tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Big Joe Williams

Big Joe Williams (oik. Joseph Lee Williams, s. 16. lokakuuta 1903, Crawford, Mississippi – k. 17. joulukuuta 1982, Macon, Mississippi) oli yhdysvaltalainen delta blues -muusikko, kitaristi ja laulaja-lauluntekijä. Hänet tunnettiin persoonallisesta tyylistään soittaa yhdeksänkielistä kitaraansa sekä riidanhaluisesta persoonastaan. Hänen tunnetuin kappaleensa on vuonna 1935 ensilevytyksensä saanut "Baby, Please Don't Go", josta myöhemmin ovat omia versioitaan tehneet muun muassa Bob Dylan, AC/DC ja Aerosmith.
Elämä.
Nuorena Williams alkoi kierrellä ympäri Yhdysvaltoja soittaen baareissa, kujilla ja työleireillä. 1920-luvun alussa hän työskenteli The Rabbit's Foot Company -minstrel showssa ja levytti Birmingham Jug Bandin mukana Okehille vuonna 1930. 
Vuonna 1934 St. Louisissa Williams tapasi levytuottaja Lester Melrosen, jonka ansiosta hän levytti seuraavat kymmenen vuotta Bluebird Records -levymerkille. Hän levytti myös muiden bluesmuusikoiden kuten John Lee "Sonny Boy" Williamsonin, Robert Nighthawkin ja Peetie Wheatstrawin kanssa.
Williams pysyi arvostettuna bluesmuusikkona 1950- ja 1960-luvuilla levyttäen muun muassa Trumpet, Delmark, Prestige ja Vocalion -merkeille. Hän keikkaili myös Euroopassa ja Japanissa 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa sekä tärkeimmillä amerikkalaisilla festivaaleilla.
Cuccu (korttipeli)

Cuccu ("käki") on vanha korttipeli, jonka kaltaisia pelejä ovat Gnav, Hexenspiel, Gnaio, Vogelspiel, Cambio (myös Campio, Camphio, Camfio tai Kamfio) ja Kille. Aikoinaan huippumuodikas peli saapui Suomeen kustavilaisella ajalla 1700-luvun jälkipuolella, ja sitä pelattiin aina 1800-luvun loppuun asti. 
Pelin kuvaus.
Cuccua pelataan tähän peliin tarkoitetuilla korteilla, joiden juuret ovat myöhäiskeskiajan italialaisissa tarokkikorteissa. Keski- ja Pohjois-Euroopassa kortit ovat kehittyneet omaan suuntaansa, ja eri maissa kuva-aiheet poikkeavat toisistaan. Ruotsissa ja Suomessa on käytetty 1700-luvulta lähtien 42 kortin pakkaa, jossa on 21 erilaista kuva-aihetta, kaikki kaksin kappalein. Korttien menneen ajan tunnelmaa henkivinä kuva-aiheina vilahtelevat muun muassa käet, husaarit, siat, majatalot, kukkamaljat ja narrit.
Cuccu-pelissä kortteja vaihdellaan vierustoverien kanssa tavoitteena välttää jaon huonoimman kortin jääminen käteen. Se, jolle jää huonoin kortti, menettää yhden elämän. Pelistä putoaa pois kun kaikki elämät on kulutettu. Viimeiseksi peliin jäänyt pelaaja voittaa pelin. Pelin jännitys piilee vaihtamiseen liittyvissä yllätyksissä ja riskeissä, koska vaihto voi tuottaa paremman tai huonomman kortin tai pudottaa pelistä.
Pelin historia.
Cuccu-korttipelin eli käkipelin juuret ulottuvat 1500-luvun Ranskaan ja Italiaan. Sieltä peli levisi 1600-luvulla pohjoiseen ja sai Saksassa nimet "Hexenspiel", noitapeli, ja "Vogelspiel", lintupeli. Hollannissa pelin nimeksi vakiintui "slabberjan" ja Tanskassa siitä tuli "gnav", kissapeli.
Ruotsin valtakuntaan peli saapui 1700-luvulla "cambio"-nimisenä (myöhemmin myös "campio", "camphio" ja "kamfio"). Italian kielen vaihtamista tarkoittava sana kuvaa hyvin peliä. Cambio oli muodissa kustavilaisella ajalla 1770–1790-luvuilla, jolloin sitä pelattiin hoveissa ja kapakoissa – lauloipa itse Bellmankin cambion iloista. Tuohon aikaan se oli yksinkertainen uhkapeli, jolle kehittyi lopulta huono maine ja alaluokkainen leima taloudellisesti turmiollisena ajanvietteenä. Ruotsissa peli sai 1800-luvun puolivälissä uudet, mutkikkaammat säännöt ja nimen "kille", jolla se siellä yhä tunnetaan.
Suomessa cambiota pelattiin jo 1700-luvun lopulla, ja se säilytti suosionsa muiden korttipelien rinnalla koko 1800-luvun. Lehdissä mainostettiin cambio-kortteja, joita painettiin Turussa ja Helsingissä. Suomessa pelin vanhin nimi palasi 1800-luvulla käyttöön uudempien rinnalla: Topelius mainitsee päiväkirjoissaan pelanneensa kucku-peliä ja kukku oli ehkä myös pelin suomenkielinen nimi. Vanha suosikki painui unhoon Suomessa 1900-luvulla.
Etelä-Pohjanmaan rovastikunta

Etelä-Pohjanmaan rovastikunta on yksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Lapuan hiippakunnan viidestä rovastikunnasta. Vuonna 2009 muodostettuun rovastikuntaan kuuluvat Lapuan hiippakunnan Lapuan tuomiokirkkoseurakunta sekä Alavuden, Ilmajoen, Kurikan, Kuortaneen ja Seinäjoen evankelis-luterilaiset seurakunnat. Seurakunnista jäsenmäärältään suurin on Seinäjoen seurakunta, jolla on 51 549 jäsentä vuonna 2014.
Rovastikunnan lääninrovastina toimii Kurikan kirkkoherra Heikki Sariola.
Lapuan hiippakunnan rovastikunnat jaettiin vuonna 2022 uudestaan maakuntajaon mukaan. Ennen rovastikuntia oli kuusi, uuden jaon mukaan viisi. Jaossa Etelä-Pohjanmaan rovastikunta säilyi.
Jurgen Van Den Broeck

Jurgen Van Den Broeck (s. 1. helmikuuta 1983 Herentals, Belgia) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa US Postal / Discovery Channel -tallissa 2004–2006. Hän kilpaili vuosina 2007–2015 belgialaistallissa, viimeksi nimeltään Lotto Soudal. Kaudella 2016 hän edusti venäläistä Katjuša-joukkuetta ja viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2017 alankomaalaista Team LottoNL-Jumboa.
Van Den Broeck voitti junioreiden aika-ajon maailmanmestaruuden vuonna 2001 ja Belgian ympäriajon mäkikilpailun 2006. Vuoden 2008 Italian ympäriajossa hän sijoittui seitsemänneksi oltuaan parhaimmillaan kahdella etapilla kahdeksas. Ranskan ympäriajossa 2009 hän oli viidestoista ja saman vuoden Eneco Tourilla neljäs.
Vuonna 2010 Van Den Broeck sijoittui Vuelta a Andalucía -etappikilpailussa toiseksi ja Critérium du Dauphinéssa neljänneksi. Ranskan ympäriajossa hän sijoittui Alberto Contadorin hylkäyksen jälkeen neljänneksi ja 12. etapilla kolmanneksi. Ammattilaisuransa ensimmäisen voiton hän sai 2011 Critérium du Dauphiné'n ensimmäisellä etapilla. Kokonaiskilpailussa hän oli neljäs. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän sijoittui kahdeksanneksi. Vuonna 2012 hän oli kolmas Katalonian ympäriajossa, viides Critérium du Dauphinéssa ja neljäs Ranskan ympäriajossa.
Van Den Broeck sijoittui vuonna 2013 toiseksi Vuelta a Andalucían kokonaiskilpailussa ja voitti yhdistelmäkilpailun. Seuraavana vuonna hän oli kolmas Critérium du Dauphinéssa ja kolmastoista Ranskan ympäriajossa. Italian ympäriajossa 2015 hän sijoittui 12:nneksi. Hän voitti samana vuonna Belgian aika-ajomestaruuden.
Zoubaïer Baya

