tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Riitta Nelimarkka

Riitta Leena Nelimarkka (oik. Nelimarkka-Seeck; s. 6. heinäkuuta 1948 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija, kirjailija ja animaatio-elokuvaohjaaja. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2008.ja 2016 Ranskan valtion Arts et Lettres ritarikunnan upseerimerkki.
Nelimarkka kävi Vapaata taidekoulua. Hän valmistui kuvaamataidonopettajaksi Taideteollisesta oppilaitoksesta vuonna 1972 ja taiteen tohtoriksi vuonna 2001. Nelimarkka on tehnyt animaatioita, taidetekstiilejä, pystejä maalauksia, taidekirjoja, valokuvia, musiikillisia videoita, dokumenttielokuvia sekä grafiikkaa.
Nelimarkka teki läpimurtonsa palkituilla animaatioelokuvilla Sammon tarina ja Seitsemän veljestä. Ne ja animaatio Bagatelles 1-13 ovat kiertäneet lukuisilla festivaaleilla Teheranista ja Los Angelesista Meknesiin. Berliinistä ja Venetsiasta Leipzigiin, Annecyyn ja Reykjavikiin.
Nelimarkan kuvataidetta oli ensi kertaa esillä Helsingissä galleria Pinxissä 1974 sekä vuonna 1980 Helsingin Kluuvin galleriassa. Vuosien saatossa hänellä on ollut laajoja yksityisnäyttelyitä muun muassa Amos Andersonin taidemuseossa, Helsingin taidehallissa, Wäinö Aaltosen museossa Turussa, Hannover 2000 -maailmanäyttelyssä, FIDM-museossa Los Angelesissa, Monte Carlossa, Pariisissa, Liman kansallismuseossa, Hallwylska museetissa, Joensuun taidemuseo Onnissa ja Nelimarkka-museossa. Vuodesta 1990 Nelimarkalla on ollut pysyvä näyttely Bongan Linnassa Loviisassa.
Tohtorinväitös.
Nelimarkan taiteen ehdoin laadittu väitös Taideteollisessa korkeakoulussa koostui kolmesta näyttelystä sekä kirjallisesta osuudesta "Self Portrait, Elisen väitöskirja, variaation variaatio". Esitarkastajat puolsivat painatuslupaa äänin 2–1, ja korkeakoulun tutkimusneuvosto myönsi luvan äänin 5–4 (2 tyhjää). Väitöstilaisuudessa vastaväittäjät puolsivat hyväksymistä. Taideteollisen korkeakoulun tutkimusneuvosto kuitenkin päätti hylätä työn äänin 6–2. Vastaväittäjistä toinen, Taneli Eskola, kertoi yllättäen ymmärtävänsä päätöstä ja piti ratkaisua ainoana järkevänä.
Nelimarkka valitti päätöksestä ja tutkintolautakunta kumosi tutkimusneuvoston tekemän päätöksen. Väitöskirja hyväksyttiin helmikuussa 2001 äänin 2–1. Helsingin yliopiston rehtori Kari Raivio esitti, että taiteilijat tulisi vapauttaa kvasitieteellisistä harrastuksista ja että jos taideteollisella alalla tarvitaan tohtorin tutkintoja, ne tulisi suorittaa taiteen ehdoilla. Nelimarkka julkaisi tapauksesta pamfletin "Väitösfarssi – Taistelu hatusta".
Yksityiselämä.
Riitta Nelimarkka on professori Eero Nelimarkan pojantytär ja Neles Oy:n perustajan diplomi-insinööri Antti Nelimarkan tytär. Hän on naimisissa Jaakko Seeckin kanssa, ja heillä on kolme poikaa sekä kuusi lastenlasta. Pojista nuorin on dekkarikirjailija Max Seeck.
Shanadoo

Shanadoo on japanilainen eurodance-tyttöbändi, joka on perustettu Saksassa. Yhtyeen jäsenet ovat japanilaisia, laulavat japaniksi ja tanssivat paraparaa. Yhtye on kuitenkin suunnattu saksalaiselle ja itävaltalaiselle yleisölle.
Historia.
Shanadoon historia alkaa Vivace-nimisestä yhtyeestä, joka toimi Avex traxin alaisuudessa Japanissa. Vivaceen kuuluivat Shanadoon nykyiset jäsenet Junko Fukuda, Chika Shibuya ja Manami Fuku sekä Kotomi Ban, joka lähti yhtyeestä hieman sen perustamisen jälkeen. Vivace ei menestynyt kovinkaan hyvin, ja yhtyeen koko diskografia koostuu kokoelmalevyille päässeistä kappaleista.
Sveitsiläinen tuottaja David Brandes (Vanilla Ninjan entinen manageri) päätti antaa yhtyeelle mahdollisuuden. Kaikkien ennakko-odotusten vastaisesti Minami, Junko ja Chika solmivat sopimuksen SMD Icezone Musicin (Sony BMG) kanssa. Brandes toi yhtyeeseen myös jotakin uutta, uuden jäsenen Marina Gendan, joka asetettiin uuden Shanadoon keulakuvaksi. Vuonna 1989 syntynyt Marina oli myös muita jäseniä (syntyneet kaikki vuosina 1984–1986) nuorempi.
Yhtyeen ensimmäinen single "King Kong" (Alkuperäinen versio E-Rotic) julkaistiin kesäkuussa 2006 ja se pääsi sijalle 15 Saksassa ja sijalle 14 Itävallassa. Toinen single "My Samurai" julkaistiin kolme kuukautta myöhemmin ja se menestyi yhtä hyvin kuin edeltäjänsä. Näihin aikoihin yhtyeen musiikkivideota soitettiin useasti saksalaisella musiikkikanava VIVAlla, ja tytöt esiintyivät useasti tv-ohjelmissa.
Single "Guilty of Love", joka julkaistiin marraskuussa vuonna 2006, menestyi edeltäjiään huonommin ja saavutti parhaimmillaan listan sijan 30. Tämä takaisku ei kuitenkaan estänyt yhtyettä julkaisemasta ensimmäistä kokopitkää albumiaan joulukuussa 2006. Yhtyeen toinen albumi julkaistiin vuonna 2007, ja kolmas, "Launch Party!!!" vuonna 2009.
Black Sun Empire

Black Sun Empire on kolmen alankomaalaisen DJ:n muodostama ryhmä, joka tuottaa nykyään pääasiassa drum’n’bassia. Ryhmän perustivat vuonna 1993 Milan Heyboer, Micha Heyboer ja Rene Verdult. Vasta vuonna 1997 yhtye löysi lopullisen tyylinsä, tätä ennen he olivat kokeilleet useita erilaisia musikaalisia tyylejä. Black Sun Empire on saanut voimakkaasti vaikutteita muun muassa yhtyeiltä No U Turn, Prototype ja Virus.
Yhtyeen kappaletta ”Arrakis” albumilta "Driving Insane" käytetään "EVE Online" -verkkoroolipelin trailerissa.
Daniel Buren

Daniel Buren (s. 25. maaliskuuta 1938) on ranskalainen kuvanveistäjä. Hänet tunnetaan muun muassa mustavalkoraidallisista marmoripylväistä koostuvasta teoksesta "Les deux plateaux" Palais-Royalin pihalla Pariisissa.
Buren syntyi Boulogne-Billancourtissa ja opiskeli École des Métiers d'Artissa ja École Nationale Supérieure des Beaux Artsissa. Hänelle myönnettiin vuonna 2007 Praemium Imperiale.
Vuonna 1988 Porin taidemuseo järjesti Daniel Burenin näyttelyn. Keväällä 1991 Burenin "Lippumeri", 288 vihreävalkoraitaista lippua saloissa, hallitsi Helsingin Rautatientoria juhlistaen vastapäisen Ateneumin taidemuseon avajaisia peruskorjauksen jälkeen. Espoon modernin taiteen museo Emmassa on 17. heinäkuuta 2022 saakka Burenin näyttely "Going for a Walk in a Zigzag". Sitä kaavailtiin jo kesälle 2021, mutta se siirtyy koronapandemian takia.
André Dussollier

