tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hiekkaharjun vesitorni

Hiekkaharjun vesitorni sijaitsee Hiekkaharjun kaupunginosassa Vantaalla. Se on rakennettu Malmimäelle osoitteeseen Talvikkitie 107, noin 150 metrin päähän Simonkylään kuuluvasta vanhasta vesitornista. Torni otettiin vedenjakelukäyttöön 27. toukokuuta 2021.
Tornin rakenne.
Hiekkaharjun vesitornin säiliö on lieriö, jota kannattelee 15 teräskotelopilaria, jotka tukeutuvat tornin jalkaan. Vesitornin korkeus on 47,2 metriä, johon sisältyy tornin huipulla oleva 1,2 metriä korkea tunkkauslaatta. Tornin vesitilavuus on ja se on jaettu ulommaksi ja sisemmäksi säiliöksi. Niiden tilavuudet ovat ja . Vesitornin jalan halkaisija on 8,7 ja säiliön halkaisija 43 m.
Hankkeen eteneminen.
Taustaa.
Vuonna 2012 tapahtuneen Jyväskylän Kangasvuoren vesitornin sortumisen jälkeen Helsingin seudun ympäristöpalvelut (HSY) päätti vuoden 2012 loppupuolella kiirehtiä elementtirakenteisen Hiekkaharjun vesitornin aitaamista. Tornin kuntotutkimus ja saneerauksen suunnittelu oli myös aloitettu, ja tutkimus valmistui vuonna 2014. HSY totesi parhaaksi ratkaisuksi uuden vesitornin rakentamisen. Vanha vesitorni purettaisiin, kun uusi on otettu käyttöön. Uuden tornin hinnaksi arvioitiin noin 11 miljoonaa euroa.
Rakentaminen.
Vesitornin rakentaminen aloitettiin syksyllä 2017 ja sen oli alun perin tarkoitus valmistua vuoden 2019 keväällä. Aikataulu kuitenkin venyi, ja uusi torni valmistui joulukuussa 2020. Valmistumista edelsi muun muassa säiliön tiiveyskokeet, joissa havaittiin säiliössä pieniä vuotoja. Vuotojen paikkauksen jälkeen tornin vesisäiliöt desinfioitiin. Hankkeen taloudellisen loppuselvityksen on tarkoitus valmistua helmikuun 2021 aikana. 
Vanhan tornin purkaminen.
Vanhan vesitornin purkutyöt aloitetaan, kun uusi on valmis ja otettu käyttöön. Noin vuoden mittainen purkutyö alkaa vuoden 2022 alussa.
Gustav Paulig

Gustav Wilhelm Paulig (20. heinäkuuta 1850 Lyypekki, Saksa – 9. helmikuuta 1907 Helsinki, Suomi) oli saksalaissyntyinen liikemies ja Paulig-kahvipaahtimon perustaja. Hän oli kotoisin Saksan Lyypekistä, ja hän muutti Suomeen vuonna 1871. 
Ura.
Lyypekkiläisen puutarhurin poika Gustav Paulig tuli Suomeen aluksi konttoristiksi Fredrik Idestamin perustaman Nokia Ab:n puuhiomoon Tampereelle. Nokia-yhtiössä Paulig oppi suomalaiset kaupankäyntitavat, ja työt toivat hänet muutaman vuoden kuluttua Helsinkiin. Kun Sinebrychoffin panimon omistaja Paul Sinebrychoff lainasi alkupääoman, Paulig pääsi toteuttamaan haaveensa omasta kauppaliikkeestä.
Gustav Paulig perusti 1876 Helsinkiin kahvin ja mausteiden maahantuontiliikkeen. Yhtiö aloitti myös paahtimotoiminnan, ja vuodesta 1904 alkaen Pauligin tarjoama erikoisuus oli valmiiksi paahdettu kahvi. Aikaisemmin oli totuttu siihen, että kuluttajan täytyi itse paahtaa ja jauhaa pavut. Tosin paahtamisen luultiin olevan huonosti kannattavaa, sillä johtaja pohdiskeli, että ”kahvin paahtaminen ei ole afääri mutta kylläkin antoisa harrastus.” Gustav Pauligin kuoleman 1907 jälkeen yritys siirtyi hänen vaimonsa Bertha Pauligin vastuulle, ja tämä rakennutti 1911 firman pääkonttorin Katajanokalle. Bertha Pauligin jälkeen liikettä johti heidän poikansa Eduard Paulig. 
Paulig oli aktiivinen myös yhteiskunnallisissa asioissa. Hän toimi muun muassa Saksan varakonsulina ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1894–1899.
Yksityiselämä.
Gustav Paulig meni naimisiin Bertha Maria Bohnhofin kanssa vuonna 1876. Heillä oli seitsemän lasta, muiden muassa pojat Bertel ja Eduard. Pauligit muuttivat 1877 Töölön alueelle ostamaansa Villa Humlevik -nimiseen huvilaan, jonka puutarhasta tuli varsin kuuluisa kaupunkilaisten keskuudessa. Perhe menetti huvilan 1931, kun kaupunki ei suostunut jatkamaan sen vuokrasopimusta.
Ivan Konev

Ivan Stepanovitš Konev (; 28. joulukuuta 1897 Lodeino, Vologdan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 21. toukokuuta 1973 Moskova, Neuvostoliitto) oli Neuvostoliiton marsalkka ja kaksinkertainen Neuvostoliiton sankari.
Elämä.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa Konev työskenteli metsurina. Sotaan hän osallistui aliupseerina ja Venäjän sisällissodassa hän toimi panssarijunan komissaarina. Hän eteni arvoissa tasaisesti ja opiskeli Frunzen sotilasakatemiassa, josta valmistui vuonna 1934.
Toisessa maailmansodassa Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon hän oli Neuvostoliiton 19. armeijan komentajana muun muassa Vitebskin ja Smolenskin taisteluissa. Hänet nimitettiin syyskuussa 1941 Lännen rintaman komentajana, mistä hänet siirrettiin lokakuussa Kalinin rintaman komentajaksi. Hän kunnostautui Moskovan taisteluissa torjuttaessa Saksan operaatio Taifuunia.
Konev toimi kesän 1943 taisteluissa Arorintaman komentajana Harkovan alueella sekä tammi- ja helmikuussa 1944 2. Ukrainan rintaman komentajana Kirovohradin ja Korsunin taisteluissa, minkä jälkeen hänet ylennettiin Neuvostoliiton marsalkaksi. Sodan loppuvaiheissa hän oli 1. Ukrainan rintaman komentajana. Hänen johdolloon rintaman joukot etenivät tammikuussa 1945 Puolan eteläosien läpi Sleesiaan Oderille ja Neisselle.
Huhtikuun alussa Josif Stalin määräsi Georgi Žukovin ja Konevin valtaamaan Berliinin. Rintamien rajan hän merkitsi päättyvän Lübbeniin ja antoi ymmärtää, että sen jälkeen Konev voi kääntää hyökkäyksen pohjoiseen suoraan Berliiniin. Hyökkäykset alkoivat 16. huhtikuuta ja johtivat Berliinin valtaukseen kaksi viikkoa myöhemmin. Konevin joukot saapuivat Berliiniin samaan aikaan kuin Žukovin.
Saksan antauduttua Konev nimitettiin Neuvostoliiton Itä-Saksassa olevien miehitysjoukkojen komentajaksi. Samanaikaisesti hän toimi Liittoutuneiden Itävallan miehityshallinnon johtajana. Vuonna 1946 Konev nimitettiin Neuvostoliiton maavoimien komentajaksi ja puolustusministerin apulaisministeriksi korvaten samalla marsalkka Zukovin. Näissä tehtävissä hän toimi aina vuoteen 1950, jolloin hänestä tuli Karpaattien sotilaspiirin päällikkö. Tämä nimitys oli Stalinin harjoittamaa ”hajota ja hallitse” -nimityspolitiikkaa, jolla Stalin pyrki estämään läheisiä alaisiaan nousemasta uhkaksi itselleen.
Maaliskuussa 1953 tapahtuneen Stalinin kuoleman jälkeen Konev palasi jälleen Neuvostoliiton kärkipaikoille. Hän oli liittoutunut uuden puoluejohtajan Nikita Hruštšovin kanssa ja syrjäytti silloisen sisäministerin Lavrenti Berijan. Tämän jälkeen hänet nimitettiin jälleen puolustusministerin apulaisministeriksi ja Neuvostoliiton maavoimien komentajaksi. Näissä tehtävissä hän oli vuoteen 1956, jolloin hänet nimitettiin Varsovan liiton joukkojen komentajaksi. Pian nimityksensä jälkeen hän johti Unkarin kansannousun tukahduttamista. Varsovan liiton joukkojen komentajuus kesti vuoteen 1960, jolloin hän jäi eläkkeelle. Vuosina 1961–62 hän oli jälleen aktiivipalveluksessa ja johti Itä-Saksassa olevia neuvostojoukkoja. Sen jälkeen hän toimi seremoniaalisessa puolustusministeriön ylitarkastajan virassa aina kuolemaansa asti vuoteen 1973.
Bübüsara Beišenalijeva

