tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Édouard Balladur

Édouard Balladur (s. 2. toukokuuta 1929, İzmir, Turkki) on ranskalainen gaullistipoliitikko (RPR, UMP), pääministeri 1993–1995.
Balladurin perhe on armenialaista pankkiiri- ja kauppiassukua, joka eli monia sukupolvia osmanien Smyrnassa (nyk. İzmir). Hän syntyi Izmirissa nykyisessä Turkissa, jossa Osmanien valtakunnan hajottua syttyi voimakkaita ulkomaalaisten ja kristittyjen vainoja. Tämän vuoksi hänen vanhempansa viiden lapsensa kanssa muuttivat Marseilleen vuonna 1935.
Politiikassa Balladur oli vuodesta 1964 pääministeri Georges Pompidoun neuvonantajana. Hän toimi hallituksen neuvottelijana vuoden 1968 työehtosopimuksia (Grenellen sopimukset) solmittaessa. Pompidoun tultua valituksi presidentiksi Balladur nimitettiin Élysée-palatsin virkamieskuntaan ja 1974 pääsihteeriksi. Pompidoun kuoleman jälkeen hän vetäytyi hyvin palkattuun teollisuusjohtajan tehtävään. Vuonna 1967 Balladur otettiin yleisradioyhtiö ORTF:n hallintoneuvostoon. Vuodet 1968–1980 hän oli Mont Blancin tunneliyhtiön johtokunnan johdossa, ja häntä kuultiin vuoden 1999 kuolemaan johtaneen onnettomuuden vuoksi. Hän oli myös Compagnie Générale d'Électricitén tytäryhtiön, myöhemmän Alcatelin johdossa 1977–.
Oikeiston voitettua 1986 Balladur oli Jacques Chiracin hallituksen valtiovarainministerinä 1986–1988, jossa hän aloitti laajan yksityistämisen ja vähensi sääntelyä Euroopan yhtenäisasiakirjan mukaan. Oikeiston voitettua 1993 vaalit, mutta Chiracin hävittyä rutkasti 1988 presidentinvaalit, Balladur oli presidentti François Mitterrandin nimittämänä pääministerinä 1993–1995. Pääministerinä hän ajoi läpi GATT-uudistukset ja vahvan frangin politiikkaa.
Vuoden 1995 presidentinvaaleissa Balladur pyrki presidentiksi gaullisti Chiracin ja sosialisti Lionel Jospin rinnalla. Balladur oli huono puhuja, häneltä puuttui puoluekoneiston tuki, ja häntä pidettiin "vanhan maailman" tuulahduksena tavoiltaan. Presidentinvaalissa hän jäi kolmanneksi ja erosi pääministerin paikalta. Vaikka Chirac ja Balladur julistivat olleensa ystäviä 30 vuotta, vaalikamppailu kiristi heidän välejään, eikä "balladurilaisia", kuten Nicolas Sarkozya enää päästetty Chiracin hallitukseen.
Balladur pyrki vuonna 1998 Île-de-Francen alueneuvoston puheenjohtajaksi ja vuonna 2001 Pariisin pormestariksi, muttei tullut valituksi. Hän ei lähtenyt ehdokaaksi enää vuoden 2007 kansalliskokousvaaleihin.
Mahesh Bhupathi

Mahesh Bhupathi (s. 7. kesäkuuta 1974 Madras, Intia) on intialainen tennisammattilainen. Hän siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1995. Bhupathi asuu Mumbaissa ja on yksi maailman parhaista nelinpelipelaajista. Urallaan Bhupathi on voittanut 11 Grand Slam -turnausta, joista 4 nelinpelissä ja 7 sekanelinpelissä.
Bhupathi pelasi aiemmin myös kaksinpeliä, mutta hän lopetti sen päästyään parhaimmillaankin vain 217. sijalle kaksinpelissä. 
Yksityiselämä.
Mahesh Bhupathi oli naimisissa malli Shvetha Jaishankarin kanssa seitsemän vuotta. He erosivat heinäkuussa 2010. Bhupathi meni naimisiin entisen Miss Universumin, nykyisen näyttelijän Lara Duttan kanssa siviiliseremoniassa 16. helmikuuta 2011. Kristillinen seremonia pidettiin 20. helmikuuta 2011. Parin ensimmäisen lapsen laskettu aika on tammikuussa 2012.
Pierre Bérégovoy

Pierre Eugène Bérégovoy (23. joulukuuta 1925 Déville-lès-Rouen – 1. toukokuuta 1993 Nevers) oli ranskalainen Sosialistisen puolueen (PS) poliitikko. Hän oli Ranskan pääministerinä vuosina 1992–1993.
Bérégovoyn isä oli ukrainalaislähtöinen venäläinen. Tämä oli valkokaartien kapteeni, mutta kannatti menševismiä. Bérégovoy alkoi 15-vuotiaana työskennellä metallityöläisenä. Hän lähti politiikkaan Ranskan vastarintaliikkeessä toisen maailmansodan aikana työskennellessään rautateillä.
Bérégovoy liittyi uuteen sosialistipuolueeseen vuonna 1969. Hän toimi Elysée-palatsin pääsihteerinä vuosina 1981–1982 sekä sosiaaliministerinä vuosina 1982–1984 Pierre Mauroyn ja valtiovarainministerinä 1984–1986 Laurent Fabiusin hallituksissa. Vuonna 1988 Bérégovoy toimi ministerinä Rocardin ja Cressonin valtiovarainministeriöissä. Häntä pidettiin talousrealistina ja kykenevänä virkamiehenä.
Huhtikuussa 1992 presidentti François Mitterrand nimitti Bérégovoyn Édith Cressonin seuraajaksi pääministerinä. Bérégovoy erosi pääministerin tehtävästä puolueensa koettua murskaavan tappion maaliskuun 1993 parlamenttivaaleissa. Hän kuoli 1. toukokuuta 1993 Pariisissa, mihin hänet oli lennätetty Neversistä. Hänet löydettiin päähän ammuttuna ja tapaus todettiin itsemurhaksi. Bérégovoyn ystävät vahvistivat hänen olleen masentunut vaalitappiosta. Häntä myös tutkittiin miljoonan frangin korottomasta lainasta läheiseltä ystävältään.
Debatti (lehti)

Debatti on suomalainen verkossa julkaistava itsenäinen mielipidelehti, jota julkaisee Sosialidemokraattiset Opiskelijat (SONK). Debatti siirtyi vuoden 2020 huhtikuussa verkkojulkaisuksi.
Historia.
Lehden edeltäjä oli vuosina 1982–1991 ilmestynyt "Punakynä". Debatin alkuvuosina lehti ilmestyi keskimäärin kahdesti vuodessa. Vuosituhannen vaihteessa Debatti vakiintui neljästi vuodessa ilmestyväksi sisäisen ja ulkoisen tiedottamisen tarpeita tyydyttäväksi julkaisuksi. Lehti muuttui 2000-luvun puolivälissä järjestölehdestä mielipidelehdeksi. Vuonna 2020 Debatti siirtyi neljästi vuodessa ilmestyvästä printtijulkaisusta verkkojulkaisuksi, jossa juttuja julkaistaan yksitellen. Vanhat lehdet ovat luettavissa Issuu palvelussa. 
Debatti on Kulttuuri- mielipide- ja tiedelehtien liiton jäsen ja SONKin jäsenlehti.
Édith Cresson