André Dussollier (s. 17. helmikuuta 1946 Annecy) on ranskalainen näyttelijä. Hänet on palkittu kolmesti César-palkinnolla: vuosina 1993, 1998 ja 2002.
Dussollier on syntynyt Annecyssä lähellä Sveitsin rajaa. Hän opiskeli Grenoblessa modernia kirjallisuutta ja jatkoi maisterin tutkinnon jälkeen opiskelua Pariisissa Conservatoire national supérieur d'art dramatiquessa, josta valmistui vuonna 1972.
Dussollier on esiintynyt lukuisissa ranskalaisissa menestyselokuvissa, joista kansainvälisesti tunnetuimpia ovat olleet "Musta hehku" (1986), "Tunteeton sydän" (1992), "Tuttu laulu" (1997), "Varastettu elämä" (1998), "Pitkät kihlajaiset" (2004), "Vallan piiri" (2004) ja "Boîte noire" (2021).
Yossi Benayoun

Yossi Shai Benayoun (; s. 5. toukokuuta 1980 Dimona, Israel) on israelilainen jalkapalloilija. Israelin maajoukkuepaidassa Benayoun on edustanut maataan 90 kertaa ja viimeistellyt kyseisissä otteluissa 24 maalia. Seurajoukkueista hän on aikaisemmin edustanut muun muassa Liverpoolia, Chelseaa ja Arsenalia. Heinäkuussa 2010 Benayoun teki kolmivuotisen sopimuksen jalkapalloseura Chelsean kanssa. Siirtosummaksi ilmoitettiin 5,5 miljoonaa puntaa. Hän ei kuitenkaan onnistunut vakiinnuttamaan itseään avauskokoonpanoon ja kesän 2011 siirtoikkunan viimeisenä päivänä hän siirtyi kauden kestävällä lainasopimuksella Arsenaliin. Kaudeksi 2012–2013 Benayoun lainattiin West Ham Unitediin. 30. kesäkuuta 2013 päävalmentaja Jose Mourinho ilmoitti, että Chelsea luopuu Benayounin palveluksista.
James Brolin

James Brolin (s. 18. heinäkuuta 1940) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hänet on palkittu Emmy-palkinnolla vuonna 1970 sekä kahdella Golden Globella vuosina 1971 ja 1973 sairaalasarjasta "Marcus Welby, M.D.".
Brolin syntyi Craig Kenneth Bruderlinina Los Angelesissa. Hänet nähtiin televisiosarja "Bus Stopissa" jo vuonna 1961, ja varhaisimmat suuret roolinsa elokuvissa hän sai 1960-luvun lopulla. 1970-luvulla hän näytteli pääosia menestyselokuvissa "Luojan tähden, paetkaa!" ja "Capricorn yksi".
Brolin on tehnyt laajan uran myös televisiossa.
Brolinin nykyinen puoliso on Barbra Streisand. Hän on demokraatti ja kannatti John Kerrya vuoden 2004 presidentinvaaleissa. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Hänen poikansa Josh Brolin on myös näyttelijä.
Ted Post

Ted Post (31. maaliskuuta 1918 – 20. elokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän teki lukuisten elokuviensa ohella työtä televisiossa, esimerkiksi "Peyton Place" -sarjan jaksoissa.
Post oli vuonna 1955 ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi.
(15874) 1996 TL66

 on transneptuninen kohde hajanaisen kiekon alueella, joka löydettiin vuonna 1996. Se oli löytöhetkellä suurin tunnettu Kuiperin vyöhykkeen objekti. 
Läpimitaksi on arvioitu , mutta tätä on myöhempien tulosten myötä arvioitu pienemmäksi .
Kohde oli ensimmäinen hajanaisen kiekon kohteeksi määritelty, jonka myötä Kuiperin vyöhykkeen arvioitiin sisältävän enemmän massaa kuin oli aiemmin arvioitu.
Ron Shelton

Ron Shelton (s. 15. syyskuuta 1945) on muun muassa urheiluaiheisia elokuvia tehnyt yhdysvaltalainen ohjaaja ja käsikirjoittaja.
Shelton syntyi Kaliforniassa neljästä veljeksestä vanhimpana ja opiskeli Arizonan yliopistossa sekä Westmont Collegessa. Hän pelasi myös baseballia, mutta ei yltänyt MLB-tasolle.
Shelton oli vuonna 1989 ehdolla parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saajaksi "Vampista ja veteraanista", joka oli myös hänen esikoisohjauksensa.
Shelton on naimisissa kanadalaisen näyttelijä Lolita Davidovichin kanssa.
Esteban de Palma

Esteban de Palma (s. 18. tammikuuta 1967) on argentiinalainen entinen lentopalloilija. Hän kuului maajoukkueeseen, joka voitti pronssia vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa. De Palma oli mukana Argentiinan joukkueessa myös Los Angelesin olympialaisissa 1984.
Lolita Davidovich

Lolita Davidovich (s. 15. heinäkuuta 1961) on kanadalainen näyttelijä.
Itäeurooppalaisille vanhemmille syntynyt Davidovich on esiintynyt elokuvien ohella muiden muassa televisiosarjoissa "L-koodi" ja "CSI".
Davidovich on naimisissa elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja Ron Sheltonin kanssa.
Käsipallon miesten maailmanmestaruuskilpailut

Käsipallon miesten maailmanmestaruuskilpailut on Kansainvälisen käsipalloliiton (IHF) järjestämä miesten käsipallon maailmanmestaruusturnaus. Ensimmäinen turnaus pelattiin vuonna 1938, ja nykyisin se järjestetään kahden vuoden välein. Yleisemmän, hallissa pelattavan käsipallon lisäksi myös ulkona pelattavassa käsipallossa järjestettiin seitsemät maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1938–1966.
Kisapaikat ja mitalistit.
Sisälaji.
1 Länsi-Saksan ja Itä-Saksan yhteinen joukkue.
Mitalitaulukko.
Vain halliversio.
Zaharia Stancu

Zaharia Stancu (7. lokakuuta 1902 Salcia, Romania – 5. joulukuuta 1974 Bukarest, Romania) oli romanialainen toimittaja ja kirjailija. Hän aloitti vuonna 1921 uransa toimittajana Gala Galactionin tukemana.
Stancu oli kotoisin köyhistä oloista maaseudulta. Eri puolilla kierreltyään hän asettui 1922 Bukarestiin ja tutustui kirjallisiin piireihin. Hän suoritti 1931 ylioppilastutkinnon mutta ei saattanut kirjallisuuden yliopisto-opintoja loppuun. Esikoisrunokokoelma "Poeme simple" ilmestyi 1927. Hän nousi maailmanmaineeseen romaanilla "Älä unohda, Darie" ("Desculț", 1948)
Stancu päätti kirjallisuuden ja filosofian opintonsa Bukarestin yliopistossa vuonna 1933. Hän julkaisi runokokoelmiensa ohella merkittäviä romaaneja, joita on julkaistu suomeksi Keltaisessa kirjastossa.
Stancu joutui toisen maailmansodan aikana fasismia vastustavien mielipiteidensä vuoksi vangiksi Targu-Jiun keskitysleirille. Sodan päätyttyä hän nousi vuonna 1946 Romanian kansallisteatterin johtajaksi. Hänestä tuli vuodesta 1947 Romanian kirjailijaliiton puheenjohtaja. Myöhemmin hän oli Romanian akatemian jäsen.
Stancu sai merkittäviä palkintoja paitsi Romaniassa, myös ulkomailla. Hänelle muun muassa myönnettiin vuonna 1971 itävaltalainen Herder-palkinto. Hän kuoli 72-vuotiaana.
Ingeborg Hunzinger