Bübüsara Beišenalijeva (, 15. syyskuuta 1926 – 11. toukokuuta 1973), joka tunnettiin nimellä Bübüsara oli ensimmäinen suuri kirgisialainen ballerina.
Hän opiskeli Vaganovan balettiakatemiassa Leningradissa ja debytoi tanssijana Bolšoi-teatterissa Moskovassa. Vuoden 1944 jälkeen hän oli "prima ballerina" Kirgisian baletissa. Myöhemmin hän toimi balettiopettajana ja Kirgisian akateemisen balettikoulun professorina.
Hänen kuvansa on viiden somin setelissä.
Pharaoh’s Tomb

Pharaoh’s Tomb on Micro F/X Softwaren kehittämä tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna MS-DOSille. 
Pelille on julkaistu jatko-osa "Arctic Adventure" (1991).
Pelaaminen.
Pelaajan tulee auttaa Nevada Smithiä hänen seikkailussaan egyptiläisessä pyramidissä. Pyramideissa vastuksena ovat erilaiset ansat ja hirviöt sekä muumiot.
Peli koostuu neljästä osasta:
Pelin shareware-versio sisälsi ensimmäisen osan.
Himpulat

Himpulat ("The Fimbles") on BBC:n tuottama ihmisnukkesarja, jossa seikkailevat Pom, Himpo ja Hopsu. Lisäksi Pomilla, Himpolla ja Hopsulla on ystävinään Reko-sammakko, Rolli-vaari, Lissu-lintu ja Lissun lapsi Piip.
Suomen tuotanto.
Hahmojen suomalaisina ääninä toimivat Outi Alanen, Rainer Kaunisto, Kaija Kiiski, Pertti Koivula, Ilkka Merivaara ja Leena Uotila. Sarjan suomensi ja ohjasi Jertta Ratia ja Sanna Virtanen.
Nói Albiino – kylmyyden vanki

Nói Albiino – kylmyyden vanki ("Nói albinói") on vuonna 2003 valmistunut islantilainen draamaelokuva, jonka ohjasi Dagur Kári. Elokuva kertoo 17-vuotiaan albiinon Nói Kristmundssonin elämästä länsi-islantilaisessa kalastajakylässä.
Juoni.
Nói elää syrjäisessä kalastajakylässä yhdessä isoäitinsä Línan kanssa. Hänen isänsä Kiddi on alkoholisoitunut taksikuljettaja, ja isällä ja pojalla on etäiset välit. Nóita koulunkäynti ei kiinnosta, ja välillä hän lähettää kouluun tilalleen sanelukoneen.
Nóita kylmä ja tuulinen Islanti ei miellytä vaan hän haaveilee lämpimästä ja trooppisesta paikasta. Nóin elämän saa valonpilkahduksen, kun kylään muuttaa uusi tyttö, Íris.
Antti Hervonen

Antti Lauri Juhani Hervonen (s. 23. huhtikuuta 1944 Helsinki) on geriatrian erikoislääkäri. Hän toimii gerontologian professorina Tampereen yliopistossa ja on kirjoittanut lukuisia teoksia.
Hervonen meni naimisiin vuonna 1968, ja hänellä on kolme vuosina 1969–1971 syntynyttä lasta. Tampereen yliopiston gerontologian professori hänestä tuli 1980.
Hervosen kirjalliseen tuotantoon kuuluu lukuisia lääketieteen oppikirjoja sekä ikääntymistä käsitteleviä teoksia, kuten muun muassa "Vuosisadan vartijat – ikääntymisen suomenmestarit kertovat", joka käsittelee nimensä mukaisesti Suomen vanhimpia ihmisiä. Teoksen ensimmäisen painoksen julkaisi Tammi vuonna 2001.
Hervonen on toiminut kokoomuksen kaupunginvaltuutettuna Tampereella. Vuonna 2012 hän herätti närkästystä kutsumalla kadulla eläviä päihteiden ongelmakäyttäjiä "ihmisroskaksi" ja ehdotti heille keskitysleirityyppistä ratkaisua. Hän myöhemmin kutsui sanomisiaan "vitsinväännöksi".
Paolo Savi

Paolo Savi (11. heinäkuuta 1798 Pisa – 5. huhtikuuta 1871 Pisa) oli italialainen geologi ja lintutieteilijä.
Savin isä, Gaetano Savi, oli Pisan yliopiston kasvitieteen professori. Vuonna 1820 Paolo Savi sai eläintieteen apulaislehtorin viran Pisan yliopistosta, ja vuonna 1823 hänet valittiin luonnonhistorian (vuodesta 1840 eläintieteen) professoriksi. Hän luennoi myös geologiasta. Hän kiinnitti suurta huomiota eläinmuseon kehittämiseen ja keräsi museoon yhden Euroopan hienoimmista luonnonhistorian kokoelmista.
Savia kutsutaan Italian geologian isäksi. Hän tutki erityisesti Toscanan Pisanovuoren () ja Apuaanisten Alppien () geologiaa. Hän myös selitti Carraran marmorin metamorfisen alkuperän. 
Savi julkaisi lintutieteen alalta kaksi merkittävää teosta: "Ornitologia Toscana" (1827–1831) ja "Ornitologia Italiana" (julkaistu postuumisti 1873–1876). Paolo Savi kuvaili ja nimesi ruokosirkkalinnun ("Locustella luscinioides") vuonna 1824. Savi valittiin senaattoriksi 1862.
Milanon edikti

Milanon edikti () julistettiin vuonna 313 Rooman itäistä ja läntistä puoliskoa hallitsevien keisareiden Konstantinus I:n ja Liciniuksen nimissä. Ediktin mukaan Rooman imperiumista tuli uskonnollisten vakaumusten suhteen neutraali, mikä poisti lopullisesti esteet kristinuskon ja muiden uskontojen harjoittamiselta. Galerius oli jo laillistanut kristinuskon huhtikuussa 311 ensimmäisenä keisarina, joka määräsi, että kaikkia uskontoja kohtaan on osoitettava suvaitsevuutta. Galeriuksen ediktissä kristinuskosta käytetyt sanamuodot osoittavat kuitenkin varsin nuivaa suhtautumista sitä kohtaan. Historioitsija Philip Schaff on huomauttanut, että toinen edikti meni pidemmälle kuin vuoden 311 edikti: ”se oli ratkaiseva askel vihamielisestä neutraaliudesta ystävälliseen neutraaliuteen ja suojelukseen ja tasoitti tietä kristinuskon tunnustamiselle valtakunnan viralliseksi uskonnoksi”.
Galeriuksen ediktillä oli peruttu Diokletianuksen 23. helmikuuta 303 antaman ediktin perusteella aloitettu kirkon omaisuuden takavarikointi ja kirkkojen hävitys. Licinius oli ollut jo Galeriuksen ediktin allekirjoittajana. Milanon ediktin nojalla kristityiltä takavarikoidut kohtaamispaikat ja muu omaisuus palautettiin heille. Konstantinus olikin ensimmäinen keisari, joka konkreettisesti tuki kristillistä kirkkoa ja sen toimintaa. Itse ediktit eivät ole säilyneet kiveen hakattuna, mutta antiikin historioitsijat ovat lainanneet niitä kattavasti kirjoituksissaan.
Lukko (budo)

