tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tampereen Rykmentti

Tampereen rykmentti oli vuosina 1918–1940 toiminut puolustusvoimien rykmentti, mikä perustettiin sisällissodan suojeluskuntien valkoiseen armeijaan kuuluneen 5. jääkärirykmentin seuraajaksi. Se perustettiin Haminassa, mutta sitä alettiin osaksi siirtää jo syksyllä 1919 Lahteen, ja 1920 pääosakin siirrettiin Lahden varuskuntaan Hennalaan. Tampereen rykmentin vastaanottoparaati järjestettiin Lahden kauppatorilla loppuvuodesta 25. marraskuuta 1920. Edellisenä vuonna siirretty Tampereen rykmentin osa oli ollut sen II pataljoona, jota käytettiin sotilasopetusjoukko-osastona, josta siirryttiin loppuajaksi asepalvelusta idässä oleviin joukko-osastoihin. Tampereen rykmentti alkoi julkaista kerran kuukaudessa Tappara-lehteä joukko-osastolehtenään 6. huhtikuuta 1929. Lisäksi 1929 alkaen lehti lahjoitti jokaiselle Tampereen rykmentissä palvelleelle emalisen joukko-osastopinssin. 
Suomen puolustusvoimien ensimmäinen omaistenpäivä järjestettiin kolmipäiväisinä 23.–25.6.1929, joissa oli tuhat kutsuvierasta. Päiville osallistuivat mm. pääministeri Oskar Mantere ja puolustusministeri Aimo Kaarlo Cajander. Tapahtumasta teki Suomi-Filmi pienoiselokuvan, ajankohtaisdokumentin, jossa junat tuovat vieraita Lahden asemalle, josta nämä jatkavat matkaa Hennalaan jalan tai linja-autolla ja jossa rykmentin komentaja, jääkärieverstiluutnantti Eino Rafael Forsman, toivottaa vieraat tervetulleiksi sekä puolustusministeri Cajander pitää joukkojen katselmuksen. Elokuvassa nähdään myös taistelunäytös.
Juuri ennen ylimääräisiä harjoituksia Tampereen rykmentti perusti suojajoukoksi 6. lokakuuta 1939 2. prikaatin III pataljoonan, joka lähti 7. lokakuuta Lahden hiihtostadionilta junalla Karjalankannakselle Valkjärvelle. III pataljoona lakkautettiin talvisodan jälkeen Moskovan rauhan aikana 25. heinäkuuta 1940.
Clara Ponsatí

Clara Ponsatí i Obiols (s. 1957 Barcelona) on katalonialainen taloustieteilijä ja poliitikko. Hän oli Katalonian aluehallinnon puoluepoliittisesti sitoutumaton opetusministeri Carles Puigdemontin johtamassa hallituksessa, joka järjesti 1. lokakuuta 2017 kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä. Ponsatí lähti Puigdemontin ja kolmen muun ministerin (Meritxell Serret, Antoni Comín ja Lluís Puig) kanssa Belgiaan maanpakoon Espanjan nostettua kansanäänestyksen järjestämisen takia heitä vastaan syytteet "kapinasta", josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaan. Espanja antoi heistä myös eurooppalaisen pidätysmääräyksen, mutta perui sen myöhemmin 5. joulukuuta 2017.
Uusissa Katalonian parlamenttivaaleissa 21. joulukuuta 2017 yhä maanpaossa ollut Ponsatí valittiin Katalonian parlamenttiin Puigdemontinkin edustamalta keskustaoikeistolaisen Junts per Catalunya -vaaliliiton listalta. Ponsatí haki 18. tammikuuta 2018 yhdessä Puigdemontin ja Puigin kanssa Katalonian parlamentilta lupaa valtuuttaa toinen henkilö äänestämään puolestaan istunnossa, jossa uusi Katalonian pääministeri nimitettäisiin. Espanjan korkein oikeus päätyi kuitenkin torppaamaan pyynnön, minkä seurauksena Ponsatí, Puig ja Serret ilmoittivat 28. tammikuuta 2018 luopuvansa parlamenttipaikoistaan, jotta heidän tilalleen parlamenttiin nousevat edustajat voisivat olla äänestyksessä läsnä ja varmistaa näin itsenäisyysmielisille enemmistön.
Ponsatí ilmoitti 10. maaliskuuta 2018 lähtevänsä Belgiasta ja asettuvansa asumaan Skotlantiin ja palaavansa aiempaan virkaansa St Andrewsin yliopiston taloustieteen professoriksi. Espanja uusi 23. maaliskuuta 2018 aiemmin jäädytetyn eurooppalaisen pidätysmääräyksen Puigdemontista ja useasta muusta maanpaossa olevasta katalaanipoliitikosta, mukaan luettuna Ponsatí, joka ilmoittautui itse poliisille Skotlannissa 28. maaliskuuta 2018. Ponsatí vapautettiin heti samana päivänä ja hän saa odottaa Espanjan vaatiman luovutuksen oikeuskäsittelyä Skotlannissa vapaana. Häneltä takavarikoitiin kuitenkin passi. Ponsatí aloitti 28. maaliskuuta 2018 varainkeruukampanjan rahoittaakseen oikeudenkäyntikulunsa, ja 1. huhtikuuta 2018 mennessä lahjoituksia oli kertynyt jo 244 000 euroa. Skotlantilainen tuomioistuin ilmoitti 12. huhtikuuta 2018, että lopullista päätöstä Ponsatín luovuttamisesta Espanjaan ei tehdä ainakaan ennen elokuuta 2018. Ponsatín asianajaja on huomauttanut, että ottaen huomioon Ponsatín ikä hänelle vaaditun rangaistuksen pituus tarkoittaisi käytännössä sitä, että hän joutuisi viettämään koko loppuelämänsä vankilassa.
Simona Orinska

Simona Orinska (s. 18. elokuuta 1978 Ērgļi) on latvialainen tanssitaiteilija. Lisäksi hän ohjaaja, runoilija ja koreografi. Hän on Latvian ainoa butoh-tanssia tekevä tanssitaiteilija ja hän työskentelee myös tanssiterapeuttina.
Orinskan syntymäpaikkakunnalta perhe muutti pieneen Misan maalaiskylään, missä Orinska asui 17-vuotiaaksi. Hänet oli tuolloin valittu Riikaan opiskelemaan ympäristösuunnittelua ja hän keskittyi esineiden suunnitteluun. Vuosina 2000- 2005 hän suoritti taiteiden kandidaatin tutkinnon. Sen jälkeen hän on suorittanut terveyden huollon alan maisterin tutkinnon erikoistuen tanssiterapiaan vuosina 2006-2009. Butoh-tanssiin hän tutustui opiskellessaan Saksassa vuonna 2002, mutta päätti keskittyä siihen vuonna 2005.
Butoh-tanssin lisäksi Orinska on tehnyt myös performansseja kuten performanssin "Somebody who leads" ja performanssin "On Haiku" valokuvanäyttelyssä.
Vuonna 2007 sai ensi-iltansa hänen kansainvälinen videotanssiprojektinsa (Latvia, Iso-Britannia, Portugal, Espanja, Unkari, Chile), Waterpieces 07 -videotaidefestivaalilla..
Tanssiterapiallaan Orinska pyrkii parantamaan asiakkaansa kognitiivisia, emotionaalisia ja sosiaalisia valmiuksia. Hänen asiakkaansa voivat olla sekä aikuisia että lapsia. Vuonna 2008 Isossa-Britanniassa hän teki tanssiterapiaprojekteja oppimisvaikeuksista kärsivien ja autististen lasten parissa.
Aleksandra Pahmutova

