tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Olli Kepsu

Olavi (Olli) Kepsu (19. joulukuuta 1922 Tampere – 13. lokakuuta 2001 Kotka) oli suomalainen jatkosodan pommikone- ja sissilentäjä. Hän sai mainetta vuonna 1944 tehtyään useita kaukopartioiden huolto- ja kuljetuslentoja Osasto Jaurin lentäjänä. Siviilissä hän toimi liikennelentäjänä. 
Olli Kepsun isä oli lentomestari Taneli Kepsu (1896–1941). Olli Kepsu aloitti sotapalveluksen jatkosodan aikana keväällä 1942 Lentolaivue 46:ssa Dornier Do 17-pommikoneen ohjaajana tehden pommituslentoja muun muassa Sekeheen. Huhtikuussa 1943 hän siirtyi Onttolaan Lentolaivue 44:ään Junkers Ju 88 -pommittajan ohjaajaksi. Vuonna 1944 Kepsu siirtyi vapaaehtoisena Osasto Jauriin joka hoiti kaukopartioiden kuljetusta ja huoltoa lentoteitse. Hän oli mukana vielä Lapin sodassa vastaavissa tehtävissä ja palveli sodan päätyttyä vuoden verran ilmavoimissa.
Kepsu oli sitten liikennelentäjänä Aero Oy:n ja Finnairin palveluksessa. Finnairista eläkkeelle jäätyään hän toimi vielä Caravelle-lentäjäna Hollannissa, Kalevi Keihäsen lentoyhtiön Spear Airin pääohjaajana Suomessa yhdessä Kyösti Karhilan kanssa sekä lensi Caravellella Syyriassa. Viimeisen lentonsa Kepsu teki 8. syyskuuta 1977 jolloin hänelle oli kertynyt 24 298 lentotuntia.
Johann Elert Bode

Johann Elert Bode (19. tammikuuta 1747 Hampuri – 23. marraskuuta 1826 Berliini) oli saksalainen tähtitieteilijä. Hänet tunnetaan Titiuksen-Boden lain muotoilusta ja popularisoinnista. Hän määritti Uranuksen kiertoradan ja ehdotti planeetalle sen nimeä.
Bode oli Berliinin observatorion (Berliner Sternwarte) johtaja ja kirjoitti useita alan kirjoja. Hän oli siten aikansa tärkein edustaja tähtitieteen alalla maassaan. Hänen tähtikarttaansa oli merkitty 12 000 ennen tuntematonta tähteä, mutta kartta on toki sittemmin vanhentunut. Bode perusti Berliinin tähtitieteellinen vuosikirjan.
Nikola Jorgić

Nikola Jorgić oli Bosnian serbi Dobojin alueelta. Hän palveli paikallisessa puolisotilaallisessa ryhmässä. 26. syyskuuta 1997 hänet tuomittiin kansanmurhasta Saksassa. Tämä oli ensimmäinen osallistujia vastaan voitettu oikeudenkäynti Bosnian kansanmurhassa. Jorgić tuomittiin elinkautiseen osallistumisesta Bosnian kansanmurhaan. 
Tausta.
Oberlandesgericht sai selville, että puolisotilaallinen ryhmä oli liittynyt Bosnian serbien hallituksen terroristiseen toimintaan. Jorgić, joka oli asunut Saksassa 1969–1997, oli syyllistynyt moniin rikoksiin. Yksi rikoksista oli verilöyly Grabskassa, jossa 22 ihmistä mukaan lukien vanhuksia ja vammaisia teloitettiin ennen kuin loput kyläläiset häädettiin. Hänen katsotaan olevan syyllinen myös seitsemän kyläläisen kuolemaan Sevarlijessa. Saksan Bundesgerichtsof hyläsi hänen valituksensa tuomiosta 30. huhtikuuta 1999. Euroopan ihmisoikeuksien tuomioistuin hyläsi 12. heinäkuuta 2007 Jorgićin valituksen.
Maksim Sokolović ja Novislav Đajić.
Toinen Saksan tuomioistuimen antama Bosnian kansanmurhaan liittyvä tuomio oli Maksim Sokolovićille. Sokolović tuomittiin 29. marraskuuta 1999 rikoksista, avunnannosta ja Genevan yleissopimuksen vakavista rikkomuksista. Vuonna 2001 Sokolović tuomittiin yhdeksän vuoden vankeuteen rikoskumppanuudesta Kalesijassa. Hänet vapautettiin yhdeksän vuoden jälkeen.
Myös Novislav Đajić (s. 1963) sai syytteen osallistumisesta kansanmurhaan, mutta tuomioistuin ei saanut riittävää varmuutta rikollisesta vakaumuksesta. Đajić todettiin syylliseksi neljääntoista murhaan ja yhteen murhayritykseen. Đajićin valitettua tuomiostaan Baijerin valituskamari sai selville, että rikokset oli tehty kesäkuussa 1992 Focan hallinnollisella alueella. Baijerin korkeampi alueellinen tuomioistuin tuomitsi Đajićin 23. toukokuuta 1997 viideksi vuodeksi vankeuteen. Hänet vapautettiin ennenaikaisesti ja karkotettiin kolmanteen valtioon.
Adele Addison

Adele Addison (s. 24. heinäkuuta 1925 New York, New York) on yhdysvaltalainen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan sopraano. Hän opiskeli Westminster Choir Collegessa, Princetonissa, ja Berkshire Music Centerissä Tanglewoodissa. Hän sai opetusta myös Povla Frijshilta.
Addison debytoi New Yorkissa vuonna 1952 ja lauloi sitten New England Operassa sekä New Yorkin kaupunginoopperassa. Hän teki lukuisia esiintymisiä muidenkin yhdysvaltalaisorkesterien kanssa, ja hänen ohjelmistonsa kattoi teoksia barokkiajalta 1900-luvun teoksiin.
Gearing-luokka

Gearing-luokka oli Yhdysvaltain laivaston 98 hävittäjän muodostama alusluokka, jonka alukset valmistuivat toisen maailmansodan lopulla ja pian sen jälkeen. Luokan alukset muistuttivat edeltäneen Allen M. Sumner -luokan aluksia, vaikka niiden rungon pituutta oli kasvatettu keskilaivasta 4,3 metriä, mikä mahdollisti suuremman polttoainetäytön kasvattaen toimintamatkaa.
Vuoden 1945 puolivälissä saatiin luokan ensimmäiset alukset palvelukseen, joten ne osallistuivat vain vähän sotatoimiin. Alusten palvelus kuitenkin jatkui aina 1970-luvulle, jolloin runsaasti luokan aluksia myytiin liittolaisille. Myydyt alukset jatkoivat palvelustaan vielä useita vuosia.
Yhdeksän luokan alusta jatkoi 2010-luvulle. Meksikon laivaston "ARM Netzahualcóytl" upotettiin 2014 keinotekoisekski riutaksi. "ROCS Chien Yang" ja "ROCS Sheng Yang" olivat huhtikuussa 2012 palveluskelvottomina laiturissa Kaohsiungissa Taiwanissa. Loput viisi ovat museoituina Izmirissä Turkissa "TCG Gayret", lähellä Gangneungia Etelä-Koreassa "ROCS Jeong Buk", Tainanissa Taiwanilla "ROCS Te Yang", Fall Riverissä Massachusettsissa "USS Joseph P. Kennedy Jr", lähellä Cheonania Etelä-Koreassa "ROKS Jeong Ju" ja Lake Charlesissa Louisianassa "USS Orleck". Lisäksi lähellä Busania museoituna ollut "ROKS Kang Won" romutettiin joulukuussa 2016.
Alukset.
Luokan aluksia tilattiin kaikkiaan 152 kappaletta, mutta toisen maailmansodan päättyessä monien tilaus peruutettiin. Vuonna 1943 tilatuista peruutettiin ennen kölinlaskua DD809-816 ja DD854-856, minkä lisäksi peruutettiin kaikki vuonna 1945 tilatut alukset, DD891-926, ennen kölinlaskua. Kaksi alusta romutettiin telakalla DD768-DD769 ennen vesillelaskua ja yhdeksän luovutettiin keskeneräisinä ja sijoitettiin reserviin DD719-721, DD766-767, DD791, DD824-825 ja DD827. Keskeneräisistä aluksista neljä valmistui 1949 erilaisina uuden sukellusveneentorjunta-aluksen prototyyppeinä ja kaksi romutettiin 1955. Loput odottivat liikekannallepanoa keskeneräisinä, kunnes ne romutettiin 1958-1961. Näistä aluksista "USS Timmerman" (DD-828) valmistui uusien suunnitelmien mukaisena koealuksena.
Aluksista 54 valmistui ennen Tyynenmeren sotatoimien päättymistä ja valmistuneiden lukumäärä nousi lopulta 93 alukseen. Aluksista ensimmäinen otettiin palvelukseen vuoden 1944 lopulla ja monet vasta sodan viimeisenä kuukautena, joten alusten palvelus jäi hyvin lyhyeksi sodan aikana.
Juho Piirainen

