tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karboplatiini

Karboplatiini (C6H12N2O4Pt) on platinan kompleksiyhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä useiden syöpätyyppien hoitoon. Karboplatiini kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa karboplatiini on valkoista kiteistä ainetta, joka liukenee veteen. Platina on keskusionina ja ligandeina siihen on sitoutunut kaksi ammoniakkimolekyyliä ja syklobutaanidikarboksyylihappo. Yhdisteen vaikutusmekanismi on samankaltainen kuin sisplatiinillakin. Sen platina-ioni sitoutuu syöpäsolujen DNA:han ja aiheuttaa DNA:n juosteiden ristiinlinkittymistä. Tämän seurauksena syöpäsolujen jakaantuminen estyy. Karboplatiinia käytetään muun muassa pään ja niskan syöpien, keuhkosyövän, munasarjasyövän, rintasyövän, kivessyövän ja virtsarakonsyövän hoidossa. Karboplatiini annostellaan ruiskeena suoneen ja sitä voidaan käyttää myös yhdistelmähoitona solunsalpaajien kanssa.
Haittavaikutukset.
Tyypillinen karboplatiinin aiheuttama haittavaikutus on luuydinsuppressio. Tämän seurauksena elimistö tuottaa tavallista vähemmän valkosoluja. Sisplatiiniin verrattuna lääkeaine ei aiheuta yhtä paljon pahoinvointia tai vaurioita munuaisille, kuulolle tai hermostolle.
Valmistus.
Karboplatiinia valmistetaan lähtien kaliumtetrakloroplatinaatista, joka reagoi ensimmäisessä vaiheessa kaliumjodidin ja ammoniakin kanssa cis-diammiinidijodoplatinaksi. Jodoligandit syrjäytetään nitraatto- tai sulfaattoligandeilla hopeanitraatin tai -sulfaatin avulla. Viimeisessä vaiheessa tämä kompleksi reagoi kaliumsyklobutaanidikarboksylaatin kanssa ja tuotteena muodostuu karboplatiinia.
John B. Kelly (vanhempi)

John Brenden "Jack" Kelly Sr. (4. lokakuuta 1889 Philadelphia, Yhdysvallat – 20. kesäkuuta 1960 Philadelphia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen soudun kolminkertainen olympiavoittaja.
Kelly voitti kultaa Antwerpenin olympialaisissa 1920 yksikössä ja serkkunsa Paul Costellon kanssa kaksikossa. Pariisin olympialaisissa 1924 Kelly ja Costello voittivat toisen kerran kaksikossa kultaa.
John B. Kellyn lapsista John B. Kelly Jr. oli soudun olympiamitalisti sekä Yhdysvaltain olympiakomitean puheenjohtaja ja Grace Kelly oli maailmankuulu näyttelijä sekä Monacon ruhtinatar.
Xylocopa darwini

Xylocopa darwini on rautamehiläisiin kuuluva pistiäislaji. Se on kotoperäinen Galápagossaarilla ja saarten ainoa mehiläislaji, jota tavataan siellä luonnollisesti. Se onkin saariston tärkeimpiä pölyttäjähyönteisiä. Se on myös monipuolinen pölyttäjä, sillä se vierailee monilla hyvin erilaisilla saariston kasveilla.
"X. darwini" on kehittynyt jostain Amerikan mantereelta Galápagossaarille levinneestä rautamehiläislajista. Sen alkuperää ei kuitenkaan ole tiedossa, mutta rautamehiläiset ovat tulleet mahdollisesti jonkin ajopuun mukana, sillä suvun lajit pesivät puiden rungoissa ja oksissa. Haplotyyppitutkimuksen perusteella "X. darwini" -lajin esivanhemmat levisivät Galápagossaarille kahdessa aallossa. Ensimmäinen aalto tuli keskisille ja läntisille saarille ja toinen aalto Españolalle ja San Cristobálille.
Supernanny Suomi

Supernanny Suomi on suomalainen tositelevisio-ohjelma, joka perustuu brittiläiseen "Supernanny"-formaattiin. Suomen Supernannyna toimii erityistason psykoterapeutti ja lastensuojelualan ammattilainen Pia Penttala. Sarjassa hän vierailee perheiden luona eri puolilla Suomea antamassa ammattiapua lasten kasvatuksen haasteisiin ja arjen ongelmakohtiin.
Jaksot.
Ensimmäinen tuotantokausi.
Sarjan ensimmäiseen tuotantokauteen kuuluu 12 jaksoa, ja niistä ensimmäinen sai ensiesityksensä 5. maaliskuuta 2019. Sarjaa esitettiin televisiossa tiistaisin AVA-kanavalla.
1 Keskikatsojamäärä esityspäivänä
Toinen tuotantokausi.
Sarjan toinen tuotantokausi kuvattiin syksyllä 2019, ja se alkoi 4. helmikuuta 2020. Sarjaa esitettiin tiistaisin MTV3-kanavalla.
1 Keskikatsojamäärä esityspäivänä
Kolmas tuotantokausi.
Sarjan kolmas tuotantokausi alkoi 11. helmikuuta 2021. Sitä esitettiin torstaisin MTV3-kanavalla. Kaudella oli mukana myös kaksi ensimmäiseltä kaudelta tuttua perhettä. 
1 Keskikatsojamäärä esityspäivänä
Neljäs tuotantokausi.
Sarjan neljäs tuotantokausi kuvattiin keväällä 2022, ja sen esittäminen alkoi MTV3-kanavalla keskiviikkona 30. marraskuuta 2022. Kausi sisältää kahdeksan jaksoa.
1 Keskikatsojamäärä esityspäivänä
Viides tuotantokausi.
Sarjan viidennen tuotantokauden jaksot kuvattiin kesällä 2023 ja esitys alkoi MTV3-kanavalla 6. maaliskuuta 2025. Kausi sisältää kahdeksan jaksoa.
1 Keskikatsojamäärä esityspäivänä
Autobahn A14 (Sveitsi)

Autobahn A14 on moottoritie Keski-Sveitsissä. 
Reitti.
A14 on kansallinen valtatie N14 (). Se alkaa Luzernin kaupungin pohjoispuolelta Ebikonista moottoritieltä A2 ja kulkee Reussjokea seuraten moottoritielle A4 Rischin kunnan Holzhäusernin kylään Chamin kaupungin eteläpuoelle. 
Liikennemäärät.
Luzernin päässä Ebikonissa noin 70 000 ajoneuvoa liikkuu tiellä keskimäärin vuorokaudessa vuoden aikana.
Martin Savolin

Martin Elias Savolin (15. maaliskuuta 1884 Kaarina – 18. toukokuuta 1964 Helsinki) oli lääkintäeversti, joka sai professorin arvonimen.
Martin Savolinin vanhemmat olivat teologian tohtori, kirkkoherra Emil Joachim Savolin ja Johanna Albertina Bergh ja puoliso vuodesta 1918 Aina Toini Laurell. Savolin tuli ylioppilaaksi 1908 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1913. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1917 aiheesta "Undersökningar över lipemien". Helsingin yliopiston sisätautiopin dosentti hän oli 1923–1951. Savolin ylennettiin lääkintäkapteeniksi 1928, -majuriksi 1930, -everstiluutnantiksi 1932 ja -everstiksi 1942. Hän toimi Helsingin yleisen sairaalan avustavana lääkärinä 1914–1917 ja apulaisopettajana 1917–1927, samoin kuin Kammion sairaalan lääkärinä 1917–1918, Kivelän sairaalan lääkärinä 1918, Humaliston keuhkotautisairaalan ylilääkärinä 1919–1921, Tuberkuloosin vastustamisyhdistyksen sihteerinä 1921–1924 ja Naantalin kylpylaitoksen lääkärinä 1924–1927. Suomen valkoisen kaartin pataljoonan lääkäri ja v.s. rykmentin lääkäri Savolin oli 1928–1929, sotilasapteekkilaitoksen ja saniteettivaraston päällikkö 1929–1930, puolustusministeriön lääkintätoimiston päällikkö 1930–1936, Helsingin sotilassairaalan sisätautiosaston lääkäri 1936–1944 ja päällikkölääkäri 1941–1944. Professorin arvonimen hän sai 1951. Suomen sisällissodassa Savolin toimi etappipataljoonan lääkärinä.
Kjetil Borch