Aleksandra Nikolajevna Pahmutova (; s. 9. marraskuuta 1929 Stalingrad, Neuvostoliitto) on venäläinen säveltäjä, joka on säveltänyt pitkän uransa aikana noin 400 kappaletta.
Pahmutova opiskeli 1950-luvulla Moskovan konservatoriossa Vissarion Šebalinin alaisuudessa. Pahmutova sai nopeasti mainetta, sillä hänen sävellyksensä kohosivat suosituiksi. Hänen kappaleensa liittyivät 1960-luvulla Komsomol-liikkeeseen, mutta hänen huippukautensa osui Leonid Brežnevin hallintokauden ”pysähtyneisyyden aikaan”.
Pahmutova on säveltänyt noin 400 kappaletta, joista moniin Nikolai Dobronravov on tehnyt sanat. Hänen kappaleensa heijastavat neuvostoliittolaisten kokemuksia 1960- ja 1970-luvuilta Juri Gagarinin avaruuslennosta isänmaalliseen maaseuturakkauteen.
Harsulemmikki

Harsulemmikki ("Myosotis sparsiflora") on lemmikkien ("Myosotis") sukuun kuuluva kasvilaji. Se ei muistuta kovin läheisesti muita lemmikkilajeja, joista harsulemmikin voi erottaa muun muassa kukinnon tukilehtien sekä ulkonevien verhiönliuskojen perusteella.
Harsulemmikki on yksivuotinen, ruohovartinen kasvilaji, joka voi kasvaa lähes 40 cm korkeaksi. Sen varsi on runsaasti haarova ja kauttaaltaan alaspäin suuntautuneiden karvojen peitossa. Lehdet ovat soikeita sekä hyvin kehittyneitä ylös kukintoon asti. Kukat ovat pieniä, noin 2 mm leveitä ja vaaleansinisiä. Kukat sijaitsevat harvassa, 1–2 cm pitkien varsien päissä tukilehtien lehtihangoissa. Kukkien verhiöissä on melko pitkät, kapeat ja karvaiset verhiönliuskat. Harsulemmikki kukkii kesä–heinäkuussa.
Harsulemmikki on levinnyt pohjoiseen Etelä-Euroopasta. Suomessa harsulemmikkiä on tavattu sieltä täältä eri puolilta maata.
Jon Lindström

Jon Bos-Son Lindström (s. 29. syyskuuta 1948 Hanko) on suomenruotsalainen Ruotsissa asuva elokuva- ja tv-ohjaaja sekä käsikirjoittaja. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli Jörn Donnerin tuottama "Yön sylissä" (Hemåt i natten, 1977), ja muita ohjauksia ovat "Viimeinen kesä" (Sista leken, 1984), "Syvän joen salaisuus" (Järngänget, 2000), "Lastenystävä" (Barnavännen, 2003) ja "Pieniä ihmeitä" (Små mirakel och stora, 2006). Hän on ohjannut myös ruotsalaisia tv-sarjoja.
Lindström varttui Hangossa ja muutti 19-vuotiaana Ruotsiin vuonna 1967. Hän opiskeli Christer Strömholmin valokuvaus- ja dokumenttielokuvakoulussa.
Jon Lindström on naimisissa kirjailija Rita Holstin kanssa. He työstävät usein yhdessä Lindströmin ohjausten käsikirjoituksia. Heidän tyttärensä on näyttelijä, tuottaja ja ohjaaja Yaba Holst.
Laurence Jones

Laurence Jones (s. 13. helmikuuta 1992 Liverpool, Iso-Britannia) on brittiläinen bluesrockkitaristi ja laulaja-lauluntekijä. 
Jones on valittu vuosina 2014–2016 vuoden nuoreksi bluesartistiksi (British Blues Awards) Isossa-Britanniassa. Hänet valittiin vuoden 2016 kitaristiksi (British Blues Awards) Isossa-Britanniassa ja vuoden 2015 eurooppalaiseksi kitaristiksi (European Blues Awards).
Jonesin yhtyeessä on soittanut aiemmin rumpali Miri Miettinen ja basisti Roger Inniss.
Diskografia.
a Laurence Jones, Christina Skjølberg, Albert Castiglia
Tummatähkämunkki

Tummatähkämunkki ("Phyteuma nigrum") on kellokasvien (Campanulaceae) heimoon, tähkämunkkien ("Phyteuma") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka on kotoisin Keski-Euroopasta.
Tummatähkämunkki on kasvutavaltaan pysty ja sen varsi on haaraton. Alimmat lehdet ovat ruodillisia ja muodoltaan herttamaisia, kun taas ylemmät lehdet ovat ruodittomia ja pitkänsuikeita. Kukat sijaitsevat yhtenä tähkänä varren päässä ja ne ovat väriltään tummansinivioletteja. Kukintotähkä muotoutuu kukinnan edetessä lieriömäiseksi. Kukkien teriöt ovat viisiliuskaisia.
Tummatähkämunkkia käytetään koristekasvina ja sitä voi toisinaan tavata myös villiytyneenä luonnosta. Suomessa tummatähkämunkista on tehty luonnosta muutamia havaintoja viimeisten noin sadan vuoden aikana.
Paul White

Paul Hamilton Hume White (26. helmikuuta 1910 Bowral, Uusi Etelä-Wales, Australia – 21. joulukuuta 1992 Bowral, Uusi Etelä-Wales, Australia) oli australialainen kirjailija.
White työskenteli lähetysjärjestö Church Missionary Societyn sairaalassa Tanganjikassa 1938–1942 ja kotimaan toiminnassa 1943–1944. Hän kirjoitti järjestön työstä Tanganjikassa kirjan "Doctor of Tanganyika" (1942), ja vuosina 1945–1973 hän toimi reumatologina.
White kirjoitti vuonna 1960 ilmestyneen kuvateoksen "Jungle Doctor Panorama" tekstit (kuvat Ossie Emery ja Edwin Udey). Hän kirjoitti lapsille tietokirjoja eri aiheista, muun muassa "Janet at School" (1978), joka kertoo tytöstä, jolla on spina bifida. Hän kirjoitti tietokirjoja myös aikuisille. Hän käänsi Raamatun kertomuksia Australian alkuperäisasukkaille ja kreoleille.
Yvonne Minton

Yvonne Minton CBE (s. 4. joulukuuta 1938 Sydney, Australia) on australialainen oopperalaulaja, jonka roolit ovat äänialoiltaan vaihdelleet kontra-altosta sopraanoon. Hän aloitti opintonsa Sydneyssä, jatkoi niitä Lontoossa ja voitti muun muassa Kathleen Ferrier -palkinnon parhaana kontra-alttona. Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa Englannissa oli Maggie Dempsterin osuus Nicholas Mawin oopperassa "One Man Show". 
Minton pääsi esiintymään muun muassa Covent Gardeniin ja debytoi vuonna 1972 Metropolitan-oopperassa Octavianin roolissa Richard Straussin oopperassa "Ruusuritari". Tämä oli hänen ainoa roolinsa Metropolitan-oopperassa. Minton teki myös yhteistyötä muun muassa Englannin kamariorkesterin ja Lontoon filharmonikkojen kanssa. R. Straussin tuotannon ohella Mintonin ohjelmistoon on kuulunut muun muassa Richard Wagnerin, Alban Bergin ja Pierre Boulez'n teoksia. Minton on ollut säännöllinen konserttiesiintyjä, jonka kanssa ovat esiintyneet sellaiset kapellimestarit kuin Georg Solti, Pierre Boulez, Daniel Barenboim, Leonard Bernstein, Claudio Abbado ja Colin Davis.
Mintonista tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja 31. joulukuuta 1979.
Eileen Law