Johan Fredrik (Juho) Piirainen (12. huhtikuuta 1879 Kuopio – 22. joulukuuta 1917 Kokkola) oli suomalainen insinööri ja tehtailija joka murhattiin Kokkolassa joulukuussa 1917. 
Piirainen oli muuttanut Kokkolaan Oulusta ja toimi Hakalahdessa sijainneen Kokkolan venemoottoritehtaan teknillisenä johtajana. Hän oli osallistunut aktivistien toimintaan Kokkolassa jo vuonna 1905 ja kuulunut jäsenenä Voimaliittoon. Marraskuussa 1917 hän oli järjestämässä S/S Equityn Saksasta tuomien aseiden vastaanottoa Kokkolassa yhdessä Astley Rodénin ja Gunnar Staudingerin kanssa.
Kokkolassa valmistauduttiin marras-joulukuun aikana 1917 tuleviin tapahtumiin hankkimalla ja varastoimalla aseita joita punaiset saivat venäläiseltä sotaväeltä ja suojeluskunnat taas Saksasta tulleen aselaiva Equityn mukana. Marraskuun suurlakon aikana kaupungissa oli tappelunnujakoita ja punaiset tekivät tarkastuksia paikallisten porvareiden koteihin etsien aseita. Poliisin tehtävät olivat kaupungissa siirtyneet punakaartin työväenmiliisille. 
22. joulukuuta 1917 Kokkolan nykyisellä Mannerheimin aukiolla järjestettiin isot joulumarkkinat joiden yhteydessä valkoiset järjestivät Kokkolan raatihuoneen edustalla punaista miliisiä vastaan suunnatun protestikokouksen. Kokkolan punakaarti oli muutamaa päivää aiemmin vaatinut kaupunginvaltuustoa lakkauttamaan virallisesti entisen poliisilaitoksen ja myöntämään määrärahan sen korvaavalle miliisille. Valtuuston porvarijäsenet eivät tähän suostuneet ja miliisi aloitti sen vuoksi lakon. Kiihkeätunnelmaisen protestikokouksen aikana osapuolet syyttivät toisiaan kiihoituksesta ja tappolistojen tekemisestä vastapuolen edustajista. Myös Piirainen pit puheen protestikokouksessa arvostellen miliisin toimia. Edellisenä yönä lakossa olleet miliisit olivat vanginneet parikymmentä kaduilla partioinutta talonomistajaa ja sulkeneet heidät Kokkolan raatihuoneen kellarissa olevaan putkaan. Kokous päättyi käsirysyyn kun putkaan suljettuja yritettiin väkivalloin vapauttaa ja paikalle tullut venäläinen ratsuväenosasto lopetti markkinat ja kaupunkiin julistettiin ulkonaliikkumiskielto.
Piirainen ammuttiin myöhemmin saman päivän iltana kello 22 aikaan Mannerheimin aukiolla hänen ollessaan palaamassa kotiinsa. Polkupyöräänsä taluttanut Piirainen ammuttiin kun hän oli lukemassa pylvääseen kiinnitettyä ilmoitusta. Ampujan henkilöllisyys ei koskaan selvinnyt ja lehdet uutisoivat asiasta sen mukaan mikä sopi lehden omaan poliittiseen kantaan syyttäen siitä joko punaisia, venäläisiä sotilaita tai porvareiden lavastusta. Yleisemmin arvellaan että Piiraisen ampui joku jyrkän linjan punaisten kannattaja. Valkoiset nimittivät Piiraista myöhemmin suojeluskuntahistorioissaan "vapaussodan ensimmäiseksi uhriksi"
Kokkolaan saapunut Vaasan läänin kuvernööri sai tapaninpäivänä kaupunginvaltuuston ja työväenyhdistyksen edustajat tekemään sopimuksen järjestyksenpidosta ja kaupunkiin palkattiin 22 uutta miliisiä, joille kuvenööri lupasi lakkolaisten vaatiman vaaditun palkankorotuksen.
Piirainen haudattiin Ouluun.
Lowellin observatorio

Lowellin observatorio on tähtitieteellinen observatorio Yhdysvalloissa Arizonassa Flagstaffissa. Sen perusti Percival Lowell vuonna 1894, joten se on vanhimpia observatorioita Yhdysvalloissa. Se nimettiin National Historic Landmarkksi vuonna 1965. Siellä Clyde Tombaugh löysi Pluton vuonna 1930.
Keck-teleskoopit

Keck-teleskoopit ovat kaksi teleskooppia W.M.Keckin observatoriossa, lähellä Mauna Kean huippua Havaijin saarella. Se on yksi Mauna Kean observatorioista. Molemmissa observatoriossa on 10 metrin halkaisijaltaan oleva peili, joka koostuu 36 kuusikulmaisesta osasta. Teleskoopin paino on yksittäin 300 tonnia. Ne ovat suurimpia astronomisia teleskooppeja, jotka ovat vielä käytössä.
Alan Stern

Sol Alan Stern (s. 22. marraskuuta 1957 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ilmailu- ja avaruustekniikan insinööri ja planeettatutkija. Hän on New Horizons-avaruuslennon päätutkija ja Moon Expressin päätieteilijä.
Stern syntyi vuonna 1957 New Orleansissa, Yhdysvalloissa. Hän oli perheen ensimmäinen lapsi. Hänen isänsä oli Leonard Stern joka oli myyjä kemikaaliyrityksessä ja hänen äitinsä oli Joel Stern. Hän kiinnostui tähtitieteestä 1960-luvulla kun Yhdysvallat kävi kilpaa Neuvostoliiton kanssa avaruuden valloituksesta ja seurasi televisiosta Gemini- ja Mercury -lentoja.
Marc W. Buie

Marc William Buie (s. 1958) on yhdysvaltalainen tähtitieteilijä ja tuottoisa asteroidien löytäjä. Hän työskenteli Lowellin observatoriossa ja oli myös Sentinel Space Telescope -tehtävän tieteilijä B621:lle, joka on omistautunut suojaamaan Maata asteroiditörmäyksiltä. Vuonna 2008 hän muutti Southwest Research Instituten palvelukseen Boulderiin Coloradoon.
Buien tutkimus on keskittynyt Pluton ja Kuiperin vyöhykkeen ymmärtämiseen. Häntä ovat kiinnostaneet myös jääpinnat kaikkialla missä niitä esiintyy. Asteroidit, komeetat ja Maata lähestyvät taivaankappaleet ovat hänen omien sanojensa mukaan vain tutkimuksen sivupolkuja. Hän on kuitenkin nimennyt kaksi asteroidia, (9116) Billhamilton ja (65885) Lubenow.
Dianguirdé

