tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Stunticon

Stunticonit ovat kuvitteellisia hahmoja alkuperäisestä The Transformers -sarjasta, "Generation 1" ja sarjakuvasta.
Stunticonit ovat pahojen Decepticonien alaryhmä, johon kuuluu viisi jäsentä. Dead End, Breakdown, Drag Strip, Wildrider ja heidän johtajansa Motormaster. He kaikki muuntautuvat autoiksi. He ovat tehokkaita ja vaarallisia sotureita, mutta heidän heikkoutensa on ryhmän jäsenien erimielisyydet. Kukaan ei ole samaa mieltä toisen kanssa ja he kaikki vihaavat omaa ryhmänjohtajaansa Motormasteria. Tämä tuottaa heille myös ongelmia, kun he muodostavat jättiläisrobotti Menasorin.
Stunticonit.
Motormaster.
Motormaster on Stunticonien johtaja. Hän muuntautuu suureksi rekka-autoksi ja kutsuu itseään "Teiden kuninkaaksi". Hänen alaisensa vihaavat häntä, mutta eivät uskalla olla tottelemattakaan. Motormaster muodostaa Menasorista tämän keskikehon. Motto: "Nämä pyörät tehtiin murskaamaan!"'
Dead End.
Dead End on fatalisti ja pessimisti, joka ei juuri näe syytä jatkaa Autobottien ja Decepticonien välistä sotaa, koska kaikki transformerit kuolevat kuitenkin joskus. Motto: "Me olemme kaikki vain ruosteenruokaa."
Breakdown.
Breakdown kärsii pahasta vainoharhaisuudesta. Hän pelkää että häntä tuijotetaan kaikkialla ja luulee jopa tavallisten, elottomien autojen tuijottavan häntä etulyhtyjensä kautta. Motto: "Pidä optiset sensorisi itselläsi."
Drag Strip.
Drag Stripillä on pakkomielle kilpailuun. Hän haluaa olla paras ja nopein kaikessa, eikä epäröi huijata voittaakseen. Motto: "Ensimmäinen joka ylittää maaliviivan jää henkiin!"
Wildrider.
Wildrider on vastuuton kaahari joka ei juuri liikennesäännöistä tai omasta tai muiden turvallisuudesta piittaa. Motto: "Olet joko poissa tieltäni tai pulassa."
Menasor.
Menasor on viiden Stunticonin muodostama jättiläissoturi. Hänen tulivoimansa on erittäin voimakasta ja hänellä on aseenaan iso, hopeinen miekka. Suurimman ongelman muodostaa kuitenkin hänessä se, että hänen personallisuutensa on jakautunut kaikkien viiden Stunticonin kanssa ja se aiheuttaa jatkuvia ristiriitoja hänessä. Erityisesti Stunticonien viha johtajaansa Motormasteria kohtaan aiheuttaa tämän.
Brooke Shields

Brooke Christa Shields (s. 31. toukokuuta 1965 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli.
Shieldsin äiti Teri Shields toimi tämän managerina varhaisvuosista alkaen, ja yritti saada tätä kameroiden eteen jo vauvana. Hän perusti oman yhtiön tyttärensä markkinointiin.
Vuonna 1975 valokuvaaja Garry Gross otti tuolloin 10-vuotiaasta Shieldsistä alastonkuvia, jotka julkaisi Playboy Pressin lehti "Sugar and Spice". Brooke Shields haastoi myöhemmin kuvaajan oikeuteen pyrkien estämään tätä julkaisemasta kuvia. New Yorkin osavaltion korkein oikeus hylkäsi kanteen lausuen etteivät valokuvat olleet eroottisia tai pornografisia.
Brooke Shields nousi tunnetuksi pääosastaan prostituoidun tyttärenä historiallisessa elokuvassa "Pretty Baby" (1978). Seuraava kohuelokuva oli "Sininen laguuni" (1980). "Lipstick Jungle" -televisiosarjassa Shields näyttelee yhtä kolmesta päähenkilöistä, Wendy Healyä. Shields on nähty myös muissa televisiosarjoissa, kuten Hei, olen Susan, "The Muppet Show" (jossa hänestä tuli 15-vuotiaana ohjelman kaikkien aikojen nuorin vieras vuonna 1980), "Frendit", "70’s Show", "Muodon vuoksi" ja "Miehen puolikkaat". Lisäksi hän on tehnyt äänirooleja animaatioihin, kuten "Simpsonit", "Batman" ja "". Shields on myös vieraillut televisiosarjassa "Hannah Montana" esittäen Miley Stewartin äitiä.
Yksityiselämä.
Shields paljasti vuonna 2023 esitetyssä tv-dokumentissa "Pretty Baby" joutuneensa vuonna 1987 seksuaalisen väkivallan uhriksi. 
Shields oli naimisissa tennispelaaja Andre Agassin kanssa vuosina 1997–1999, mutta liitto päättyi mitätöintiin, jotta Shields saattoi mennä naimisiin Chris Henchyn kanssa katolisessa kirkossa. Shields ja Henchy ovat olleet naimisissa vuodesta 2001 lähtien ja parilla on kaksi tytärtä (s. 2003 ja 2006). Shields on seurustellut myös Michael Jacksonin kanssa.
Shields on kirjoittanut synnytyksen jälkeisestä masennuksesta kirjan "Down Came the Rain" (suom. "Tuli sade rankka", Otava) vuonna 2006. Kirjassa hän kertoo myös rankoista hedelmöityshoidoistaan.
Sarah Kane

Sarah Kane (3. helmikuuta 1971 – 20. helmikuuta 1999) oli brittiläinen näytelmäkirjailija. 
Elämänvaiheet.
Sarah Kane syntyi Essexissä ja opiskeli draamaa Bristolin ja Birminghamin yliopistoissa. Hänen vanhempansa olivat journalisteja ja syvästi kristittyjä. Kanen shokeeraava esikoisdraama "Blasted" sai kantaesityksensä Lontoossa vuonna 1995. Näytelmä kuvaa kahden henkilön, kyynisen toimittajan Ianin ja herkän Caten tuhoon tuomittua suhdetta hotellihuoneessa. Ulkomaailmassa on puhjennut sisällissota ja lopulta sodan kauhut tulevat oven läpi. Kanen draamoissa yksinäisyys ja rakkaus, väkivalta ja herkkyys, äärimmäiset vastakohdat asetetaan rinnakkain maailmaksi, jossa Jumala on kuollut ja julmuudet, joita jokapäiväinen media tulvii, tuodaan iholle. 
"Blastedin" lisäksi Sarah Kanen draamatuotantoon kuuluvat "Phaedra's Love", "Cleansed"," Crave" ja "4.48 Psychosis". Ne ovat ehdotonta teatteria, joissa muoto ja sisältö ovat järkyttävästi yhtä. Kieli on runollista ja monimerkityksistä, väliin katkeran huumorin pilkahduksia. Sarah Kanen näytelmissä on vaikutteita Samuel Beckettin absurdeista draamoista ja William Shakespearen verisistä tragedioista. "Crave" ja "4.48 Psychosis" ovat kokeellisia ja täynnä kärsimystä. "Crave"-näytelmässä on neljä erillistä ääntä. Rakkaudettomuuden, mielen pirstaloitumisen ja kuoleman teemat tulevat keskiöön. ”Only love could save me and love has destroyed me”, yksi äänistä sanoo. 
Sarah Kane kärsi vaikeasta masennuksesta. "4.48 Psychosis" -draamassa inhimillinen tila on kaventunut itseinhoksi. Ennen kuin näytelmä sai ensi-iltansa, Kane hirttäytyi psykiatrisessa sairaalassa kengännauhoihinsa.
Sarah Kane tavoitteli kokemusta, joka polttaa tajuntaa ja aisteja. Kanen merkitys nykypäivän teatterille on suuri ja hänen näytelmiään esitetään ympäri maailman.
Kanen näytelmistä on suomeksi esitetty 
"Crave"
"4.48 Psykoosi" 
"Blasted" 
"Cleansed"
Aku Toivonen