Kjetil Borch (s. 14. helmikuuta 1990 Tønsberg, Norja) on norjalainen soudun olympiamitalisti ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Borch sijoittui maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2010 pariairokaksikossa Nils Jakob Hoffin kanssa neljänneksi. Seuraavana vuonna he sijoittuivat MM-kilpailuissa kahdeksanneksi ja Lontoon olympialaisissa 2012 seitsemänneksi. EM-kilpailuissa he saavuttivat pronssia vuosina 2012 ja 2013. Chungjun MM-kilpailuissa 2013 he voittivat maailmanmestaruuden.
Vuonna 2014 Borch ja Hoff sijoittuivat EM-kilpailuissa neljänneksi ja MM-kilpailuissa kymmenenneksi. Vuosi 2015 toi EM-kilpailuissa neljännen ja MM-kilpailuissa 12. sijan. Vuodeksi 2016 Borchin pariksi vaihtui Olaf Tufte ja tuloksena oli EM-kilpailujen viides sija sekä olympiapronssi Rio de Janeirossa.
Vuonna 2017 Borch ja Tufte sijoittuivat MM-kilpailuissa pariairokaksikossa viidenneksi. Vuodeksi 2018 Borch vaihtoi yksikköön ja voitti Euroopan-mestaruuden Glasgow’ssa sekä maailmanmestaruuden Plovdivissa. Seuraavana vuonna hän sijoittui yksikössä yhdeksänneksi Luzernin EM-kilpailuissa ja saavutti pronssia Ottensheimin MM-kilpailuissa. Hän saavutti EM-kilpailujen yksikössä pronssia Poznańissa 2020 ja sijoittui kuudenneksi 2021.
Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Borch sai yksikössä olympiahopeaa.
Vapaa Inkeri

Vapaa Inkeri () on Inkerissä toimiva separatistinen ryhmittymä, joka yrittää perustaa Pietarin ja Leningradin alueelle autonomisen Inkerin tasavallan, joka voisi tarvittaessa itsenäistyä. 
Vuonna 2017 Pietarissa pidätettiin kolme Vapaa Inkeri -järjestöön kuulunutta miestä. Miehet olivat matkalla kohti Smolnan hallintopalatsia ja heillä oli hallussaan revolveri, käsikranaatti ja polttopulloja. 
Inkerin liiton puheenjohtaja Wladimir Kokon mukaan Vapaa Inkeri -järjestöllä ei ole yhteyttä suomalaistaustaisiin inkeriläisiin. 
Pääsy Vapaa Inkeri -järjestön kotisivuille on estetty Venäjällä.
Lauri Honkanen

Lauri Pellervo ”Lasse” Honkanen (4. huhtikuuta 1935 Pertunmaa – 8. joulukuuta 2019 Kotka) oli suomalainen kirjailija. Hän työskenteli autonkuljettajana ja satamanosturin käyttäjänä sekä toimi Työväen Sivistysliiton piirisihteerinä. Honkanen kävi kansakoulun ja erilaisia kursseja sekä suoritti aikuiskasvatuksen approbaturin.
Honkanen julkaisi runokokoelman ja romaanin sekä useita järjestö- ja paikallishistoriikkeja.
Honkanen kilpaili nuoruudessaan kestävyysjuoksussa. Hän saavutti SM-hopeaa estejuoksussa Kalevan kisoissa 1963. Vuoden 1963 aikana Honkaselle tuli kaksi maaotteluedustusta 3 000 metrin esteissä. Vuonna 1963 hän osallistui GANEFO-kisoihin Indonesiassa.
Marraskuu on musta hauta

Marraskuu on musta hauta on Reijo Mäen vuonna 1988 ilmestynyt kolmas Vares-dekkari. Sen julkaisi alun perin Gummerus.
Juoni.
Kirjassa yksityisetsivä Vares saa tehtäväkseen seurata Tallinnassa työmatkoilla käyvää liikemiestä, jonka vaimo epäilee tämän olevan uskoton. Vareksen komennuksesta suuri osa kuluu kuitenkin haahuilun, naisseikkailujen ja alkoholinkäytön merkeissä. 
Yhteys historiallisiin tapahtumiin.
Vares asuu Viru-hotellissa, jossa KGB salakuuntelee asukkaita. Kirjan tapahtumat sijoittuvat Neuvosto-Viroon, aikaan, jolloin suomalaiset yritykset käyvät bilateraalista kauppaa, turistit juovat halpaa alkoholia, ostavat prostituutiopalveluja, vaihtavat markkoja pimeästi rupliin ja välittävät läntisiä kulutustarvikkeita kuten pankkien mainospipoja paikallisille, hallinto on korruptoitunut ja salakuljetus sekä pimeä talous kukoistavat.
Kirjan toinen juonne ovat Viron itsenäistymispyrkimykset. Neuvostotasavallan muuta valtiota korkeampi elintaso ja talousuudistukset mainitaan. Samoin viitataan vuoden 1980 opiskelijamielenilmauksiin. Osa virolaisista elättelee haaveita päästä muuttamaan länteen. Osa kansalaisista toimii miehittäjien palveluksessa, ja sekä maassa asuvat että maanpaossa elävät toisinajattelijat suunnittelevat vastatoimia ja vastustavat venäläistämispyrkimyksiä. Virolaisten asevelvollisten joutuminen Afganistanin sotaan on myös kirjan toiminnan motiivina.
Veljesharju

Veljesharju rakennettiin vuosina 1947–48 Sotainvalidien Veljesliiton tuberkuloosiparantolaksi Liperin Käsämään. Myöhemmin se toimi invalidien ammattikouluna ja Hengitysliitto Helin kuntoutuskeskuksena nimillä Kaprakka ja Verve. Ammattiopisto Luovi toimi alueella vuoteen 2023. Alueen rakennukset on sen jälkeen olleet eri toimijoiden käytössä. 
Päärakennukset piirsi arkkitehti Viljo Revell. Rakennushistoriallisesti arvokas kokonaisuus on suojeltu osayleiskaavassa. Veljesharjuun kuuluu muun muassa hallintorakennus, ravintola, tuotantotiloja, koulutilat ja asuinrakenennuksia. Norjantalo-niminen rakennus valmistui asuinkerrostaloksi vuonna 1956. "Valkoiseksi rapatut rakennukset on sommiteltu taiten valoisalle harjun laelle ja rinteisiin, maaston muotoja mukaillen, ja muodostaat keskenään rupattelevan kokonaisuuden jota männikkö kuuntelee", kuvataan Veljesharjua kirjassa Pohjois-Karjalan arkkitehtuuriopas. 
Historiaa.
Veljesharjun nimi oli alun perin Sotainvalidien Veljesliiton Liperin ammattioppilaitos. Se aloitti toimintansa vuonna 1947, ja se oli aluksi tarkoitettu ensisijaisesti alle 40-vuotiaille ja sodassa tuberkuloosiin sairastuneille. Koulun nimeksi tuli vuonna 1959 Liperin ammattioppilaitos ja 1962 Liperin ammattikoulu. Koulusta on valmistunut muun muassa sähköasentajia, puuseppiä ja metallimiehiä. Enimmillään oppilaita on ollut noin 180.
Liikunta.
Veljesharjun alueella on valaistuja lenkkipolkuja ja patikointireittejä. Huttulammen rannalla on rantasauna. Vuonna 2004 valmistunut uimahalli Liprakka oli suljettu yleisöltä vuodesta 2015, mutta avattiin uudelleen syyskuussa 2019.
Hakaristin ritarit