Ingeborg Hunzinger (3. helmikuuta 1915 Berliini, Saksa – 19. heinäkuuta 2009) oli saksalainen kuvanveistäjä. Hänen tunnetuimpien töidensä joukossa on "Die Erde" (), joka sijaitsee Berliinin Monbijouparkissa. 
Kirjailija Julia Franck on Ingeborg Hunzingerin lapsenlapsi.
Julia Franck

Julia Franck (s. 20. helmikuuta 1970) on saksalainen kirjailija. Hän syntyi Itä-Berliinissä, mutta muutti vuonna 1978 perheineen Länsi-Berliiniin ja myöhemmin Schleswig-Holsteiniin. Hänen äitinsä on näyttelijä, isänsä elokuvaohjaaja ja isoäiti on kuvanveistäjä Ingeborg Hunzinger.
Franckille on myönnetty muun muassa Ingeborg Bachmannin 3sat-Preis (2000) ja Saksan tärkein kirjallisuuspalkinto Deutscher Buchpreis (2007).
Vuokrasulhanen

Vuokrasulhanen on Valentin Vaalan ohjaama elokuva vuodelta 1945. Se jatkoi hänen romanttisesti tyypittelevän komedian sarjaa. Farssin käsikirjoitti nimimerkki Tet eli Kersti Bergroth yhdessä Vaalan ja Joutsenon kanssa. Tyyliltään elokuva vastaa 1930-luvun ja 1940-luvun aikaisten Hollywood-elokuvien piirteitä. Pääosassa näyttelee jälleen Lea Joutseno.
Kolmikko Tet, Vaala ja Joutseno oli tehnyt aiemmin elokuvat "Morsian yllättää" (1941), "Tositarkoituksella" (1943) ja "Dynamiittityttö" (1944), ja tämän elokuvan jälkeen he tekivät vielä yhden, "Viikon tytön" (1946).
Rentola palkittiin roolisuorituksestaan Jussi-palkinnolla.
Arviot.
Vaikka aikalaisarvioissa elokuvaa ei nostettu käsikirjoituskolmikon aiempien yhteistyöelokuvien tasolle, se sai kuitenkin paljon myönteisiä luonnehdintoja, ja Hans Kutter ("Hufvudstadsbladet") piti sitä jopa ohjaajan parhaana komediana. Paula Talaskiven mukaan Lea Joutseno on armoitettu komedienne.
Vuoden 1980 televisioesityksen yhteydessä arvioijien äänenpainot olivat jo jokseenkin kriittisiä: Pertti Lumirae ("Suomen Sosialidemokraatti") piti tarinaa "hölmönä ja sekavana", Antti Lindqvist ("Kansan Uutiset") toteaa, että "alkupuolen itseironinen, liioitteleva sävy lupaa enemmän kuin elokuva lopulta kykenee antamaan".
Vuoden 2013 televisioesityksen aikaisen kritiikin mukaan elokuva on teknisesti epätasainen eikä yllä käsikirjoituksen laatijoiden aiemman yhteistyöelokuvien tasolle vaan on väärinkäsityskomediana "uuvuttava soppa".
Eduard Topol

Eduard Vladimirovitš Topol (; 8. lokakuuta 1939 Baku, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto) on venäjänjuutalainen, nykyään lännessä asuva kirjailija ja toimittaja.
Topol toimi Neuvostoliitossa lehtimiehenä yli 20 vuotta laatien käsikirjoitukset seitsemään sikäläiseen elokuvaan ja kirjoitti kaksi näytelmää. Länteen hän pääsi siirtymään vuonna 1978; hän loikkasi kesken virallisen matkan ja anoi lännestä poliittista turvapaikkaa, jonka saikin. Sittemmin hän muutti New Yorkiin, jossa toimii vapaana lehtimiehenä ja kirjailijana. Hän on saanut runsaasti tunnustusta ja palkintoja niin artikkeleistaan kuin elokuva-alallakin; hänen asiantuntemuksensa nimenomaan Neuvosto-Venäjästä on ollut monesti korvaamatonta. Hän on myös julkaissut useita kirjoja lännessä, ja muutamia niistä on käännetty suomeksikin.
Topolin kirjoitustapaa leimaa katkeruus neuvostojohtoa kohtaan; hän kirjoittaa maanpakolaisen viiltävällä tavalla, kaipuuta menetettyyn kotimaahansa tuntien. Vuoden 1983 kirjassaan "Venäläinen sukellusvene!" () hän purkaa erityistä katkeruuttaan; juuri edellisenä vuonna sattunut sukellusveneselkkaus Ruotsin vesillä antaa hänelle lähtökohdan, josta rakentaa karvas ja vihaa pursuava hyökkäys hänen roistoina pitämiään neuvostojohtajia vastaan, eritoten silloinen pääsihteeri Juri Andropov joutuu kovan hyökkäyksen kohteeksi. Topol maalaa hänestä kuvan natsijohtajien veroisena raakimuksena. Eivätkä alemmat byrokraatit jos sotilaatkaan pääse sen vähemmällä.
Myös muissa suomennetuissa teoksissaan Topol jatkaa samaa linjaa; vuonna 1988 julkaistiin suomeksi hänen seuraava kirjansa "Punaista kaasua" (). Hän piirtää päähenkilöstä eli kertojahahmona olevasta venäläisestä juristivirkamiehestä lähes sympaattisen kuvan – jonka kuitenkin murskaa epilogissa. Myös hänen myöhemmät teoksensa ovat edustaneet samaa linjaa.
Chilenhirvi

Chilenhirvi eli chilenhemuli ("Hippocamelus bisulcus") on erittäin uhanalainen kauriiden alahemoon kuuluva hirvieläinlaji, joka elää Chilen ja Argentiinan vuoristoisilla alueilla. Chilenhirvi, toinen "Hippocamelus"-suvun kahdesta lajista, elää Andien kylmissä laaksoissa ja korkeilla rinteillä. Lajin levinneisyyttä, elinympäristöä, käyttäytymistä ja ravintotottumuksia tutkitaan jatkuvasti. Jäljellä olevan pienen populaation tilannetta pidetään huolestuttavana.
Kauriilla on voimakkaat jalat ja tanakka ruumis, jota peittää karkeakarvainen ja paksu turkki. Eläin on harteilta noin metrin korkuinen.
Reidar Andersen

Reidar Andersen (20. huhtikuuta 1911 Norderhov – 15. joulukuuta 1991 Oslo, Norja) oli norjalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili 1930-luvulla. Hän saavutti olympiapronssia mäkihypyssä vuoden 1936 talviolympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissä.
Andersen saavutti myös kolme hopeamitalia hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1930, 1935 ja 1937.
Holmenkollenin kisat Andersen voitti vuosina 1936–1938. Hän on ainoa urheilija, joka on voittanut kilpailun kolmena peräkkäisenä vuotena.
Oulun vaakuna