Aku Toivonen (s. 1964 Rauma) on Suomen Musiikintekijät ry:n toiminnanjohtaja vuodesta 2012 alkaen. 
Aku Toivonen suorittanut MHT/Yrityshallinnon tutkinnon (2003), JET/Johtamisen erikoisammattitutkinnon (2011), ja hän on Certified Leadership Coach (International Coach Federation, 2012), sekä suorittanut näyttötutkintomestarin pätevyyden (2011) ja Kauppakamarin Hyväksytty Hallituksen Jäsen HHJ -kurssin ja tutkinnon (2020). Toivonen suoritti kasvatustieteen ja luokanopettajan opintoja Turun yliopistossa heti ylioppilaaksi valmistumisensa (1983) jälkeen. Hän on suorittanut Tiimivalmentamisen tutkinnon (Tiimimestari). 
Toivonen on ollut valmentaja/Leadership Coach Novetos Oy:ssä, on yksi MTG Musiikkituottajat Group Oy:n omistajista ja perustajista, ja hän toimi sen toimitusjohtajana ja tuottajana. 
Aku Toivosen suuntautuminen musiikkiin alkoi pianonsoiton opiskelulla 7-vuotiaana. Hän on opiskellut musiikin teoriaa ja lauloi pitkään Rauman Poikakuorossa. Musiikin ammattilaisena hän aloitti Lea Lavenin taustayhtyeeksi perustetussa Mistral-yhtyeessä 1980-luvun alkupuolella. Toivonen toimi Finlanders-yhtyeen pianistina vuosina 1991–2006. Finlanders-uran aikana Toivonen toimi kapellimestarina lukuisissa televisioinneissa. Hän on ollut myös tuottelias säveltäjä, sovittaja ja tuottaja. 
Aku Toivonen oli Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry:n (nykyinen Suomen Musiikintekijät ry) hallituksessa vuosina 2010–2012, Valtion säveltaidetoimikunnan jäsen vuosina 2010–2013, OPH:n Musiikin alan tutkintotoimikunnan jäsen vuosina 2010–2013, Suomen Musiikkineuvoston hallituksen jäsen vuosina 2012–2013, sekä Music Finlandin hallituksen varsinainen jäsen vuosina 2013-2019, joista puheenjohtajana kolme vuotta. Toivonen aloitti vuonna 2012 Musiikin edistämissäätiön (MES) hallituksessa ja valtioneuvoston nimeämässä Tekijänoikeusneuvostossa. Kopioston hallituksen jäsen hän oli vuodet 2019-2022. Toivonen on myös Teoston kulttuurisäätiön hallituksen jäsen vuoden 2024 alusta alkaen. 
Toivonen on klassiseen musiikkiin keskittyneen Muhoksen Musiikkipäivien perustajia.
Toivonen on naimisissa oopperalaulaja Kaisa Rannan kanssa.
Howard Lederer

Howard Lederer (aka Coward Folderer) (s. 30. lokakuuta 1964, Concord, New Hampshire) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen ja pokerinpelaaja Annie Duken isoveli. 
Ledererin isä on Richard Lederer, kirjailija ja kielitieteilijä, joka opetti St. Paul's Schoolissa New Hampshiressa. Howard Lederer oli nuorena taitava shakinpelaaja ja hän muutti high schoolin jälkeen New Yorkiin opiskellakseen Columbian yliopistossa. New York tunnetaan shakkiklubeistaan ja yhdellä tällaisista hän tutustui pokeriin ja alkoi pelata Mayfair Clubilla yhdessä muun muassa Erik Seidelin ja Dan Harringtonin kanssa.
Vuonna 1994 Lederer muutti Las Vegasiin Nevadaan pelatakseen korkeiden panosten käteispelejä.
Lederer tunnetaan lempinimellä "The Professor" (professori), johtuen hänen analyyttisestä ja teoreettisesta lähestymistavastaan pokeriin sekä pitkästä voitokkaasta peliurastaan. Hän on julkaissut opetusvideon "Secrets of No Limit Hold'em". Ledererin ja Annie Duken sisko, kirjailija Katy Lederer on kirjoittanut perheestä kirjan "Poker Face: A Girlhood Among Gamblers". Lederer näyttelee itseään Las Vegasin kolmannen kauden yhdennessätoista jaksossa.
Lederer edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta ja on ollut mukana pokeriohjelmassa "Poker After Dark". Syksyllä 2011 Lederer liitettiin osaksi Full Tilt Poker- nettipokerihuoneen pyramidihuijaus-skandaalia. Hän asuu Las Vegasissa yhdessä vaimonsa Suzien ja poikansa Mattiaksen kanssa. Tammikuussa 2010 Ledererin pokeriuran turnausansiot ylittivät 5,5 miljoonaa dollaria.
Turnausmenestys.
World Series of Poker.
Lederer on voittanut kaksi World Series of Poker -ranneketta. WSOP:n pääturnauksessa hän on ollut finaalipöydässä kerran (viides vuonna 1987). Lederer oli toinen Lontoossa pelatussa WSOPE:n 5000 punnan pot limit omaha -turnauksessa, jonka voitti suomalainen Jani Vilmunen.
World Poker Tour.
World Poker Tourilta Ledererillä on kaksi turnausvoittoa. Ensimmäinen tuli marraskuussa 2002 World Poker Finalsissa (ykköspalkinto 320 400 dollaria) ja toinen Party Poker Million II -risteilyllä maaliskuussa 2003 (ykköspalkinto 289150 dollaria). Hänet valittiin WPT:n ensimmäisen tuotantokauden parhaaksi pelaajaksi.
Ledererillä on myös kolme Bellagio Five-Star World Poker Classic WPT Championships -tapahtuman voittoa. Hän voitti $2,500 No Limit Hold'em -turnauksen vuosina 2003 ja 2004 sekä $5,000 Pot Limit Omaha -turnauksen 2004.
Muut turnaukset.
Tammikuussa 2008 Lederer voitti Aussie Millions -tapahtumassa pelatun no limit hold'em -turnauksen, jossa oli peräti 100 000 Australian dollarin sisäänosto. Ykköspalkinto oli 1,25 miljoonaa Australian dollaria. Lokakuussa 2009 Lederer oli ykkönen Festa al Lagon 10 000 dollarin H.O.R.S.E.-turnauksessa.
Karen Carpenter