Hakaristin ritarit – suomalaiset SS-miehet, politiikka, uskonto ja sotarikokset on kirkkohistorian dosentti André Swanströmin kirjoittama sotahistoriallinen teos. Sen on julkaissut vuonna 2018 Atena. Teoksen aiheena on suomalainen SS-pataljoona toisen maailmansodan aikana Saksan itärintamalla.
Teos valittiin Vuoden tiedekirja 2018 -palkinnon finaaliin.
Swanström tuo kirjassaan uuden näkökulman aiemmin suhteellisen puhtoiseen kuvaan suomalaisen SS-pataljoonan vaiheista Saksassa. Hänellä on ollut aineistona SS-miesten päiväkirjoja ja kirjeitä.
Swanström kiinnostui aiheesta, kun hän luki SS-sotilaspastorien Ensio Pihkalan ja Kalervo Kurkialan päiväkirjoja, joista ilmeni, että ihmisiä kidutettiin, sotavankeja teloitettiin ja juutalaisia tapettiin. Esimerkkinä hän mainitsee Pihkalan Unterscharführer Olavi Karpalolta saaman kirjeen, jossa tämä harmitteli tositoimien puutetta: "Juutalaisten teloittamiseen riittää kehnompikin ampumataito kuin omaamamme." Kurkiala oli Heinrich Himmlerin henkilökohtainen tuttu ja toimi myöhemmin kotimaassa SS-Aseveljet-yhdistyksen puheenjohtajana.
Arviot.
Swanström sanoo saaneensa suorastaan vihaista ja ärtynyttä palautetta, kun hän on kyseenalaistanut asioita.
Teos herätti keskustelua, jossa sekä kritisoitiin että myötäiltiin Swanströmin näkemyksiä. Tärkeänä sitä kuitenkin pidettiin. Esimerkiksi Oula Silvennoinen arvioi Helsingin Sanomiin kirjoittamassaan artikkelissa teoksen kirjavuoden tärkeimmäksi ja ansiokkaimmaksi sotahistorian tietoteokseksi.
Silvennoinen kirjoittaa, että tutkijoiden piirissä on kiinnitetty jo pitkään huomiota suomalaisten SS-miesten kuvan säröttömyyteen. Saksan itärintama oli kuitenkin erityisen raaka kansanmurhien, joukkomurhien ja terrorin tapahtumapaikka. Siviilien murhat olivat harkittu osa Saksan sotatoimia, Silvennoinen sanoo ja kysyy, kuinka suomalaiset olisivatkaan voineet pysyä tietämättöminä tapahtumista. Hän viittaa Swanströmiin, jonka vastaus on hänen mukaansa punnittu ja vastaansanomaton. Syyksi siloiseen kuvaan Silvennoinen näkee Mauno Jokipiin teoksen "" (1968), joka hänen mukaansa on näennäisen tyhjentävä SS-pataljoonan historia.
Juha Muurinen puolestaan sanoo Iltalehdessä, että Swanström oikoo mutkia eikä tämän tutkimus tuo esille mitään uutta, vaan kaikki on jo käsitelty aiemmin ja Swanströmin löytämiä tapauksia on puitu lehdistössäkin.
Hannu Ryöppönen

Hannu Ryöppönen (s. 1952 Pernaja) on suomalainen yritysjohtaja ja hallitusammattilainen, joka toimi 1970-luvulta lähtien monien kansainvälisten yritysten talousjohtajana Lontoossa, New Yorkissa, Kööpenhaminassa, Luxemburgissa ja Tukholmassa. Eläkkeelle hän jäi vuonna 2008 Stora Enson varatoimitusjohtajan paikalta. Hänet tunnetaan erityisesti kansainvälisen rahoituksen asiantuntijana.
Ryöppönen syntyi Pernajan Haddomissa ja kirjoitti 1971 ylioppilaaksi Lovisa svenska samlyceumista. Hän suoritti diplomiekonomin tutkinnon Helsingin Hankenilla ja toimi ensin Rautakirjan ja Hoechst-yhtymän talousjohdossa Suomessa, kunnes lähti 1977 Yhdysvaltoihin. Siellä hän teki uraa Alfa Lavalin ja Chemical Bankin palveluksessa, kunnes hänet valittiin vuonna 1985 ruotsalaisen Ikean talousjohtajaksi. Hän työskenteli 14 vuotta Ingvar Kampradin lähipiirissä ja siirtyi sitten ruotsalaisen Industri Kapitalin palvelukseen. Vuosina 2003 Ryöppönen kutsuttiin alankomaalaisen, maailman suurimpiin kuuluneen vähittäiskauppayrityksen Aholdin taloudesta vastaavaksi varatoimitusjohtajaksi, tehtävänään luotsata yritys vararikon partaalta uuteen alkuun kirjanpitoskandaalin jälkeen. Vuonna 2005 hänet valittiin Stora Enson talousjohtajaksi.
Jäätyään 56-vuotiaana eläkkeelle vuonna 2008 Ryöppönen on toiminut yksityissijoittajana sekä muun muassa Amer Sportsin, ICAn ja Novo Nordiskin hallituksen jäsenenä ja ruotsalaisen metsäteollisuusyrityksen Billerud Korsnäsin hallituksen puheenjohtajana. Hän asuu vaimonsa kotimaassa Britanniassa. Heillä on neljä aikuista lasta, ja kotikielinä ovat englanti, ruotsi ja tanska.
Sanita Pušpure

Sanita Pušpure (s. 21. joulukuuta 1981 Riika, Latvia) on irlantilainen, Latviassa uransa aloittanut soudun maailmanmestari.
Pušpure sijoittui maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2011 pariairokaksikossa Lisa Dilleenin kanssa 12:nneksi. Lontoon olympialaisissa 2012 Pušpure kilpaili yksikössä ja sijoittui 13:nneksi voitettuaan C-finaalin. Vuonna 2014 hän saavutti yksikössä EM-pronssia ja sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi. Vuonna 2015 hän oli EM-kilpailuissa viides ja MM-kilpailuissa yhdestoista. Vuonna 2016 hän saavutti toistamiseen EM-pronssia ja sijoittui Rio de Janeiron olympialaisissa 13:nneksi.
Vuonna 2017 Pušpure sijoittui MM-kilpailujen yksikössä neljänneksi. Plovdivin MM-kilpailuissa 2018 hän voitti maailmanmestaruuden yli viiden sekunnin erolla Sveitsin Jeannine Gmeliniin. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan-mestaruuden Luzernissa ja maailmanmestaruuden Ottensheimissa. Vuonna 2020 hän voitti jälleen yksikön Euroopan-mestaruuden Poznańissa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän oli yksikössä kahdestoista. Hän saavutti pariairokaksikossa MM-pronssia Račiceissa 2022. Hän oli seuraavana vuonna EM-kilpailuissa pariairokaksikossa kuudes ja MM-kilpailuissa perämiehettömässä nelosessa yhdeksäs.
Carunchio

