tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gog ja Magog

Gog ja Magog (vanhassa Raamatun suomennoksessa Goog ja Maagog, tosin Agricolan ensimmäisessä Uuden testamentin suomennoksessa vuodelta 1548 ”Gog ja Magog”) ovat Raamatun mukaan kansoja, jotka lopun aikoina hyökkäävät Israelia vastaan. Tästä on mainintoja Hesekielin kirjassa ja Ilmestyskirjassa.
Hesekielin kirjan luvuissa 38–39 kuvaillaan Gogin sotaa. Siinä Gog, jonka kotimaa on pohjoisen perillä, hyökkää monien muiden kansojen kanssa rauhassa asuvan Israelin kimppuun. Raamatun mukaan Goog kuitenkin tuhoutuu Jumalan yliluonnollisesta vaikutuksesta. Gogin ja Magogin liittolaisia ovat Roos, Mesek, Tubal, Gomer, Bet-Togarma, Persia, Etiopia ja Put.
Ilmestyskirjassa Gogin ja Magogin joukot edustavat Saatanaa, joka lyödään lopullisesti Harmageddonin taistelussa. 
Magog oli Raamatussa Jaafetin poika. Eräiden tulkintojen mukaan hänestä polveutuisivat skyytit, slaavit, mongolit, unkarilaiset, irlantilaiset ja keltit.
Gog ja Magog uskonnoissa.
Gog ja Magog mainitaan Koraanin 18. suurassa (Al-Kahf), missä Kaksisarvinen rakentaa raudasta ja pronssista muurin heitä vastaan. Hindulaisten Puranat tuntevat kenraalit Koka ja Vikoka, jotka taistelevat paholaisen puolella Kalkia vastaan, mutta tämä myytti on syntynyt vasta ajanlaskun aikana zarathustralaisuuden tuomiopäivämytologiasta ja/tai jonkin uskonnon kautta kulkeneista Hesekielin kirjan opeista.
Ehdotettuja kansoja.
Profetiassa mainitut Gogiin liittyvät maat ja kansat ovat tuttuja Raamatun ja osittain myös maallisen historian perusteella. 
Yrityksistä huolimatta Gogia ei ole kuitenkaan onnistuttu samastamaan kehenkään historian tuntemaan maalliseen hallitsijaan. Hyvin usein tähän rooliin on ehdotettu Gygesiä, Vähä-Aasian länsiosassa sijainneen Lydian kuningasta, jota Assyrian hallitsijan Assurbanipalin aikakirjoissa nimitetään Gugguksi.. Gyges oli kuitenkin kuollut kymmeniä vuosia ennen kuin Hesekielin profetia kirjoitettiin, joten edellä mainittu samastaminen ei ole mahdollista. Lisäksi profetian mukaan Gogin hyökkäys tapahtuu ”vuosien lopulla”, ”päivien lopulla” (Hes 38:8, 16; vrt. Jes 2:2; Jer 30:24; 2Ti 3:1). Tämän vuoksi Gogin nimi on ilmeisesti arvoitus tai vertauskuva eikä kenenkään tunnetun ihmiskuninkaan tai -johtajan nimi.
Gogin ja Magogin liittolaisista Roosin liitti Venäjään suositun "Scofield Reference Bible" -raamatunkäännöksen laatinut C. I. Scofield. Tämä liitos yleistyi kylmän sodan aikana Yhdysvalloissa, ja Roos miellettiin Neuvostoliitoksi. Gomer puolestaan tulkittiin Neuvostoliiton itä-Euroopan alusmaiksi kuten Puolaksi, Tšekkoslovakiaksi ja Itä-Saksaksi. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen eskatologit kuten Tim LaHaye ja Mark Hitchcock ovat liittäneet Gomerin Turkkiin.
Tino

Tino on saari Italian rannikolla Portoveneren kylän lähellä Ligurianmeren ja Tyrrhenanmerien rajalla. Roomalaisaikana sen nimi oli "Tyrus Major". 
Historiaa.
Spezianlahden suojeluspyhimyksen pyhän Venerion kerrotaan eläneen Tinon saarella 600-luvulla. Hänen kuolinpaikalleen pystytettiin pieni temppeli, ja pyhiinvaeltajat perustivat paikalle luostarin 1000-luvulla. Luostarin jäänteet voi erottaa saaren pohjoisrannikolla.
Kulttuurikohde.
Tino muodostaa yhdessä Palmarian ja Tinetton saarten sekä Portoveneren kylän ja Cinque Terren rannikkoalueen kanssa Unescon maailmanperintökohteen.
Saari on sotilasaluetta läheisen Naton tukikohdan takia, ja sillä on majakka. Tinolle päästetään vierailijoita vain kerran vuodessa, joten luonto säilyy varsin koskemattomana.
Hoitovapaa

Hoitovapaa on vanhemmille tarjottu mahdollisuus ottaa vapaata vanhempainvapaan jälkeen.
Sen aikana työsuhde ei katkea. Hoitovapaalla voidaan olla, kunnes lapsi täyttää kolme vuotta. Vanhemmilla on oikeus lasten kotihoidon tukeen, mutta varsinaista palkkaa ei hoitovapaan ajalta saa. Hoitovapaan voi käyttää joko toinen vanhempi kokonaan, tai vanhemmat voivat vuorotella sen pitämisessä. Jos perheessä on useampi lapsi, toinen vanhempi voi olla hoitovapaalla myös silloin, kun toinen pitää äitiys- tai vanhempainvapaata.
Hoitovapaajakso on vähintään kuukauden, ja lain mukaan vanhemmilla on oikeus pitää hoitovapaa enintään kahdessa jaksossa. Joissain tilanteissa työnantajan kanssa voidaan sopia useammista jaksoista. 
Hoitovapaan pitämisestä on ilmoitettava työnantajalle vähintään kaksi kuukautta ennen vapaan alkamista, ellei muita perusteltuja syitä ole.
Osittainen hoitovapaa.
Osittainen hoitovapaa tarkoittaa, että vanhemmilla on oikeus lyhentää työpäivänsä, esimerkiksi 6 tuntiin/päivä tai 30 tuntiin/viikko. Molemmilla vanhemmilla on oikeus osittaiseen hoitovapaaseen. Vanhemmat eivät voi kuitenkaan olla hoitovapaalla yhtä aikaa, vaan esimerkiksi niin, että toinen vanhempi hoitaa lasta maanantaina ja toinen vanhempi perjantaina.
Ottovanhemmat voivat pitää alle kouluikäisen lapsensa hoitamiseksi hoitovapaata, kunnes adoptoinnista on kulunut 2 vuotta.
John Shadegg

John Shadegg (22. lokakuuta 1949 Phoenix, Arizona) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka edusti Arizonan kolmatta vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 1995 vuoteen 2011, kahdeksan kaksivuotiskautta.
Shadegg palveli Arizonan ilmakansalliskaartissa vuosina 1969–1975. Hän valmistui Arizonan yliopistosta lakimieheksi vuonna 1975, jonka jälkeen hän toimi muun muassa Arizonan osavaltion oikeusministerin erikoisavustajana. Hän vastustaa veronkorotuksia ja joukkojen vetämistä Irakista.
Faron Young

Faron Young (25. helmikuuta 1932 – 10. joulukuuta 1996) oli suosittu yhdysvaltalainen country-laulaja. Young teki monia hittejä, joista suurimman osan kirjoitti hänen yhtyeensä viulisti Cotton Read. Hän toi esille myös monia muita uusia laulunkirjoittajakykyjä kuten Don Gibson, Willie Nelson ja Kris Kristofferson.
Young syntyi lähellä Shreveportia, Louisianassa. Hänen uransa alkoi paikallisesta hyväntekeväisyyskerhossa, josta hänet löysi countrytähti Webb Pierce. Pierce toi hänet laulamaan radioon 1951. Hän teki sopimuksen Capitol Recordsin kanssa vuonna 1952 ja joutui samana vuonna armeijaan. Hän palasi siviiliin 1954. Muutaman seuraavan vuoden aikana hän julkaisi useita menestyskappaleita ja esiintyi kymmenessä elokuvassa. Elokuvarooleistaan hän sai lempinimen laulava sheriffi. 
Youngilla oli sopimus Grand Ole Opryssä 1952–1965. Hän oli nashvilleläisen lehden "Music City Newsin" toinen perustaja.
Young teki itsemurhan fyysisen kuntonsa heiketessä. Hän oli kärsinyt masennuksesta ja alkoholismista. Postuumisti hänet nimitettiin Tennesseessä sijaitsevaan Country Music Hall of Fameen.
Matera