Karen Anne Carpenter (2. maaliskuuta 1950 New Haven, Connecticut – 4. helmikuuta 1983 Downey, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen laulaja ja rumpali, joka perusti suurta suosiota saavuttaneen Carpenters-duon yhdessä veljensä Richard Carpenterin kanssa.
Elämä ja ura.
Karen Carpenter syntyi 2. maaliskuuta 1950 New Havenissä Connecticutissa. Perhe muutti vuonna 1963 Downeyn pikkukaupunkiin Kaliforniaan, missä oli miellyttävämpi ilmasto kuin Connecticutissa, ja missä Karenin isoveli Richard voisi menestyä alkavalla muusikonurallaan.
Karen seurasi aluksi veljensä musiikkiharrastusta vierestä, mutta ei itse osoittanut vielä kiinnostusta soittamiseen vaan harrasti mieluummin urheilua. Kaliforniassa hän alkoi soittaa kellopeliä koulun marssiorkesteria, ja hänelle ostettiin sen jälkeen rummut. Hän kehittyi taitavaksi rumpaliksi.
Karen Carpenter teki vuonna 1966 sopimuksen Joe Osbornin Magic Lamp -levymerkille ja levytti singlenä kaksi veljensä Richardin kirjoittamaa laulua. Pienen yhtiön single ei käynyt kaupaksi, ja sitä painettiin vain 500 kappaletta.
Karen perusti veljensä Richardin kanssa duon nimeltä Carpenters, ja yhtye sai vuonna 1969 levytyssopimuksen A&amp;M Recordsilta. Karen lauloi useimmat duon levyttämistä kappaleista. Duo oli hyvin suosittu etenkin 1970-luvun alussa: heillä oli kolme listaykkössingleä, ja heidän albumejaan on myyty yli 100 miljoonaa kappaletta.
Karen Carpenterin ääniala oli neljä oktaavia, mutta lauluissaan hän käytti etupäässä alarekisteriään – kuten hän itse sanoi laulutavastaan: "Rahat ovat kellarissa". Paul McCartneyn mukaan Karen Carpenterilla oli "maailman paras naisääni: melodinen, sointuva ja yksilöllinen".
Capenter meni naimisiin Tom Burrisin kanssa vuonna 1980, mutta pari muutti erilleen jo vuoden kuluttua. Virallisen avioeron oli tarkoitus tulla voimaan Karenin kuolinpäivänä helmikuussa 1983.
Sairaus ja kuolema.
Carpenter sairasti useiden vuosien ajan anoreksiaa. Carpenters oli joutunut peruuttamaan Britannian kiertueen jo vuonna 1975, ja Karen vietti lähes kaksi kuukautta vuodepotilaana. Hän hakeutui lopulta hoitoon läheistensä kehotuksesta ja vietti vuoden 1982 New Yorkissa tavaten anoreksiaan erikoistunutta psykoterapeuttia. Carpenter sai vuoden lopulla lisää painoa, mutta se johtui suurimmaksi osaksi leikkauksen jälkeen suonensisäisestä annetusta ravinnosta. Carpenter keskeytti hoidon vuoden lopulla ja muutti Downeyyn vanhempiensa luo joulukuussa 1982, pystyen jälleen syömään melko normaalisti. Hän sai kuitenkin kohtalokkaan sydänkohtauksen kotonaan 1983 helmikuun 4. päivän aamuna ja kuoli vain 32-vuotiaana. Kuolintodistuksen mukaan kuoleman aiheuttanut sydänkohtaus oli seurausta anoreksiasta. Kuoleman aiheuttajaksi on esitetty myös ipecac-oksennuslääkkeen käyttö, joka olisi heikentänyt sydänlihasta. Richard ei usko siskonsa käyttäneen kyseistä lääkettä, mutta Karenin psykoterapeutti uskoo vahvasti Karenin alkaneen käyttää sitä hoidon päätyttyä.
Berry Is on Top

Berry Is on Top on rock and roll -muusikko Chuck Berryn albumi, joka julkaistiin vuonna 1959 Chess Records -yhtiön kautta. Albumin tunnetuin kappale lienee kappale ”Johnny B. Goode”.
Gargoili

Gargoili, myös gargouille tai vedensyöksijä, on kivestä tai metallista muotoiltu, ulkoneva räystäskouru, joka johtaa sadeveden kauemmas rakennuksen seinäpinnasta ja joka on muotoiltu ihmis-, eläin- tai fantasiahahmoksi.
Antiikin temppeleissä vedensyöksijät muotoiltiin yleensä leijoniksi. Keskiajan goottilaisessa arkkitehtuurissa vedensyöksijät tai gargoilit veistettiin ihmis-, eläin- tai fantasiahahmoiksi, joilla oli usein groteski ja mielikuvituksellinen muoto. Nimitys tulee vanhasta ranskan kielen sanasta "gargouille", joka tarkoittaa kurkkua. Samasta sanasta ovat peräisin useiden kielten kurlaamista tarkoittavat sanat. Gargoileiksi kutsutaan usein myös muita rakennusten ulkoseinissä olevia groteskeja veistoksia, jotka eivät kuitenkaan varsinaisten gargoilien tavoin toimi vedensyöksijöinä. Tällaiset koristeina toimivat veistokset kuvaavat khimairoja ("chimère") tai vastaavia taruhirviöitä.
Gargoilit ovat suosittuja myös fantasiakirjallisuudessa ja -roolipeleissä, joissa ne usein ovat siivekkäitä, demonin kaltaisia olentoja.
Tuottavuusparadoksi

Tuottavuusparadoksi on ilmiö, johon talouden nobelisti Robert Solow kiinnitti huomiota sarkastisella kommentillaan ”näemme tietokoneiden aikakauden kaikkialla, mutta emme tuottavuustilastoissa” ('You can see the computer age everywhere but in the productivity statistics'). Ilmiö on tulkittu paradoksiksi, näennäisesti järjenvastaiseksi, sen perusteella, että huima tietotekniikan kehitys ja panostus eivät ole tulostuneet positiivisina tuottavuuslukuina. Ilmiötä sinänsä ei ole kiistetty, mutta sen tulkinnassa on kaksi koulukuntaa.
Paradoksi-koulukunta tulkitsee ilmiön paradoksiksi ja esittää syitä näkemäänsä paradoksiin. Tunnetuin tutkimus jakaa tuottavuusparadoksin syyt neljään ryhmään: työtulosten ja panostusten väärin mittaaminen, opettelemisesta ja sopeutumisesta johtuvat viiveet, saatujen tuottojen uudelleen jakaminen ja haaskaaminen sekä epäonnistunut IT-johtaminen. Jos tuottavuuskasvua tarkastellaan toimialoittain, niin voidaan havaita että tuottavuuden lasku näyttää johtuvan teollisuuden osuuden vähenemisellä ja palvelualujen osuuden kasvulla. Kun työntekijä siirtyy teollisuuden korkeasta tuottavuudesta palvelualan matalan tuottavuuden töihin, se laskee kokonaistuottavuuden kasvua, koska teollisuuden saavuttama hyöty työtuntien vähenemisessä siirtyy palvelualan työtunteihin. Normaalisti tästä seuraisi pientä tuottavuuden kasvua kun palvelualan työntekijä tuottaa uudelle työnantajalleen voittoa. Palvelualojen tuottavuus ei ole kuitenkaan kasvanut, koska palvelualat ovat hyvin kilpailtuja ja uuden työntekijän tuottama lisäarvo on pois kilpailijan tuotoista, jolloin toimialaa tarkastellessa nähdään että tuottavuuden kasvu on pysynyt vuosikausia vakiona .
Toinen koulukunta toteaa saman ilmiön olemassaolon, mutta ei pidä sitä paradoksaalisena vaan luonnollisena markkinatalouden ilmiönä. Markkinataloudessa tuotteisiin luotu arvo jaetaan aina tuottajien ja kuluttajien kesken markkinahinnan avulla. Nopeasti kehittyvän teknologian aloilla syntyy nopeasti ja paljon uutta arvoa, josta koulukunnan mukaan suurimman osan ottaa vapaassa kilpailussa kuluttaja. Tästä seuraa, että tuottajien tuottavuuskehitys voi keskimäärin olla hyvinkin maltillinen huolimatta alan nopeasta teknisestä kehityksestä.
Akvarium

Akvarium tai Aquarium () on venäläinen rock-yhtye, jonka perustivat Boris Grebenštšikov ja Anatoli Gunetski Leningradissa vuonna 1972. Akvarium on vanhimpia yhä toimivia yhtyeitä entisen Neuvostoliiton alueella, mutta yhtyeen huippukausi ajoittuu 1980-luvulle. Nykyisessä Akvariumissa alkuperäisjäsenistä on jäljellä enää Grebenštšikov ("BG"), jonka sooloprojektina yhtyettä yleisesti ottaen pidetäänkin .
Yhtyeen jäsenet.
Nykyinen kokoonpano.
Aleksander Titov, Liam Bradley, Brian Finnegan, Aleksei Zubarev, Andrei Surotdinov
Lena Meriläinen