Eileen Law (16. lokakuuta 1900 Belfast – 30. marraskuuta 1978 Toronto) oli kanadalainen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan kontra-altto. Hän opiskeli Kanadan musiikkiakatemiassa vuosina 1922–26 laulamista Jenny Taggartin ja pianonsoittoa Ernest MacMillanin johdolla. Lisäksi hän sai opetusta Hope Morganilta, Emmy Heimiltä, Pauline Donaldalta ja Louis Bachnerilta. 
Law esiintyi muun muassa Toronton sinfoniaorkesterin, yhdysvaltalaisten sinfoniaorkestereiden ja Toronton Mendelssohn-kuoron kanssa. Hän tuli tunnetuksi ensisijaisesti oratorioiden osuuksien tulkitsijana. Torontossa hän osallistui Matteus-passion esityksiin 25 vuoden ajan. Hän esiintyi myös oopperoissa, kuten "Lohengrinissa". Law kuului The Royal Conservatory of Musicin henkilökuntaan Torontossa vuosina 1938–77 ja työskenteli myös Toronton yliopistossa 1952–61. Hän piti näiden toimiensa ohella kesäkursseja useissa eri keskuksissa.
Emmy Heim

Emilie ”Emmy” Heim (10. syyskuuta 1885 Wien – 13. lokakuuta 1954 Toronto) oli itävaltalaissyntyinen, vuonna 1951 Kanadan kansalaisuuden saanut taidemusiikin laulaja, äänialaltaan sopraano. 
Heim sai varhaisimman musiikinopetuksensa äidiltään; jo seitsemän vuoden iässä hän lauloi Franz Schubertin yksinlauluja. Hän opiskeli Wienissä kolmentoista vuoden ajan Frances Mütterin johdolla ja teki debyyttinsä yksinlaulujen esittäjänä Wienissä vuonna 1911. Ensimmäisen maailmansodan aikana Heim kiersi Saksassa, Itävalta-Unkarissa sekä Puolassa ja lauloi sotilaille. Ensimmäisen avioliittonsa Heim solmi vuonna 1915 kirjailija Emil Alphons Rheinhardtin kanssa. Miehensä kautta hän pääsi tutustumaan Rainer Maria Rilkeen ja Hugo von Hofmannsthaliin. Ensimmäisen avioliiton päätyttyä Heim meni uusiin naimisiin arkkitehti Franz Singerin kanssa.
Heim tulkitsi Schubertin, Robert Schumannin ja Hugo Wolfin yksinlaulujen ohella myös modernimpaa ohjelmistoa. Hänen tuttaviensa joukossa olivat Alban Berg, Arnold Schönberg ja Igor Stravinski. Vuonna 1930 Heimin asuinpaikkana oli Englanti, jossa hän oli debytoinut vuonna 1929. Ennen Itävallan joutumista natsimiehityksen alaiseksi Heim piti kesäisin studiota Salzburgissa. Vuodesta 1934 lähtien hän vietti vähintään kolmasosan vuodesta Kanadassa. Hän tapasi Montrealissa Ernest MacMillanin. Kanadan-ensiesiintymisensä hän teki Toronton Hart House Theatressa 16. lokakuuta 1934. Hän opetti The Royal Conservatory of Musicissa, Torontossa ja piti resitaaleja Montrealissa sekä Massachusettsin Cambridgessa. 
Toisen maailmansodan ajan Heim vietti Englannissa ja muun muassa lauloi Punaisen Ristin sairaaloissa. Hän oli vierailevana luennoitsijana Oxfordin ja Cambridgen yliopistoissa. Vuonna 1946 Heim muutti vakituisesti asumaan Kanadaan, jossa hän toimi opetustehtävissä The Royal Conservatory of Musicissa kuolemaansa saakka. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Joan Hall, Frances James, Eileen Law, Margo MacKinnon, Lois Marshall, Joan Maxwell, James Milligan, Mary Morrison, Jan Simons ja Joyce Sullivan.
Lois Marshall

Lois Catherine Marshall (29. tammikuuta 1924 Toronto – 19. helmikuuta 1997 Toronto) oli kanadalainen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan sopraano.
Marshall sairastui kaksivuotiaana polioon ja kävi seuranneen vuosikymmenen aikana läpi useita jalkaleikkauksia lastensairaalassa, jossa innostui laulamisesta. Lapsena Marshallia vietiin Toronton sinfoniaorkesterin konsertteihin sekä Jascha Heifetzin ja Vladimir Horowitzin esiintymisiin. 12-vuotiaana Marshall aloitti muodolliset opintonsa pianisti, urkuri, laulunopettaja Weldon Kilburnin johdolla. Opetus- ja säestyssuhde laajeni henkilökohtaisemmaksi ja johti vuonna 1968 solmittuun avioliittoon. Lisäksi Marshall sai yksinlaulun opetusta wieniläissyntyiseltä sopraano Emmy Heimilta. 
Ernest MacMillan havaitsi Marshallin lahjakkuuden ja kiinnitti hänet esiintymään Toronton sinfoniaorkesterin sekä Mendelssohn-kuoron kanssa Matteus-passion esityksiin vuonna 1947. Laulaja valmistui huippuarvosanoin The Royal Conservatory of Musicista ja sai Eaton-stipendin vuonna 1950. Samana vuonna hän voitti CBC:n "Singing Stars of Tomorrow" -kilpailun. Vuonna 1952 Marshall saavutti Naumburg-palkinnon, jonka turvin hän pääsi tekemään New Yorkin -ensiesiintymisensä kaupungintalolla. Tästä hyvästä laulaja sai tunnustusta Arturo Toscaninilta, joka kutsui tämän laulamaan ja levyttämään Ludwig van Beethovenin Missa Solemniksen. 
Myöhemmin Marshall esiintyi sooloresitaaleissa ja orkesterien kanssa pitkin Pohjois-Amerikkaa, Eurooppaa, Australiaa ja Venäjää. Oopperauraa rajoitti huomattavasti laulajan jalkojen huonokuntoisuus. Eräs Marshallin huomattava levytys kuitenkin on Wolfgang Amadeus Mozartin "Ryöstö Seraljista" -oopperan levytys, jossa kapellimestarina toimi Thomas Beecham. Sarah Caldwellin johdolla Bostonin oopperassa järjestettiin Giacomo Puccinin oopperoiden "La bohème" ja "Tosca" tulkinnat, jotka olivat erityisesti Marshallia varten suunniteltuja. 
1970-luvun puolestavälistä alkaen Marshall syventyi mezzosopraanoille kirjoitettuun ohjelmistoon. Hän tulkitsi muun muassa Franz Schubertin ja Robert Schumannin tuotantoa mezzosopraanon ominaisuudessa. Vuonna 1986 hän liittyi henkilökunnan jäsenenä Toronton yliopistoon, jossa hän opetti, kunnes kuoli leikkauskomplikaatioihin 73 vuoden iässä.
Mary Morrison

Mary Louise Morrison (s. 9. marraskuuta 1926 Winnipeg) on kanadalainen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan sopraano. Hän opiskeli Winnipegissä, Vancouverissa ja Toronton The Royal Conservatory of Musicissa. Hän on luonut kansainvälisen uran etenkin nykytaidemusiikin tulkitsijana. Usein hän on esiintynyt yhdessä Lyric Arts Trion kanssa; kokoonpanon muut jäsenet ovat Robert Aitken ja Marion Ross.
Morrison debytoi esiintymällä Toronton sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1947. Radio-oopperassa hän teki ensiesiintymisensä 1948 oopperassa "Orfeo" ja liveoopperassa 1949 oopperassa "La bohème". Morrison meni naimisiin säveltäjä Harry Freedmanin kanssa vuonna 1951. Myös hänen siskonsa Kathleen Morrison Brown on sopraano. 
Morrisonista tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeri vuonna 1983, ja hän sai palvelumitalin Toronton kaupungilta 1985.
Tihun

Tihun on kylä Sogbinin päällikkökunnassa Bonthen piirikunnassa Sierra Leonen Eteläisessä maakunnassa. 
Tihun on Sierra Leonen presidentin Julius Maada Bion synnyinpaikka.
Jan Erik Vold