Édith Cresson (o.s. Campion, s. 27. tammikuuta 1934 Boulogne-Billancourt) on ranskalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1991–1992. Hän oli Ranskan ensimmäinen naispääministeri, ja myös lyhytaikaisin pääministeri. 
Cresson on virkamiehen tytär. Hän valmistui École des hautes études commercialesista, suoritti tohtorin tutkinnon väestötieteessä ja työskenteli tutkijana CFP:llä.
Hän liittyi 1965 Mitterrandin seuraajiin avustamaan presidentinvaalikampanjassa ja liittyi sosialistipuolueeseen 1971. Vuonna 1974 hän pääsi puolueen sihteeristöön vastuullaan nuoriso- ja opiskelija-asiat. Hänet valittiin Thurén pormestariksi vuonna 1977, europarlamenttiin 1979 ja Ranskan kansalliskokoukseen 1981. Vuonna 1983 Cresson valittiin kotikaupunkinsa Châtellerault’n pormestariksi, mitä paikkaa hän piti vuoteen 1997 asti.
Mitterrandin vaalivoiton 1981 jälkeen Cressonista tuli maatalousministeri, missä asemassa hän taisteli maanviljelijöiden ”konservatiivisuutta ja naisvihaa” vastaan joskus jopa väkivaltaisesti. Maatalousministerinä häntä seurasi maanviljelijöiden kanssa rauhan tehnyt Michel Rocard. Cresson siirtyi kauppa- ja turismiministeriöön ja piti useita ministerinasemia hallituksessa. Vuonna 1988 Cressonista tuli eurooppaministeri, mutta hän arvosteli Rocardia hallituksen oikeistolaisuudesta ja jätti hallituksen 1990.
15. toukokuuta 1991 Cresson nimitettiin Ranskan pääministeriksi. Hänen viranhoitoaan ei pidetty onnistuneena, ja se kesti alle vuoden. Cresson korotti sosiaaliturvaa ja arvonlisäveroa, vaikka oli julistanut vastustavansa epäsuoria veroja, eikä löytänyt ratkaisua nuorisotyöttömyyteen. Hän jätti pääministerin aseman 2. huhtikuuta 1992 sosialistien hävittyä paikallisvaalit.
Cresson tunnettiin monista rasistisiksikin leimatuista lausahduksistaan. Hän lausui joka neljännen brittimiehen olevan homoseksuaali ja vertasi japanilaisia muurahaisiin.
Cresson nimitettiin 1995 Jacques Santerin johtamaan Euroopan komissioon, jossa hän oli tiede-, tutkimus-, koulutus- ja nuorisokomissaari. Komissio joutui eroamaan väärinkäytössyytösten vuoksi maaliskuussa 1999. Cresson oli vastuussa Leonardo Da Vinci -ohjelmasta, jonka toteuttamiseen komissiolla ei ollut voimavaroja, joten Cresson palkkasi siihen yksityisen Agenor-yrityksen. Yhtiö järjesti itselleen edullisia sopimuksia, väärensi kuitteja ja palkkasi perheenjäseniä runsaskätisin palkkioin, mistä Cresson ei ilmoittanut komissiolle. Cresson palkkasi myös hammaslääkäriystävänsä AIDS-asiantuntijaksi. Nämä ja muut väärinkäytösepäilyt johtivat 1999 Santerin komission eroon. Cressonia vastaan nostettiin syyte, mutta Brysselin alueoikeus hylkäsi sen vuonna 2004. Euroopan unionin tuomioistuin kuitenkin tuomitsi Cressonin virka-aseman väärinkäytöstä ja tuttaviensa suosimisesta 2006.
Unssi

Unssi (, kahdestoistaosa; lyhenne oz.), on vanha painomitta, joka on edelleen käytössä brittiläisiä yksiköitä käyttävissä maissa. Kansainvälisesti käytetty Avoirdupois-unssi on noin 28,35 grammaa.
16 unssia (oz) = 1 pauna (lb) eli avoirdupois-naula.
Useimmissa Euroopan maissa on ollut Rooman valtakunnan perua käytössä naulaa ja unssia vastaavat painon yksiköt. Roomalainen naula ("libra") oli massaltaan noin 327 g ja roomalainen unssi ("uncia") 27,75 g. Viimeinen Suomessa standardoitu naula oli massaltaan n. 425 g ja sitä vastaava unssi 35,4 g.
Apteekkimittana naula eli "libra" oli 12 unssia eli 356,247 g. Yksi unssi (29,687 g) jakaantui 8 drakmaan (tunnus ʒ).
Troy-unssi.
Troy-unssi oli alun perin ranskalaisen Troyesin kaupungin naulan prototyypin kahdestoistaosa. Troy-mittayksiköitä käytettiin jalometallien, jalokivien, kemikaalien, apteekkitavaroiden ja muiden arvotavaroiden punnitsemisessa. Jalometalleja, kuten kultaa ja hopeaa, mitataan vieläkin yleisesti troy-unsseissa, joka on nykyään määritelty 31,103 476 8 grammaksi. "Kultaunssi" ja "hopeaunssi" tarkoittavat troy-unssia. "Troy-unssi" on hyväksytty jalo­metallien massan yksiköksi Suomessakin voimassa olevassa mitta­yksikkö­asetuksessa, joka määrittelee sen suuruudeksi 31,10 grammaa.
12 troy-unssia = 1 troy-naula (troy pound)
Unssit kuitujen ja kankaiden tiheyden määrittelyssä.
Unssia käytetään mittayksikkönä myös tekstiiliteollisuudessa määriteltäessä kuitujen ja kankaiden tiheyttä. Yleisesti käytetty yksikkö on unssia neliöjaardia kohti, joka lyhennettynä ilmaistaan vain luvulla sekä sanalla unssi tai lyhenteellä oz. Esimerkiksi "kahdeksan unssin" materiaali on siis materiaalia, josta leikatun neliöjaardin kokoisen kappaleen massa on 8 unssia.
Tällä tavoin unssit ovat käytössä esimerkiksi nyrkkeilyhansikkaiden mitoituksessa. Mitä pienempi on unssiluku, sitä kevyempi on käytetty materiaali ja sitä vähemmän suojaava hansikas. Yleiset harjoitteluhansikkaat voivat vaihdella 14 ja 20 unssin välillä, mutta säkki-, amatööri- ja ammattitaisteluhansikkaat vaihtelevat 8 ja 10 unssin paikkeilla.
Aadolf Fredrikin kirkko

Aadolf Fredrikin kirkko () on Ruotsin pääkaupungin Tukholman keskustassa sijaitseva kirkko. Sen on suunnitellut arkkitehti Carl Fredrik Adelcrantz ja se on rakennettu vuosina 1768–1774. Kirkon sisätilat saivat nykyasunsa Agi Lindegrenin suunnitelmien pohjalta tehdyissä muutoksissa vuosina 1893–1895. Adolf Fredrikin kirkkoon mahtuu noin 1 400 henkeä kerrallaan. Kirkon hautausmaalle on haudattu monta tunnettua henkilöä, muun muassa Olof Palme ja Sven Hedin.
Kirkko on saanut nimensä Ruotsia vuosina 1751–1771 hallinneen kuningas Aadolf Fredrikin mukaan, joka muurasi sen peruskiven vuonna 1768. Kirkko vihittiin 27. marraskuuta 1774. Se korvasi vuonna 1647 rakennetun puukappelin, joka oli pyhitetty Pyhälle Olaville.
Kirkko mukailee uusklassismin tyyliä, mutta se omaa myös vivahteita rokokoosta. Sen muoto mukailee kreikkalaista ristiä. Kirkko on ollut ulkopuolelta lähes koskematon 1700-luvulta asti, mutta sisätiloissa on tehty useita muutoksia, eniten 1890- ja 1950-luvuilla. Sisätiloja on restauroitu viimeksi vuosina 1996–1997, jolloin muun muassa puhdistettiin seinät ja holvit sekä tehtiin konservointitöitä. Jacob Rijfin suunnittelema 1785–1789 rakennettu Luodon kirkko sai tyylillisiä vaikutteita Aadolf Fredrikin kirkosta, johon Rijf oli tutustunut.
Kirkon alttari ja saarnastuoli ovat peräisin sen alkuajalta. Kirkon alttaritaulun on tehnyt taiteilija Johan Tobias Sergel, ja se kuvaa Jeesuksen ylösnousemusta. Kupolin kattomaalaus on Julius Kronbergin. Sergel on tehnyt kirkkoon myös niin sanotun "Cartesiusmonumentin", joka on pystytetty filosofi René Descartesin (latinalaiselta nimeltään "Cartesius") kunniaksi kuningas Kustaa III:n määräyksestä.
Kirkon nykyiset 45-äänikertaiset pääurut ovat vuodelta 1966.
Isoterminen ilmakehä