Dianguirdé on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Diéman piirissä Malissa. Se sijaitsee 20 kilometriä Diémasta itään. Kunnassa on 12 000 ja kylässä 1 900 asukasta (vuonna 2009).
Dianguirdén kunnan pinta-ala on 2 623 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Diéman piirin Dioumara Koussatan, lännessä Madiga Sackon ja Diéman, pohjoisessa Nioron piirin Koréra Korén ja etelässä Kitan piirin Madinan ja Guémoukouraban kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Etelässä Kourouguén seudulla on kukkuloita. Vesistöt ovat sadekauden jälkeen kuivuvia pieniä jokia, joista tärkeimmät ovat Tianaba ja Banankalé.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 650 millimetriä. Kasvillisuus on pensassavannia.
Kuntaan kuuluu 14 kylää. Asukkaista 70 % on bambaroita, 15 % kagoroja ja 15 % maureja.
Dianguirdén ohi kulkee Bamakosta Kayesiin johtava päällystetty maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä, maissi, lehmänpapu ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Dianguirdéssa, Torodossa ja Béréléssä pidetään viikoittaiset markkinat. Nuoriso hakeutuu ansiotöihin kaupunkeihin tai pyrkii muttamaan ulkomaille.
Kunnassa toimii lastentarha, neljä alakoulua, yläkoulu sekä koulutus- ja kehittämiskeskus (CED). Terveyspalveluihin kuuluu kaksi terveyskeskusta ja kaksi sairastupaa. Vesihuolto käsittää kaivoja ja kolmisenkymmentä porakaivoa.
Paikallinen nähtävyys on Dianguidén lammen krokotiilit.
Rikissa Tanskalainen

Rikissa Tanskalainen (k. 1220) oli tanskalainen prinsessa, josta tuli Eerik X Knuutinpojan puolisona Ruotsin kuningatar.
Rikissan vanhemmat olivat Tanskan kuningas Valdemar I ja Minskin prinsessa Sofia. Avioliitto solmittiin samana vuonna kun sulhasesta tuli kuningas. Avioliitolla yritettiin luoda diplomaattisia suhteita Tanskaan, joka oli perinteisesti kannattanut Sverker-sukua Norjan kannattaessa Eerikin sukua. Kuningas Eerik kuoli kuusi vuotta myöhemmin, ennen esikoispoikansa Eerik Eerikinpojan syntymää. Tytär Ingeborg Eriksdotter meni naimisiin Birger-jaarlin kanssa.
David C. Jewitt

David C. Jewitt (s. 1958) on englantilainen tähtitieteilijä ja tähtitieteen professori Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa (UCLA). Hän on löytänyt ensimmäisen Pluton jälkeen löydetyn Kuiperin vyöhykkeen kappaleen Albionin. Hän on saanut Shaw Prize- ja Kavli Prize -palkinnot vuonna 2012 tunnustuksena työstä Kuiperin vyöhykkeen kappaleiden ja transneptunisten kohteiden parissa sekä aurinkokunnan muodostumista käsittelevistä tutkimuksista.
Nuoruus ja opiskelu.
Jewitt syntyi Lontoossa vuonna 1958. Hänen isänsä oli töissä tehtaan liukuhihnalla ja hänen äitinsä oli töissä puhelinvaihteessa. He asuivat yhdessä hänen isoäitinsä kanssa ja elämä oli vaatimatonta. Hän kiinnostui tähdistä jo nuorena ja sanoo, että hänellä on ollut hyvä onni, sillä hänen vanhempansa kannustivat häntä kaikessa, mistä hän oli kiinnostunut. Kotona kirjoja oli vähän, mutta puutetta paikkasi koulun kirjasto. Vähän toisella kymmenellä ollessaan hän tutustui koulussa fysiikkaan ja kiinnostui siitä heti.
Hän aloitti vuonna 1976 opiskelun University College Londonissa, jossa opiskeli fysiikkaa, matematiikkaa ja tähtitiedettä. Hän kertoi, että hänen opettajanaan oli professori Boyd, jolla oli innostava ja laaja-alainen opetustapa. Yliopistossa professori Mike Dworetsky kehotti häntä hakemaan California Institute of Technologyyn (Caltech). Hän ei ollut kuullut siitä aiemmin, mutta löysi tiedon että se liittyi Palomarin observatorioon ja Jet Propulsion Laboratoryyn, jotka hän tunsi, ja teki hakemuksen. Hän muutti Pasadenaan vuonna 1979.
Jane X. Luu

Jane X. Luu (s. heinäkuu 1963 Etelä-Vietnam) on vietnamilais-amerikkalainen tähtitieteilijä. Hän tutki Kuiperin vyöhykettä David C. Jewittin kanssa ja kuvasi sen kappaleita. Hänet palkittiin Kavli-palkinolla David C. Jewittin ja Michael E. Brownin kanssa vuonna 2012. Hän sai samana vuonna Jewittin kanssa myös Shaw-palkinnon.
Lapsuus ja muutto Yhdysvaltoihin.
Jane Luu syntyi Etelä-Vietnamissa vuonna 1963. Hän oli toinen lapsi perheessä, jossa oli hänen lisäkseen isosisko ja kaksi nuorempaa veljeä. Hänen vanhempansa olivat muuttaneet Etelä-Vietnamiin maan pohjoisosasta vuonna 1955. Luun isä opetti hänelle ranskaa. Vuonna 1975 Etelä-Vietnamin hallitus romahti, ja Luun perhe muutti Yhdysvaltoihin. Yhdysvalloissa perhe muutti vaihtelevien majoituspaikkojen jälkeen Paducahiin, Kentuckyyn, jossa he asuivat vuoden. Sen jälkeen perhe muutti Kalifornian Venturaan, jossa Janen isä toimi kirjanpitäjänä.
Opiskelu ja tutkimus.
Jane Luu meni lukion ("high school") jälkeen Stanfordin yliopistoon, jossa suoritti fysiikan kandidaatin tutkinnon (BA) vuonna 1984. Sen jälkeen hän oli töissä Jet Propulsion Laboratoryssä, joka johdatti hänet planeettatieteen pariin. Vuoden 1986 kesällä hän oli ylempään tutkintoon tähtäävässä koulutuksessa ("graduate studies") Nepalissa Massachusetts Institute of Technologyn (MIT) planeettatieteellisen laitoksen tutkimuksissa. Hän tapasi siellä David Jewittin, joka toimi hänen ohjaajanaan.
Vuosina 1986–1990 Luulla oli vapautta opinnoissaan, ja hän pystyi tutkimaan kaikkea, mikä häntä kiinnosti vailla suurempia velvollisuuksia. Hän teki yhteistyötä Jewittin kanssa monissa projekteissa, joissa tutkittiin aurinkokunnan komeettoja, asteroideja, sekä pikkuplaneettoja. Vuonna 1987 Luu ja Jewitt aloittivat tutkimuksen, jossa tutkittiin, ovatko aurinkokunnan uloimmat osat niin tyhjiä kuin ne näyttivät olevan. Työhön kului 20 vuotta. Jewitt lopetti MIT:ssä vuonna 1988 ja siirtyi Havaijin yliopistoon, jonne myös Jane Luu muutti, sillä hän halusi työskennellä Jewittin kanssa. Hän ei kuitenkaan lopettanut MIT:ssä, jossa suoritti tohtorintutkinnon (Ph.D.) vuonna 1990. Syksyllä 1990 hän jätti Havaijin ja siirtyi jatko-opiskelemaan Harvard-Smithsonian Astrofysiikan keskukseen Cambridgeen Massachusettsiin. 
Jane Luu löysi Jewittin kanssa 30. elokuuta 1992 Havaijin yliopiston 2,2-metrisellä kaukoputkella Mauna Keassa kohteen . Se sai myöhemmin nimekseen 15760 Albion. Se oli ensimmäinen Pluton jälkeen löydetty Kuiperin vyöhykkeen transneptuninen kohde. Syksyllä 1994 Jane Luusta tuli Harvardin yliopiston tähtitieteen osaston professori.
Henkilökohtainen elämä.
Jane Luu on naimisissa Leidenin yliopistossa tapaamansa Ronnie Hoogerwerfin kanssa. Pariskunnalla on tytär Eliot.
Martin Bruns