Jan Erik Vold (s. 18. lokakuuta 1939 Oslo, Norja) on norjalainen kirjailija.
Voldin isä oli toimittaja Ragnar Vold, ja hänen sisarensa on kirjailija Karin Beate Vold.
Toimittajaperheessä kasvanut Vold suoritti examen artium -tutkinnon 1958. Hän oli töissä laivoilla kesällä 1956 ja syksyllä 1958 ja pääsi tuolloin käymään Chicagossa ja New Yorkissa. Hän kiinnostui jazzista ja runoudesta ja kirjoitti 1950-luvun lopulla niistä aiheista artikkeleita. Opiskellessaan Oslon yliopistossa hän oli 1962–1963 stipendiaattina Kalifornian yliopistossa Santa Barbarassa ja tutustui William Carlos Williamsin ja Samuel Beckettin runouteen. Uppsalan yliopistossa hän opiskeli tammi–elokuussa 1965.
Vold on keskeinen Profil-ryhmän runoilija ja sukupolvensa vaikutusvaltaisimpia lyyrikoita. Hän on saanut valtion stipendin 1991. Konkreettisella, todellisuutta lähenevällä runoudellaan hän otti jo heti 1965 etäisyyttä 1950-luvun lyyriseen symbolismiin. Hänen suosituimpia kokoelmiaan ovat "Mor Godhjertas glade versjon. Ja" (1968) ja "Kykelipi" (1969). Lisäksi hän on kirjoittanut kirjallisuutta käsitteleviä esseitä ja esittelyjä ulkomaisista runoilijoita ja toimittanut runoantologioita.
Suomennettu tuotanto.
Teoksessa "Mukkula 2003: Lahden kansainvälinen kirjailijakokous" on seuraavat Voldin runot
Teoksessa "80–90: pohjoismainen antologia" on seuraava Voldin runo
Maria Karoliina

Maria Karolina Luise Josepha Johanna Antonia (13. elokuuta 1752 Wien, Habsburgien valtakunta – 8. syyskuuta 1814 Wien, Itävallan keisarikunta) oli Itävallan arkkiherttuatar ja Molempain Sisiliain kuninkaan Ferdinand I:n puoliso.
Maria Karoliina oli keisari Frans I:n ja keisarinna Maria Teresian tytär sekä keisari Joosef II:n ja Ranskan kuningattaren Maria Antoinetten sisar. Hänet kasvatettiin yhdessä Maria Antoinetten kanssa ja heidän välinsä muodostuivat lapsuudessa erityisen läheisiksi. Myöhemmin he olivat kirjeenvaihdossa. 
Maria Karoliina avioitui vuonna 1768 Napolin ja Sisilian kuninkaan Ferdinand IV:n kanssa. Alun perin Maria Karoliinan siskon Maria Josephan oli tarkoitus mennä naimisiin Ferdinandin kanssa, mutta tämä kuoli juuri ennen lähtöään Napoliin vuonna 1767. Maria Karoliina muistutti äitiään eniten. Hän käytti valtaa miehensä puolesta, ja ohjasi valtiota kohti brittejä suosivaa, Ranskaa vastustavaa suuntaa. Vuonna 1776 Maria Karoliina onnistui erottamaan 46 vuotta Napolia hallinneen espanjalaismielisen pääministerin Bernardo Tanuccin. Tanuccin tilalle nimitettiin Sir John Acton oli hänen suosikkinsa ja mahdollisesti rakastajansa.
Maria Antoinetten teloitus oli Maria Karoliinalle suuri järkytys, ja hän lakkasikin käyttämästä ranskan kieltä joksikin aikaa. Maria Karoliina vastusti ankarasti Ranskan vallankumousta ja lopulta Napoleonia. Napoli lähentyi yhä enemmän Englannin kanssa. Vuonna 1798 Napoleonin joukkojen edetessä Italiassa Napoli julisti sodan Ranskalle ja yritti valloittaa Kirkkovaltion ranskalaisilta. Yritys epäonnistui ja kuningasperhe joutui pakenemaan Sisilian saarelle. Vuonna 1802 he pääsivät palaamaan muutamaksi vuodeksi Napoliin kunnes joutuivat jälleen pakenemaan. Ranskalaisesta Joachim Muratista tuli Napolin ja Sisilian kuningas. Maria Karoliina kuoli vuonna 1814 Wienissä yrittäessään neuvotella miehensä palauttamista valtaan.
Maria Karoliina synnytti jopa 18 lasta, mutta tarkka määrä vaihtelee lähteittäin. Hänellä oli myös paljon sisaruksia, sillä hänen äitinsä synnytti 16 lasta, joista 10 selvisi aikuisikään asti. Äitinsä tavoin Maria Karoliina järjesti lastensa avioliitot palvelemaan poliittisia tarkoitusperiä. Yksi Maria Karoliinan tunnetuimmista lapsista oli vuonna 1782 syntynyt Maria Amalia, josta tuli Ranskan viimeinen kuningatar, sillä hänen puolisonsa Ludvig Filip I toimi Ranskan kuninkaana vuosina 1830–1848. Toisesta tyttärestä Maria Teresasta tuli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna.
NGC 5195

NGC 5195 on kääpiögalaksi joka on Pyörregalaksin eli M51 kanssa yhdessä. Molemmat galaksit sijaitsevat Ajokoirien tähdistössä 25 miljoonan valovuoden päässä. Nämä galaksit ovat yksi tunnetuimpia galaksipareja. Sen löysi Pierre Méchain 20. maaliskuuta 1781. William Herschel liitti sen katalogiinsa nimellä H I.186 12. toukokuuta 1787.
NGC 5195 on miljoonia vuosia sitten kohdannut massiivisemman M51 galaksin mikä on vääristänyt sen kiekon muodon epäsäännölliseksi.
NGC 5195 galaksista havaitiin supernova 8. huhtikuuta 1945 1945A jonka magnitudi oli 14,0.
Oravanhäntänata

Oravanhäntänata ("Vulpia bromoides") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, häntänatojen ("Vulpia") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen ja matalakasvuinen heinälaji, joka muistuttaa jonkin verran hiirenhäntänataa ("Vulpia myuros").
Oravanhäntänata voi kasvaa 30 cm korkeaksi asti, mutta jää usein matalammaksi. Oravanhäntänata on kasvutavaltaan löyhästi mätästävä. Lehdet ovat lyhyitä, lehtitupet kaljuja sekä sileitä, ja kieleke on lyhyt. Oravanhäntänadan kukinto on yksipuoleinen röyhy, jonka tähkylät ovat käyriä ja perällisiä. Tähkylöiden perät ovat lyhyitä ja pystyjä. Tähkylät ovat vaaleanvihreitä, joskus violettivivahteisia, ja niissä on neljästä seitsemään kukkaa. Tähkylöiden kaleet ovat kaljuja ja ulkokale yltää yli sisäkaleen puolenvälin. Sisäkaleessa on ulkoneva ota. Ulkohelpeet ovat lähes kaljuja ja niissä on senttimetrinpituinen vihne. Oravanhäntänata kukkii kesä–heinäkuussa.
Oravanhäntänata kasvaa kuivilla ja hiekkaisilla kasvupaikoilla, kuten auringonpaisteisilla kallioilla ja muilla vastaavanlaisilla paikoilla. Pohjoisella pallonpuoliskolla oravanhäntänataa tavataan laajalti lähes koko Euroopassa pohjoisimpia ja itäisimpiä osia lukuun ottamatta sekä tulokaslajina Pohjois-Amerikassa. Pohjoismaissa oravanhäntänataa tavataan lähinnä vain Tanskassa ja Ruotsin eteläisimmissä osissa, Skånessa ja Blekingessä. Suomessa sitä on tavattu muutaman kerran viimeisten noin sadan vuoden aikana.
Oravanhäntänadan tieteellisen nimen lajinimi ("bromoides") viittaa kattaroihin ("Bromus") ja tarkoittaa kattaroita muistuttavaa.
Almendares (1895)