 Carunchio on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 640 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 639 asukasta.
Casacanditella

 Casacanditella on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 262 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 340 asukasta.
Casalanguida

 Casalanguida on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 889 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 006 asukasta.
Casalbordino

 Casalbordino on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 6 090 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 6 303 asukasta.
Casalincontrada

 Casalincontrada on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 3 047 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 3 153 asukasta.
Fritz Geitlin

Fritz Gabriel Geitlin (28. tammikuuta 1875 Helsinki – 27. maaliskuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen Kammion sairaalan ylilääkäri.
Geitlinin vanhemmat olivat ylijohtaja, todellinen valtioneuvos Wilhelm Gabriel Geitlin ja Jenny Nina Pacius. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1892 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1896, filosofian maisteriksi 1897, lääketieteen kandidaatiksi 1898, lääketieteen lisensiaatiksi 1903 ja lääketieteen tohtoriksi 1906. Hän teki opintomatkoja Saksaan 1897, 1907, 1914, 1922 ja 1923.
Geitlin oli Helsingin yliopiston patologis-anatomisen laitoksen amanuenssina 1903–1905, Heinolan kylpylaitoksen ylilääkärinä 1907–1909, Hangon kylpylän ylilääkärinä 1910–1914 sekä Kammion sairaalassa lääkärinä vuodesta 1915 ja ylilääkärinä 1919–1941. Hän julkaisi teoksia hermopatologian ja psykiatrian alalta.
Geitlin oli naimisissa vuodesta 1900 Anna Aline Frosteruksen kanssa.
Casoli

 Casoli on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 5 585 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 5 847 asukasta.
Castel Frentano

 Castel Frentano on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 4 385 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 4 311 asukasta.
Castelguidone

 Castelguidone on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 363 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 416 asukasta.
Castiglione Messer Marino

 Castiglione Messer Marino on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 712 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 898 asukasta.
Celenza sul Trigno

 Celenza sul Trigno on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 904 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 974 asukasta.
Chieti

 Chieti on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 50 770 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 51 484 asukasta.
Civitaluparella

 Civitaluparella on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 327 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 349 asukasta.
Civitella Messer Raimondo

 Civitella Messer Raimondo on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 818 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 861 asukasta.
Colledimacine

 Colledimacine on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 188 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 237 asukasta.
Colledimezzo

 Colledimezzo on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 482 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 531 asukasta.
Crecchio

 Crecchio on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 2 842 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 2 932 asukasta.
Cupello

 Cupello on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 4 832 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 4 848 asukasta.
Dogliola

 Dogliola on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 346 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 389 asukasta.
Fara Filiorum Petri

 Fara Filiorum Petri on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 986 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 955 asukasta.
Fara San Martino

 Fara San Martino on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 379 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 524 asukasta.
Hyväntahtoinen diktatuuri

Hyväntahtoinen diktatuuri on diktatuuri, jonka hallitus tai diktaattori ei ajattele omaa etuaan, vaan ensijaisesti kansalaistensa etua. Hänen päätöksensä perustuvat hänen ja hänen neuvonantajiensa parhaaseen harkintaan.
Hyväntahtoinen diktaattori voisi muuttaa asiat ”oikeiksi” hyvin nopeasti ja tehokkaasti. Koska hän on diktaattori, hänen päätöksensä toteutettaisiin välittömästi ja ilman vastarintaa. Toisaalta hän sivuuttaisi monen kansalaisen toiveet ja intressit yhteiskunnassa, jossa on paljon erilaisia mielipiteitä. Kansa ei myöskään voisi äänestää hyväntahtoista diktaattoria pois vallasta, kuten demokraattisessa järjestelmässä tapahtuu. Näin on olemassa vaara, että valta korruptoi diktaattorin, hän menettää motivaationsa toimia oikein, ja aluksi hyviä päätöksiä tekevä diktaattori alkaakin tehdä huonoja päätöksiä.
Jeannine Gmelin

Jeannine Gmelin (s. 20. kesäkuuta 1990 Uster, Sveitsi) on sveitsiläinen soudun yksikköluokan maailman- ja Euroopan-mestari.
Gmelin aloitti aikuisten arvokisauransa vuonna 2014, jolloin hän sijoittui yksikössä Euroopan-mestaruuskilpailuissa kahdeksanneksi ja maailmanmestaruuskilpailuissa 15:nneksi. Vuonna 2015 hän saavutti Poznańin EM-kilpailuissa hopeaa ja sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli viides.
Vuonna 2017 Gmelin voitti Sarasotan MM-kilpailuissa kultaa lähes kaksi sekuntia Britannian Victoria Thornleyn edellä. Vuonna 2018 hän voitti Glasgow'ssa Euroopan-mestaruuden ja saavutti Plovdivin MM-kilpailuissa hopeaa. Seuraavana vuonna hän saavutti EM-hopeaa Luzernissa ja oli viides Ottensheimin MM-kilpailuissa. Hän sijoittui EM-kilpailuissa viidenneksi 2020. Seuraavana vuonna hän saavutti Varesen EM-kilpailuissa pronssia ja oli Tokion olympialaisissa viides. Hän oli MM-kilpailuissa kahdeksas 2022.
Mullan maku

Mullan maku on Reijo Mäen vuonna 2000 julkaisema kahdestoista Vares-dekkari. Kirjan nimi viittaa Turun vesijohtoveden laatuun.
Juoni ja kerronta.
Kirjassa Vares saa tehtäväkseen selvittää auto-onnettomuudessa kuolleen pankkivirkailijan kaksoiselämää ja varallisuuden alkuperää. Kirjan teemoja on pettäminen. Suuri osa Vareksen ajasta kuluu työtehtävien sijaan alkoholinkäyttöön, naisten naruttamiseen ja erilaisiin vedonlyönteihin, kuten sen arvaamiseen, onko vauva lastenvaunuissa valkoinen vai mulatti tai onko lihapullia annoksessa parillinen vai pariton määrä.
Vainajan tarinaa, tämän avioliittoa ja ajautumista petokseen kerrotaan takautumina minä-muodossa. 
Teoksen rikollishahmoja edustaa Hämeen ja Pohjanmaan välimailta kotoisin oleva Martti Keskisarja, joka haluaa korjata kokemansa nöyryytykset, kuten vankilassa saamansa pilkkanimen. Hänen nuoruudestaan paljastetaan myös kavereiden naurun kohteeksi tuleminen helluntailaisten upotuskasteella.
Vares puolestaan muistelee nuoruutensa tansseihin menoa Siikaisten Vuorijärven yli ja bensan loppumista Kuvaskankaalla.
Kirjan sivuhahmoja on maailmanmaineen kynnyksellä aikanaan ollut, edelleen legendaarinen mutta Turkuun päätynyt rokkari, joka kertoilee värikkäästi aiemmasta riippuvuudestaan, Amerikan-vuosistaan ja kohtaamistaan henkilöistä kuten Donald Trumpista. 
Historiallinen tausta.
Kirjan tapahtumien alkusysäyksiä on Suomen 1990-luvun lama, erityisesti markan devalvointia ja kelluttamista seurannut luottojen vakuuskriisi. 
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Pertti Avolan mielestä henkilögalleria on tuttu Mäen aiemmista teoksista ja sympaattisten luuserien ja rikollisten kuvaus muistuttaa Carl Hiaasenin ja Elmore Leonardin teoksia. Avolaa häiritsee tietynlainen sovinismi ja turinointi. Toisaalta hän näkee onnistumisina paikallisvärin, herkulliset henkilöhahmot ja amerikkalaisperäisen yksityisetsivän siirtämisen suomalaiseen maisemaan. 
"Mullan makua" myytiin ilmestymisvuonnaan 15 200 kappaletta.
Islam Tanskassa