Nivellukko tai lyhyesti lukko on taistelulajeissa tekniikka, jossa kohdistetaan rasitus vastustajan johonkin niveleen vääntämällä se ääriasentoonsa. Näin pyritään kontrolloimaan vastustajan liikkeitä. Oikein tehtynä nivellukko on hyvin kivulias ja tehokas tapa taltuttaa vastustajan hyökkäys ja siitä on käytännössä mahdotonta irtautua.
Lukkoja nimitetään yleensä kohteena olevan nivelen tai nivelien mukaan. Näitä ovat:
Barendrecht

Barendrecht on kunta Etelä-Hollannin provinssissa, Alankomaissa. Asukkaita kunnassa on 45 941 (31.12.2008) ja väestötiheys on 2 288 as./km². Pinta-alaa Barendrechtillä on 21,72 km², josta 1,64 km² on vettä. Kunnan pormestari on Jan van Belzen.
Barendrechtin kunta sisältää myös seuraavat "kylät" (): Smitshoek, Carnisse, Barendrechtse Veer, Koedood, Middeldijk ja Noldijk.
Barendrechtin naapurikunnat ovat Rotterdam pohjoisessa, Ridderkerk koillisessa, Zwijndrecht kaakossa, Binnenmaas etelässä ja Albrandswaard lännessä.
Kunnassa sijaitsee muun muassa rautatieasema. Barendrechtin ystävyyskaupunki on Louny Tšekissä.
Historia.
Nykyinen Barendrechtin kunta sijaitsee kolmen vanhan kunnan, Oost-Barendrechtin, West-Barendrechtin ja Carnissen alueella. Vanhin maininta Oost-Barendrechtistä on jo vuodelta 1264. Ranskalaisen kauden aikana kunnat yhdistyivät yhdeksi Barendrechtin kunnaksi. Kauden jälkeen, vuonna 1818 Oost-Barendrecht ja West-Barendrecht hajosivat, mutta vuonna 1836 ne yhdistyivät jälleen yhdeksi kunnaksi.
Super Extra Gravity

Super Extra Gravity on The Cardigans -yhtyeen kuudes albumi, joka julkaistiin Saksassa ja Irlannissa 14. lokakuuta 2005 ja Britanniassa 17. lokakuuta 2005. Levyn tuottajana toimi Tore Johansson, joka tuotti myös "Gran Turismo" -albumin ja on sittemmin työskennellyt Franz Ferdinandin kanssa. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”I Need Some Fine Wine and You, You Need to Be Nicer” ja ”Don’t Blame Your Daughter (Diamonds)”.
Singlet.
Kolmas single olisi ollut ”Godspell”, mutta sitä ei julkaistu.
Lee Ching-yuen

Lee Ching-yuen, translitteroitu myös Li Tšungjun oli vuonna 1933 kuollut kiinalainen, jonka tunnettu legenda väittää olleen syntynyt vuonna 1677. Tämä merkitsisi, että hän olisi ollut kuollessaan 256-vuotias. Tätä erään uutistoimiston välittämää tietoa on toisaalta kuitenkin pidetty "herkkäuskoisuuden huippuna".
Lee Ching-yuen oli taolainen. Kyseisessä uskonnossa ja filosofiassa on esiintynyt runsaasti muitakin pitkäikäisyyteen liittyviä myyttejä.
Ching-yuen oli elämänsä aikana lukuisia kertoja naimisissa. Hänen väitetään olleen koko 256-vuotisen elämänsä ajan fyysisesti terve ja seksuaalisesti vireissä.
Lee Ching-yuen jätti jälkeensä ohjeistuksen äärimmäisen pitkäikäisyyden saavuttamiseksi. Hän suositti muun muassa kasvisvoittoista ruokavaliota, äärimmäisten tunteiden välttämistä ja elinikää pidentäviä lääkerohtoja, jotka pitäisi kerätä itse.
Hangon linnoitus

Hangon linnoitus (ruots. "Hangöbefästningarna") oli 1700-luvun lopulla Hankoon rakennettu linnoitus, joka koostui kallioluodoille rakennetuista Gustavsvärnin, Meijerfeldtin ja Gustaf Adolfin linnakkeista sekä mantereella olleesta Kuningattarenvuoren varustuksesta. Saarilinnakkeet muodostivat Hangon satamaan vievää meriväylää suojaavan kolmion. 
Hangon Tulliniemeen rakennettiin ensimmäinen tykkien kenttälinnoite "Brunerskärin skanssi" jo 1600-luvun lopulla. Varsinaisesti Hangon linnoituksen rakennustyöt alkoivat 1788–1790 käydyn jälkeen, jolloin Tulliniemeen ja läheisiin saariin rakennetut tilapäiset kenttälinnoitteet päätettiin korvata pysyvillä linnoituslaitteilla Hangon sataman suojaamiseksi. Linnoitustyöt suunnitteli linnoittajaprikaatin komentaja von Kierting apulaisenaan kapteeni Carl Nycander ja linnoittaminen alkoi keväällä 1793. Linnoitustyöt jatkuivat 1800-luvun alkuun saakka, mutta linnoitus jäi kuitenkin keskeneräiseksi. 
Suomen sodan aikana Hangon linnoitus joutui venäläisille ilman taisteluita. Venäläiset jatkoivat 1800-luvulla linnoitustöitä. Krimin sodan alkaessa Gustavsvärnin linnakkeessa oli 61 tykkiä ja linnake torjui sodan aikana englantilaisten laivastohyökkäyksen. Hangon linnoitusta alettiin kuitenkin pitää liian kalliina ylläpitää ja niinpä Gustavsvärnin, Kustaa Aadolfin ja Meijerfeldtin luodoilla olleet linnakkeet räjäytettiin loppukesästä vuonna 1854. 
Hangon linnoituksen varustuksia on yhä jäljellä Gustavsvärnin ja Gustaf Adolfin saarilla.
Primaarimetabolia

Primaarimetabolia eli primaariaineenvaihdunta (perusmetabolia) on eliön elossa pysymiselle välttämätöntä metaboliaa eli aineenvaihduntaa. Primaarimetabolian reaktiopolut ja tuotteet ovat elämän perusta, sillä niiden avulla solut kykenevät ylläpitämään rakenteensa, toimimaan tarkoituksensa mukaisesti, tuottamaan energiaa prosesseihinsa, kasvamaan, jakautumaan ja kommunikoimaan ympäristönsä kanssa. Toissijaisesta aineenvaihdunnasta, jonka reaktiopolut ja tuotteet eivät normaalisti ole välttämättömiä eliön elossa pysymiselle, käytetään nimitystä sekundaarimetabolia. 
Esimerkkejä primaarimetaboliiteista.
Esimerkkejä primaarimetaboliiteista eli perusaineenvaihdunnan tuotteista ovat aminohapot, hiilihydraatit, lipidit eli rasvat, DNA:n ja RNA:n osat ja adenosiinitrifosfaatti (ATP). Edellä mainitut primaarimetaboliitit ovat elintärkeitä aineita eliön elämälle, rakenteelle ja toiminnoille. Anabolinen eli rakentava metabolia kohdistuu niiden valmistamiseen solujen ja kudosten rakenneaineiksi ja energianlähteiksi. Katabolinen eli hajottava metabolia puolestaan kohdistuu niiden hajottamiseen mm. energian tuottamiseksi eri toimintoja varten.
Kynsisammalet