Matera on kaupunki Italian eteläosassa Basilicatan alueella. Matera on Materan maakunnan pääkaupunki. Siellä on noin 60 000 asukasta. 
Historia.
Matera on ollut köyhä erityisesti sen historiallisen asuinympäristön, Sassi di Materan, vuoksi, jossa ihmiset elivät pitkään luola-asunnoissa erittäin ankarissa oloissa. Alueella oli puutteellinen viemäröinti ja vesihuolto, korkea lapsikuolleisuus (jopa 50%), tarttuvat taudit kuten malaria ja kolera sekä niukasti töitä ja viljelymahdollisuuksia. Asukkaat asuivat yhdessä kotieläimiensä kanssa ahtaissa, kosteissa ja epähygieenisissä tiloissa, mikä aiheutti suuren terveydellisen ja sosiaalisen kriisin. 1950-luvulla noin 20 000 ihmistä asui näissä luola-asunnoissa, ja heidät pakotettiin muuttamaan valtion vuokra-asuntoihin terveydellisistä syistä. Materaa kutsuttiin Italian "häpeäpilkuksi" köyhyyden ja kurjuuden vuoksi.
Kulttuuri.
Materan katedraali on peräisin 1200-luvun lopulta. Matera on valittu Euroopan kulttuuripääkaupungiksi 2019.
Elokuvaus.
Materan ympäristö on tunnettu kuvauskohde, ja se on toiminut monien filmien kuvauspaikkana. Alueella on kuvattu muun muassa elokuvat "The Passion of the Christ", "Matteuksen evankeliumi", "Kristus pysähtyi Eboliin", "The Omen", "Wonder Woman" ja "007 No Time to Die".
Mariolina Venezian luoma suoraviivainen dekkarihahmo toimii Materan syyttäjänä tv-sarjassa Syyttäjä Imma Tataranni ().
Materan luola-asumukset.
Sassi di Matera, sananmukaisesti "Materan kivet", on Materan vanhakaupunki. Sassissa on satoja huokoiseen kallioon koverrettuja asuntoja ja muun muassa kirkkoja, jotka ovat olleet tuhansia vuosia käytössä. Viime vuosikymmeninä niitä on kehitetty matkailukohteiksi. Materan luola-asumukset ja kirkkot on Unescon maailmanperintökohde (, ).
Liikenne.
Matera on syrjässä valtaväyliltä. Materaan on Ferrovie Appulo Lucane -yhtiön junayhteys Barista sekä linja-autoyhteys muun muassa Barista, Napolista ja Salernosta.
Ystävyyskaupungit.
Materan ystävyyskaupunkeja ovat:
Dan Joye

Dan Joye (s. 19. helmikuuta 1985 San Tome) on venezuelalaissyntyinen yhdysvaltalainen ohjaskelkkailija, joka alkoi kilpailla vuonna 1995. Joyen paras sijoitus MM-kilpailuissa on kuudes Park Cityssä Utahissa vuonna 2005 parikilpailussa. Vuotta myöhemmin Joye osallistui Torinon olympialaisiin, joissa hän menestyi kohtuullisesti sijoittuen kahdeksanneksi miesten parikilpailussa. 
Joye asuu Carmelissa New Yorkissa.
Kärsänuoliainen

Kärsänuoliainen ("Acantopsis choirorhynchos") on Kaakkois-Aasian joissa ja järvissä tavattava pitkulainen kala. Sitä pidetään myös akvaariokalana, samoin kuin lähilajeja, joita on vaikea erottaa toisistaan. 
Koko ja ulkonäkö.
Kärsänuoliainen on matomainen kala, joka voi kasvaa luonnossa 30 cm pitkäksi, akvaario-oloissa se kasvaa harvoin yli 20-senttiseksi. Sen iho on laikukas, kuono kaartuu alaspäin, mistä kala on saanut nimensä. 
Alkuperä.
Kärsänuoliainen elää luonnonvaraisena Kaakkois-Aasian joissa ja järvissä Intiasta Indonesiaan ulottuvalla alueella.
Kärsänuoliainen akvaariokalana.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Kärsänuoliaisilla on vauhko ja äkkinäinen luonne, ne pelästyvät helposti suurempia kaloja. Ne siivilöivät ja seulovat taukoamatta pohjahiekkaa kidustensa läpi yrittäen löytää makupaloja. Kärsänuoliaiset ovatkin hyvä aasialainen vaihtoehto monnisille suurempaan akvaarioon. Akvaarion tulisi olla vähintään 140 litraa, mielellään yli 300 litraa pienelle parvelle. Kärsänuoliainen viihtyy parhaiten kun niitä on 6 tai enemmän samassa akvaariossa. Ne ovat päivä- ja hämäräaktiivisia, yleensä nuoret yksilöt liikkuvat vanhoja runsaammin päivisin. Varsinkin vanhemmat yksilöt, mutta myös nuoremmat yksilöt kaivautuvat usein pohjahiekkaan niin että vain silmät pistävät esille. Akvaariossa suositellaan pidettäviksi pinnalla kelluvia kasveja, jotka luovat varjoisia sopukoita. Myös matalat kasvit, kuten melalehtiryhmät ovat kärsänuoliaisille tärkeitä piilopaikkoja. Toisaalta pohjaan istutetut kasvit nousevat helposti pintaan nuoliaisten kaivautuessa niiden alle. Jos kasveja haluaa pitää pohjassa, ne onkin istutettava ruukkuihin, tai niiden on annettava juurtua hyvin ennen kärsänuoliaisten tuomista akvaarioon.
Vesiolot ja ravinto.
Kärsänuoliaiselle suositellaan veden lämpötilaksi varsin lämmintä 25-28 °C, pH:ksi 6.5–7.8 ja kovuudeksi dGH 6.0–12.0. 
Kärsänuoliainen ei ole nirso ruokansa suhteen. Eläinperäinen ruoka kuten tubifex-madot ovat hyväksi.
Olli Seppälä

Olli Seppälä (s. 24. marraskuuta 1957 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri pääaineena teatteritiede, sivuaineena dogmatiikka. Seppälä on ollut toimittajana Kirkko ja kaupungissa, päätoimittajana Askelessa ja Ilossa, sekä toimituspäällikkönä Kotimaassa, päätoimittajana Kotimaa24-uutissivustolla sekä julkaisupällikkönä. Seppälä on kirjoittanut runsaasti kirja- ja teatteriarvosteluja sekä kulttuurijuttuja. 
Seppälän kirjallinen tuotanto, yli 20 kirjaa on monipuolinen, hänen aiheitaan ovat olleet muun muassa enkelit ja Jeesus-elokuvat. Hän on koonnut kirkollisia kaskuja ja suomalaisten kokemuksia esimerkiksi ihmeistä, slangintanut Katekismuksen, kirjoittanut hautamuistomerkkien symboliikasta ja ajan käsitteen haltuun ottamisesta sekä julkaissut kaksi runokokoelmaa. Seppälän tuoreimpia kirjoja on näyttelijä-ohjaaja Kari Hakalan henkilökuva "Kari Hakala. Kiihko ja kutsumus". Seppälän kustantajana on yhtä kirjaa lukuun ottamatta ollut Kirjapaja.
Selma (Alabama)