Almendares oli Espanjan laivaston vuonna 1895 valmistunut puurunkoinen Activo-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Brooklynistä New Yorkista, missä köli laskettiin 20. heinäkuuta 1895. Alus laskettiin vesille 11. syyskuuta ja se valmistui vielä samana lokakuussa. Aluksen valmistuskustannukset olivat 242 500 pesetaa ($48 500)
Palvelus.
Kuuban kapinan alkaessa alus operoi Kuuban rannikolla. Alus poistettiin laivaston alusluettelosta vuonna 1891. Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli huonossa kunnossa ja se romutettiin 1898.
Turn Up the Sun

Turn Up the Sun on brittiläisen rockyhtye Oasiksen kappale, joka on ensimmäinen raita yhtyeen kuudennella studioalbumilla "Don’t Believe the Truth" (2005). ”Turn Up the Sun” on Oasiksen toinen kappale, jonka kirjoitti yhtyeen basisti Andy Bell.
Kappale julkaistiin promosinglenä kesällä 2005. Kappaletta ei kuitenkaan julkaistu virallisesti singlenä, eikä se saanut listasijoituksia.
Live-esitykset.
”Turn Up the Sun” esitettiin livenä ensimmäisen kerran toukokuussa 2005. Kappaletta soitettiin ainoastaan "Don’t Believe the Truth Tour" -kiertueen aikana, eikä sillä ollut tilaa Oasiksen myöhemmillä soittolistoilla.
Alvarado (1895)

Alvarado oli Espanjan laivaston vuonna 1895 vesillelaskettu teräsrunkoinen Alvarado-luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Kuubassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Clydebankiltä Skotlannista. Alus laskettiin vesille syyskuussa 1895.
Palvelus.
Palvelukseenoton jälkeen alus siirrettiin Santiago de Cubaan. Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus osallistui Santiagon sataman miinoittamiseen. Alus esti 16.-17. toukokuuta 1898 useaan kertaan Yhdysvaltain laivaston hinaajaa "USS Wompatuckia" katkaisemasta Santiagon ja Cienfuegon välistä sähkötyslinjaa, mutta lopulta yhdysvaltalaisalus sai tehtävänsä suoritettua.
Amiraali Cerveran laivueen saavuttua alus osallistui Santiagon sataman suun valvontaan. Santiagon joutuessa 17. heinäkuuta Yhdysvaltain hallintaan alus vallattiin.
Alus liitettiin Yhdysvaltain laivastoon 4. elokuuta päällikkönään luutnantti Victor Blue. Alus osallistui 12. elokuuta Mansanillon taisteluun. Alus poistettiin laivastoluettelosta kesäkuussa 1912.
Arayat (1888)

Arayat oli Espanjan laivaston vuonna 1888 valmistettu teräsrunkoinen Samar-luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Filippiineillä.
Valmistus.
Alus tilattiin Cavitesta Filippiineiltä. Alus valmistui vuonna 1888.
Palvelus.
Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli Manilanlahdessa, missä käydyn taistelun jälkeen alus vetäytyi matalaan jokeen. Alus upposi Pasing-jokeen ennen 13. elokuuta alkanutta Yhdysvaltain hyökkäystä Manilaan.
Alus nostettiin lokakuussa 1899 ja kunnostettiin Caviten laivastontelakalla. Yhdysvaltain laivasto otti aluksen palvelukseen 10. elokuuta 1900. Alus poistettiin palveluksesta 11. huhtikuuta 1910 ja myytiin 15. joulukuuta 1910.
Calamianes (1886)

Calamianes oli Espanjan laivaston vuonna 1886 valmistettu Albay-luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Filippiineillä.
Palvelus.
Yhdysvaltain maavoimat valtasi aluksen todennäköisesti Luzonilla, jolloin sen kunto oli todennäköisesti huono.
USS Calamianes.
Maavoimat luovutti 1899 aluksen laivastolle ja se liitettiin 25. kesäkuuta 1899 Yhdysvaltain laivastoon nimellä "USS Calamianes" päällikkönään aliluutnantti R. C. Bulmer. Alus partioi 1899-1902 Panayn, Luzonin, Negrosin ja Mindanaon vesillä estäen aseiden ja varusteuden salakuljetusta filippiiniläisille sisseille. Alus osallistui 26. helmikuuta 1901 Agusanjoella Mindanaolla kahteen kahakkaan, mistä se sai kunniamaininnan. Alus poistettiin palveluksesta 7. elokuuta 1902 Cavitessa ja myytiin 1907.
Callao (1888)

Callao oli Espanjan laivaston vuonna 1888 valmistettu teräsrunkoinen Samar-luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Filippiineillä.
Valmistus.
Alus tilattiin Cavitesta Filippiineiltä. Alus valmistui vuonna 1888.
Palvelus.
Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli Luzonilla. Alus saapui 12. toukokuuta Manilanlahteen, jolloin Yhdysvaltain laivaston "USS Raleigh" valtasi aluksen. Aluksen miehistöksi siirrettiin Deweyn laivueen henkilöstöä ja sen päälliköksi nimettiin luutnantti B. Tappan.
Alus otettiin palvelukseen 2. heinäkuuta 1898 ja se osallistui 13. elokuuta hyökkäykseen Manilaan, missä se kuului vasempaan sivustaan. Maavoimat kiitteli aluksen tehokasta tykistötukea. Sotatoimien päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Yhdysvaltain Filiippiinien sodassa. Alus myytiin romutettavaksi Manilassa 13. syyskuuta 1923.
Your Tongue’s Got the Cat

Your Tongue’s Got the Cat on Lordin ensimmäinen single yhtyeen yhdeksänneltä studioalbumilta "Sexorcism". Kappaleesta julkaistiin singlen julkaisupäivänä YouTubessa lyriikkavideo. Mr. Lordi piirsi videota varten maisemakuvia Vammavaarasta ottamiensa kuvien pohjalta. Videolla esiintyvän kissan mallina toimi Mr. Lordin oma lemmikkikissa.
Mr. Lordi kommentoi uutta albumia seuraavasti:
Alexandra Luke

Alexandra Luke (14. toukokuuta 1901 Montreal, Quebec – 1. kesäkuuta 1967 Oshawa, Ontario) oli kanadalainen taidemaalari. Hän maalasi aluksi maisemia Group of Sevenin tyyliin, mutta löysi 1930-luvun alkupuolella abstraktin taiteen ja kuului Ontariossa toimineeseen Painters Eleven -ryhmään yhtenä sen kahdesta naispuolisesta perustajajäsenestä.
Luke sai sairaanhoitajan koulutuksen Yhdysvalloissa, mutta ei harjoittanut saamaansa ammattia. Pian palattuaan kotimaahansa hän meni naimisiin Marcus Everett Smithin kanssa; Smith kuitenkin kuoli yllättäen neljä kuukautta häiden jälkeen vuonna 1925. Parille syntyi poika vuonna 1926. Vuonna 1929 Luke solmi uuden avioliiton Clarence Ewart McLaughlinin kanssa. Pari sai tyttären vuonna 1930. 
Maalaamisen Luke aloitti vasta vuonna 1928, ja 1940-luvulle saakka hän oli täysin itseoppinut. Luken opettajiin lukeutui sittemmin Jock Macdonald, jonka kanssa Lukelle kehittyi vahva suhde. Vuonna 1947 Luke pääsi Hans Hofmann School of Artiin (Massachusetts), jossa hän opiskeli vuoteen 1952 saakka lukuun ottamatta vuotta 1950. Vuosien 1952–66 välisenä aikana Luken töitä nähtiin 80:ssä näyttelyssä, joissa hän oli edustettuna sekä ryhmän jäsenenä että toisen taidemaalarin kanssa ja yksinkin. Ennen kuolemaansa Luke ehti lahjoittaa 81 maalauksen "Alexandra Luke -kokoelman" McLaughlin-gallerialle. Kokoelmaan kuuluu Luken omien teosten lisäksi muiden Painters Elevenin jäsenten ja myös Group of Seven -vaikuttajien maalauksia.
Landmark 81