Lena Reija Meriläinen (s. 19. toukokuuta 1954 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi erityisesti roolistaan "Kotikatu"-sarjan Eeva Mäkimaana ja "Syke"-sarjan Lenita Pakkalana.
Lena Meriläinen aikoi äitinsä Ruth Matson tavoin tanssijaksi ja opiskeli alaa myös Lontoossa, kunnes totesi kehonrakenteensa olevan ammattiin vääränlainen. Jo lapsena Tampereen Työväen Teatterin avustajarooleissa toiminut Meriläinen valmistui Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta 1977. Tämän jälkeen hän oli kiinnityksellä Turun kaupunginteatterissa vuosina 1977–1986 ja Tampereen Työväen Teatterissa 1986–1996. Hänen läpimurtorooleihinsa kuului Julia Jotaarkka Pennasen ohjaamassa "Romeossa ja Juliassa", joka sai ensi-iltansa Turussa joulukuussa 1980. Romeona nähtiin Juha Muje. Näytelmää esitettiin 89 kertaa ja se sai lähes 50 000 katsojaa.
Meriläinen on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Rauta-aika" (1982) Pohjolan tyttären roolissa, TV1:n sarjassa "Kotikatu" (1995–2012) Eeva Mäkimaan roolissa sekä sairaalasarjassa "Syke" (2014–) Lenita Pakkalan roolissa. Teatterin ja televisiosarjojen lisäksi hän on näytellyt kotimaisissa elokuvissa. Vuonna 1987 Meriläisellä oli Malviinan osa televisioelokuvassa "Niskavuoren nuori emäntä".
Yksityiselämä.
Lena Meriläinen on säveltäjä Usko Meriläisen ja tanssija Ruth Matson tytär. Meriläisen puoliso on teatteriohjaaja ja televisionsarjojen tuottaja Olli Tola. Pariskunta avioitui vuonna 1998. Lena Meriläisellä on edellisestä avioliitosta tytär, joka asui lapsuutensa isänsä kanssa.
Näyttelijäntöiden lisäksi Meriläinen tarjoaa toiminimensä turvin liikuntapalveluja, esiintymistä, konsultointia ja opetusta. Hän toimii myös Pilates-ohjaajana.
All Along the Watchtower

”All Along the Watchtower” on muusikko Bob Dylanin säveltämä ja sanoittama kappale. Erityisen tunnetuksi kappale on tullut lukuisten cover-versioiden myötä, joita ovat tehneet muun muassa Jimi Hendrix, U2 ja Dave Matthews Band.
Dylan julkaisi kappaleen vuonna 1967 albumillaan "John Wesley Harding" hiljaisena kolmen soinnun folksävelmänä. Siinä viiltävän kitara-aloituksen jälkeen kiihkeä laulu ja tunnelma sekoittuvat puheenomaiseen kerrontaan, jonka asetelma ja henkilöt ovat vanhahtavia. Jimi Hendrix sovitti kappaleeseen useita sähkökitarasooloja ja äänitti siitä paljon räväkämmän version. Dave Matthews Band säilytti kappaleen alkuperäisen rakenteen, vaikkakin muutti sen tyyliä. Yhtyeen versio alkaa hiljaa ja rauhallisesti, mutta muuttuu nopeammaksi ja aggressiiviseksi kesken kappaleen.
Lahtelainen muusikko Vesa Lattunen yhtyeineen levytti kappaleen suomeksi nimellä ”Kunkut valvoo torneissaan” EP-levyllä "Lauluja Dylanilta" vuonna 1979.
Säveltäjä Bear McCreary sovitti "Taisteluplaneetta Galactica" -televisiosarjaa varten kappaleesta oman versionsa, josta tuli sarjan kolmannen ja neljännen tuotantokauden aikana oleellinen osa sen juonta.
Tammikuussa 2022 "Helsingin Sanomat" pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, jonka perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. Jimi Hendrixin versio tästä kappaleesta ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 47.
Feiled

Feiled oli suomalainen metal-yhtye Tampereelta. 
Feiledillä oli levytyssopimus Poko Rekordsin kanssa. Sen ensimmäinen albumi oli "Midnight Poems" vuodelta 2005. Tammikuussa 2007 ilmestyi "Testify", jolta julkaistiin singlenä The Cure -cover "Just Like Heaven".
Feiledin keulahahmo oli laulaja-lauluntekijä Anton Laurila (ent. Niko Rapakko). Kitaraa yhtyeessä soitti myös Apulannan ja Damen kiertuekitaristina toiminut Masi Hukari. Kokoonpano vaihteli aika ajoin. Koskettimia yhtyeessä soitti Martti Lindholm, bassoa Panu Halme (Keskinen) ja rumpuja Henrik "Fränk" Mannio.
Yhtye esiintyi Saksassa PopKomm-messuilla 19. syyskuuta 2007.
Feiled ilmoitti hajoamisestaan kotisivuillansa marraskuussa 2007.
Toisin kuin Feiledin "Testify"-levyn kansitiedoissa lukee, todellisuudessa levyllä soittaa Feiledin alkuperäinen kokoonpano, lisättynä kitaristi Masi Hukarilla ja uudella rumpalilla Henrik Manniolla. 
Jäsenet.
Entiset jäsenet:
Younger Than Yesterday

Younger Than Yesterday on The Byrdsin helmikuussa 1967 julkaistu neljäs studioalbumi. Se jatkoi edellisen albumin, "Fifth Dimensionin", aloittamaa psykedeelisvivahteista ns. "space rock" -suuntausta.
Avausraita, singlenäkin julkaistu ”So You Want to Be a Rock 'n' Roll Star” on satiiri rocktähteydestä ja musiikkiteollisuudesta. Kappaleen tekstin innoittajana oli The Monkees -yhtye, jonka suosio oli tuolloin suurimmillaan.&lt;ref name="Nyman/185"&gt;Nyman 2009, s.185.&lt;/ref&gt;
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Damon Lindelof

Damon Laurence Lindelof (s. 24. huhtikuuta 1973) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten yhtenä "Lost"-televisiosarjan luojista, käsikirjoittajista ja tuottajista. Lindelof on ollut myös mukana käsikirjoittamassa ja tuottamassa sarjaa "Yli synkän virran". Hän on soittanut Petting Zoo -nimisessä yhtyeessä. Hän on kirjailija Stephen Kingin ihailija.
Lindelof on kotoisin New Jerseyn Teaneckistä. Valmistuttuaan New Yorkin yliopistosta hän muutti Los Angelesiin. 
Huhtikuussa 2006 Lindelof nimitettiin uuden "Star Trek" -elokuvan päätuottajaksi. Elokuva valmistui vuonna 2009. Lindelof on toiminut käsikirjoittajana myös elokuvissa "Cowboys &amp; Aliens", "Prometheus", "Star Trek Into Darkness" ja "Tomorrowland".
Australianhaukkapöllö

