tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Catarina Ligendza

Catarina Ligendza (s. 18. lokakuuta 1937 Tukholma) on ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Ligendza opiskeli aluksi Tukholmassa, sitten Henriette Klink-Schneiderin johdolla Würzburgin konservatoriossa, tämän jälkeen Wienissä ja vielä Trude Eipperlen johdolla Stuttgartissa. Esiintymisuransa jo aloitettuaan hän täydensi opintojaan Josef Greindlin johdolla Saarbrückenissä. Myös Ligendzan vanhemmat Einar Beyron ja Brita Hertzberg olivat laulajia.
Ligendza teki oopperadebyyttinsä vuonna 1965 Linzissä kreivittären roolissa oopperassa "Figaron häät". Vuosina 1966–69 Ligendza lauloi Saarbrückenin oopperassa ja vuosina 1970–1988 Deutsche Oper Berlinissä. Hän teki esiintymisiä myös esimerkiksi La Scalassa, Metropolitan-oopperassa ja Covent Gardenissa. Ligendza ansioitui etenkin Richard Wagnerin oopperoiden rooleissa. Hän esiintyikin vuosina 1971–1977 vuosittain Bayreuthin juhlilla ja teki paluun sinne vielä vuonna 1987. Tukholmassa hän esiintyi vain joitain kertoja.
Ligendza vetäytyi esiintymisuraltaan vuonna 1988. Hän asettui Jämtlandiin ja toimi Opera Jemt -yhtiön taiteellisena johtajana. Hän on ollut vuodesta 1975 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen, ja hänellä on Kammersängerin-arvonimi. Myös hänen miehensä Peter Ligendza on muusikko.
Varšavskajan metroasema

Varšavskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 11. elokuuta 1969.
Kahovskajan metroasema

Kahovskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 11. elokuuta 1969.
Suharevskajan metroasema

Suharevskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 5. tammikuuta 1972.
Turgenevskajan metroasema

Turgenevskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 5. tammikuuta 1972.
Barrikadnajan metroasema

Barrikadnaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1972.
Ulitsa 1905 godan metroasema

Ulitsa 1905 goda () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1972.
Begovajan metroasema (Moskovan metro)

Begovaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1972.
Poležajevskajan metroasema

Poležajevskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1972.
Oktjabrskoje polen metroasema

Oktjabrskoje pole () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1972.
Maxwel Cornet

Gnaly Maxwel Cornet (s. 27. syyskuuta 1996 Bregbo, Norsunluurannikko) on ranskalais-norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 179-senttimetrinen. Hän edusti Ranskan Ligue 2:ssa Metziä ja Ligue 1:ssä Lyonia. Hän siirtyi vuonna 2021 englantilaisseura Burnleyyn ja vuotta myöhemmin saman maan West ham Unitediin. Kauden 2025–2026 hän pelaa lainasopimuksella Serie A:n Genoassa.
Cornet pelasi pitkään ranskalaisseura Metzin junioreissa. Edustusjoukkueeseen hän nousi kaudella 2012–2013. Tammikuussa 2015 hän siirtyi Lyoniin ja kuului kaudesta 2015–2016 lähtien joukkueen vakiokokoonpanoon. Hän pelasi kauden 2020–2021 loppuun mennessä Lyonin joukkueessa Ligue 1:ssä 184 ottelua ja tehnyt niissä 31 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 23 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Marraskuussa 2018 hän teki alkulohko-ottelussa Manchester Cityä vastaan kaksi maalia, ja elokuussa 2020 hän teki voitokkaassa puolivälieräottelussa maalin samaa joukkuetta vastaan. Eurooppa-liigassa Cornet pelasi 16 ottelua ja teki kaksi maalia. Kaudella 2021–2022 Cornet pelasi Burnleyn joukkueessa 26 valioliigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia, millä hän oli joukkueensa paras maalintekijä. Seuraavalla kaudella hän pelasi West Hamissa 14 valioliigaottelussa, mutta oli vain kahdesti avauskokoonpanossa. Hän oli pohjevamman vuoksi viisi kuukautta kentiltä sivussa. West Haamin voittamassa Konferenssiliigassa hän pelasi viidessä ottelussa 207 minuuttia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi seitsemässä valioliigaottelussa, oli kerran avauskokoonpanossa ja teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän tuli kuudessa ottelussa vaihdosta kentälle. Kauden 2024–2025 alkupuolen hän oli lainalla Southamptonissa, jossa pelasi kahdessa valioliigaottelussa. Kevätkaudella 2025 hän pelasi lainasopimuksella Genoassa seitsemän Serie A:n ottelua ja teki kaksi maalia. Hänen kautensa päättyi lihasvammaan maaliskuun alussa.
Cornet pelasi useissa Ranskan nuorisomaajoukkueissa mutta on aikuisten tasolla edustanut Norsunluurannikon maajoukkuetta. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi kesäkuussa 2017 ystävyysottelussa Alankomaita vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki syyskuussa 2017 Gabonia vastaan. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pelasi viisi ottelua ja teki maalin alkulohko-ottelussa Namibiaa vastaan. Vuonna 2022 järjestetyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän pelasi kaksi ottelua. Elokuun 2025 loppuun mennessä Cornet on pelannut 31 A-maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Hän on kuulunut maajoukkueeseen viimeksi syyskuussa 2023.
Puškinskajan metroasema

Puškinskajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Kuznetski mostin metroasema

Kuznetski most () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 17. joulukuuta 1975.
Kalužskajan metroasema

Kalužskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 12. elokuuta 1974.
Beljajevon metroasema

Beljajevo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 12. elokuuta 1974.
Maxence Caqueret

Maxence Caqueret (s. 15. helmikuuta 2000 Vénissieux) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 174-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Comoa.
Seurajoukkueura.
Lyon.
Caqueret pelasi Lyonin junioreissa vuodesta 2011. Edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran alkuvuonna 2019 kahdessa Ranskan cupin ottelussa. Kaudella 2019–2020 hän pelasi edustusjoukkueessa kahdeksan Ligue 1:n, kaksi Ranskan cupin ja kolme Ranskan liigacupin ottelua. Tammikuussa 2020 hän teki maalin Ranskan cupin ottelussa Bourg-en-Bressea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi elokuussa 2020 täydet minuutit toisessa neljännesvälieräottelussa Juventusta, puolivälieräottelussa Manchester Cityä ja tappiollisessa välierässä Bayern Müncheniä vastaan.
Kaudella 2020–2021 Caqueret pelasi 29 Ligue 1:n ottelua ja kaudella 2021–2022 31 Ligue 1:n ottelua. Caqueret debytoi kaudella 2021–2022 myös Eurooppa-liigassa, jossa hän pelasi kahdeksan ottelua. Toukokuussa 2022 Caqueret solmi Lyonin kanssa vuoteen 2026 ulottuvan jatkosopimuksen ja kahta kuukautta myöhemmin pidensi sopimustaan vielä yhdellä vuodella. 
Caqueret pelasi Lyonissa vuosina 2019–2025 kaikki kilpailut mukaan lukien yhteensä 184 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia ja antoi 15 maalisyöttöä.
Como.
Tammikuussa 2025 Caqueret siirtyi Lyonista italialaisseura Comoon 4,5-vuotisella sopimuksella. Siirtosummaksi uutisoitiin 16,5 miljoonaa euroa.
Maajoukkueura.
Caqueret on pelannut Ranskan eri nuorisomaajoukkueissa yhteensä 70 ottelua ja tehnyt niissä yli kymmenen maalia. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden EM- ja MM-kilpailuissa 2017, alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 sekä alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 ja 2023. Hän toimi vuoden 2023 alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ranskan kapteenina ja teki maalin alkulohko-ottelussa Sveitsiä vastaan.
Snow Tha Product

