Kullander (s. 30. marraskuuta 1952 Sollefteå, Ruotsi) on ruotsalainen luonnontieteilijä, jonka tutkimukset ovat pääasiassa keskittyneet kirjoahveniin ja särkiin. Hän on Ruotsin luonnonhistoriallinen museon emeritusprofessori.
Kullander sai filosofian tohtorin tutkinnon kemiassa, biologiassa ja tieteenfilosofiassa Tukholman yliopistosta vuonna 1984, filosofian kandidaatin arvon Uumajan yliopistosta 1977 ja dosentin arvon eläintieteellisessä luokittelussa ja evoluutiotutkimuksessa Tukholman yliopistosta 1991. Kullander on vuosia 1984–1989 ja 2003 lukuun ottamatta toiminut vuodesta 1990 lähtien Ruotsin luonnonhistoriallinen museon vanhempana kuraattorina eläintieteen selkärankaisten osastolla. Hän on ollut mukana kehittämässä suuria tietokantaprojekteja kuten GBIFiä ja ollut GBIF Ruotsin johtaja vuosina 2005–2010. Hän on myös ollut FishBasen konsortion jäsen vuodesta 1999 lähtien. Kullander oli vuoteen 2013 asti tehnyt yli kolmetoista Peruun, Brasiliaan, Myanmariin, Sambiaan, Gambiaan, Paraguayhyn, Uruguayhyn, Kolumbiaan, Ranskan Guyanaan, Kiinaan, Ruotsiin ja El Salvadoriin kohdistuvaa tutkimusretkeä.
Kullander on ollut International Commission on Zoological Nomenclaturen komissaari marraskuusta 2006 lähtien. Hän on European Ichthyological Societyn kunniajäsen vuodesta 1988 ja American Society of Ichthyologists and Herpetologists -järjestön kunniajäsen vuodesta 2010 lähtien.
Sven O. Kullander nai helmikuussa 1995 kiinalaissyntyisen Fang Fangin. Heille syntyi vuonna 1999 poika. Fang Fang Kullander kuoli toukokuussa 2010.
Kullanderin kunniaksi on nimetty muun muassa "Apistogramma kullanderi" ja "Astyanax kullanderi" -kalalajit.
Intiankirjoahven

Intiankirjoahven ("Etroplus suratensis") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva pääasiassa trooppisissa murtovesissä elävä kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa. Laji on suosittu ruokakala varsinkin Sri Lankassa, jossa sitä viljellään ravinnoksi.
Koko ja ulkonäkö.
Intiankirjoahven kasvaa yleensä noin 20 senttimetrin mittaiseksi ja korkeintaan 40 senttimetrin mittaiseksi. Se on väriltään harmaavihreä ja raidakas. Silmät ovat pienet ja kuono lyhyt.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Intiankirjoahventa tavataan Aasiasta Intiasta, Indonesiasta, Malesiasta, Singaporesta ja Sri Lankasta. Lajin elinympäristöä ovat joet, suistot ja laguunit. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut intiankirjoahvenen elinvoimaiseksi lajiksi.
Ravinto ja elintavat.
Intiankirjoahven käyttää ravinnokseen nilviäisiä, hyönteisiä sekä vesikasveja kuten leviä. Naaras munii yhden kudun aikana noin 500 munaa, jotka kuoriutuvat noin neljän päivän kuluttua. Intiankirjoahven elää noin 23–26 asteen lämpöisissä vesissä vähintään kymmenen metrin syvyydessä.
Antonín Barák

