tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tirvan rautatie

Tirvan rautatie oli vuonna 1904 avattu noin viiden kilometrin pituinen 600 mm:n raideleveydelle rakennettu kapearaiteinen rautatie, joka kulki Kaipiaisten rautatieasemalta Tirvan Pajukoskelle. Pajukoskella sijaitsivat insinööri Knut August Palmbergin vuonna 1890 perustamat vesisaha, höyläämö ja kimröökitehdas. Tirvalla sijaitsi myös 1906–1912 "Suomen Myllykivitehdas Oy" ja vuosina 1913–1919 teknokemiallinen tehdas. Jälkimmäisen siirryttyä Voikoskelle, muutti sen tiloihin ryynilaitos, joka toimi siellä vuoteen 1928 asti. Alueella oli myös vuonna 1913 valmistunut sähkövoimala. Tirvan tehtaat siirtyivät 1928 Enso-Gutzeit Oy:n haltuun ja sen jälkeen vain saha ja höyläämö olivat toiminnassa vuonna 1947 sattuneeseen tulipaloon saakka. Kapearaiteisen radan raiteet on purettu ilmeisesti 1950-luvulla, mutta vanha ratalinja erottuu yhä maastossa. Myös veturitalli on säilynyt keskellä metsää.
Kalusto.
Tirvan radalla käytettiin aluksi vaunujen vetämiseen hevosia ja sittemmin radalle hankittiin englantilaisvalmisteinen moottoriveturi josta luovuttiin ennen vuotta 1910 ja noin vuonna 1917 se siirtyi Enso-Gutzeitin Kotkan tehtaille. Radalla oli sen jälkeen höyryveturina Tampella 175/1911 ja Enso-Gutzeitin hankittua Tirvan tehtaat radalla käytettiin vuosina 1930–1935 Pankakosken tehtaalta lainattua höyryveturia 5 (Baldwin 17346/1900).
Kurikkala

Kurikkala on Kalajoella sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee noin 15 kilometrin päästä Kalajoen keskustasta. Kurikkalan pääelinkeinona on maatalous. Kylällä toimii myös turkistarhausta. Kurikkalassa on vanha koulurakennus, joka toimii nykyisin kylätalona, jossa järjestetään muun muassa 4H-kerhotoimintaa. Kylän halki virtaa Siipojoki. 
Edesmennyt maastohiihtäjä Jussi Kurikkala oli lähtöisin kylästä, jossa sijaitsee hänen kotitalonsa.
Volgan federaatiopiiri

Venäjän federaation Volgan federaatiopiiri () on yksi Venäjän kahdeksasta federaatiopiiristä. Se kattaa Euroopan-puoleisen Venäjän kaakkoisosan Uralin länsipuolella, Kaspianmerestä pohjoiseen.
Federaatiopiirejä ei ole mainittu liittovaltiosubjektien ja liittovaltion välisenä hallintotasona Venäjän perustuslaissa. Tarve liittovaltiopiirien määrittelyyn syntyi 1990-luvulla hallinnon hajanaisuudesta, ja ne perustettiin toukokuussa 2000 osaksi Venäjän presidentinhallintoa.
Väestö ja talous.
Volgan federaatiopiirissä asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 29,9 miljoonaa ihmistä. Tämä oli 20,9 % koko Venäjän väestöstä.
Federaatiopiiristä kertyi Venäjän bruttokansantuotetta 5 660 129,9 miljoonaa ruplaa vuonna 2010 eli sen osuus oli 15,13 prosenttia Venäjän federaation BKT:stä. Henkeä kohtaan laskettu BKT-osuus oli keskimäärin 189,3 tuhatta ruplaa eli noin 4 638 euroa vuodelta 2010, mikä oli 72 % maan keskiarvosta. Kaikki Volgan federaatiopiirin subjektit Tatarstania lukuun ottamatta olivat henkeä kohti lasketulta BKT-osuudeltaan maan keskiarvon alapuolella.
Oheinen taulukko kuvaa väestömäärää ja BKT:n kertymää federaatiopiirin eri osissa:
Graham Swift

Graham Colin Swift (s. 1949 Sydenham ) on palkittu englantilainen kirjailija.
Swift pääsi stipendillä Dulwich Collegeen, josta hän jatkoi 1967 Cambridgen yliopistoon opiskelemaan englantia. Valmistuttuaan hän siirtyi Yorkin yliopistoon jatko-opiskelijaksi ja aloitti väitöskirja aiheesta "The City in Literature" aikomatta kuitenkaan suorittaa tohtorin tutkintoa loppuun.
Swiftin ensimmäinen romaani "The Sweet-Shop Owner" ilmestyi vuonna 1980. Varsinaisen läpimurtonsa Swift teki romaanillaan "Veden maa" ("Waterland"), josta Swift sai useita palkintoja. Hänen seuraavat kaksi kirjaansa eivät olleet niin suuria menestyksiä, mutta "Viimeinen kierros" ("Last Orders") nosti Swiftin jälleen otsikoihin. Swift sai kirjasta vuoden 1996 Booker-palkinnon ja aiheutti samalla pienimuotoisen kohun. Australialainen kirjallisuuden professori syytti Swiftiä William Faulknerin romaanin "Kun tein kuolemaa" ("As I Lay Dying") huomattavasta lainaamisesta. Swiftin mielestä kirjojen yhteyttä on ylikorostettu ja luonnehti kirjaansa Faulknerin "kaiuksi". Swift on saanut kirjasta James Tait Blackin muistopalkinnon.
Swiftin teoksista "Veden maa" ja "Viimeinen kierros" on muokattu elokuviksi.
Keltapiennarsieni

Keltapiennarsieni ("Agrocybe pediades", aikaisemmin "keltainen piennarsieni") on kupera laakealakkinen vaaleankeltainen piennarsienilaji. Sen heltat ovat maitonkahvinväriset tai hieman harmaanvioletit. Sienen jalka on valkea tai vaaleankeltainen. Sieni kasvaa ruohokentillä ja avoimilla paikoilla yleisenä.
Tummapiennarsieni

Tummapiennarsieni ("Cyclocybe erebia", syn. "Agrocybe erebia") on kupera tai laakealakkinen limainen kastanjanruskea sienilaji. Sienen lakki on keskeltä miltei musta. Sen jalka on tyvestä nuijamainen, aluksi vaaleanruskea ja vanhemmissa sienissä tummeneva. Sienen malto on vaaleanruskeaa. Laji ei ole ruokasieni. Se kasvaa lehtimetsissä ja nurmikoilla melko harvinaisena.
Theodoron ruhtinaskunta

Theodoron ruhtinaskunta (), tunnettu myös nimellä Gothia (), oli pieni ruhtinaskunta Krimin niemimaalla 1200-luvulta 1400-luvulle. Sen pääkaupunki oli Doros, jota kutsuttiin joskus myös Theodoroksi ja jonka nykyinen nimi on Mangup. Valtio oli Trebizondin keisarikunnan läheinen liittolainen.
Historia.
Theodoron ruhtinaskunta muodostui neljännen ristiretken jälkeen niistä Bysantin Krimillä olleista alueista, jotka eivät joutuneet Genovan valtaamiksi. Väestö oli sekoitus kreikkalaisia, Krimin gootteja, alaaneja, kiptšakkeja ja muita kansoja, jotka kaikki olivat ortodokseja. Alue oli vahvasti Trebizondin keisarikunnan kontrollin alainen, ja mahdollisesti osa sen Krimin maakuntaa, Perateiaa. Theodoro II Gabras, joka oli armenialaista syntyperää, oli sen kuvernööri.
Gabrasin suku jälleenlinnoitti pian Doroksen ja nimesi uuden linnoituksen Pyhäksi Theodorokseksi () sen suojeluspyhimyksen mukaan. Tästä tuli uuden ruhtinaskunnan keskus, ja ruhtinaskunta sai siltä nimensä. Ruhtinaskunnalla oli hyvät suhteet pohjoiseen Kultaiseen ordaan, jolle se maksoi vasalliveroa, mutta genovalaisten kanssa oli ristiriitoja.
Toukokuussa 1475 osmanikomentaja Gedik Ahmed Pasha valloitti Kaffan ja vuoden lopussa, viiden kuukauden piirityksen jälkeen, hän valtasi Mangupin.
Viherkaulussieni