Zoubaïer Baya (, s. 15. toukokuuta 1971) on tunisialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääväkeskikenttäpelaaja. Huhtikuussa 2012 hänet nimitettiin Tunisian maajoukkueen kykyjenetsijäksi.
Ura.
Baya aloitti uransa paikallisessa CS M'sakenin junioreissa vuonna 1981. Hän pelasi joukkueessa myös hetken aikaa aikuistasolla ennen siirtymistään Étoile Saheliin vuonna 1991. Usean vietetyn kauden ajan Bayasta kehittyi pian maansa parhaimpia pelintekijöitä ja hänet valittiin kahdesti Tunisian vuoden jalkapalloilijaksi. Baya ehti voittaa muun muassa Afrikan Cup voittajien cupin ennen siirtymistään eurooppaan vuonna 1997. 
SC Freiburgissa hän pelasi vuosien 1997–2001 aikana yhteensä 129 ottelua ollen myös joukkueensa avainpelaajia. Maalinteossa Baya onnistui 21 kertaa. Saksasta hän matkasi kaudeksi 2001/2002 Turkkiin Beşiktaşiin, jossa Baya kuului myös joukkueen avausmiehistöön. Kauden päätteeksi hän pelasi vuoden 2002 loppuun asti Qatarissa, Al-Arabissa ennen paluutaan kotimaahansa.
Baya siirtyi joulukuussa 2002 ES Saheliin, jossa hän pelasi viimeiset pääsarja ottelunsa Tunisiassa. Sittemmin hän lopetti pelaajauransa pelaamalla kasvattajaseurassaan CS M'sakenissa Tunisian ykkösdivisioonassa, Ligue Professionnelle 2:ssa.
Maajoukkue.
Baya teki ensi esiintymisensä maajoukkueessa 4. syyskuuta 1994 Guinea-Bissauta vastaan, jossa hän myös teki ensimmäisen maalinsa. Baya edusti Tunisiaa kaksissa MM-kisoissa, vuosina 1998 ja 2002, sekä yksissä kesäolympialaisissa vuonna 1996. Hän pelasi urallaan 81 maaottelua ja teki niissä 18 maalia.
Lennart Nilsson

Lars Olof "Lennart" Nilsson (24. elokuuta 1922 Strängnäs – 28. tammikuuta 2017) oli ruotsalainen valokuvaaja ja tutkija, joka tunnetaan erityisesti kehonsisäisen kuvauksen pioneerina. Erityisen tunnettuja ovat hänen otoksensa syntymättömistä lapsista.
Nilssonia pidetään yhtenä Ruotsin ensimmäisistä moderneista kuvajournalisteista. Hän sai vuonna 2009 kunniaprofessorin arvonimen Ruotsissa. Vuonna 1980 hänelle myönnettiin ensimmäinen Hasselblad-palkinto.
Makeni

Makeni on Sierra Leonen neljänneksi suurin kaupunki ja Pohjoisen maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee noin 120 km pääkaupungista Freetownista koilliseen suunnilleen maan keskiosassa. Makenin asukasluku vuonna 2010 oli 114 960. Kaupungin väestö kuuluu suurimmaksi osaksi temnejen etniseen ryhmään. Kaupungin eri etniset ryhmät käyttävät krioa yhteisenä kielenä kommunikoimiseen.
Vuonna 2005 perustettu, 2009 yliopiston aseman saanut Sierra Leonen suurin yksityinen yliopisto Makenin yliopisto sijaitsee kaupungissa. St. Francis Secondary School sijaitsee myös Makenissa.
Sierra Leonen entinen presidentti Ernest Bai Koroma on kotoisin Makenista.
Fortunato Baliani

Fortunato Baliani (s. 6. heinäkuuta 1974 Foligno, Italia) on italialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1999–2014.
Tour de Langkawi, kokonaiskilpailussa kolmas
Italian ympäriajo, mäkikilpailussa kolmas
Slovenian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Subida al Naranco, voitto
Italian ympäriajo, mäkikilpailussa kolmas
GP Città di Camaiore, voitto
Italian ympäriajo, mäkikilpailussa toinen
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12., mäkikilpailussa ja 11. etapilla kolmas
Giro della Provincia Di Reggio Calabria, voitto
Tour de Kumano, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
Brixia Tour, kokonaiskilpailun voitto
Japanin ympäriajo, 4. etapin (aika-ajo) voitto
Serbian ympäriajo, 4. etapin voitto
James Douglas

James ”Buster” Douglas (s. 7. huhtikuuta 1960) on yhdysvaltalainen entinen ammattilaisnyrkkeilijä ja kiistaton raskaan sarjan maailmanmestari.
Douglas aloitti ammattilaisuransa vuonna 1981 voitolla Dan O' Malleystä kolmannen erän teknisellä tyrmäyksellä. Uran jatkuttua nousujohteisesti Douglas pääsi iskemään 30. toukokuuta 1987 IBF-liiton avoimena olleesta maailmanmestaruudesta Tony Tuckeria vastaan. Tuolloin hänen ottelutilastonsa olivat 23 voittoa, kolme tappiota ja yksi ratkaisematon. Lisäksi vuonna 1984 David Starkeytä vastaan käyty ottelu mitätöitiin ottelijoiden ruvettua painimaan ja avustajien rynnättyä kehään. Tucker ei ollut hävinnyt kertaakaan ennen Douglasin kohtaamista ja voitti myös tämän kamppailun kymmenennen erän teknisellä tyrmäyksellä. 
Tucker-tappion jälkeen Douglas jatkoi uraansa ja kolmen vuoden kuluttua, 11. helmikuuta 1990, hän kohtasi Mike Tysonin kaikkien suurten liittojen (WBC, WBA, IBF) tunnustamassa maailmanmestaruusottelussa. Tyson oli pitänyt maailmanmestaruutta hallussaan neljän vuoden ajan ja tuona aika kaikkiaan yhdeksän voitokkaan tittelinpuolustuksen myötä ottanut kaikkien suurten liittojen mestaruudet nimiinsä. Hän lähti otteluun todella suurena ennakkosuosikkina ja Douglasin kohtaamisen odotettiin olevan hänelle vain helppo välietappi tiellä otteluun Evander Holyfieldiä vastaan. Douglas, jonka äiti oli kuollut vain 23 päivää aikaisemmin, kuitenkin hallitsi ottelua ja viidennessä erässä löi Tysonia vasempaan silmään niin, että se turposi ottelun edetessä kokonaan umpeen. Kamppailun kestettyä 10 erää tuomari keskeytti ottelun ja Douglas julistettiin voittajaksi ja maailmanmestariksi. Douglas puolusti mestaruuttaan ensimmäisen kerran samana vuonna 25. lokakuuta Evander Holyfieldiä vastaan heikosti valmistautuneena ja ylipainoisena. Ottelu päättyi Holyfieldin tyrmäysvoittoon jo kolmannessa erässä. Tappion jälkeen hän päätti lopettaa nyrkkeilyuransa.
Douglas kuitenkin päätti tulla takaisin. Lähes kuuden vuoden tauon jälkeen, 22. kesäkuuta 1996, hän voitti Tony LaRosan teknisellä tyrmäyksellä ennen neljättä erää. Douglasin ura sujui muutoinkin hyvin mallikkaasti ja hän eteni pienen "International Boxing Association" -liiton mestaruusotteluun, missä hän kohtasi 25. kesäkuuta 1998 Lou Savaresen. Savarese kuitenkin tyrmäsi hänet heti ensimmäisessä erässä. Douglas lopetti uransa lopullisesti seuraavana vuonna.
Northside

Northside () on alue Irlannissa Dublinin kreivikunnassa Liffeyn pohjoispuolella, Dublin Bayn länsipuolella. Pohjoisessa ja etelässä sitä rajoittavat Dublinin kreivikunnan rajat.
Rossano