Islam on Tanskan toiseksi suurin uskonto. 
Tanskassa oli lokakuussa 2017 Tanskan tilastokeskuksen tietoihin perustuvan Brian Arly Jacobsenin arvion mukaan noin 300 000 muslimia, noin 5,3 prosenttia koko väestöstä. Yli viidesosa maan muslimeista asui Kööpenhaminan ja Frederiksbergin kunnissa, joiden väestöstä he muodostivat noin yhdeksän prosenttia. Jacobsenin arvion mukaan tammikuussa 2015 tanskalaisista muslimeista 18,8 % oli etnisiä turkkilaisia, 11,8 % syyrialaisia, 8,9 % irakilaisia, 8,3 % libanonilaisia, 7,8 % pakistanilaisia, 6,8 % somalialaisia, 5,9 % afganistanilaisia, 4,2 % bosnialaisia, 4,0 % iranilaisia, 3,6 % marokkolaisia ja 20 % muita. 
Vuonna 2008 suoritetussa tutkimuksessa Tanskan etnisistä pakistanilaisista, irakilaisista, iranilaisista, turkkilaisista, somalialaisista, jugoslavialaisista ja palestiinalaisista 45 prosenttia identifioitui sunnalaiseksi, 11 prosenttia šiialaiseksi, 23 prosenttia muulla lailla muslimiksi ja 21 prosenttia uskonnottomaksi tai kristityksi.
Ljudmila Aleksejeva

Ljudmila Mihailovna Aleksejeva (; 20. heinäkuuta 1927 Jevpatorija, Neuvostoliitto – 8. joulukuuta 2018 Moskova, Venäjä) oli venäläinen toisinajattelija ja Venäjän ihmisoikeusliikkeen keskeinen hahmo, Venäjän omaksitunnoksi kutsuttu.
Elämä ja ura.
Neuvostoajan toisinajattelijaksi.
Ljudmila Aleksejeva syntyi vuonna 1927 Krimin niemimaalla Jevpatorijassa. Hänen isänsä Mihail Lvovitš Slavinsky oli ekonomisti ja äitinsä Valentina Afanasjevna Efimenko oli matemaatikko. Ljudmilan ollessa neljävuotias perhe muutti Moskovaan. Hän avioitui vuonna 1945 Valentin Aleksejevin kanssa ja sai kaksi poikaa, Sergein ja Mihailin. Hän valmistui Moskovan valtionyliopiston MGU:n historian tiedekunnasta 1950. Samana vuonna hän liittyi kommunistiseen puolueeseen.. Hän työskenteli myöhemmin Nauka-kustannusyhtiön tiedetoimittajana.
Aleksejeva aktivoitui Stalinin kuoleman jälkeen, ja hänen asunnostaan tuli moskovalaisen älymystön kokoontumispaikka. Yhtenä herätteenä Aleksejevan aktivismille oli venäläiskirjailijoiden Andrei Sinjavskin ja Juli Danielin joutuminen 1966 vankileirille syytettynä ”neuvostovastaisesta toiminnasta”. Aleksejeva perusti vuonna 1968 muutaman kumppaninsa kanssa maanalaisen sanomalehden, "Hronika tekuštših sobytin" (‘Ajankohtaisten tapahtumien kronikka’). Aleksejeva olikin vuodesta 1968 useita kertoja kuulusteltavana ja kotietsintöjen kohteena. Vuonna 1968 hänet erotettiin kommunistisesta puolueesta ja hän menetti työnsä Naukassa. Syynä oli se, että hän oli allekirjoittanut kirjeen, joka puolusti Alexander Ginzburgia ja muita merkittäviä toisinajattelijoita.
Maanpakoon Yhdysvaltoihin ja paluu Venäjälle.
Aleksejeva työskenteli vuosina 1970–1977 Neuvostoliiton tiedeakatemian yhteiskuntatieteiden tieteellisen tiedon instituutissa. Hän liittyi vuonna 1976 Moskovan Helsinki-ryhmään, jonka tarkoituksena oli vaatia neuvostohallintoa pitäytymään Helsingin päätösasiakirjaan kuuluneissa ihmisoikeuksissa. Ihmisoikeusaktivistien pidätykset kiihtyivät vuonna 1977, mikä pakotti Aleksejevan muuttamaan Yhdysvaltoihin, missä hän toimi Moskovan Helsinki-ryhmän puheenjohtajana.
Aleksejeva palasi Venäjälle vuonna 1993 ja aloitti uudelleen Moskovan Helsinki-ryhmän maanlaajuiset kampanjat. Hän sai kansallista huomiota uuden sukupolven aktivisteilta, kun hän osallistui vuosien 2009–2010 jo yli 80-vuotiaana mielenosoituksiin. Hänet pidätettiin vuonna 2010 uudenvuodenaattona järjestetyssä luvattomassa mielenosoituksessa.
Aleksejeva oli yhteiskunnallisesti aktiivinen kuolemaansa asti. Vuonna 2014 hän kertoi vastustavansa Krimin miehitystä ja puolusti Jehovan todistajien oikeutta uskonnonvapauteen Venäjällä. Aleksejeva kuoli joulukuussa 2018 moskovalaisessa sairaalassa.
Palkinnot ja tunnustukset.
Kun Memorial-järjestö sai vuonna 2009 Euroopan parlamentin Saharov-palkinnon, Aleksejeva oli yksi sen kolmesta edustajasta. Vladimir Putin palkitsi vuonna 2017 puolestaan Aleksejevan ihmisoikeustyöstä Venäjän valtionpalkinnolla.
Peter von Koskull

Peter Hans Wilhelm von Koskull (s. 19. tammikuuta 1963 Helsinki) on suomalainen, kaksissa olympialaisissa 1980-luvulla kilpaillut purjehtija.
Peter von Koskull sijoittui olympialaisten 470-luokassa veljensä Johan von Koskullin kanssa kuudenneksi Los Angelesissa 1984 ja 16:nneksi Soulissa 1988. Maailmanmestaruuskilpailuissa veljekset sijoittuivat parhaimmillaan 12:nneksi vuonna 1988 ja 13:nneksi vuonna 1983. He voittivat 470-luokan Euroopan-mestaruuden vuosina 1984 ja 1987, saavuttivat EM-pronssia vuonna 1988 sekä sijoittuivat neljänneksi vuonna 1981 ja viidenneksi vuonna 1982. He voittivat Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1984.
Seuratasolla von Koskull edusti Nyländska Jaktklubbenia ja Brändö Seglarea. Hän voitti Suomen-mestaruuden 470-luokassa veljensä kanssa vuosina 1982 ja 1987–1989 sekä Georg Tallbergin kanssa vuonna 1985. Hän voitti H-veneiden Suomen-mestaruuden vuosina 1994 ja 1995.
Josep Lluís