Kynsisammalet ("Dicranum") on sammalten suku. Sen lajit ovat yleisiä havumetsien sammalia. 
Ulkonäkö ja koko.
Kynsisammalet ovat 2–15 cm korkeita, ne voivat joskus jakaantua kaksilatvaisiksi mutta niissä ei ole sivuhaaroja. Varsi on ruskea, ja sitä peittää ruskea nukka. Latva on suvulle nimen antanut kissan kynttä muistuttava koukku.
Itselleni

Itselleni ( ’itselle osoitetut [kirjoitukset]’), suomennettu myös nimellä "Itsetutkisteluja", on filosofikeisari Marcus Aureliuksen tunnetuin ja ainoa säilynyt teos. Se edustaa stoalaista filosofiaa.
Aurelius kirjoitti teoksen sotaretkillä joskus vuosien 161 ja 180 välillä, vaikkakin suurimman osan 170 ja 180 välillä, jolloin hän oli yli 50-vuotias, sairaalloinen ja kuolemaa odottava. Hän kirjoitti teoksen nimenomaisesti itselleen, hänen oman henkisen kehityksensä oppikirjaksi, eikä sitä ollut tarkoitettu julkaistavaksi. Stoalaisuudesta hän etsi mielenrauhaa ja elämänohjeita. Keisarin muistiinpanot ovat olleet innoituksena monille ihmisille kautta vuosisatojen. Filosofisten teosten joukossa teoksen tekee erityisen mielenkiintoiseksi kirjoittajan yhteiskunnallinen asema.
Sisältö.
"Itselleni" koostuu kahdestatoista kirjasta. Ensimmäisessä kirjassa keisari kiittää eri tahoja, kuten sukulaisiaan, kasvattajiaan, opettajiaan ja jumalia, erilaisista saamistaan asioista. Muut kirjat sisältävät eri sotaretkillä tehtyjä muistiinpanoja. Aureliuksen muistiinpanot ovat lyhyitä mietelmiä, joiden pituus vaihtelee lyhyistä sitaateista pidempiin kappaleisiin. Muistiinpanot ovat todennäköisesti olleet alun perin pelkkiä muistivihkoja, joiden tarkoituksena on ollut stoalaisten oppien sisäistäminen niitä toistuvasti mieleen palauttamalla.
Stoalaiset ajatukset liittyvät usein tunteisiin reagoimattomuuteen, mikä kirjoittajan mukaan vapauttaa ihmisen materiaalisen maailman kivuista ja nautinnoista. Aurelius katsoi, että muut voivat vahingoittaa ihmistä vain jos hän sallii reaktioidensa viedä voiton itsestään. Hän ei osoittanut mitään erityisempää uskonnollista uskoa kirjoituksissaan, mutta vaikuttaa uskoneen jonkun loogisen, hyväntahtoisen voiman järjestävän maailman niin, että jopa ”paha” tapahtuu kokonaisuuden hyväksi.
Ajan tavan mukaan teos oli kirjoitettu kreikaksi, joka oli Rooman valtakunnan yläluokan laajalti käyttämä kieli. Ei ole varmuutta, oliko kirjoitukset tarkoitettu koskaan julkaistavaksi. Siksi kirjoitusta on kutsuttu historian saatossa useilla eri nimillä. 
Arviointeja.
Marcus Aureliusta on ylistetty hänen kyvystään kirjoittaa sydämellään olleista asioista sellaisinaan, ilman tietoisuutta ulkopuolisista lukijoista ja ilman mitään varsinaista takaa ajettua päämäärää. Gilbert Murray on verrannut teosta Augustinuksen ("Tunnustukset") ja Jean-Jacques Rousseaun ("Tunnustuksia") vastaavanlaisiin teoksiin. Vaikka Murray kritisoikin teosta ”kirjallisen tyylin ankaruudesta ja karuudesta”, hän sanoo sen sisältävän ”yhtä paljon väkevää tunnetta [...] kuin useimmissa ylevämmissä nykyajan uskonnollisissa teoksissa, ainoastaan ankaramman voiman ohjaamana”. Anthony Birley on kommentoinut, että ”Mietteiden lukeminen pitkissä jaksoissa saattaa johtaa melankoliaan”.
Bertrand Russell piti teosta ristiriitaisena ja epäjohdonmukaisena ”väsyneen ajan” todistuskappaleena – ajan, jolloin hyvätkin asiat menettävät makunsa: ”Emme voi olla onnellisia, mutta voimme olla hyviä; teeskennelkäämme siis, että niin kauan kuin olemme hyviä, ei merkitse mitään, vaikka olemme onnettomia”.
Kamnik

Kamnik on kaupunki Slovenian keskiosassa Gorenjskan alueella Kamnikin Alpeilla. Se sijaitsee pääkaupungin Ljubljanan pohjoispuolella.
Kamnikissa on hyvin säilynyt vanhakaupunki kapeine katuineen. Kaupunkia vartioi Stari gradin raunioitunut linna. Muihin nähtävyyksiin lukeutuvat fransiskaaniluostari, Zapricen barokkikartano ja muutaman kilometrin päässä kaupungista Volčji potokin arboretum, jossa on kasvillisuutta läheisiltä Kamnikin Alpeilta.
Mercator (kauppaketju)

Mercator on slovenialainen kauppaketju. Ketju perustettiin nimellä "Živila Ljubljana" 1949, mutta neljän vuoden kuluttua nimi vaihdettiin nykyiseksi.
Slovenian lisäksi kauppaketjun liikkeitä on Kroatiassa, Bosnia ja Hertsegovinassa, Serbiassa, Montenegrossa, Bulgariassa ja Albaniassa.
Lady in the Water

Lady in the Water on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen jännitys- ja fantasiaelokuva, jonka on käsikirjoittanut, tuottanut ja ohjannut M. Night Shyamalan, tuottajina myös Sam Mercer ja Jose L. Rodriguez. Musiikin elokuvaan sävelsi James Newton Howard. Tarina perustuu Shyamalanin omille lapsilleen kertomaan iltasatuun.
Juoni.
Kerrostalokompleksin talonmiehen Cleveland Heepin pelastaa nuori nainen, joka ilmestyy hänen huoltamastaan uima-altaasta. Käy ilmi, että kyseessä on myyttinen vesiolento, "narfi", nimeltään Story, joka on tullut ihmisten maailmaan täyttämään ennalta määrättyä tehtäväänsä. Joillakin kerrostalokompleksin asukkailla on osansa narfin tehtävässä. Cleveland ryhtyy auttamaan Storya löytämään oikeat henkilöt, jotta hän voisi palata kotiinsa. Tehtävää kuitenkin vaikeuttavat koiramaiset "skruntit", jotka pyrkivät tappamaan kaikki omasta maailmastaan poistuneet narfit.
Vastaanotto.
Elokuva sai melko penseän vastaanoton elokuvakriitikoilta. Elokuvan kuvaaman satumaailman uskottavuus ja elokuvan vakavastiotettavuus on kyseenalaistettu, ja Shyamalanin itselleen käsikirjoittamaa roolia on kritisoitu liioitellun mahtipontiseksi. Ohjaamilleen elokuville tyypillisen lyhyen cameoroolin sijasta Shyamalanin esittämä hahmo on Lady in the Waterissa yksi tärkeimmistä. Eräs elokuvan hahmoista on elokuvakriitikko, joka on esitetty ylimielisenä ja epämiellyttävänä, mitä voidaan pitää vihamielisyytenä elokuvakriitikoita kohtaan. Elokuvasta esitettiin kuitenkin myös positiivisia arvioita. 
Lady in the Water tuotti pääsylipputuloja noin 72,9 miljoonaa dollaria. Elokuvan tuottamiseen käytettiin arviolta 70 miljoonaa dollaria ja markkinoimiseen toiset 70 miljoonaa, joten elokuva ei ollut taloudellinen menestys.
Gasherbrum IV