Australianhaukkapöllö ("Ninox boobook") on hieman sarvipöllöä pienempi australialainen pöllö.
Koko ja ulkonäkö.
Naaraan pituus on 27–36 cm, siipien kärkiväli 70–85 cm ja paino keskimäärin 194–360 g. Koiraan mitat ovat 23–36 cm, 70–85 cm ja 170–298 g. Se on pienin australialaisista pöllöistä. Yleisväritykseltään pöllö on päältä tummanruskea harvoin vaalein täplin, ja alapuolelta vaalea tummin pitkittäisjuovin. Naama on vaalea ja silmät keltaiset. Nuori lintu on vaaleampi kuin vanha. Pyrstö on suhteellisen pitkä, mistä syystä se lennossa muistuttaa haukkaa. Enimmäkseen yölintu, joka kuitenkin voi saalistaa myös päivällä, etenkin pilvisinä päivinä. Laulu muistuttaa käen kukuntaa, mistä se on saanut Australian alkuperäisasukkailta nimensä Boobook. Saalistaessaan se voi äännellä kimakasti.
12 alalajia tunnetaan.
Esiintyminen.
Australia, Tasmania, Timor, Uusi-Seelanti, Uuden Guinean eteläosat ja niitä ympäröivät saaret. Australian yleisin pöllö. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Kaikenlaiset metsät trooppisista sademetsistä ja eukalyptusmetsiköistä kaupunkien puistoihin.
Lisääntyminen.
Pesintäaika on elo-syyskuussa. Pesä on puunkolossa. Valkoisia munia on tavallisesti 2–3, joskus jopa 5. Naaras hautoo noin 35 päivää, ja poikaset lähtevät pesästä 5–6 viikon ikäisinä. Molemmat emot hoitavat poikasia.
Ravinto.
Syö etupäässä pikkujyrsijöitä ja lintuja mutta myös hyönteisiä ja muita selkärangattomia. Saalistaa sekä ilmasta että maasta.
Michael W. Smith

Michael W. Smith (s. 7. lokakuuta 1957 Kenova, Länsi-Virginia) on yhdysvaltalainen gospel-artisti.
Smith on voittanut kolme Grammy-palkintoa. Hänen musiikkinsa on modernia pop-gospelia. Hän on tehnyt noin 20 levyä.
Smith sävelsi ensimmäisen laulunsa jo viisivuotiaana. Michaelin "löysivät" Grammy-voittaja Amy Grantin manageri Mike Blanton ja Dan Harrell, jotka perustivat hänelle ja eräälle toiselle muusikolle oman levy-yhtiön, koska vanhat olemassa olevat levy-yhtiöt eivät tehneet sopimusta.
Voodoo (albumi)

Voodoo on King Diamondin kahdeksas albumi. Albumi on vuodelta 1998 ja on äänitetty Nomad Record Studiossa. Uudelleen äänitetty levy on äänitetty Los Angered Recordsissa, Göteborgissa, Ruotsissa. Levy ja kansikuva: Massacre Records ja Metal Blade Records.
Razgrad

Razgrad (; turk. Razgrad) on kaupunki Pohjois-Bulgariassa ja samalla se on Razgradin alueen pääkaupunki. Razgradin kunnan asukasluku on 50 998 (2011), ja itse kaupungissa on 33 880 asukasta.
Kaupungin väestöstä 27 % on turkkilaista syntyperää, 69 % bulgarialaisia ja 4 % romaneja.
Razgradin nähtävyyksiä ovat vuonna 1864 rakennettu kellotorni ja Ibrahim paššan moskeija vuodelta 1530. Kaupungista on kotoisin jalkapalloseura Ludogorets.
Razgradin paikalla sijaitsi Rooman valtakunnan aikana Abritus- tai Abrittus-niminen kaupunki, joka tunnetaan vuonna 251 käydystä Abrittuksen taistelusta. Abritus tuhoutui sodissa useita kertoja, kunnes avaarit tuhosivat sen lopullisesti vuonna 586.
Niobe

Niobe () oli kreikkalaisessa mytologiassa kuolevainen nainen: Amfionin puoliso ja Tantaloksen tytär. Hänen äidikseen on mainittu useita eri hahmoja: Euryanassa, Eurythemista, Klytia, Dione ja Laodike. 
Niobella oli neljätoista lasta — seitsemän poikaa ja seitsemän tytärtä ("niobidit"), joskin Aelianus kertoo Hesiodoksen väittäneen heitä olevan yhdeksän poikaa ja kymmenen tytärtä.; Niobe kerskui paremmuuttaan jumalatar Letolle, jolla oli ainoastaan kaksi lasta, Apollon ja Artemis. Rangaistukseksi tästä Artemis tappoi hänen tyttärensä, ja Apollon surmasi hänen poikansa heidän ratsastaessaan. Apollon olisi säästänyt viimeisen pojista tämän rukoillessa henkensä puolesta, mutta tällöin nuoli oli jo matkalla hänen jousestaan. Apollon ja Artemis käyttivät myrkytettyjä nuolia heidän surmaamisekseen, mutta joissakin versioissa osa niobideista säästetään — yleensä Khloris. Myös Amfionin kohtalosta on kaksi eri versiota. Nähdessään poikansa kuolleena hän joko tappaa itsensä murheen murtamana tai saa surmansa Apollonin nuolesta lähtiessään tämän temppeliin kostamaan poikiensa kohtaloa. Järkyttynyt Niobe pakenee Lyydian vuorille ja muuttuu joko itkiessään kiveksi tai surmaa itsensä.
Nioben kuolemasta on useita erilaisia versioita olemassa.
Akhilleus mainitsee Priamokselle Nioben tarinan Iliaan lopussa tyypilliseksi tavaksi surra omaisten kuolemaa. Priamos kuten Niobekin suree poikaansa Hektoria, joka tapettiin mutta jota ei haudattu useaan päivään. Niobe mainitaan myös Sofokleen "Antigonessa", jossa Antigonen marssiessa kuolemaansa kohden hän vertaa omaa yksinäisyyttään Nioben vastaavaan. Niobe ja niobidien surma toistuu antiikin attikoissa, veistoksissa ja freskoissa kuten myös roomalaisissa sarkofageissa.
Kertomus mainitaan myös William Shakespearen Hamletissa, jossa verrataan hänen äitinsä murhetta kuningas Hamletin kuolemasta vastakohtana Nioben suruun, koska tämä menee pikaisesti uudelleen naimisiin Tanskan kuningas Claudiuksen kanssa.
Aedon, joka oli Zethoksen puoliso ja Theban kuningatar, oli kateellinen Niobelle, koska hänellä oli vain yksi poika. Hän yritti tappaa Nioben vanhimman pojan, mutta tappoikin vahingossa oman poikansa Ityloksen. Jumalat helpottivat Aedonin tuskaa muuttamalla hänet satakieleksi.
Eero Aven

Eero Henrik Iivari Aven (20. elokuuta 1941 Pielisjärvi – 7. huhtikuuta 2020 Heinola) oli suomalainen iskelmälaulaja, säveltäjä ja sanoittaja. Avenin ensilevytykset syntyivät 1960-luvun lopulla ja hän teki musiikkia niin säveltäjänä, sanoittajana, sovittajana kuin esiintyvänä taiteilijanakin.
Elämä.
Avenin ensimmäisen singlen julkaisi Sonet vuonna 1969. Seuraavat kaksi singleä tulivat vuosina 1971–1972 Fonovoxin kautta ja tätä seuraavat neljä singleä Love Recordsin kautta. Tämän jälkeen hän siirtyi M&amp;T Productionin artistiksi. Siellä syntyivät myös hänen ensimmäiset pitkäsoittolevynsä. Albumista "Elämäntoveri" Aven sai uransa ainoan kultalevyn.
Eero Aven asui Heinolassa. Hän myös vaikutti pitkään Heinolan kunnallispolitiikassa. Hän oli kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1993–2015. Hän edusti valtuustokautensa aikana kaikkiaan neljää puoluetta, SMP:tä, keskustaa, SDP:tä ja perussuomalaisia.
Avenilla on neljä lasta.
Santosenkari