Viherkaulussieni ("Stropharia aeruginosa", aikaisemmin "vihreä kaulussieni") on kupera tai laakealakkinen vaskenvihreä ja limainen sienilaji. Se haalistuu vanhemmiten kellanruskeaksi. Sen heltat ovat tumman harmaanruskeat ja harmaanvioletinsävyiset. Sienen jalka on paksu ja renkaallinen. Jalka on renkaan yläpuolelta vaalea ja renkaan alta valkotupsuinen ja vaskenvihreä. Sieni haisee heikosti. Se kasvaa puunjätteillä havu- ja lehtimetsissä yleisenä.
Nurmikaulussieni

Nurmikaulussieni ("Stropharia coronilla", aikaisemmin "poimurenkainen kaulussieni") on kupera tai laakealakkinen limainen nahan- tai kellanruskea sienilaji. Sen heltat ovat aluksi vaaleat ja violetinsävyiset ja vanhemmiten mustat. Sienen jalka on valkoinen ja renkaallinen. Sieni kasvaa nurmikoilla, pelloilla ja tienvarsilla melko harvinaisena.
Karibert II

Karibert II (608 – 8. huhtikuuta 632) oli Akvitanian kuningas vuosina 629–632. Hän oli Klotar II:n ja tämän toisen vaimon Sichilden poika.
Klotarin kuoltua vuonna 629 Karibert vaati Neustrian kruunua itselleen. Karibert ja hänen velipuolensa Dagobert I, Austrasian kuningas, ryhtyivät neuvottelemaan vaatimuksesta. Karibert oli tuolloin vielä alaikäinen, ja neuvotteluissa häntä edusti hänen enonsa Brodulf. Dagobert murhautti Brodulfin ja luovutti Neustrian sijaan Karibertille Akvitanian. Sopimus sinetöitiin vuonna 631, jolloin Karibertista tuli Dagobertin pojan Sigebertin kummisetä.
Lyhyen hallintokautensa aikana Karibert onnistui nujertamaan baskien vastarinnan kuningaskuntansa eteläosissa ja alistamaan heidät. Karibert kuoli vuonna 632, mahdollisesti Dagobertin lähettämien salamurhaajien surmaamana. Pian myös Karibertin nuori poika Kilperik murhattiin ja Akvitania siirtyi takaisin Dagobertin haltuun.
Kalvashaprakas

Kalvashaprakas ("Candolleomyces candolleanus", syn. "Psathyrella candolleana", aikaisemmin ”valkoinen hapralakki”) on kupera tai laakealakkinen ruskea tai vaalea sienilaji. Lakin reunassa on usein suojusjätettä. Sienen heltat ovat aluksi valkoiset ja vanhemmiten harmaan- tai ruskeanvioletit ja lopulta ruskeanmustat. Sienen jalka on valkoinen. Sienen syötävyydestä on kahdenlaista tietoa. Se kasvaa laholla lehtipuulla tai kosteilla paikoilla yleisenä.
Deconica crobula

Deconica crobula on kupera tai laakealakkinen limainen ja suomuinen vaaleanruskea vähämadonlakkilaji. Sen jalka on lakin värinen tai tummempi. Sienen heltat ovat vaalean harmaanruskeat ja vanhemmiten ruosteenruskeat. Malto on vaaleaa. Sieni kasvaa oksilla, ruohonkorsilla ja kasvinjätteillä. Se on Suomessa harvinainen.
Osuuspankkien Keskuslainarahaston frangilaina

Osuuspankkien Keskuslainarahaston frangilaina oli suomalaisten osuuskassojen Ranskasta syksyllä 1930 ottama 300 miljoonan kultafrangin (noin 467 miljoonaa markkaa) laina. Osuuskassat välittivät lainan suomalaisille maanviljelijöille ja kunnille jotka saattoivat pitkäaikaisen 30 vuoden lainan avulla muuttaa lyhytaikaiset ja kalliskorkoiset vekselilainansa edullisemmiksi kuoletuslainoiksi. Kun Suomi luopui kultakannasta syksyllä 1931 ja markka samalla devalvoitui, lainan ottajat joutuvat pahoihin vaikeuksiin sillä laina oli maksettava takaisin kultafrangeina ja Ranska luopui kultakannasta vasta 1937. Lainasta koitui lopulta noin 250 miljoonan markan kurssitappiot jotka Suomen valtio joutui valtaosin korvaamaan eduskunnan 1934 säätämällä lailla.
Osuuskassat olivat neuvotelleet lainan ottamisesta ranskalaisista pankeista jo 1920-luvun lopulta lähtien. Lainan korko kuluineen oli noin 6 prosenttia ja se oli selvästi edullisempi kuin kotimaiset lainat. Osuuskassat välittivät lainaa yli 7 000 maanviljelijälle ja 165 kunnalle. Koska laina täytyi maksaa takaisin kultafrangeissa lainan ottajien velkakirjoihin oli lisätty ns. kultaklausuuli. Kun Suomi joutui irrottamaan markan kultakannasta syksyllä 1931 markan devalvoituminen suhteessa Ranskan frangiin aiheutti se että laina kasvoi lopulta markkamääräisenä 70 prosenttia suuremmaksi kuin se oli ollut nostettaessa. Vain noin 20% lainan ottajista pystyi jollain tavoin selviämään korotetuista takaisinmaksuista. Kurssitappio nousi noin 250 miljoonaan markkaan ja tämä ylitti sekä Osuuspankkien Keskuslainarahaston 100 miljoonan markan pääoman että myös osuuskassojen yhteenlasketut noin 200 miljoonan varat.
Lopulta valtaosa lainan kurssitappiosta päätyi Suomen valtion maksettavaksi ja eduskunta sääti asiasta 1934 lain. Valtio maksoi kurssitappiosta yli 200 miljoonaa markkaa, Osuuspankkien Keskuslainarahasto 26 miljoonaa ja lainanottajat 5 miljoonaa markkaa.
Hiilimusta

Hiilimusta tai nokimusta, joskus myös kimrööki, tervanoki tai lamppumusta on hajutonta, syvänmustaa, hienojakoista tai pellettimäistä puhdasta tai melkein puhdasta hiiltä, jota valmistetaan hiilipitoisista aineista kuivatislaamalla tai asetyleenin avulla. Valmistusprosessista riippuen niiden kemiallisessa koostumuksessa on vaihtelua. Joissakin nokimustissa esiintyy polyaromaattisia hiilivetyjä (PAH).
Hiilimusta on tunnettu tuhansia vuosia. Esimerkiksi muinaiset egyptiläiset kirjoittivat papyrukselle hiilimustalla. Kimröökiä valmistettiin Suomessa tervanpolton sivutuotteena tai sitten hitaasti palavista orgaanisista aineista kuten koivuntuohesta hillyttämällä. 
Hiilimustaa käytetään vahvistavana seosaineena renkaissa ja muissa kumituotteissa sekä mustana väriaineena maaleissa, painoväreissä ja elintarvikkeissa.
Light My Fire

Light My Fire on rock-yhtye The Doorsin kappale. Se julkaistiin yhtyeen ensimmäisellä albumilla "The Doors" vuoden 1967 alussa ja albumin toisena singlenä saman vuoden huhtikuussa. Kappale nousi julkaisuaikanaan suureksi hitiksi ja kuuluu yhtyeen tunnetuimpiin ja soitetuimpiin kappaleisiin.
”Light My Firen” sävelsi Doorsin kitaristi Robby Krieger. Hän kirjoitti myös suurimman osan sanoista, ja laulusolisti Jim Morrison kirjoitti loput. Yhtye sovitti kappaleen yhdessä.
”Light My Firen” albumiversio oli seitsemän minuuttia pitkä. Singleversiosta tehtiin kolmeminuuttinen leikkaamalla pois Kriegerin kitarasoolot ja Ray Manzarekin kosketinsoolot.
Kappale nousi Yhdysvaltojen singlelistojen ykkössijalle 29. heinäkuuta 1967, ja se teki Doorsista tunnetun. "Rolling Stone" -lehti valitsi vuonna 2011 ”Light My Firen” kaikkien aikojen 35. parhaaksi lauluksi.
Frans Adelaar