Rossano oli suomalainen polkupyörämerkki. Pyöriä valmisti lappeenrantalainen perheyritys RossWheel Ky ja markkinoi edelliseen yhteydessä oleva Silvesport System 1 Ky, näiden molempien toiminta on lakannut. Ensimmäiset Rossano -polkupyörät tulivat markkinoille vuonna 2000. Pyörien suunnittelu ja kokoonpano tapahtui Suomessa, alumiiniset rungot valmistettiin alihankintana Taiwanissa. 
Rossanon mallisto käsitti lähinnä keskihintaisia ja kalliita pyöriä. Mallistossa oli hybridi- ja citypyöriä kuntoiluun ja yleisajoon, sekä maasto-, cyclocross- ja maantiepyöriä vaativampaan käyttöön. Valmistajan mukaan Rossanot suunniteltiin nimenomaan suomalaisille käyttäjille ja Suomen olosuhteisiin.
Kauhajärven kirkko

Kauhajärven kirkko on vuonna 1951 käyttöön vihitty malliltaan tornillinen ja puurakenteinen kirkko, Kauhajoen Kauhajärven kylässä. Istumapaikkoja kirkossa on noin 150. Rakennuksen on suunnitellut rakennusmestari Jaakko Pelto. Kirkon alttaritaulu "Kristus ristillä" on taiteilija Ilmari Launiksen käsialaa. Kirkon 5-äänikertaiset urut ovat Kangasalan urkutehtaan vuonna 1977 rakentamat.
Kauhajoen kirkkoherranviraston kanssa sovittaessa on mahdollista tutustua kirkkoon.
Historia.
1920-luvulla opettaja Lauri Hirvinen mietti hyyppäläisten kohtuuttoman pitkää matkaa kirkkoon ja hautausmaalle. Hän kirjoitti aiheesta artikkelin "Utopia – Hyypän kirkko", joka julkaistiin Suupohjan Kaiku -lehdessä. Vuonna 1923 30 perähyyppäläisen joukko anoi kirkkovaltuustolta rukoushuoneen rakennuttamista lähikylien asukkaiden tarpeisiin. Tätä anomusta joukko perusteli sillä, että ei saatu nauttia papillisista palveluksista ja seurakunnallisista oikeuksista vaikka velvollisuuksia oli. Kirkkovaltuusto myönsi tämän epäkohdan. Se kuitenkin vetosi pappispulaan.
4. heinäkuuta 1937 vihittiin Kauhajärvellä käyttöön hautausmaa. Vuonna 1947 Hyypän pappilaan tuli uusi pappi ja opettaja Lauri Hirvinen yhdessä kahden muun hyyppäläisen kanssa kirjoitti kirjeen kirkkohallintokunnalle, jossa he ilmoittivat hyyppäläisten odottavan rukoushuoneen valmistumista seuraavana vuonna. Kirkon piirustukset pyydettiin rakennusmestari Jaakko Pellolta. Hallintokunnan mukaan Pellon suunnittelemasta kirkosta olisi kuitenkin tullut liian suuri ja hän joutui laatimaan vielä toiset piirustukset, jotka kirkkovaltuusto hyväksyi 30. toukokuuta 1949. Kauhajärven kirkon peruskivi muurattiin vuoden 1949 marraskuussa ja seuraavana vuonna Salomon Saarela ja Nikolai Kujanpää rakensivat kirkon vesikattoon saakka. Piispa Eero Lehtinen vihki kirkon käyttöön 20. marraskuuta 1951.
Vuosina 1979–1980 kirkossa tehtiin peruskorjaus insinööri Sulo Kantojärven piirustusten mukaan. Kirkkoa laajennettiin, sisustusta muutettiin ja kirkon jatkoksi rakennettiin keittiö ja kerhohuone. Lisäksi lämmitysjärjestelmä uusittiin toimimaan ilmalämpölaitteistolla. Rakennustoimisto Arvo Tuunainen teki muutostyöt. 29. huhtikuuta 1981 pidettiin käyttöönottojuhla.
18. marraskuuta 2001 vietettiin kirkon tiloissa sen 50-vuotisjuhlaa. Marraskuu oli valittu ajankohdaksi, koska kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1951 juuri marraskuussa. Juhla alkoi jumalanpalveluksella. Sen jälkeen laskettiin kirkon rakentajien haudoille seppeleet.
Kauhajoen muut kirkot.
Kauhajärven kirkon lisäksi Kauhajoella on kaksi muuta kirkkoa:
Kusarigama

Kusarigama (kirjaimellisesti "ketjusirppi" ) on perinteinen joskin harvinainen japanilainen ase. Kusarigama koostuu sirpistä ("kama"), johon on yhdistetty pitkällä metalliketjulla ("kusari") pieni metallinen paino.
Vaikka kusarigama on kehitetty talonpoikien käyttämästä työkalusta, eivät talonpojat kuitenkaan käyttäneet kyseistä asetta. Kusarigama soveltui taisteluihin keihäillä tai miekoilla varustautuneita vihollisia vastaan. Asetta käytettiin enimmäkseen siten, että ketjun päässä ollut metallipaino singottiin vihollista tai hänen asettaan kohti, jolloin ketju tai paino saattoi sotkeutua esimerkiksi miekkaan tai vammauttaa käsiä tai jalkoja. Tämän jälkeen voitiin hyökätä kohti vihollista ja iskeä lähietäisyydeltä sirppiosalla. Muita tekniikoita ovat myös vastustajan sitominen ketjulla tai sirpin heittäminen.
Kusarigamasta on käytössä erilaisia variaatioita. Isshin-ryū kusarigamajutsu käyttää suoraa kaksiteräistä sirppiosaa, jossa on mukana rystykaari käden suojaksi. Suiō-ryūn kusarigama muistuttaa Isshin-ryun käyttämää, mutta siihen ei kuulu kädensuojusta. Okinawalainen kusarigama on lyhyempiteräinen ja kaareva. Myös ketjun pituus ja kiinnitys vaihtelevat eri koulukunnissa.
Nykyaikana kusarigaman käyttöä harjoitellaan muiden muassa seuraavissa koulukunnissa: Araki-ryū, Isshin-ryū, Kashima-Shinryū, Kiraku-ryū, Nitō Shinkage-ryū, Suiō-ryū, Takenouchi-ryū, Tendō-ryū, ja Toda-ha Buko-ryū. Suomessa harjoitellaan Isshin-ryūta jōdōn yhteydessä.
Trevor Devall

Trevor Devall (s. 10. marraskuuta 1972 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan muun muassa animaatiosarjoista ja Dragon Booster, sekä dubbauksistaan animesarjojen parissa. Devall on tehnyt myös äänirooleja Stargate Atlantisiin vuosina 2005–2006.
Hän tuottaa myös omia Voiceprint with Trevor Devall Podcasteja, jossa hän haastattelee muita alan ääninäyttelijöitä.
Frances E. Allen

Frances Elizabeth Allen (4. elokuuta 1932 – 4. elokuuta 2020) oli yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hän sai vuonna 2006 Turing-palkinnon ensimmäisenä naisena sen 40-vuotisen historian aikana.
Allen hankki leipänsä alun alkaen matematiikanopettajana. Hän sai maisterinarvonsa Michiganin yliopistosta vuonna 1957 ja loi sittemmin pitkän uran IBM:llä.
Allen työskenteli kääntäjien optimointien parissa ja hänen merkittäviä artikkeleitaan aiheesta oli muun muassa "Program Optimization" (1966) ja "Control Flows Analysis" sekä "A Basis for Program Optimization" (molemmat 1970). Vuonna 1971 John Cocken kanssa julkaistu artikkeli "A Catalog of Optimizing Transformations" tunnisti ja käsitteli useita nykyäänkin käytössä olevia muunnoksia.
Allen nimitettiin vuonna 1989 "IBM Fellow'n" arvoon ensimmäisenä naisena.
Chaker Zouaghi