Santosenkari eli Santos-Hoikka on saari Hailuodon kunnassa Perämerellä. Se sijaitsee lähellä Oulun kunnanrajaa, noin kuuden kilometrin päässä Hailuodon Huikun sataman ja Santosen niemen pohjoispuolella.
Saari on matala ja sitä ympäröi karikko. Siellä ei ole minkäänlaista satamaa. Matalien rantojen ja karikkojen takia saareen on vaikea rantautua. Saari on rauhoitettu metsästykseltä. Saarta peittää vähäinen pääasiassa lehtipuiden muodostama metsikkö, Santos-Hoikan eteläranta on ollut rantahietikon peittämä, mutta jäät ja tuulet ovat viimeisten parinkymmenen vuoden aikana kuljettaneet hiekkaa pois.
Saaressa on aikaisemmin ollut pääosin kalastajien käytössä olleita kalastusmajoja. Nyttemmin saaren muutamat rakennukset ovat vapaa-ajan asumiseen kaavoitetulla erotetuilla tonteilla yksityisten henkilöiden omistamia vapaa-ajan asuntoja.
Saaren eteläpuolella rantavedessä on 1930-luvulla rakennettu betoninen linjaloistotorni, joka ohjasi laivoja Oulun kaupunkiväylälle. Vuonna 1967 tornin huipulle lisättiin Oulun satamaan johtavan laivaväylän linjataulu.
Lähin toinen saari on Santosenkarin pohjoispuolella sijaitseva Pikku-Hoikka. Hoikanriisi sijaitsee noin 800 metrin päässä idässä ja Ulkolaidanmatalan kivikkosaari vajaan kahden kilometrin päässä länsilounaassa.
Museumsinsel

Museumsinsel () tarkoittaa Berliinissä Mitten kaupunginosassa Spreejoen saaren Spreeinselin pohjoisosaa.
Saari saa nimensä viidestä kansainvälisesti tunnetusta museosta. Museumsinsel sai alkunsa vuonna 1841, kun Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV halusi omistaa osan saaresta taiteelle ja tieteelle. Kuninkaan käskystä ensimmäiset suunnitelmat teki hoviarkkitehti Friedrich August Stüler.
Museumsinsel kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Alueen museot.
Museumsinsel ja sen kokoelmat ovat olleet muutoksen kohteina. Toisessa maailmansodassa monet rakennukset tuhoutuivat, ja useita näyttelytiloja on kunnostettu ja rakennettu uudelleen.
Altes Museum ("Vanha museo") on vanhin alueen museoista. Se valmistui vuonna 1830 arkkitehti Karl Friedrich Schinkelin suunnitelmien mukaan. Vanha museo valmistui vastapäätä Berliner Stadtschlossia, joka sittemmin purettiin. Siellä kuningas Fredrik Vilhelm III toi ensimmäisen kerran antiikin esineiden kokoelmansa yleisön nähtäväksi. Kokoelma kuuluu nykyään Altes Museumin näyttelyihin.
Neues Museum ("Uusi museo") sijaitsee Altes Museumin takana, ja se valmistui vuonna 1859. Sen on suunnitellut Schinkelin oppilas Friedrich August Stüler. Neues Museum tuhoutui lähes täysin toisessa maailmansodassa, vain osa ulkoseinää säilyi, ja se avattiin jälleen yleisölle lokakuussa 2009, kun rakennustyöt olivat valmistuneet ja esineet siirretty paikalleen. Museossa on esillä kuten ennen sotaakin, egyptiläistä ja esihistoriallisia kokoelmia, muun muassa kuningatar Nefertitin rintakuva.
Alte Nationalgalerie ("Vanha kansallisgalleria") valmistui 1876 arkkitehtina August Stüler. Sen tarkoituksena oli esitellä 1800-luvun taidetta, jonka pankkiiri Joachim H. W. Wagener oli lahjoittanut. Kokoelma on sittemmin laajentunut ja siellä on nykyään suurimpia 1800-luvun maalauksien ja veistosten kokoelmia Saksassa. Vanhan kansallisgallerian rakennus vaurioitui pahoin toisessa maailmansodassa. Se avattiin täysin korjattuna uudelleen vuonna 2001. Rakennuksessa esitellään nykyään sen maalaus- ja veistoskokoelmaa.
Bode-museo ("Bode-Museum", entinen "Kaiser-Friedrich-Museum") avattiin vuonna 1904 saaren pohjoiskärkeen. Se oli peruskorjauksessa koko 2000-luvun alkuvuodet. Museo avattiin uudelleen 17. lokakuuta 2006, ja siinä esitellään myöhäisantiikkista ja bysanttilaista taidetta.
Pergamon-museo ("Pergamonmuseum") on uusin alueen museoista. Vuonna 1930 valmistuneessa rakennuksessa on esillä useita monumentaalisia arkeologisia rakennuksia, kuten Pergamonin alttari ja Miletoksen torialueen portti. Kaivauksissa löytyneet alkuperäiset osat siirrettiin Berliiniin, jossa ne koottiin uudestaan. Puuttuvat osat on rekonstruoitu.
Kirkonkylä (Hailuoto)

Kirkonkylä (myös muodossa Hailuodon kirkonkylä) on yksi Hailuodon kunnan kylistä ja samalla myös kunnan keskustaajama. Taajaman väkiluku vuonna 2005 oli 637 ja pinta-ala 8 km². Vuoden 2011 lopussa taajamassa oli 541 asukasta ja sen maapinta-ala oli 5,31 neliökilometriä.
Kirkonkylä sijaitsee lähes keskellä Hailuodon saarta Huikusta Marjaniemeen johtavan seututien 816 varrella Ojakylän lounaispuolella. Kirkonkylään kuuluvat myös Keskikylän ja Kitinnokan osa-alueet. Kirkonkylä on Ojakylän ohella saaren ja kunnan merkittävin maanviljely- ja asutuskeskittymä.
Kirkonkylässä sijaitsevat Hailuodon uusi kirkko ja tulipalossa tuhoutuneen vanhan kirkon rauniot, jossa pidetään kesäjumalanpalveluksia.
Kirkonkylältä alkavat myös Keskiniemeen ja Viinikanlahdelle johtavat Hailuodon retkeilyreitit.
Latakian taistelu

Latakian taistelu () oli jom kippur -sodassa käyty pieni meritaistelu Israelin ja Syyrian välillä Latakian edustalla 7. lokakuuta 1973.
Taistelu oli historian ensimmäinen meritaistelu, jossa molemmilla puolilla oli käytössään ohjuksia ja siinä hyödynnettiin elektronista sodankäyntiä. Israelilaiset alukset käyttivät silppuheitteitä () ja tutkahäirintää osana puolustusta.
Syyrian Komar- ja Osa-luokan ohjusveneet olivat varustettu neuvostoliittolaisilla P-15 Termit -ohjuksilla, jolla oli jo kuusi vuotta aiemmin upotettu Israelin hävittäjä "Eilat". Israelin Gabriel-ohjusta ei ollut vielä käytetty taistelussa, ja sen kantama oli vain puolet Termitistä.
Israelin viisi Sa'ar 3 -luokan ohjusvenettä syöksyivät kohti syyrialaisia hämäten vihollisen ohjuksia, ja upottivat viisi syyrialaisten alusta. Lopun sodan ajan syyrialaiset pysyivät satamissaan.
Hailuodon kirkko

Hailuodon kirkko (tunnetaan myös "Hailuodon uutena kirkkona") on Hailuodon kunnan kirkonkylällä sijaitseva kirkko. Sen ovat suunnitelleet arkkitehdit Irma ja Matti Aaltonen. Kirkkorakennus rakennettiin korvaamaan vanhaa kirkkoa, joka tuhoutui tulipalossa vuonna 1968.
Kirkkorakennus on valmistunut vuonna 1972. Kirkon materiaalina ovat teräsbetonielementit. Runkohuoneen molemmat päätyseinät ovat lasia, joista lännestä lankeaa valo kirkkosalin takalehtereille ja alapuolella olevaan kirkkosaliin ja idästä vastaavasti alttarille. Valmistuessaan kirkko oli pisimmälle viety elementtirakenteinen kirkko Skandinaviassa.
Runkohuoneen molemmin puolin on tasakattoiset suorakaiteen muotoiset siipirakennukset, joista pohjoisessa sijaitsee sisäänkäynti ja museotilat ja eteläisessä puolestaan sakaristo.
Kirkossa ei ole alttaritaulua. Kirkon urut ovat 11-äänikertaiset ja ne on valmistanut Kangasalan Urkutehdas vuonna 1972.
James McFadden