Antonín Barák (s. 3. joulukuuta 1994 Příbram) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän on kesästä 2017 alkaen pelannut Italian Serie A:ssa Udinesen, Leccen, Hellas Veronan ja Fiorentinan joukkueissa mutta siirtyi syyskuussa 2024 kauden loppuun kestävälle lainalle turkkilaisseura Kasımpaşaan.
Seurajoukkueura.
Barák aloitti liigauransa kotikaupunkinsa Příbramin joukkueessa ja lainalla Graffin Vlašimissa. Tammikuussa 2016 hän siirtyi Slavia Prahaan, jossa hän pelasi 1,5 kautta. Hän voitti Tšekin mestaruuden vuonna 2017.
Kesällä 2017 Barák siirtyi Italiaan Udinesen joukkueeseen, jossa hän pelasi 50 Serie A -ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Kevätkauden 2020 hän pelasi lainalla Leccessä, jossa hän pelasi 16 Serie A-ottelua ja teki kaksi maalia. Kauden 2020–2021 hän oli lainalla Hellas Veronassa, jossa hän pelasi 34 Serie A -ottelua ja teki seitsemän maalia. Kesällä 2021 hän siirtyi Hellas Veronan omaksi pelaajaksi. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 29 Serie A -ottelua ja teki niissä 11 maalia, joista kolme syntyi tammikuussa Sassuoloa vastaan. Seuraavalla kaudella Barák ehti pelata yhden liigaottelun Hellas Veronassa mutta siirtyi elokuun lopulla lainalle Fiorentinaan. Siirto vakinaistettiin tammikuussa 2023, ja Barák pelasi tuolla kaudella Fiorentinassa 30 Serie A -ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Fiorentina ylsi Konferenssiliigassa loppuotteluun, jonka se hävisi englantilaisseura West Hamille, ja Barák pelasi 12 ottelua ja teki viisi maalia, joista yksi oli jatkoajalla tehty loppuottelupaikan ratkaissut maali toisessa välieräottelussa sveitsiläistä FC Baselia vastaan. Kaudella 2023–2024 Barák pelasi Serie A:ssa 20 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia, ja Konferenssiliigassa, jossa Fiorentina ylsi loppuotteluun, kymmenen ottelua ja teki niissä kolme maalia.
Barák aloitti kauden 2024–2025 vielä Fiorentinassa mutta siirtyi syyskuussa 2024 kauden loppuun kestävälle lainalle Turkin Superliigassa pelaavaan Kasımpaşaan. Hän teki Turkissa ensimmäisen liigamaalinsa joulukuussa 2024 Eyüpsporia vastaan.
Maajoukkueura.
Barák on pelannut Tšekin nuorisomaajoukkueissa. Tšekin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2016 ystävyysottelussa Tanskaa vastaan ja teki ottelun kahdeksannella minuutilla joukkueensa ainoaksi jääneen maalin. Hän on vuoden 2024 loppuun mennessä pelannut 44 A-maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pääsi loppuhetkiksi kentälle alkulohko-ottelussa Kroatiaa vastaan sekä pelasi täydet minuutit neljännesvälierässä Alankomaita ja puolivälierässä Tanskaa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän tuli vaihdosta kentälle Tšekin kahdessa ensimmäisessä ottelussa. Hän pääsi kolmannessa ottelussa avauskokoonpanoon mutta sai 20 minuutissa kaksi varoitusta ja joutui ajetuksi ulos kentältä.
"Tšekin maalit mainittu ensin."
Markus Rautasalo

Markus Rautasalo (s. 29. kesäkuuta 2000 Espoo) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pääasiassa pelintekijä.
Pelaajaura.
8-vuotiaana kaverinsa ehdotuksesta Leppävaaran Pyrinnössä koripallon aloittanut Rautasalo on Munkkiniemen Kisapoikien kasvatti ja edusti kasvattajaseuraansa nuortensarjoissa, muun muassa B-poikien SM-sarjassa vuosina 2014–2016 ja A-poikien SM-sarjassa vuosina 2015–2019. Hän voitti MuKissa näinä vuosina yhden B-poikien ja kolme A-poikien Suomen mestaruutta.
Rautasalo nousi MuKin M1DB:tä pelanneeseen miesten edustusjoukkueeseen syksyllä 2016. Kaudella 2019–2020 joukkue pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla M1DA:ssa. Syksystä 2018 lähtien Rautasalo on pelannut myös Korisliigaa MuKin yhteistyöseura KTP-Basketin joukkueessa. Hän voitti KTP:ssa SM-pronssia vuonna 2019. Maaliskuussa 2020 KTP käytti Rautasalo-sopimuksensa optiovuoden ja lisäsi siihen uuden option.
Rautasalo pelasi myös Suomen nuorisomaajoukkueissa. Hän kuului muun muassa alle 16-vuotiaiden maajoukkueeseen ikäluokan vuoden 2016 EM-kilpailuissa, missä Suomi sijoittui viidenneksi, ja alle 18-vuotiaiden maajoukkueeseen ikäluokan EM-kilpailuissa vuonna 2018.
Yksityiselämä.
Rautasalo on asunut Espoon Leppävaarassa ja Kotkassa. Hänen perheeseensä kuuluvat vanhempien lisäksi yksi sisko ja veli.
Akron (Colorado)