Isoterminen ilmakehä on fysikaalinen malli gravitaatiokentässä olevalle ilmakehälle, jossa vallitsee kauttaaltaan sama lämpötila. Malli olettaa, että ilmakehän luo pelkästään yksi ideaalikaasu.
Isotermistä ilmakehää voidaan tarkastella tilastollismekaanisesti. Tilavuuselementin paino (kts. kuva) on tasapainossa paine-eron korkeuden d"h" yli kanssa. Elementin alapuoli on paineessa "p" ja yläpuoli paineessa "p" + d"p". Newtonin ensimmäisestä laista saamme voimille:
formula_1
formula_2
formula_3
Emme voi ratkaista (1) sellaisenaan, koska formula_4, eli tiheys on korkeuden funktio. Tarvitsemme siis tiheyden paineen "p" funktiona. Tätä varten käytämme ideaalikaasun tilanyhtälöä formula_5, missä n = kaasuhiukkasten määrällinen tiheys, k = Boltzmannin vakio ja T = absoluuttinen lämpötila. Jos hiukkasten keskimassa on "m", on formula_6, josta
formula_7
Integroidaan 0:sta "h":hon
formula_8
josta
formula_9
formula_10
Kaavoista (2) ja (3) havaitaan, että isotermiselle ilmakehälle "p" ja formula_11 heikkenevät eksponentiaalisesti korkeuden funktiona. Niissä esiintyy myös Boltzmannin tekijä, jossa energia formula_12, mikä on odotettavaa, koska "mgh" on kaasuhiukkasten potentiaalienergia (kun "h" on pieni).
Tämä malli toimii erittäin hyvin maan ilmakehälle.
Mallilla on useita seurauksia:
Tokitsukaze

Tokitsukaze () oli keisarillisen Japanin laivaston Kagerō-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1937 laivasto-ohjelmassa Uragan telakalta, missä köli laskettiin 20. helmikuuta 1939. Se laskettiin vesille saman vuoden lopulla 10. marraskuuta ja valmistui 15. joulukuuta 1940.
Palvelus.
Alus suojasi 3. maaliskuuta 1943 joukkojenkuljetussaattuetta Rabaulista Laeen. Liittoutuneiden lentokoneet hyökkäsivät saattueen kimppuun (Bismarckin meren taistelu) ja upottivat kaikki kuljetusalukset sekä useita saattajia. "Tokitsukaze" sai osuman, joka tappoi 19 miestä. Alus hylättiin, vaikka se ei uponnut. Liittoutuneiden lentokoneet upottivat 4. maaliskuuta hylyn 100 kilometriä Finschhafenista kaakkoon.
Urakaze

Urakaze () oli keisarillisen Japanin laivaston Kagerō-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1937 hankinnoissa Fujinagata Shipbuildingilta, missä köli laskettiin 11. huhtikuuta 1939. Se laskettiin vesille 19. huhtikuuta 1940 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 15. joulukuuta.
Palvelus.
Bruneista alus lähti 16. marraskuuta 1944 Kureen. Alus suojasi "Yahagin", "Hamakazen", "Isokazen" ja "Yukikazen" kanssa taistelulaiva "Yamatoa", "Nagatoa" ja "Kongōa". Alukseen osui 21. marraskuuta 1944 Formosan Keelungista 120 kilometriä luoteeseen Yhdysvaltain laivaston sukellusvene "USS Sealionin" laukaisema torpedo, jonka aiheuttama räjähdys tuhosi aluksen. Tuhossa sai surmansa koko miehistö sekä 17. hävittäjäviirikön komentajan Tanii Tamotsun.
Blessed Ravings

Blessed Ravings on Kyyria-yhtyeen ensimmäinen täyspitkä albumi vuodelta 1994. Levy äänitettiin Helsingissä. Tuottajana Kyyria. Levy julkaistiin uudelleen remasteroituna versiona 1998., jolloin levylle lisättiin lähes kaikki Kyyrian siihen mennessä vain singleillä julkaistut kappaleet.
Muut.
Kappale "Only Eyes Behind" julkaistiin myös kokoelmalevyllä "Metal Rock Cavalcade 1".
Yūgumo-luokka

Yūgumo-luokka () oli keisarillisen Japanin laivaston hävittäjäluokka, jonka alukset valmistuivat vuosina 1941–1944. Luokka muistuttaa edeltänyttä "Kagerō-luokkaa", erona on erilaiset komentosillat ja Yūgumo-luokassa käyttöön otetut uudet tykkitornit, jotka mahdollistivat 75 asteen korotuskulman ja siten ne soveltuivat ilma-ammuntaan. Yūgumo-luokka kuului ensimmäisen luokan tyypin A-hävittäjiin.
Valmistus.
Luokka muistutti ulkonäöltään Kagerō-luokan aluksia. Näkyvimpiä eroja olivat Yūgumo-luokan hieman pidempi runko ja virtaviivaisemmaksi muutettu komentosillan rakenne, joka vakautti laivaa entisestään. Lisäksi Yūgumo-luokan laivojen tykkien tornit muutettiin tyyppi D:n torneiksi, joka mahdollisti tykeille jopa 75 asteen korotuksen (Kagerō-luokalla vain 55 astetta). Tämä muutos johtui sodan myötä kasvaneesta tarpeesta torjua lentokoneita. 25 millimetrin ilmatorjuntatykkien määrän piti olla sama kuin Kagerō-luokalla, mutta jo ensimmäisinä valmistuneille aluksille asennettiin ylimääräinen kaksiputkinen sillan eteen ja myöhemmin valmistuneilta aluksilta poistettiin tykkitorni numero 2 ja korvattiin se kahdella kolmiputkisella rinnakkain asetetulla 25 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Vuonna 1944 palveluksessa olleille aluksille lisättiin vielä 14 25 millimetrin ilmatorjuntatykkiä, jolloin kokonaismääräksi nousi 28 tykkiä.
Palvelus.
Tyynenmeren sodan aikana Yūgumo-luokan hävittäjät oli sijoitettu 2., 10., 31. ja 32. hävittäjädivisioonaan. Vuonna 1945 ainoana jäljellä ollut "Asashimo" oli sijoitettuna 21. hävittäjädivisioonaan ja seurasi "Yamatoa" sen viimeisellä matkalla. Luokan laivoista "Naganami" keräsi parhaimman taistelutuloksen, mutta "Takanamin" viimeinen taistelu Tassafarongan lähellä oli urheudessaan omaa luokkaansa.
Yūgumo-luokan tappiot olivat hyvin tyypilliset japanilaisille hävittäjille – kaikki 20 upotettiin. Huomioitavaa kuitenkin on, että 19 laivasta vain neljä upposi pintataistelussa, johon ne oli alun perin suunniteltu. 10 laivaa upposi liittoutuneiden lentokoneiden pommituksissa (mukaan lukien "Kiyoshimo", jonka viimeisteli amerikkalainen partiovene). Lopuista viisi upposi sukellusveneiden torpedoihin ja yksi ajettuaan miinaan. Kaikkiaan viisi Yūgumo-luokan alusta upposi kokonaan miehistöineen, mikä osoittaa jopa parhaimpien japanilaisten hävittäjien haavoittuvuuden.
Márkos Vamvakáris

Márkos Vamvakáris (, 10. toukokuuta 1905 – 8. helmikuuta 1972) oli kreikkalainen rebetiko-muusikko.
Vamvakáris syntyi Sýroksen saarella katoliseen perheeseen. 12-vuotiaana hän siirtyi Pireukseen, jossa hän oppi myös soittamaan busukia ja säveltämään lauluja. Hänen ensimmäinen rebetiko-julkaisunsa oli "Na 'rchósouna vre mátia mou" vuodelta 1934. Vamvakáriksen yhtyeeseen kuuluivat hänen lisäkseen Giórgos Bátis, Anéstos Deliás ja Strátos Pagioumtzís. 
Vamvakáriksen lauluja ovat myöhemmin laulaneet muiden muassa Grigóris Bithikótsis ja Strátos Dionysíou.
Škoda Roomster