Snow Tha Product (oikealta nimeltään Claudia Alexandra Madriz Meza, s. 24. kesäkuuta 1987 San José, Yhdysvallat) on amerikanmeksikolainen rap-artisti ja näyttelijä.
Hänen esikoisalbumi "Unorthodox" julkaistiin 26. lokakuuta 2011. Hän on näytellyt Lil' T:tä yhdysvaltalaisessa rikosdraamasarjassa "Queen of the South".
Ura.
Meza aloitti musiikkiuransa freestyle-rapin kautta teini-ikäisenä ja alkoi keskittymään musiikin tekemiseen 19-vuotiaana.
Alussa hän käytti taiteilijanimenä Disneyn Lumikki-hahmon englanninkielistä nimeä "Snow White", sekä hieman myöhemmin nimeä "Snow White Tha Product". Vuonna 2013 nimeksi muuttui "Snow Tha Product".
Fernando Marçal

Fernando Marçal de Oliveira (s. 19. helmikuuta 1989 São Paulo) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa Brasilian Série A:ssa pelaavaa Botafogoa.
Marçal siirtyi vuonna 2010 kotimaastaan Portugaliin, jossa hän edusti Torreensea, Nacionalia ja Benficaa. Viimeksi mainitun joukkueessa hän ei kuitenkaan pelannut yhtään liigaottelua vaan oli lainalla Turkissa Gaziantepsporin joukkueessa kaudella 2015–2016 ja Ranskassa Guingampin joukkueessa kaudella 2016–2017. Kesällä 2017 Marçal siirtyi Lyoniin. Hän on pelannut Ligue 1:ssä 73 ottelua, joista Guingampissa 31 ja Lyonissa 42. Mestarien liigassa hän pelasi Lyonin joukkueessa 10 ottelua. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kahdeksan ottelua, joista Nacionalissa kaksi ja Lyonissa kuusi.
Syyskuussa 2020 Marçal siirtyi kaksivuotisella sopimuksella englantilaisseura Wolverhampton Wanderersiin. Debyyttikaudellaan Wolverhamptonissa hän pelasi 13 Valioliigan ottelua. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 18 valioliigaottelua sekä yhden FA Cupin ottelun.
Kesällä 2022 Marçal siirtyi brasilialaisseura Botafogoon. Hän voitti Botafogossa vuonna 2024 Brasilian mestaruuden ja Copa Libertadoresin.
Štšukinskajan metroasema

Štšukinskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1975.
Tušinskajan metroasema

Tušinskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1975.
Shodnenskajan metroasema

Shodnenskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1975.
Planernajan metroasema

Planernaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1975.
Spartakin metroasema

Spartak () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 27. elokuuta 2014.
Botanitšeski sadin metroasema

Botanitšeski sad () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. syyskuuta 1978.
Karl Toko Ekambi

Karl Louis Brillant Toko Ekambi (s. 14. syyskuuta 1992 Pariisi, Ranska) on ranskalais-kamerunilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Saudi-Arabian Valioliigassa pelaavaa Al-Ettifaqia.
Seurajoukkueura.
Toko Ekambi nousi Paris FC:n junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2011–2012. Hän pelasi Ligue 2:ssa Sochaux'n joukkueessa kausina 2014–2016 ja Ligue 1:ssä Angersin joukkueessa kausina 2016–2018. Jälkimmäisellä pääsarjakaudella hän teki 17 maalia ja oli joukkueensa paras sekä koko sarjan yhdeksänneksi paras maalintekijä. Kesällä 2018 hän siirtyi espanjalaisseura Villarrealiin. Hän pelasi 1,5 kauden aikana La Ligassa 52 ottelua ja teki niissä 16 maalia.
Tammikuussa 2020 hän siirtyi lainasopimuksella Lyoniin ja kesällä 2020 hän siirtyi seuraan pysyvästi. Toko Ekambi pelasi Lyonissa vuosina 2020–2023 92 Ligue 1:n ottelua, joissa hän teki 32 maalia. Hän pelasi kaudella 2019–2020 myös neljä Mestarien liigan ottelua ja kaudella 2021–2022 kymmenen Eurooppa-liigan ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Kevätkauden 2023 hän pelasi lainalla Rennesissä, jossa hän teki 17 Ligue 1 -ottelussa kolme maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaksi ottelua ja teki kaksi maalia.
Elokuussa 2023 Toko Ekambi siirtyi saudiarabialaiseen Abhaan 1,5 miljoonan euron siirtosummalla. Toko-Ekambi pelasi Abhassa yhteensä 17 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Tammikuussa 2024 hän siirtyi Abhasta saman sarjan Al-Ettifaqiin.
Maajoukkueura.
Toko Ekambi on pelannut Kamerunin maajoukkueessa 60 ottelua ja tehnyt niissä 14 maalia. Hän on edustanut maataan Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2017, 2019, 2021 ja 2023 sekä Maanosaliittojen cupissa 2017. Vuoden 2022 MM-kilpailuissa hän pelasi kaikki kolme alkulohko-ottelua Kamerunin jäädessä pudotuspelien ulkopuolelle.
Helmikuussa 2024 Toko Ekambi ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa.
Babuškinskajan metroasema

Babuškinskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. syyskuuta 1978.
Georg Stefan Troller

Georg Stefan Troller (10. joulukuuta 1921 Wien – 27. syyskuuta 2025) oli kirjailija, käsikirjoittaja ja toimittaja. Hän on asunut Itävallassa, Yhdysvalloissa ja Ranskassa.
Juutalaisperheeseen syntynyt Troller joutui poistumaan Wienistä kansallissosialismin nousun takia. Hän pakeni Ranskan ja Pohjois-Afrikan kautta Yhdysvaltoihin. Hän oli työskennellyt jo Itävallassa kirjansitojana ja jatkoi tätä työtä vuodesta 1941, kunnes liittyi asepalvelukseen Yhdysvaltain riveissä vuonna 1943. Toisen maailmansodan viimeisinä vuosina Troller oli sijoitettuna Eurooppaan, ja hän oli Münchenissä vuoteen 1946 saakka. Yhdysvaltoihin palattuaan hän opiskeli englanninkielistä kirjallisuutta Kalifornian yliopistossa. Troller kuitenkin palasi lyhyesti Wieniin ja sitten vuonna 1949 Pariisiin, johon asettui ja jossa aloitti vuonna 1951 työskentelyn journalistina.
Troller teki käsikirjoituksia useisiin Länsi-Saksassa esitettyihin televisio- ja radio-ohjelmiin, joihin kuului "Pariser Journal", jonka parissa hän työskenteli kymmenen vuoden ajan. Ohjaaja Axel Cortin kanssa Troller teki yhteistyötä "Der junge Freud" -hankkeessa (1976) ennen kuin aloitti tämän kanssa "Wohin und zurück" -trilogian laatimisen. Trilogia koostui Trollerin käsikirjoittamista elokuvista "An uns glaubt Gott nicht mehr", "Santa Fe" ja "Welcome in Vienna", jotka perustuvat löyhästi Trollerin kokemuksiin vuosilta 1938–1946. Troller on julkaissut useita kirjoja, joissa käsitellään esimerkiksi Pariisia ja Trollerin kohtaamisia ihmisten kanssa.
Trollerin saamien useiden palkintojen ja tunnustusten joukossa ovat Bundesverdienstkreuz ja Boulevard der Stars -tähti Berliinissä. Troller on Berliinin taiteiden akatemian jäsen.
Medvedkovon metroasema