Selma on kaupunki Alabaman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui 20 512 asukasta vuoden väestönlaskennassa. Kaupungin pinta-ala on 37,4 neliökilometriä, josta vesistöjä on 1,5 neliökilometriä. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 38 metriä. Selma on Dallasin piirikunnan pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Alabamajoen rannalla.
Selman kaupunki on tunnettu erityisesti vuonna 1965 kaupungista liikkeelle lähteneistä, mustien kansalaisoikeuksia ajaneista mielenosoitusmarsseista.
Yhdysvaltain sisällissodan aikana Selman rautaruukki ja valimo olivat merkittäviä sotatarvikkeiden tuottajia konfederaatiolle. Sodan lopulla kaupungissa käytiin taistelu, jossa unionin joukot James H. Wilsonin johtamina voittivat Nathan Bedford Forrestin alaiset konfederaation joukot.
Kaupungissa on kuvattu vuoden 1968 elokuva "Sydän on yksinäinen harhailija".
Ann B. Davis

Ann Bradford Davis (3. toukokuuta 1926 – 1. kesäkuuta 2014) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti esiintymisillään "The Bob Cummings Show'ssa" kaksi parhaan naiskomediasivuosan Emmy-palkintoa vuosina 1957 ja 1959. Myöhemmällä urallaan Davis esiintyi muun muassa "The Brady Bunch" -tilannekomediasarjassa.
Davis syntyi Schenectadyssä, New Yorkin osavaltiossa ja valmistui Michiganin yliopistosta vuonna 1948. Hänellä on kaksossisar Harriet. 
Iäkäs Davis oli aktiivinen episkopaalipiireissä. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. 
Davis kuoli 88-vuotiaana 1. kesäkuuta 2014 kovakalvonalaiseen verenvuotoon kaaduttuaan kylpyhuoneessaan Texasissa Yhdysvalloissa.
Askel

Askel on vuonna 1984 perustettu hengellisyyttä, hyvinvointia ja luontosuhdetta painottava aikakauslehti. Sen ensimmäinen kustantaja oli A-lehdet yhdessä Suomen Lähetysseuran kanssa, sittemmin lehteä kustansi Uusi Suomi ja vuodesta 1989 alkaen Kustannus-Osakeyhtiö Kotimaa. Vuoden 2022 alusta kustantaja on Sacrum-Kotimaa.
"Askelen" ideoija ja ensimmäinen päätoimittaja oli Olli Valtonen 1984–1989, häntä seurasivat Hannu Nyman 1989–1995, Olli Seppälä 1995–1998, Pirjo Wesaniemi 1998-2017, Mari Teinilä 2017–2022 ja Freija Özcan joulukuusta 2022 lähtien. 
"Askel" ilmestyy 11 kertaa vuodessa, heinä–elokuun lehti on paksumpi kaksoisnumero. Se julkaisee haastatteluja ja kolumneja, vakiosisältöön kuuluvat kirjeenvaihtopalsta, rukouspalvelupalsta ja sanaristikko.
Historiaa.
A-lehtien ja Suomen Lähetysseuran yhdessä perustaman "Askel"-lehden piti alkuperäisten suunnitelmien mukaan tuottaa rahaa molemmille osapuolille. Alkuvuosien aikana Lähetysseura joutui kuitenkin sijoittamaan lehteen yhä suurempia summia saamatta mitään takaisin. Levikkitavoite muutaman vuoden kuluttua oli asetettu jopa sataan tuhanteen kappaleeseen, mutta todellisuudessa sen tilaajalevikki vuoden 1985 paikkeilla oli vain 8 500 ja irtonumeromyynti noin 5 000 kappaletta. A-lehdet halusi luopua yhteistyöstä, ja neuvotteluja jatkosta käytiin ainakin Kotimaa-yhtiön ja Valittujen Palojen kanssa. Vuonna 1986 päästiin sopimukseen Uuden Suomen kanssa. Levikki oli tuolloin noin 25 000 kappaletta, kun kannattava toiminta olisi vaatinut noin 40 000:n levikin.
Vincent Pastore

Vincent Pastore (s. 14. heinäkuuta 1946) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt usein mafioson roolissa. Pastore tunnetaan parhaiten Salvatore "Big Pussy" Bonpensieron roolista televisiosarjassa "Sopranos".
Elämä ja ura.
Pastore syntyi New Yorkin Bronxissa ja opiskeli Pacen yliopistossa. Hän on etnisyydeltään italialainen. Ennen näyttelijänuraa hän toimi limusiinin kuljettajana ja yökerhon omistajana.
Pastore aloitti uransa näyttelijänä 1980-luvun lopulla, esiintyen lähinnä pienissä rooleissa muun muassa elokuvissa "Mafiaveljet" (1990), "Heräämisiä" (1990), "Carlito’s Way" (1993) ja "Sinisilmä-Mickey" (1999). Uran käännekohta oli Salvatore "Big Pussy" Bonpensieron rooli "Sopranos"-televisiosarjassa. Rooli toi Screen Actors Guild -palkinnon vuonna 1999. "Sopranosin" jälkeen Pastore on esiintynyt lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, usein gangsterin roolissa.
Fushimin linna

Fushimin linna (), myös Momoyaman linna () tai Fushimi-Momoyaman linna, on linna Fushimin suuralueella Kiotossa, Japanissa. Nykyinen rakennus on vuonna 1964 valmistunut kopio alkuperäisestä Toyotomi Hideyoshin rakentamasta linnasta. Alun perin linnan rakennustyöt aloitettiin vuonna 1592, vuosi sen jälkeen, kun Hideyoshi oli jäänyt eläkkeelle sijaishallitsijan virasta. Linna valmistui vuonna 1594. Sitä oli rakentamassa 20 000–30 000 työläistä 20 Japanin provinssista. 
Vaikka ulkoapäin rakennus vaikutti sotilaalliselta linnalta, se oli tarkoitettu Hideyoshin eläkepalatsiksi ja sisustettiinkin se mukaiseksi. Se on erityisen tunnettu teeseremoniahuoneestaan, jossa sekä seinät että välineet oli peitetty lehtikullalla. Linnan oli tarkoitus isännöidä Hideyoshin ja kiinalaisten diplomaattien välisiä rauhanneuvotteluita, joissa yritettiin päättää seitsenvuotinen sota Korean kanssa, mutta maanjäristys tuhosi linnan täydellisesti vain kaksi vuotta sen valmistumisen jälkeen. 
Linna rakennettiin kuitenkin pian uudelleen, ja sen sai hallintaansa Torii Mototada, Tokugawa Ieyasun vasalli. Vuonna 1600 linna kukistui kuuluisassa piirityksessä, jota johti Ishida Mitsunari. Torii Mototada puolusti linnaa urhoollisesti yhdentoista päivän ajan, viivyttäen Ishidan joukkoja ja antaen herralleen aikaa koota oma armeijansa. Sillä oli ratkaiseva vaikutus Sekigaharan taisteluun, joka käytiin pian piirityksen jälkeen ja joka merkitsi Tokugawa Ieyasun lopullista voittoa kilpailijoistaan.
Vuonna 1623 linna hajotettiin ja monet sen huoneet ja rakennukset liitettiin muihin linnoihin ja temppeleihin ympäri Japania. Kiotolaisessa Yōgen-inin temppelissä on veritahrainen katto, joka oli ollut käytävän lattia Fushimin linnassa paikalla, jossa Torii Mototada oli tehnyt muiden linnan puolustajien kanssa Seppukun eli rituaalisen itsemurhan. Linnaa ei rakennettu uudelleen ennen kuin vuonna 1964, kun siitä tehtiin kopio pääosin betonista aivan alkuperäisen paikan lähelle. Uusi rakennus toimi Toyotomi Hideyoshin elämää esittelevänä museona, mutta se suljettiin yleisöltä vuonna 2003.
Ulrike Maisch

Ulrike Maisch (s. 21. tammikuuta 1977) on saksalainen kestävyysjuoksija, joka keskittyy pitkille matkoille.
Maisch voitti maansa mestaruuden puolimaratonilla vuonna 2002 ja sijoittui EM-kotikisoissaan Münchenissä kahdeksanneksi maratonilla. Seuraavana vuonna hän sijoittui Pariisin MM-maratonilla kahdenneksikymmenenneksi. Maisch juoksi maratonilla Euroopan-mestaruuskisoissa 2006 kultaa ajalla 2.30.01, joka on hänen ennätyksensä.
Myrskyntuoja