Akron on kunta ("statutory town") Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 1 702. Akron on Washingtonin piirikunnan hallintokeskus. 
Väestö.
Kunnan asukkaista 80,6 prosenttia on valkoisia, 15,656 prosenttia latinalaisamerikkalaisia, 1,28 prosenttia afroamerikkalaisia ja 1,04 prosenttia aasialaisia. 96,4 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kunnan väestön keski-ikä on 38,1 vuotta.
Branislav Pokrajac

Branislav Pokrajac (, 27. tammikuuta 1947 Belgrad, Jugoslavian federatiivinen kansantasavalta – 5. huhtikuuta 2018 Belgrad, Serbia) oli Jugoslaviaa edustanut käsipallon olympiavoittaja ja käsipallovalmentaja.
Pokrajac voitti pelaajana Jugoslavian maajoukkueessa olympiakultaa Münchenissä 1972 ja MM-pronssia vuosina 1970 sekä 1974. Hän pelasi myös Montréalin kesäolympialaisissa 1976. Pelaajauransa jälkeen Pokrajac teki mittavan uran käsipallovalmentajana: hän valmensi muun muassa Jugoslavian miesten maajoukkueen olympiavoittoon vuonna 1984 ja MM-hopealle vuonna 1982. Pokrajac kuoli 71-vuotiaana 5. huhtikuuta 2018.
Rantabaari (3. tuotantokausi)

Suomalaisen Rantabaari-draamasarjan kolmas tuotantokausi julkaistiin C More -suoratoistopalvelussa syys-marraskuussa 2020 alkaen. Kahden edellisen kauden keskeisistä hahmoista mukana oli seitsemän hahmoa, joiden lisäksi sarjaan tuli mukaan useita uusia roolihenkilöitä. Yksi uusista oli "Salatut elämät" -sarjassa aiemmin esiintynyt ja "Rantabaarin" toisella kaudella vieraillut Hemmo Karjan esittämä Janne Haukkala.
40-osainen kausi julkaistiin C Moreen neljän jakson viikkoerissä. Kauden televisioesitykset alkoivat 15. maaliskuuta 2021.
Eettinen monismi

Eettinen monismi eli moraalinen monismi on monistinen lähestymistapa etiikan kysymykseen arvojen keskinäisestä eriarvoisuudesta. Siinä, missä esimerkiksi relativismi esittää, että arvot voivat riippua kontekstista, monistinen näkemys on, että on olemassa yksi oikea moraalinen käsitys asioista tai että kaikki moraalisesti oikeat toimintatavat pohjautuvat perimmillään yhteen yleiseen periaatteeseen.
Kulttuurinen monismi.
Eettinen monismi voi näkyä yhteiskunnassa ajatuksena, että "maassa eletään maan tavalla" ja että yhteiskunnassa tulisi vallita yksi kulttuuri ja yhdet arvot. Monistinen ajattelu korostaa omien arvojen tärkeyttä ja pyrkii osoittamaan että omat arvot ovat perustavanlaatuisesti hyviä, tai ainakin parempia kuin muut. Kulttuurisen monismin vastakohta on kulttuurirelativismi, jonka mukaan kulttuurit ovat tasa-arvoisia, ja yksilön arvoja tulee tarkastella tämän kulttuurin kontekstissa.
Cynewulf