Škoda Roomster on Škoda Auton vuosina 2006–2015 valmistama tila-automalli. Sen pakettiautoversio on nimeltään Škoda Praktik.
Vuoden 2006 Euro NCAP -kolaritestistä Roomster sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Roomster esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2006. Sen muotoilu perustuu Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2003 esillä olleeseen samannimiseen konseptiautoon. Roomsterin perusrakenteena käytettiin Volkswagen Groupin silloisen uusimman A5-pohjalevyn sijaan vanhempaa A4-pohjalevyä, jolle perustuvia muita malleja ovat esimerkiksi ensimmäisen sukupolven Škoda Octavia ja Volkswagen Golf IV. Etupään rakenne oli lainattu A04-pohjalevylle perustuvasta Škoda Fabiasta.
Roomsterissa on muokattavissa oleva istuinjärjestys, jolle valmistaja on antanut nimen "VarioFlex". Se mahdollistaa takana olevien kolmen erillistuimen säätämisen kaikissa suunnissa ja alaskaatamisen, jolloin lattiasta tulee täysin tasainen. Istuimet on myös mahdollista irrottaa kokonaan tavaratilan maksimoimiseksi.
Vuonna 2007 esiteltiin ”maastokelpoisempi” Roomster Scout, jossa oli perusmalliin verrattuna 43 millimetriä korkeampi maavara. Ulkonäön erityispiirteenä oli korin mustat muoviset suojalistat. Octavia Scoutista poiketen Roomster Scout oli kuitenkin aina etuvetoinen.
Keväällä 2010 Geneven autonäyttelyssä esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Roomster, joka sai uuden etupuskurin ja sen mukana uudenmalliset sumuvalot. Sisällä oli uusi ohjauspyörä. Kuusivaihteisen automaattivaihteiston korvasi seitsenportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto.
Dallasin sinfoniaorkesteri

Dallasin sinfoniaorkesteri () on Dallasissa, Texasissa toimiva yhdysvaltalainen sinfoniaorkesteri. Se pitää konserttinsa lähinnä Meyerson Symphony Centerissä. 
Dallasin sinfoniaorkesteri aloitti toimintansa vuonna 1900. Se keskeytti toimintansa vuosiksi 1914–1918 ja 1941–1945. Kun orkesteri perustettiin uudelleen vuonna 1945, sen ylikapellimestariksi kutsuttiin unkarilainen Antal Doráti. Nykyinen musiikillinen johtaja ja ylikapellimestari on Andrew Litton, jonka viimeinen kausi 2005–2006 kuitenkin on.
Patrick Tambay

Patrick Tambay (25. kesäkuuta 1949 Pariisi, Ranska – 4. joulukuuta 2022) oli ranskalainen kilpa-autoilija, joka ajoi muun muassa Formula 1 -sarjassa.
Tambay kilpaili F1-sarjassa vuosina 1977–1986. Hän osallistui kaikkiaan 114 osakilpailuun keräten niistä kaksi voittoa, yhdeksän muuta palkintosijaa ja 103 MM-pistettä. Hän ajoi viisi paalupaikkaa ja kaksi kilpailun nopeinta kierrosta.
Tambay joutui kamppailemaan uransa alkuvuodet kilpailukyvyttömissä talleissa, joihin muun muassa McLarenkin tuolloin lukeutui. Hän sai tilaisuutensa dramaattisella tavalla Ferrari-kuljettaja Gilles Villeneuven kuoltua 1982. Ferrari palkkasi Tambayn Villeneuven tilalle ja ajoi Saksan GP:ssä uransa ensimmäiseen voittoon. Kaudella 1983 hän sijoittui MM-sarjassa neljänneksi 40 pisteellään.
F1-uransa jälkeen Tambay siirtyi urheilupromoottoriksi Sveitsiin, mutta palasi radoille urheiluauton ratissa 1989. Hän sijoittui Jan Lammersin ja Andrew Gilbert-Scottin kanssa neljänneksi Le Mansin 24 tunnin ajossa, ja myöhemmin Tambay ylsi palkintokorokkeelle Pariisi-Dakar-rallissa. Formula 1:n ja ralliuransa jälkeen Tambay toimi autourheilukisojen tv-kommentaattorina sekä Cannesin esikaupungin Le Cannet’n varapormestarina. 
Tambay oli Gilles Villeneuven pojan Jacques Villeneuven kummi. Hänen poikansa Adrien Tambay on myös kilpa-autoilija ja on kilpaillut muun muassa DTM-sarjassa.
Formula 1 -tulokset.
lihavoitu merkitsee paalupaikkaa ja "kursivoitu" kilpailun nopeinta kierrosta.&lt;br&gt;NC = Kuljettaja ei saanut tulosta.
Greatest Hits (Tom Pettyn albumi)

Greatest Hits on yhdysvaltalaisen Tom Petty and the Heartbreakers -yhtyeen vuonna 1993 julkaisema kokoelma-albumi. Se on Tom Pettyn uran kaupallisesti menestynein julkaisu, ja se on myynyt Yhdysvalloissa kaksitoistakertaista platinaa.
Albumille sisältyy vanhojen kappaleiden lisäksi kaksi uutta, kokoelmaa varten kirjoitettua laulua.
Itäkoski

Itäkosken kylä sijaitsee Kemijoen suurimman kosken, Taivalkosken, itärannalla Keminmaan kunnassa Lapin maakunnassa. Koskeen valmistui vesivoimalaitos vuonna 1975, joten kosken tilalla on nyt patoallas. Ennen valjastamista Taivalkoski oli yksi Euroopan parhaista lohen, siian ja nahkiaisen pyyntipaikoista. Itäkosken koulu ja kaupat on lopetettu, mutta kylällä toimii maaseutuhotelli Juopperin Kartano. Muistoksi kalastusajoista Taivalkosken sillan läheisyyteen pystytettiin kuvanveistäjä Teppo Laurinollin "Lippomies-patsas" vuonna 1988.
Antal Doráti

Antal Doráti (9. huhtikuuta 1906 – 13. marraskuuta 1988) oli unkarilaissyntyinen kapellimestari ja säveltäjä.
Doráti syntyi Budapestissa, jossa hänen isänsä soitti viulua orkesterissa. Häntä opettivat Zoltán Kodály, Leo Weiner ja Béla Bartók. Doráti debytoi vuonna 1924 johtamalla Budapestin kuninkaallista oopperaa. 
Doráti teki ensimmäiset levytyksensä Lontoon filharmonisen orkesterin kanssa. Hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1947. Doráti teki elämänsä aikana yli 600 levytystä ja kuoli Sveitsissä vuonna 1988.
Dorátin omaelämäkerta julkaistiin vuonna 1979. Vuonna 1983 kuningatar Elisabet II myönsi hänelle Brittiläisen imperiumin ritarikunnan kunniamerkin. 
Orkesterit.
Doráti toimi seuraavien orkesterien ylikapellimestarina:
Carlos Bonet

Carlos Bonet Cáceres (s. 2. lokakuuta 1977 Asunción, Paraguay) on paraguaylainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Bonet on edustanut kotimaansa seurojen lisäksi argentiinalaista Atlético de Rafaelaa ja meksikolaista Cruz Azulia. Club Libertadissa hän on voittanut maansa mestaruuden vuosina 2002 ja 2003.
Bonetin ensimmäinen maaottelu oli 26. maaliskuuta 2002 Nigeriaa vastaan. Hän oli mukana vuosien 2002, 2006 ja 2010 MM-kilpailuissa. Hän on pelannut 80 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, Togoa vastaan marraskuussa 2005. Viimeisen maaottelunsa Bonet pelasi lokakuussa 2013 MM-karsintaottelussa Kolumbiaa vastaan.
Marita Lindahl