Josep Lluís i Cortés (, 13. joulukuuta 1937 Badalona, Katalonia – 4. lokakuuta 2018) oli espanjalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Lluís oli ensimmäinen Espanjan miesten maajoukkueessa 100 maaottelua pelannut henkilö: yhteensä hän pelasi maajoukkueessa 118 ottelua 1,8 pisteen keskiarvolla. Lluís kuului Espanjan kokoonpanoon muun muassa Rooman kesäolympialaissa 1960 sekä vuosien 1959, 1961, 1963 ja 1965 EM-kilpailuissa. Seuratasolla Lluís edusti muun muassa Real Madridia ja Joventut Badalonaa. Hän toimi pelaajauransa jälkeen muun muassa Espanjan maajoukkueen apuvalmentajana. Lluís kuoli 80-vuotiaana 4. lokakuuta 2018.
Johan von Koskull

Johan Henrik Wilhelm von Koskull (25. syyskuuta 1964 Helsinki – 29. toukokuuta 2021) oli suomalainen, kaksissa olympialaisissa 1980-luvulla kilpaillut purjehtija.
Johan von Koskull sijoittui olympialaisten 470-luokassa veljensä Peter von Koskullin kanssa kuudenneksi Los Angelesissa 1984 ja 16:nneksi Soulissa 1988. Maailmanmestaruuskilpailuissa veljekset sijoittuivat parhaimmillaan 12:nneksi vuonna 1988 ja 13:nneksi vuonna 1983. He voittivat 470-luokan Euroopan-mestaruuden vuosina 1984 ja 1987, saavuttivat EM-pronssia vuonna 1988 sekä sijoittuivat neljänneksi vuonna 1981 ja viidenneksi vuonna 1982. He voittivat Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1984.
Seuratasolla von Koskull edusti Nyländska Jaktklubbenia ja Brändö Seglarea. Hän voitti Suomen-mestaruuden 470-luokassa veljensä kanssa vuosina 1982 ja 1987–1989. Hän voitti Soling-luokan Suomen-mestaruuden vuosina 1992 ja 1993.
Richard Murunga

Richard ”Dick” Murunga (22. huhtikuuta 1949 – 26. lokakuuta 2018 Nairobi) oli kenialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Murunga voitti sarjassa 67 kg olympiapronssia Münchenissä 1972. Hän kuoli nairobilaisessa sairaalassa 26. lokakuuta 2018.
Rudi Biaudet

Ali Rudi Rainer Biaudet (s. 3. maaliskuuta 1953 Turku) on suomalainen, olympialaisissakin kilpaillut purjehtija.
Biaudet sijoittui olympialaisten 470-luokassa Mikko Brummerin kanssa 18:nneksi Montrealissa 1976. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan 14:nneksi Flying Dutchman -luokassa vuonna 1978.
Seuratasolla Biaudet edusti Merenkävijöitä. Hän voitti Suomen-mestaruuden 470-luokassa vuonna 1975.
Biaudet'n veli Harry Biaudet on kilpaillut myös purjehtijana. Heidän isoisänsä Ali Biaudet pelasi maajoukkuetasolla tennistä ja jääpalloa. Kansanedustaja ja ministeri Eva Biaudet on Rudi ja Harry Biaudet'n pikkuserkku.
Arthur Schnabel

Arthur Schnabel (16. syyskuuta 1948 Schweigen – 22. lokakuuta 2018 Cancún, Meksiko) oli saksalainen judoka ja olympiamitalisti.
Schnabel voitti avoimessa luokassa olympiapronssia Los Angelesissa 1984. Hän saavutti myös seitsemän EM-mitalia ja kilpaili Montréalin kesäolympialaisissa 1976. Schnabel kuoli 70-vuotiaana 22. lokakuuta 2018 Cancúnissa, Meksikossa, missä hän oli osallistumassa veteraanien MM-kilpailuihin.
Mikko Brummer

Henry Mikko Ilari Brummer (s. 23. helmikuuta 1954 Helsinki) on suomalainen, olympialaisissakin kilpaillut purjehtija.
Brummer sijoittui olympialaisten 470-luokassa Rudi Biaudet'n kanssa 18:nneksi Montrealissa 1976. Hän voitti puolitonnarien maailmanmestaruuden "Hasse from Finland" -veneen kipparina vuonna 1991 ja saavutti MM-hopeaa vuonna 1986. Flying Dutchman -luokan MM-kilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan 14:nneksi vuonna 1978.
Seuratasolla Brummer edusti Nyländska Jaktklubbenia ja Merenkävijöitä. Hän voitti Suomen-mestaruuden 470-luokassa vuonna 1975 sekä useita kertoja avomeriluokissa.
Brummerin veljet Yrjö ja Otso Brummer ovat myös kilpailleet purjehtijoina.
Matti Jokinen (purjehtija)

Veli-Matti Jokinen (8. helmikuuta 1936 Turku – 5. lokakuuta 2004 Espoo) oli suomalainen olympialaisiin osallistunut purjehtija.
Jokinen sijoittui Montrealissa 1976 olympialaisten Soling-luokassa Matti Paloheimon ja Reijo Laineen kanssa 18:nneksi. Hän sijoittui vuonna 1972 Louhi-luokan epävirallisessa maailmanmestaruuskilpailussa Gold Cupissa seitsemänneksi ja vuonna 1970 kymmenenneksi. Louhi-luokan Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli vuonna 1968 kuudes ja esiolympialaisissa vuonna 1970 seitsemäs.
Rooman 1960 olympialaisten Suomen karsinnoissa Jokinen voitti miehistöineen jokaisen osakilpailun Louhi-luokassa. Miehistö ei kuitenkaan tullut valituksi, koska sitä pidettiin liian kokemattomana. Kisoihin lähetettiin konkari René Nyman. Vuonna 1980 Moskovan olympialaisten Soling-luokan karsinnat Jokisen miehistö voitti, mutta Suomen edustajaa ei lähetetty lainkaan kisoihin.
Jokinen oli Louhi-luokassa 1962–1973 Suomen rankinglistalla aina kahden parhaan joukossa. Vuonna 1973 Jokisen kipparoima louhi Finnmaid oli Suomessa voittamaton. 
Seuratasolla Jokinen edusti Merenkävijöitä ja oli myös Helsingfors Segelklubin jäsen. Hän voitti Suomen-mestaruuden Lightning-luokassa vuonna 1954, Louhi-luokassa vuonna 1968 sekä Soling-luokassa vuosina 1975, 1976, 1981 ja 1982.
Willie Naulls

William Dean ”Willie” Naulls (7. lokakuuta 1934 Dallas, Texas – 22. marraskuuta 2018 Laguna Niguel, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Naulls voitti Boston Celticsin pelaajana kolme NBA:n mestaruutta. un hän osallistui neljästi.
Elämä ja ura.
Naulls pelasi yliopistokoripalloa vuosina 1953–1956 UCLA:n joukkueessa. St. Louis Hawks varasi hänet NBA:han yhdeksännellä vuorolla . Naulls aloitti NBA-uransa syksyllä Hawksissa mutta siirrettiin jo joulukuussa New York Knicksiin. Joulukuussa 1962 hänet siirrettiin San Francisco Warriorsiin. Syyskuussa 1963 Naulls myytiin Boston Celticsiin, jossa hän pelasi kolme viimeistä NBA-kauttaan voittaen joka vuosi mestaruuden. ssa Naulls esiintyi vuosina 1958, 1960, 1961 ja 1962. Naulls kuoli 84-vuotiaana Kalifornian Laguna Niguelissa Churg-Straussin syndrooman aiheuttamiin hengitysongelmiin.
Matti Paloheimo (purjehtija)