Frans Adelaar (s. 5. joulukuuta 1960) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. 
Ura pelaajana.
Peliurallaan Adelaar edusti kasvattajaseuraansa FC Utrechtia 13 vuoden ajan pelaten seurassa 179 liigaottelua. Hän oli voittamassa seurahistorian ensimmäistä KNVB Cupia kaudella 1984/85 ja oli mukana myös seurahistorian ensimmäisessä cupin finaalissa kaudella 1981/82. Adelaar jätti Utrechtin 1990 ja pelasi vielä kolme vuotta pienissä hollantilaisseuroissa DOVOssa ja HVV Hollandiassa ennen kuin lopetti uransa 1993.
Ura valmentajana.
Adelaar valmensi valmennusuransa alussa kaksi kautta GVVV:tä, mutta todellisen näytönpaikan hän sai vuonna 2000, kun FC Utrecht palkkasi ex-pelaajansa seuran päävalmentajaksi. Adelaarin johdolla FC Utrecht eteni kaudella 2001/02 KNVB Cupin finaaliin, jossa se kuitenkin kärsi tappion jatkoajan jälkeen AFC Ajaxille. 
Finaalitappion jälkeen Adelaar jätti Utrechtin ja siirtyi kreikkailaisseura Akratitoksen päävalmentajaksi. Pesti Kreikassa jäi yhteen kauteen ja 2003 Adelaar palasi kotimaahansa siirtyen De Graafschapin päävalmentajaksi. Pesti De Graafschapissa jäi myös yhden kauden mittaiseksi ja kesällä 2004 Adelaar siirtyi ADO Den Haagin peräsimeen. Adelaar luotsasi ADOn Eredivisiessä sijoille 14 ja 15 kunnes jätti seuran kesällä 2006.
Kesällä 2008 Adelaar palasi takaisin valmennustehtäviin siirtyen Eredivisiehen nousseen FC Volendamin päävalmentajaksi. Hän ei onnistunut pelastamaan Volendamia putoamiselta ja jätti tehtävänsä kauden jälkeen. Hänen ei kuitenkaan tarvinnut jäädä työttömäksi sillä toukokuussa 2009 hän allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Sparta Rotterdamin kanssa. Adelaar sai potkut tehtävistään huhtikuun alussa 2010 seuran vajottua putoamiskamppailuun. 
Huhtikuussa 2012 Adelaarista tuli Slovakian liigan kärkitaistelussa olleen MŠK Žilinan päävalmentaja. Toukokuun alussa hän johdatti joukkueen Slovakian cupin mestariksi. Adelaar sai potkut tammikuun alussa 2013 Zilinan ollessa maan liigassa viidentenä. 
Maaliskuussa 2014 Adelaar teki kauden loppuun ulottuvan sopimuksen amatöörijoukkue IJsselmeervogelsin kanssa. Hän johdatti joukkueensa Alankomaiden amatööriliigan neljänneksi. Kaudella 2014/15 IJsselmeervogels sijoittui sarjassa viidenneksi. Seuraavalla kaudella peliesitykset olivat heikompia ja lopulta Adelaar sai potkut seurasta marraskuussa 2015.
The Unknown Soldier

The Unknown Soldier on The Doors -yhtyeen kappale. Se julkaistiin yhtyeen kolmannella studioalbumilla "Waiting for the Sun" ja singlenä vuonna 1968.
Yhtyeen keulakuva Jim Morrison kirjoitti laulun sanoituksen sen pohjalta, miten oli itse kokenut Vietnamin sodan Yhdysvaltojen tiedotusvälineissä. Kappaleesta julkaistiin myös promootiotarkoituksessa televisioon musiikkivideo, jonka lopussa Morrison ”teloitetaan”.
Muisto vain jää

”Muisto vain jää” on Juha Vainion sanoittama suomenkielinen versio Norman Bergenin ja Shelly Coburnin kappaleesta ”Only a Fool Breaks His Own Heart”. Jouko ja Kosti -duo levytti suomenkielisen version vuonna 1968. Kappale oli Suomessa vuoden 1968 suosituimpia iskelmiä. Kappaleen sovitti myös orkesteria johtanut Nacke Johansson. Arthur Prysock levytti vuonna 1965 alkuperäisen, Norman Bergenin ja Shelly Coburnin vuonna 1964 tekemän laulun, minkä jälkeen asialla olivat mm. Long John Baldry ja Tom Jones.
Vainion ystävän ja säestäjän Harry Roineen mukaan Vainio kirjoitti kappaleen sanat 5–10 minuutissa. Kun muusikot olivat tulleet hakemaan häneltä sanoituksia, hänellä ei ollut vielä ollut sanoja valmiina. Hän käski Joukoa ja Kostia menemään kahville ja väitti hakevansa sanat laukustaan. Todellisuudessa hänellä ei ollut vielä mitään valmiina, mutta hetken kuluttua hän sai sanat valmiiksi.
Kappale julkaistiin alun perin ”Tahdon takaisin sen mikä meni pois” -singlen B-puolella. Singlen tuotti Toivo Kärki. 
”Muisto vain jää” ilmestyi duon esikoisalbumilla "Jouko ja Kosti" vuonna 1971. Versio on eri kuin singlellä. 
"Muisto vain jää" oli Joukon ja Kostin ensimmäinen levytys ja se muodostui heidän suurimmaksi hitikseen. Vaikka veljekset tekivät levytyksiä Finnlevylle vuoteen 1974 saakka, samanlaista menestystä he eivät enää myöhemmillä kappaleillaan saavuttaneet.
Elotalikko

Elotalikko on nelipiikkinen hanko, jota voi pitää heinähangon ja talikon välimuotona. Sen piikit ovat pitkät ja kaukana toisistaan kuten heinähangossa, mutta niitä on neljä kuten talikossa eikä kaksi kuten perinteisemmissä heinähangoissa. Kun piikkejä on enemmän, se on myös varsinaista heinähankoa leveämpi. Talikon tapaan mutta tavallisesta kaksipiikkisestä heinähangosta poiketen siinä on myös varren päässä metallista tai muovista tehty poikittainen kädensija.
Toisin kuin esim. lannan tai säilörehun käsittelyyn tarkoitettuja varsinaisia talikoita, sitä käytetään seipäälle pantavan viljan sekä heinän, olkien tai tuoreen nurmirehun ja muun kevyen kasvimassan käsittelyyn. 
Monet pitävät sitä tavanomaista kaksipiikkistä heinähankoa mukavampana, koska siihen mahtuu enemmän kerralla ja se on vakaampi pidellä. Kuten heinähankoa, sitä voi käyttää myös pienkanttipaalien käsittelyyn, ja leveät neljä piikkiä ja kädensija tarjoavat tässäkin vakaamman otteen.
Nimi elotalikko johtunee siitä, että se alun perin lienee kehitetty viljan seipäällepanoa varten aikana, jolloin vilja vielä kuivatettiin seipäillä ennen puimakoneella tapahtunutta puintia. Tällöin jäykän ja pitkäkortisen viljan tehokas käsittely kaksipiikkisillä heinähangoilla olisi ollut vaikeaa.
Piina (yhtye)

PIINA on suomalainen yhtye. Sen takaa löytyy alun perin Lappeenrannasta kotoisin oleva kuvittaja Hans Eiskonen. Piinan tarina ulottuu 1990-luvun alkupuoliskolle Lappeenrantaan, mistä vastaperustettu yhtye nousi nopeasti pieneen kulttistatukseen. Yhtye soitti muun muassa Apulannan ja Karkkiautomaatin kanssa. Piinan lämppärinä toimi myös Kotiteollisuus.
Piina julkaisi debyyttialbuminsa "Siskot" 24. lokakuuta 2007. Yhtyeen levy-yhtiö oli tuolloin EMI Finland.
Iwal