Marita Anneli Kirsitie (o.s. Lindahl, 17. lokakuuta 1938 Helsinki – 21. maaliskuuta 2017) oli suomalainen missi, joka voitti Miss Maailma -kilpailun Lontoossa 14. lokakuuta 1957. Toistaiseksi kukaan muu suomalainen ei ole yltänyt samaan. Marita Lindahl toimi ennen missin uraansa Stockmannin tavaratalossa pedikyristinä. Helsingin Messuhallissa pidetyn Miss Suomi -kilpailun voitto 27. tammikuuta 1957 aloitti hänen menestyksekkään uransa kauneuskuningattarena.
Samana vuonna Baden-Badenissa pidetyssä Miss Eurooppa -kilpailussa hänet valittiin ensimmäiseksi perintöprinsessaksi ja palkittiin Miss Valokuvauksellisin -palkinnolla. Asiantuntijat sanoivat, että kun vakavan Lindahlin huulilla olisi nähty hymyä, niin voitto olisi ollut hänen. Sen jälkeen hän vapautuikin ja voitti Miss Maailma -kilpailun. Lindahlia verrattiin Monacon ruhtinatar Grace Kellyyn ja heissä olikin paljon samaa. Miss Maailma -kilpailun jälkeen Lindahl matkusti ympäri maailmaa ja teki töitä muun muassa muotilehti "Voguelle". Elokuvarooleja hänelle tarjosivat muun muassa italialaisohjaajat Federico Fellini ja Luchino Visconti. Lindahlin mielestä hänestä ei kuitenkaan ollut näyttelijäksi ja se olisi ollut hukkaan heitettyä aikaa.
Vuonna 1970 Lindahl rakastui silloiseen Yleisradion juontajaan Martti Kirsitiehen, ja heidät vihittiin samana vuonna. Seuraavana vuonna heille syntyi poika, ja Martti Kirsitien myöhempi kansainvälinen ura mainonnan parissa vei perheen Englantiin. Sittemmin he olivat asettuneet Oxfordiin.
Lindahl kuoli 21. maaliskuuta 2017 sairauskohtaukseen 78-vuotiaana.
Fārs

Fārs (, myös muodossa Fars tai "Farsistan") on Iranin provinssi, persialaisten kanta-alue, joka on antanut nimensä niin kansalle kuin farsin kielelle. Se sijaitsee Iranin eteläosassa. Provinssi kattaa 122 608 neliökilometriä, joka on 7,53 % Iranin maapinta-alasta.
Seutu tunnettiin muinoin nimellä "Pārs" tai "Persis". Fārsia ovat sen historian aikana hallinneet lukuisat dynastiat, ja sassanidien ja Akemenidien hallitsijasukujen (559–330 eaa.) jäljiltä provinssissa on useita merkittäviä muinaismuistoja, loisteliaita palatseja ja raunioita kuten Aleksanteri Suuren tuhoama Persepolis.
Vuonna 2011 asukkaita oli 4 596 658 (6,12 % Iranin väestöstä), jotka muodostivat 1 251 061 taloutta. Heistä 3 106 732 oli kaupunkilaisia ja 1 475 350 maaseutuasukkaita sekä 14 576 oli vailla pysyvää kotipaikkaa. Provinssin pääkaupunki on runsaan 1,4 miljoonan asukkaan Šīrāz. 
Maanviljely, petrokemian teollisuus ja turismi ovat alueen tärkeitä elinkeinoja. 
Farsin provinssi muodosti asukasta kohti laskettuna vuonna 2011–2012 (persialainen vuosi 1390) noin 3 478 euron osuuden Iranin bruttokansantuotteesta. Tämä oli selvästi Iranin keskiarvoa (5 054 EUR/vuosi) vähemmän.
Provinssissa oli alkuvuonna 2013 yhteensä 29 aliprovinssitason hallintoaluetta (šahrestan), jotka jakautuivat 84 piirikuntaan (bakhsh). Näissä oli 101 kaupunkia ja 205 alimman aluehallintotason maaseutupiiriä (dehestan, kyläyhteisö ympäristöineen). Aliprovinssitason jako oli seuraava:
Baselin sinfoniaorkesteri

Baselin sinfoniaorkesteri () on Sveitsin Baselissa toimiva sinfoniaorkesteri. Sen ylikapellimestarina on ollut vuodesta 2003 lähtien Marko Letonja. Sitä ennen ylikapellimestarina oli toiminut Mario Venzago.
Baselin sinfoniaorkesteri perustettiin vuonna 1997. Se on levyttänyt Othmar Schoeckin, Luigi Nonon, Robert Schumannin, Klaus Huberin, Maurice Ravelin, Iannis Xenakiksen ja Wladimir Vogelin teoksia ja on ilmoittanut tulevaisuudessa levyttävänsä koko Felix Weingartnerin sinfonisen tuotannon.
Niveltulehdus

Niveltulehdus eli artriitti (arthritis) on merkittävä työkyvyttömyyttä aiheuttava sairausryhmä. Nivelrikko eli artroosi tai osteoartriitti on niveltulehduksen yleisin muoto. Nivelreumaan liittyy nivelrikkoa laajempi ja rajumpi tulehdus. Myös esimerkiksi psoriasikseen liittyy krooninen niveltulehdus.
Niveltulehduksia voivat aiheuttaa bakteerit ja virukset ja niveltulehdus voi olla jonkin muualla olleen infektion kuten jersinian tai salmonellan jälkitauti. Pogostantauti on viruksen aiheuttama niveltulehdus.
Artriittia ei pidä sekoittaa arteriittiin, joka on valtimotulehdus.
Maria Mandel

Maria Mandel (10. tammikuuta 1912 – 24. tammikuuta 1948) oli Auschwitzin naisten leirin komendantti. Hänen uskotaan vastanneen noin 500 000 ihmisen kuolemasta kaasukammioissa.
Mandel syntyi Munzkirchenissä Itävallassa. Lokakuussa 1938 hän liittyi leirivartiostoon Aufseherinä Lichtenburgissa, vanhassa keskitysleirissä Saksissa, missä hän työskenteli 50 muun SS-naisen kanssa. 15. toukokuuta 1939 hänet lähetettiin vasta avattuun Ravensbrückin keskitysleiriin Berliinin lähellä. Hän teki nopeasti vaikutuksen esimiehiinsä, ja kesäkuussa 1942 hänestä tuli SS-Oberaufseherin.
Lokakuun 7. 1942 Mandel siirrettiin Auschwitz II Birkenaun leiriin Puolassa, jossa hänestä tuli SS Lagerfuhrer, komentaja, miespuolisen SS-komendantin Rudolf Hössin alaisuuteen. Mandel johti kaikkia Auschwitzin naisten leirejä ja alaleirejä, mukaan lukien Hindenburgin, Lichtenwerdenin, Budyn ja Rajskon leirit. Mandelia alettiin nopeasti kutsua pedoksi. Mandel piti klassisesta musiikista, ja hän toimi kapellimestarina keskitysleirillä ja halusi musiikkia, kun vangit menivät kaasukammioon. Marraskuussa 1944 hänet komennettiin Mühldorfin alaleiriin Dachaun keskitysleiriin (Elisabeth Volkenrathista tuli Auschwitzin naiskomendantti). Toukokuussa 1945 Mandel pakeni Mühldorfista synnyinmaahansa Itävaltaan, Munzkircheniin.
Yhdysvaltain armeija pidätti Mandelin 10. elokuuta 1945. Kuulustelut paljastivat hänen olleen älykäs ja täysin omistautunut työhönsä leireillä. Hänet luovutettiin Puolaan marraskuussa 1946, ja marraskuussa 1947 hänet vietiin Krakovan oikeustalolle ja tuomittiin kuolemaan. Mandel hirtettiin vuonna 1948.
Moskovan filharmoninen orkesteri

Moskovan filharmoninen orkesteri on Venäjän pääkaupungissa Moskovassa toimiva sinfoniaorkesteri. Samuil Samosud perusti sen vuonna 1951. Nykyisellä nimellään orkesteri on toiminut vuodesta 1953 lähtien. 
Moskovan filharmonisen orkesterin pitkäaikaisin kapellimestari oli Kiril Kondrašin, jonka johdolla se ensiesitti esimerkiksi Dmitri Šostakovitšin neljännen ja kolmannentoista sinfonian.
Herodes Arkhelaos