Matti Ilmari Paloheimo (s. 4. joulukuuta 1935 Kajaani) on suomalainen, olympialaisissakin kilpaillut purjehtija.
Paloheimo sijoittui olympialaisten Soling-luokassa Matti Jokisen ja Reijo Laineen kanssa 18:nneksi Montrealissa 1976. Hän sijoittui maailmanmestaruuskilpailuissa Louhi-luokassa seitsemänneksi vuonna 1972 ja kymmenenneksi vuonna 1970. Louhi-luokan Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli kuudes vuonna 1968.
Seuratasolla Paloheimo edusti Merenkävijöitä. Hän voitti Suomen-mestaruuden Louhi-luokassa vuosina 1968 ja 1973 sekä Soling-luokassa vuonna 1975.
Reijo Laine

Reijo Artturi Laine (s. 28. tammikuuta 1937 Helsinki) on suomalainen, olympialaisissakin kilpaillut purjehtija.
Laine sijoittui olympialaisten Soling-luokassa Matti Jokisen ja Matti Paloheimon kanssa 18:nneksi Montrealissa 1976. Hän edusti seuratasolla Merenkävijöitä ja voitti Suomen-mestaruuden Louhi-luokassa vuonna 1973.
Little Longnose

Little Longnose (, "Karlik Nos") on venäläinen "Melnitsa animation" -studion tekemä animaatioelokuva. Kyseinen elokuva perustuu Wilhelm Hauffin satuun - "Little Long-nose" (1826). Elokuvan ensi-ilta oli 20. maaliskuuta vuonna 2003 Venäjällä ja Latviassa. Yhdysvaltain ensi-ilta oli 21. maaliskuuta vuonna 2004.
Juoni.
Jotta noita pystyisi hallitsemaan maailmaa, hän tarvitsee lapsen, jolla on erittäin kiltti ja ystävällinen sydän.  Paha noita saa apulaisen ansiosta selville kiltistä pojasta, jonka nimi on Jaakob. Jaakobin isä on suutari Heinz ja äiti Ganna myy yrttejä.  
Eräänä päivänä noita huijaa Jaakobin omaan linnaan. Siellä noita yrittää herättää henkiin pahan kiviolennon pojan avustuksella. Jaakob kuitenkin kieltäytyy siitä, jonka seurauksena noita muuttaa hänet rumaksi kääpiöksi. Samalla selviää, että sillä aikaa, kun Jaakob oli noidan linnassa, oli kulunut jo seitsemän vuotta.  
Palattuaan kotikaupunkiin Jaakob huomaa, että isä Heinz on kuollut ja että äiti Ganna ei tunnista omaa poikaansa kääpiömäisyyden takia. Kaupunkilaiset nauravat Jaakobille ja kiusaavat häntä. Jaakob joutuu epätoivon käsiin, mutta eräänä päivänä hän pelastaa hanhen elämän. Pojalle selviää, että hanhi on kidnapattu sekä lumottu prinsessa Greta. Seitsemän vuotta sitten prinsessa tapasi vahingossa noidan isänsä kirjastossa, joka oli lukemassa taikaopin salaisuuden.  Lopulta Jaakob ja Greta rakastuvat toisiinsa. Yhdessä he joutuvat taistelemaan noidan pahoja aikomuksia vastaan. Juonipaljastukset päättyvät tähän.
Aatos Schildt

Jalo Aatos Wiini Wilhelm Schildt (22. toukokuuta 1864 Jyväskylä – 17. marraskuuta 1939 Jyväskylä) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja valtiopäivämies.
Aatos Schildtin vanhemmat olivat piirilääkäri Wolmar Schildt ja Mathilda Fredrika Wilhelmina Wadenstjerna. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1890 oli Dagmar Helmina Aleksandra Maria Streng (k. 1902) ja toinen vuodesta 1914 Ida Lovisa Streng (k. 1935). Schildt tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1885. Hän toimi maanviljelijänä omistamallaan Nisulan tilalla vuodesta 1889. Schild oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1900 ja 1905–1906, kirkolliskokouksen jäsen hän oli 1913, 1918 ja 1923. Schildt, jolla oli lukuisia luottamustoimia, sai maanviljelysneuvoksen arvon 1924. Tilanomistaja, majuri ja kansanedustaja Yrjö Schildt oli Aatos Schildin poika.
Lauri Schroderus

Lauri Schroderus (1. kesäkuuta 1879 Lapinlahti – 30. elokuuta 1962 Helsinki) oli kauppaneuvos ja insinööri, joka toimi yli 40 vuotta Mercantilen toimitusjohtajana.
Lauri Schroderuksen vanhemmat olivat lääninrovasti Karl August Schroderus ja Elin Lagus ja puoliso vuodesta 1906 Kerstin Eili von Essen (k. 1958). Schroderus tuli ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1898, opiskeli Polyteknillisessä opistossa ja valmistui sähköinsinööriksi Hannoverin teknillisestä korkeakoulusta 1905. Hän työskenteli Gottfrd.Strömbergin sähkökonetehtaan palveluksessa 1905 ja oli sitten Mercantilella sähkö- ja koneosastolla insinöörinä, koneosaston johtajana vuodesta 1908, johtokunnan jäsenenä ja vuodesta 1914 vuoteen 1944 asti yhtiön toimitusjohtajana ja teknillisenä johtajana. Yhtiön johtokunnan puheenjohtaja hän oli 1944–1954. Kauppaneuvoksen arvon Schroderus sai 1948. Hän toimi myös useiden muiden teollisuuslaitosten toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana ja hänellä oli monia liike-elämän ja muita luottamustoimia.
Puhujan kasvatus

Puhujan kasvatus ("Institutio oratoria") on Quintilianuksen vuonna 95 jaa. julkaistu puhetaitoa ja kasvatusta käsittelevä teos. Tekijän alkuperäisenä tarkoituksena oli kirjoittaa katsaus puhetaidon erilaisiin suuntauksiin ja alan historiaan, mutta lopulta hän päätyi esittelemään myös omia näkemyksiään, koska hän halusi saada parannuksia etenkin oman aikansa puhujien alkeiskoulutukseen.
Quintilianuksen teos on 12 kirjaa sisältävä systemaattinen esitys puhujien kasvattamisesta lapsesta mestariksi. Teos on kokonaisuudessaan säilynyt nykypäiviin. Ensimmäiset kirjat käsittelevät alkeisopintoja, kirjat 3–6 puheen aihevalintaa ("inventio"), kirja 7 aiheen taiteellista jäsentelyä ("dispositio"), kirjat 8–10 tyyliä ("elocutio"), kirja 11 muistamisen helpottamista ("memoria") ja esitystapaa ("actio") sekä kirja 12 puhujalta edellytettävää yleissivistystä. Suomennos sisältää teoksen kirjat 1–4. 
"Institutio oratoria" on vahvimmillaan opetustaidon alalla. Tähän vaikuttaa Quintilianuksen oma lakimies- ja opettajatausta. Hän oli teosta kirjoittaessaan toiminut 20 vuotta valtiollisena puhetaidonopettajana. Retoriikan klassikkoteosten kirjoittaja Cicero tarkasteli asiaa poliitikon näkökulmasta, kun Quintilianus oli valtion virkamies. Niinpä Quintilianus painottaakin antiikin Rooman huippuvirkamiesten kasvattamista ja puhetaidon opettamista heille.
Palantir Technologies