The Landmark 81 on pilvenpiirtäjä Hồ Chí Minhin kaupungissa Vietnamissa. Sen rakentaminen alkoi vuonna 2015 ja päättyi vuonna 2018. Rakennus on Vietnamin korkein. Sen korkeus on 461,2 metriä ja kokonaispinta-ala on 249 000 neliömetriä. Rakennuksessa on 84 kerrosta, joista kolme on maan alla. Tornin suunnitteli arkkitehtuuripalveluita tarjoava Arup.
Cocodrilo (1875)

Cocodrilo oli Espanjan laivaston vuonna 1875 valmistettu puurunkoinen Pelicano-luokan tykkivene.
Palvelus.
Alus muutettiin 1890-luvulla vedentutkimusalukseksi. Espanjan-Yhdysvaltain sodassa alus oli Cartagenassa. Sodan jälkeen alus oli tukitehtävissä, kunnes se todettiin korjauskelvottomaksi 1930-luvulla.
Contramaestre (1869)

Contramaestre oli Espanjan laivaston vuonna 1869 valmistunut puurunkoinen Activo-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Brooklynistä New Yorkista, missä köli laskettiin 18. toukokuuta 1869. Alus laskettiin vesille 31. heinäkuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 242 500 pesetaa ($48 500)
Palvelus.
Kuuban kapinan alkaessa alus operoi Kuuban rannikolla, jossa se osallistui huhtikuussa 1870 maihinnousuun lähellä Punta Tarquinoa. Alus poistettiin laivaston alusluettelosta vuonna 1897. Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli Cienguegosissa päällikkönään luutnantti Lahera. Alus oli huonossa kunnossa ja se romutettiin 1898.
Criollo (1869)

Criollo oli Espanjan laivaston vuonna 1869 valmistunut puurunkoinen Activo-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Brooklynistä New Yorkista, missä köli laskettiin 8. kesäkuuta 1869. Alus laskettiin vesille 14. elokuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 242 500 pesetaa ($48 500)
Palvelus.
Kuuban kapinan alkaessa alus operoi Kuuban rannikkovesillä. Alus muutettiin 1890 vedentutkimukseen. Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli San Juanissa. Alus myytiin romutettavaksi 7. syyskuuta 1898.
Eva Gonda de Rivera

Eva Gonda de Rivera on vauras meksikolainen perijätär. Hän on pullotus-, logistiikka- ja vähittäismyyntikonserni FEMSAa () hallituksen puheenjohtajana johtaneen Eugenio Gara Lagüeran (1923–2008) leski. Gonda de Rivera peri miehensä jälkeen Lagüeran suuren (50 prosentin) osakevarallisuuden yrityksestä neljän tyttärensä kanssa. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi maaliskuussa 2018 Gonda de Riveran ja hänen perheensä omistusten arvoksi 7,1 miljardia dollaria. Hän oli tuolloin Meksikon rikkain nainen. 
Gonda de Rivera ei osallistu operatiivisesti Femsan johtamiseen. Hänen tyttärensä Eva Maria Garza Lagüera Gonda on kuitenkin naimisissa FEMSAn hallituksen puheenjohtajan José Antonio Fernandezin kanssa. Meksikon ja New Yorkin pörsseissä noteerattu Femsa on liikevaihdolla mitattuna maailman suurin Coca-Colan pullottaja ja Latinalaisen Amerikan suurin jakelija (läsnä ainakin 11 maassa); yhtiö teki 21,4 miljardin dollarin liikevaihdon vuonna 2016. Yhtiöllä oli myös panimoyhtiö Heinekenista 20 prosentin osuus, jonka se sai myydessään panimoliiketoimintansa Heinekenille ja keskityttyään tämän jälkeen virvoitusjuomien tuotantoon. Lisäksi Femsa hallitsee Meksikossa ja Kolumbiassa toimivaa Oxxo-vähittäiskauppaketjua. Sittemmin omistusosuus edelleen laajenneesta Heinekenista on laskenut 14,8 prosenttiin (yhä 2. suurin omistaja).
Gonda de Rivera asuu Monterreyssa Meksikon Nuevo Leónin osavaltiossa. Hän on suorittanut kotikaupungissaan Monterreyn teknillisessä instituutissa (yksityinen yliopisto; , ITESM) alemman korkeakoulututkinnon (B.A.). Hän tapasi edesmenneen miehensä tässä oppilaitoksessa opiskellessaan. Gonda di Rivieralla on neljä (toisen lähteen mukaan viisi) lasta.
Cuba Española (1870)

Cuba Española oli Espanjan laivaston vuonna 1870 vesillelaskettu puurunkoinen tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin räjähdyksessä helmikuussa 1870 tuhoutunut tykkivene "Rapido" Casa Blancasta Havannasta, missä köli laskettiin helmikuussa 1870. John Ericssonin yhtiö valmisti aluksen höyrykoneen. Puolet aluksen kuluista kattoi hallitus ja loput Espanjalle kuuliaiset Kuuban asukkaat. Alus laskettiin vesille heinäkuussa.
Palvelus.
Palvelukseenotettu alus oli partio- ja vartioaluksena Kuuban aluevesillä. Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli huonossa kunnossa. Päällikkönsä luutnantti Don Luis Poun johdolla alus osallistui 30. kesäkuuta 1898 Mansanillon taisteluun, jossa se vaurioitti "USS Hornetia" surmaten kolme yhdysvaltalaista merisotilasta. Aluksen miehistö riisui aluksen aseistuksen taistelun päätyttyä 18. heinäkuuta sekä upotti aluksensa. Alus poistettiin alusluettelosta 13. joulukuuta 1898.
Diego Velasques (1895)

Diego Velasques oli Espanjan laivaston vuonna 1895 vesillelaskettu teräsrunkoinen Diego Velasques -luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Kuubassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Clydebankiltä Skotlannista. Alus laskettiin vesille syyskuussa 1895.
Palvelus.
Palvelukseenoton jälkeen alus siirrettiin Puerto Ricoon. Espanjan-Yhdysvaltain sodassa alus kävi joitakin tuloksettomia tulitaisteluita saartavia Yhdysvaltain laivaston aluksien kanssa. Sodan jälkeen alus lähti Karibialle valvomaan Espanjan etuja alueella. Alus myytiin 1899 Venezuelalle.
Miranda.
Alus liitettiin Venezuelan laivastoon nimellä "Miranda". Alus oli palveluksessa aina 1940-luvulle saakka.
Cara Theobold

Cara Louise Theobold (s. 8. tammikuuta 1990 Wakefield, West Yorkshire) on englantilainen näyttelijä. Hän opiskeli Lontoon Cityn taidealan korkeakoulussa Guildhall School of Music and Drama. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten Ivy Stuartin roolista brittiläisessä draamasarjassa "Downton Abbey", josta hänet palkittiin SAG-palkinnolla vuonna 2015.
Eulalia (1882)

Eulalia oli Espanjan laivaston vuonna 1882 valmistunut rautarunkoinen Pilar-luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Espanjassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Ferrolista. Alus valmistui vuonna 1882.
Palvelus.
Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli Cartagenassa. Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1897.
Mary Ure