Chaker Zouaghi, tunnetaan myös nimellä Shaker Zouagi, (, s. 10. tammikuuta 1985) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Uzbekistanin pääsarjassa pelaavaa Olmaliqia.
Ura.
Seurajoukkueura.
Zouaghi aloitti ammattilaisuransa Étoile Sahelissa vuonna 2002, jossa hän pelasi aina vuoteen 2006 asti. Tuona aikana hän saavutti muun muassa Tunisian liigacupin ja Afrikan Confederation Cupin mestaruudet.
Kesällä 2006 Zouaghi siirtyi FK Lokomotiv Moskovaan ja allekirjoitti sopimuksen vuoteen 2011 asti. Hänen peliaika jäi kuitenkin vähäiseksi ja Zouaghi vietti viimeiset vuodet kakkosjoukkueessa. Hän palasi samana vuonna takaisin kotimaahansa solmiessaan vanhan seuransa ES Sahelin kanssa kolmivuotisen sopimuksen.
Tammikuussa 2010 sveitsiläinen FC Zürich ilmoitti tehneensä kolmivuotisen sopimuksen Zouaghin kanssa, joka siirtyi seuraan heinäkuussa 2010. Avauskaudellaan Zouaghi nousi joukkueensa vakiopelaajaksi pelattuaan 29 sarjaottelua, joissa hän onnistui maalinteossa kolmesti.
30. heinäkuuta 2012 Zouaghi allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen tunisialaisen Espérancen kanssa.
Maajoukkueura.
Zouaghi on pelannut maajoukkueessa 14 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalin. Hän kuului myös Tunisian joukkueeseen vuoden 2008 Afrikan kisoissa.
Liam Mower

Liam Mower (s. 30. toukokuuta 1992) on brittiläinen tanssija ja näyttelijä. 
Mower sai vuonna 2006 Laurence Olivier -palkinnon (paras miespääosa musikaalissa), jonka hän jakoi James Lomasin ja George Maguiren kanssa. Palkinto tuli heidän kolmoismiehityksestään musikaalin "Billy Elliot the Musical" ensimmäisellä esityskaudella. 
Mower opiskeli Royal Ballet Schoolissa Lontoossa.
Unohtumattomat (Reijo Taipale)

Unohtumattomat − 40 ikivihreää laulua on suomalaisen laulajan Reijo Taipaleen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 2000.
Kokoelma sai jatkoa vuonna 2004 julkaistusta "Unohtumattomat 2" -albumista ja vuonna 2005 "Unohtumattomat 3" -albumista.
Sisältö.
CD1:
CD2:
James Lomas

James Lomas (s. 1. maaliskuuta 1990) on brittiläinen näyttelijä. 
Lomas sai vuonna 2006 Laurence Olivier -palkinnon (paras miespääosa musikaalissa), jonka hän jakoi Liam Mowerin ja George Maguiren kanssa. Se tuli kaikille heidän kolmoismiehityksestään musikaalin "Billy Elliot the Musical" ensimmäisellä näytäntökaudella.
Lomas jätti musikaalin syyskuussa 2005, mutta palasi siihen myöhemmin. Sillä välin häntä sijaisti Leon Cooke.
Sukellustietokone

Sukellustietokone on pienoistietokoneen sisältävä mittauslaite. Se on sukellustaulukon, kellon, syvyysmittarin, hengityskaasun pullopainemittarin ja lämpömittarin yhdistelmä. Ulkonäöltään sukellustietokone voi muistuttaa sukeltajankelloa tai muovikuorista mittaria ja se kiinnitetään ranteeseen tai on letkulla kiinni sukelluspullossa.
Mittarin tärkein tehtävä on kertoa laitteen sisäisen sukellustaulukon mukainen jäljellä oleva sukellusaika. Kone varoittaa myös liiasta nousunopeudesta. Lisäksi tietokone näyttää tarvittavan dekompressioajan dekompressiosukelluksissa ja turvapysähdykset pintaannousun yhteydessä sukeltajantaudin riskin minimoimiseksi. 
Tietokoneessa sukellustaulukot on muutettu kaavoiksi ja muuttujien määrä voi olla suuri (syvyys, lämpötila, aika, typpikertymä, happimyrkytys, typpikuplien muodostuminen, sukellusten välinen pinta-aika). Laskenta on reaaliaikaista ja siten varmempaa kuin etukäteen taulukolla suunnitellen.
Seoskaasusukeltamisen yleistyttyä joihinkin tietokoneisiin on voinut syöttää sukelluskaasun happipitoisuuden nitroksisukeltamista varten. Tällöin kone varoittaa myös maksimisukellussyvyyden ylittämisestä happimyrkytysvaaran vuoksi. Jotkut sukellustietokoneet mittaavat lisäksi sukelluskaasun painetta eli jäljellä olevaa ilman tai kaasun määrää, jolloin se voi arvioida sukelluskaasun loppumiseen kuluvaa aikaa kyseisessä syvyydessä.
Erikoisominaisuuksina sukellustietokoneissa voidaan mainita langaton pullopaineanturi ja suomalaisen Benemecin tekemä "Mares Divemate Audio/visual" puhuva sukellustietokone 1990-luvun alusta (kiinnitetään sukelluslasien hihnaan korvan päälle). Myös uudet suljetun kierron tekniikkasukelluslaitteet sisältävät elektroniikkaa, jossa eräänlainen sukellustietokone säätää muun muassa sukelluskaasun happipitoisuutta.
Suomalainen Suunto on markkinajohtaja ja kuuluisa sukellustietokoneistaan.
George Maguire

George Maguire (s. 11. joulukuuta 1990) on brittiläinen näyttelijä. 
Maguire sai vuonna 2006 Laurence Olivier -palkinnon (paras miespääosa musikaalissa), jonka hän jakoi Liam Mowerin ja James Lomasin kanssa. Se tuli kaikille heidän kolmoismiehityksestään musikaalin "Billy Elliot the Musical" ensimmäisellä näytäntökaudella.
Unohtumattomat 2 (Reijo Taipale)

Unohtumattomat 2 – 40 ikivihreää suosikkia on suomalaisen laulajan Reijo Taipaleen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 2004.
Kokoelma on jatkoa vuonna 2000 julkaistulle "Unohtumattomat"-albumille.
Sisältö.
CD1:
CD2:
Stephen Daldry

Stephen David Daldry CBE (s. 2. toukokuuta 1961 Dorset, Britannia) on brittiläinen teatteri- ja elokuvaohjaaja. Hän nousi kansainväliseen maineeseen teoksillaan "Billy Elliot" (2000) ja "Tunnit" (2002) ja saavutti Oscar-ehdokkuuden vielä kolmannellakin ohjauksellaan "Lukija" (2009).
Daldry on saanut uransa aikana useita palkintoja ja palkintoehdokkuuksia niin teatteri- kuin elokuvatyöstäänkin. Hän oli jälleen 2012 Oscar-ehdokkaana Jonathan Safran Foerin teokseen pohjautuvalla elokuvalla "Äärimmäisen lujaa ja uskomattoman läheltä", joka kertoo New Yorkin syyskuun 11. päivän tapahtumista lapsen näkökulmasta.
Yksityiselämä.
Daldry on avoimesti homoseksuaali ja eli pitkään lavastaja Ian McNeillin kanssa. Hän kuitenkin avioitui 2001 pitkäaikaisen ystävättärensä Lucyn kanssa ja sai lapsenkin.
Domna Huovinen

Domna Hilipäntytär Huovinen (o.s. Karhunen; 20. tammikuuta 1878 Vuokinsalmi, Kontokki – 18. toukokuuta 1963 Suomussalmi) oli vienankarjalainen runonlaulaja ja itkuvirsien taitaja.
Domna Huovinen syntyi Venäjän puolella Vuokinsalmen kylässä mutta muutti Suomeen 1895 avioiduttuaan Suomussalmen Kuivajärveltä kotoisin olleen Hilippä Huovisen (1873-1947) kanssa. Domna Huovinen itki itkuvirsiä Kuivajärven ja Hietajärven vienankarjalaiskylien häissä ja hautajaisissa 1950-luvulle saakka. Huovisen runonlaulantaa tallensi 1950-luvulla muistiin muun muassa Erkki Ala-Könni.
Domna Huovinen on haudattu Kuivajärven Kalmisaareen. Kuivajärven kylässä sijaitsee myös runonlaulajien muistoksi 1964 rakennettu kylän kokoontumispaikkana ja retkeilymajana toimiva Domnan pirtti.
Lee Hall