Cynewulf, myös: Kynewulf, oli anglosaksinen runoilija. Hän oli syntynyt anglosaksisella seudulla, luultavasti Merciassa. Hän oli anglosaksisen hengellisen runouden etevin edustaja. Todennäköisesti hänen sepittämiään ovat 700-luvun loppupuolelta peräisin olevat hengelliset runoelmat "The Fates of the Apostles", "Christ II", joka käsittelee Kristuksen kolminaista läsnäoloa maan päällä, sekä legendarunot "Juliana" ja "Elene", jonka aiheena on keisarinna Helenan löytämä Kristuksen risti. Ne on julkaistu muun muassa Christian W. M. Greinin ja Richard Wülkerin kokoelmassa "Bibliothek der angelsächsischen Poesie" (1881–1894). Cynewulfin sepittämiksi on väitetty muitakin runoteoksia, mutta ilman riittäviä todisteita.
Aune Saloheimo

Aune Maria Saloheimo, o.s. Reinilä (12. helmikuuta 1912 Oulu – 15. huhtikuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen kotitalousopettaja, joka sai ensimmäisenä Suomessa kotitalousneuvoksen arvonimen, vuonna 1992.
Henkilöhistoria.
Aune Saloheimon vanhemmat olivat eläinlääkäri Ernst Lennart Reinilä ja Tyyne Maria Heikinheimo ja puoliso kirkkoneuvos Mauno Juhani Saloheimo. Aune Saloheimo tuli ylioppilaaksi 1931 ja valmistui kotitalousopettajaksi 1934 sekä maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1962 ja filosofian lisensiaatiksi 1974. Hän toimi kotitalousopettajana Oulun kaupungin keskuskansakoulussa 1935–1940, tuntiopettajana Kuopion tyttölyseossa 1943–1947, kotitalousopettajana Helsingin kaupungin jatkoluokilla/kansalaiskoululuokilla 1949–1962, rehtorina Helsingin kotitalousopettajaopistossa 1962–1975 sekä kotitalouden, erityisesti kotitalouden didaktiikan vt. apulaisprofessorina Helsingin yliopistossa 1975–1977. Saloheimolla oli myös useita luottamustehtäviä, kuten Suomen Naisyhdistyksen hallituksen puheenjohtajuus 1980–1988.
Simo Siitonen

Simo Siitonen (s. 27. lokakuuta 1961 Lappeenranta) on suomalainen lääkintäprikaatikenraali. Hän toimi Puolustusvoimien ylilääkärinä vuosina 2011–2022. Koulutukseltaan hän on lääketieteen tohtori Kuopion yliopistosta.
Siitonen aloitti sotilasuransa Karjalan lennoston lääkärinä vuonna 1994. Sen jälkeen hän toimi muun muassa Ilmavoimien ylilääkärinä 2003–2009 ja Sotilaslääketieteen keskuksen johtajana 2010–2011.
Siitonen on suorittanut Maanpuolustuskurssin sekä Yhdysvaltain ilmavoimien ja Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien ilmailulääketieteen kurssit. Hän on valmistunut lääketieteen lisensiaatiksi Tampereen yliopistosta vuonna 1987 ja tohtoriksi Kuopion yliopistosta vuonna 2000.
Siitosta seurasi Puolustusvoimien ylilääkärinä Juha-Petri Ruohola 1. marraskuuta 2022.
Kymenlaakson vaakuna