Palantir Technologies on Peter Thielin perustama yritys, joka on erikoistunut big dataan ja tiedonlouhintaan. Yrityksen tuotteiden avulla voi analysoida reaalimaailmasta syntynyttä dataa. Yrityksen toimitusjohtaja on Alex Karp. Palantir Technologies on listattu New Yorkin pörssiin.
Yritys on nimetty fiktiivisen Palantírin mukaan.
Palantir Technologies listautui pörssiin vuonna 2020.
Porrentruy

Porrentruy on kunta Juran kantonissa Luoteis-Sveitsissä. Kunnassa on vajaat 7 000 asukasta, ja se on kantonin toiseksi väekkäin kunta. Porrentruy on Ajoien alueen keskus.
Sijainti.
Porrentruy sijaitsee Allainejoen laaksossa nelisenkymmentä kilometriä Baselista lounaaseen Ranskan rajan tuntumassa.
Historiaa.
Porrentruyn linnassa oli vuosina 1528–1792 katolisen Baselin hiippakunnan piispanistuin.
Liikenne.
Moottoritie A16 ja rautatie Delémontista Ranskan Belfortiin kulkevat Porrentruyn kautta.
Urheilu.
HC Ajoie on porrentruyläinen jääkiekkoseura.
Meidän pitää puhua

Meidän pitää puhua on suomalainen viisiosainen draamasarja, jossa Oona Airola näyttelee viiden erilaisen naisen kokemat erotarinat. Yle keräsi joulukuussa 2017 suomalaisten erotarinoita, joiden pohjalta sarja käsikirjoitettiin.
Kaikki sarjan jaksot julkaistiin Yle Areenassa 5. joulukuuta 2018. Televisiossa ne esitetään Yle TV2:lla 15. joulukuuta 2018.
Anne Lainto

Anne Lainto (s. 1986 tai 1987 Lohja) on suomalainen radio- ja tv-juontaja. Hän on tullut tunnetuksi YleX-radiokanavalta, missä hän on juontanut "Uuden musiikin X -"ohjelmaa. Hän juonsi Yle TV2:lla Uuden Musiikin Kilpailua vuosina 2012–2014. Hän on juontanut Yle TV2:lla myös festarilähetyksiä muun muassa Ruisrockista, YleXPopista ja Blockfesteiltä.
Ura.
Lainto opiskeli verkko-, radio-, ja tv-viestintää Turun Diakonia-ammattikorkeakoulussa, josta hän valmistui vuonna 2011. Hän teki harjoittelunsa YleX-radiokanavalla "Uuden musiikin iltavuoro" -ohjelmassa. Aiemmin hän työskenteli Turussa Auran Aallot -radiokanavalla ja Salossa Rogmo FM -radiokanavalla. Hän teki myös elokuva- ja levyarvioita XTV-verkkomediaan.
YleX:llä Lainto toimi harjottelunsa jälkeen verkkotoimittajana ja alkoi juontaa "YleX Viikonloppu" -ohjelmaa vuonna 2012. Samana vuonna hän juonsi ensimmäistä kertaa Uuden Musiikin Kilpailun Joona Kortesmäen kanssa. 2014 hän siirtyi "Uuden musiikin iltavuoroon" ja 2015 "Uuden musiikin aamuvuoroon". Hän juonsi festarikoosteita Yle TV2:lla muun muassa YleXPopista, Ruisrockista ja Blockfesteiltä vuosina 2015–2017. 
Vuonna 2018 hän alkoi juontaa YleX:n "Uuden musiikin X" -ohjelmaa Ida Karimaan kanssa. Lainto tekee musiikkiaiheisia videoita YleX Music Youtube-kanavalle. Vuonna 2017 hän alkoi soittaa DJ-keikkoja Karimaan kanssa. Vuonna 2018 he esiintyivät muun muassa Ruisrockissa, Waterlandissa, Raumanmeren juhannuksessa ja Slushin avajaisjuhlissa.
Lainto palkittiin musiikkialan Musiikki &amp; Media -tapahtuman Industry Awards -gaalassa vuoden toimittajaksi vuonna 2017.
Henkilöstöhallinto

Henkilöstöhallinto on organisaatiossa harjoitettavaa työntekijöihin liittyvää hallintoa, josta englanniksi käytetään käsitteitä "personnel administration" ja "human resources" (HR). Henkilöstöhallinnon tarkoituksena on maksimoida työntekijän työteho ja minimoida työntekijöiden vaihtuvuus sekä huolehtia heidän osaamisestaan. 
Henkilöstöhallinto perustuu siihen, että työntekijät ovat yrityksen arvokkaimpia tuotannontekijöitä ja samalla kalleimpia, joten heitä voidaan joutua myös vähentämään yhteistoimintamenettelyllä. Henkilöstöhallinnon tehtäviä ovat kunkin työtehtävän luokittelu, työnkuvan määrittely, työtehtävässä menestymisen arviointi ja siihen perustuva palkkaus. Englanninkielinen lyhenne POSDCORB ("Planning, Organizing, Staffing, Directing, Co-Ordinating, Reporting and Budgeting") kuvaa henkilöstöhallinnon eri tehtäviä. Lisäksi henkilöstöhallinto on osavastuussa työterveyshuollosta, jotta työntekijöiden terveys pysyy hyvänä ja yrityksen siitä aiheutuvat kustannukset pieninä.
Henkilöstöhallintoa hoitavaa yrityksen osastoa kutsutaan yleisesti henkilöstöosastoksi tai HR-osastoksi. Huolellisen henkilöstövalinnan avulla pyritään välttämään virherekrytointeja, jotka tulevat organisaatiolle kalliiksi.
Aditi Rao Hydari

Aditi Rao Hydari (s. 28. lokakuuta 1986 Hyderabad, Andhra Pradesh, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindin-, tamilin-, telugun- ja malajalaminkielisissä elokuvissa.
Tehtyään lyhyen esiintymisen malajalaminkielisessä toimintatrillerissä "Prajapathi" (2006), Hydarin ensimmäinen merkittävä elokuvarooli oli tamilinkielisessä draamassa "Sringaram" (2007). Hän nousi kuuluisuuteen roolillaan romanttisessa draamatrillerissä "Yeh Saali Zindagi" vuonna 2011. Tämän jälkeen hän on näytellyt sivurooleja useissa hindielokuvissa, kuten romanttisessa draamassa "Rockstar" (2011), romanttisessa komediassa "Khoobsurat" (2014) ja trillerissä "Wazir" (2016). Hän voitti Dadasaheb Phalke Excellence Awards -kriitikkopalkinnon nimiroolistaan toimintadraamassa "Bhoomi" vuodelta 2017. Hydarin rooli Mehrunisana menestyneessä historiallisessa draamassa "Padmaavat" (2018) sai hyvän vastaanoton.
Yksityiselämä.
Hydarin isä Ehsaan Hydari oli muslimi ja äiti Vidya Rao oli syntyjään hindu, mutta harjoittaa buddhalaisuutta. Hydarilla on molempien vanhempiensa puolilta kuninkaallisia sukujuuria. Hän käyttää molempien vanhempiensa sukunimiä, minkä hän on selittänyt haastattelussa: ”Halusin pitää molemmat, koska äitini kasvatti minut, mutta isäni on myös osa minua. Hydari on harvinainen nimi, joten pidin sekä Raon että Hydarin.”
Hydari erosi aviomiehestään, näyttelijä Satyadeep Mishrasta, mutta he ovat edelleen ystäviä. Hän tapasi näyttelijä Siddharthin elokuvan "Maha Samudram" kuvauksissa vuonna 2021, ja he julkistivat kihlauksensa 28. maaliskuuta 2024.