Medvedkovo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. syyskuuta 1978.
Sviblovon metroasema

Sviblovo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. syyskuuta 1978.
Bruno Guimarães

Bruno Guimarães Rodriguez Moura (s. 16. marraskuuta 1997 Rio de Janeiro) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigan Newcastle Unitedia, johon hän siirtyi tammikuussa 2022 Ranskan Ligue 1:ssä pelaavasta Lyonista.
Bruno Guimarães edusti kotimaassaan Audaxia ja Athletico Paranaensea. Jälkimmäisessä joukkueessa hän voitti Copa Sudamericanan vuonna 2018. Hän siirtyi ranskalaisseura Lyoniin tammikuussa 2020. Kevään 2020 aikana hän pelasi kolme Ligue 1:n ottelua ja neljä Mestarien liigan ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 33 Ligue 1 -ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Ligue 1:ssä 20 ottelua ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua. Tammikuun lopun seurasiirron jälkeen hän pelasi Newcastle Unitedissa loppukauden aikana 17 valioliigaottelua ja teki niissä viisi maalia, joista kaksi huhtikuussa 2–1-kotivoitossa Leicester Cityä vastaan. Kaudella 2022–2023 hän teki 32 liigaottelussa neljä maalia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Valioliigassa 37 ottelua, joissa teki seitsemän maalia ja antoi kahdeksan maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi täyden ajan Newcastlen kaikissa kuudessa ottelussa. Kaudella 2024–2025 hän oli avauskokoonpanossa Newcastlen kaikissa 38 valioliigaottelussa. Hän teki viisi maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä. Newcastlen voittamassa Englannin liigacupissa hän pelasi kuudessa ottelussa. Loppuottelussa Liverpoolia vastaan hän pelasi täyden ajan.
Bruno Guimarães pelasi Brasilian alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa. Brasilian A-maajoukkueessa hän on pelannut 35 ottelua, joista ensimmäisen marraskuussa 2020. Avauskokoonpanossa hän on ollut 24 kertaa. Maaliskuussa 2022 hän teki maalin MM-karsintaottelussa Boliviaa vastaan. Se on edelleen hänen ainoa maajoukkuemaalinsa (tilanne 24.6.2025). MM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa. Hän pelasi Tokion olympialaisissa 2021 kultaa voittaneen Brasilian olympiajoukkueen kaikissa kuudessa ottelussa lähes täydet minuutit ja oli välieräottelun Meksikoa vastaan ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa yksi Brasilian neljästä maalintekijästä.
Marcelo Antônio Guedes Filho

Marcelo Antônio Guedes Filho (s. 20. toukokuuta 1987 São Vicente) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Lyonia.
Marcelo on kotimaansa lisäksi pelannut Puolassa, Alankomaissa, Saksassa, Turkissa ja vuodesta 2017 Ranskassa. Hän on pelannut näiden eurooppalaismaiden pääsarjoissa yhteensä lähes 350 ottelua. Mestarien liigassa hän on pelannut yhteensä 25 ottelua kolmena eri kautena. Hän on voittanut Puolan-mestaruuden Wisła Krakovan joukkueessa vuonna 2009, Turkin mestaruuden Beşiktaşin joukkueessa vuosina 2016 ja 2017 sekä Alankomaiden cupin PSV Eindhovenin joukkueessa vuonna 2012.
Marcelo on pelannut Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Malahovka

Malahovka () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä 10 kilometriä itään Moskovasta. Malahovkin asukasluku on 24 004 (2010).
Berit Lindholm

Berit Maria Lindholm (o.s. Jonsson; 1934 Tukholma – 12. elokuuta 2023) oli ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Lindholm teki debyyttinsä vuonna 1963 kreivittären roolissa "Figaron häiden" esityksessä Tukholmassa. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Covent Gardenissa vuonna 1966 ja kuului Bayreuthin festivaalin laulajiin vuosina 1967–1974. Yhdysvaltain-debyyttinsä Lindholm teki vuonna 1972 San Franciscossa, ja Metropolitan-oopperaan hän pääsi esiintymään vuonna 1975. Lindholmin rooleihin kuuluivat "Figaron häiden" kreivittären ohella muiden muassa Kassandra ("Troijalaiset"), Isolde ("Tristan ja Isolde"), Brünnhilde ("Nibelungin sormus") ja Krysothemis ("Elektra"). Lindholm teki esiintymisiä myös esimerkiksi Bolšoi-teatterissa, Wienin valtionoopperassa ja Scottish Operassa.
Lindholm sai hovilaulajattaren arvonimen vuonna 1976.
Konkovon metroasema

Konkovo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 6. marraskuuta 1987.
Tjoplyi Stanin metroasema

Tjoplyi Stan () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 6. marraskuuta 1987.
Jasenevon metroasema

Jasenevo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 17. tammikuuta 1990.
Novojasenevskajan metroasema

Novojasenevskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 17. tammikuuta 1990.
Lermontovski prospektin metroasema

Lermontovski prospekt () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 9. marraskuuta 2013.
Žulebinon metroasema

Žulebino () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 9. marraskuuta 2013.
Kotelnikin metroasema

Kotelniki () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 21. syyskuuta 2015.
Marksistskajan metroasema

Marksistskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1979.
Ploštšad Iljitšan metroasema

Ploštšad Iljitša () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1979.
Aviamotornajan metroasema (Kalininsko-Solntsevskaja)

Aviamotornaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1979.
Šosse Entuziastovin metroasema

Šosse Entuziastov () on yksi Kalininsko-Solntsevskajan linjan asemista Moskovan metrossa. Se avattiin 30. joulukuuta 1979.Aseman ulkopuolella on samanniminen katu, jonka mukaan se on saanut nimensä.
Asema sijaitsee metrolinjojen 8 ja 14 risteyskohdassa. Siltä on mahdollista siirtyä ulkokautta linjan 14 (Moskovan keskuskehä) samannimiselle asemalle.
Perovon metroasema

Perovo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1979.
Novogirejevon metroasema