Iwal on austronesialainen kieli, jota puhutaan Morobessa, Papua-Uudessa-Guineassa. Se kuuluu eteläisten Huonlahden kielten alaryhmään. Iwalin ei katsota olevan uhanalainen, ja sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat muun muassa hote ja piu. Iwalilla ei myöskään ole tunnettuja murteita.
Kielellä on arviolta 1900 puhujaa.
Iwalia kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti käännettiin iwaliksi ensimmäisen kerran vuonna 1984.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Jahroma

Jahroma () on kaupunki Moskovan alueen Dmitrovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jahroma-joen ja Moskovan kanavan rannalla 55 kilometriä Moskovasta pohjoiseen. Kaupungin läpi kulkee Moskovan ja Savjolovon välinen rautatie (Jahroman asema). Asukkaita on 13 000 henkeä.
Kaupunki on saanut alkunsa Jahroma-joen rannalle vuonna 1841 perustetun kutomon työläisasutuksesta. Joen nimi koostuu merjalaisista sanoista "jähre" 'järvi' ja "maa" 'maa'. Vuonna 1900 rakennetun rautatien ansiosta taajama alkoi kasvaa, ja siihen liitettiin useita lähikyliä. 1930-luvulla seudulle rakennettiin Moskovajoen ja Volgan välinen kanava. Vuonna 1940 Jahromasta tuli kaupunki. Toisen maailmansodan aikana marras-joulukuussa 1941 se oli saksalaisten miehittämänä.
Nykyään Jahromassa on linja-auto- ja tekstiilitehdas sekä Moskovan alueen suurin talviurheilukeskus. Nähtävyyksiä ovat vuosina 1892–1895 rakennettu Kolminaisuuden kirkko sekä Peremilovon kylän Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko vuodelta 1792.
Phantom Planet

Phantom Planet on Yhdysvalloissa vuonna 1994 perustettu rock-yhtye. Yhtyeen alkuperäisjäsenistä ovat jäljellä laulaja Alex Greenwald ja basisti Sam Farrar. 
Historia.
Phantom Planetin perustivat vuonna 1994 laulaja Alex Greenwald, basisti Sam Farrar sekä rumpali Jason Schwartzman. Myöhemmin mukaan tuli myös kitaristi Jacques Brautbar, jonka Farrar tunsi edellisestä yhtyeestään.
Yhtye alkoi valmistella ensimmäistä albumiaan jo vuonna 1995. Esikoisalbumi "Phantom Planet Is Missing" julkaistiin 1998, ja levy-yhtiönä toimi muun muassa Guns N' Rosesin levyjä julkaiseva Geffen Records. Albumi myi kohtuullisen hyvin, ja yhtye lähti kiertueelle. Seuraava albumi "Polaroid" julkaistiin 1999, minkä seurauksena yhtye järjesti entistä isomman kiertueen, joka kesti vuodet 1999–2001. Seuraava albumi, "The Guest" julkaistiin 2002, ja siltä noussut superhitti "California" valittiin "The O.C." -sarjan tunnusmusiikiksi.
Kesken Phantom Planet Guest World Tourin rumpali Jason Schwartzman erosi yhtyeestä. Yhtye tarvitsi uuden rumpalin, ja tilalle pestattiin Jeff Conrad. Yhtye palasi studioon tekemään neljättä studioalbumiaan, "Phantom Planetia", jota yhtyeen jäsenet kutsuvat "neljänneksi". Samana vuonna kitaristi Jacques Brautbar erosi yhtyeestä erimielisyyksien vuoksi. Hänen tilalleen tuli Darren Robinson. Seuraava julkaisu, "Limited Edition Tour EP" julkaistiinkin vasta 2007 ja albumi "Raise the Dead" vuonna 2008.
Kiintymysvanhemmuus

Kiintymysvanhemmuus on John Bowlbyn kiintymyssuhdeteoriaan perustuva, läheisyyttä ja lapsen tarpeiden kunnioittamista korostava vanhemmuuden tyyli erityisesti vauvaikäisten vanhemmille. 
Kiintymyssuhdeteorian mukaan varhaislapsuudessa kehittynyt vahva tunneside hoivanantajiin muodostaa pohjan aikuisiän läheisille ihmissuhteille. Jos tällainen vahva tunneside ei varhaislapsuudessa pääse kehittymään, syntyy reaktiivisen kiintymyshäiriön (reactive attachment disorder) nimellä tunnettu häiriötila. 
Termi kiintymysvanhemmuus on lastenlääkäri William Searsin kehittämä. 
Attachment Parenting International -yhdistyksen mukaan kiintymysvanhemmuutta voidaan kuvata kahdeksan periaatteen muodossa:
William ja Martha Sears esittävät kirjassaan Kiintymysvanhemmuuden kirja seitsemän käytännöllistä kiintymysvanhemmuuden työkalua, joista heidän mukaansa tulisi pyrkiä soveltamaan mahdollisimman monia mahdollisimman usein.
Tähtivalokuvaus

Tähtivalokuvaus on valokuvauksen alalaji, joka on erikoistunut kuvaamaan taivaan astronomisia kohteita, kuten Kuuta, Aurinkoa, planeettoja, tähtiä tai tähtisumuja ja galakseja.
Tähtivalokuvat voivat olla yksinkertaisia kirkkaiden kohteiden kuvia tai monimutkaisia valotuksia, joiden tarkoitus on tuoda esiin kohteita, jotka ovat liian heikkovaloisia paljaalla silmällä nähtäviksi. Lähes aina tähtivalokuvauksessa käytetään pitkiä valotusaikoja. 
Useimmat kohteet ovat heikkovaloisia ja pieniä. Tehokkaassa tähtivalokuvauksessa käytetään monia menetelmiä, kuten kameran kiinnittämistä suureen tähtikaukoputkeen. Kuvauksessa käytetään valoherkkää kennoa tai erityisherkkää filmiä. Valotusajat voivat olla erittäin pitkiä, tai sama kuva valotetaan yli 20 kertaa. Taustan sumentumista valosaasteen vuoksi estetään suodattimilla. Seurantalaitteistoilla kompensoidaan sitä, että tähdet liikkuvat maasta nähtynä maan pyörimisliikkeen takia.
Harrastaja tarvitsee tähtivalokuvauksen kokeiluun kameran, johon on mahdollista valita pitkä valotusaika. Myös lankalaukaisin ja jalusta ovat avuksi. Kun kuva on otettu kuvat pinotaan yhteen tietokoneohjelmalla kuten DeepSkyStacker - ohjelmalla taustakohinan hillinäksi.
Roy Oliver Disney

Roy Oliver Disney (24. kesäkuuta 1893 Chicago, Illinois – 20. joulukuuta 1971 Kalifornia) oli Walt Disneyn veli ja yksi The Walt Disney Company -yhtiön perustajista. Kun Walt Disney edusti taiteellista puolta, Roy Disney piti yhtiön talouden tasapainossa. Hän meni naimisiin Edna Francisin kanssa huhtikuussa 1925. Heidän poikansa Roy E. Disney (1930–2009) työskenteli myös Disney-yhtiössä.
The Soul Cages

The Soul Cages on brittimuusikko Stingin kolmas studioalbumi. Se oli Stingin toinen albumi, joka ylsi hänen kotimaassaan listaykköseksi.
The Soul Cages on isän kuolemaan keskittynyt konseptialbumi, jonka työstäminen auttoi Stingiä käsittelemään isänsä kuolemaa. Useat kappaleet kertovat merestä, laivoista ja purjehduksesta, koska Stingin isä oli usein ollut pahoillaan, ettei ryhtynyt purjehtijaksi.
Elaine Tanner