Martin Bruns on sveitsiläinen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan baritoni. Hän opiskeli alun perin viulunsoittoa Baselissa ja oli Bernin sinfoniaorkesterin jäsenenä. Tämän jälkeen hän opiskeli Daniel Ferron johdolla New Yorkin Juilliard Schoolissa. Hän saavutti merkittävää suosiota konsertti- ja oratorioesiintymisillään eri puolilla Eurooppaa. Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa sellaisten kapellimestareiden kuin Marcello Viottin, Ivor Boltonin, Gerard Schwarzin, Eric Ericsonin, Heinz Holligerin, Yoav Talmin, Ari Rasilaisen, Peter Ruzickan ja Jonathan Nottin kanssa. 
Bruns on tehnyt yhteistyötä monien sinfoniaorkesterien ja sellaisten pianistien kuin Jan Philip Schulzen, Ulrich Eisenlohrin sekä Brian Zegerin kanssa. Hän on tulkinnut myös oopperakirjallisuuden rooleja, joihin lukeutuvat Figaron ja Papagenon osuudet. Hän on esiintynyt muun muassa Baijerin valtionoopperassa ja Deutsche Oper am Rheinissa.
Chad Trujillo

Chadwick A. ”Chad” Trujillo (s. 1973) on yhdysvaltalainen tähtitieteilijä, kääpiöplaneettojen löytäjä ja toinen kääpiöplaneetta Eriksen löytäjistä.
Trujillo on tutkinut useiden transneptunisien kohteiden kiertoratoja. Vuonna 2005 ilmoitettiin että Trujillo, Michael E. Brown ja David L. Rabinowitz löysivät kääpiöplaneetta Eriksen vuonna 2003.
Orcus (mytologia)

Orcus oli roomalaisessa mytologiassa kuoleman ja manalan pelätty jumala sekä Juppiterin veli. Hän oli kreikkalaisen mytologian Plutonin eli Haadeksen roomalainen vastine. Orcuksen nimi oli myös manalan synonyymi. Myöhemmässä perinteessä hän sulautui Dis Paterin kanssa.
Astley Rodén

Astley Waldemar Rodén (30. elokuuta 1887 Kokkola – 17. toukokuuta 1948) oli suomalainen Kokkolassa vaikuttanut konsuli, huolinta-alan liikemies ja suojeluskuntajohtaja.
Astley Rodénin isä oli konttoristi Otto Waldemar Rodén joka perusti 1884 Kokkolaan nykyisin Oy M. Rauanheimo Ab:n nimellä toimivan laivanselvittelyä, puutavaran välitystä, huolintaa ja rahtausta harjoittaneen "Ab Otto Rodén Oy":n. Astley Rodén otti Ykspihlajan satamassa toimineen liikkeen haltuunsa isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1908. 
Rodén oli perustamassa Kokkolaan suojeluskuntaa syksyllä 1917 ja toimi sen päällikkönä. Marraskuussa 1917 hän oli järjestämässä S/S Equityn Saksasta tuomien aseiden vastaanottoa Kokkolassa yhdessä tehtailija Juho Piiraisen ja Gunnar Staudingerin kanssa.
Suomen sisällissodan alkaessa Rodén oli mukana Kokkolan valtauksessa tammikuun lopulla 1918 ja osallistui venäläisten upseerien kanssa Kruunupyyssä käytyihin neuvotteluihin joiden päätteeksi sovittiin venäläisten antautumisesta. Kokkolan eteläpuolella sijaitsevassa Norrmossenissa teloitettiin 29. huhtikuuta Kokkolan suojeluskunnan päällikön Astley Rodénin johdolla 47 punavankia, jotka haudattiin paikalle kaivettuun joukkohautaan. Vuonna 1967 vainajat siirrettiin kirkkoherra Johannes Sillanpään aloitteesta Marian hautausmaalle.
Rodén oli mukana perustamassa helmikuussa 1929 "Ab Yxpila Stevedoring Co. Props Ltd" nimistä huolinta-alan yhtiötä raakapuun ja sahatavaran huolintaa ja ahtausta varten. Yhtiö hallitsi puutavarankäsittelyä Ykspihlajan satamassa toiseen maailmansotaan asti ja Rodén omisti 30% yhtiöstä. Jatkosodan aikana 1941–1943 Ykspihlajan satama oli tärkeä Suomessa olevien saksalaisten joukkojen tarvikkeiden purkusatama ja Ab Otto Rodén Oy ja Ab Yxpila Stevedoring Co hoitivat yksin tuottoisan alusten huolinnan ja lastien purkamisen.
Sotien jälkeen 1945 loviisalaisen Nordström-konsernin omistamat Oy M. Rauanheimo Ab ja Oy Liinahamari Stevedoring Co Ab siirsivät toimintansa Petsamosta Kokkolaan. Vuonna 1954 Oy M. Rauanheimo osti Oy Otto Rodén Ab:n ja Yxpila Stevedoring Co:n osakkeet jonka jälkeen yhtiöiden toiminta jatkui satamassa Oy M. Rauanheimo Ab:n nimellä. Oy M. Rauanheimon omistus siirtyi 1983 Auto-Harolle, 1988 Botnia Shippingille ja 2001 KWH-konsernille joka nykyisin omistaa sen.
Rodén toimi Ruotsin, Tanskan ja Alankomaiden varakonsulina Kokkolassa. Hänellä oli kaupunkiasunto Vesitorninkatu 2:ssa ja huvila Soldatskärillä. 
Vuonna 1945 Rodén perusti vielä "Oy Yxpila Ab":n jatkamaan vuonna 1939 aloittaneen Ykspihlajan sahan toimintaa. Saha tuhoutui tulipalossa vuonna 1966.
Hippolyte Girardot

Hippolyte Girardot (syntyjään "Frédéric Girardot", s. 10. lokakuuta 1955 Boulogne-Billancourt, Ranska) on ranskalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Hippolyte Girardot teki elokuvadebyyttinsä filmissä "La femme de Jean" (1974), mutta varsinaisen läpimurtonsa hän teki 1980-luvun rooleillaan, esimerkiksi Jean-Luc Godardin filmissä "Etunimi Carmen" ("Prénom Carmen", 1983) ja Francis Girod'n filmissä "Valta ja rakkaus" ("Le bon plaisir", 1984). Ura on sen jälkeen jatkunut tiiviinä 2010-luvulle ja se on laajentunut teatteri- ja televisiotuotantoihin. Hän on saanut kolme César-palkintoehdokkuutta: lupaavimman näyttelijän ehdokkuus vuonna 1985 sekä parhaan miesnäyttelijän ehdokkuus vuosina 1990 ja 1992.
Vanth (mytologia)