Eileen Mary Ure (18. helmikuuta 1933 Glasgow – 3. toukokuuta 1975 Lontoo) oli brittiläinen näyttelijä. Hän oli Deborah Kerrin jälkeen toinen skotlantilainen nainen, joka sai Oscar-ehdokkuuden – vuoden 1960 elokuvasta "Poikia ja rakastajia".
Mary Ure syntyi varakkaaseen skotlantilaisperheeseen. Varallisuuden oli koonnut Maryn isoisoisä, liikemies John Ure. Mary Ure tuli näyttelijänä esille vuonna 1951 "Festival of Britain" -tapahtumassa, sillä hän oli 16-vuotiaana saanut roolin mysteerinäytelmässä "York Mystery Plays". Näytelmärooleja tuli sen jälkeen lisää. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli "Myrskyssä yli Niilin" (1955). Vuonna 1958 hän oli mukana Broadway-produktiossa "Nuori viha" ja sai roolisuorituksellaan Tony-ehdokkuuden parhaan dramaattisen naisroolin kategoriassa. Ure uusi roolinsa näytelmästä sovitetussa vuoden 1959 elokuvassa "Nuori viha", jonka muita pääosia näyttelivät Richard Burton ja Claire Bloom. Burtonin elämäkerran mukaan Burtonilla ja Urella oli tällöin rakkaussuhde. Uudelleen Burton ja Ure kohtasivat elokuvassa "Kotkat kuuntelevat" (1968).
Ure kärsi 1970-luvulla alkoholismista. Sen vuoksi hänet erotettiin vuonna 1974 Broadway-produktiosta "Love for Love". Tämä aiheutti masennuksen, jota pahensivat avio-ongelmat. Hänet löydettiin 3. toukokuuta 1975 kuolleena ja kuolinsyyksi osoittautui barbituraattien ja alkoholin yliannostus. Ei tiedetä, oliko se tahallinen.
Ferrolano (1860)

Ferrolano oli Espanjan laivaston vuonna 1860 vesillelaskettu puurunkoinen Gaditano-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin New Yorkista. Alus laskettiin vesille vuonna 1860. Valmistuskustannukset olivat 392 000 pesetaa eli 78 400 dollaria.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus oli kuninkaallisena jahtina nimellä "Isabel II". Vuoden 1868 vallankumouksen jälkeen alus siirrettiin laivastolle, joka panssaroi sen tykkiveneeksi ja nimesi aluksen "Ferrolanoksi". Alus osallistui karlistisotaan 1872-1876. Alus poistettiin alusluettelosta 1897 ollen huoltamatta 1900-luvun alkuun.
Flecha (1869)

Flecha oli Espanjan laivaston vuonna 1869 valmistunut puurunkoinen Activo-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin M. Braidilta Brooklynistä New Yorkista. Alus laskettiin vesille 1869. Aluksen valmistuskustannukset olivat 242 500 pesetaa ($48 500)
Palvelus.
Kuuban kapinan aikana syyskuussa 1870 alus osallistui kapinallisten torjuntaan Santa Cruzin provinssissa. Alus poistettiin alusluettelosta 1891. Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli huonossa kunnossa ja romutettiin 1898.
Fradera (1870)

Fradera oli Espanjan laivaston vuonna 1870 valmistettu puurunkoinen tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Havannasta, missä se valmistui 1870. 
Palvelus.
Alus osallistui Kuuban kapinan 1868-1878 torjuntaan. Uuden kapinan alkaessa alus oli jo huonossa kunnossa. Alus poistettiin alusluettelosta 1897 ja romutettiin 1898.
Gacela (1869)

Gacela oli Espanjan laivaston vuonna 1869 valmistunut puurunkoinen Activo-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin M. Braidilta Brooklynistä New Yorkista. Alus laskettiin vesille 1869. Aluksen valmistuskustannukset olivat 242 500 pesetaa ($48 500)
Palvelus.
Kuuban kapinan aikana alus osallistui kapinallisten torjuntaan. Alus poistettiin alusluettelosta 1891. Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli huonossa kunnossa ja romutettiin 1898.
Hortense Gordon

Hortense Gordon (24. marraskuuta 1886 Hamilton, Ontario – 6. marraskuuta 1961 Hamilton, Ontario) oli kanadalainen taidemaalari. Hän oli Alexandra Luken ohella toinen abstraktin maalaustaiteen tekijöiden Painters Eleven -ryhmittymän naispuolisista perustajajäsenistä vuonna 1953. Gordon oli ryhmittymän jäsenistä iäkkäin. 
Gordon oli alkuperäiseltä nimeltään Hortense Crompton Mattice. Hän meni vuonna 1920 naimisiin taiteilija John Sloan Gordonin kanssa. Hänen 1920-luvun alun maalauksissaan on nähtävissä kubismin vaikutus, mutta vuonna 1922 hän innostui Ranskassa ensimmäistä kertaa käydessään abstraktista taiteesta. Hänet otettiin Royal Canadian Academy of Artsin jäseneksi vuonna 1930, ja vuonna 1946 hänestä tuli Yhdysvalloissa ensimmäinen Hans Hofmannin johdolla opintoja suorittanut kanadalainen. Hän kuoli emfyseemaan.
Gaditano (1860)

Gaditano oli Espanjan laivaston vuonna 1860 vesillelaskettu puurunkoinen Gaditano-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Cartagenasta. Alus laskettiin vesille vuonna 1860.
Palvelus.
Kuuban kapinan alkaessa alus oli huonossa kunnossa. Alus poistettiin alusluettelosta 1895 ja se oli pahoin ränsistynyt 1898.
Kuningas Kaarlen maa

Kuningas Kaarlen maa () on saariryhmä Pohjoisessa jäämeressä Huippuvuorista itään. Saarista suurin on Kuningas Kaarlen saari, jonka pinta-ala on 190 km² ja korkeus 320 metriä. Saariston huomasivat norjalaiset kalastajat 1859. Sen kartoitti 1898 Alfred Gabriel Nathorstin retkikunta.
Indio (1869)

Indio oli Espanjan laivaston vuonna 1869 valmistunut puurunkoinen Activo-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Brooklynin telakalta New Yorkista, missä köli laskettiin 23. kesäkuuta 1869. Alus laskettiin vesille 27. elokuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 242 500 pesetaa (48 500 USD)
Palvelus.
Alus poistettiin 1896 alusluettelosta. Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli huonossa kunnossa ja romutettiin 1898.
5 Canum Venaticorum

5 Canum Venaticorum on tähti Ajokoirissa.
5 Canum Venaticorum on G-tyyppinen jättiläistähti jonka magnituudi on +4.76. Se on suunnilleen 393 valovuotta Maapallosta.
Den norske Santalmisjon

Norjalainen santalilähetys (), oli norjalainen luterilainen lähetysjärjestö, joka toimi Intian santalien parissa sekä harjoitti myöhemmin lähetystyötä muuallakin ympäri maailmaa. Se toimi osana Norjan kirkkoa. Järjestö perustettiin vuonna 1867 ja lakkautettiin vuonna 2001 sen muodostaessa kahden muun järjestön kanssa Normisjonin.
Historia.
Norjalainen santalilähetys perustettiin vuonna 1867 Santal Parganasissa Intiassa Lars Olsen Skrefsrudin ja Hans Peter Børresenin aloitettua siellä lähetystyön yhdessä brittiläisten lähetystyöntekijöiden kanssa. Järjestön tunnettuihin lähetystyöntekijöihin kuuluivat raamatunkääntäjät Paul Olaf Bodding ja Håkon Halvorsrud sekä Olav Hodne. Alueelle perustetusta kirkosta tuli itsenäinen vuonna 1950.
Myöhemmin Santalilähetys teki lähetystyötä useissa Aasian, Afrikan ja Etelä-Amerikan maissa.
Järjestö lakkautettiin 1. tammikuuta 2001, kun se ja kaksi muuta norjalaista luterilaista kristillistä järjestöä, Det norske lutherske Indremisjonsselskap ja Langesundsfjordens Indremisjonsselskap yhdistyivät yhdeksi järjestöksi nimellä Normisjon.
25 Canum Venaticorum