Gasherbrum IV (; ) on maailman 17. korkein ja Pakistanin 6. korkein vuori. Se on yksi Gasherbrumin massiivin huipuista. Gasherbrumit ovat syrjäinen joukko vuoria, jotka sijaitsevat Baltoro Glacierin koillispäädyssä Karakorumin vuoristossa Himalajalla. Massiiviin sisältyy kolme maailman yli 8 000 metriä korkeista vuorista (jos Broad Peak lasketaan mukaan).
Stig Gælok

Stig Riemmbe Gælok (s. 7. heinäkuuta 1961 Oslo) on Tysfjordista kotoisin oleva saamelainen runoilija, joka kirjoittaa runojaan luulajansaameksi. Hänen kirjansa, vuonna 1983 julkaistu "O, Oarjjevuodna", oli ensimmäinen luulajansaamenkielinen kirja Anta Pirakin kirjan jälkeen.
Tulenpuhallus

Tulenpuhallus on tulitaiteilijan temppu, jossa annetaan vaikutelma tulen puhaltamisesta suusta. Todellisuudessa suusta puhalletaan vain nestettä, joka sytytetään liekkiin vasta suun ulkopuolella.
Tulenpuhallusta käytetään usein sirkuksessa esityksen jännittävimmässä vaiheessa. Myös monet black metal -musiikkia esittävät yhtyeet ovat käyttäneet tulenpuhaltajia visuaalisen ilmeensä luomisessa. Tarueläimistä esimerkiksi lohikäärmeellä on uskottu olevan kyky sylkeä tulta luonnostaan.
Tulta voi puhaltaa usealla eri tekniikalla. Niiden yhteinen periaate on pitää suussa jotain syttyvää, mielellään myrkytöntä nestettä, joka tempun aikana puhalletaan ulos suusta, minkä jälkeen se syttyy palamaan. Perinteinen tekniikka on ottaa suuhun nesteellä täytetty pähkinä, jossa on kaksi reikää vastakkaisilla puolilla. Neste saadaan lentämään suusta puhaltamalla pähkinän läpi. Toinen tekniikka on piilottaa suuhun rätti, joka on kastettu herkästi haihtuvaan nesteeseen. Jotkut käyttävät erityisiä putkia, joiden kautta neste voidaan puhaltaa suusta ulos.
Tulenpuhallus on hyvin vaarallista, ja voi aiheuttaa jopa kuoleman. Sen vuoksi sitä voi harjoitella vain kokeneen henkilön valvonnassa. Tulenpuhalluksen riskejä ovat ihon tai vaatteiden palaminen ja haitallisen nesteen joutuminen keuhkoihin tai muualle elimistöön.
Francisco Gento

Francisco "Paco" Gento López (21. lokakuuta 1933 Guarnizossa, Kantabrian maakunnassa, Espanjassa – 18. tammikuuta 2022) oli espanjalainen jalkapalloilija.
Gento aloitti ammattilaisuransa Racing Santanderin riveissä kaudella 1952–1953. Kesällä 1953 hän siirtyi Real Madridiin. Gento saavutti seuran riveissä kuusi Euroopan Cupin voittoa ja yhden Intercontinental Cupin voiton. Hän teki urallaan kaikkiaan 30 maalia Uefan seurajoukkuekilpailuissa. Espanjan-mestaruuden Gento voitti Real Madridin riveissä peräti 12 kertaa. Uransa hän päätti vuonna 1971.
Espanjan maajoukkueessa Gento pelasi vuosien 1955 ja 1969 välisenä aikana 43 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Hän edusti Espanjaa MM-kilpailuissa vuosina 1962 ja 1966.
Kajsa Ingemarsson

Kajsa Lena Ingemarsson, (s. 25. joulukuuta 1965 Oxelösund, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä, toimittaja, kirjailija ja käsikirjoittaja.
Ingemarsson on ollut toimittajana radiossa ja televisiossa ja työskennellyt lisäksi muun muassa kääntäjänä ja diplomaattina. Hän asuu Tukholmassa puolisonsa Lasse Johanssonin sekä heidän tytärtensä Lauran ja Rosan kanssa.
Ingemarsson vietti varhaislapsuutensa Tukholmassa ja muutti 12-vuotiaana Blekingen läänissä sijaitsevalle pikkupaikkakunnalle, kunnes palasi lukion jälkeen pääkaupunkiin. Ingemarsson opiskeli Tukholman yliopistossa venäjää, puolaa ja valtiotieteitä sekä vuoden venäjää Pushkin-instituutissa Moskovassa.
Kun Ingemarsson palasi kotimaahansa vuonna 1990, Ruotsin turvallisuuspoliisi Säpo tarjosi hänelle työtä Venäjän suunnasta tulevassa torjunnassa, eli niin sanotussa vastavakoilussa. Ingemarsson työskenteli turvallisuuspoliisin palveluksessa vuosina 1991–1997. Uran jatkuminen turvallisuuspoliisin alaisena olisi kuitenkin edellyttänyt Ingemarssonilta opintoja Poliisikorkeakoulussa. 
Ura kirjailijana.
Ingemarssonin esikoisromaani "Matkalaukkumorsian" ilmestyi vuonna 2002. Hän on kirjoittanut sen jälkeen kuusi romaania, yhden kolumnikokoelman sekä kaksi elämäntaito-opasta. Hänen vuonna 2004 ilmestynyt romaaninsa "Keltaisten sitruunoiden kahvila" ("Små citroner gula") oli Ruotsin myydyin romaani vuonna 2005.
Ingemarssonin romaanit ovat aikalaisromaaneja, jotka nostavat esille nykynaisen arkipäivää koskettavia kysymyksiä. Kirjailijan teoksille tunnusomainen teema ovat elämän käännekohdat ja ratkaisevat valinnat. Ingemarssonin romaaneja on käännetty useille eri kielille, muun muassa suomeksi, saksaksi, italiaksi, ranskaksi ja englanniksi.'
Sōkaku Takeda

 Sōkaku Takeda (, 10. lokakuuta 1859–25. huhtikuuta 1943) oli kuuluisa bujutsutaitojen taitaja ja jujutsukoulu Daitō-ryū aiki jūjutsun päämies "(sōke)". 
Sōkaku Takeda syntyi Aizun alueella Fukushiman prefektuurissa. Sōkaku Takeda oli viimeisiä samuraita, jotka olivat säännöllisesti käyttäneet miekkaa taisteluissa ja surmanneet vastustajiaan miekalla. Jo nuorena Sōkaku Takedan isä, joka oli opettaja, koulutti poikansa useiden bujutsulajien osaajaksi. Aikidon kehittäjä Morihei Ueshiba saikin aiki-jutsu opinsa juuri Sokaku Takedalta.
Alfred N. Steele