Lee Hall (s. 1966) on brittiläinen näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. Hänen menestysteoksensa on sekä elokuvana "Billy Elliot" (2000) että musikaalina "Billy Elliot the Musical" (2005) tunnettu tarina pojan balettitanssijahaaveesta keskellä Britannian vuosien 1984–1985 kaivoslakkoa. Hall sai elokuvakäsikirjoituksesta Oscar- ja Bafta-ehdokkuudet.
Lee Hall on myös menestyselokuvan "Rocketman" (2019) käsikirjoituksen takana.
Hallin näytelmistä on suomeksi toteutettu useissa teattereissa myös "Cooking with Elvis" nimillä "Elviksen keittiössä" tai "Elviksen keittiö", sekä "Spoonface Steinberg" nimillä "Kuunaama Steinberg" ja "Spoonface".
Flushing Meadows–Corona Park

Flushing Meadows–Corona Park myös Flushing Meadow Park tai Flushing Meadows Park on New Yorkissa, Pohjois-Queensissa sijaitseva puisto. Se sijaitsee Long Island Expresswayn ja Grand Central Parkwayn risteyksessä ja on New Yorkin toiseksi suurin puisto Bronxissa sijaitsevan Pelham Bay Parkin jälkeen.
Puisto perustettiin vuoden 1939 maailmannäyttelyä varten ja se toimi toistamiseen maailmannäyttelyn järjestämispaikkana vuosina 1964–1965. Puiston pinta-ala on noin 5 km² ja se perustettiin entiselle jättömaalle.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus pelataan Flushing Meadows Parkissa sijaitsevilla kentillä, kuten Arthur Ashe -stadionilla. Lisäksi baseball-joukkue New York Metsin kotistadion sijaitsee Flushing Meadows Parkissa. Vuonna 2008 puistossa avattiin vesiurheilukeskus, jossa on olympiakokoinen uima-allas ja NHL-koon jääkiekkokaukalo.
Edvard Hämäläinen

Edvard ”Eetu” Hämäläinen (18. tammikuuta 1864 Rautalampi – 4. syyskuuta 1908 Viipuri) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija. Hän käytti nimimerkkejä "Lohipoika" ja "Eetu Lohipoika".
Hämäläisen isä oli seppä Antti Hämäläinen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1887 ja toimi sitten opettajana Viipurissa.
Työasema

Työasema on käyttöjärjestelmällä varustettu mini- tai mikrotietokone, joka on tarkoitettu yhden henkilön ammattikäyttöön. Joskus nimitystä on käytetty myös muun muassa suurtietokoneeseen kytketystä päätteestä tai puhelimen ja tietokoneen yhdistelmästä.
Alun perin työasemalla tarkoitettiin tieteelliseen tutkimukseen ja vaativaan ammattikäyttöön, kuten graafiseen tai tietokoneavusteiseen suunnitteluun (CAD, CAE) sekä tietokonesimulointiin valjastettua järjestelmää, joka oli usein varustettu Unix-käyttöjärjestelmällä ja RISC-suorittimella. Tällaiset työasemat olivat tehokkaampia kuin aikansa kotitietokoneet, ja niiden prosessori, grafiikkaominaisuudet, muistinhallinta ja moniajokyky olivat kehittyneempiä. 
Nykyään työasemaksi kutsutaan on mitä tahansa LAN-verkkoon kytkettävissä olevaa ja itsenäisesti toimivaa henkilökohtaista tietokonetta yrityskäytössä erotuksena palvelinkoneesta eli "serveristä" . Vieläkin laajemmassa merkityksessä työasema on synonyymi pöytäkotelossa toimitettavalle tietokonejärjestelmälle toimisto- tai kuluttajakäyttöön erotuksena kannettavista ja pelikäyttöön tarkoitetuista tietokoneista.
Historia.
Varhainen työ tietokoneella tarkoitti päätettä, joka oli kytketty jaettuun tietokoneeseen. Näitä seurasivat jaetut, mutta tiettyyn käyttöön varatut minitietokoneet.
Xerox Alto (1973) työasema oli ensimmäinen, jossa yhdistyivät tietokonehiirellä ohjattu graafinen käyttöliittymä, Ethernet-verkkoliittymä ja vaihdettavat massamuistit.
Tektronix 4010 ja Tektronix 4014 olivat 1970- ja 1980-luvuilla käytettyjä CAD-työasemia.
Työasema on 1980-luvulla syntynyt tietokoneluokka, joka toi VAX:in kaltaisen suorituskyvyn työpöydälle. Työasema perustui edulliselle mikroprosessorille, joka oli tyypillisesti Motorola 68000. Gordon Bellin mukaan "henkilökohtainen työasema" esiteltiin vuonna 1981 kun Apollo Computer, Sun ja Xerox esittelivät työasemansa ja varhaiset omaksujat ottivat ne käyttöön. Henkilökohtaiset työasemat ovat tarpeesta johtuen hajautettuja henkilöille ja yhteydessä toisiinsa hajautetussa ympäristössä. Näissä on lähiverkkoyhteys työasemien kytkemiseen toisiinsa.
Minitietokoneiden ja mikroprosessorien kehittyminen mahdollisti uuden kehityssuunnan yrityksille kuten Apollo, SGI ja Sun Microsystems. Apollo julkaisi vuonna 1981 työaseman, jonka hinta alkoi dollarista.
Xerox oli aiemmin havainnut, että oli tehokkaampaa olla verkotettu tietokone jokaisen työntekijän pöydällä kuin käyttää jaettua osituskäyttöön tarkoitettua tietokonetta päätteellä.
Vuonna 1991 64-bittinen MIPS R4000 mahdollisti työasemissa suorituskyvyn, joka vastasi supertietokoneen suorituskykyä vuonna 1975.
Vuonna 1993 DEC Alpha -suorittimeen perustuvat DEC 3000 -työasemat maksoivat ylöspäin. Hewlett-Packard kilpaili PA-RISC -suorittimeen perustuvilla työasemilla sekä alemmassa että korkeammassa hintaluokassa ja Sun lupasi SPARC-suorittimeen perustuvia työasemia henkilökohtaisten tietokoneiden hintaluokassa.
Wisam al-Abdi

Wisam al-Abdi ("myös Wissem Abdi", , s. 2. huhtikuuta 1979 Bouthedi) on tunisialainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Puolustajana pelannut el-Abdi edusti Tunisian pääsarjassa CS Sfaxienia ja Espérancea. Hän voitti uransa aikana kolme Tunisian mestaruutta.
Ura.
Al-Abdi aloitti uransa CS Sfaxienissa vuonna 2000, jossa hän pelasi aina vuoteen 2006 asti, voittaen muun muassa Tunisian mestaruuden vuonna 2005. Al-Abdi siirtyi Egyptiin Zamalekiin tammikuussa 2007 ja allekirjoitti sopimuksen vuoteen 2009 asti. Hän voitti joukkueensa kanssa Egyptin cupin vuonna 2008. Al-Abdi siirtyi kauden päätteeksi takaisin kotimaahansa tällä kertaa Espéranceen.
Maajoukkue.
Al-Abdi on pelannut Tunisian maajoukkueessa 11 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän oli mukana vuoden 2008 Afrikan-mestaruuskilpailuissa.
Ljubtšo Djakov

Ljubtšo Djakov (s. 17. toukokuuta 1954) on bulgarialainen pistooliampuja.
Ljubtšo Djakov on saavuttanut olympialaisissa pronssia 50 m vapaapistoolissa Moskovassa 1980. Lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissa 10 m ilmapistoolilla Santo Domingossa 1981 joukkuekultaa ja henkilökohtaista hopeaa, sekä Budapestissa 1987 henkilökohtaista ja joukkuepronssia.
Saber Ben Frej