Novogirejevo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1979.
Novokosinon metroasema

Novokosino () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. elokuuta 2012.
Anninon metroasema

Annino () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 12. joulukuuta 2001.
Timirjazevskajan metroasema

Timirjazevskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 1. maaliskuuta 1991.
Serpuhovskajan metroasema

Serpuhovskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 8. marraskuuta 1983.
Francesco

Francesco on italialainen miehen etunimi. Se on samaa perua kuin nimi Frans; molemmat pohjautuvat latinan sanaan "franciscus", joka merkitsee ’ranskalaista’. Francescon italialainen sisarnimi on Francesca.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Francesco on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 360 miehellä. Francescolla ei ole nimipäivää almanakassa.
Tunnettuja Francescoja.
Luettelon henkilöt ovat italialaisia, ellei toisin mainita.
Disdrometri

Disdrometri on hydrometeorien kuten vesipisaroiden ja lumihiutaleiden kokojakauman mittaamiseen käytetty laite. Nykyaikaisilla disdrometreillä voidaan mitata myös hydrometeorien putoamisnopeutta ja muotoa. Mitattujen ominaisuuksien avulla voidaan lisäksi arvioida sateen voimakkuutta ja olomuotoa. Vastaavasti disdrometrien käyttökohteet ovat moninaisia. Niitä käytetään muun muassa lentokenttähavainnoissa, tieteellisessä tutkimuksessa ja hydrologisissa sovellutuksissa.
Mittalaitetyypit.
Disdrometrit voidaan jakaa toimintaperiaatteensa perusteella useisiin laitetyyppeihin, jotka soveltuvat erilaisiin käyttötarkoituksiin. 
Jo 1960-luvulta käytössä olleilla Joss-Waldvogel-disdrometreillä sadepisaroiden koon mittaus perustuu putoamistörmäysten voimakkuuteen. Mittauskalvolla tapahtuvien törmäysten impulssi muutetaan sähkömekaanisen muuntimen ja vahvistimen avulla sähköiseksi impulssiksi, jonka voimakkuudesta määritetään pisaroiden koko. Toimintaperiaatteesta johtuen laitetyyppi ei sovellu lumisateen mittaamiseen.
Laseriin perustuvat laitteet mittaavat sadepartikkelien varjot, niiden pudotessa vaakasuuntaisen levymäisen valokentän tuottavan laserin ja fotodiodirivistön välistä. Hydrometeorin koko saadaan fotodiodeilla havaitun varjon leveydestä.
Monissa uudemmissa laitetyypeissä käytetään epäkoherenttia valoa ja valoherkkää kennoa. Yhden pikselirivin vaakasuuntaista kennoa käyttävissä laitteissa hydrometeorit putoavat valolähteen ja kennon välistä, jolloin suurella nopeudella kennoa näytteistämällä sadepisaroista tai lumihiutaleista voidaan muodostaa kaksiulotteinen kuva. Kahta päällekkäin ladottua kamerayksikköä käyttämällä voidaan mitata putoamisnopeus hydrometeorin havaitsemisen aikaerosta. Kaksiulotteisia kuvia tallentavia digitaalisia valokuva- tai videokameroita hyödyntävillä laitteilla saadaan tyypillisesti tarkempia kuvia hydrometeoreista, jolloin niiden koko ja muoto voidaan määrittää täsmällisemmin. Suurnopeuskameraa hyödyntävissä laitteissa putoamisnopeus määritetään hydrometeorin sijainnin muutoksista peräkkäisissä kuvissa.
Tulskajan metroasema

Tulskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 8. marraskuuta 1983.
Nagatinskajan metroasema

Nagatinskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 8. marraskuuta 1983.
Nagornajan metroasema

Nagornaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 8. marraskuuta 1983.
Nahimovski prospektin metroasema

Nahimovski prospekt () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 8. marraskuuta 1983.
Sevastopolskajan metroasema

Sevastopolskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 8. marraskuuta 1983.
Tšertanovskajan metroasema

Tšertanovskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 8. marraskuuta 1983.
Južnajan metroasema

Južnaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 8. marraskuuta 1983.
Pražskajan metroasema

Pražskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 6. marraskuuta 1985.
Poljankan metroasema

Poljanka () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 23. tammikuuta 1986.
Borovitskajan metroasema

Borovitskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 23. tammikuuta 1986.
Tšehovskajan metroasema

Tšehovskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1987.
Delovoi tsentrin metroasema (Kalininsko-Solntsevskaja)

Delovoi tsentr () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. tammikuuta 2014.
Over Horizon

Over Horizon () on Hot-B:n kehittämä ja julkaisema räiskintäpeli. Peli on julkaistu Nintendo Entertainment Systemille vuonna .
Peli on julkaistu Japanin lisäksi Euroopassa.
Pelaaminen.
Pelissä ei ole varsinaista tunnettua juonta.
Pelissä on epätavallinen mahdollisuus ampua taaksepäin. Pelissä on myös "editointitila", jossa kolmem asetyypin (laser, maaliinhakeutuva, pommi) ominaisuuksia voi muokata.
Marcus Maison

Marcus Maison on suomalainen Oulusta kotoisin oleva musiikkituottaja ja DJ, joka on tullut tunnetuksi Maison &amp; Dragen -nimisestä duosta. Hänen viimeisimmät julkaisunsa No More Lies ja I’m So Excited yhdessä laulaja Mandi Fisherin kanssa ovat menestyneet hyvin niin Isossa-Britanniassa kuin Suomessa. No More Lies -biisi sijoittui Ison-Britannian Amazonin dance chartilla ykköseksi ja I’m So Excited kolmanneksi. Lisäksi I’m So Excited oli Suomen iTunes dance chartin ykkösenä, kokonaislistan toisena ja Spotifyn Suomen 50 viraalisinta listan kahdestoista.
Marcus Maison on tehnyt yhdessä Will Dragenin kanssa useita remixejä tunnetuille kansainvälisille nimille kuten Sia, Flo Rida, Kelly Clarkson, W&amp;W, Armin van Buuren, Paul Oakenfold ja Martin Solveig.
DeAndre Hopkins

DeAndre Hopkins (s. 6. kesäkuuta 1992, Clemson, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä. Hopkins edustaa Arizona Cardinalsia, johon hän siirtyi vuonna 2020. Hopkins pelasi Houston Texansissa vuosina 2013–2019. Texans varasi Hopkinsin ensimmäisellä kierroksella varaustilaisuuden 27. pelaajana.
Frank Norris