Herodes Arkhelaos (23 eaa. – noin 18 jaa.) oli Samarian, Juudean ja Edomin etnarkki vuosina 4 eaa. – 6 jaa. Hänen vanhempansa olivat Herodes Suuri ja Malthake. Herodes Antipas oli hänen veljensä ja Herodes Filippos hänen velipuolensa.
Herodes testamenttasi Juudean pojalleen Arkhelaokselle, vaikka olikin aikaisemmin aikonut jättää sen Antipaalle. Armeija julisti Arkhelaoksen kuninkaaksi, mutta tämä halusi Rooman keisari Augustuksen suostumuksen ennen kuin hän itse julistautuisi kuninkaaksi. Roomassa häntä vastustivat Antipas ja monet muut juutalaiset, mutta vuonna 4 eaa. Augustus nimitti Arkhelaoksen Juudean, Samarian ja Edonin etnarkiksi.
Arkhelaos nai veljensä Aleksanterin lesken Glafyran, vaikka hänen ensimmäinen vaimonsa ja Glafyran toinen mies oli vielä elossa. Juutalaiset syyttivät Arkhelaosta julmuuksista ja Augustus määräsi hänet karkotettavaksi Galliaan. Tämän jälkeen Juudeasta tuli Rooman provinssi.
Nána Moúschouri

Ioánna ”Nána” Moúschouri (, kansainvälisesti usein Nana Mouskouri, s. 13. lokakuuta 1934 Chaniá, Kreeta, Kreikka) on kreikkalainen laulaja, joka asuu Sveitsissä. Hän on levyttänyt tunteellisia lauluja rakkaudesta ja kaipauksesta liki viidenkymmenen vuoden ajan. Hän on ollut myös UNICEFin hyvän tahdon lähettiläs.
Moúschouri on yksi kaikkien aikojen eniten äänitteitä myyneistä naisartisteista. Hänen levyjään on arvioitu myydyn 200–300 miljoonaa kappaletta.
Moúschouri edusti Luxemburgia vuoden 1963 Eurovision laulukilpailussa laululla "À force de prier", mutta jäi kahdeksannelle sijalle. Vuoden 2006 Euroviisuissa Ateenassa hän aloitti lauluehdokkaiden äänestysajan kääntämällä tiimalasin.
Moúschouri on käynyt esiintymässä Suomessa muutaman kerran, viimeksi vuosina 2000 ja 2005 Finlandia-talossa. Hän teki jäähyväiskiertueen 2005–2008. Vuosina 2013 ja 2014 oli kuitenkin vuorossa vuoden kestävä 80-vuotissyntymäpäiväkiertue "Happy Birthday Tour", esiintymismaina muun muassa Ranska, Belgia, Kanada, Espanja ja Kreikka. Hän julkaisi vuonna 2013 uuden kirjan "Itinéraire intime".
Moúschouri oli Euroopan parlamentin jäsen Euroopan kansanpuolueen ryhmässä vuosina 1994–1999.
Moúschouri on naimisissa tuottajansa André Chapellen kanssa, ja hänellä on takanaan yksi eroon päättynyt avioliitto. Moúschourilla on kaksi lasta.
Grasshopper Club Zürich

 
Grasshopper-Club Zürich, lyhennettynä GCZ, on sveitsiläinen urheiluseura Zürichistä. Seura on perustettu jo vuonna 1886. Seuralla on myös salibandyjaosto. Grashopper on sveitsiläisen seurajalkapalloilun menestynein joukkue 27 mestaruudellaan ja 19 cupvoitollaan. Saman kaupungin toista joukkuetta FC Zürichiä sekä FC Baselia vastaan pelatut ottelut ovat kauden kohokohtia.
Stélla Chaskíl

Stélla Chaskíl (, syntyjään "Stéla Gechaskél", Στέλα Γεχασκέλ, nimi usein muodossa "Stella Haskil", 1918 – 27. helmikuuta 1954) oli kreikkalainen rebetiko-musiikkia esittänyt laulaja. Hän syntyi Thessalonikissa ja oli juutalaista alkuperää. 
Chaskíl aloitti levytysuransa toisen maailmansodan jälkeen ja esiintyi muiden muassa Márkos Vamvakáriksen, Apóstolos Chatzichrístoksen ja Stellákis Perpiniádiksen kanssa. Hän kuoli Ateenassa vuonna 1954.
Pelastakaa julkut

Pelastakaa julkut () on alun perin brittiläinen tosi-TV-sarja, jossa joukko vähemmän tunnettuja julkisuuden henkilöitä elää ja kilpailee viidakossa alkeellisissa olosuhteissa. Formaattia on toistettu lukuisia kertoja kertaa brittitelevisiossa, ja lisäksi Yhdysvalloissa, Unkarissa, Saksassa, Ranskassa ja Ruotsissa. 
Tyypillisiä osallistujien nimikkeitä ovat entinen laulaja, laulajan entinen poikaystävä, televisiojuontaja, poliitikon tytär, malli, entinen urheilija ja entisen urheilijan entinen vaimo. 
Britanniassa sarja on saanut National Television Awards-palkintoja, 2012 parhaan tositelevisio-ohjelman ja 2013 parhaan viihdeohjelman palkinnon.
Syksyllä 2021 tiedottettiin, että ohjelmasta on tulossa suomalainen versio, jonka juontajina nähdään Aku Hirviniemi ja Janne Kataja. Ohjelman esittäminen alkoi MTV3-kanavalla tammikuussa 2022.
Henry Wirz

Henry Wirz (marraskuu 1822 – 10. marraskuuta 1865) oli Andersonvillen sotavankileirin johtaja Yhdysvaltojen sisällissodan aikana. Wirz syntyi Zürichissä Sveitsissä ja muutti Yhdysvaltoihin 1840-luvun lopulla. Hän asettui lopulta Louisianaan. Wirz oli sotilasarvoltaan kapteeni.
Sisällissodan syttyessä hän liittyi etelävaltioiden armeijaan, ja mm. kävi Euroopassa konfederaation presidentin Jefferson Davisin lähettämänä. Lopulta hänestä tuli vangituille unionin sotilaille tarkoitetun sotavankileirin komentaja Andersonvilleen, Georgiaan. Leirillä menehtyi ainakin 13 000 vankia aliravitsemukseen ja tauteihin. Sodan jälkeen Wirz asetettiin syytteeseen ja hirtettiin Washingtonissa 1865. Hänestä tuli ainoa sisällissodan jälkeen sotarikoksista tuomittu.
Leiristä on tehty myös elokuva nimeltä "Andersonville – kuoleman kenttä". Siinä Wirziä esitti Jan Triska.
Herodes Antipas

Herodes Antipas (lyhennys nimestä "Antipatros", 20 eaa. – 39 jaa.) oli Herodes Suuren poika, joka hallitsi kolmasosaa isänsä valtakunnasta. Herodes Suuren kuollessa vuonna 4 eaa. Antipas sai hallittavakseen Galilean ja Peraian. Hänen kaksi veljeään Arkhelaos ja Filippos jakoivat loput valtakunnasta. 
Antipas kukisti heti aluksi kapinan, joka oli puhjennut Herodes Suuren kuoleman jälkeen. Hän jatkoi myös isänsä rakennusohjelmaa ja rakennutti muun muassa Tiberiaan kaupungin, joka oli nimetty keisari Tiberiuksen mukaan. Hän avioitui Fasaeliin kanssa, joka oli Arabia Petrean kuninkaan Aretas IV Filopatriin tytär. Antipas erosi kuitenkin hänestä ja meni uusiin naimisiin Herodiaan kanssa, joka oli hänen velipuolensa Filippoksen vaimo ja hänen velipuolensa Aristobuloksen tytär. Tästä Antipasta arvostelivat muun muassa Johannes Kastaja ja Josefus. Uuden testamentin mukaan Herodes teloitutti Johannes Kastajan. Vuonna 36 syttyi sota Aretasta vastaan, minkä vuoksi Antipas lopulta syrjäytettiin. Lopulta Caligula karkotti Antipaan Gallian Lugdunum Convenarumiin (nykyisin Saint-Bertrand-de-Comminges) ja antoi hänen hallitsemansa alueet Herodes Agrippalle.
Herodes Antipas kirjallisuudessa ja elokuvissa.
Herodes Antipas esiintyy sivuhenkilönä joissakin Jeesuksen kärsimyshistoriaa käsittelevissä elokuvissa, kuten Mel Gibsonin "The Passion of the Christ" vuodelta 2004. Lisäksi hänen hahmonsa esiintyy vuonna 1973 "Jesus Christ Superstar" -musikaalin elokuvaversiossa ja vuonna 1965 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "The Greatest Story Ever Told". Hän on hahmona myös vuonna 1977 valmistuneessa italialais-brittiläisessä televisiosarjassa "Jesus of Nazareth". Elokuvien Herodes Antipas on naismainen, hovinsa naisten ja erityisesti puolisonsa Herodiaan ohjailema ruhtinas.
Asko Sahlberg julkaisi vuonna 2013 historiallisen romaanin "Herodes" (WSOY ). Siinä karkotuspaikassaan elelevä vanha tetrarkki muistelee elämänsä kulkua. Häntä vaivaa suurena profeettana pitämänsä Johannes Kastajan kohtalo. Lisäksi hän pohtii hallitsijan asemaa melko pessimistisesti: onko hallitsija vapaa vai onko hänet asemansa vuoksi pakotettu tiettyihin rikoksiin? Kumpi on pelottavampaa: lähestyvä kuolema vai hänen elämänsä elämä? Onko hän sittenkin tehnyt suurimman rikoksen itseään kohtaan?
Talampayan kansallispuisto