Oulun kaupungin vaakunan on suunnitellut arkkitehti Martti Heikura. Vaakunan heraldinen selitys kuuluu: ”Punaisessa kentässä hopeisesta tyviöstä nouseva kultainen, sinisin portti- ja ikkuna-aukoin varustettu linna, jossa neljä viirein koristettua kupukattoista tornia; tyviössä sininen, punavaruksinen lohi.”
Vaakunan historiaa.
Oulun kaupunki perustettiin vuonna 1605 Oulujoen suulle, jossa sijainneen Oulun linnan ympäristö oli kasvanut merkittäväksi kauppapaikaksi. Kaupungin varhaisimmissa sineteissä oli kaksi erilaista aihetta; toisessa oli kuvattuna lohi, toisessa lohen lisäksi myös nelitorninen linna. Jälkimmäinen alkoi vakiintua kaupungin tunnukseksi 1700-luvulla ja vaakunassa nykyään esiintyvä väritys vasta 1800-luvun lopussa. 
Vaakunan linna viittaa vuonna 1590 perustettuun Oulun linnaan, joka kuitenkin tuhoutui 1700-luvulla suuressa Pohjan sodassa. Linnan alapuolinen lohi kuvaa Oulujoen historiaa tärkeänä lohijokena.
Vuonna 1861 venäläinen heraldikko Bernhard von Köhne laati oman ehdotuksensa Oulun vaakunaksi muiden Suomen suuriruhtinaskunnan kaupunkien ohella. Ehdotuksessa vaakunan päävärinä on punaisen sijaan sininen, ja tyviön lohi on vanhan sinetin tapaan kuvattuna aaltojen päällä. Von Köhnen ehdotusta ei kuitenkaan koskaan otettu käyttöön.
Vaakunan nykyisen mallin on suunnitellut arkkitehti Martti Heikura. Oulun kaupunginvaltuusto hyväksyi Heikuran ehdotuksen vuoden 1953 lopulla ja sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan seuraavana vuonna. Vaakunan alkuperäismallia käytetään niin sanottuna "barokkivaakunana", joka on vain käytössä.
Africanus

Africanus on latinan kielen genetiivi sanasta Africa. Se voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä tai asioita.
Henkilöitä
Ihmisapinalaji
Tieteellinen nimi
Victor de Sabata

Victor de Sabata (10. huhtikuuta 1892 Trieste – 11. joulukuuta 1967 Santa Margherita Ligure) oli italialainen kapellimestari ja säveltäjä. Hän tuli tunnetuksi varsinkin oopperakapellimestarina (mm. Giuseppe Verdi, Giacomo Puccini, Richard Wagner), mutta hän levytti myös muunlaista musiikkia, kuten Ludwig van Beethovenin sinfonioita. Hänen omia sävellyksiään ei nykyään tunneta paljonkaan.
Sabata syntyi Triestessä, aloitti pianonsoiton 4-vuotiaana ja muutti perheineen Milanoon vuosisadan vaihteessa. Hänestä tuli vuonna 1918 Monte Carlon oopperan johtaja, ja myöhemmin hän toimi yli kahdenkymmenen vuoden ajan Milanon La Scalan musiikillisena johtajana.
Varsinkin toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina Sabatan kansainvälinen maine koheni: hän vieraili muiden muassa brittiläisten ja yhdysvaltalaisten orkesterien kapellimestarina. Hän koki 1950-luvulla sydäninfarktin ja kuoli 75-vuotiaana joulukuussa 1967.
Mehiläissyöjä

Mehiläissyöjä ("Merops apiaster") on värikäs pistiäisravintoon erikoistunut säihkylintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 25–29 cm, siipien kärkiväli 36–40 cm ja paino noin 60 grammaa. Höyhenpuku on hyvin värikäs. Lajin voi sekoittaa vain johonkin toiseen mehiläissyöjälajiin, lähinnä vihermehiläissyöjään. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoren linnun selkä on himmeä ja vihertävä.
Esiintyminen.
Mehiläissyöjä pesii Etelä- ja Itä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja läntisessä Aasiassa Intian länsiosiin saakka. Euroopassa elää 950 000–2 000 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Afrikassa. Suomessa lajia tavataan lähes vuosittain kesäaikaan touko-elokuussa; ensimmäinen havainto on tehty 1949.
Elinympäristö.
Pesimäaikana elää avoimessa, lämpimässä ympäristössä, kuten viljelysseuduilla, puutarhoissa, harvapuustoisilla rinteillä ja jokivarsilla.
Lisääntyminen.
Laji pesii yhdyskuntina jokivarsilla. Se kaivaa pitkän, yleensä 1–1,5 metriä, mutta joskus jopa 4 metriä pitkän, pesätunnelin hiekkatörmään ja naaras munii viidestä kahdeksaan munaa, joita molemmat puolisot hautovat yhteensä noin kolme viikkoa. Poikaset lähtevät pesästä 20–30 päivän ikäisinä.
Ravinto.
Syö pääasiassa ilmassa lentäviä hyönteisiä, enimmäkseen pistiäisiä, kuten mehiläisiä, ampiaisia ja herhiläisiä. Ennen syömistä se poistaa myrkkypiikin hakkaamalla saalista jotakin kovaa vasten. Se syö noin 250 pistiäistä päivässä.
Marian tyttäret

Marian Tyttäret on katolinen hyväntekeväisyysjärjestö, joka perustettiin auttamaan kodittomia tyttöjä. Se on salesiaanien sääntökunnan sisärjärjestö. Sen perusti 1800-luvulla Giovanni Bosco.
Marian tytärten jäseniä on Euroopassa 18 maassa noin 7 000, Amerikassa noin 4 500, Aasiassa noin 2 000, Afrikassa noin 450 ja Oseaniassa noin 50. He ylläpitävät kouluja, tekevät nuorisotyötä, järjestävät lukutaitokursseja ja turvakoteja sekä terveyspalveluita.
Minervan pöllö

Minervan pöllö ("Athenen pöllö") on pöllö, joka roomalaisessa mytologiassa kulkee Minervan, viisauden jumalattaren, mukana. Kreikkalaisessa mytologiassa Minervaa vastasi Athene. Minervan pöllö on viisauden tunnus ja filosofian vertauskuva. Pöllöä on perinteisesti pidetty viisaana. G. W. F. Hegelin sanojen mukaan ”Minervan pöllö lähtee lentoon vasta hämärän laskeutuessa”. Hegel viittasi tällä filosofian luonteeseen asioita jälkikäteen tarkastelevana ja ymmärtävänä toimintana. 
Hegel ja Minervan pöllö.
G. W. F. Hegel kirjoitti filosofiaan viitaten teoksessaan "Oikeusfilosofian pääpiirteet" (1821) Minervan pöllöstä: ”Minervan pöllö lähtee lentoon vasta hämärän laskeutuessa” ja tarkoitti sillä, että filosofia ymmärtää elämää vasta, kun se kulkee ohi, todellisuutta vasta, kun asiat ovat jo tapahtuneet, ja aikakauden tarkoituksen ja olemuksen vasta sen lähetessä loppuaan. Filosofia ei voi olla ennalta määräävää eli määrätä millainen todellisuuden tulisi olla, koska se ymmärtää asioita vasta jälkiviisaasti.
”Harmaalla harmaassa” Hegel tarkoitti filosofian teoriaa vanhenevan maailmanmuodon taustamaalauksena. Filosofi voi tiedostaa tämän maailmanmuodon olemuksen ja saattaa sen muiden tietoisuuteen, mutta ei voi muuttaa sitä muuksi ainakaan välittömän käytännöllisesti. 
Muissa yhteyksissä.
"Minervan pöllö" on muun muassa Georg Henrik von Wrightin teoksen sekä Helsingin yliopiston filosofian opiskelijoiden ainejärjestön Dilemman lehden nimi.
Blondin kosto (musikaali)