Frank Norris (1870 Chicago, Yhdysvallat – 1902 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän oli naturalismin ensimmäisiä edustajia Yhdysvalloissa.
Norris opiskeli 1887–1889 Pariisissa kuvataidetta, sen jälkeen kotimaassa Kalifornian ja Harvardin yliopistoissa kirjallisuutta. Hän toimi sotakirjeenvaihtajana 1895 Etelä-Afrikassa ja 1898 Kuubassa ja työskenteli sitten toimittajana San Franciscossa ja New Yorkissa.
Norris alkoi julkaista novelleja (Yvernelle) jo 1892 mutta tuli tunnetummaksi vasta 1899 teoksella "McTeague", joka kertoo San Franciscon slummista. Teoksella "The Octopus" hän aloitti 1901 suuren romaanitrilogian, josta hän ehti julkaista toisenkin osan "The Pit" (1903, suom. "Syvänne"). "Vehnäeepoksen" ensimmäinen osa kuvaa vehnänviljelyä Länsi-Yhdysvalloissa ja viljelijöiden taistelua kuljetusyrityksen, rautatietrustin kanssa, toisen osan aiheena on vehnäpörssi Chicagossa, ja kolmannen ("The Wolf") oli tarkoitus kuvata taistelu leivästä Euroopan nälkäalueella. Vehnän historia oli hänelle Yhdysvaltojen, teollisuuden ja finanssimaailman valtakunnan, allegoria.
Norrisin teoksista ilmenee, miten Émile Zolan ja Rudyard Kiplingin kaltaisten kirjailijoiden ainekset kehittyvät Yhdysvalloissa: osin niistä tulee upeaa, osin niitä pilaa ylitunteellisuus ja karkeus. Norrisin kootut teokset ilmestyivät seitsenosaisena 1903.
Norris kuoli kolme päivää umpilisäkkeen leikkauksen jälkeen.
Iisalmen lentokenttä

Iisalmen lentokenttä on Iisalmessa, noin kymmenen kilometriä pohjoiseen sijaitseva lentokenttä.
Perustiedot.
Iisalmen lentokentän pääkiitotie, 17/35, on kestopäällystetty asfaltilla ja 654 metriä pitkä ja lisäksi 300 metriä pitkä sorapintainen jatke.
Toiminta.
Kentällä on muun muassa ultrakevyt-, moottoripurjelento- sekä lennokkitoimintaa. Ajoittain toiminta kentällä on vilkasta. Kesäisin kentällä vierailee matkailijoita ympäri Suomen. 
Historia.
Iisalmen lentokenttä perustettiin Partalan kylään 1980. Toimintaa pitkään pyörittänyt Iisalmen lentokenttäyhdistys ajettiin alas vuonna 2012, minkä jälkeen kentästä on vastannut Iisalmen kaupunki.
Max Nordau

Max Nordau, vuoteen 1873 "Simon Maximilian Südfeld", (1849 Budapest – 1923 Pariisi, Ranska) oli saksankielinen juutalaissyntyinen unkarilainen kulttuurihistorioitsija ja sionistisen liikkeen perustaja. Hän asettui 1878 lääkäriksi synnyinkaupunkiinsa Budapestiin, josta siirtyi 1880 Pariisiin.
Nordau herätti jonkin verran huomiota terävän dialektisilla filosofis-yhteiskunnallisilla kirjoituksillaan, joista esimerkkeinä "Die konventionellen Lügen der Kulturmenscheit" (1883), "Die Krankheit des Jahrhunderts" (1887), "Entartung" (1892).
Houssem Aouar

Houssem Aouar (s. 30. kesäkuuta 1998 Lyon, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa Saudi-Arabian Valioliigassa pelaavaa Al-Ittihadia.
Seurajoukkueura.
Aouar pelasi Olympique Lyonnais'n junioreissa vuodesta 2009 alkaen. Hän nousi edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran huhtikuussa 2017 ja pelasi kauden lopussa kolme Ligue 1 -ottelua. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Ligue 1:ssä 32 ottelua, joista 27 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä kuusi maalia. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 37 liigaottelua, joista 35 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä seitsemän maalia. Koronavirusepidemian keskeyttämällä Ligue 1 -kaudella 2019–2020 hän pelasi 25 ottelua, joista 23 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä kolme maalia.
Seuraavilla kausilla Aouar pelasi 30, 36 ja loukkaantumisten vaivaamana 16 liigaottelua ja niistä avauskokoonpanossa vastaavasti 23, 29 ja kuusi ottelua. Hän teki noilla kausilla seitsemän ja kuusi maalia sekä viimeisellä kaudella yhden.
Aouar pelasi Lyon-vuosinaan Mestarien liigassa 15 ottelua ja teki maalin joulukuussa 2019 alkulohkon kotiottelussa RB Leipzigia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi 19 ottelua ja teki neljä maalia.
Aouar siirtyi heinäkuussa 2023 Italian Serie A:ssa pelaavaan AS Romaan. Kaudella 2023–2024 Aouar pelasi Romassa 16 sarjaottelua ja teki neljä maalia.
Heinäkuussa 2024 Aouar siirtyi Romasta saudiarabialaiseen Al-Ittihadiin 12 miljoonan euron siirtosummalla.
Maajoukkueura.
Aouar on pelannut yhden ottelun Ranskan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa ja toistakymmentä ottelua alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän pelasi kolme ottelua, mukaan lukien tappiollinen välierä Espanjaa vastaan.
Aouar pelasi Ranskan A-maajoukkueessa lokakuussa 2020 ystävyysottelun Ukrainaa vastaan mutta on edustanut kesäkuusta 2023 alkaen Algeriaa, jonka A-maajoukkueessa hän on maaliskuun 2025 loppuun mennessä pelannut 13 ottelua ja tehnyt viisi maalia. Aouar edusti Algeriaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2023, joissa hän pelasi kaksi ottelua.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2020

Vuoden 2020 Yhdysvaltain avoin tennisturnaus pelattiin 31. elokuuta – 13. syyskuuta 2020 Queensissä, New Yorkissa. Se oli kaikkiaan 140. Yhdysvaltain avoin tennisturnaus ja poikkeuksellisesti vuoden toinen Grand Slam -turnaus, koska koronaviruspandemian vuoksi Wimbledon peruttiin ja Ranskan avoimet siirrettiin syyskuun lopulle.
Rafael Nadal ja Bianca Andreescu voittivat kaksinpeliturnauksen edeltävänä vuonna, mutta he päättivät etteivät osallistu turnaukseen tänä vuonna.
Naisten pääsarjan voitti Naomi Ōsaka ja miesten Dominic Thiem. 
Tänä vuonna turnauksessa pelattiin poikkeuksellisesti vain miesten ja naisten kaksin- sekä nelinpelit. Nelinpelissä pelasi 32 paria normaalin 64 sijaan. Kaksinpelissä karsintoja ei pelattu ollenkaan, vaan 128 pelaajaa pelasi suoraan pääsarjassa. Myöskään katsojia ei otettu stadioneille.
Pisteet ja palkintorahat.
Palkintorahat.
Summat Yhdysvaltain dollareina. Nelinpelissä summa per joukkue.
Léo Dubois