Talampayan kansallispuisto on 2 150 km² laajuinen kansallispuisto Argentiinassa La Riojan maakunnan keskiosissa. Alue nimettiin kansallispuistoksi vuonna 1997 ja vuonna 2000 UNESCOn maailmanperintökohteeksi yhdessä Ischigualaston puiston kanssa.
Talampayan perustettiin suojelemaan alueen merkittäviä arkeologisia ja paleontologisia jäännöksiä. Noin 1 500 metriä merenpinnan yläpuolella olevassa puistossa on kauniita maisemia ja tyypillinen vuoristoilmaston eläimistö ja kasvisto.
Puistosta on löytynyt dinosaurusten fossiileita, tosin ei yhtä merkittäviä kuin Ischigualastosta, ja alkuperäisasukkaiden jäänteitä, kuten kalliopiirroksia. Talampayan solassa on näyttäviä kivimuodostelmia, jotka kohoavat 143 m:n korkeuteen. Sola on kapeimmillaan vain kahdeksan metriä leveä.
Puukengurut

Puukengurut ("Dendrolagus") on kenguruiden (Macropodidae) heimoon kuuluva suku, jossa on neljätoista lajia. Niitä tavataan Uuden-Guinean sademetsissä, Australian Queenslandissa ja sille välille jäävillä saarilla.
Puukengurut saattavat ensivilkaisulta näyttää häntäapinoilta, mutta lähempi tarkastelu paljastaa ne kenguruiksi: niillä on pitkät takaraajat, kummassakin jalkapohjassa polkuanturat, terävä kuono ja kolmikulmaiset korvat.
Puukengurut ovat sopeutuneet elämään puissa; niillä on varpaissa pitkät käyrät kynnet, jotka helpottavat puissa kiipeilyä. Vaikka puukengurut elävät osittain puissa, ovat ne kuitenkin ketterämpiä maalla liikkuessaan. Maan pinnalla ne selviytyvät esteistä helposti loikkimalla niiden yli.
Puukengurut syövät hedelmiä ja meheviä lehtiä.
Suvun neljästätoista lajista vain kaksi on luokiteltu elinvoimaisiksi IUCN:n punaisessa kirjassa, muilla on jonkun tason uhanalaisuusluokitus.
Sekä Papua-Uudessa-Guineassa että Australiassa alkuperäisasukkaat ovat arvostaneet puukenguruiden taljoja. Niitä on aikaisemmin metsästetty myös ravinnoksi.
Armenian filharmoninen orkesteri

Armenian filharmoninen orkesteri () on Armenian pääkaupungissa Jerevanissa toimiva sinfoniaorkesteri. Se perustettiin vuonna 1924. Orkesterin kotisali on Hatšaturjan-sali Jerevanissa, jonka lisäksi se on esiintynyt Venäjällä, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Itävallassa, Saksassa, Ranskassa, Espanjassa, Portugalissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Iranissa, Arabiemiraateissa, Libanonissa, Kyproksella, Kreikassa ja Turkissa.
Armenian filharmonisen orkesterin nykyinen ylikapellimestari on Eduard Topchjan. Orkesteri on levyttänyt muun muassa ASV Recordsille.
Mary Pierce

Mary Pierce (s. 15. tammikuuta 1975 Montreal, Kanada) on uransa vuonna 2006 loukkaantumisiin lopettanut ranskalainen tennispelaaja. Hän pelasi urallaan kuudessa kaksinpelin Grand Slam -finaalissa ja voitti niistä kaksi. Hän saavutti myös kaksi nelinpelin Grand Slam -mestaruutta. 
Piercen amerikkalainen isä ja ranskalainen äiti olivat matkalla Montrealissa, kun Mary syntyi. Hän kasvoi Yhdysvalloissa ja asuu nykyään Mauritiuksella. Piercellä olisi täten ollut mahdollisuus edustaa Ranskan sijasta joko Yhdysvaltoja tai Kanadaa, mutta hän valitsi Ranskan. Itse hän puhuu sekä ranskaa että englantia.
Tenniksen pelaamisen Mary Pierce aloitti 10-vuotiaana isänsä Jim Piercen aloitteesta. Vain kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Yhdysvaltojen alle 12-vuotiaiden mestaruuden. Vuonna 1989 hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin amerikkalainen pelaaja, joka teki debyyttinsä ammattilaiskiertueella. Ikää Piercellä oli tuolloin 14 vuotta ja 2 kuukautta (Jennifer Capriati rikkoi myöhemmin tuon ennätyksen). 
Vuonna 1994 Pierce selviytyi Ranskan avoimissa ensimmäistä kertaa Grand Slam -finaaliin pudottaen matkalla muun muassa Steffi Grafin. Finaalissa Espanjan Arantxa Sánchez Vicario oli kuitenkin parempi luvuin 6–4, 6–4. Vuotta myöhemmin Pierce voitti uransa ensimmäisen Grand Slam -tittelin Australian avoimissa voittaen finaalissa Vicarion 6–3, 6–2. Samana vuonna hän saavutti uransa parhaan rankingsijoituksen, kolmas.
Vuonna 1997 Pierce oli jälleen Australian avointen finaalissa, mutta Martina Hingis oli parempi luvuin 6–2, 6–2. Pierce selviytyi kauden päätteeksi vielä WTA:n mestaruuskilpailujen finaaliin, jossa hän hävisi kuitenkin Jana Novotnálle. Pierce oli samana vuonna myös mukana Ranskan voittoisassa Fed Cup -joukkueessa.
Uransa toisen Grand Slam -tittelin ja ensimmäisen nelinpelitittelin Pierce saavutti vuonna 2000 Ranskan avoimissa. Kaksinpelin finaalissa hän voitti Espanjan Conchita Martínezin luvuin 6–2, 7–5, ja hänestä tuli ensimmäinen ranskalainen naismestari sitten Françoise Durrin vuoden 1967 voiton jälkeen. Nelinpelin Pierce voitti yhdessä Martina Hingisin kanssa. 
Vuonna 2003 Pierce auttoi Ranskaa voittamaan Fed Cupin toistamiseen. 
Uran jälkeen.
Pierce lopetti peliuransa vuonna 2006 ja muutti vuonna 2008 Intian valtameressä sijaitsevaan Mauritiuksen saarivaltioon, jossa hän toimii helluntalaisyhteisössä eläen vaatimattomasti ja tehden lähetystyötä.
Ala-Malmi