James McFadden (s. 14. huhtikuuta 1983 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka edusti Skotlannissa muun muassa Motherwellia sekä Englannin Valioliigassa Evertonia ja Birmingham Cityä. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
McFadden aloitti uransa Motherwellissa vuonna 2000 Kaudella 2002–2003 hän teki Skotlannin Valioliigassa 19 maalia ja hänet valittiin "Skotlannin liigan vuoden nuoreksi pelaajaksi". Kauden aikana hän sai runsaasti kritiikkiä vääristä otteistaan kentällä. Hän sai kauden aikana 15 keltaista korttia ja yhden punaisen.
Vuonna 2003 McFadden siirtyi Englannin valioliigaan Evertoniin 1,25 miljoonan punnan siirtokorvauksella. Ensimmäisen maalin uudessa joukkueessaan McFadden teki vasta 1. tammikuuta 2005 ottelussa Tottenhamia vastaan. Viiden Everton-kauden jälkeen McFadden siirtyi Birmingham Cityyn tammikuussa 2008 viiden miljoonan punnan siirtosummalla.
Skotlannin maajoukkueessa McFadden debytoi 19-vuotiaana ottelussa Etelä-Afrikkaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa McFadden teki 6. syyskuuta 2003 EM-karsintaottelussa Färsaaria vastaan Hampden Parkilla. Hän pelasi kaikkiaan 48 maaottelua.
Hailuodon vanha kirkko

Hailuodon vanha kirkko oli yksi Suomen vanhimmista puisista kirkkorakennuksista Hailuodon saarella Perämerellä. Sen rakentaminen aloitettiin 1610-luvulla ja saatiin päätökseen vuonna 1620. Rakennus oli 17,8 metrin pituinen ja yhdeksän metrin levyinen tukipilarikirkko, jonka länsitorni oli pystytetty rakennuksen länsipäädyn päälle. Kirkko oli koristeltu maalauksin, mutta maalarin nimi ei ole tiedossa. Koristelu uudistettiin vuonna 1659, jolloin maalaukset teki kirkkomaalari Christian Wilbrandt.
Seurakunnan kasvaessa rakennus kävi ahtaaksi, joten vuonna 1686 kirkkoa pidennettiin lähes seitsemällä metrillä. Sittemmin kirkon torni oli päässyt kallistumaan, ja se korjattiin vuonna 1730. Seurakunnan varat eivät tuolloin riittäneet koko kirkon kunnostamiseen. Vuonna 1760 kirkon viereen rakennettiin erillinen kellotapuli.
Kirkko restauroitiin vuosina 1964–1966, jolloin muiden muassa otettiin esille vanhat seinämaalaukset. Kirkko tuhoutui kellotapulista alkunsa saaneessa tulipalossa 2. elokuuta 1968. Tuhoutuneen kirkon tilalle valmistui uusi kirkko vuonna 1972. Uudessa kirkossa on esillä vanhasta kirkosta pelastettua esineistöä. 
Vanhan kirkon portaat ja kivijalka ovat nähtävillä Hailuodon hautausmaan uuden kirkon puoleisessa päässä. Perustus on toiminut kesäkirkkona.
Bikiri

Bikiri ("Polypterus bichir") eli niilinhauki on Länsi-, Keski-, Itä- ja Koillis-Afrikan makeissa vesissä elävä alkeellinen luukalalaji. Sen pituus voi olla yli 70 cm ja paino jopa kaksi kiloa. 
Bikirin ruumista peittävät neliömäiset kiillesuomut, pää on luulevyjen peitossa. Suolen kierteispoimu, sydämen valtimokeko ja pään ruiskureiät ovat yleisesti lapaeväkaloille ominaisia vanhakantaisia piirteitä. Bikireillä on moniosainen selkäevä. Kaksiosainen uimarakko aukeaa nieluun ja on samalla lisähengityselin. 
Bikiri elää joissa ja soilla. Se nousee kutemaan matalikoille ja tulvan peittämille maille. Aikuisena se syö pelkästään kaloja.
Bikiri oli muinaisessa Egyptissä yksi tärkeistä ruoista.
Bikiri akvaariossa.
Bikiriä pidetään akvaariokalana. Suurikokoisina ne kuitenkin syövät akvaariosta kaikki muut 10 cm:n mittaiset ja sitä pienemmät kalat.
Alalajit ja levinneisyys.
Bikiristä on eroteltu kolme alalajia, joita joskus myös käsitellään erillisinä lajeina:
Nazli Sabri

Nazli Sabri (arabiaksi: نزلي صبري‎, 25. kesäkuuta 1894 – 29. toukokuuta 1978) oli Egyptin viimeinen kuningatar ja kuningas Fuadin toinen vaimo. Hänen isänsä oli Abdu'r-Rahim Pasha Sabri, maatalousministeri ja Kairon kuvernööri. Nazlin isoisoisä Suleiman Pašša (oik. Joseph Anthelme Sève) oli ollut ranskalainen upseeri Napoleonin armeijassa ja taistellut Ranskan armeijan joukoissa Egyptissä, mutta kääntynyt islamiin ja mennyt Egyptin armeijaan. 
Fuad ja Sabri saivat viisi lasta:
Kun Fuad kuoli vuonna 1936, heidän 16-vuotiaasta pojastaan tuli Egyptin kuningas. Korruptiosyytökset kuningasta vastaan ja häviö vuoden 1948 Israelin sodassa johti 23. heinäkuuta 1952 sotilasvallankaappaukseen, jossa Muhammad Naguib ja Gamal Abdel Nasser pakottivat Farukin luopumaan kruunusta ja maanpakoon Italiaan ja Monacoon, jossa entinen kuningas vietti loppuelämänsä. Nazli Sabri lähti Egyptistä, muutti Roomaan ja kääntyi katolisuuteen. Tällöin hän muutti nimensä Mary Elizabethiksi. Hän muutti myöhemmin Yhdysvaltoihin ja kuoli Los Angelesissa. Hänet haudattiin katolisin menoin.
Porttiviitta

Porttiviitta tai Porttiviitta-alus, myös Porttiprikka, oli Hailuodon Marjaniemen edustalle ankkuroitu valoton ja miehittämätön alus, joka toimi merimerkkinä Oulun satamiin suuntaaville aluksille. Alusta voidaan pitää Suomen ensimmäisenä majakkalaivana, vaikka siinä ei ollut loistolaitetta. 
Alus sijoitettiin asemapaikalleen ensimmäisen kerran vuonna 1794, ja se oli käytössä aina vuoteen 1881 saakka.
Porttiviitta-alus oli suurikokoinen proomu, jonka etuosassa oli masto ja sen huipussa oli pallonmuotoinen merkki. Suuren kokonsa ansiosta se näkyi kauas, ja osoitti siten saapuville aluksille paitsi luotsin kohtauspaikan, myös merivirran suunnan.
Myrskyissä alus saattoi karata, jolloin Marjaniemen luotsien oli palautettava se takaisin sijoituspaikalleen. Vuonna 1850 sattuneen myrskyn ja aluksen karkaamisen yhteydessä hukkuivat molemmat alusta pelastamaan lähteneet luotsit. 
Vuonna 1871 valmistunut Marjaniemen majakka teki Porttiviitta-aluksen tarpeettomaksi, ja se poistettiin lopullisesti vuonna 1881.
Tom Huddlestone