Léo Dubois (s. 14. syyskuuta 1994 Segré) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Lyonia.
Dubois pelasi Nantesin junioreissa vuodesta 2008 alkaen. Hän nousi edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran toukokuussa 2015, jolloin hän pelasi kaksi Ligue 1 -ottelua. Kaudella 2015–2016 hän pelasi Ligue 1:ssä 24 ottelua, joista 22 ottelua avauskokoonpanossa, ja seuraavalla kaudella jo 36 liigaottelua, joista 35 ottelua avauskokoonpanossa. Kaudella 2017–2018 hän oli joukkueen kapteeni ja pelasi 34 liigaottelua sekä teki liigassa kolme ensimmäistä maaliaan, joista ensimmäisen ja kolmannen Strasbourgia vastaan.
Kesällä 2018 Dubois siirtyi Lyoniin. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Ligue 1:ssä 25 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja Mestarien liigassa viisi ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Koronavirusepidemian keskeyttämällä Ligue 1 -kaudella 2019–2020 hän pelasi 16 ottelua. Saman kauden Mestarien liigassa Lyon eteni välieriin ja Dubois pelasi yhdeksän ottelua, kaikki avauskokoonpanossa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Ligue 1:ssä 37 ottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Dubois pelasi Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua. Hän pelasi Ranskan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2019 ystävyysottelussa Boliviaa vastaan. Sen jälkeen hän pelasi vielä vuonna 2019 kolme EM-karsintaottelua, kahdesti Andorraa ja kerran Albaniaa vastaan. Vuonna 2020 hän pelasi Kansojen liigan ottelun Ruotsia ja ystävyysottelun Suomea vastaan. Seitsemännen maaottelunsa hän pelasi maaliskuussa 2021 MM-karsinnassa Kazakstania vastaan.
Bloukransin verilöyly

Bloukransin verilöyly oli zulujen helmikuussa 1838 suorittama verilöyly voortrekkerien leireissä Etelä-Afrikassa. Buurit olivat tuolloin suorittamassa niin sanottua suurta vaellusta. Voortrekkerit olivat neuvotelleet asettumisesta zulukuningas Dinganen maille, mutta tämä määräsi heidät surmattavaksi. Verilöylyssä kuoli 40 buurimiestä, 56 naista ja 185 lasta, sekä 250 voortrekkerien mukana ollutta värillistä työläistä. Buurit antoivat tapahtumille nimen "Weenen" eli itkeminen.
Tausta.
Pieter Retiefin johtama joukko voortrekkereitä oli saapunut neuvottelemaan zulujen kuningas Dinganen kanssa uMgungundlovussa maan ostamisesta zulujen mailta voortrekkerien asuttamiseksi. Digane määräsi neuvottelijat surmattavaisi 6. helmikuuta 1838 ja vielä samana päivänä zulusoturit lähtivät kohti lounasta hyökätäkseen leirien kimppuun Bloukrans- ja Bushmanjokien välillä Lohikäärmevuorten juurella.
Monet voortrekkerit eivät olleet osanneet odottaa zulujen hyökkäysten alkamista. Esimerkiksi vaunuista tehtävää suojamuuria (laager) oli rakennettu leireistä vain harvoille hyökkäyksen alkaessa. Monet leirien miehet olivat parhaillaan poissa metsästämässä tai auttamassa uusia voortrekkereitä vuorten yli.
Tapahtumat.
Zulusoturit olivat saapuneet leirien alueelle zuluille tyypillisessä sarvimuodostelmassa, jonka keskusta ja oikea siipi aloitti hyökkäykset 16. helmikuuta. Monet leireistä vyörytettiin nopeasti, mutta poltetuista leireistä nouseva savu herätti muut leirit uhkaavaan vaaraan. Zulut alkoivat myös jakautua pieniin ryhmiin hajallaan sijaitseviin leireihin hyökkäyilyn jälkeen. He olivat keränneet myös huomattavan määrän ryöstösaalista, mikä hankaloitti hyökkäysten jatkamista. Osa voortrekkereistä pääsi pakenemaan laagerien suojaan.
Zulujen vasempi siipi törmäsi Gerrit Maritzin ja Johan Hendrik (Hans Dons) de Langen rakennuttamiin laagereihin, joiden puolustajien onnistui lyödä zulut takaisin. 17. helmikuuta voortrekkerien ratsuväki teki vastahyökkäyksen, joka ajoi zulut vetäytymään. Vetäytyjiä jahdattiin, mutta zulujen onnistui vetäytyä yli tuolloin tulvineen Thukelajoen mukanaan ryöstösaalinaa esimerkiksi tuhansien päiden karjalauma, lampaita ja hevosia.
Seuraukset.
Verilöylyn jälkeen 40 buurimiestä, 56 naista ja 185 lasta oli surmattu. Lisäksi oli kuollut 250 voortrekkerien mukana ollutta värillistä työläistä. Buurien arvioiden mukaan ehkä noin 500 zulua oli kuollut taisteluissa. Buurit kutsuivat tapahtumia nimellä "Weenen" eli itkeminen. Bloukransin sivuhaarat saivat nimen Great Moord ja Little Moord, eli suuri ja pieni murhajoki. Tapahtumista huolimatta voortrekkerit selviytyivät lopulta, ja myöhemmin he kostivat tapahtuneen voortrekkerien–zulujen sodan aikana.
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2013

Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2013 olivat järjestyksessään 19:nnet alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut. Lopputurnaus pelattiin Israelissa 5.–18. kesäkuuta 2013. Kisapaikkakuntina olivat Jerusalem, Tel Aviv, Netanya ja Petah Tikva. Loppuottelu pelattiin Jerusalemin Teddy Stadiumilla.
Lopputurnaukseen selviytyi kahdeksan joukkuetta ja ne pelasivat kahdessa alkulohkossa, joista Italia ja Espanja etenivät lohkovoittajina sekä Norja ja Alankomaat lohkokakkosina välieriin. Välierissä Espanja voitti Norjan 3–0 ja Italia Alankomaat 1–0. Loppuottelussa Espanja voitti Italian maalein 4–2 Thiago Alcântaran hattutempulla ja Iscon yhdellä maalilla.
Lopputurnauksessa pelasivat A-lohkossa Italian ja Norjan lisäksi Israel ja Englanti sekä B-lohkossa Espanjan ja Alankomaiden lisäksi Saksa ja Venäjä. Maalikuninkuuden voitti neljällä maalillaan Espanjan Álvaro Morata, joka teki loppuottelua lukuun ottamatta yhden maalin jokaisessa pelaamassaan ottelussa, muun muassa ottelun ainoan maalin Venäjää ja Saksaa vastaan viimeisen kymmenen peliminuutin aikana.
Atlit