Blondin kosto () on musikaali, joka perustuu samannimiseen elokuvaan. Ennen Broadwayta "Blondin kostoa" esitettiin San Franciscon Golden Gate Theatressa 23. tammikuuta – 24. helmikuuta 2007. Show sai ensi-iltansa Broadwaylla 29. huhtikuuta 2007. Broadway-tuotannon on ohjannut Jerry Mitchell, joka oli myös show’n koreografi. Show’ta esitetään Palace Theatressa ja se on saanut suurimmaksi osaksi hyviä arvosteluja. Musikaali on esitetty Yhdysvalloissa myös tv:ssä. Musikaali sai Suomen ensi-iltansa Turun Samppalinnan kesäteatterissa vuonna 2011.
O.S. Engines

O.S. Engines on Japanilainen laivamalli-, pienoisauto-, ja lennokkimoottoreiden valmistaja.
Historiaa.
Vuonna 1936 Japanilainen koneenrakentaja Shigeo Ogawa (perint. "Ogawa Shigeo") aloitti pienoishöyrykoneiden valmistamisen. Samana vuonna hän aloitti 2-tahtisten bensiinimoottorien tuotannon. O.S. type 1 (Pixie) moottorin iskutilavuus oli 1,665 kuutiosenttimetriä ja ensimmäinen sarja käsitti 200 moottoria.
Toisen maailmansodan jälkeen O.S. aloitti O.S. MAX moottorisarjan - ja sama tavaramerkki on edelleen käytössä. 
Moottoreiden hyvät ominaisuudet (mm. laatu, käyntivarmuus ja kestävyys) ovat johtaneet siihen, että muita merkkejä verrataan O.S:ään - ja eräät moottorimerkit (ASP, SC) ovat pitkälti O.S:n kopioita.
O.S:n valmistamat moottorityypit.
O.S. on valmistanut yksi-viisisylinterisiä moottoreita sekä käyttötarkoitukseltaan tai toimintaperiaatteeltaan erilaisia moottorityyppejä. Huipputehon kierrosluku on, moottorityypistä riippuen, alle 10 000 kierroksesta minuutissa jopa yli 30 000 kierrokseen
Useimmat moottoreista ovat kaksitahtisia. Tämän moottorityypin etuina ovat yksinkertaisuus, helppokäyttöisyys ja vähäinen huollon tarve. 
Kaksitahtimoottoreissa on myös malleja tiettyihin käyttötarkoituksiin: nestejäähdytteisiä venemoottoreita, autonmoottoreita, puhallinlennokkien () moottoreita, helikopterimoottoreita jne.
Nelitahtimoottorit ovat toinen suuri ryhmä. Näitä valmistetaan myös monisylinterisinä, lähinnä mallilennokkeja varten.
Lisäksi tehdas on kehittänyt pienoiskokoisia wankel- ja sysäysputkimoottoreita (). Polttoainejärjestelmänsä osalta, elektronisesti ohjatulla polttoaineensuihkutuksella varustetut mallit, ovat oma ryhmänsä. O.S: on toteuttanut myös mekaanisen ahtimen ja polttoainepumpun. Lennokkimoottoreissa nämä ovat melko harvinaisia ratkaisuja.
Malliston ääripäinä voidaan pitää pieniä kaksitahti moottoreita (esimerkiksi O.S. 15 LA) ja suuria, monisylinterisiä, nelitahtimoottoreita (esimerkiksi vuonna 2007 esitelty nelisylinterinen rivimoottori IL-300 ). Tuotannossa on noin 50 eri moottorimallia. Tämä lukumäärä vaihtelee: uusia malleja kehitetään ja vanhoja jää pois.
Moottoreiden lisäksi O.S. valmistaa varaosia ja tarvikkeita (moottoripukkeja, hehkutulppia, äänenvaimentimia, ilmansuodattimia ja viritettyjä pakoputkia ns. "pillejä".)
Patsy Ruth Miller

Patsy Ruth Miller (17. tammikuuta 1904 – 16. heinäkuuta 1995) oli St. Louisista, Missourista kotoisin ollut yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä.
Ura.
Miller debytoi pienessä roolissa vuonna 1921 valmistuneessa elokuvassa "Kamelianainen" sen jälkeen, kun hän oli tutustunut juhlissa kuuluisaan Hollywoodin mykkäelokuvien näyttelijättäreen Alla Nazimovaan. Pääosaa samassa elokuvassa esitti Rudolph Valentino. Siitä lähtien hänen maineensa Hollywoodissa alkoi hitaasti kasvaa, varsinkin sen jälkeen kun hänet oli valittu WAMPAS Baby Stariksi vuonna 1922.
Vuonna 1923 hän teki ensimmäisen ja nykyään parhaiten muistetun tähtiroolinsa mustalaistyttö Esmeraldana Wallace Worsleyn "Notre Damen kellonsoittajassa" (1923) vastanäyttelijänään Lon Chaney Sr., jonka hän päihitti suosiossa.
Myöhemmin Miller päätyi esiintymään pääosin keveissä romanttisissa komedioissa, vastanäyttelijöinään sellaisia nimiä kuin Clive Brook ja Edward Everett Horton. Hänen 1920-loppupuolen elokuviinsa lukeutuvat muiden muassa "Broken Hearts of Hollywood" (1926), "A Hero for a Night" (1927), "Hot Heels" (1928) ja "The Aviator" (1929).
Miller vetäytyi pois valkokankaalta vuonna 1931. Hän teki pienen sivuosaroolin vuonna 1951 elokuvassa "Quebec", jossa pääosaa esitti John Barrymore Jr. Miller esiintyi vielä vuonna 1978 elokuvassa "The Mother".
Myöhemmin hän työskenteli kirjailijana. Hän voitti O. Henryn palkinnon novelleillaan, kirjoitti romaanin, omaelämäkerran, käsikirjoituksia radio-ohjelmiin sekä näytelmiä. Hän myös esiintyi lyhyen aikaa Broadwaylla. 
Miller oli naimisissa kolmesti. Liitoista kaksi ensimmäistä päättyi eroon. Hänen ensimmäinen aviomiehensä oli elokuvaohjaaja Tay Garnett ja toinen käsikirjoittaja John Lee Mahin. Hänen kolmas aviomiehensä, liikemies E. S. Deans, kuoli vuonna 1986. Patsy Miller sai tiheiden rakkauselämäänsä koskevien uutisten ansiosta lempinimen ”Hollywoodin varatuin tyttö”.
Miller kuoli kotonaan Palm Desertissä, Kaliforniassa vuonna 1995 sydäninfarktiin.
Karjalan 3. rykmentin 7. pataljoona

Karjalan 3. rykmentin 7. pataljoona oli valkoisten itäarmeijan Karjalan 3. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentajina olivat jääkäriluutnantti Evert Ekman (5. maaliskuuta - 14. maaliskuuta 1918), V. Raatikainen, myöhemmin Väinö Strömberg (14. maaliskuuta alkaen), A. Houni.
Joukko-osastot.
Päällikkö: R. Ekholm.
Päällikkö: I. Airaksinen.
Päällikkö: U. Hyvönen.
Number Ones (Abban albumi)

Number Ones on ruotsalaisen popyhtye Abban marraskuussa 2006 julkaistu kokoelma-albumi. Nimensä mukaisesti se sisältää yhtyeen eri maissa listaykkösiksi nousseita kappaleita.
Karjalan 3. rykmentin 8. pataljoona

Karjalan 3. rykmentin 8. pataljoona oli valkoisten itäarmeijan Karjalan 3. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli Edvart Astola.
Joukko-osastot.
Päällikkö: U. Mäkinen.
Päällikkö: V. Tosurinen, jääkärivääpeli Hjalmar Raatikainen.
Päällikkö: Y. Nykänen.
Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit.
Komppanianpäällikkönä ja pataljoonan varakomentan apulaisena jääkärivääpeli Hjalmar Raatikainen.
Karjalan 3. rykmentin 9. pataljoona