Elaine Tanner O.C. (s. 22. helmikuuta 1951) on kanadalainen uimari ja olympiamitalisti.
Elaine Tanner saavutti Méxicon 1968 olympialaisissa hopeaa sekä 100:n että 200 metrin selkäuinnissa. Hän ui 100 metrin alkuerissä olympiaennätyksen 1.07,6 ja paransi sitä välierissä aikaan 1.07,4. Loppukilpailussa hän saavutti ajan 1.06,7 mutta hävisi puoli sekuntia maailmanennätyksen uineelle Yhdysvaltain Kaye Hallille. Kaksi päivää myöhemmin hän hävisi 200 metrillä 2,6 sekuntia Yhdysvaltain Lillian Watsonille. Seuraavana päivänä hän saavutti pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, jossa hän ui kolmannen osuuden.
Huomenna sinä tulet

Huomenna sinä tulet on suomalaisen näyttelijä-laulaja Susanna Haaviston soolouran vuonna 1985 julkaistu esikoisalbumi. Levy sisältää Esa Helasvuon säveltämiä kappaleita, joihin Haaviston lisäksi sanoituksia ovat tehneet muun muassa Marja-Leena Mikkola ja Liisa Ryömä. Albumi toteutettiin ESEK:in eli Esittävän säveltaiteen edistämiskeskuksen sekä LUSES:in eli Luovan säveltaiteen edistämisssäätiön taloudellisella avustuksella.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset ja sovitukset Esa Helasvuo.
Lillian Watson

Lillian Debra "Pokey" Watson (s. 11. heinäkuuta 1950) on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
"Pokey" Watson voitti uintiurallaan kaksi olympiakultaa. Tokion 1964 olympialaisissa hän ui kolmannen osuuden Yhdysvaltain 4 × 100 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka voitti kultaa maailmanennätysajalla 4.03,8. Neljä vuotta myöhemmin Méxicon olympialaisissa hän saavutti kultaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2.24,8. Laji oli tuolloin ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa.
Miksi?

Miksi on suomalaislaulaja Susanna Haaviston toinen, syksyllä 1992 julkaistu studioalbumi. Levy sisältää suomalaisia laulelmahenkisiä popballadeja. Albumin tuottajana toimi Haaviston aviomies Juha ”Frank” Tikka.
Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat chansonhenkinen ”Odotusta Pariisissa” sekä Hectorin kanssa esitetty duetto ”Kanssasi on niin hyvä olla”. Jälkimmäisen singlejulkaisu nousi 50 hittiä -listan kahdeksanneksi ja oli parhaimmillaan radiosoittolistan viidentenä. Singlen B-puolelta löytyvä albumin nimikappale ylsi parhaimmillaan 50 hittiä -listan sijalle 34. Itse albumi nousi Suomen virallisen listan 13. sijalle pysyen listalla yhdeksän viikon ajan.
Flamingo Music julkaisi albumin vinyyli- ja CD-levyinä sekä C-kasettina. CD-levyllä on lisäksi kaksi kappaletta, joita ei julkaistu vinyylilevyllä ja C-kasetilla. Myös kappalejärjestys eroaa CD-levyllä hieman muista versioista.
Kappaleet.
CD-painos.
Kappaleet, joita ei ole julkaistu muilla painoksilla tummenettu.
Asnières-sur-Seine

Asnières-sur-Seine () on kunta Hauts-de-Seinen departementissa Ranskassa. Siellä on arviolta 86 020 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 4,82 neliökilometriä. Asnières on yksi Pariisin esikaupunkialueen suurimmista kunnista.
Nimi.
Asnières-sur-Seineä kutsuttiin aiemmin vain nimellä Asnières. Nimi Asnières tallennettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1158 muodossa Asnieras, joka taas tuli keskiaikaisen latinan sanasta asinaria, joka tarkoittaa aasifarmia. 
Helmikuussa 2008 kunnasta tuli virallisesti Asnières-sur-Seine.
Lynette McClements

 
Lynette McClements (s. 11. toukokuuta 1951) on entinen australialainen uimari ja olympiavoittaja.
Lynette McClements voitti Méxicon 1968 olympialaisissa kultaa 100 metrin perhosuinnissa ajalla 1.05,5. Yhdysvaltain Ellie Daniel hävisi hänelle 0,3 sekuntia. Hopeaa hän sai 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa hän otti toisella osuudella hieman kiinni Yhdysvaltain etumatkaa. Yhdysvallat voitti kuitenkin Australian 1,7 sekunnin erolla.
Compagnie de Chine

Compagnie de Chine oli ranskalainen kauppakomppania joka perustettiin 1660 ja lakkautettiin 1723. Komppanian perustivat katoliset ranskalaiset papit, ja komppanian tarkoituksena oli kuljettaa katolisia lähetyssaarnaajia Aasiaan. Komppania tilasi itselleen laivan, mutta laiva ajautui karille vähän ajan kuluttua vesillelaskusta. Laivan karilleajon jälkeen lähetyssaarnaajat saattoivat matkata vain maata pitkin ja komppania joutui vaikeuksiin. 1664 komppania yhdistyi Ranskan Itä-Intian kauppakomppaniaan. 1698 komppania perustettiin uudelleen, mutta se lopetti toimintansa 1723.
Linda Gustavson

Linda Gustavson (s. 30. marraskuuta 1949) on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Gustavson saavutti kolme mitalia Méxicon 1968 olympialaisissa. Hän voitti kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, jossa hän ui toisen osuuden. Hopeaa hän sai 400 metrin vapaauinnissa, jossa hän hävisi 16-vuotiaalle maannaiselleen Debbie Meyerille 3,7 sekunnilla. Pronssia hän sai 100 metrin vapaauinnissa, jossa hän varmisti Yhdysvaltain kolmoisvoiton häviten kultamitalisti Jan Hennelle 0,3 sekuntia.
Aestit

Aestit on historiallinen termi, jolla viitattiin balttilaisiin heimoihin. Tacitus mainitsi aestit "Germania"-teoksessaan vuonna 98 jaa. 
Aestit lähteissä.
Tacitus kuvasi "Germania"-teoksessaan balttilaisia heimoja ja kutsui heitä nimellä "Aesti, gentes Aestiorum". Tacituksen mukaan aestit asuivat ”Suebin meren” rannalla, joka tarkoitti Itämerta.
Tacituksen mukaan aestit puhuivat samantapaista kieltä kuin kelttiläisessä Britanniassa samaan aikaan puhuttiin, mutta väitteellä tuskin on todellisuuspohjaa. Tacituksen mukaan aestit käyttivät aseina ryhmysauvoja eli puisia nuijia, palvoivat jumaläitiä, pitivät taikakaluina villisian kuvia ja olivat ensimmäisiä jotka keräsivät ja kävivät kauppaa meripihkalla. Meripihkakauppa on kuitenkin jo pronssikauteen palautuva ilmiö ja siten paljon Tacituksen aikoja vanhempi.
Cassiodorus kirjoitti vuosina 523–526 ostrogoottien kuninkaan Teoderikin nimissä kirjeen aestilaisille ("Hesti"). Historioitsija Jordanes mainitsi aestilaiset teoksessaan "'De origine actibusque Getarum" ('Goottien alkuperä ja teot') . Hän viittaa goottien eepokseen, jonka mukaan ostrogoottien kuningas Ermanarik oli aikoinaan käynyt sotaretkellä aestilaisia vastaan. Cassiodoruksen maininnan mukaan aestit asuivat Itämeren kaakkoisrannikolla eli preussilaisten, sambialaisten ja kuurilaisten alueella.
Einhard mainitsee noin vuosien 830–833 paikkeilla aestilaiset ("aisti") teoksessaan "Vita Karoli Magni" ('Kaarle Suuren elämä'). Anglosaksi matkailija Wulfstan kertoi aestilaisista noin vuosina 890–893. Hänen mukaansa he asuivat Itämeren rannikolla Veikselin suusta itään ("Eastum, Eastland"). Wulfstanin mukaan aestilaisilla oli Truso-niminen kauppapaikka, joka sijaitsi meripihkatiellä, lähellä nykyistä Elblągia. Trusossa myytiin meripihkaa, orjia ja turkiksia. Hänen mukaansa aestilaisilaisilla oli useita linnoitettuja kaupunkeja, jotka kävivät keskenään sotia. Lisäksi Wulfstan kuvasi muun muassa heidän hautajaistapojaan.
Läntiset maantieteilijät alkoivat kutsua 800-luvulla länsibalttilaisia heimoja preussilaisiksi.
Susan Pedersen