25 Canum Venaticorum on kaksoistähti Ajokoirissa. Sen yhdistynyt magnitudi on +4.82 ja on suunnilleen 192 valovuotta Maapallosta.
Ensisijainen komponentti, 25 Canum Venaticorum A, on valkoinen A-tyyppinen jättiläistähti jonka magnitudi on +5.01. Sen kumppani, 25 Canum Venaticorum B, on keltavalkoinen F-tyyppinen pääsarjan kääpiö jonka magnitudi on +6.91.
Leyte (1887)

Leyte oli Espanjan laivaston vuonna 1885 valmistettu Albay-luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Filippiineillä.
Palvelus.
Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus vartio Manilanlahden suuta. Manilanlahden taistelun jälkeen alus katosi matalikolla. Alus yritti 29. toukokuuta paeta, mutta "USRC McCullogh" valtasi aluksen. Sotatoimien jälkeen alus liitettiin 22. maaliskuuta 1900 Yhdysvaltain laivastoon nimellä "USS Leyte". Alus poistettiin alusluettelosta 27. toukokuuta 1907 ja myytiin 16. joulukuuta 1907.
21 Canum Venaticorum

21 Canum Venaticorum on tähti Ajokoirien tähdistössä.
21 Canum Venaticorum on valkoinen A-tyyppinen pääsarjan kääpiö, jonka magnituudi on +5.14. Se on suunnilleen 275 valovuotta Maapallosta. Se on luokiteltu Alfa2 Canum Venaticorum tyyppiseksi muuttujaksi ja sen kirkkaus vaihtelee 0.04 magnituudeilla.
Tällä tähdellä on 2.55 kertaa Auringon massa ja 2.8 kertaa Auringon säteen. Se säteilee 63 kertaa Aurinkoa enemmän kirkkautta sen ulommasta ilmakehästä 9,772 Kelvinin lämpötilalla.
Élise Turcotte

Élise Turcotte (s. 26. kesäkuuta 1957 Sorel, Quebec) on kanadalainen runoilija ja romaanikirjailija. Hän valmistui Montrealissa Quebecin yliopistosta vuonna 1980 kirjallisuuden kandidaatiksi ja vuonna 1984 maisteriksi. Hän sai vielä tohtorinarvon luovassa kirjoittamisessa Sherbrooken yliopistossa vuonna 1991. Hän on opettanut kirjallisuutta Cégep du Vieux-Montréalissa ja kirjoittanut lukuisiin kirjallisuusalan lehtiin. 
Turcotte sai uransa alussa osakseen tunnustusta runojensa ansiosta. Hän on saanut kahdesti Émile Nelligan -palkinnon nuorille pohjoisamerikkalaisille ranskankielisille runoilijoille: vuonna 1987 teoksesta "La voix de Carla" ja vuonna 1989 teoksesta "La terre est ici". Vuonna 1991 Turcotte julkaisi ensimmäisen romaaninsa ("Le Bruit des choses vivantes"), josta hän sai Louis Hémon -palkinnon Académie du Languedocilta vuonna 1992. Vuonna 1997 Turcotte julkaisi seuraavan romaaninsa "L'île de la merci" sekä runokokoelman "Deux ou trois feux".
MacMahon (1887)

Mac-Mahón oli Espanjan laivaston vuonna 1887 valmistettu teräsrunkoinen tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Reales Astilleros de Esteirolta Ferrolista, missä köli laskettiin 8. tammikuuta 1887. Alus laskettiin vesille 21. elokuuta ja otettiin palvelukseen 30. marraskuuta 1888.
Palvelus.
Vuodesta 1890 alkaen alus kuului Ferroliin sijoitettuun laivueeseen, minkä mukana se valvoi aluevesiä. Alus oli luetteloissa aina 1930-luvulle saakka.
Santa Cruzin saaret

Santa Cruzin saaret, aiemmin Kuningatar Charlotten saaret, on Salomonsaariin kuuluva saariryhmä Salomonin saariston kaakkoispuolella ja Vanuatun pohjoispuolella. Saarten pinta-ala on 1 004 neliökilometriä ja 1900-luvun alkupuolella siellä oli 7 700 asukasta.
Saariston saaria ovat Nendo, Utapua, Vanikoro, Tikopia, Anuta ja Fatutaka. Ne ovat vuorisia ja tuliperäistä syntyä. Tinakulan saarella on aktiivinen tulivuori. Pikkusaaret ovat korallimuodostumia. Ilmasto on kuuma, kostea ja myrskyinen. Kasvillisuus on rehevää, samantapaista kuin Uudella-Guinealla.
Santa Cruzin saarten asukkaat ovat melanesialaisia, parilla saarella polynesialaisia. Saarilta on viety kopraa. Hallinnollisesti Santa Cruz kuuluu Salomonsaariin. Santa Cruzin saaret löysi Álvaro de Mendaña 1595; englantilainen Philip Carteret havaitsi ne uudestaan 1767. Englanti otti saariston haltuunsa 1898. Toisen maailmansodan aikaan saariston edustalla käytiin Santa Cruzin saarten taistelu.
19 Canum Venaticorum

19 Canum Venaticorum on kaksoistähti Ajokoirien tähdistössä. Se on suunnilleen 242 valovuotta Maapallosta, perustuen sen parallaksiin.
Ensisijainen komponentti, 19 Canum Venaticorum A, on valkoinen A-tyyppinen pääsarjan kääpiö jonka magnituudi on +5.77. Sen kumppani, 19 Canum Venaticorum B, on kymmenen-magnituudin tähti joka sijaitsee vain 0.37 kaarisekuntia ensisijaisesta tähdestä.
Manileno (1885)

Manileno oli Espanjan laivaston vuonna 1885 valmistunut rautarunkoinen Manileno-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Hongkongista, missä se valmistui vuonna 1885.
Palvelus.
Espanjan-Yhdysvaltain sodassa alus valvoi Mindanaon aluetta. Alkuvuodesta 1899 filippiiniläiset valtasivat aluksen myyden sen amerikkalaisille.
Alus liitettiin Yhdysvaltain laivastoon 25. toukokuuta. Alus poistettiin 31. lokakuuta 1900 palveluksesta Cavitessa. Alus oli Caviten laivastontelakalla kunnes se poistettiin alusluettelosta 11. helmikuuta ja myytiin 8. kesäkuuta 1906.
Marivelas (1886)

Marivelas oli Espanjan laivaston vuonna 1886 valmistunut rautarunkoinen Manileno-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Hongkongista, missä se valmistui vuonna 1886.
Palvelus.
Espanjan-Yhdysvaltain sodassa alus valvoi Panayn aluetta. Sotatoimien päätyttyä alus myytiin Yhdysvalloille vuonna 1898.
Alus liitettiin Yhdysvaltain laivastoon 17. kesäkuuta. Alus poistettiin alusluettelosta 6. kesäkuuta 1908 ja myytiin 2. tammikuuta 1909.
(524522) 2002 VE68

(524522) 2002 VE68 on Aten-asteroidi, joka löydettiin LONEOS-projektilla 11. marraskuuta 2002. Se on myös Maata uhkaava asteroidi eli PHA sekä Venuksen tilapäinen kvasikuu ja samalla ensimmäinen Venuksella tunnettu kvasisatelliitti. Asteroidi näyttää Venuksesta katsottuna kiertävän planeettaa kuun tapaan, mutta todellisuudessa se kiertää Aurinkoa kuten muutkin pikkuplaneetat.