Vanth on jumalatar Etruskien uskonnossa. Hänet näkee usein hautaustaiteessa ja sarkofageissa.
Vanthilla ei ole vastinetta kreikkalaisessa mytologiassa ja yleensä kuvataan siivillä.
Varuna

Varuna on taivaan jumala Veda-kirjoissa, myöhemmin hän oli myös veden jumala.
Hindujen Puranassa hän on merten jumala, hänen kulkuneuvonsa on Makara (merihirviö) ja hänen aseensa on Pasha.
Jouppi (Espoo)

Jouppi on Espoon keskuksen kaupunginosan osa-alue Tuomarilan länsipuolella ja Sunan pohjoispuolella. Jouppi jakautuu kahteen alueeseen, joista luoteisosan nimi on Joupinmäki ja kaakkoisosan Joupinlaakso. Näistä Joupinmäki on enimmäkseen kerrostaloaluetta ja Joupinlaakso pientaloaluetta.
Historiaa.
Jouppi on saanut nimensä Jofsin tilasta, jolle kuuluvaa peltoa alue aiemmin oli. Jofsin tila sai nimensä 1500-luvun isännän Jakob Mårtenssonin mukaan, jonka etunimestä käytettiin puhuttelumuotoa Jop. Jofsin talo oli olemassa vielä ainakin 1900-luvun alkupuolella rantarataa rakennettaessa, muttei ole säilynyt nykypäivään. Vuonna 1938 alue katsottiin osaksi Tuomarilan kylää. Jouppi-nimi on otettu alueen kaavanimistössä käyttöön 1970, ja Jofsia kutsuttiin tätä ennen suomeksi myös nimellä Joussi. Omaksi alueekseen Jouppia on alettu Espoon opaskartassa merkitä vuodesta 1984 lähtien.
Urkurakentaja Veikko Virtanen aloitti urkujen rakentamisen vuonna 1951 isänsä Jalmari Virtasen puusepänverstaalla, jonka tämä oli perustanut nykyisessä Joupinlaaksossa sijainneelle kesämökilleen vuonna 1937.
Salacia (jumalatar)

Salacia oli meren jumalatar roomalaisessa mytologiassa. Hän oli Neptunuksen vaimo. Hänen kreikkalainen vastineensa oli Amphitrite, Poseidonin vaimo.
Quaoar (mytologia)

Quaoar on luoja-hahmo Etelä-Kalifornian intiaanikansojen mytologiassa. Tongva-intiaanien luomistarussa ensimmäiset jumaluudet syntyvät Quaoarin tanssista ja laulusta, ja yhtyvät sitten tanssiin ja lauluun josta syntyy lisää jumaluuksia, jättiläisiä ja lopulta ensimmäiset ihmiset. 
Transneptuninen kohde 50000 Quaoar on nimetty Quaoar-hahmon mukaan.
Nathalie Nattier

Nathalie Nattier (syntyjään "Nathalie Belaïeff", 19. toukokuuta 1925 Pariisi – 19. kesäkuuta 2010 Lagny-sur-Marne) oli ranskalainen näyttelijä. Hän aloitti filmiuransa 1940-luvulla. Vuosien 2002 ja 2003 filmirooleillaan hän teki comebackin 40-vuotisen tauon jälkeen. Hänellä oli rooli muun muassa elokuvissa "Yön portit" ("Les Portes de la nuit", 1946), "Le château de la dernière chance" (1947) ja "Vaaleita tyttöjä Tangeriin" ("Détournement de mineures", 1959).
Jun Chen

Jun Chen on kiinalais-amerikkalainen tähtitieteilijä ja pikkuplaneettojen löytäjä.
Chen väitteli tohtoriksi Hawain yliopistosta vuonna 1997 ja työskentelee ohjelmistokehittäjänä.
Yhdessä David Jewittin ja Jane Luun ja muiden tähtitieteilijöiden kanssa, hän on löytänyt monia Kuiperin vyöhykkeen kappaleita.
Lääne-Harjun kunta

Lääne-Harjun kunta sijaitsee Luoteis-Virossa Harjumaan maakunnassa.
Sijainti.
Lääne-Harjun kunta sijaitsee Suomenlahden etelärannalla rajoittuen idässä Harkun ja Sauen kuntiin sekä Keilan kaupunkiin. Lounaan puolella naapurikuntana on Lääne-Nigulan kunta.
Hallinto.
Lääne-Harjun kunta muodostettiin lokakuussa 2017 yhdistämällä Keilan, Padisen ja Vasalemman kunnat sekä Paldiskin kaupunki. Kunnassa on 12 881 asukasta (1.1.2018). Kunnan keskuspaikka on Paldiski.
Kunta muodostuu Paldiskin kaupungista (linn), Karjakülan, Keila-Joan, Kloogan, Rummun, Vasalemman ja Ämarin pienkauppaloista (alevik) sekä 44 kylästä (küla).
Liikenne.
Valtatie 8 Tallinnasta Paldiskiin ja kantatie 17 Keilasta Haapsaluun kulkevat Lääne-Harjun kautta. Keilasta kulkee rautatie länteen Paldiskiin ja Kloogarannaan sekä etelään Sauen Riisipereen. 
Ämarin sotilaslentokenttä sijaitsee Lääne-Harjun kunnassa, Ämarin pienkauppalassa.
Interventionismi

Interventionismi on poliittinen ei-puolustuksellinen joidenkin kansakuntien tai muiden geopoliittisten toimivaltuuksien harjoittama talousmalli, joka manipuloi taloutta tai yhteiskuntaa. Käsitteen yleisimpiä sovelluksia ovat taloudellinen interventionismi (valtion puuttuminen omaan talouteen) ja ulkomaille tähtäävä interventionismi (valtion puuttuminen toisen kansakunnan taloudellisiin asioihin osana ulkopolitiikkaansa). Interventionistit haluavat taltuttaa yksityisomaisuuden ja markkinatalouden instituutioita yhteiskunnan edunajajaksi. Ludwig von Mises määritteli teoksessaan "Interventionismin kritiikki" interventionismin käsittämään sellaiset valtiolliset toimet, joilla rajoitetaan tuotantovälineiden yksityisten omistajien ja entrepreurien mahdollisuutta käyttää hallussaan olevia taloudellisia keinoja haluamallaan tavoin.
Interventionismi pyrkii olemaan poliittinen keskitie tai kolmas tie sosialismin ja kapitalismin välillä.
Jyrki Katainen kuvasi interventionistista ajatusmallia kertoessaan, kuinka ”markkinavoimista on nyt otettu niskalenkki” finanssikriisin jälkimainingeissa.
Ideologia.
Interventionistisessa politiikassa annetaan yksityisen sektorin pysyä tuotannontekijöiden pääasiallinen omistajana ja säilytetään muut vapaiden markkinoiden ominaisuudet kuten yrittäminen, mutta estetään kapitalismiin kuuluvia instituutioita aiheuttamasta taloudellista sekaannusta ja epäreilusti käyttämästä hyväkseen enemmistöä ihmisistä. Valtion tulisi interventionismia kannattavien mukaan rajoittaa verotuksella ja laeilla paljon pääomaa omistavien luokkien rikastumismahdollisuuksia, jotteivät heidän päämääränsä vahingoita vähäosaisempien ihmisten elämäntilannetta. Interventioita ja valtiovallan väliintuloja kannattavien mielestä vapaaehtoinen vaihdanta ja esteetön markkinatalous eli laissez-faire-tyylinen valtion minimaalinen puuttuminen talouteen olisi epäoikeudenmukaista. Mutta sen huonojen puolten vähentämiseksi ei tarvitse poistaa kapitalismia kokonaan. Kapitalistista järjestelmää voidaan parantaa valtion interventiopolitiikalla yrittäjien ja kapitalistien toimien kanssa. Tällaisella valtiollisella talouteen puuttumisella vältetään totalitaarinen sosialismi samalla kun säilytetään kapitalismista ne ominaisuudet, jotka ovat säilyttämisen arvoisia.
Interventionismi käytännön politiikassa.
Keskuspankkitoiminta, pankkien talletussuojat, sekä vähimmäisvarantojärjestelmä ovat interventionistisia toimia. Ne luovat institutionaalisia sekä velkavipukäytäntöihin perustuvia muutoksia rahoitusmarkkinoille, samalla mahdollistaen hyvin suurten voittojen saavuttamisen pankki- ja finanssisektorilla.
Interventionismissa markkinatalouden keskeiset järjestelmätekijät – kuten markkinamekanismin hinnanmuodostus sekä liiketaloudelliset voitot ja tappiot – tuhoutuvat keskuspankkien elvytyksellä sekä tappioiden muuttuessa julkisiksi. Sijoittajat ja pääoman suuromistajien luokka menettää taloudellista ylivaltaansa.
Bailey Bram