Karjalan 3. rykmentin 9. pataljoona oli valkoisten itäarmeijan Karjalan 3. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkäri Hjalmar Raatikainen, myöhemmin E. Sandström.
Joukko-osastot.
Päällikkö: A. Liljander.
Päällikkö: A. Kumlin.
Päällikkö: U. Zimmerman.
Nick Triani

Nick Triani (oikealta nimeltään Nicholas Traina, s. 3. maaliskuuta 1966 Lontoo Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläis-suomalainen muusikko ja levytuottaja. Triani kasvoi Stainesissä, Englannissa italialaisperäisessä perheessä. Hän oli aiemmin laulajana punkahtavassa lo-fi-yhtyeessä Supermodel, jonka levyt julkaisi lontoolainen indie-levymerkki Fire Records.
Triani muutti Suomeen 1998 ja on tuottanut monia artisteja ja yhtyeitä, kuten [[Apulanta]], [[The Duplo!]], [[Giant Robot]], [[Manboy]], [[Mummypowder]], [[Sister Flo]], [[Astrid Swan]], [[Arto Muna ja Millennium]] ja [[Inis]]. Triani myös toimii laulaja-kitaristina yhtyeessä [[Treeball]]. Lisäksi Triani juonsi radio-ohjelmia [[Radio Helsinki|Radio Helsingissä]] vuosina 2001–2016.
Triani toimii Soliti-nimisen levy-yhtiön toimitusjohtajana. Triani on naimisissa muusikko [[Astrid Swan]]in kanssa ja heillä on yksi yhteinen lapsi. Trianilla on myös toinen lapsi aiemmasta suhteestaan.
Aiheesta muualla.
[[Luokka:Brittiläiset musiikkituottajat]]
[[Luokka:Brittiläiset laulajat]]
[[Luokka:Brittiläiset kitaristit]]
[[Luokka:Brittiläiset DJ:t]]
[[Luokka:Vuonna 1966 syntyneet]]
[[Luokka:Elävät henkilöt]]
Turbo Outrun

Turbo Outrun (myös Turbo Out Run) on Sega AM2:n kehittämä ja Segan julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin kolikkopelinä vuonna ja sen jälkeen käännökset useille muille alustoille.
Peli on seuraaja "Out Run" -pelille.
Pelin idea.
Pelissä pelaaja ajaa Ferrari F40- urheiluautolla kilpaa tietokoneen ohjaamaa Porsche 959-autoa ja aikarajaa vastaan halki Yhdysvaltojen eri osavaltioiden. Kilpailu alkaa pelissä New Yorkista ja päättyy Los Angelesiin, mikäli pelaaja ehtii kullakin tasolla tarkistuspisteelle ennen ajan loppumista. Ajo-osiot on jaettu neljään eri kappaleeseen, joissa kussakin on neljä tasoa. Pelaajan kyydissä on myös hänen tyttöystävänsä, joka menee Porschella ajavan kilpailijan kyytiin, jos tämä ehtii kappaleen lopussa olevalle tarkistuspisteelle ennen pelaajaa. Pelaaja voi kuitenkin saada hänet takaisin omaan autoonsa voittamalla Porschen seuraavan kappaleen lopussa. Saapumalla kappaleen loppuun ennen Porschea pelaaja saa myös 1 000 000 lisäpisteen bonuksen.
Erot alkuperäiseen Out Runiin.
Jatko-osassa oli joitakin eroja ensimmäiseen Out Runiin verrattuna. Pelaaja ajaa pelissä edelleen Ferrarilla, mutta Testarossan sijasta autona on avokattoinen F40, johon liittyi myös pelin muistetuin ominaisuus: pelaaja pystyi halutessaan käyttämään turboa, joka tilapäisesti lisäsi auton huippunopeutta. Turboa ei kuitenkaan voinut käyttää pelissä rajattomasti, sillä liikakäyttö johti ylikuumenemiseen, jolloin turbo oli tilapäisesti poissa käytöstä.
Alkuperäisen Out Runin haarautuvat tiet eivät päätyneet jatko-osaan, vaan ajettu reitti oli aina sama.
Ajo-osiot oli jaettu pelissä neljään kappaleeseen, joiden välillä autoon oli mahdollista laittaa yksi kolmesta viritysosasta: korkeatehoisempi moottori, erikoisturbo ja parempipitoiset renkaat.
Musiikki.
Jeroen Tel palkittiin ECTS-messuilla Commodore 64 -version musiikista.
Vastaanotto.
Pelin Amiga-versio on saanut "Amiga Format" -lehden arvostelussa arvosanaksi 70%.
Pelin Commodore 64 -versio on saanut "Zzap!64" -lehden arvostelussa arvosanaksi 97%.
Lokus

Lokus (lat. "locus", paikka) on perinnöllisyystieteissä geenin tai DNA-jakson sijaintipaikka kromosomissa.
DNA-jakson vaihtelua lokuksessa kutsutaan alleeliksi. Geenikartta on kuvaus yksilön lokuksesta ja tarkasta fenotyypistä.
Jokaisella geenillä on oma paikkansa kromosomissa. Tätä paikkaa kutsutaan lokukseksi. Kutakin kromosomia on yksilön soluissa yleensä kaksi kappaletta, joten kuhunkin ominaisuuteen vaikuttavia geenejä on kaksi kappaletta. Tämän vuoksi samaan ominaisuuteen vaikuttavat geenit sijaitsevat lajin kaikilla yksilöillä samassa kromosomiparissa sen tietyissä lokuksissa.
Nomenklatuuri.
Geenin paikka voidaan kirjoittaa "6p21.3".
Sijainti alue voidaan osoittaa vastaavasti. Esimerkiksi geenin OCA1 lokus voidaan kirjoittaa "11q1.4-q2.1", tarkoittaen että se sijaitsee pitkässä varressa kromosomissa 11, jossakin alueella raita 1, ali-raita 4 jatkuen raita 2 ja ali-raita 1:een asti.
Kromosomin päät on nimetty "pter" ja "qter", ja siten "2qter" viittaa kromosomi-2:n pitkänvarren telomeeriin.
Uexküll

Uexküll tai Üxküll ("de Ykeskole", , ) on baltiansaksalainen aatelissuku. 
Suku sai nimensä Latviassa sijaitsevasta Ykskylän kaupungista, liiviläisten muinaisesta pääkaupungista, jota suvun varhaisimmat (Saksasta tulleet) sotilasjäsenet Liivin ristiretken tuloksena hallitsivat vouteina. Ruotsin ritarihuoneeseen suku on introdusoitu aatelisena sukuna numero 76. Kolme vapaaherrallista sukuhaaraa on introdusoitu: numero 30; "von Yxkull-Gyllenband", numero 74; "Meijendorff von Yxkull" ja numero 203; "Yxkull".
Suvun kantaisä Johannes Bardevisk onnistui menemään naimisiin latgalelaisen Jersikan ruhtinaskunnan kukistetun ruhtinaan Visvaldisin lesken kanssa tämän kolmannessa avioliitossa. Tätä suku väittää esiäidikseen ja katsoo hänen kauttaan polveutuvansa Baltian kotoperäisestä yläluokasta. Parin ensimmäisen vuosisatansa latinankielisissä asiakirjoissa suvun jäseniä on mainittu nimellä "de Ykescole".
Isonvihan takia Suomeen asettui suvun yksi merkittävä haara, kun sittemmin vapaaherraksi korotettu kenraali Otto Reinhold Yxkull nimitettiin 1722 maaherraksi Turun ja Porin lääniin. Tämäkin sukuhaara sammui puolessa vuosisadassa miespuoleltaan (eikä ehtinyt tulla kirjatuksi vuonna 1818 perustettuun Suomen ritarihuoneeseen), mutta kenraalin tytärten kautta muutamat nykyiset suomalaisperheet polveutuvat tästä vapaaherrallisesta perheestä. Useita suvun haaroja on asettunut myös Viroon.
Pöykkölä