Alfred Nu Steele (24. huhtikuuta 1901 – 4. huhtikuuta 1959) oli yhdysvaltalainen liikemies ja johtaja. Hän oli yksi PepsiCo-virvoitusjuomayhtiön johtajista 1950-luvulla. Steele panosti massiivisiin mainoskanmpanjoihin, ja hänen johtajakaudellaan yhtiön nettotulot kasvoivat 11-kertaisiksi ja siitä tuli Coca-colan pääkikilpailija. Ennen uraansa Pepsillä Steele oli ollut Coca-colan varatoimitusjohtaja.
Steele syntyi Nashville Tennesseessä mutta kasvoi Michiganin Albionissa. Hän valmistui Northwestern Universitystä vuonna 1923 ja työskenteli myösChicago Tribune -lehdessä, Standard Oililla ja Columbia Broadcasting Companyllä ennen kuin aloitii Pepsissä vuonna 1949.
Steele tunnetaan näyttelijä Joan Crawfordin neljäntenä aviomiehenä. He menivät naimisiin vuonna 1955, ja liitto päättyi Steelen kuolemaan neljä vuotta myöhemmin. Hänellä oli myös poika ja tytär aikaisemmasta avioliitostaan.
Steele tuhkattiin, ja tuhkat vietiin New Yorkin osavaltion Ferncliff-hautausmaalle. Hänen vaimonsa Joan Crawfordin ruumis haudattiin aikanaan samaan kryptaan.
Otto Bayer

Otto Bayer (4. marraskuuta 1902 – 1. elokuuta 1982) oli saksalainen kemisti, jolla oli huomattava vaikutus Saksan kemiaan. Hän oli professori ja oppiarvoltaan tohtori. Hänet tunnetaan erityisesti polyuretaanin keksimisestä.
Bayer opiskeli kemiaa Frankfurtin yliopistossa. Hän väitteli vuonna 1924 Julius von Braunin ohjauksessa. Väitöskirjan jälkeen hän työskenteli "I.G. Farbenindustrie" -yrityksen maalitehtaalla kemistinä.
Vuonna 1933 hän siirtyi Leverkuseniin Bayerin tehtaalle laboratorion johtajaksi. Hän oli tuolloin vasta 31-vuotias. Siellä hän onnistui vuonna 1937 valmistamaan ensimmäisen kerran polyuretaania 1,8-oktaanidi-isosyanaatin ja 1,4-butaanidiolin reaktiolla. Vuonna 1941 syntyi ensimmäinen polyuretaanivaahto komponenttien epäpuhtauksien seurauksena. Tämän jälkeen reaktioon lisättiin tarkoituksella pieniä määriä vettä, mikä johti joustavan vaahdon muodostumiseen. Polyuretaanivaahto on nykyään selvästi tärkein polyuretaanimateriaali.
Nimestään huolimatta Otto Bayer ei ole sukua Bayer AG:n perustajalle Friedrich Bayerille.
Testamentissa Bayer määräsi perustettavaksi "Otto-Bayer-säätiön", joka on vuodesta 1984 alkaen myöntänyt "Otto Bayer -palkinnon".
Lawton (Oklahoma)

Lawton on Yhdysvaltain Oklahoman osavaltiossa ja Comanchen piirikunnassa sijaitseva kaupunki. Kaupunki perustettiin vuonna 1901 ja se on nimetty Yhdysvaltain sisällissodassa taistelleen sotilaan Henry Ware Lawtonin mukaan. Vuoden 2018 arvion mukaan kaupungin asukasmäärä oli 92 859 ja pinta-ala 209,9 neliökilometriä. Vuosina 2010–2018 kaupungin väkiluku laski 4,1 prosenttia. Lawtonin metropolialueella asuu noin 114 916 ihmistä. 
Kaupungista on lähtöisin useita kuuluisia ihmisiä, kuten Oscar-palkittu näyttelijä Joan Crawford, Paavo Pesusienen luoja Stephen Hillenburg ja Miss America 2007 Lauren Nelson.
Julia Domna

Julia Domna (170–217) oli Rooman keisarinna ja keisari Septimius Severuksen toinen vaimo. Hän oli keisarien Caracalla ja Geta äiti. 
Julia Domna oli alkujaan syyrialaista sukua ja hänen isänsä Julius Bassianus oli aurinkojumala Heliogabaluksen pappi Emesassa (nykyinen Homs). Domnalla oli myös vanhempi sisko Julia Maesa joka oli keisari Elagabaluksen (hallitsi 218–222) isoäiti. 
Julia Domna ja Severus avioituivat joskus 180-luvun lopulla, sen jälkeen kun Severuksen ensimmäinen vaimo Paccia Marciana kuoli. Caracalla syntyi vuonna 188 ja Geta vuonna 189. Severus julistautui keisariksi vuonna 193 sen jälkeen kun Roomassa oli syttynyt valtataistelu Commoduksen kuoleman jälkeen. Domna seurasi miehensä mukana kun tämä matkusti itään taistelemaan usurpaattori Pescennius Nigeriä vastaan. Julia Domna sai sisällissodan aikana lisänimen "mater castrorum" (osapuilleen "leirin äiti"). 
Severus kuoli vuonna 211 ja hänen testamenttinsa mukaan Caracallan ja Getan tuli hallita yhdessä. Caracalla antoi kuitenkin pian tappaa veljensä. Caracallan ja hänen äitinsä välit olivat tästä lähtien ongelmalliset. Julia Domna matkusti kuitenkin Caracallan mukana tämän Parthiaa vastaan tekemän sotaretken aikana. Julia Domna teki itsemurhan kuultuaan että Caracalla oli murhattu ja että Macrinus oli julistautunut keisariksi.
Culver City

Culver City on kaupunki Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se kuuluu Los Angelesin piirikuntaan. Kaupunki on 1920-luvulta lähtien tunnettu useista elokuvastudioistaan. Culver Cityn perusti ja nimesi itsensä mukaan kiinteistönvälittäjä Harry Culver vuonna 1913. Vuoden 2018 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 39 214.
Televisio- ja elokuvateollisuus.
Culver City tunnetaan erityisesti elokuvateollisuudestaan, ja siellä sijaitsee useita elokuvastudioita. Ensimmäinen studio rakennettiin jo vuonna 1918. Muun muassa elokuvajätti Sony Pictures Entertainmentin studiot sijaitsevat alueella. Nykyiset Sony Pictures Entertainmentin toimitilat olivat aiemmin Metro-Goldwyn-Mayerin käytössä. Culver Cityssä on tuotettu useita elokuvia kuten klassikot "Tuulen viemää" (1939) ja "Citizen Kane" (1941), sekä uudemmat "Grease" (1978) ja "E.T." (1982). Myös useita televisiosarjoja on kuvattu alueella.
Liikenne.
Culver Cityn metroasema on kaupungin merkittävin joukkoliikenneasema. Asemalta pääsee nopeasti Los Angelesin keskustaan ja Santa Monicaan.
Laillinen este