Atlit () on asutuskeskus Israelissa Haifan hallintoalueella. Vieressä sijaitsee myös Château Pèlerinin ristiretkien aikaisen linnan rauniot. Atlitin asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 8 875.
Maantiede.
Atlit sijaitsee Israelissa Välimeren rannikolla Karmelvuoren eteläpuolella.
Historia.
Atlit on yhdistetty joskus Vanhan testamentin Joosuan kirjassa mainittuun paikannimeen Karta, jonka mainitaan annetun Sebulonin heimolle. Sittempien arkeologisten kaivausten perusteella tiedetään, että paikalla on ollut ihmisasutusta rautakaudelta lähtien. Varhaisimmat asukkaat lienevät olleet foinikialaisia. Atlitin puskuri on Atlitin edustalta merestä löytynyt pronssinen sotalaivan puskuri. Sittemmin hellenistisellä kaudella paikalla oli kreikkalaisten sotilaiden siirtokunta.
Pyhälle maalle saapuneet ristiretkeläiset rakensivat vuonna 1217 Château Pèlerinin linnan. Linnan omistivat temppeliherrat ja sen kautta saapui Pyhälle maalle matkustavia ritareja ja siirtolaisia. Linnan vieressä oli muurein suojattu kaupunki. Egyptin mamelukit yrittivät piirittää linnaa vuosina 1264–1265, mutta sen valtaus onnistui vasta puolustajien evakuoitua linnan vuonna 1291 hieman Akkon kukistumisen jälkeen. Raunioiden kiviä käytettiin sittemmin Akkon rakennuksissa. Raunioita asuttivat muutamat arabikalastajat.
Atlitin nykyinen mošav perustettiin 1903. Maat ostettiin paikallisilta. Atlitiin perustettiin merivedestä suolaa valmistanut laitos ja ensimmäisen maailmansodan aikana se oli brittien kanssa toimineen vakoojaverkko Nilin tukikohta. Brittien hallitessa Palestiinaa mandaattialueenaan Atlitissa sijaitsi laittomien siirtolaisten vankileiri. Hagana vapautti 200 leirillä ollutta perhettä iskussa vuonna 1945. Israelin itsenäistyttyä vuonna 1948 vankileiristä tuli siirtolaisten vastaanottoleiri. Nykyisin Atlitissa sijaitsee myös Israelin laivaston Shayetet 13 -erikoisjoukkojen tukikohta.
Väestö.
Atlitin asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 8 875. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 4 440 ja vuonna 1968 2 110.
Read Hour

Read Hour oli Lasten ja nuorten säätiön organisoima lukukampanja vuosina 2019–2023. Sitä vietettiin 8. syyskuuta, jolloin on myös YK:n kansainvälinen lukutaitopäivä. Tunnin aikana on tarkoitus keskeyttää muut meneillä olevat asiat ja keskittyä pelkästään lukemiseen. Helmikuussa 2024 säätiö ilmoitti, ettei enää toteuta kampanjaa tulevana syksynä, vaan keskittyy jatkossa vahvistamaan tulevaisuususkoa muilla tavoin.
Tausta.
Kampanjan taustalla oli huoli etenkin nuorten lukutaidon heikkenemisestä. Tavoitteena oli innostaa suomalaiset – erityisesti lapset ja nuoret – lukemisen pariin.
Ensimmäinen Read Hour järjestettiin sunnuntaina 8. syyskuuta 2019 kello 19.00–20.00. Read Hour sai suurta suosiota, ja se näkyi Suomessa niin katukuvassa kuin sosiaalisessa mediassa. Esimerkiksi virallinen kampanjavideo tavoitti Ylen kanavilla 1,5 miljoonaa katsojaa. Sosiaalisessa mediassa hashtagilla "#ReadHour" jaettiin lähes 6 000 kertaa julkaisuja. Read Hour näkyi esimerkiksi "Big Brother" -talon asukkaiden päivätehtävässä ja sitä vietti koulussaan yli 6 000 nuorta eri puolilla Suomea. Kampanjan suojelijana toimi Suomen tasavallan presidentti Sauli Niinistö.
Olkuszin piirikunta

Olkusz on yksi Vähä-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 111 217. Kunnat Złotówin piirikunnassa ovat Bolesław, Klucze, Olkusz, Trzyciąż ja Wolbrom.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,4 prosenttia oli naispuolisia ja 48,6 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 16,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 59,5 prosenttia ja eläkeläiset 24,0 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 43,3 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 907 lasta. Olkuszin piirikunnan väkiluku on ollut lähes suoraviivaisessa laskussa 1990-luvun lopun ja 2000-luvun ajan, ja sen ennustetaan pienenevän 88 846 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Cynewulf Wessexiläinen

Cynewulf (k. 786) oli Wessexin kuningas 757–786. Anglosaksien kronikan mukaan Cynewulf ja ylhäisön edustajista koostunut Witan-neuvosto riistivät Cynewulfin edeltäjältä Sigeberhtiltä kuninkuuden hänen laittomien tekojensa tähden ja karkottivat hänet Wealdiin. Cynewulf ja Sigeberht olivat kronikan mukaan sukulaisia. 
Cynewulf nousi valtaistuimelle Sigeberhtin karkotuksen jälkeen vuonna 757. Anglosaksien kronikka kertoo, että Cynewulf kävi useita suuria taisteluita walesilaisia vastaan. Hän lahjoitti vuonna 757 maata apotti Eanberhtille sekä Malmesburyn luostarille vuonna 758. Cynewulf pystyi myös valtaamaan takaisin Mercian kuningas Ethelbaldin anastamia maita. Cynewulf ja Mercian kuningas Offa taistelivat Bensonissa vuonna 779, ja Offan joukot voittivat taistelun. Offa pyrki sen jälkeen valtaamaan uudelleen alueita Berkshiressa.
Anglosaksien kronikan mukaan Cynewulf aikoi karkottaa Sigeberhtin veljen prinssi Cyneheardin, mutta Cyneheard murhasi Cynewulfin vuonna 786, kun tämä oli käymässä rakastajattarensa luona Merantunissa eli nykyisessä Wiltshiressa.
Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2022

Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2022 olivat järjestyksessään 13. jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Englannissa 6.–31. heinäkuuta 2022. Emäntämaa Englanti voitti loppuottelussa Saksan jatkoajalla 2–1. Loppuottelua seurasi Wembleyllä EM-kilpailujen ennätysyleisö 87 192 katsojaa.
Turnaus piti alun perin järjestää heinä–elokuussa 2021, mutta kun vuoden 2020 kesäolympialaiset ja jalkapallon miesten EM-kilpailut siirrettiin koronaviruspandemian johdosta vuoteen 2021, päätettiin myös naisten EM-kilpailuja siirtää vuodella.
Joukkueet.
Yhteensä 48 maata pelasi paikasta Euroopan-mestaruuskilpailujen lopputurnaukseen. Englannin maajoukkueella oli automaattinen paikka lopputurnaukseen isäntämaan oikeudella. Aikaisemmasta poiketen kaikki joukkueet aloittivat karsinnat lohkovaiheesta, jossa 47 joukkuetta oli jaettu yhdeksään lohkoon: kaksi kuuden joukkueen lohkoa ja seitsemän viiden joukkueen lohkoa. Kaikkien lohkojen parhaat joukkueet ja kolme parasta lohkokakkosta saivat suoran paikan lopputurnaukseen. Loput kuusi lohkokakkosta pelasivat jatkokarsinnan, jossa joukkueet arvottiin pareiksi pelaamaan kahdesti toisiaan vastaan, ja parien kolme voittajaa saivat loput paikat lopputurnaukseen. UEFA sulki Venäjän pois turnauksesta 28. helmikuuta 2022 maan hyökättyä Ukrainaan. Venäjän kisapaikka annettiin Portugalille, joka oli hävinnyt maiden välisen jatkokarsinnan.
Lohkojako.
Turnauksessa pelasi 16 joukkuetta neljässä neljän joukkueen alkulohkossa.
Toivalan tsasouna