Susan Pedersen (s. 16. lokakuuta 1953) on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Pedersen saavutti neljä mitalia Méxicon 1968 olympialaisten uintikilpailuissa. Vuorokausi 15-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen hän voitti kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Hän pääsi ankkuriosuudelle puolen sekunnin johdossa Australian joukkueeseen mutta kasvatti eron lopulta 1,7 sekuntiin. Toisen kultamitalinsa hän voitti 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Hopeaa hän sai 100 metrin vapaauinnissa, jossa hän hävisi maannaiselleen Jan Hennelle 0,3 sekuntia, ja 200 metrin sekauinnissa, jossa hän hävisi maannaiselleen Claudia Kolbille 4,1 sekuntia. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi 400 metrin sekauinnissa, jossa Itä-Saksan Sabine Steinbach jätti hänet mitalisijojen ulkopuolelle 0,5 sekunnin erolla.
Tampere Unitedin kausi 2007

Tampere United lähti Veikkausliiga-kauteen 2007 hallitsevana mestarina. Kausi oli Tampere Unitedin kahdeksas pääsarjatasolla. Kauden päätteeksi joukkue juhli tuplamestaruutta eli sekä Veikkausliigan että Suomen Cupin voittoa. Muutamaa notkahdusta lukuun ottamatta kausi oli Unitedin hallintaa, ja joukkue varmistikin mestaruutensa jo ennen kahta viimeistä kierrosta. Kotiotteluissaan Tampere United kärsi kauden aikana vain yhden tappion .
Tampere United ylsi myös Euroopan kentillä poikkeuksellisen hyviin saavutuksiin. Se eteni Mestarien liigan karsinnoissa aina kolmannelle karsintakierrokselle asti pudottaen jatkosta sanmarinolaisen SS Muratan ja bulgarialaisen Levski Sofian. Kolmannella kierroksella norjalainen Rosenborg BK kuitenkin esti TamU:n etenemisen lohkovaiheeseen selkein yhteismaalein 5–0. UEFA Cupin ensimmäisellä kierroksella TamU kohtasi vielä Bordeauxin, mutta ranskalaisjoukkue eteni jatkoon niukasti maalein 4–3. Ottelussa Rosenborgia vastaan syntyi seuran yleisöennätys, 16 800 katsojaa .
Suomen Cupin voitto ratkesi marraskuussa FC Honkaa vastaan Helsingin Finnair Stadiumilla dramaattisten vaiheiden jälkeen. Varsinaisen peliajan jälkeen ottelu oli tasatilanteessa 1–1. Jatkoajalla molemmat joukkueet viimeistelivät kaksi osumaa, ja voitto ratkesi vasta rangaistuspotkukilpailussa. Siinä kaikki Tampere Unitedin ampujat onnistuivat maalinteossa ja maalivahti Mikko Kavén torjui kaksi Hongan laukausta.
Ottelut Mestarien liigan karsinnassa.
Ensimmäinen karsintakierros.
Tampere United eteni toiselle karsintakierrokselle maalein 4–1.
Toinen karsintakierros.
Tampere United eteni kolmannelle karsintakierrokselle maalein 2–0.
Kolmas karsintakierros.
Tampere United putosi jatkosta, Rosenborg eteni lohkovaiheeseen yhteismaalein 5–0.
Ottelut UEFA Cupissa.
1. kierros.
Tampere United putosi jatkosta, Bordeaux eteni lohkovaiheeseen yhteismaalein 4–3.
Ottelut Suomen Cupissa.
Välierä
Loppuottelu
Liuren

Liuren (, "kuusi reniä", on kiinalaisen metafysiikan haara, jonka avulla ennustetaan ihmisten jokapäiväisen elämän tapahtumia. 
Liuren on yksi "kolmesta oppisuunnasta":
Liurenin nimi on peräisin kiinalaisen kosmologian periaatteesta:&lt;br&gt;
"Taivaan yksi synnyttää veden."
Täten vesirungoilla on erityisasema taivaallisten runkojen joukossa. "Ren"iä käytetään, koska se on yang. Ren voi muodostaa parin kuuden maallisen oksan kanssa. Nämä ovat zi, yin, chen, wu, shen ja xu. Tästä tulee nimi "kuusi reniä".
Liuren-menetelmiä on kolme:
Pieni ja keskiliuren ovat perimätiedon mukaan Li Chunfengin (李淳風 Lǐ Chúnfèng; Wade–Giles: Li Ch'un-feng, 602–670), kiinalaisen matemaatikon, astronomin ja historioitsijan kehittämiä menetelmiä.
Pieni liuren on nopea menetelmä, jossa lasketaan sormilla kuukauden, päivän ja tunnin mukaan hetken suotuisuus tai epäsuotuisuus.
Keskiliurenissa laskutoimitukset tehdään ajasta riippuen eteen- tai taaksepäin. Ennuste on jokin 52:sta muistettavasta värssystä.
Suurta liurenia pidetään kaikkein tarkimpana menetelmänä, mutta myös vaativimpana oppia ja hallita. Liuren-mestareita ei tunneta monta.
Alun perin suurta liurenia käytettiin sotataktiikan osana. Sittemmin sitä alettiin käyttää eri elämänaloja koskevaan ennustamiseen. Sitä pidetään erityisen tarkkana välineenä sairausennusteen laatimisessa. Sen avulla sanotaan voitavan kertoa, onko sairaus parannettavissa vai kuolemaksi, mikä sen aiheuttaa, mikä lääkintä voi tehota sekä miten kauan paraneminen kestää. Liuren ei korvaa normaalia diagnoosia vaan on sen apuväline.
Historia.
Chun silkkikäsikirjoitus (楚帛書; pinyin: Chǔ bóshū; Wade–Giles: Ch'u Po-shu), astrologinen ja astronominen kirjoitus, joka löydettiin Taistelevien läänitysvaltioiden aikaisesta Chu-valtion alueella sijaitsevasta haudasta (n. 300 eaa.), perustuu tutkija Li Lingin mukaan liurenin astrologiseen ajanlaskuun.
Kaikki paitsi yksi kahdeksasta tähän asti löydetystä shipanista eli eräänlaisesta astrolabista on liuren-shipaneja. Vanhin näistä on Ruyinin toisen markiisin Xiahou Zaon (夏侯灶) haudasta (n.165 eaa.) löydetty lakatusta puusta valmistettu shipan.
"Hanshu" (漢書 Han-dynastian kirja) kertoo miten keisari Wang Mang turvautui kautensa viimeisinä hetkinä liuren-ennustukseen:
"Mang pukeutuneena syvään purppuraan ja silkkivyöhön, johon keisarilliset sinetit oli kiinnitetty, piteli kädessään keisari Shunin tikaria. Astrologinen virkailija laittoi "shi"n hänen eteensä asettaen sen vastaamaan päivää ja tuntia. Keisari käänsi istuimen myötäämään Otavan kahvaa ja istuutui."
Hunnuton Isis

Hunnuton Isis () on Teosofisen Seuran perustajan Helena Blavatskyn pääteoksia. Teos ilmestyi kaksiosaisena vuonna 1877. Ensimmäinen osa käsitteli tiedettä ja toinen uskontoja. Tiedettä käsittelevässä osassa Blavatsky arvosteli oman aikansa tieteitä, ja teologia-osassa hän esitteli etenkin läntisen kulttuuripiirin uskontoja ja esoteerisia oppeja Pythagoraasta gnostikoihin ja ruusuristiläisiin.
Vuosikymmen myöhemmin julkaisemassaan teoksessa "Salainen oppi" Blavatsky pyrki selventämään ja täydentämään "Hunnuttomassa Isiksessä" esitettyjä asioita.
Aulnay-sous-Bois