Bailey Bram (s. 5. syyskuuta 1990 Winnipeg, Manitoba) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on Kanadan maajoukkueen pelaajana saavuttanut olympialaisissa yhden hopeamitalin sekä MM-kilpailuissa yhden kullan ja neljä hopeaa. Seuratasolla hän edustaa CWHL-seura Calgary Infernoa.
Bram sai olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2012 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2017. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa vuonna 2008.
Bram on seuratasolla edustanut Mercyhurstin yliopistoa vuosina 2008–2012, Brampton Thunderia 2012–2013, ruotsalaista Linköping HC:tä 2013–2014 sekä Calgary Infernoa vuodesta 2014. Hän voitti CWHL:n mestaruuden eli Clarkson Cupin vuonna 2016.
Pentti Aho (kirjailija)

Pentti Aho (7. lokakuuta 1934 Metsäpirtti – 27. joulukuuta 2019 Espoo) oli suomalainen kirvesmies, rakennusmestari ja kirjailija. 
Rakennusalalle sijoittuvien kaunokirjallisten teosten lisäksi Aho on kirjoittanut teoksen "Punakapteeni Simo Suden kohtalo" enostaan Simo Sudesta joka kuoli Stalinin puhdistuksissa.
Aho oli syntynyt Karjalan Kannaksella Metsäpirtissä.
Unkarin parlamenttivaalit 2018

Unkarin parlamenttivaalit 2018 järjestettiin Unkarissa 8. huhtikuuta 2018.
Istuvan pääministerin Viktor Orbánin Fidesz-puolue johti mielipidetiedusteluja ennen vaaleja.
Fidesz sai vaaleissa noin 49 prosentin kannatuksen, mikä toi sille kahden kolmanneksen määräenemmistön parlamenttipaikoista. Orbán sai näin vaaleissa jatkokauden pääministerinä.
Tulokset.
Unkarin parlamentin vaali 2018
! colspan="3" rowspan="2" style="text-align:left;"| Puolueet
! colspan="3"| Party list
! colspan="1"| FPTP
! rowspan="1" colspan=2| Yhteensä
! width="75"| Ääniä
! width="30"| %
! width="30"| Paikat
! width="30"| Paikat
! width="30"| Paikat
! width="40"| /
Pinakoli

Pinakoli (C6H14O2) on dioleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä ja hajusteissa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa pinakoli on värittömiä kiteitä. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen heksahydraatti (C6H14O2·6H2O). Pinakoli liukenee hieman veteen ja liukoisuus lämpimään veteen on suurempi kuin liukoisuus kylmään. Yhdiste liukenee hyvin etanoliin ja dietyylieetteriin. Happamissa olosuhteissa pinakoli toisiintuu pinakoloniksi ja tämä reaktio tunnetaan pinakolitoisiintumisena.
Valmistus ja käyttö.
Pinakolia valmistetaan pelkistämällä asetonia magnesium- tai natriumamalgaaman avulla tai asetonin elektrolyyttisellä pelkistyksellä.
Pinakolia käytetään lähtöaineena valmistettaessa esimerkiksi lääkeaineita ja sitä voidaan myös käyttää hajusteissa
Vanda Juknaitė

Vanda Juknaitė (s. 29. marraskuuta 1949 Papiliai) on liettualainen kirjailija. Hänen tuotantonsa käsittää esseitä, näytelmiä ja novelleja. 
Juknaitė opiskeli liettuan kieltä Vilnan yliopistossa ja työskenteli sen jälkeen opettajana Klaipėdan konservatoriossa ja vuodesta 1975 kasvatustieteellisessä korkeakoulussa. Lisäksi hän on työskennellyt katulasten, asunnottomien ja vammaisten parissa. 
Ensimmäisen kirjansa "Punainen kettu", Juknaitė julkaisi vuonna 1983. Hänen huomattavasti merkittävämpi teoksensa ilmestyi vuonna 2002. Se käsittelee Liettuan iloja että yhteiskunnallisia vaikeuksia sen siirtyessä kommunistisesta diktatuurista demokratiaan. Hän nostaa esiin myös vammaisten ja hylättyjen lasten ajatuksia. Aikaisemmin hän otti esiin liettualaisten traagiset kokemukset massakyydityksistä. Kun miehet vietiin väkisin Siperiaan, jäi naisten harteille sekä yhteiskunnan pyörittäminen että kulttuurin siirtäminen lapsille. 
Vuonna 2008 Liettuan valtio palkitsi hänet toimistaan tehdä liettualainen kulttuuri maailmalla tunnetuksi ja ymmärretyksi.
LME

LME voi tarkoittaa jotakin seuraavista:
Sodan ja rauhan keskus Muisti

Sodan ja rauhan keskus Muisti on Mikkelissä kesällä 2021 avattu humanistis-yhteiskuntatieteellinen tiedekeskus. Toiminta on organisoitu osakeyhtiömuotoisesti. Muisti johdattaa kävijät sodan ilmiöön ja kulttuuriperintöön. Yhdessä samassa rakennuksessa toimivan Päämajamuseon kanssa Muisti muodostaa sotahistoriallisen museokokonaisuuden, joka kertoo sodasta edistääkseen rauhaa. 
Muistin toiminnan keskiössä ovat sotaa ilmiönä käsittelevät, uusinta tieto- ja viestintäteknologiaa hyödyntävät näyttelyt ja verkkopalvelut. Muistin näyttelyt kertovat historiasta, mutta kysymyksenasettelu, esittämisen tavat ja painopisteet nousevat nykypäivän tarpeista ja vastaavat kulloinkin ajankohtaisiin kansainvälistä politiikkaa, sotaa ja ihmisten kokemuksia koskeviin kysymyksiin. Muisti tarjoaa vertailu- ja samaistumiskohteita historiasta.
Näyttelyt.
Muistin ensimmäinen näyttelykokonaisuus "Poikkeustila" käsittelee toista maailmansotaa. Poikkeustila sisältää yhteensä kahdeksan näyttelykohdetta, joiden näyttelykierto on mukautettu Päämajamuseon näyttelyn kanssa. Sodan ja rauhan keskus Muistin näyttely sisältää yli tuhat neliömetriä näyttelytilaa ja yli 600 historiallista kuvaa.
Muistin näyttelytyötä ohjaa tieteellinen neuvottelukunta, jossa on jäseninä historioitsijoita sekä kulttuurintutkimuksen, historian didaktiikan ja tiedekeskuspedagogiikan asiantuntijoita. Neuvottelukunta varmistaa jatkuvan yhteyden säilymisen tutkijoihin, ajankohtaiseen tutkimustietoon ja tutkimusta tekeviin instituutioihin.
Näyttelyjen taustalla on tietosisältöjen lisäksi Muistin oma oppimissuunnitelma, joka pohjaa kansallisiin opetussuunnitelmiin. Muisti pyrkii mahdollistamaan erilaisten historia- ja yhteiskuntatieteisiin kuuluvien taitojen oppimisen: historiallisen empatian ja eettisen ajattelun kehittymisen, syy- ja seuraussuhteiden ja laajojen kokonaisuuksien hahmottamisen, lähdekriittisyyden ja omien tulkintojen tekemisen sekä uteliaisuuden heräämisen ja elinikäisen oppimisen mallien omaksumisen. 
Tunnustuksia.
Mikkelin Nuorkauppakamari myönsi Vuoden mikkeliläinen -tunnustuksen (2021) Sodan ja rauhan keskus Muistille. Tunnustuksen vastaanotti Muistin toimitusjohtaja Olli-Pekka Leskinen.
Sodan ja rauhan keskus Muistin ja Päämajamuseon muodostama museokokonaisuus eteni finaaliin eli neljän kärkimuseon joukkoon Vuoden museo -kilpailussa (2022).
Mikkelin Seudun Matkailupalvelu ry myönsi vuosikokouksessaan 1. kesäkuuta 2022 Vuoden matkailuteko 2021 -palkinnon Sodan ja rauhan keskus Muistille. Palkinto myönnetään ansiokkaasti tehdystä työstä Mikkelin seudun vetovoimaisuuden ja matkailuelinkeinon hyväksi.
Samuel Ödmann