Kymenlaakson vaakuna on Kymenlaakson maakunnan heraldinen tunnus. Vaakunan heraldinen selitys kuuluu: "Katkoisen kilven sinisessä yläkentässä hopeinen, nouseva, hyppäävä lohi, jonka varukset kultaa, hopeisessa alakentässä reunoihin ulottuva sininen verkko."
Vaakunan historiaa.
Vaakunan on suunnitellut heraldikko Gustaf von Numers vuonna 1951 Kymenlaakson maakuntaliiton tunnukseksi ja se vahvistettiin Kymenlaakson maakuntavaakunaksi vuoden 1997 lääniuudistuksen myötä. Vaakuna pohjautuu Kymin kihlakunnan vanhaan sinettiin ja sen aihe viittaa maakuntaa halkovaan Kymijokeen, joka on tunnettu tärkeänä lohijokena. Maakuntaliitto halusi vaakunaan selvästi historiallisen aiheen, joka sopisi myös vanhojen maakuntavaakunoiden joukkoon. Sinisen ja hopean tilalle ehdotettiin myös mustaa ja hopeaa, joita on pitkään pidetty Kymenlaakson tunnusväreinä. Muun muassa Kymenlaakson perinteinen isännänviiri ja vuonna 1933 perustettu Kymenlaakson osakunta käyttävät mustaa ja hopeaa. Myös Kymenlaakson suojeluskuntapiiriin kuuluvat suojeluskunnat käyttivät näitä väreinään, jonka takia maakuntaliitto päätyi valitsemaan maakunnalle uudet tunnusvärit hälventääkseen "valkoisen Kymenlaakson" leimaa. Sini-hopean yhdistelmällä haluttiin korostaa Kymijoen merkitystä maakunnalle, sekä vanhastaan osaksi Uuttamaata katsottujen rannikkokuntien asemaa osana uutta maakuntaa. Uusien värien katsottiin myös tuovan vaakunan lisää arvokkuutta niiden yhteydellä Suomen lippuun. Vaakunaa käytettiin osana Kymen läänin vaakuna vuosina 1962-1997. Vaakunan pohjalta on myös tehty lohiaiheinen vaakunaviiri.
Thomas Kyd

Thomas Kyd (kastettu 6. marraskuuta 1558 Lontoo – 1594 Lontoo) oli englantilainen näytelmäkirjailija. Hän sai kasvatuksensa Merchant Taylorin koulussa, aloitti uransa notaarina ja antautui sittemmin draamankirjoittajan uralle.
Kyd kirjoitti ainoastaan yhden omintakeisen näytelmän, kostotragedian "The Spanish Tragedy" ja siihen johdannon tapaiseksi liittyvän "The first part of Jeronimo", molemmat osat todennäköisesti vuosien 1584 ja 1588 välillä. Kumpaakin näyteltiin itsenäisesti: toinen osa syrjäytti etevämmyydellään ensimmäisen näyttämöltä kokonaan. "The Spanish Tragedya" pidettiin aikoinaan parhaana näytelmänä, mitä koskaan oli kirjoitettu. Vielä 1600-luvun alussa sitä muokkasi Ben Jonson, eikä se ollut vaikuttamatta Shakespeareen. Kyd oli Christopher Marlowen ystävä ja hengenheimolainen ja loi hänen kanssaan tuon oppineen ja kansandraaman yhteyden, mistä Shakespearen tuotanto versoi esiin.
Kydin on arvioitu kirjoittaneen myös "Hamletin" aikaisemman version ("Ur-Hamlet"), johon Shakespearen näytelmä olisi perustunut.
Jukka Sonninen

Jukka Tapio Sonninen (s. 26. lokakuuta 1960 Helsinki) on suomalainen kenraalimajuri evp. Hän toimi Puolustusvoimien koulutuspäällikkönä 2015–2020 ja vastasi erityisesti Koulutus 2020 -uudistuksen suunnittelusta ja käyttöönotosta.
Sonninen suoritti upseerin tutkinnon vuonna 1984. Hän toimi urallaan muun muassa Kainuun prikaatin komentajana, Pääesikunnan suunnitteluosaston apulaisosastopäällikkönä sekä pioneeri- ja suojelutarkastajana.
Nozay (Essonne)

Nozay on kunta Ranskassa Essonnen departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Pariisista etelään.
Kunnassa sijaitsee tietoliikennealan yhtiö Nokian yksikkö Nokia Paris-Saclay. Se kuului aikaisemmin Alcatel-Lucent -yhtiöön.
János Kriza