Laillinen este on prosessioikeuden termi, jolla tarkoitetaan pätevää syytä olla poissa oikeuden istunnosta tai viranomaisen toimituksesta. Laillinen este voi olla myös syy olla jättämättä kirjallista lausuntoa tai toteuttamasta muuta määrättyä tehtävää. Jos henkilöllä on laillinen este, hänen poissaolonsa ei aiheuta oikeudenmenetystä tai poissaolosta seuraavaa rangaistusseuraamusta.
Laillinen este määritellään oikeudenkäymiskaaren 12. luvun 28. pykälässä. Lailliseksi esteeksi hyväksytään aina sairaus ja yleisen liikenteen keskeytyminen. Muusta esteestä tuomioistuin tutkii, onko este hyväksyttävissä lailliseksi. Asiamiehen laillinen este kelpaa asianosaisenkin lailliseksi esteeksi, mikäli toista asiamiestä ei ole mahdollista ajoissa asettaa. Muita lakeja, joissa käytetään laillisen esteen käsitettä, ovat muun muassa laki oikeudenkäynnistä hallintoasioissa (808/2019), merilaki (674/1994) ja asevelvollisuuslaki (1438/2007).
Oikeuskäytäntöä.
Oikeuskäytännössä on usein vaadittu, että henkilö, joka pyrkii väittämään itsellään olleen laillisen esteen, tekee voitavansa istuntoon saapumiseksi. Esimerkiksi korkeimman oikeuden tuomioissa 2004:102 ja 2004:101 edellytettiin poliisin kiinniottamalta tai vankilassa olevalta henkilöltä, että tämä ilmoittaa itseään koskevasta haasteesta viranomaiselle, jotta hänet voitaisiin toimittaa oikeuteen. Pelkkä vapaudenmenetys ei ollut laillinen este. Sen sijaan maantieteellinen etäisyys, joka olisi estänyt kiinniotetun toimittamisen vanginkuljetuksena istuntoon ajoissa, muodosti laillisen esteen.
Postin kulun epäsäännöllisyydet eivät muodosta laillista estettä. Postilakko ei muodostanut korkeimman oikeuden tuomiossa KKO 1984-II-156 laillista estettä, kun asianosainen oli tietoinen lakon uhasta ja hänellä oli mahdollisuus asiakirjojen lähettämisen lisäksi saapua paikalle henkilökohtaisesti. Vastaava ratkaisu tehtiin tapauksessa KKO:1996:116, jossa kirjeen saapuminen perille oli myöhästynyt. Tyyppiesimerkki lailliseksi esteeksi hyväksyttävästä liikenteen keskeytymisestä on ankara lumimyrsky, joka hyväksyttiin esteeksi korkeimman hallinto-oikeuden tuomiossa KHO:45/12/82.
Lakon ei ole katsottu muodostavan laillista estettä, mikäli vaihtoehtoisella toimintamallilla velvoite olisi voitu hoitaa lakosta huolimatta määräajassa.
Sairauden lisäksi myös omaisen vakava tilanne voi muodostaa laillisen esteen. Mm. isän mukanaolo synnytyksessä on katsottu lailliseksi esteeksi. Toisaalta omankin sairauden tulee olla "laadultaan tai vaikutuksiltaan sellainen, ettei henkilö voi terveydentilaansa vaarantamatta saapua oikeuden istuntoon tai olla läsnä siellä". Sairaalahoitoa vaativa sairaus täyttää yleensä tämän kriteerin. Myös terveyden kannalta välttämättömät hoitotoimenpiteet muodostavat laillisen esteen. Sen sijaan pelkkää kiireetöntä leikkausta tai avohoitoa vaatinutta, sairauslomaan oikeuttanutta sairautta ei ole pidetty laillisena esteenä.
Borneonpuuleopardi

Borneonpuuleopardi ("Neofelis diardi") on kissaeläin, jota vuoteen 2007 asti pidettiin puuleopardin "Neofelis nebulosa diardi" nimisenä alalajina. Geenitutkimus kuitenkin osoitti, että nämä Borneolla ja Sumatralla elävät puuleopardit eroavat Kaakkois-Aasian mantereen puuleopardeista niin merkittävästi, että niitä tulee pitää omana itsenäisenä lajinaan. Lajien ero on verrattavissa muiden suurten kissaeläinlajien, kuten tiikereiden ja leopardien väliseen geneettiseen eroon. Tämän perusteella arvioidaan, että puuleopardilajit erkanivat toisistaan 1–3 miljoonaa vuotta sitten. Borneonpuuleopardin kannaksi arvioidaan 5 000–11 000 yksilöä, ja laji on uhanalainen.
Borneonpuuleopardit elävät useimmilla Borneon metsäalueilla rannikolta aina vuoristoihin asti. Ne suosivat erityisesti tuuheita alanko- ja mäkisademetsiä ja karttavat aukeita paikkoja. Ravinto koostuu pääasiassa apinoista, hirvieläimistä ja nuorista partasioista, satunnaisesti myös linnuista ja matelijoista.
Max Factor (kosmetiikkayhtiö)

Max Factor on Max Factor Seniorin (1872–1938) vuonna 1909 perustama yhdysvaltalainen kosmetiikkayhtiö. Vuodesta 1991 yhtiö on ollut Procter &amp; Gamblen omistuksessa.
1920-, 1930- ja 1940-luvuilla "Max Factor" liitettiin kiinteästi elokuvamaailmaan. Max Factor Senior teki elokuvien ensimmäisen meikkauksen vuonna 1914 ja tiettävästi loi termin "makeup" (suom. meikki). Monet näyttelijättäret, kuten Bette Davis ja Jean Harlow, olivat vakioasiakkaita Factorin kauneushoitolassa. Monet näistä asiakkaista myös esiintyivät "Max Factorin" mainoksissa ja tekivät tuotemerkkiä tunnetuksi. Vielä nykyäänkin "Max Factor" liitetään usein elokuvamaailmaan, sillä muun muassa monissa sen mainoksissa mainostetaan lisäksi elokuvia, joissa yhtiön meikkejä on käytetty. Heillä on oma tähti Hollywood Walk of Famella.
Darryl F. Zanuck

Darryl Francis Zanuck (5. syyskuuta 1902 – 22. joulukuuta 1979) oli Oscar-palkittu yhdysvaltalainen tuottaja, näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja.
Zanuck syntyi Nebraskan osavaltiossa, mutta muutti 6-vuotiaana äitinsä kanssa Los Angelesiin. Jo 8-vuotiaana hän esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan, tosin vain extran roolissa. Hänen isänsä ei kuitenkaan ollut mielissään poikansa näyttelijäinnostuksesta, vaan kutsui tämän takaisin kotiin Nebraskaan. Vuonna 1917 Zanuck liittyi Yhdysvaltain armeijaan ja palveli muutaman vuoden ajan Ranskassa. Yhdysvaltoihin palattuaan hän päätti koettaa kykyjään käsikirjoittamisen parissa. Hän saikin myytyä muutamia käsikirjoituksiaan eri elokuvayhtiöille. Vuonna 1924 Zanuck sai vakituisen paikan Warner Bros. -yhtiöstä. Hän siirtyi ensin hallintopuolelle ja kohosi lopulta yhtiön tuotantopuolen johtoon vuonna 1931. 
Kahta vuotta myöhemmin Zanuck kuitenkin jätti yhtiön työskennelläkseen sen sijaan Twentieth Century Pictures -yhtiölle. Vuonna 1935 hän kumppaneineen osti Fox-yhtiön ja liitti sen yhteen vanhan yhtiönsä kanssa. Tästä muodostuneelle uudelle yhtiölle annettiin nimeksi 20th Century Fox. Zanuck toimi sen varapääjohtajana. Toisen maailmansodan aikaan hän otti vapaata yhtiöstä ja palveli jälleen armeijassa. 1950-luvulla hän vetäytyi yhtiöstä tuottaakseen itsenäisesti elokuvia Euroopassa. Zanuck palasi kuitenkin jo vuonna 1962 takaisin yhtiön johtoon. Hän myös nimitti poikansa Richard D. Zanuckin tuotannon johtajaksi, mikä osoittautui virheeksi, sillä vuonna 1971 hänen poikansa yhdessä yhtiön johtokunnan kanssa pakotti Zanuckin eroamaan virastaan.
Zanuck kuoli keuhkokuumeeseen vuonna 1979. Hänet on haudattu Kaliforniaan. Hänellä on lisäksi tähti Hollywood Walk of Famella.
GMC

GMC (alun perin GMC Truck) on yhdysvaltalaisen General Motors -konsernin automerkki. Se valmistaa maasto-, lava-, paketti- ja kuorma-autoja. Aiemmin yhtiö on myös valmistanut linja-autoja.
Myös GMC on kärsinyt korkeista polttoainehinnoista, sillä merkin jättiläismäiset autot ovat suurikulutuksisia. GMC:n uudet mallit on usein varustettu myös lisätyillä hybridimoottoreilla, jotta ne täyttäisivät monien osavaltioiden tiukat päästörajoitukset.
Coimbra-ryhmä