Pöykkölä on Rovaniemen kaupunginosa. Se sijaitsee Kemijoen itäpuolella Ranualle johtavan kantatie 78:n varrella.
Asutuksesta ja palveluista.
Pöykkölän asutus koostuu rivi- ja omakotitaloista. Asukkaista 32,06 prosenttia on iältään 19–44-vuotiaita.
Pöykkölässä oli koulu, jossa oppilaiden vuosiluokat olivat 1–2. Se lakkautettiin 2009. Muun muassa kaupunginjohtaja Mauri Gardin ehdotti koulun lakkauttamista. Pöykkölässä on kolme päiväkotia, K-market ja grillikioski, joka sijaitsee Ranuantien varrella. Pöykkölässä sijaitsevat Rovaniemen kotiseutumuseo Kemijoen varrella ja Lapin metsämuseo Salmijärven rannalla. Pöykkölässä toimii myös Rovaniemen ratsastuskeskus. Salmijärvellä on kaupungin yleinen uimaranta.
War Rock

War Rock (myös WarRock, ) on Dream Executionin kehittämä ja Nexonin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli.
Nexon sulki pelin 2017. Uusi julkaisija länsimaissa on Papaya Play.
Peli on verkossa pelattava ilmaispeli.
Gergő Kis

 
Gergő Kis (s. 19. tammikuuta 1988 Tapolca) on unkarilainen uimari. Hän edusti kotimaataan kesäolympialaisissa 2004 Kreikan Ateenassa, sijoittuen 23:neksi 1 500 metrin vapaauinnissa. 
Kis voitti Debrecenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2007 hopeaa 1 500 metrin ja pronssia 400 metrin vapaauinnissa. Eindhovenin pitkän radan EM-kilpailuissa seuraavana vuonna hän voitti kultaa 800 metrin vapaauinnissa. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi 400 metrin sekauinnissa ja 19:nneksi 1 500 metrin vapaauinnissa. Saman vuoden Rijekan lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sai hopeaa 400 metrin sekauinnissa.
Kis sijoittui Rooman MM-kilpailuissa 2009 viidenneksi 400 metrin sekauinnissa, kuudenneksi 400 metrin vapaauinnissa ja kahdeksanneksi 200 metrin sekauinnissa. Budapestin pitkän radan EM-kilpailuissa 2010 hän sai pronssia 400 metrin vapaauinnissa. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän sai pronssia 800 ja 1 500 metrin vapaauinnissa. 
Kis saavutti Debrecenin pitkän radan EM-kilpailuissa 2012 kultaa 800 metrin vapaauinnissa ajalla 7.49,46, hopeaa 400 ja 1 500 metrin vapaauinneissa sekä pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä.
Ted Strickland

Ted Strickland (s. 4. elokuuta 1941 Lucasville, Ohio) on yhdysvaltalainen demokraattipuoluetta edustava poliitikko ja Ohion osavaltion entinen kuvernööri.
Strickland oli ensimmäisen kerran ehdolla Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen vuonna 1976, mutta hän tuli valituksi vasta vuonna 1992. Hän hävisi vuonna 1994 Frank Cremeansille ja valittiin uudelleen vuonna 1996. Hän istui kongressissa vuoteen 2007, jolloin hän aloitti Ohion kuvernöörinä. Hän pyrki toiselle kuvernöörikaudelle vuonna 2010, mutta hävisi republikaani John Kasichille.
Nikolina Štereva

Nikolina Pavlova Štereva (, s. 21. tammikuuta 1955) on bulgarialainen entinen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti. Hänen parhaat saavutuksensa ovat tulleet 800 metriltä.
Šterevan uran suurin saavutus on 800 metrin olympiahopea Montrealista 1976 Neuvostoliittoa edustaneen venäläisen Tatjana Kazankinan viedessä kultaa. Neljä vuotta myöhemmin Moskovan olympialaisissa hän sijoittui 800 metrillä seitsemänneksi. Sisäratojen EM-kilpailuista hän saavutti 800 metriltä kultaa vuosina 1976 ja 1979. Grenoblesta 1981 hän saavutti samalta matkalta pronssia.
Sirkkalan kasarmi

Sirkkalan kasarmi on Turun itäisessä keskustassa I kaupunginosassa sijaitseva entinen kasarmialue. Alue on rakennettu alkujaan Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonalle, joka sijoitettiin perustamisvuonnaan 1846 Pehr Johan Gylichin vuonna 1834 suunnittelemaan köyhäintaloon. Ennen siviilikäyttöön siirtymistä kasarmi toimi viimeksi Turun ja Porin sotilasläänin esikuntana. Vuonna 2006 kasarmille muutti Turun yliopiston historian laitos. 
Kasarmialueen rakennukset.
Kasarmialue sijaitsee aivan Carl Ludvig Engelin Turun palon jälkeen laatiman ruutukaavan itäisellä laidalla ja se tunnettiin nimellä Kurjenkaivonkenttä. Kaavassa alue on merkitty aukion ympäröimäksi umpikortteliksi ja lienee jo tuolloin tarkoitettu julkisten rakennusten sijoituspaikaksi. Vuonna 1834 Pehr Johan Gylich suunnitteli paikalle palossa tuhoutuneen köyhäintalon tilalle uuden kolmikerroksisen rakennuksen. Rakennus toimi köyhäintalona ainoastaan vuoteen 1846 asti, jolloin kortteli otettiin armeijan käyttöön ja siihen sijoitettiin Turun krenatööritarkk'ampujapataljoonan kasarmi. 
Vuonna 1846 kortteliin rakennettiin nykyisen Sirkkalankadun varrelle pataljoonan valkoinen sairaalarakennus 1847. Myös sen suunnitteli P. J. Gylich. Päävartiorakennus eli Komendantin talo rakennettiin Kaivokadulle Ernst Lohrmannin piirustusten pohjalta. Kasarmi annettiin 1860-luvulla Venäjän armeijalle, jonka tarpeisiin valmistui vuonna 1875 Axel Hampus Dalströmin suunnittelema kasarmirakennus Kaivokadulle. Kyseinen rakennus on Suomen ensimmäinen kasarmikäyttöön suunniteltu rakennus. Alueella on lisäksi useita 1800-luvun puolivälissä ja 1900-luvun alussa kasarmeiksi rakennettuja puurakennuksia ja muun muassa tallirakennus.
Arkkitehtitoimisto Lasse Kosunen Oy on vastannut valkoisen sairaalarakennuksen ja kasarmirakennuksen arkkitehtuurisuunnittelusta ja sen yhteydessä toimintojen muuttamisen yliopiston käyttöön soveltuviksi.
Itsenäistymisen jälkeinen aika.
Kasarmialue toimi Venäjän armeijan poistuttua alueelta Suomen itsenäistymisen myötä Suomen sisällissodan jälkeen vuonna 1918 vankileirinä. Suurimmillaan Turun vankileirin vankiluvuksi on arvioitu noin 3 300. Leirillä kuoli eri arvioiden mukaan noin 120–175 ihmistä, pääasiassa nälkään ja sairauksiin. Leirin vuonna 1994 paljastettu muistomerkki on Ismo Kajanderin veistos, Kurjenkaivonkentän rinteen peruskallioon upotettu ruostunut tasavartinen risti. 
Leirin lakkauttamisen jälkeen alue oli Puolustusvoimien hallussa aina 2000-luvun alkuun asti. Kasarmilla toimi muun muassa Turun ja Porin sotilasläänin esikunta edeltäjineen ja Turun varuskuntasairaala. Esikunta siirtyi Heikkilän kasarmille vuonna 2003 ja varuskuntasairaala jo 1990-luvulla. 
Tällä hetkellä kasarmilla toimii Turun yliopiston historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos. Jäänteenä aikaisemmasta käytöstä Kaivokadun esikuntarakennuksen kellarissa toimi toukokuuhun 2020 saakka ravintola Turun Upseerikerho.
Museovirasto määritteli vuonna 2009 Sirkkalan kasarmit yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Ruukin koulu (Siikajoki)