János Kriza (1812–1875) oli unkarilainen kansanrunoudenkerääjä, kirjailija ja pappi, vuodesta 1861 unitaarinen piispa Kolozsvárissa. Hän alkoi jo ennen János Erdélyiä kerätä kansanrunoutta heimolaistensa székely-unkarilaisten keskuudessa Transilvaniassa. Hän julkaisi huolellisesti ja taitavasti toimitetun kansanrunouskokoelman "Vadrózsák" I (Metsäruusuja, 1863), joka sisältää muun muassa joukon kansanballadeja. Siihen liittyy esitys székely-murteen erikoisuuksista ja sanasto. Toista osaa Kriza ei ehtinyt julkaista, mutta ainekset kyllä olivat koottuina. Kriza kirjoitti itsekin lyyrisiä runoja, varsinkin rakkaus- ja sotamieslauluja, joista monet kansanomaisen, naiivin sävynsä tähden ovat jääneet kansanlauluina elämään. Kriza oli pappi, ja hän oli myös uskonnollinen kirjailija.
Vesiskorpionit

Vesiskorpionit (Nepidae) on vesihyönteisten heimo. Siihen kuuluu maailmassa 268 lajia, joista Suomen etelä- ja keskiosissa esiintyy kaksi, sauvalude ja vesiskorpioni.
Vesiskorpioneilla on pihtimäiset eturaajat, jotka muistuttavat skorpionien eturaajoja.
Laura Korpikaivo-Tamminen

Laura Korpikaivo-Tamminen, o.s. Korpikaivo (1. syyskuuta 1904 Urjala – 14. kesäkuuta 2001 Lappeenranta) oli suomalainen kotiteollisuusopettaja, yritysjohtaja ja yrittäjä, joka sai ensimmäisenä Suomessa kotiteollisuusneuvoksen arvonimen, vuonna 1974.
Henkilöhistoria.
Korpikaivo-Tamminen suoritti Urjalan kotiteollisuuskurssin ja keskikoulun ja valmistui Wetterhoffin kotiteollisuusopistosta 1927. Hän toimi valmistuttuaan ensin kotiteollisuusopettajana Hämeenlinnassa ja sitten Kotiteollisuusliike Pirtin kutomoiden johtajana Lappeenrannassa. Korpikaivo-Tamminen perusti 1932 miehensä Lauri Tammisen kanssa Taidekutomo Laura Korpikaivo-Tamminen -yrityksen, josta kehittyi huomattava kotiteollisuusliike. Taidekutomo työllisti ja sen tuotteet saivat monia palkintoja. Korpikaivo-Tamminen oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsen 15 vuotta ja vaikutti muun muassa käsityömuseon perustamiseen Lappeenrantaan 1983. Hän julkaisi sekä tietokirjoja että elämäkerrallisen teoksen "Kuvioita elämäni kankaassa" (1987).
Never Boring

Never Boring on Mercury Songs Ltd.:n 2019 julkaisema Freddie Mercury-kokoelma-albumi, joka sisältää remixejä ja orkestroituja versioita aikaisemmista hiteistä.
Jaroslav Brabec

Jaroslav Brabec (27. heinäkuuta 1949 Litoměřice – 20. toukokuuta 2018) oli Tšekkoslovakiaa edustanut kuulantyöntäjä ja sisäratojen Euroopan mestari.
Brabec voitti sisäratojen EM-kilpailuista kultaa Rotterdamissa 1973 sekä pronssia Grenoblessa 1972 ja Göteborgissa 1974. Münchenin kesäolympialaisissa 1972 hän sijoittui loppukilpailussa kymmenenneksi ja Montréalin kesäolympialaisissa 1976 loppukilpailussa 11:nneksi. Brabec kilpaili myös vuosien 1971, 1974 ja 1978 EM-kilpailuissa sekä vuosien 1971, 1975, 1978 ja 1979 sisäratojen EM-kilpailuissa. Hän työnsi urallaan viisi Tšekkoslovakian ennätystä ja oli maansa ensimmäinen 21 metriä ylittänyt työntäjä. Hän voitti useita Tšekkoslovakian mestaruuksia ulko- ja sisäradoilla. Brabec kuoli 20. toukokuuta 2018.
Ferenc Kölcsey