Coimbra-ryhmä on vuonna 1985 perustettu eräiden merkittävän aseman saavuttaneiden eurooppalaisten yliopistojen muodostama verkosto, jossa oli aikoinaan 38 jäsentä 23 maasta. Suomalaisista yliopistoista ryhmään kuuluvat Turun yliopisto ja Åbo Akademi. Ryhmä on nimetty siihen kuuluvan portugalilaisen Coimbran yliopiston mukaan.
Ryhmään kuuluvat yliopistot.
Coimbra-ryhmään kuuluivat vuonna 2016 seuraavat 41 yliopistoa:
Alankomaat
Belgia
Britannia
Espanja
Irlanti
Italia
Itävalta
Liettua
Norja
Portugali
Puola
Ranska
Romania
Ruotsi
Saksa
Suomi
Sveitsi
Tanska
Tšekki
Turkki
Unkari
Venäjä
Viro
Spaceballs (demoryhmä)

Spaceballs on yksi demoskenen tunnetuimpia ryhmiä. Se on erityisen tunnettu 1990-luvun alun Amigalle tuotetuista demoistaan, jotka voittivat palkintoja kansainvälisillä demopartyilla. Ryhmä on peräisin Haldenista Norjasta. Se perustettiin jo vuonna 1989 ja on Norjan vanhin edelleen toimiva demoryhmä.
Ryhmän perusti teini-ikäinen tietokoneharrastaja, joka demoskenessä esiintyi nimellä "Dark Helmet".
Ryhmään liittyi pian ohjelmoijaksi "Lone Starr", josta tuli eräs demoskenen tunnetuimpia Amiga-ohjelmoijia. Hän ohjelmoi muun muassa kaksi demoa, joista Spaceballs muistetaan parhaiten: "State of the Art" ja "9 Fingers". Näissä demoissa tanssivat naishahmot oli synkronisoitu korkealaatuiseen musiikkiin. Useimmat muistakin Spaceballsin jäsenistä olivat ottaneet nimimerkkinsä Avaruusboltsit-elokuvan hahmojen mukaan.
"Lone Starr" ja "Dark Helmet" herättivät huomiota nuorella iällään ja ohjelmointitaidoillaan, mutta lopulta he ravisuttivat demoskeneä hylkäämällä vanhat koulukunnan demoefektit.
Spaceballsin toiminta hiljeni alkuaikojen menestyksen jälkeen monien jäsenten siirryttyä peliteollisuuden palvelukseen, mutta vuonna 1997 jäsenet "Slummy" ja "Yoghurt" aloittivat toiminnan uudelleen.
Buleuterion

Buleuterion ( tai "bouleutērion") oli antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa kaupunkivaltion neuvoston ("bulē") istuntosali. Buleuterioneista on monia löydettyjä arkeologisia esimerkkejä Kreikasta ja sen lähialueilta.
Tunnettuja buleuterioneita ovat muun muassa Olympian ja Ateenan buleuterionit. Vanhin säilynyt buleuterion on Olympian buleuterion, joka rakennettiin 500-luvulla eaa. Siellä tehtiin Olympian kisojen hallinnointi. Rakennus muodostui kahdesta rinnakkaisesta pitkänomaisesta ja apsikseen päättyvästä rakennuksesta. Niitä yhdisti julkisivun puolella katettu pylväikkö. Ateenan buleuterion, jossa kokoontui kaupungin 500-miehinen neuvosto, sijaitsi Agoralla. Myös se rakennettiin 500-luvulla eaa.
300-luvulla eaa. buleuterionin muodoksi vakiintui nelikulmainen rakennus, jossa oli keskellä puhujalava ja porrasmaisesti kohoavat istuinrivit kolmella sivulla.
Jim Bechtel

James "Jim" Bechtel on yhdysvaltalainen puuvillafarmari ja pokerinpelaaja. Bechtel on vuoden 1993 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksen voittaja.
Bechtel oli lähellä voittaa ensimmäisen WSOP-rannekkeensa jo vuonna 1979 , jolloin hän sijoittui toiseksi Perry Greenin jälkeen 1 500 dollarin no limit texas hold'em -turnauksessa. Vuonna 1988 hän oli pääturnauksen finaalipöydän kuudes ja ansaitsi 49 000 dollaria.
Vuonna 1993 WSOP:n pääturnauksessa Bechtel oli finaalipöydän alkaessa toisena 631 000 dollarin pelimerkeillä. Pelin aikana hän pudotti vuoden 1990 mestarin Mansour Matloubin sekä John Bonettin ennen kuin kukisti pienellä määrällä pelimerkkejä pelanneen Glenn Cozenin kaksinpelin kolmannessa kädessä. Bechtelin J 6 piti Cozenin 7 4 kättä vastaan kun pöytään tuli T 8 3 2 5. Bechtelistä tuli ensimmäinen WSOP:n voittanut amatööripelaaja sitten Hal Fowlerin vuonna 1979. Bechtel ansaitsi voitostaan miljoona dollaria.
Bechtel on sijoittunut WSOP:n pääturnauksessa rahoille myös vuosina 1986 (11.) ja 1989 (31.). Vuonna 2006 hän oli WSOP:n 50 000 dollarin sisäänoston H.O.R.S.E.-turnauksessa neljäs ansaiten 549 120 dollaria. World Poker Tourilla Bechtel on parhaimmillaan ollut kymmenes (2003 Bellagio Five-Diamond World Poker Classic).
Bechtelin turnausansiot ylittivät vuoden 2006 lopussa 2,5 miljoonaa dollaria.
Amistad

La Amistad () oli 1800-luvulla liikennöinyt espanjalainen orjalaiva.
"La Amistad" on kuuluisa siitä, kun laivan 53 Afrikasta vangitsemaa afrikkalaista nousi kapinaan kesken kuljetuksen vuonna 1839. Orjat oli tarkoitus myydä laivan saavuttua Yhdysvaltoihin. Tuolloin Yhdysvalloissa oli jo voimassa laki, joka kielsi orjien tuonnin Afrikasta, joten orjat kuljetettiin Kuuban Havannasta Puerto Principeen, valheellisesti Kuubassa syntyneinä orjina.
Orjalaivan sankariksi nousi mies nimeltä Joseph Cinqué, joka oli yksi vangituista. Hän sai vapautetuksi itsensä ja muutaman muun vangitun. He surmasivat laivan kokin ja kapteenin ja lopuksi pakottivat laivan kohti Afrikkaa. Heille uskoteltiin laivan olevan menossa Afrikkaan, ja kapinan jälkeen näin aluksi olikin, mutta laivan navigaattori ja muu henkilökunta käänsivät salaa laivan suunnan, ja kohta he olivatkin purjehtimassa Yhdysvaltoihin. Kapinalliset eivät kyenneet oivaltamaan tätä, sillä heillä ei ollut kokemusta suurella laivalla purjehtimisesta. Kun laiva saapui New Yorkin edustalle, yhdysvaltalainen sotalaiva havaitsi "La Amistadin" ja otti sen haltuunsa. Vangitut kuljetettiin Connecticutiin, missä heidät oli tarkoitus myydä orjina edelleen eteenpäin. Tästä alkoi monisäikeinen oikeustaistelu heidän omistuksestaan ja oikeuksistaan. Tapahtumasarja sai aikaan myös poliittisen liikkeen orjuuden kieltämiseksi.
Steven Spielberg on ohjannut tapahtumasta elokuvan "Amistad".
Brain Damage

Brain Damage on dubyhtye, joka on perustettu vuonna 1999 Saint-Étiennessa Ranskassa.