Myrskyntuoja on Teräsbetonin kolmas albumi. Se ilmestyi 19. maaliskuuta 2008. Levyn ensimmäinen single on Suomen edustuskappaleeksi vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun valittu ”Missä miehet ratsastaa”, josta on julkaistu myös musiikkivideo. Albumi oli parhaimmillaan Suomen albumilistalla ykköstilalla. Myrskyntuoja oli julkaisuviikollaan 12/2008 YleX:n viikon levy. Albumi on myynyt yli 17 000 kappaletta eli kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Renniini

Renniini eli kymosiini on imeväisikäisten nisäkkäiden mahalaukun pohjukkaosan erittämä entsyymi, joka katalysoi maidon kaseiiniproteiiniin pilkkoutumista. Kaseiinin pilkkoutuminen aiheuttaa maidon proteiinien koaguloitumisen, jonka seurauksena maito jää pidemmäksi aikaa mahalaukkuun, jotta proteiineja pilkkovalla pepsiinillä on enemmän aikaa toimia. Renniiniä käytetään myös juustonvalmistuksessa.
Naudan kymosiini-geeni on pystytty siirtämään yhdistelmä-DNA-tekniikan avulla mikro-organismeihin. Kymosiinin tuottaminen mikro-organismeilla on nykyisin halvempaa ja tehokkaampaa verrattuna aikaisempiin tapoihin. Kymosiiniä tuotetaankin nykyään lähinnä sieni- tai bakteeriviljelmien avulla. Mikrobeilla tuotettu juoksute sisältää lähinnä kymosiiniä. Eläinperäisessä juoksuttimessa on myös muitakin entsyymejä. Sienistä "Aspergillus niger" ja "Kluyveromyces lactis" ja bakteereista "Escherichia coli" ovat yleisimmät mikro-organismit, joita käytetään nykyisin kymosiinin tuotannossa.
Renniinin CAS-numero on 9001-98-3 ja EC-numero 3.4.23.4.
Punasuutetra

Punasuutetra ("Hemigrammus rhodostomus") on amerikantetrojen heimoon kuuluva kala, jota kutsutaan joskus myös romminokaksi. Romminokka-nimi on liitetty muihinkin sukulaislajeihin, etenkin punapäätetraan "Hemigrammus bleheri".
Koko ja ulkonäkö.
Punasuutetra on noin 5 cm pitkä. Vartalon yleisväri on läpikuultavan hopeanharmaa, pään etuosa on kirkkaanpunainen, mutta punainen ei ulotu kiduskannen yli. Evät ovat isot ja kaarevat, pyrstö mustakeltaraitainen. Keskimmäinen musta raita jatkuu hentona myös vartalon puolelle. Punapäätetrasta lajin erottaa hiukan isompana, tämän mustan raidan takia sekä joskus punaisesta värialueesta. 
Alkuperä.
Punasuutetra on kotoisin Etelä-Amerikasta Amazonin ja Orinoco-joen vesistöstä
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Punasuutetraa pidetään vaikeana saada lisääntymään akvaariossa. Se vaatii lisääntyäkseen pehmeää, hiukan hapanta vettä ja pusikkoisia kasveja, joiden joukkoon se sirottelee mätinsä.
Vesiolot ja ravinto.
Punasuutetra viihtyy monenlaisissa lämpötiloissa: 23,0–29,0 °C. Sopiva happamuus on pH 6,0–7,5. Myöskään ruoan suhteen se ei ole turhantarkka; hiutaleet käyvät mainiosti.
Delroy Lindo

Delroy Lindo (s. 18. marraskuuta 1952 Lontoo, Englanti) on Tony- ja Screen Actors Guild Award -palkintoehdokkaana ollut ja Satellite Awardilla palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan rooleistaan elokuvissa "Oman elämänsä sankari" ja "Get Shorty".
Elämäkerta.
Varhaisvuodet.
Lindo syntyi Elthamissa Lontoossa ja varttui Lewishanmissa. Hänen vanhempansa olivat muuttaneet Englantiin Jamaikalta. Hänen äitinsä oli lastenhoitaja, ja hänen isänsä työpaikka vaihteli. Viisivuotiaana Lindo näytteli muutamassa paikallisessa näytelmässä. Teini-ikäisenä hän ja hänen äitinsä muuttivat Torontoon Kanadaan ja kun hän oli 16, he muuttivat San Franciscoon, missä Lindo suoritti tutkinnon American Conservatory Theather -nimisessä opistossa.
Näyttelijänura.
Lindon elokuvadebyytti oli vuonna 1976 ilmestyneessä brittikomediassa "Find the Lady", jonka ansiosta hän sai kaksi uutta elokuvaroolia. Toinen oli armeijan kersantin rooli elokuvassa "More American Graffiti" (1979), minkä jälkeen hän jätti näyttelemisen kymmeneksi vuodeksi keskittyäkseen teatterin tuotantoon. Vuonna 1982 hänen ensiesiintymisensä Broadwayllä oli näytelmässä "Master Harold and the Boys", jonka ohjasi näytelmän kirjoittaja Athol Fugard, ja vuonna 1988 Lindo sai Tony-ehdokkuuden osastaan näytelmässä "Joe Turners Come and Gone".
Blondin kosto 2

Blondin kosto 2 vuonna 2003 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut on Charles Herman-Wurmfeld. Elokuva on jatko-osa vuoden 2001 menestyselokuvalle "Blondin kosto". Pääroolissa jatkaa Reese Witherspoon. 
Elokuvan ensi-ilta oli 2. heinäkuuta 2003, ja se sai pääosin kehnon vastaanoton kriitikoilta. Elokuva oli joka tapauksessa lipputulomenestys ja tuotti maailmanlaajuisesti 125 miljoonaa dollaria.
Vuonna 2018 ilmoitettiin, että elokuvalle on tekeillä jatko-osa "Blondin kosto 3".
Juoni.
Päähenkilö Elle Woods (Reese Witherspoon) on eläinrakas ihminen, joka on menossa naimisiin ja haluaisi kutsua häihin koiransa äidin, mutta hän saa selville että Herra Bruiserin (koira) äidillä testataan meikkejä.
Hän päättää saada tämän vapaaksi ja lähtee Washingtoniin tekemään "Bruiserin lakialoitteen", jolle saakin yllättäviä kannattajia, mutta asia näyttää kumminkin menevän jäihin. Loppujen lopuksi Elle pääsee naimisiin ja Bruiserin äiti vapaaksi.
Punapäätetra

Punapäätetra ("Hemigrammus bleheri") on amerikantetrojen heimoon kuuluva kala, jota kutsutaan joskus myös romminokaksi. Romminokka-nimi on liitetty muihinkin sukulaislajeihin, etenkin punasuutetraan "Hemigrammus rhodostomus".
Koko ja ulkonäkö.
Punapäätetra on noin 3,5–6 cm pitkä. Vartalon yleisväri on läpikuultavan hopeanharmaa, pään etuosa on kirkkaanpunainen. Punainen väri ulottuu kiduskannen takareunaan asti. Evät ovat isot ja kaarevat, pyrstö mustakeltaraitainen. Musta väri ei ulotu vartalon puolelle (vertaa punasuutetraan). 
Alkuperä.
Punapäätetra on kotoisin Etelä-Amerikasta mustan joen alueelta Rio Negrosta, Rio Metasta ja Rio Vaupesista.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Punapäätetra on vilkas parvikala, josta voi tulla kuitenkin kovin arka, jos se on liian pienessä parvessa. Sopiva parvikoko punapäätetraparvelle akvaarion koosta riippuen on noin 7–12 kalasta ylöspäin. Punapäätetraparvi liikkuu aina tiiviisti yhdessä ympäri akvaariota. Punapäätetrat viihtyvät akvaarion keskivedessä, ja käyvät vain ruoka-aikaan pinnalla ja pohjalla. Punapäätetrojen vilkkaasta luonteesta huolimatta parhaita asuinkumppaneita ovat muut rauhalliset kalalajit, jotka viihtyvät lämpimässä vedessä, esimerkiksi kiekkokalat ja pikkulehtikalat.
Punapäätetraa pidetään vaikeana saada lisääntymään akvaariossa. Vaikka kutu onnistuisi, emokalat syövät usein mädin, tai sitten se voi ajautua muuten tuhoisaan paikkaan.
Vesiolot ja ravinto.
Punapäätetra viihtyy 23–26 asteen lämpötiloissa. Ruoan suhteen se ei ole turhantarkka; hiutaleet käyvät mainiosti. Kutukuntoon kalat hoidetaan kuitenkin elävällä tai pakastetulla eläinruoalla.
Howard Jones (laulaja)