Toivalan tsasouna, eli Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen tsasouna on Siilinjärven eteläosassa, Toivalan alueella, aivan valtatien 5 itäpuolella, kallion päällä sijaitseva ortodoksinen rukoushuone. Puisen tsasounan piirsi Seppo Latvala ja sen vihki käyttöön 15. elokuuta 1979 arkkipiispa Paavali. 
Tsasouna on yksi Kuopion ortodoksisen seurakunnan pyhäköistä. Jumalanpalveluksia tsasounassa toimitetaan lähinnä kesäisin ja jouluaattona.
Andrea Borella

Andrea Borella (s. 23. kesäkuuta 1961 Venetsia) on italialainen miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Borella kilpaili Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984 sekä floretissa että floretin joukkuekilpailussa. Floretissa Borella sijoittui viidenneksi ja floretin joukkuekilpailussa hän saavutti kultaa Italian joukkueessa. Borella osallistui florettiin ja floretin joukkuekilpailuun myös Soulin kesäolympialaisissa 1988 ja Barcelonan kesäolympialaisissa 1992.
Borella saavutti urallaan viisi maailmanmestaruutta, joista neljä tuli floretin joukkuekilpailuista. Hän voitti myös viisi MM-hopeaa ja yhden MM-pronssin. Näistä ainoastaan MM-kilpailujen 1990 hopea tuli floretin henkilökohtaisesta kilpailusta. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Borella saavutti floretin henkilökohtaisessa kilpailussa kaksi EM-kultaa ja yhden pronssin.
Sekä Borellan vaimo Francesca Bortolozzi-Borella että serkku Fabio Dal Zotto ovat kumpikin florettimiekkailun olympiavoittajia.
Baqa al-Gharbiyya

Baqa al-Gharbiyya (, ) on pääasiassa arabien asuttama kaupunki Israelin keskiosassa. Sen asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 29 950.
Maantiede.
Baqa al-Gharbiyya sijaitsee Israelin keskiosassa Haderan kaupungista itään. Vieressä sijaitsee Palestiinan Länsirannan vastainen raja ja välittömästi rajan toisella puolella on Nazlat Isan kylä.
Historia.
Baqa al-Gharbiyyan ensimmäisten asukkaiden sanotaan tulleen noin 500 vuotta sitten nykyisen Länsirannan alueelta. Paikka sai nimen "Baka" arabian kukkakimppua tarkoittavan sanan mukaan. Kylän kasvaessa länteen, se nimettiin länttä tarkoittavan sanan mukaan Baqa al-Gharbiyya. Kylän itään jäänyt osa sai nimen Baqa al-Sharqiyya.
Israelin asevoimat valtasivat Baqa al-Gharbiyyan Israelin itsenäisyyssodan aikana 22. toukokuuta 1949. Baqa al-Sharqiyya jäi sodan jälkeen Jordanian hallitseman Länsirannan puolelle. Kylästä tuli oma kuntansa vuonna 1996. Israelissa on sittemmin joskus ehdotettu kylän antamista Palestiinalaishallinnolle vastineeksi muista alueista.
Väestö.
Baqa al-Gharbiyyan asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 29 950. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 19 800 ja vuonna 1968 6 400. Baqa al-Gharbiyyan asukkaat ovat islaminuskoisia arabeja.
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2007

Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2007 olivat järjestyksessään 16:nnet alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut. Lopputurnaus pelattiin Alankomaissa 10.–23. kesäkuuta 2007. Kisapaikkakuntina olivat Arnhem, Groningen, Heerenveen ja Nijmegen. Loppuottelu pelattiin Groningenin Euroborgilla.
Lopputurnaukseen selviytyi kahdeksan joukkuetta ja ne pelasivat kahdessa alkulohkossa, joista Alankomaat ja Serbia etenivät lohkovoittajina sekä Belgia ja Englanti lohkokakkosina välieriin. Välierissä Serbia voitti Belgian 2–0 ja Alankomaat Englannin maalein 13–12 päättyneen rangaistuspotkukilpailun jälkeen varsinaisen peliajan ja jatkoajan päätyttyä lukemiin 1–1. Loppuottelussa Alankomaat voitti Serbian maalein 4–1 maalintekijöinään Otman Bakkal, Ryan Babel, Maceo Rigters ja Luigi Bruins.
Lopputurnauksessa pelasivat A-lohkossa Alankomaiden ja Belgian lisäksi Portugali ja Israel sekä B-lohkossa Serbian ja Englannin lisäksi Italia ja Tšekki. Italia ja Portugali pelasivat ottelun viidennestä sijasta ja samalla neljännestä paikasta vuoden 2008 olympialaisiin, jonne neljästä välieräjoukkueesta Englanti ei voinut osallistua; Italia voitti ottelun rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Maalikuninkuuden voitti neljällä maalillaan Alankomaiden Maceo Rigters, joka teki ensimmäistä alkulohko-ottelua lukuun ottamatta yhden maalin jokaisessa pelaamassaan ottelussa.
Mestarijoukkue Alankomaiden kokoonpano loppuottelussa.
Boy Waterman, Gianni Zuiverloon, Arnold Kruiswijk, Erik Pieters (89. Calvin Jong-A-Pin), Hedwiges Maduro, Royston Drenthe (78. Roy Beerens), Ryan Babel, Daniël de Ridder, Maceo Rigters (69. Luigi Bruins), Ryan Donk, Otman Bakkal. Valmentaja Foppe De Haan.
Eilot

Eilot () on kibbutsi Israelin eteläkärjessä lähellä Eilatin kaupunkia. Eilotin asukkaat kasvattavat muun muassa taateleita ja kasviksia, sekä karjaa, mangoja ja viinirypäleitä, ja kibbutsissa on myös maataloustuotteisiin liittyvää elintarviketeollisuutta ja hotelli. Se on Israelin eteläisin kibbutsi ja asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 315.
Maantiede.
Eilot sijaitsee Israelin eteläosassa Aravanlaakson eteläkärjessä noin 4 kilometriä Eilatin kaupungista pohjoiseen. Eilot on Israelin eteläisin kibbutsi.
Historia.
Eilot perustettiin vuonna 1963 ja sen ensimmäiset asukkaat olivat pääasiassa Israelissa syntyneitä juutalaisia. Asukkaat olivat alun perin pitäneet yllä kalastajien leiriä Eilatissa Punaisenmeren rannikolla. Kibbutsin perustamisen jälkeen alettiin istuttaa taateleita, kasviksia, kukkia ja meloneja. Israelin ja Jordanian rauhansopimus allekirjoitettiin lähellä Eilotia.
Talous.
Eilotin asukkaat kasvattavat edelleen esimerkiksi taateleita ja kasviksia, sekä karjaa, mangoja ja viinirypäleitä. Kasviksia kasvatetaan etenkin sesonkiajan ulkopuoliseen myyntiin. Kibbutsissa on myös maataloustuotteisiin liittyvää elintarviketeollisuutta ja hotelli. Monet käyvät töissä kibbutsin ulkopuolella.
Väestö.
Eilotin asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 315. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 286.