Thoms Andrew "Tom" Huddlestone (s. 28. joulukuuta 1986 Nottingham, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Hull Cityä. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Ura.
Huddlestone aloitti uransa Derby Countyssa, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana 88 ottelua. Kaudella 2005/06 hän vietti muutaman kuukauden lainasopimuksella Wolverhamptonissa, jossa hän onnistui maalinteossa kerran entistä seuraansa Derbya vastaan. Lainasopimuksen jälkeen Huddlestone debytoi Tottenhamissa 31. tammikuuta 2006, tultuaan vaihdosta kentälle ottelussa Fulhamia vastaan. Ensimmäistä kertaa Tottenhamin aloituksessa hän oli 14. syyskuuta 2006 UEFA Cup -ottelussa tšekkiläistä SK Slavia Prahaa vastaan. Tottenham voitti ottelun 1-0. Englannin liigacupin neljännellä kierroksella marraskuussa 2006 Huddlestone onnistui maalinteossa kahdesti ja Tottenham eteni turnauksen puolivälieriin. Debyyttimaalinsa liigassa Huddlestone teki 17. joulukuuta 2006.
Huddlestone siirtyi elokuussa 2013 Tottenhamista sarjanousija Hull Cityyn, arviolta viiden miljoonan punnan siirtosummalla.
Maajoukkueura.
Huddlestone kuului Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen, jossa hän on pelannut 13 ottelua. Ensimmäisen maaottelunsa aikuisten tasolla Englannin jalkapallomaajoukkueelle Huddlestone pelasi ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan marraskuussa 2009.
Juha Kylmänen

Juha Kylmänen (s. 20. tammikuuta 1981 Oulu) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän on tullut tunnetuksi lähinnä Reflexion ja For My Pain... -yhtyeiden solistina. Hän on myös säveltänyt ja sanoittanut molemmille bändeille kappaleita.
Kylmänen innostui musiikista veljensä Jarmo Kylmäsen avulla. Hän kuunteli veljensä CD-levyjä ja päätti, että haluaa itsekin tehdä musiikkia. Muutamaa vuotta myöhemmin Kylmänen sai ensimmäisen akustisen kitaransa ja alkoi tehdä lauluja. Kylmäsen ensimmäinen bändi oli nimeltään Predominance, joka perustettiin vuonna 1993. Hän oli aluksi rumpali, mutta alkoi pian laulaa rumpujen soittamisen sijasta.
Vuonna 1996 Juha Kylmänen ja neljä muuta muusikkoa perustivat aiemmin BarbarianZ-nimellä tunnetun Reflexion-yhtyeen ja alkoivat saman tien kirjoittaa lauluja yhtyeelle. Vuotta myöhemmin Reflexion julkaisi ensimmäisen demonsa.
Musiikki vie nykyään suurimman osan Kylmäsen ajasta. Hän harrastaa silti myös elokuvia, lukemista ja perhokalastusta. Kylmäsen suurimpia laulaja-idoleita ovat Marco Hietala, Geoff Tate ja David Coverdale.
Reflexionin lisäksi Kylmänen on For My Pain... -yhtyeen laulaja ja on vieraillut monissa muissakin yhtyeissä, muun muassa Eternal Tears of Sorrow -yhtyeessä.
Reflexionin jäätyä määrittämättömän pituiselle tauolle vuonna 2010 Kylmänen perusti 2011 Cvalda-nimisen yhtyeen jossa hän toimii laulajana. Yhtyeessä soittavat hänen lisäkseen Lauri Tuohimaa (kitara), Mikko Kylmänen (kitara) ja Ilkka Leskelä (rummut).
Omien projektien lisäksi Kylmänen on tehnyt kappaleita myös muutamille artisteille.
Latuskanappari

Latuskanappari ("Platyrinchus mystaceus") on pieni pikkunapparien (Platyrinchidae) heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin nimesi Louis Jean Pierre Vieillot 1818.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 10 cm ja paino noin 9 g. Lintu on päältä tummanruskea, alapuolelta kellahtava, kurkku on valkoinen sekä silmäkulmanjuova pitkä ja keltainen. Päälaella on keltainen töyhtö, jonka koiras nostaa pystyyn laulaessaan. Silmä on suuri ja nokka hyvin leveä, kehrääjämäinen. Sukupuolet ovat muuten samanväriset, mutta naaraan töyhtö on vaatimattomampi. Käyttäytyminen on tyypillistä: lintu istuu pitkiä aikoja liikkumatta oksalla, ja syöksähtää sitten äkisti ohi lentävän hyönteisen perään. Laulu on korkeaa surinaa. Ääni on terävä "shviit".
Esiintyminen.
Amerikkalainen laji, jota tavataan lähes 6 miljoonan neliökilometrin alueella Etelä-Meksikosta aina Argentiinan pohjoisosiin saakka, sekä Trinidad ja Tobagolla. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Monentyyppisten metsien aluskasvusto sekä pensaikot ja taimikot.
Lisääntyminen.
Kuppimainen syvä pesä on rakennettu kasvien kuiduista, ja se on matalalla puussa tai pensaassa. Tyypillinen munaluku on 2. Haudonnan kesto on runsaat 2 viikkoa, ja poikaset oppivat lentämään 2- tai 3-viikkoisina.
Ravinto.
Syö sekä lentäviä että lehvästössä liikkuvia hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia. Leveä kita on tehokas pyydys ötököiden sieppaamiseen.
Crunk

 
Crunk on hip hopin tyylisuunta, joka syntyi 1990-luvulla Memphisissä, Tennesseessä, mutta tuli tunnetuksi vasta 2000-luvun alussa, jolloin siitä tuli suosittu Atlantassa, Georgiassa. Se on Yhdysvaltain itärannikon hip hopista poiketen suuntautunut enemmän klubeilla soitettavaksi musiikiksi. Crunkiin kuuluu laulaminen käheällä äänellä ja sen kertosäkeet ovat usein yksinkertaisia lauseita, jotka toistetaan peräkkäin useaan kertaan. Sanat on sovitettu rytmikkääseen taustaan, joka on tuotettu rumpukoneella ja syntetisaattorilla. 
Tyylilajin nimen etymologialla on useita alkuperiä. Vanhin alkuperä pohjautuu afroamerikkalaisen slangin lauseeseen "to crank up", joka puolestaan tarkoittaa lisätä jotakin, esimerkiksi radion tai television ääntä, tässä kontekstissa se kuitenkin tarkoitti hehkutettua ja energistä tapahtumaa, joka oli "crunk up", josta syntyi nimi crunk. Myöhemmin kenties tunnetuin crunk -artisti Lil Jon popularisoi termin albumillaan Crunk Juice, jonka julkaisuaikoihin hän kehitti samannimisen voimakkaan cocktailin. Albumilla Lil Jon käytti nimitystä "crazy drunk", joka lyhentyi crunkiksi. 
Tyylisuunnalle ei ole toistaiseksi syntynyt Suomessa omaa skeneä tai kyseistä musiikkityyliä päägenrenään esittäviä artisteja. Crunk-tyylistä materiaalia ovat kuitenkin muutamien yksittäisten kappaleiden muodossa julkaisseet mm. Petri Nygård, Aste, Trilogia,Brädi, Julma-Henri ja Tippa.
The Puppet Master

The Puppet Master on King Diamond -yhtyeen yhdestoista studioalbumi. Levy on äänitetty Los Angered Recordsissa Ruotsissa ja Nomad Recording Studiossa Yhdysvalloissa. Albumin ovat tuottaneet levy-yhtiöt Massacre Records ja Metal Blade Records.
Levy on konseptialbumi, jonka tarina kertoo Budapestissa olevasta nukketeatterista. Itse tarinakin sijoittuu nukkien maailmaan. King Diamond sai idean levylle keikkaillessaan Mercyful Faten kanssa Euroopassa. Vapaapäivänään hän oli nähnyt suuren Kansallisen Nukketeatterin, jossa esitetään vain nukketeatteria. Asia herätti hänessä kysymyksiä, ja myöhemmin selaillessaan muistilappujaan hän havaitsi nukketeatteritarinaan liittyvän potentiaalin.