Ruukin koulu on Siikajoen kunnan keskustaajamassa Ruukissa sijaitseva peruskoulu. Koulu on rakennettu vuonna 2016. Koulussa opiskelevat esikoululaiset ja vuosiluokat 1–9. Samoissa tiloissa toimii myös Siikajoen lukio. 
Koulun rehtorina toimii Juha Vaara.
Ruukin koulurakennuksessa on kolme osaa, A-, B- ja C-siivet. A-siivessä opiskelevat vuosiluokat 0–6. B-siivessä on ruokala ja liikuntasali sekä teknisen työn ja kotitalouden tilat. Myös koulun hallinto, terveydenhoitaja ja opettajainhuone sijaitsevat B-siivessä yläkerrassa. C-siivessä opiskelevat vuosiluokat 7-9 sekä Siikajoen lukio
Koulussa järjestetään aamu- ja iltapäivätoimintaa, erityisopetusta, joustavaa perusopetusta sekä maahanmuuttajien valmistavaa opetusta. Talvella koulun viereen jäädytetään luistelukenttä. Sama alue toimii kesäisin isompien oppilaiden jalkapallo- ja liikuntakenttänä. Koululla on myös kaksi monitoimiareenaa, sekä etupihalla pienemmille tarkoitettu leikkipaikka.
Koulun vieressä sijaitsee liikuntahalli ja Ruukin pääkirjasto.
Semjon Bytškov

Semjon Majevitš Bytškov (; s. 30. marraskuuta 1952 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläissyntyinen yhdysvaltalainen kapellimestari. Hän opiskeli Leningradissa kymmenen vuotta Glinka-kuorokoulussa ja myöhemmin Leningradin konservatoriossa. Vuonna 1973 hän voitti Rahmaninov-kapellimestarikilpailun ja häntä pyydettiin johtamaan Leningradin filharmonikoita. Konsertti kuitenkin peruttiin Bytškovin poliittisten mielipiteiden vuoksi. Vuonna 1974 hän muutti Neuvostoliitosta Yhdysvaltoihin.
Vuosina 1980–1985 Bytškov toimi Grand Rapids Symphonyn musiikillisena johtajana ja Buffalo Philharmonicin päävierailijana. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1983. Bytškov nimitettiin Buffalo Philharmonicin musiikilliseksi johtajaksi 1985 ja hän toimi virassa vuoteen 1989. Hänen kapellimestariuransa lähti nousuun 1980-luvun puolivälissä, kun hän johti menestyksekkäästi New Yorkin ja Berliinin filharmonikoita. Vuosina 1989–1998 Bytškov toimi Pariisin orkesterin musiikillisena johtajana. Hän toimi 1990-luvulla myös Pietarin filharmonisen orkesterin ja Firenzen musiikkijuhlien päävierailijana sekä Dresdenin valtionoopperan ylikapellimestarina.
Kölnin radion sinfoniaorkesterin (WDR Sinfonieorchester Köln) ylikapellimestarina Bytškov toimi 1997–2010. Hän vieraili orkesterin kanssa Britanniassa, Yhdysvalloissa, Japanissa ja Etelä-Amerikassa. Bytškov on johtanut paljon myös oopperoita. Hän on vieraillut Wienin valtionoopperassa, Milanon La Scalassa ja Lontoon Covent Gardenissa. New Yorkin Metropolitan-oopperassa Bytškov johti ensi kerran tammikuussa 2004.
Kölnin radion sinfoniaorkesterin kanssa Bytškov on levyttänyt kaksi Richard Straussin oopperaa, "Daphnen" ja "Elektran", ja tuorein levytys Sergei Rahmaninovin toisesta sinfoniasta ilmestyi toukokuussa 2007. Bytškov on tehnyt levytyksiä myös Amsterdamin Concertgebouw-orkesterin, Berliinin filharmonikoiden, Philharmonia-orkesterin ja Pariisin orkesterin kanssa.
Semjon Bytškov johti Suomessa viimeksi Radion sinfoniaorkesteria huhtikuussa 2007. Bytškov on naimisissa pianisti Marielle Labèquen kanssa, ja hän on kapellimestari Jakov Kreitsbergin veli.
Bob Taft

Bob Taft (s. 8. tammikuuta 1942) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka toimi kaksi kautta Ohion osavaltion kuvernöörinä vuosina 1999–2007.
Taft valittiin Ohion edustajainhuoneeseen vuonna 1976, jossa hän istui vuoteen 1980. Hän oli ehdolla Ohion varakuvernööriksi vuonna 1986, mutta ei tullut valituksi. Hän toimi Ohion osavaltion valtiosihteerinä () vuosina 1991–1999 ja kuvernöörinä 1999–2007.
Bob Taft on kuuluisan poliittisen suvun jäsen. Hänen isoisoisänsä William Howard Taft toimi muun muassa Yhdysvaltain presidenttinä ja korkeimman oikeuden puheenjohtajana, isoisä Robert Alphonso Taft ja isä Robert Alphonso Taft Jr. olivat puolestaan Yhdysvaltain senaatin jäseniä.
Adrastea (kuu)

Adrastea on toiseksi sisin Jupiterin tunnetuista kuista. Kuu löydettiin Voyager 2 -luotaimen kuvista v. 1979. Kuu sai silloin nimeksi S/1979 J 1. Nykyisen nimensä kuu sai 1983 roomalaisesta mytologiasta.
Adrastea oli ensimmäinen kuu, joka löydettiin planeettojen välisen luotaimen kuvista teleskooppikuvien sijaan.
Fyysiset ominaisuudet.
Adrastea on muodoltaan epäsäännöllinen kuu, jonka oletetaan koostuvan huokoisesta vesijäästä. Kuun pinnasta ei tiedetä mitään, sillä kuusta saadut kuvat ovat erittäin epätarkkoja.
Kiertorata.
Adrastea kiertää Jupiteria lähes ympyrän muotoisella kiertoradalla. Etäisyys planeettaan on noin kolmasosa Maan ja Kuun välisestä etäisyydestä. Vuorovesivoimista ja kuun kiertoajasta johtuen (se on sama, kuin Jupiterin pyörähdysaika) kuu on "liimaantunut" yhteen kohtaan Jupiterin taivaalle. Samasta syystä kuu näyttää aina saman puolen Jupiteriin. Samoista syistä kuu tulee myös ennen pitkää törmäämään Jupiteriin yhdessä Metiksen kanssa.
Suhde Jupiterin renkaisiin.
Adrastea on suurin materian luovuttaja Jupiterin renkaisiin yhdessä Jupiterin neljän sisimmän kuun kanssa. Suurin osa materiasta on peräisin meteoriittipommituksesta.
Todisteita Adrastean asemasta suurimpana luovuttajan on se, että tihein rengas sijaitsee kuun radalla.