Saber Ben Frej (, s. 3. heinäkuuta 1979 Karkar, Tunisia) on tunisialainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli oikea laitapuolustaja. Joulukuusta 2011 lähtien Ben Frej on työskennellyt Étoile Sahelin urheiluneuvonantajana.
Ura.
Ben Frejin ura alkoi ES Zarzisin paidassa vuonna 2002, josta hän siirtyi yhden kauden jälkeen ES Saheliin vuonna 2003. Joukkueen riveissä Ben Frej voitti ensimmäisen mestaruutensa kaudella 2004–2005, joukkueen juhliessa Tunisian cupia. Sittemmin hän saavutti suurta menestystä vuosina 2005–2007 voittaen joukkueen kanssa muun muassa Tunisian liigamestaruuden, Tunisian liigacupin ja Afrikan Mestarien liigan. Samoina aikoina Ben Frej onnistui myös maalinteossa useasti puolustavasta roolista huolimatta. Kaudella 2006–2007 hän teki viisi maalia 20 ottelussa ja seuraavalla kaudella peräti yhdeksän maalia 13 ottelussa, jolloin Ben Frej siirtyi kesken kauden Ranskaan Le Mansiin tammikuussa 2008.
Ura ranskalaisseurassa alkoi kohtuullisesti pelaten ensimmäisellä kokonaisella kaudellaan 11 ottelua, mutta hän kärsi samalla loukkaantumisista. Kaudella 2009-2010 Ben Frej jäi tyysti ilman peliaikaa riitaannuttuaan molempien valmentajiensa kanssa ja hänet vapautettiin Le Mansista tammikuussa 2010.
Kesäkuussa 2010 Ben Frej siirtyi kotimaahansa Hammam-Sousseen. Hän pelasi joukkueessa yhden kauden, jonka jälkeen päätti uransa.
Maajoukkueura.
Ben Frej pelasi maajoukkueessa vuosina 2004-2008 yhteensä 14 ottelua ja teki ensimmäisen maalinsa 11. lokakuuta 2008 MM-karsintaottelussa Seychellejä vastaan. Hän edusti maataan yksissä arvokisoissa vuoden 2008 Afrikan-kisoissa.
Valfrid Paavo-Kallio

Valfrid Valentin Paavo-Kallio (13. lokakuuta 1887 – 27. lokakuuta 1908 Hyvinkää) oli suomalainen kirjakauppias ja kirjailija. 
Valfrid Paavo-Kallio perusti 1905 Hyvinkään ensimmäisen kirjakaupan ja piti sitä aina kuolemaansa syksyllä 1908 saakka. 
Valfrid Paavo-Kallion ja hänen vaimonsa Adele Seppälän poika Toivo Valfrid Valentin (T. W.) Paavonkallio (1908–1980) oli toimittaja, Hyvinkään Uutiset -lehden perustaja ja kirjailija.
Gerhard Petritsch

Gerhard Petritsch (s. 2. syyskuuta 1940) on itävaltalainen pistooliampuja.
Petritsch on saavuttanut olympialaisissa pronssia 25 m olympiapistoolissa Moskovassa 1980. Lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissakin pronssia samassa lajissa Soulissa 1978.
Puolialkuluku

Puolialkuluku tarkoittaa lukuteoriassa sellaista yhdistettyä lukua, joka on täsmälleen kahden alkuluvun tulo eli "pq", missä "p" ja "q" ovat alkulukuja (samoja tai eri lukuja). Puolialkulukuja ovat esimerkiksi formula_1 ja formula_2. Suurien puolialkulukujen tekijöihinjako on hyvin työlästä.
Puolialkuluvun Eulerin φ-funktio on hyvin yksinkertaista muotoa, nimittäin formula_3 jos formula_4, ja formula_5.
Kuten alkulukuja, on myös puolialkulukuja olemassa äärettömästi. Suuruusjärjestyksessä niiden luettelo alkaa seuraavasti:
4, 6, 9, 10, 14, 15, 21, 22, 25, 26, 33, 34, 35, 38, 39, ...
Arecibon radioteleskoopilla lähetettiin vuonna 1 679 bittiä pitkä Arecibo-viesti. Viestin pituus on puolialkuluku, minkä tarkoituksena oli vihjata vastaanottajalle, että viesti tulee tulkita bittikarttakuvaksi, jossa on 73 riviä ja 23 saraketta.
RSA Factoring Challenge.
RSA-salaus perustuu hyvin suurten kokonaislukujen jakamiseen tekijöihin. Edistääkseen tekijöihinjaon ja laskennallisen lukuteorian tutkimusta RSA Data Security julisti maaliskuussa 1991 kilpailun, jossa se julkaisi luettelon erikokoisia puolialkulukuja, 100-numeroisesta 500-numeroiseen, ja lupasi rahapalkinnot niiden tekijöihin jakamisesta. Pienimmän saivat Mark Manasse ja Arjen Lenstra jaettua tekijöihin jo huhtikuussa 1991. Kyseessä oli luku
1522605027 9225333605 3561837813 2637429718 0681149613 8068865790 8494580122 9632589528 9765400035 0692006139,
ja sen alkutekijähajotelma oli
4009469095 0920881030 6837352927 6146838921 4899724061 · 3797522793 6943673922 8088727554 4562785456 5536638199.
Seuraava, 110-numeroinen luku saatiin jaettua tekijöihin vuotta myöhemmin. Luettelon suurimpia lukuja ei ole saatu jaettua tekijöihin.
4Radio

4Radio Oy oli vuosina 2006–2009 toiminnut radio- ja televisiotoimintaan keskittynyt yritys. Yrityksen pääkonttori sijaitsi Helsingin keskustassa. 4Radio Oy omistamia radiokanavia olivat Classic Radio, Radio ClubFM, Spiidi FM, Nappularadio ja RomantikFM.
ClubFM toimi lyhytaikaisilla toimiluvilla mm. pääkaupunkiseudulla sekä internetissä. Se aloitti vuoden 2007 alussa, ja sen ohjelmisto koostui pääasiassa tanssi- ja diskomusiikista. ClubFM lopetettiin alkuvuodesta 2009.. 
Marraskuussa 2008 taustayhtiön toimitusjohtaja tuomittiin törkeästä petoksesta. Seuraavan vuoden elokuussa Classic Radio menetti toimilupansa. 4Radio Oy lopetti Classic Radion toiminnan syyskuussa 2009 ja myi sen Classicus Oy:lle.
Saïf Ghezal

Saïf Ghezal (, Saïf Ghzal, s. 30. kesäkuuta 1981 M'saken) on tunisialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on valmentanut vuodesta 2021 lähtien Stade Gabèsienia.
Ura.
Ghezal aloitti jalkapalloilun nuorena muutettuaan M'sakenista Sousseen, jossa hän liittyi 9-vuotiaana Étoile Sahelin junioreihin. Ghezal nousi junioreissa vakiopuolustajiin ja sai pian kutsun edustusjoukkueeseen vuonna 2001. Muutaman kauden jälkeen hän nousi Sahelin vakiopuolustajiin, erityisesti voitettuaan Afrikan Cup-voittajien cupin vuonna 2003. Sittemmin Ghezal on voittanut muun muassa Tunisian liigacupin, Tunisian mestaruuden ja Afrikan Mestarien liigan. 
Vuoden 2008 tammikuussa hän siirtyi kahden ja puolen vuoden sopimuksella Sveitsiin BSC Young Boysien riveihin. Ghezal kuului joukkueen vakiopuolustajiin, mutta päätti siirtyä lähes kahden ja puolen kauden jälkeen saudiarabialaiseen Al-Ahliin joulukuussa 2009. Ghezal allekirjoitti puolentoista vuoden sopimuksen.
Kesäkuussa 2010 Ghezalin oli tarkoitus siirtyä kahden vuoden sopimuksella Club Africainiin, mutta olikin myöhemmin allekirjoittanut kolmen vuoden sopimuksen entisen seuransa Etoile Sahelin kanssa.
Elokuussa 2011 Ghezal allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen sveitsiläisen FC Thunin kanssa.
H. F. Forsell