Aulnay-sous-Bois [] on kunta Seine-Saint-Denis’n departementissa Ranskassa. Se sijaitsee Pariisin koillisella esikaupunkivyöhykkeellä. Kunnassa on arviolta 82 634 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 16,2 neliökilometriä. 
Aulnayssa sijaitsee 1970-luvun alussa avattu PSA Peugeot Citroën -yhtymän autotehdas, joka työllisti parhaimmillaan 3 300 ihmistä. Tehdas suljettiin lokakuussa 2013. Lähes 40 toimintavuoden aikana siellä valmistui 8 568 391 autoa.
Nimi.
Nimi Aulnay tulee keskiaikaisen latinan sanasta alnetum, joka tarkoittaa leppälehtoa. Nimi johtuu lepistä, jotka ympäröivät aluetta muinaisina aikoina. 
Aulnay-sous-Bois’ta kutsuttiin alun perin nimellä Aulnay-lès-Bondy, joka tarkoittaa ’Aulnay Bondyn lähellä’. Kunnan nimeksi tuli Aulnay-sous-Bois vuonna 1903. Nimi tarkoittaa ’Aulnay metsän alla’. Metsällä viitataan muinaiseen Bondyn metsään, joka ympäröi aiemmin suurimman osan Pariisin koillisosasta.
Wolfgang Rihm

Wolfgang Rihm (13. maaliskuuta 1952 Karlsruhe, Länsi-Saksa – 27. heinäkuuta 2024) oli saksalainen säveltäjä. Hän opiskeli säveltämistä Eugen Werner Velten johdolla Karlsruhessa 1968−1972 Staatlich Hochschule für Musikissa ja opetti itsekin samassa opistossa 1973−1978 sekä vuodesta 1985 sävellyksen professorina. Vuosina 1972−1973 hän opiskeli Karlheinz Stockhausenin johdolla Kölnissä ja 1973−1976 Klaus Huberin Freiburg im Breisgaussa. Lisäksi hän opiskeli musiikkitiedettä Freiburg im Breisgaun yliopistossa 1973−1976.
Rihm työskentelee sävellyksen professorina Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa.
Rihmin teoksen "Morphonie" ensiesitys aloitti hänen säveltäjänuransa 1974. Hänet tunnetaan modernina ja erittäin tuotteliaana säveltäjänä. Hän on tehnyt satoja teoksia, muun muassa oopperoita, oratorioita, jousikvartettoja ja orkesteriteoksia, joista suurin osa on äänittämättä. 
Rihmille myönnettiin joulukuussa 2014 vuoden 2015 Grawemeyer-sävellyspalkinto teoksesta "In-Schrift 2".
Kadonnut tie

Kadonnut tie on suomalaislaulaja Susanna Haaviston neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Susanna Haavisto. Kappaleen 13 portug. käännös: Tuula ja Vitor Ramos. Laulusovitukset: Anna-Mari Kähärä ja Jarmo Saari.
Dan Kinsey

Daniel Chapin Kinsey (22. tammikuuta 1902 – 27. kesäkuuta 1970) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija, 110 metrin aitajuoksun olympiavoittaja Pariisissa 1924.
Kinsey oli syntynyt St. Louisissa, Missourissa ja opiskeli Illinoisin yliopistossa koulualaa. Hänestä kehittyi huippuaituri ja vuonna 1924 hän voitti yliopistojen mestaruuden pika-aidoissa.
Pariisin olympialaisissa Kinsey voitti sekä alku- että välieränsä ajalla 15,4. Finaalissa Kinsey sai erinomaisen lähdön ja johti kilpaa yhdessä George Guthrien kanssa. Guthrie jäi, mutta Sid Atkinson nousi johtoon niukasti ennen Kinseytä. Atkinson osui viimeiseen aitaan ja Kinsey ohitti hänet voittaen niukasti.
Kinseyn juoksutyyliä kuvattiin jäykäksi, mutta ruhjovan voimakkaaksi. Puutteellisen tekniikkansa hän korvasi muita pika-aitureita paremmalla perusnopeudellaan. 
Kinsey valmistui yliopistosta 1926 ja jatkoi opintojaan liikuntatieteissä Oberlin Collegessa, missä hän sittemmin työskenteli vuoteen 1959 asti. Opettamisen ohella Kinsey valmensi koulun urheilujoukkueita ja oli useiden urheilukomiteoiden ja järjestöjen johtokunnissa.
Vuodesta 1959 eläkkeelle jäämiseensä 1970 asti Kinsey toimi Earlham Collegen ja Michiganin yliopiston professorina. Hän kuoli kotonaan Indianan Richmondissa pian eläkkeelle siirtymisensä jälkeen 68-vuotiaana.
American Ornithologists’ Union

American Ornithologists’ Union (AOU) on vanhin yhdysvaltalainen lintutieteellinen yhdistys.
AOU perustettiin vuonna 1883 ja se on vanhin Amerikoissa toimiva lintutieteellinen yhdistys. 2000-luvun alussa AOU on suurin ja monipuolisin lintutiedettä ja lintujen suojelua edistävä yhdistys, johon kuuluu lähes 4 000 jäsentä. Tieteen ammattilaisten lisäksi yhdistys kelpuuttaa jäseneksi myös opiskelijat, luonnonsuojelijat, lintuharrastajat ja muut maailman linnuista kiinnostuneet.
AOU:n puheenjohtajana toimii Edward H. Burtt ja sihteerinä Sara R. Morris. AOU julkaisee neljännesvuosittain ilmestyvää lintutieteellistä lehteä "The Auk", Pohjois-Amerikan lajilistaa "AOU Checklist of North American Birds" sekä lajitutkielmia esittelevän "Ornithological Monographs".
Yhdistyksen osoite on: American Ornithologists’ Union, 1313 Dolley Madison Blvd., Suite 402 McLean, VA 22101, U.S.A.
Historiaa.
AOU perustettiin American Museum of Natural Historyssa New York Cityssä. Sen perustajia olivat lintutieteilijät Elliott Coues, Joel Asaph Allen ja William Brewster. Alkuperäsijäseniä olivat myös muun muassa Henry Wetherbee Henshaw, Clinton Hart Merriam ja Robert Ridgway.
Allen toimitti yhdistyksen julkaisua "The Auk", joka aikaisemmin oli tunnettu nimellä "Bulletin of the Nuttall Ornithological Club" vuodesta 1876, ja jota julkaisi Harvardin yliopistoon perustettu lintutieteellinen kerho "The Nuttall Ornithological Club", joka oli nimetty edesmenneen brittiläisen luonnontieteilijän Thomas Nuttallin mukaan. Allen oli "The Auk"in päätoimittaja 1884–1912, Witmer Stone 1912–1936, John Todd Zimmer 1942–1948, Robert W. Storer 1953–1957.
Puheenjohtajina ovat toimineet myös (puutteellinen luettelo): Frank Chapman, Daniel Giraud Elliot 1890–1891, C. F. Batchelder (1905–), Witmer Stone 1920–1923, Alexander Wetmore (1926–1929), Joseph Grinnell (1929–1932), Edward William Nelson, Herbert Friedmann (1938–1939), James Paul Chapin 1939–1942, James Lee Peters 1942–1945, Josselyn Van Tyne (1950–1953), Ernst Mayr, George H. Lowery, Jr. (1959–1961), Dean Amadon (1964–1966), Robert W. Storer (1970–1972), Thomas Raymond Howell (1982–1984), Burt Leavelle Monroe Jr. (1990–1992), Richard C. Banks (1994–1996), Ned K. Johnson (1996–1998).
AOU:n logossa on kuvattu siivetönruokki ("Pinguinus impennis"), jonka Louis Agassiz Fuertes alun perin piirsi "The Auk"in kanteen vuonna 1915.
Heikki Kasari