John Howard Jones (s. 23. helmikuuta 1955 Southampton, Hampshire, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen laulaja. Hän vaikutti erityisesti 1980-luvulla. Hänen levyttämiään kappaleita ovat muun muassa ”What Is Love” ja ”Like to Get to Know You Well”.
Lyhtytetra

Lyhtytetra ("Hemigrammus ocellifer") on Etelä-Amerikasta kotoisin oleva parvikala, jota pidetään myös akvaarioissa. Se kasvaa noin 4,5 cm pitkäksi. Kalan yleisväri on harmahtava, mutta silmä on punainen ja pyrstön tyvessä on sitruunankeltainen läikkä, joka näyttää lyhdyltä. Kalan väritys tulee oikeuksiinsa, kun sitä pidetään tummasävyisessä akvaariossa, joka myös muistuttaa sen kotiseutujen tumman veden aluetta.
Lyhtytetraa elää luonnossa Guyanan ja Surinamen joissa sekä Amazonin vesistössä Perussa ja Brasiliassa.
Lyhtytetralle sopii vesi, jonka pH on 6,0–7,5, kovuus 0–18 dGH ja lämpötila 23–28 astetta.
Röykän rautatieasema

Röykän rautatieasema () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Röykän taajamassa Nurmijärvellä.
Historia.
Röykän asema, joka toimi aluksi läheisen Korven aseman alaisena laiturivaihteena, sijoitettiin paikkaan, jossa rautatie ylitti Helsingin ja Lopen välisen maantien (myöhemmin valtatie 3, nykyisin seututie 132). Röykän asema avattiin viimeistään vuonna 1899, mutta toisen lähteen mukaan Röykkä avattiin 16. lokakuuta 1909. Myös Bruno Granholmin suunnittelema asemarakennus valmistui vuonna 1909.
Karkkilassa sijainneen Högforsin tehtaan kuljetukset siirrettiin Korven asemalta Röykkään vuonna 1909, mutta ne päättyivät jo vuonna 1911, jolloin valmistui Hyvinkään ja Karkkilan välinen kapearaiteinen rautatie. Röykän merkitystä lisäsi myös Nummelan keuhkotautiparantolan (myöhemmin Röykän sairaala) perustaminen vuonna 1903.
Röykän aseman merkitys vähentyi 1950-luvulla, jolloin liikennevirrat alkoivat suuntautua maantietä pitkin kohti etelää. Asema alennettiin laiturivaihteeksi vuonna 1967 ja miehittämättömäksi seisakevaihteeksi seuraavana vuonna. Henkilöliikenne Hyvinkään ja Karjaan välisellä rataosalla lopetettiin 25. syyskuuta 1983. Sen jälkeen Röykän asemalla oli tavaraliikennettä läheiselle romuttamolle, jossa romutettiin muun muassa Hr11-vetureita.
Röykän liikennepaikka lakkautettiin 13. joulukuuta 2009, rataosan kauko-ohjaus valmistui.
Röykän asemarakennus siirtyi yksityisomistukseen 2000-luvun alussa. Aseman viimeisin omistaja on televisiojuontaja Ellen Jokikunnas. Asemarakennus muutettiin asuintaloksi vuonna 2008 projektissa, jota on esitelty televisio-ohjelmassa "Joka kodin asuntomarkkinat".
Tuhoojapartio

Tuhoojapartio on Pentti H. Tikkasen kirjoittama sotaromaani, joka on julkaistu vuonna 1977.
Juoni.
Kirja kertoo kaukopartion paluusta kohti omia linjoja.
Keltamalawinahven

Keltamalawinahven ("Pseudotropheus lombardoi") on Malawijärven kirjoahveniin kuuluva kala, joka on akvaariokalana suosituin ryhmänsä laji.
Koko ja ulkonäkö.
Keltamalawinahven kasvaa noin 15 cm pitkäksi. Aikuinen koiras on yleisväriltään keltainen, ja sen kyljissä vuorottelevat tummemmat ja vaaleammat pystyraidat. Selkäevä jatkuu matalana ja pitkänä lähes koko kalan mitan, ja se on hennon vaalean sinertävä. Naaras ja poikaset ovat sinisävyisiä, naaras voimakkaammin pystyraitainen.
Lisääntyminen.
Useiden muiden malawinjärvenahventen tapaan keltamalawinahvennaaras hautoo mätiään suussa.
Vesiolot ja ravinto.
Keltamalawinahvenet elävät kovassa emäksisessä vedessä: pH noin 8, °dH 10–20. Sopiva lämpötila on 24–26 °C. Keltamalawinahven syö luonnossa levää kivien pinnalta, mutta saalistaa myös vapaana leijuvaa planktonia.
Alex Trebek

George Alexander "Alex" Trebek (22. heinäkuuta 1940 Ontario, Kanada – 8. marraskuuta 2020 Yhdysvallat) oli kanadalaissyntyinen televisiojuontaja, jolle myönnettiin Yhdysvaltain kansalaisuus vuonna 1998. Hänellä on tähdet Hollywood ja Canada's Walk of Famella.
Trebek vaikutti televisiotähteydessä viettämiensä vuosikymmenten aikana lukuisissa ohjelmissa, kuten "Jeopardy!"-visailussa vuodesta 1984 kuolemaansa saakka. Hän sai joulukuussa 2007 pallolaajennushoitoa kärsittyään sydänkohtauksen.
Trebekillä todettiin haimasyöpä maaliskuussa 2019. Hän kuoli sairauteensa 80-vuotiaana kotonaan 8. marraskuuta 2020.
Emissiivisyys

Emissiivisyys on kappaleen lähettämän säteilyn määrä verrattuna täysin mustan kappaleen säteilyyn. Emissiivisyyttä merkitään yleensä kreikan pienellä epsilon-kirjaimella formula_1. Luonnossa ei käytännössä esiinny täysin mustia kappaleita, joiden emissiivisyys formula_2. Näin ollen kaikkien kappaleiden formula_3. 
Jos kappaleen heijastavuus on suuri, emissiivisyys on pieni.
Emissiivisyys voidaan ilmoittaa eri aallonpituusalueille.
Useimmiten emissiivisyys ilmoitetaan pitkäaaltoiselle säteilylle.
Kappaleiden jäähtymissäteilyhän on yleensä enimmäkseen pitkäaaltoista infrapunasäteilyä. Monien pintojen emissiivisyydet pitkäaaltoiselle säteilylle ovat luokkaa 0,8-0,97. Mutta esimerkiksi kirkkaan alumiinin emissiivisyys on noin 0,09. Kalkkihiekkakiven emissiivisyys on 0,9.
Pieni Torvenjärvi