Ala-Malmi () on Malmin peruspiiriin kuuluva osa-alue Koillis-Helsingissä, pääradan itäpuolella ja Lahdenväylän länsipuolella.
Ala-Malmilla asui vuonna 2024 noin 7 300 henkeä. Työpaikkoja löytyi erityisesti kaupan ja julkisten palvelujen parista, yhteensä alue tarjosi työtä vuonna 2022 noin 4 900 ihmiselle. 
Ala-Malmille on 2010-luvulla rakennettu omaleimainen asuinalue Ormuspelto, jonka kylkeen kaavoitetun Pikitehtaankorttelien alueen läpi kulkisi Viikin–Malmin pikaraitiotie. Myös Longinojanpuiston ja Tullivuorentien-Teerisuontien väliselle Pilvenpyörteen eli Sepänmäenpuiston alueelle on rakennettu uusia rivi- ja kerrostaloja Ala-Malmin läpi kulkevan Longinojan varteen. Sepänmäen matalat 1960-luvun kerrostalot aiotaan purkaa korkeampien tieltä. Kirkonkyläntien sillan pieleen nousi vuonna 2023 kaksi kauas näkyvää tornitaloa, joissa on pieniä asuntoja.
Ala-Malmilla sijaitsevat muun muassa Malmitalon kulttuurikeskus ja kirjasto (1994), Malmin uimahalli (1983), sosiaaliviraston toimipiste, kauppakeskus Malmin Nova (1987) sekä useita päiväkoteja ja kouluja. 
Oppilaitoksia.
Ala-Malmin oppilaitoksiin kuuluvat:
Malmin hautausmaa.
Alueen eteläosissa, Kehä I:n, Lahdenväylän, Ketokivenkaaren ja Pihlajamäentien välillä sijaitsee vuonna 1890 perustettu, ajan saatossa kasvanut Malmin hautausmaa.
Ylä-Malmi

Ylä-Malmi () on Malmin peruspiiriin kuuluva osa-alue Koillis-Helsingissä, pääradan ja Malmin rautatieaseman länsipuolella.
Ylä-Malmilla asui vuonna 2024 noin 6 600 henkeä ja työpaikkoja siellä oli vuonna 2022 noin 3 700.
Alueella sijaitsee useita päiväkoteja, Malmin ala-asteen koulu ja Malmin yläaste. Lisäksi Ylä-Malmilla sijaitsee Malmin peruspiirin alueen terveysasemana toimiva Malmin sairaala (Talvelantie 6) ja suuren Malmin evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkko.
Pohjois-Pasila

Pohjois-Pasila () on osa-alue Pasilan kaupunginosassa Helsingissä. Se sijaitsee Hakamäentien pohjoispuolella, pääradan ja Keskuspuiston välissä. Suuren osan Pohjois-Pasilan pinta-alasta vie VR:än ratapiha eli Ilmalan varikko, jonka yhteydessä on myös muun muassa Pohjolan Liikenteen linja-autovarikko. Lisäksi alueella sijaitsevat Posti Groupin pääkonttori ja lajittelukeskus sekä rakenteilla oleva Postipuistoksi nimetty asuntopainotteinen alue. Se valmistuu alueen länsireunaan Keskuspuiston rajalle 2020–2030-luvuilla kolmessa eri vaiheessa, joita kutsutaan Eteläiseksi, Keskiseksi ja Pohjoiseksi Postipuistoksi.
Vuoden 2023 lopussa Pohjois-Pasilassa oli noin 3 300 asukasta, kaikki Pohjoisen Postipuiston alueella. Helsingin kaupunki ennustaa 2030-luvulla Pohjois-Pasilan asukasluvun olevan yli 12 000 ja työpaikkojen määrän yli 2 000.
Historia.
Pohjos-Pasilan alue kuului Huopalahden kuntaan ennen vuoden 1946 suurta kuntaliitosta. Ennen vuotta 1949 suuri osa tästä alueesta oli VR:n kaatopaikkana. Vuosina 1949–63 siellä toimi Pasilan kaatopaikka, ja vuodesta 1970 lähtien alueella on ollut VR:n huoltoratapiha, Ilmalan varikko.
Pohjois-Pasilan pohjoisin osa kuului aikaisemmin Maunulanpuistoon, ja alueella sijaitsi 1970-luvulla rakennettu Metsälän Maaliikennekeskus. Keskukseen sijoittui useita logistiikkayrityksiä, ja sinne rakennettiin rautatieyhteys. Alueella sijainneet logistiikkatoiminnot siirrettiin kuitenkin Vantaalle vuonna 2015, ja Maaliikennekeskus purettiin. Kaupunki siirsi kaupunginosan rajaa 2010-luvulla niin, että alueesta tuli osa Pasilaa.
Eteläinen Postipuisto sijaitsee Ilmalan rautatieaseman läheisyydessä, Keskinen Postipuisto nykyisen Postin lajittelukeskuksen tienoilla ja Pohjoinen Postipuisto sivuaa Metsäläntietä ja Metsälän yritysaluetta. Viimeiseksi alueella rakennetaan keskiosat, kun Postin lajittelukeskuksen toiminnot siirtyvät muualle 2030-luvulla. Postipuistosta tulee tehokkaasti rakennettu asuinalue umpikortteleineen. Rakennusten kerrosluku on 5–8.
Entisen kaatopaikan alueella sijaitsevaa Eteläistä Postipuistoa alettiin esirakentaa syksyllä 2024. Maaperän puhdistustöiden hinnaksi on arvioitu noin 30 miljoonaa euroa ja työn kestoksi neljä vuotta. Eteläiseen Postipuistoon on kaavoitettu noin 152 000 kerrosneliömetriä asumista ja lisäksi 60 000 kerrosneliömetriä toimitilaa.
Liikenne.
Läheisellä Ilmalan rautatieasemalla pysähtyvät lähijunat A, I, L ja P. Autoliikenteen pysäköintiin on osoitettu Pohjoisessa Postipuistossa kaksi pysäköintitaloa.
Linja-autot 23 ja 63 kulkevat Pohjois-Pasilan länsilaitaa Postintaivalta pitkin. Postin lajittelukeskuksen yhteydessä on kaksi linja-autopysäkkiä, jotka palvelevat etupäässä Postin työntekijöitä. Linjojen 23 ja 63 pysäkit Postintaipaleella ja Metsäläntiellä palvelevat uudisalueen asukkaita, ja jälkimmäisellä pysähtyy myös linja-auto 56. Pohjoisessa Postipuistossa on myös HSL:än kaupunkipyöräasemia.
Joukkoliikenteen kasvavaan tarpeeseen on suunniteltu raitiotien jatkamista Ilmalasta. Osana Helsingin baanaverkkoa suunniteltu Metsälänbaana yhdistäisi Käpylän rautatieaseman ja Keskuspuiston muut baanareitit Pohjoisen Postipuiston kautta.
Alien (Kyyrian albumi)

Alien on Kyyria-yhtyeen toinen albumi vuodelta 1997. Levy äänitettiin Woodhouse Studiossa , Hagenissa, Saksassa 1996. Julkaisupäivämäärä oli 24. helmikuuta 1997, ja tuottajana toimi Kyyria.
Kappaleet.
Muut mainittavat.
Kappale "P.O.E." on myös julkaistu videona vuonna 2005 "Jyrki Lost Tapes Vol. 2" -kokoelmalla
Singlenä julkaistu kappale "Mind the Light" julkaistiin myös kokoelmalevyllä "Metalliliitto 2".
Studiossa yhtye äänitti myös kappaleen "Bat Meets the Purple", jonka levy-yhtiö Gun Records julkaisi vuonna 1996 kokoelmalla "GUN - Great Unlimited Noises".
Valdésin niemimaa

Valdésin niemimaa on niemimaa Atlantin rannikolla Chubutin maakunnassa Argentiinassa.
Suurin osa noin 3 625 km² laajuisesta niemimaasta on hedelmätöntä maata. Alueella on kuitenkin myös muutamia suolajärviä, joista suurin sijaitsee 40 metriä merenpinnan alapuolella.
Valdésin niemimaa on merkittävä luonnonsuojelualue ja se on listattu UNESCOn maailmanperintökohteeksi. Valinta tapahtui vuonna 1999. Rannikolla asuu merinisäkkäitä, kuten korvahylkeitä ja merinorsuja. Etelänmustavalaita löytyy Golfo Nuevolta ja Golfo San Josélta, jotka ovat suojellut merialueet niemimaan ja mantereen välissä. Nämä hetulavalaat tulevat alueelle toukokuun ja joulukuun välisenä aikana parittelemaan ja synnyttämään, koska lahtien vesi on tyynempää ja lämpimämpää kuin avomerellä.
Niemimaan sisäosassa elää nanduja, guanakoja ja maroja. Lintuja edustaa alueella ainakin 181 lajia, joista 66 on muuttolintuja.