Heikki Juhani Kasari (s. ) on suomalainen televisiotutkija ja jazzmuusikko.
Toiminta tutkijana.
Kasari kirjoitti ylioppilaaksi 1964 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi ja valtiotieteen maisteriksi 1971, valtiotieteen lisensiaatiksi 1984 ja valtiotieteen tohtoriksi 1986.
Väitöskirjassaan ja muissa julkaisuissaan valtiotieteiden tohtoriksi väitellyt Kasari on käsitellyt erityisesti suomalaisten televisionkatselutottumuksia. Kasari on työskennellyt suunnittelu- ja tutkimustehtävissä muun muassa MTV:ssä ja Yleisradiossa, ja hän toimi ensimmäisenä suomalaisena Euroopan yleisradioyhtiöiden (EBU) tutkijajärjestön (GEAR = Group of European Audience Researchers) puheenjohtajana vuosina 2000–2002.
Työura.
Kasari toimi vuodet 1972–1974 projektinjohtajana yhdysvaltalaisessa Datatab Inc. -yhtiössä New Yorkissa. Valmet Oy:n tutkijana hän oli vuoden 1975 ja MRC-tutkimuskeskuksen tutkijana 1976. Oy Mainos-TV:n (myöhemmin MTV Oy:n) suunnittelijana Kasari oli 1976–1978 ja tutkimuspäällikkönä 1978–1988. Yleisradion viestintäasiantuntijana hän aloitti 1988 ja osastopäällikkönä hän toimi vuodesta 1993 lähtien. Kasari jäi eläkkeelle Yleisradiosta 2006.
Toiminta muusikkona.
Kasari toimi saksofonistina (tenori- ja baritonisaksofonit), huilistina ja basistina yhtyeissä Suomen Talvisota 1939–1940 ja The Boys. Kasari on soittanut myös muun muassa M. A. Nummisen levyillä "Iso mies ja keijukainen" (1970), "Taisteluni" (1967) ja "M. A. Numminen In memoriam" (1970), Rauli "Badding" Somerjoen ensisinglen kappaleessa "Mun sormuksein" sekä Mikko Perkoilan levyllä "Mononen–Mustapää" (1997). Kasari esiintyi myös monien elokuvien ääniraidoilla, muun muassa "Bensaa suonissa" ja "Ampumarata".
The Boys -yhtyeen jäsenenä Kasari soittaa bassokitaraa EP:llä, jolla on "Ukko-Pekka-uu-uu (Chattanooga-Choo-Choo)".
Perhe ja harrastukset.
Heikki Kasarin puoliso on elokuvaohjaaja Eila Kaarresalo-Kasari. He molemmat toimivat jazzjournalisteina kirjoittamalla muun muassa "Jazzrytmit"-verkkolehteen.
Sīkrags

Sikgrags (liiviksi "Sīkrõg") on kylä Liivinrannalla Latviassa. Se on yksi vanhimmista kirjallisissa lähteissä mainituista Liivinrannan kylistä, se on mainittu jo vuonna 1387. Kylä oli aikoinaan yksi Liivinrannan kaupan keskuksia, mutta Suuren Pohjan sodan jälkeen se taantui pelkäksi kalastajakyläksi. Kylä on Petõr Dambergin syntymäpaikka. Kylästä käytetään myös nimityksiä Sīkraga, Sikraguciems, Sikrag, Sīkraguciems, Sikraga ja Sikragutsiyems.
Taiyishenshu

Taiyishenshu (太乙神數 tàiyǐshénshù, "Pohjantähden hengen laskeminen") eli lyhyesti "taiyi", on kiinalaisen metafysiikan haara, jota käytetään tutkittaessa valtiollisia ja kansainvälisiä tapahtumia, sairauksia, säätä ja luonnononnettomuuksia sekä tehtäessä näitä koskevia ennusteita.
Taiyi on yksi "kolmesta oppisuunnasta" (三式 sānshì):
Alun perin taiyita käytettiin pääsääntöisesti silloin, kun haluttiin tietää, kannattiko lähteä sotaan tai taisteluun. 
"Xin Yuanshi" (新元史 "Uusi Yuan-dynastian historia") kertoo Zhang Kangin (张康) elämäkerrassa, miten Kublai-kaani kysyi 1282 neuvoa Zhangilta suunnitellessaan Japanin valloitusta. Hän peruutti hyökkäyksen, koska taiyi ei antanut arvoja kenraalille eikä kenraaliluutnantille. Hän olisi todennäköisesti menettänyt suuren osan kenraaleistaan ja täten hävinnyt.
Tayista johdettiin useita siviilikäyttöön soveltuvia menetelmiä, joista tunnetuin on kohtalon laskeminen. Toinen päähaara on heksagrammi-analyysi, joka perustuu Yijingin heksagrammeihin. Sen avulla ihmiselle luodaan syntymäheksagrammi ja uraheksagrammi, joita tutkimalla saadaan pikkutarkempi kuva ihmisen kohtalosta.
Pro Evolution Soccer 5

Pro Evolution Soccer 5 (Japanissa Winning Eleven 9 ja Yhdysvalloissa World Soccer Winning Eleven 9) on Konamin kehittämä ja julkaisema "Pro Evolution Soccer" -pelisarjaan kuuluva jalkapallopeli, joka julkaistiin vuonna 19. lokakuuta 2005. PlayStation 2:lle, PlayStation Portablelle, Xboxille ja Microsoft Windowsille.
"Pro Evolution Soccer 5":ssa on kolme täysin lisensioitua liigaa: Espanjan Primera División (La Liga), Italian Serie A ja Alankomaiden Eredivisie sekä vain Korean ja Japanin maajoukkueet ovat täysin lisensioituja. Pelaajia, joukkueita ja stadioneita pystyy kuitenkin halutessaan muokkaamaan.
Joukkueet.
Liigajoukkueet.
Muita ei-lisensioituja liigajoukkueita.
Suluissa pelissä käytetty nimi.
Nieuw-Lekkerland

Nieuw-Lekkerland on Alankomaissa Etelä-Hollannin provinssissa Lek-joen varrella sijaitseva kunta. Asukkaita kunnassa on 9 533 (30.6.2008) ja väestötiheys on 917 as./km². Kunnan pinta-ala on 12,77 neliökilometriä, josta vettä on 2,37 km². Nieuw-Lekkerlandin pormestari on Rinus Houtman.
Kunnan asutuskeskukset ovat Nieuw-Lekkerland (keskuspaikkakunta) ja Kinderdijk. Nieuw-Lekkerlandin ja naapurikunta Alblasserdamin alueilla Kinderdijkissä sijaitsee tuulimyllyryhmä, joka ollut vuodesta 1997 lähtien UNESCOn maailmanperintökohde.
Kunta sijaitsee Alblasserwaard-polderin luoteisosassa. Nieuw-Lekkerlandin naapurikunnat ovat Nederlek pohjoisessa, Liesveld koillisessa, Graafstroom kaakossa, Alblasserdam etelässä ja Ridderkerk lännessä.
Alun Armstrong

Alan J. ”Alun” Armstrong (s. 17. heinäkuuta 1946 Annfield Plain, County Durham, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan esimerkiksi elokuvasta "Toinen nuoruus" (2004) ja televisiosarjasta "Ryhmä Pullman", jossa hän esittää Brian Lanea. Armstrong on näytellyt myös muun muassa elokuvissa "Van Helsing", "Rakkaudesta Sinatraan", "Valkoinen metsästäjä, musta sydän" ja "Eragon".
Teatterin puolella Armstrong tunnetaan muun muassa roolistaan Thénardierina West Endin alkuperäisessä "Les Misérables" -tuotannossa 1980-luvulla. Vuonna 1994 Armstrong palkittiin Olivierilla pääosastaan Royal National Theatren musikaalissa "Sweeney Todd".
Armstrongilla on poika Joe (s. 1978), joka on myös näyttelijä.