Pieni Torvenjärvi on Kiiminkijoen sivuhaarassa Torvenjoessa olevan Torvenjärven pohjoisempi sivujärvi Utajärven kunnan Juorkunan kylässä.
Järvi sijaitsee Juorkunan Hamarinjärvestä noin kolme kilometriä etelään ja Sanginkylän Jokikylän pohjoisimmasta kolkasta taas nelisen kilometriä pohjoiseen. Hamarinjärven eteläpäästä alkava Kiiminkijoen läntinen haara Torvenjoki virtaa Torvenjärven läpi. Pienen Torvenjärven siitä erottaa kapea maakannas. Torvenjärvien välillä on puro, pienemmän järven vedenpinta on kymmenen senttiä isompaa korkeammalla.
Järvi ja sen ympäristö.
Pieni Torvenjärvi on erämaajärvi, sen rannalla on vain yksi kämppä eikä pysyvää asutusta. Järvelle on pistotieyhteys Hamarinjärven taitse Purikkaan talolle menevältä metsäautotieltä, jossa on kuitenkin Lehtomaan länsilaidalla 1,5 kilometrin päässä järvestä puomi. Järveltä on Purikkaaseen tietä myöten vielä pari kilometriä, isomman Torvenjärven rannalla olevaan asumattomaan Seppälän taloon on linnuntietä 800 metriä. Järven pohjoisin ranta on avokalliota, muuten rannat ovat suota ja rämettä. Torvenjärven kalakantaan kuuluvat hauki, ahven ja särki. Järvessä kasvaa ulpukkaa ja sen pääosin läheisiltä soilta oleva vesi on tummaa. Järvi on matala. Siihen laskee puroja useasta lammesta, Purikkaan vieressä olevasta Penikkajärvestä, sen länsipuolen Kaunislammesta ja Pikku-Penikasta, Pienen Torvenjärven lännen puolen Torviselkä-nimisen kankaan takana vajaan kahden kilometrin päässä olevasta Kivilammesta sekä järvestä vain noin puolen kilometrin päässä koilliseen olevasta Isosta Kuikkalammesta. Metsästäjät käyvät järvellä vesilintuja pyytämässä.
Min izāmō

Min izāmō on liiviläisten kansallislaulu. Tekstin kirjoitti Kōrli Stalte vuonna 1923 juhlallisuuksiin Mazirben kylässä, jossa nostettiin salkoon liiviläisten lippu. Laulun esitti nelihenkinen liiviläinen kuoro. Melodia on Fredrik Paciuksen säveltämä, sama kuin Suomen ja Viron kansallislauluissa. Sävellyksen valinnalla haluttiin korostaa liiviläisten yhteenkuuluvuutta suomalaisten ja virolaisten kanssa.
Min izāmō, min sindimō,
ūod ārmaz rānda sa,
kus rāndanaigās kazābõd
vel vanād, vizād piedāgõd.
Min ārmaz īlmas ūod set sa,
min tõurõz izāmō!
Min izāmō, min sindimō,
ūod ārmaz rānda sa,
kus lāinõd mierstõ vīerõbõd
un rāndan sūdõ āndabõd.
Min ārmaz īlmas ūod set sa,
min tõurõz izāmō!
Min izāmō, min sindimō,
ūod ārmaz rānda sa,
kus jelābõd īd kalāmīed,
kis mīer pǟl ātõ pǟvad īed.
Min ārmaz īlmas ūod set sa,
min tõurõz izāmō!
Min izāmō, min sindimō,
ūod ārmaz rānda sa,
kus kūltõb um vel pivā kēļ
- min amā ārmaz rāndakēļ.
Min ārmaz īlmas ūod set sa,
min tõurõz izāmō!
Mun isänmaa, mun synnyinmaa,&lt;br&gt;
oot armas ranta sä,&lt;br&gt;
miss’ rannan ääress’ kasvavat&lt;br&gt;
viel wanhat, viisaat petäiköt.&lt;br&gt;
Mun armas ainut oot tääll’ sä,&lt;br&gt;
mun kallis isänmaa!&lt;br&gt;
Mun isänmaa, mun synnyinmaa,&lt;br&gt;
oot armas ranta sä,&lt;br&gt;
miss’ laineet merest’ vierivät&lt;br&gt;
ja rannall’ suuta antavat.&lt;br&gt;
Mun armas ainut oot tääll’ sä,&lt;br&gt;
mun kallis isänmaa!&lt;br&gt;
Mun isänmaa, mun synnyinmaa,&lt;br&gt;
oot armas ranta sä,&lt;br&gt;
miss’ elävät kalamiehet,&lt;br&gt;
jotk’ merellä ovat päivät, yöt.&lt;br&gt;
Mun armas ainut oot tääll’ sä,&lt;br&gt;
mun kallis isänmaa!&lt;br&gt;
Mun isänmaa, mun synnyinmaa,&lt;br&gt;
oot armas ranta sä,&lt;br&gt;
miss’ kuuluu vielä pyhä kiel’&lt;br&gt;
– mun oma armas liivinkiel’.&lt;br&gt;
Mun armas ainut oot tääll’ sä,&lt;br&gt;
mun kallis isänmaa!&lt;br&gt;
Penikkajärvi (Utajärvi)

Penikkajärvi on Kiiminkijoen vesistöön kuuluva pieni järvi Utajärven kunnan Juorkunan kylässä.
Järvi sijaitsee Torvenjoen yhteydessä olevan Torvenjärven ja Pienen Torvenjärven luoteispuolella, jälkimmäisestä vajaan kahden kilometrin päässä. Järvelle ja sen rannalla olevan Purikkaan talon pihapiiriin on tieyhteys Hamarinjärven taitse menevältä metsäautotieltä, jossa on kuitenkin Lehtomaan länsilaidalla 2,5 kilometrin päässä järvestä puomi. Sanginkylästä eli kaakosta Kiiminkijoen varresta sinne ei ole tieyhteyttä, kuten ei myöskään pohjoispuolen Korpiselta ja Lauttalammelta eli Toivolan erämaatalosta.
Järvi ja sen ympäristö.
Järven itärannalla, korkean Purikkaankankaan laidalla, ovat Purikkaan talon vanhat rakennukset ja uudempi kesämökki, mutta ei muuta asutusta. Järven pohjoisrannalla on kallioita, kaakkoisrantaan ulottuu Penikkaselkä-niminen kangas. Muuten rannat ovat suota ja rämettä. Järven kalastoon kuuluvat tavanomaiset hauki, ahven ja särki. Järvi on matala, siinä kasvaa ulpukkaa ja sen vesi on tummaa. Laskuoja, puro nimeltään Penikkaoja, laskee Torvenjärvien kautta Kiiminkijokeen. Talvella järvelle kulkee moottorikelkkaura Juorkunasta Hamarinjärven suunnasta, järven itäpuolen laajan Penikkasuon kautta.
Kenneth McKellar (poliitikko)

Kenneth Douglas McKellar (29. tammikuuta 1869 Richmond, Alabama – 25. lokakuuta 1957 Memphis, Tennessee) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui liittovaltion senaatin jäsenenä Tennesseestä vuosina 1917–1953. Sitä ennen hän oli istunut edustajainhuoneessa 1911–17 – alun perin George W. Gordonin kuoleman tyhjäksi jättämällä paikalla.
McKellar oli senaatin puheenjohtaja "pro tempore" vuosina 1945–1947 ja 1949–1953. Hän oli uudelleen ehdolla senaattiin vuonna 1952, mutta ei enää päässyt uudelle kaudelle. Paikan sai hänen sijaansa Albert Gore vanhempi.
McKellar oli syntyjään Alabamasta. Hän kouluttautui lakimieheksi ja muutti sen jälkeen Memphisiin, Tennesseen osavaltioon. Hän kuoli Memphisissä 88-vuotiaana.
Kudosviljely

Kudosviljely tarkoittaa solukoiden tai kudosten kasvattamista yleensä keinotekoisella kasvualustalla laboratorio-olosuhteissa eli "in vitro". Kudosviljelyllä voidaan myös tarkoittaa solukoiden tai kokonaisten elinten kasvattamista alkuperäisen kasvupaikan sijaan toisaalla isäntäeliössä, tai kokonaan toisen isäntä-eliön varassa alkuperäeliön ulkopuolella.
Tyypillisesti kudosviljelmiä tehdään steriileissä tai lähes steriileissä laboratorio-olosuhteissa keinotekoisella kasvualustalla tai ravinneliuoksessa. Ravinneliuoksen lisäksi kudosten kasvua ja kasvuvaiheita voidaan ohjata erilaisilla yhdisteillä kuten hormoneilla tai entsyymeillä.
Kudosviljely on tärkeä tutkimusväline biotieteiden piirissä. Kudosviljelmillä onkin korvattu onnistuneesti jopa miljoonia eläinkokeita.
Ihosolujen kudosviljelyä käytetään vammautuneen ihon korvaamiseen ja ihonsiirtoa varten tarvittavien ihon eri kerrosten kasvattamiseksi esimerkiksi pahojen palovammojen hoidossa. 
Kudosviljely eroaa soluviljelystä siten, että kudos koostuu solukon palasista, kun soluviljelmissä solut erotetaan yksittäisiksi soluiksi.
Historia.
Vuonna 1907 eläintieteilijä Ross G. Harrison kasvatti sammakon hermosoluja imusolmukesoluista koostuvalla kasvualustalla, ja tämä mainitaan yleensä vanhimpana onnistuneena kudosviljelmänä.
Vuonna 2008 USAssa kantasoluja tutkivat tiedemiehet kasvattivat yhdestä kantasolusta uuden eturauhasen hiiren sisällä.
Feministinen radikaaliterapia