Heikki Frans Forsell oli Urjalasta kotoisin ollut työmies, joka oli yksi Urjalan punakaartin johtomiehistä. Vuoden 1918 sisällissodan aikana hän toimi Toijalan vallankumousoikeuden puheenjohtajana ja oli osallisena lukuisten valkoisten teloituksiin. Sodan loppuvaiheessa Forsell ammuttiin ilman oikeudenkäyntiä ja ruumiinsa oli päiväkausia nähtävänä Urjalan kirkolla.
Toiminta sisällissodan aikana.
Forsell saapui Toijalaan ilmeisesti 26. tammikuuta Urjalan punakaartin kanssa. Vuorokautta myöhemmin paikkakunnalle saapui vielä 400–500 Tuomas Hyrskymurron johtamaa Turun punakaartilaista, jonka jälkeen Toijalaan perustettiin yksi punaisten Hämeen rintaman esikunnista. Helmikuun ensimmäiseä päivänä punakaarti erotti Toijalan nimismiehen Forsellin allekirjoittamalla määräyksellä. Uudeksi nimismieheksi hän nimitti palstatilallinen Myllymäen.
Noin kolme viikkoa sisällissodan käynnistymisen jälkeen 20. helmikuuta Forsell valittiin Toijalan vallankumousoikeuden toisen osaston puheenjohtajaksi. Nimitystä oli edeltänyt vallankumousoikeuden kokoonpanoa koskeva riita sosiaalidemokraattien kunnallisjärjestön ja Toijalan punakaartin välillä. SDP ei aluksi hyväksynyt Forsellia, mutta joutui lopulta taipumaan punakaartin tahtoon. Sosialidemokraatit vastustivat Forsellin valintaa hänen vieraspaikkakuntalaisuutensa vuoksi, mutta todellinen syy saattoi kuitenkin olla Forsellin rikollinen menneisyys. Hän oli kärsinyt muun muassa kuuden vuoden kuritushuonerangaistuksen.
Juho Vuoren johtama Toijalan punakaartin lentävä osasto syyllistyi sisällissodan aikana noin sadan henkilön surmaamiseen, joista suurin osa tapahtui huhtikuun jälkipuoliskolla. Käskyjä Vuorelle toimitti usein juuri Forsell. Molemmat jäivät huhtikuun lopussa kiinni Urjalassa, jossa heidät myös teloitettiin. Tarinana mukaan Forsell luvattiin vapauttaa, mikäli hän kertoisi kuinka monta miestä on tappanut. Forsellin kerrotaan vastanneen ”neljätoista”, minkä jälkeen hänet ammuttiin välittömästi. Vuoren ja Forsellin ruumiita pidettiin esillä useiden päivien ajan Urjalan ruumishuoneen edessä.
Yrjö Vasama

Yrjö Edvard Vasama (sukunimi vuoteen 1906 Selin; 18. maaliskuuta 1903 Ruovesi – 23. kesäkuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti, toimittaja, kirjailija ja järjestömies.
Pekkalan kylän Kuuselassa syntyneen Vasaman vanhemmat olivat seppä, Pekkalan kartanon torppari Juho Vasama ja Ida Löytty. Vasama osallistui nuorena sisällissotaan valkoisten puolella ja sai Vapaussodan muistomitalin. Vasama pääsi ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1924. Suoritettuaan asevelvollisuuden hän kävi Kadettikoulun ja valmistui sieltä vänrikiksi 1927. Vasama palveli muun muassa Porin rykmentissä (PR) eri tehtävissä 1927–1933. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1929 ja kapteeniksi 1933. 
1. divisioonan esikunnassa adjutanttina Vasama toimi 1933–1936. Jälleen Porin rykmentissä hän toimi komppanianpäällikkönä 1936–1938. Puolustusministeriössä (PLM), yleisesikunnassa ja Pääesikunnassa (PvPE) Vasama toimi toimistoupseerina ja toimistoesiupseerina 1938–1944. Vasama osallistui talvisotaan toimistoupseerina ja JR 69:ssä pataljoonankomentajana. Majuriksi hänet ylennettiin 1941. Jatkosodassa Vasama toimi pataljoonankomentajana JR 16:ssa ja JR 57:ssa. Sodan lopulla hän komensi lyhyen ajan JR 15:a. Everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1944. Sodan jälkeen hän toimi Jääkärirykmentti 6:ssa (JR6) aliupseerikoulun johtajana ja pataljoonankomentajana. Hän erosi armeijan palveluksesta everstiluutnanttina 1945.
Vasama osallistui asekätkentään vuosina 1944-45. Hänet pidätettiin heinäkuun alussa 1945 ja tuomittiin sotaylioikeudessa 28. huhtikuuta 1948 vankeuteen. Koska Vasama oli ollut pidätettynä pitkään ja koska pidätysaika laskettiin hänen hyväkseen, hänen ei tuomion jälkeen tarvinnut enää palata vankilaan. Vasama kirjoitti myöhemmin asekätkennästä ja vankeusajastaan muistelmateoksen nimeltä "Valpon vankina".
Palvelusuransa jälkeen Vasama toimi eri järjestöissä, muun muassa Suomalaisuuden liiton sihteerinä, Suomen Nuorison Liiton pääsihteerinä sekä Pelastakaa Lapset ry:n pääsihteerinä ja järjestöjohtajana. Hän oli myös Talonpoikaiskulttuurisäätiön sihteeri ja hallituksen jäsen sekä Suomen Kotiseutuliiton puheenjohtaja.
Ensimmäiset teoksensa hän kirjoitti jo vakinaisen palveluksen aikana. Suomen kustannusyhdistys lähetti suomalaisille kirjakaupoille lokakuun alussa 1945 kirjeen, jossa kehotettiin poistamaan näytteiltä muun muassa Vasaman kirjoittama poikien seikkailukirja "Serkukset sodassa" (1944) ja lopettamaan sen myynti.
Vasama sai vuonna 1969 sosiaalineuvoksen arvonimen.
Euroopan komission tutkimuksen puiteohjelmat

Euroopan komission Tutkimuksen puiteohjelma (Framework Programme, lyhenne englanniksi FP) on Euroopan unionin tärkein väline, jolla ohjataan ja rahoitetaan eurooppalaista tutkimus- ja kehitystoimintaa. Tavoitteena on Euroopan tutkimusalueen (European Research Area, ERA) kehittäminen ja maanosan kilpailukyvyn edistäminen.
Rahoitusta myönnetään kansainvälisille hankkeille, jotka toteutetaan puiteohjelman eri ohjelmien tarkemmin määrittelemillä aihealueilla. Rahoitettavat hankkeet valitaan ilmoitettuina hakuaikoina komissioon saapuneista hanke-ehdotuksista. Komission nimeämät eri alojen asiantuntijat arvioivat ehdotukset.
7. puiteohjelma.
Komissio jakaa seitsemännen puiteohjelman neljään osaan, jotka on tiivistetty sanoiksi yhteistyö, ideat, ihmiset ja valmiudet. Tietoa tutkimuksen puiteohjelmasta ja neuvontaa osallistumisessa Suomen EU-T&amp;K-sihteeristöstä: http://www.tekes.fi/eu Siitä rahoitetaan yritysten, yliopistojen ja tutkimuslaitosten kansainvälistä t&amp;k&amp;i-yhteistyötä, verkottumista sekä tutkijoiden koulututusta sekä liikkuvuutta.
Scream (Tokio Hotelin albumi)

Scream on Tokio Hotelin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 1. kesäkuuta 2007. Levy sisältää englanninkielisiä versiota "Schrei"- ja "Zimmer 483" -albumeiden kappaleista. Sama albumi muutammalla muullakin kappaleella julkaistiin ainoastaan Saksassa nimellä 'Room 483'.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 27.
Joni Rautio