Ferenc Kölcsey (unkarilaisittain "Kölcsey Ferenc" [ˈkølt͡ʃεi ˈfεrεnt͡s], 8. elokuuta 1790, Sződemeter (Săuca) – 24. elokuuta 1838, Szatmárcseke) oli unkarilainen runoilija, puhuja ja kriitikko, Unkarin kansallislaulun "(Himnusz)" tekstin kirjoittaja.
Elämä.
Ferenc Kölcsey syntyi aatelisperheeseen Sződemeterin kylässä tuolloisen Unkarin Középszolnokin läänissä, nykyisessä Romaniassa. Hän menetti jo varhain isänsä, 11-vuotiaana myös äitinsä, ja sairasti lapsena isorokon, jonka jäljiltä hänen toinen silmänsä sokeutui. Kölcseyn lapsuutta ja kouluvuosia Debrecenissä kuvataan elämäkerroissa ankaraksi ajaksi, joka kasvatti runoilijasta yksinäisen ja syrjäänvetäytyvän ihmisen ja ohjasi hänet etsimään lohtua eurooppalaisen kirjallisuuden klassikoista.
Opiskeltuaan lakia Debrecenissä Kölcsey lähti 1810 Budapestiin suorittamaan lainopillisen tutkinnon vaatimaa harjoittelua, mutta ei koskaan suorittanut tutkintoa. Täällä hän tutustui aikansa kulttuuri- ja kirjallisuuselämän johtaviin nimiin, liittyi Ferenc Kazinczyn johtamaan kielenuudistusliikkeeseen ja julkaisi ensimmäiset runonsa.
Pari vuotta Budapestissä elettyään Kölcsey vetäytyi maaseudulle ja antautui kirjalliseen toimintaan. Hän oli vuodesta 1829 Szatmárin komitaatin ylinotaari ja sen edustajana valtiopäivillä 1832–1836. Vilustuttuaan virkamatkalla hän sai korkean kuumeen ja kuoli muutaman päivän sairastettuaan vain 48-vuotiaana.
Kölcsey ei koskaan mennyt naimisiin, eikä hänellä tiedetä olleen naissuhteita. Vuonna 2013 Unkarin kirjallisuuselämässä nostatti kohua kirjallisuushistorioitsija Krisztián Nyáryn väite, että Kölcseyn runojen ja kirjeiden valossa hänen suhteensa runoilijatoveri Pál Szemereen ei ollut vain ystävyyttä vaan kiihkeää, romanttista rakkautta, joka tosin luultavasti jäi haaveen tasolle ja vastarakkautta vaille. Toiset tutkijat ovat syyttäneet Nyárya ylitulkitsemisesta ja korostaneet, että tuon ajan tunne- ja tapakulttuuri oli niin erilainen, että Kölcseyn kompleksista suhdetta Szemereen tai hänen seksuaalista suuntautumistaan on säilyneiden tekstien perusteella mahdoton täydellisesti ymmärtää.
Tuotanto.
Runoilijana Kölcsey on huomattava taideballadin ja romanssin kotouttajana Unkarissa ja ennen kaikkea isänmaallisten runojen kirjoittajana, näistä tunnetuimpana kansallishymni "Himnusz" (”Isten, áldd meg a magyart”) vuodelta 1823. Kölcseyn ankarat arvostelut Dániel Berzsenyin, Mihály Csokonain ja János Kisin runoudesta sekä hänen kantansa kielenuudistuskysymyksessä – Kölcsey oli Ferenc Kazinczyn koulukunnan edustaja – herättivät paljon huomiota ja vastustustakin. Valtiopäivillä Kölcsey oli parhaita puhujia sekä vapaamielisen puolueen vaikuttavimpia edustajia. Hänen puheistaan ovat kuuluisia loistavat Kazinczyn ja Berzsenyin muistopuheet. Vanhojen reettorien tapaan Kölcsey harjoitteli puhetaitoa muun muassa siten, että sepitti puheita keksimiään tilaisuuksia varten.
Kölcseyn kootut teokset (sisältää runoja, novelleja, luonteenkuvauksia, arvosteluja, puheita ja Iliadin käännöksen) julkaisivat 1840–1848 József Eötvös, László Szalay ja Pál Szemere. Myöhemmin ne on julkaissut Ferenc Toldy (1877).
Karel Kolář