Feministinen radikaaliterapia (FRT) on syntynyt Yhdysvalloissa 1970-luvulla vastalauseena psykiatriselle vallankäytölle. Suomeen FRT on kulkeutunut Euroopan, erityisesti Hollannin, kautta 1980- ja 1990-luvuilla, jolloin Suomessa toimi aktiivinen FRT-verkosto monine ryhmineen. 2020-luvulla Suomessa on edelleen toimivia ryhmiä. Vuosikymmenten aikana menetelmä on kehittynyt ja sitä kehitetään edelleen. FRT ei sovi välttämättä akuutissa kriisissä olevalle henkilölle. 
FRT terapiamuoto, jossa naiset hoitavat itseään ja toisiaan opeteltuaan FRT:n tietotaidon. Terapian vetäjä opettaa FRT-menetelmän käyttötaidon ensimmäisen vuoden aikana ryhmien jäsenille. Tämän jälkeen ryhmä toimii ilman johtajaa päättäen itse kokoontumisistaan ja niiden väliajoista. Juuri tämä terapeutin puute tekee terapiamuodosta radikaalin, sillä vallitseva psykoterapian määritelmän mukaan psykoterapia määritellään ammatti-ihmisen työksi. Feminismi taas tulee siitä, että menetelmän ovat kehittäneet naistietoiset terapeutit. Feminismi näkyy myös siinä, että yhtenä näkökulmana on yhteiskunnallinen ulottuvuus.
Stefanoksen luostari

Stefanoksen luostari () on luostari Iranissa, Itä-Azerbaidžanin provinssissa, noin 15 kilometriä länteen Jolfan kaupungista. Se sijaitsee Araks-joen laaksossa, joka muodostaa Iranin ja Azerbaidžaniin kuuluvan Nahitševanin autonomisen tasavallan rajan. Luostarista käytetään myös nimiä Marghartin luostari tai Darashambin luostari erottaakseen sen muista Stefanokselle omistetuista luosterista. Marhart on kukkula, jonka päälle luostari on rakennettu, ja Darashamb on läheisen kylän nimi.
Stefanoksen luostari valittiin vuonna 2008 Unesco maailmanperintöluetteloon yhdessä kahden muun Iranin armenialaiskirkon, Taddeuksen luostarin ja Dzordzorin kappelin, kanssa.
Historia.
Stefanoksen luostarin alkuperää ei tiedetä, mutta se mainitaan kuitenkin jo 900-luvulta peräisin olevista lähteistä. Nykyiset rakennukset ovat kuitenkin 1600- ja 1800-luvuilta.
Luostari on kärsinyt sekä ihmisten toimien että luonnonmullistusten seurauksena. Bysantti ja seldžukit kävivät sotaa alueella 1000- ja 1100-luvuilla. Mongolien hallinnassa alue oli 1200- ja 1300-luvun. Vuonna 1319 luostari kärsi pahoin maanjäristyksessä. Safavididynastian hallitsijat puhdistivat 1600-luvulla Persian rajaseutuja armenialaisista ja siirsivät heitä valtakunnan keskiosiin. Nykyinen pääkirkko on kuitenkin rakennettu safavidiaikana vuosina 1643–55.
Arkkitehtuuri.
Luostaria ympäröi nelikulmainen muuri, jossa on pyöreitä torneja. Rakennuskompleksi on muodostunut kahden sisäpihan ympärille. Korotetun eteläisen sisäpihan ympäriltä löytyvät luostarin toimintaa tukevat rakennukset. Pohjoisella sisäpihalla sen sijaan ovat muun muassa pääkirkko ja kellotorni.
Kirkko on 25 metriä korkea ja se oli rakennusaikanaan vanhanaikaista arkkitehtuuria. Kolmea apsista reunustaa kaksi isoa kaksikerroksista kappelia. Kirkon julkisivulla on veistoksia, jotka esittävät Mariaa, Jeesus-lasta, ilmestyspäivää, ylösnousemusta ja Stefenoksen kivittämistä.
Ngaan

Ngaan () on Thaimaassa käytössä oleva perinteinen pinta-alan yksikkö, se vastaa 400 neliömetriä (20 m × 20 m). Yksi ngaan on 1/4 raita eli 100 tarangwata. 
Ngaaneja, kuten raita ja waata käytetään yleisesti Thaimaassa SI-järjestelmän ohella.
Tarangwa

Tarangwa (), myös neliöwaa, on Thaimaassa käytetty perinteinen pinta-alan mittayksikkö, se vastaa neljää neliömetriä. Nykyään sen arvo johdetaan suoraan metreistä (1 waa = 2 metriä), mutta sitä ei ole otettu virallisesti mukaan SI-järjestelmään. Sitä käytetään, kuten muitakin Thaimaan perinteisiä mittayksiköitä, SI-järjestelmän ohella.
Tarangwa on 1/400 raita ja 1/100 ngaania.
Waa

Waa () on Thaimaassa käytössä oleva perinteinen pituuden yksikkö, joka vastaa kahta metriä. Sen nykyinen arvo johdetaan suoraan SI-järjestelmän metristä, muttei sitä ole ikinä virallisesti hyväksytty osaksi järjestelmää.
Waan ohella Thaimaassa on käytössä yleisesti SI-järjestelmän mukaiset mittayksiköt, mutta muun muassa pinta-alaa ilmoitettaessa käytetään joskus edelleen perinteisiä yksiköitä; tarangwaa, ngaania ja raita.
Wilhelm Stolze

Heinrich August Wilhelm Stolze (20. toukokuuta 1798 Berliini – 8. tammikuuta 1867 Berliini) oli saksalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.
Elämä ja ura.
Wilhelm Stolze syntyi Berliinissä vuonna 1798. Hänen isänsä kuoli jo vuonna 1812, ja nuori Stolze toimi koulunkäynnin ohella yksityisopettajana auttaakseen äitiään perheen elättämisessä. Vuonna 1817 hän siirtyi töihin palovakuutusyhtiöön, jossa työskenteli vuoteen 1835 asti. Hän toimi jonkin aikaa opettajana ja vuosina 1836–38 kauppiaana, mutta siirtyi sitten kokonaan pikakirjoituksen pariin.
Stolze julkaisi kehittämänsä pikakirjoitusjärjestelmän vuonna 1841, mutta jo tätä ennen hän oli toiminut pikakirjoituksen opettajana. Taloudellisesti opettaminen ei ollut kovin menestyksellistä, kunnes vuonna 1844 Stolze sai apua aikaisemmilta oppilailtaan Karl Kressleriltä ja Agathon Jaquet'lta, jotka auttoivat järjestelmän levittämisessä. Kressler ja Jaquet muun muassa perustivat Saksan ensimmäinen pikakirjoitusyhdistyksen, jossa Stolzekin toimi puheenjohtajana 1853–1864. Vuodesta 1848 lähtien Stolze toimi Preussin maapäivillä pikakirjoittajana.
Stolze kuoli Berliinissä vuonna 1867. Hänen poikansa Franz Stolze jatkoi isänsä järjestelmän kehittämistä ja oppikirjojen uusien painosten toimittamista.
Pikakirjoitusjärjestelmä.
Stolze opetteli vuonna 1820 Friedrich Mosengeilin pikakirjoitusjärjestelmän, jonka tämä oli julkaissut edellisenä vuonna. Stolze ei ollut tyytyväinen Mosengeilin järjestelmään, vaan alkoi perehtymään muihinkin järjestelmiin, muttei ollut mihinkään oikein tyytyväinen. Stolze pyrki luomaan järjestelmän, joka ei olisi ensisijaisesti ammattipikakirjoittajia varten, vaan sopisi yleisempäänkin käyttöön.
Vuonna 1841 Stolze julkaisi järjestelmänsä oppikirjassa "Theoretisch-praktisches Lehrbuch der deutschen Stenographie" ja vuonna 1845 yksinkertaisemman oppikirjan "Anleitung zur Deutschen Stenografie oder Kurzschrift". Stolzen järjestelmä kilpaili suosiosta erityisesti Franz Xaver Gabelsbergerin järjestelmän kanssa; Stolze oli suositumpi Pohjois-Saksassa ja Sveitsissä, Gabelsberger Etelä-Saksassa.
Liiviläisten kulttuurikeskus