Martti Joonatan (Joni) Rautio (12. tammikuuta 1903 Ylivieska – 24. kesäkuuta 1964 Karjaan maalaiskunta) oli suomalainen nuorten- ja lastenkirjailija. 
Rautio valmistui kansakoulunopettajaksi mutta hän työskenteli pääasiassa toimittajana. Rautio kirjoitti sodan jälkeen tieteis-, jännitys- ja kauhunovelleja erilaisiin lukemistolehtiin (Pohjolan Sankarit, Salainen Salkku, Musta Kuu) omalla nimellään ja nimimerkillä "T. Jaurio".
Kaarlo Merimaa

Karl-Erik (Kaarlo) Merimaa (aik. "Mannström", 13. huhtikuuta 1902 Haapajärvi – 18. elokuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen virkamies ja nuortenkirjailija.
Merimaan vanhemmat olivat proviisori Akseli Johannes Merimaa (vuoteen 1906 "Mannström") ja Elsa Eleonora Konsin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1922 Turun lyseosta. Merimaa asui sittemmin eri puolilla Suomea ja työskenteli toimittajana, suojeluskuntajärjestössä valistusohjaajana, Kansanhuollon virkailijana ja viimeksi Mikkelin vankilan apulaisjohtajana.
Merimaan tunnetuin teos on nuortenkirja "Takapihan sankareita", josta vuonna 1992 tehtiin elokuva "Takapihan sankarit".
Tijani Belaid

Tijani Belaid (, s. 6. syyskuuta 1987 Pariisi, Ranska) on tunisialainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Belaid edustaa Portugalin Segunda Ligassa Moreirensea.
Hänen nuorempi veljensä Aimen Belaid on myös jalkapalloilija.
Ura.
Belaid aloitti uransa Paris FC:n junioriseurassa, josta italialainen Inter osti nuoren pelaajan joukkueeseensa vuonna 2004. Myöhemmin hänet nostettiin edustusjoukkueeseen vuonna 2005, jolloin Belaid pelasi ensimmäisen ottelunsa Regginaa vastaan. Tammikuussa 2007 Inter lainasi hänet PSV Eindhoveniin, jossa Belaid ei kuitenkaan saanut ollenkaan peliaikaa edustusjoukkueessa, jonka myötä hänet lainattiin kesällä 2007 SK Slavia Prahaan.
Belaid teki uudessa seurassaan ensimmäisen maalinsa Mestarien liigassa 19. syyskuuta 2007 FC Steaua Bukarestia vastaan. Kuukausi myöhemmin hänet kuitenkin pudotettiin pois edustusjoukkueesta kurittomuuden vuoksi. Marraskuussa 2007 Belaid nostettiin takaisin edustusjoukkueeseen ja hän teki lopulta Tšekin liigassa 4 maalia 16 ottelussa. Heinäkuussa 2008 Belaidin oli määrä palata takaisin Interiin lainasopimuksen päätyttyä, mutta Slavia Praha osti hänet miljoonan euron siirtokorvauksella. Newcastle oli myös harkinnut keskikenttäpelaajan ostamista arviolta noin 500 000 punnan siirtokorvauksella.
Helmikuussa 2010 Belaidin oli tarkoitus siirtyä lainasopimuksella Mladá Boleslaviin jäätyään Slavia Prahan valmentajan epäsuosioon. Siirto ei kuitenkaan toteutunut ja Belaid jäi Slavia Prahaan. Myöhemmin tammikuussa 2011 hänet vapautettiin joukkueesta.
20. tammikuuta 2011 Belaid allekirjoitti puolen vuoden sopimuksen Englannin mestaruussarjassa pelaavan Hull Cityn kanssa. Hänellä on myös kahden kauden optio. Avausottelunsa Belaid pelasi 1. helmikuuta 2011 kotiottelussa Leedsiä vastaan. Hän pelasi joukkueessa lopulta kahdeksan ottelua, mutta ei saanut solmittua jatkosopimusta.
Elokuussa 2011 Belaid siirtyi Kyproksen pääsarjaan APOEL Nikosiaan.
Maajoukkueura.
Tunisian maajoukkueessa Belaid pelasi ensi kerran 16. elokuuta 2006 Malia vastaan pelatussa ottelussa. Yhteensä hän on edustanut maataan 17 kertaa.
Jorma Verno

Jorma Einari Verno (vuoteen 1935 Granbom; 25. marraskuuta 1914 Perniö – 16. toukokuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti ja kirjailija.
Verno kirjoitti ylioppilaaksi Hangon lukiosta vuonna 1936. Hän palveli aluksi Suomen laivastossa ja osallistui kadettiaikoinaan koululaiva Suomen joutsenen maailmanympäripurjehdukseen 1938–1939. Hän osallistui talvi- ja jatkosotaan rannikkotykistössä, valmistui upseeriksi merisotakoulusta vuonna 1941 ja kävi sotakorkeakoulun 1951–1952, minkä jälkeen siirtyi esikuntaupseeriksi maavoimiin. Viimeksi Verno oli Hämeen sotilasläänin esikuntapäällikkönä 1964–1965 ja sai ylennyksen everstiluutnantiksi 1964. Hän jäi pois palveluksesta vuonna 1965 ja työskenteli sen jälkeen Parasten Kalkkivuori Osakeyhtiön mainospäällikkönä. Myöhemmin hän oli vapaa toimittaja ja kirjoitti "Helsingin Sanomien" ja "Hämeen Sanomien" tv-palstoille.
Verno julkaisi kaksi muistelmakirjaa kirjailijanimellä Pekka Pursi. Hän oli "Purje- ja moottorilehden" ensimmäinen päätoimittaja 1954–1964.
Blog 27

Blog 27 on vuonna 2005 perustettu puolalainen pop-musiikkia soittava tyttöduo. Sen muodostavat Tola Klara Szlagowska ja Alicja Julia Boratyn (molemmat s. 27. marraskuuta 1992) sekä kahdesta tanssijasta. Blog 27:n hittikappaleitansa ovat coverversio "Uh La La La" (Alexian esittämä kappale), "Hey Boy" ja "Wild Out Ya".
Blog 27 on julkaissut kaksi albumia: vuonna 2005 kaksinkertaista platinaa myynyt (yli 250 000 kpl) "&lt;LOL&gt;" ja vuonna 2008 kultaa myynyt "Before I`ll die".
Toijalan teloitukset 1918

Toijalan teloitukset 1918 olivat Suomen sisällissodan yhteydessä Toijalassa ja sen lähikunnissa toimeenpantuja vankeihin ja siviiliväestöön kohdistuneita terroriteloituksia.
Tapahtumat.
Punainen terrori.
Punaiset joukot surmasivat alueella noin 100 valkoisen kaartin jäsentä, porvaria, virkamiestä ja koululaista. Osa teloitetuista oli tuotu Toijalaan ammuttaviksi lähikunnista kuten Iittalasta, Kalvolasta, Kylmäkoskelta, Vanajalta ja Akaasta. Punaisen terrorin uhreista tunnetuin oli 15. huhtikuuta murhattu Urjalan Honkolan kartanosta hovioikeuden asessori Elis Chambell Nikolai Furuhjelm. 
Tutkija Marko Tikka käyttää teloitusten johdosta tapahtumista termiä "Toijalan punainen terrorikeskus".
Kuolemantuomioita jakaneeseen punaisten esikuntaan kuuluivat ainakin suutari Kalle Tanner, räätäli Juho Vuori, työmies H. F. Forsell, työtön 21-vuotias entinen sotilas Valdemar Niemenström ja Kylmäkosken rykmentin päällikkö Otto Lax. Toijalan lentävän osaston päällikkönä Vuori ammuttiin kenttäoikeuden istuessa pian vangitsemisen jälkeen. Kaikki heidät ammuttiin sodan jälkeen. 
Valkoisten kostotoimet.
Valkoiset joukot saivat Toijalan alueen punaisilta haltuunsa keväällä ja teloittivat paikkakunnalla 25. huhtikuuta ja 3. kesäkuuta välisenä aikana ainakin 122 ihmistä, nuorimpana 13-vuotias poika.