Karel Kolář (16. joulukuuta 1955 Jindřichův Hradec – 4. lokakuuta 2017) oli Tšekkoslovakiaa edustanut pikajuoksija ja sisäratojen Euroopan mestari, joka menestyi etenkin 400 metrin juoksussa.
Kolář saavutti Prahan EM-kilpailuista 1978 hopeaa 400 metrillä ja pronssia pitkästä viestistä. Sisäratojen EM-kilpailuista hän voitti 400 metrillä kultaa Wienissä 1979 ja hopeaa Sindelfingenissä 1980. Hän kilpaili myös Moskovan kesäolympialaisissa 1980. Kolář voitti Tšekkoslovakian mestaruuksia 400 metrillä ja 200 metrillä sisä- ja ulkoradoilla. Hän kuoli 61-vuotiaana 4. lokakuuta 2017.
Kabul (Israel)

Kabul (, ) on lähinnä islaminuskoisten arabien asuttama kylä Israelissa. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 13 854.
Maantiede.
Kabul sijaitsee Israelin pohjoisosassa läntisen Galilean alueella. 
Historia.
Kabul esiintyy useampaan otteeseen Vanhassa testamentissa. Joosuan kirjassa se kuuluu Asserin heimon alueisiin ja 1. kuninkaiden kirja kuvaile Tyroksen kuninkaan Hiramin pettymystä tämän saatuaan Salomolta palkkioksi avustaan vain "Kabulin maat". 2. aikakirja väittää puolestaan päinvastoin Salomon saaneen kaupunkeja Hiramilta. Sekavuus selittyy mahdollisesti Kabulin sijainnilla rajamaalla juutalaisten hallitsemien alueiden ja foinikialaisten hallitseman Akkon kaupungin välillä.
Arkeologisia löydöksiä nykyisestä Kabulista on tehty pronssikauden keskivaiheilta ja hellenistiseltä kaudelta. Kabul oli tunnettu viinistä ja oliiviöljystään. Paikalla oli synagoga ja kylpylöitä. Roomalainen Gaius Cestius Gallus valtasi Kabulin vuonna 66 ja sittemmin jonkin aikaa Kabulissa asui historioitsija Josephus. Jerusalemin kukistumisen jälkeen paikalle muutti pappissuku Jerusalemista. Ristiretkeläiset tunsivat paikan nimellä "Cabor".
Väestö.
Kabulin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 13 854. Kylän asukkaat ovat pääasiassa islaminuskoisia arabeja.
František Brůna

František Brůna (13. lokakuuta 1944 Dolní Kralovice – 24. huhtikuuta 2017 Benešov, Tšekki) oli Tšekkoslovakiaa edustanut käsipalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Brůna saavutti Tšekkoslovakian maajoukkueessa olympiahopeaa Münchenissä 1972, maailmanmestaruuden vuonna 1967 ja MM-pronssia vuonna 1964. Hän kuoli benešovilaisessa sairaalassa 72-vuotiaana 24. huhtikuuta 2017.
Panamanpillimuura

Panamanpillimuura ("Hafferia zeledoni") on puumuuriin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikasta.
Taksonomia.
Aikaisemmin panamanpillimuuran katsottiin olevan pillimuuran ("Hafferia immaculata") kanssa samaa lajia. Ne myös kuuluivat sukuun "Myrmeciza", mutta tämä suku on todettu parafyleettiseksi ja panamanpillimuura on siirretty nokimuurien sukuun.
Koko ja ulkonäkö.
Panamanpillimuura voi kasvaa 18–19 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Panamanpillimuurakoiras on kauttaaltaan kiiltävän musta lukuun ottamatta valkoista laikkua siipien taipeessa. Naaras on väriltään ruosteenruskea ja naama on harmaa. Lajin silmien ympärillä on paljas sininen alue. Linnun pyrstö on pitkä ja pyöreäpäinen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Panamanpillimuuran levinneisyysalue ulottuu Nicaraguan eteläosista Panamaan ja Etelä-Amerikassa Kolumbiasta ja Ecuadorista Andien länsipuolelta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja niiden reunamaat. Se liikkuu yksin tai pareittain metsien pohjakerroksissa. Panamanpillimuuran ravintoa ovat hyönteiset ja se voi seurata muurahaisia.