Samuel Lorentz Ödmann (25. joulukuuta 1750 Växjö, Ruotsi – 2. lokakuuta 1829 Uppsala) oli ruotsalainen teologi, luonnontutkija, kulttuurihistorioitsija ja virsirunoilija. 
Hän oli kotoisin Växjöstä, jossa hän kävi koulunsa ja aloitti opintonsa 1768 Uppsalan yliopistossa. Hän opiskeli luonnontieteitä Carl von Linnén johdolla. Hänet vihittiin papiksi Växjössä 1773. Opintojensa jälkeen hän toimi pappina Värmdön saarella Tukholman saaristossa. Siellä hän luki paljon ja tutki luontoa ja hänestä kehittyi taitava luonnon tutkija, kalastaja ja metsästäjä. Erityisesti hänen linnustoa koskevat tutkimuksensa herättivät kansainvälistäkin huomiota. Vuosina 1780–1793 hän julkaisi lukuisia luontoa ja eläimiä käsitteleviä artikkeleja Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian julkaisuissa. Hänet valittiin myös akatemian jäseneksi numerolla 229 vuonna 1784. Mutta luonnossa liikkumiselle tuli loppu: Ödmann sairastui 1790-luvun alussa vaikeaan "saaristohorkaksi" sanottuun vilutautiin. Sairastumisensa jälkeen hän eli kokonaan asuntonsa seinien sisällä ja muutti Värmdöstä Uppsalaan. 
Samuel Ödmann oli aikansa merkittävä persoonallisuus. Hänet valittiin Vanhan Uppsalan kirkkoherraksi 1790, ja 1799 hänestä tuli Uppsalan yliopiston professori ja pappisseminaarin johtaja. Hän oli täysin terve, kunhan hän sai pukeutuneena maata sängyssään huoneessa, jonka lämpötila ei saanut laskea +24 °C alapuolelle. Tuli paloi kaakeliuunissa ympäri vuoden, tuulettaminen ei tullut kysymykseenkään. Tässä huoneessaan hän piti luentoja, komiteoiden kokouksia, se oli hänen ruokasali, työhuone, kirjasto ja makuuhuone. Hän otti osaa pappienkoulutukseen, kirkkokäsikirjan uudistukseen, raamatunkäännöstyöhön ja virsikirjatyöhön, hänen sanotaan silti johtaneen tiedekuntaansa, jopa koko yliopistoakin. Vuoteessa maaten hän luennoi ylioppilaille, korjasi heidän saarnaluonnoksiaan ja johti seminaariharjoituksia. Tupakansavun täyttämässä huoneessaan hän jopa ohjasi ylioppilaiden lauluharjoituksia. Hänet tunnettiinkin aikoinaan nimellä ”Gubben i sängen” (). 
Ödmannin työkyky oli hämmästyttävä. Hän julkaisi muun muassa kymmeniä matkakuvauksia, jotka saivat suuren lukijakunnan. Hän julkaisi oman virsikirjaehdotuksen, "Försök till Kyrko-Sånger," jossa oli 76 hänen kirjoittamaansa ja yhdeksän hänen muokkaamaansa virttä. Omasta mielestään hän ei ollut runoilija, hän sanoi virsistään, että ”niissä ei ole mitään runoutta, vaan Jumalan sanaa runomitassa ja mielestäni puhtaalla kielellä se on ainoa, mitä minä osaan”. 
Hän osallistui Ruotsin virsikirjatyöhön 1814 julkaistun koelaitoksen tekemiseen. Ruotsin vuoden 1819 virsikirjaan hänen virsiään tuli 28. Nykyisessä Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi hänen kirjoittamansa virsi (542, Armahda, oi Herra, meitä / Herre, dig i nåd förbarma). Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa niitä on neljä (235 Armon lähde, Jeesuksemme / Du, som i ditt ord förkunnar, 253 Herra, joka vartioitset /Du, som din församling vårdar, 255 Taivasten taivaisiin/ Se, milde Gud! i nåd, ja 391 Armahda, oi Herra, meitä / Herre! dig i nåd förbarma; Hör ditt Zions bittra klagan).
Ailton Canela

Ailton Cesar Junior Alves da Silva (18. marraskuuta 1994 Matão, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija, joka pelasi vasemman laitahyökkääjän pelipaikalla. Hän oli pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hänet tunnettiin nimellä Ailton Canela ja Canela. Canela kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Dener Assunção Braz

Dener Assunção Braz (28. kesäkuuta 1991 Bagé, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Dener. Hänen viimeisin seuransa oli Chapecoense. Dener kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Sérgio Manoel Barbosa Santos

Sérgio Manoel Barbosa Santos (8. syyskuuta 1989 Xique-Xique, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Sérgio Manoel. Hänen seuransa oli Chapecoense. Sérgio Manoel menehtyi lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Matheus Biteco

Matheus Bitencourt da Silva (28. kesäkuuta 1995 Porto Alegre, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Matheus Biteco. Hänen seuransa oli Chapecoense. Matheus Biteco kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Norjan metsämuseo

Norjan metsämuseo () on Elverumissa Hedmarkin läänissä Kaakkois-Norjassa sijaitseva metsä- ja metsästysmuseo, jonka näyttelyt kattavat laajasti metsäkulttuurin, metsänkäytön, metsästyksen ja kalastuksen eri osa-alueet. 
Museossa käy vuosittain noin 100 000 vierailijaa, ja se on kävijämäärällä mitattuna yksi Norjan suosituimmista museoista. Vuosittain elokuussa järjestettävät pohjoismaiset metsästys- ja kalastusmessut on suosittu eränkävijöiden tapahtumaviikonloppu, jossa käy yli 30 000 messuvierasta.
Metsämuseon yhteydessä toimii museokauppa ja Elverumin alueen turistineuvonta.
Ulkoilmamuseo.
Metsämuseo sijaitsee Glommajoen varrella. Museorakennuksen läheisyydessä on lasten leikkialueita, luontopolku ja metsäpalotorni. Metsämuseoon kuuluvaan Papinsaaren ("Prestøya") ulkoilmamuseoon on kerätty suuri kokoelma metsätyömiesten käytössä olleita taukotupia ja majoitusrakennuksia. Papinsaaressa on myös lasten oma kalastuslampi. Glommajokeen on mahdollista hankkia kalastuslupia ja kalastaa museoalueella. Papinsaareen pääsee siltaa pitkin ja Papinsaaresta edelleen riippusiltaa pitkin Glomdalin kotiseutu- ja vähemmistökulttuurimuseoon ("Glomdalsmuseet").
Näyttelyt ja akvaario.
Metsämuseossa on sekä pysyviä että vaihtuvia näyttelyitä. Museon taidegalleriassa on vuosittain 3-4 vaihtuvaa näyttelyä.
Pysyvät näyttelyt:
Mateus Caramelo