Liiviläisten kulttuurikeskus (liiviksi "Līvõ kultūr sidām") on järjestö, joka perustettiin Riiassa 1994. Se on toiseksi suurin liiviläisiä edustava järjestö, joka ei kuulu Latvian hallituksen piiriin. Järjestön perustussopimuksen allekirjoitti 11 henkilöä, ja vuonna 2004 järjestöön kuului 20 henkilöä. Järjestö perustettiin edistämään liiviläistä kulttuuria ja kieltä, se toimii myös tietokeskuksena. Järjestöä johtaa "Dienas gramata" -lehden toimittaja Gundega Blumberga (1997–), ja järjestöllä on neljä työntekijää. Järjestö järjestää liiviläisiä kulttuuritapahtumia ja julkaisee aiheeseen liittyviä kirjoja.
Julkaisutoiminta.
Järjestön julkaisutoimintaan kuuluu Soros Foundationin tuella julkaistu liiviläistä runoutta sisältävä teos "Ma akūb sīnda vizzõ, tūrska" (1998). Liivi–latvia–liivi-sanakirja julkaistiin vuonna 1999. Järjestö on perustanut liivin kielen ja kulttuurin portaalin "livones.lv" ja ylläpitää sitä. Sivuston tarkoituksena on tarjota tieteellisesti tarkkaa tietoa liiviläisistä ja liivin kielestä. Lisäksi sivu sisältää aiheeseen liittyviä uutisia. Sivusto on pääosin latviankielinen, mutta monet artikkelit ovat tarjolla myös englanniksi ja liiviksi. Sivu sijaitsee Latviassa ja sen maatunnus on lv.
Michelle Tumes

Michelle Tumes (s. 1971) on australialainen gospellaulaja, -lauluntekijä ja -pianisti. 
Tumes syntyi Adelaidessa uskonnolliseen perheeseen ja aloitti musisoinnin lapsena. Hän asui jonkin aikaa perheen lähetystyön takia Malesiassa. High schoolista valmistuttuaan hän aloitti hammaslääketieteen opinnot. Sitten hän päätti kuitenkin omistautua musiikille ja lähti Tennesseehen, Yhdysvaltoihin.
Tumes julkaisi ensimmäisen albuminsa ("Listen") vuonna 1998 Sparrow Records -levymerkillä. Hän on paitsi julkaissut omia levytyksiään, myös tehnyt lauluja muille artisteille. Hän oli vuonna 2001 ASCAP:n vuoden lauluntekijä.
Games for Windows

Games for Windows on Microsoftin palvelu ja brändäys Windows-käyttöjärjestelmälle julkaistuille videopeleille. Games for Windows -merkintää hakevien pelien pitää täyttää tekniset vaatimukset, jotka ovat samankaltaisia kuin pelikonsolien peleille asetetut vaatimukset.
Games for Windows julkaistiin vuonna 2005 Windows Vistan julkaisun yhteydessä.
Siihen kuului verkkopalvelu Games for Windows – Live, joka tarjosi samanlaisia palveluja kuin Xbox Live tai Steamin Steamworks.
Games for Windows – Live (GFWL) oli linkitetty Xbox LIVE verkkopalveluun. Jokainen pelaaja aloitti hopeatason tunnuksella. Tämä piti päivittää kultatasoiseksi, mikä maksoi 50 dollaria vuodessa, jos halusi pelata verkkopelejä. Tämän kaltainen rahastus on tuttua pelikonsoleista, mutta kaikki aiemmat PC-pelit tarjosivat verkkopelaamisen ilmaiseksi. Microsoft luopui tilausmaksujen perimisestä 2008 ja antoi kaikille pelaajille ilmaisen verkkopelimahdollisuuden.
Xbox LIVE -palvelu oli lisäksi käytettävissä vain 42 maassa, eivätkä kaikki ominaisuudet toimineet kaikkialla.
"Games for Windows: The Official Magazine" oli Windows-peleistä ja pelaamisesta kirjoittanut lehti, joka kuului Games for Windows -markkinointikampanjaan.
Joulukuussa 2009 Microsoft julkaisi Games on Demand -ohjelmiston, joka mahdollisti GFWL-pelien ostamisen netistä. Syksyllä 2010 ohjelma brändättiin uudelleen nimelle Games for Windows Marketplace. Palvelu suljettiin heinäkuussa 2011 ja yhdistettiin Xboxin verkkosivustoon.
Elokuussa 2013 Microsoft ilmoitti että "Xbox.com PC marketplace" suljetaan ja sulki sen seitsemän päivää myöhemmin.
Toiminta nykyisin.
Monien GFWL-ajan pelien pelaaminen ei onnistu Windows 10 -käyttöjärjestelmällä. 
Osa pelinkehittäjistä on poistanut GFWL-ominaisuudet peleistään. Kaikkia vähemmän myytyjä pelejä ei kuitenkaan ole ikinä päivitetty.
Osan omistamistaan peleistä voi asentaa Steam-palvelussa jos peliin on tuoteavain. Osaan on etsittävä internetistä crack.
Merkittäviä pelejä joita ei ole päivitetty vuoteen 2017 mennessä ja vaativat pelin murtamisen ovat: Fallout 3, Halo 2 ja .
Tammikuussa 2020 Rockstar Games poisti "Grand Theft Auto 4" -pelin myynnistä. Kehittäjien mukaan Microsoft ei enää tue GFWL-alustaa ja on mahdotonta generoida uusia avaimia, joita vaaditaan pelin asentamiseen. Myöhemmin samana vuonna Rockstar Games poisti pelistä Games for Windows -integraation ja laittoi "Grand Theft Auto 4:n" uudelleen myyntiin.
Tekniset vaatimukset.
Games for Windows-pelien tulee suoriutua tietyistä standardin vaatimuksista.
Games for Windows-lehtijulkaisu.
"Games for Windows: The Official Magazine" oli Windows-peleistä ja pelaamisesta kirjoittanut lehti, joka kuului Games for Windows -markkinointikampanjaan. Lehti ilmestyi ensimmäisen kerran 2006. Lehdentoimitus oli rakennettu pääasiassa entisen Computer Gaming World -lehden toimituksesta. Microsoftin Ziff Davisksen mukaan lehti oli Computer Gaming World -lehden "uudelleen syntymä". Lehti ei menestynyt ja se lakkautettiin 2008. Toimitus yhdistettiin 1UP:n henkilöstön kanssa.
Miķeļtornis

Miķeļtornis (liiviksi "Pizā") on kylä Kuurinmaalla Ventspilsin kunnassa Latviassa. Kylästä käytetään myös nimityksiä "Miķeļbāka" ja "Mikelbaka". Se on yksi Liivinrannan kahdestatoista perinteisestä liiviläiskylästä. 
Kylän suurin rakennus on sen lähistöllä oleva Miķeļbākan majakka, joka on rakennettu vuonna 1884. Se on 62 metriä korkea ja korkein majakka Baltian maissa. Kylässä on myös liiviläisten Jānis Princiksen ja Uldriķis Kāpbergsin haudat ja muistomerkit. Kylässä on enää vain kahdeksan pysyvästi asutettua taloa.
Kylästä on noin 35 kilometriä Ventspilsiin.