Mateus Lucena dos Santos (30. elokuuta 1994 Clementina, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Caramelo. Hänen viimeisin seuransa oli São Paulo FC, mutta hän pelasi lainalla Chapecoensessa. Caramelo menehtyi lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Mokoš

Mokoš (myös Mokos, Mokosa, Mokosh tai Mokus) on slaavilainen elämänvoiman ja hedelmällisyyden jumalatar. Mokoš on ainut jumalatar, joka mainitaan vanhassa Kievin pantheonissa vuodelta 980, ja Mokoš on säilynyt itäslaavilaisessa kansanperinteessä nimellä Mokoša. Mokoš mainitaan myös Nestorin kronikassa. Jumalatar oli synnyttävien naisten suojelija, ja hänen tehtävänsä siirtyivät kristinuskon tulon jälkeen Neitsyt Marialle.
Hänet kuvataan pitkäksi naiseksi, jolla on suuri pää ja pitkät kädet. Hän kehrää pellavaa ja villaa öisin ja keritsee lampaita. Hänen nimensä yhdistetään kehruuseen ja palmikointiin, ja toisaalta myös kosteuteen. Tämä saattaa viitata jumalattaren varhaisiin eurooppalaisiin juuriin suurena kohtalon jumalattarena, elämänlangan kehrääjänä ja elämän veden antajana.
Karthagon elokuvajuhlat

Karthagon elokuvajuhlat (; , lyhennys "JCC"; ) on Tunisian Tunisissa järjestettävä kulttuuritapahtuma. Karthagon elokuvajuhlat oli perustamisvuonnaan 1966 sekä Afrikan että arabimaailman ensimmäinen kansainvälinen elokuvafestivaali. Se on säilyttänyt merkityksensä näiden alueiden kulttuurin esilletuojana uudemmista elokuvajuhlista huolimatta. 
Elokuvajuhlat saivat alkunsa paljolti Tunisian kulttuuriministeriössä elokuvatuotannosta vastanneen johtajan Tahar Cheriaan ponnistelujen seurauksena. Alkujaan Karthagon elokuvajuhlat olivat joka toinen vuosi, mutta vuodesta 2014 lähtien festivaali on järjestetty vuosittain. 
Palkinnot.
Karthagon elokuvajuhlissa myönnettävistä palkinnoista arvostetuin on parhaalle elokuvalle myönnettävä, historiallisen Karthagon pääjumalattaren Tanitin mukaan nimetty "Kultainen Tanit" (). Palkinto myönnetään nykysääntöjen mukaan erikseen pitkälle elokuvalle, lyhytelokuvalle, pitkälle esikoiselokuvalle, pitkälle dokumentille ja lyhyelle dokumentille. Arvostettuja ovat myös vastaavat hopeiset ja pronssiset Tanit-palkinnot (Tanit d'argent, Tanit de bronze).
Kultaisen Tanitin voittaneet pitkät elokuvat.
Ensimmäisen pitkän elokuvan kultaisen Tanitin (1966) voitti Ousmane Sembène elokuvalla La Noire de... Sittemmin vastaavan palkinnon ovat saaneet esimerkiksi vuonna 1982 Souleymane Cissén Finyè, 1990 Férid Boughedirin Veden poika, 1994 Moufida Tlatlin Palatsin hiljaisuus, 2008 Haile Geriman Teza, 2013 Hany Abu-Assadin Omar ja vuonna 2015 Mohamed Mouftakirin L’orchestre des aveugles. Elokuvajuhlien pitkien elokuvien pääpalkinnon voittaneet elokuvat ovat:
Ananias Eloi Castro Monteiro

Ananias Eloi Castro Monteiro (20. tammikuuta 1989 São Luís, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Ananias. Hänen seuransa oli Chapecoense. Ananias kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Victorino Chermont

Victorino Chermont (24. huhtikuuta 1973 Rio de Janeiro, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen urheilutoimittaja. Chermont kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Tikki (kirurgia)

Tikki tarkoittaa haavan sulkevaa ommelta. Tikin tarkoitus on mahdollistaa haavan paraneminen "per primam intentionem" eli suoraan. Auki jätetty haava paranee "per secundam intentionem" eli pohjalta arpikudosta muodostamalla tai ei parane.
Tikkausvälineet.
Tikkausvälineitä ovat kaareva neula, punottu tai punomaton lanka, pinsetit ja pesu- sekä desinfiointivälineet. Lisäksi tarvitaan puudutusvälineet.
Lanka.
Langan tyyppejä ovat sulamaton ja resorboituva lanka. Langat voidaan jakaa myös punottuihin ja monofilamenttilankoihin. Historiallisesti lankojen paksuudet merkittiin 0:sta eteenpäin yhden numeron välein. Kirurgian kehittyessä siirryttiin kuitenkin yhä pienempiin lankoihin, joita alettiin kutsua esimerkiksi "kahden nollan langaksi" eli lyhyesti 2-0. Edelleen seuraavaksi pienempi lanka merkitään 3-0. Seuraavassa taulukossa on jaoteltu eri langanpaksuuksien yleisiä käyttökohteita.
Paulo Julio Clement

Paulo Julio "PJ" Moraes Clement (21. joulukuuta 1964 Rio de Janeiro, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen urheiluselostaja ja -toimittaja. Clement kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
José Gildeixon Clemente de Paiva

José Gildeixon Clemente de Paiva (3. syyskuuta 1987 Nova Cruz, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Gil. Hänen seuransa oli Chapecoense. Gil kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Guilherme Gimenez de Souza

Guilherme Gimenez de Souza (18. kesäkuuta 1995 Ribeirão Preto, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Gimenez. Hänen seuransa oli Chapecoense. Gimenez menehtyi lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Lucas Gomes da Silva

Lucas Gomes da Silva (29. toukokuuta 1990 Bragança, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Lucas Gomes. Hänen seuransa oli Chapecoense. Lucas Gomes kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Sally Kellerman

Sally Clare Kellerman (2. heinäkuuta 1937 Long Beach, Kalifornia – 24. helmikuuta 2022 Woodland Hills, Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja elokuvatuottaja. Kellerman muistetaan parhaiten roolistaan elokuvassa "M.A.S.H. – armeijan liikkuva kenttäsairaala", jossa hän näytteli majuri Margaret ”Hot Lips” O’Houlihania. Kellerman sai roolisuorituksestaan ehdokkuuden vuoden 1970 parhaan naissivuosan Oscar- ja Golden Globe -palkintojen saajaksi. Kellerman on näytellyt myös muun muassa elokuvissa "The Player – Pelimies" (1992) ja "Sellaista on elämä" (1986). Hänellä on ollut roolit televisiosarjoissa "Äärirajoilla" (1963), "Star Trek" (1966), "Bonanza" (1966, 1970) ja "Tunteita ja tuoksuja" (2014).