tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aleksanterinkatu (Oulu)

Aleksanterinkatu on yksi Oulun keskusta-alueen pääkaduista. Katu johtaa lähes pohjois-eteläsuuntaisena kaupungin ruutukaavakeskustan sekä Pokkisen, Vanhantullin ja Hollihaan kaupunginosien halki Lyseon kulmalta Pokkitörmältä aina Heinäpäähän jossa se päättyy urheilukeskuksen laidalle. Kadun pituus on noin 1,8 kilometriä ja se on osin nelikaistainen.
Historiaa.
Aiemmin katu tunnettiin nimellä "Läntinen pitkäkatu". Nykyisen nimensä katu sai vuoden 1907 asemakaavan hyväksymisen yhteydessä, jolloin vanhoja pidempiä kadunnimiä muutettiin lyhyemmiksi.
Liikenteellisesti merkittävät liittymät.
Kadun liikenteellisesti merkittävimmät liittymät ovat Pokkitörmän, Saaristonkadun ja Puistokadun liittymät.
Pokkitörmä.
Pokkitörmän liittymän pohjoisen suuntaan johtavat kaistat ovat ylämäessä, ja tämä aiheuttaa ongelmia liikenteelle etenkin talvisin. Liittymässä on liikennevalo-ohjaus.
Saaristonkatu.
Saaristonkadun ja Aleksanterinkadun risteyksessä risteävän liikenteen määrä on huomattava, sillä Saaristonkatu on eräs itä-länsisuuntaisista poikkikaduista. Liittymä on ruuhka-aikana pohjoisen ja idän suunnista saavuttaessa tukkoinen ahtaiden kaistajärjestelyiden vuoksi. Liittymässä on liikennevalo-ohjaus.
Puistokatu.
Puistokadun ja Aleksanterinkadun risteys on risteävän liikenteen kannalta merkittävä, sillä pohjoisesta saavuttaessa liikenteen pääsuunta on itään Puistokadulle ja edelleen Limingantulliin, sekä päinvastoin idästä Puistokadulta pohjoiseen Aleksanterinkadulle. Liittymän liikennevalo-ohjaus ja kaistajärjestelyt on rakennettu huomioiden liikenteen pääsuunnat, eikä liittymässä tavallisesti ole ruuhkaa.
Leppävirran Kiekko -75

Leppävirran Kiekko -75 (LeKi-75) on vuonna 1975 perustettu leppävirtalainen jääkiekkoseura, jonka edustusjoukkue pelasi kaudella 2013–2014 III-divisioonassa. Seurassa on lisäksi juniorijoukkueita sekä naisjoukkue. Seura pelaa kotipelinsä Leppävirran jäähallissa.
Historia.
Leppävirran Kiekko -75 perustettiin 3. lokakuuta 1975, ja seuran ensimmäinen sarjaottelu pelattiin 13. joulukuuta samana vuonna. 
Kaudella 2006–2007 miesten edustusjoukkue pelasi Suomi-sarjan karsintasarjassa, muttei noussut Suomi-sarjaan. Kaudella 2007–2008 joukkue pelasi taas karsintasarjassa, ja kauden päätteeksi se nousi ensimmäistä kertaa Suomi-sarjaan. Seura otti vastaan sarjapaikan.
Oskari Lylykorpi

Oskari Valerian Lylykorpi (14. kesäkuuta 1880 Mäntsälä – 14. toukokuuta 1917 Hämeenlinna) oli suomalainen poliitikko ja toimittaja, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1917.
Elämä.
Lylykorpi syntyi Mäntsälän Soukkiossa Eufrosyne Jerikon (1853-1936) aviottomana lapsena. Hänen äitinsä oli piika, jonka sukunimi periytyi vauraasta kärköläläisestä talosta. Lylykorpi varttui puolitoistavuotiaasta lähtien äitinsä sisarpuolen luona. Sukunimensä hän sai äidin myöhemmältä aviopuolisolta. Käytyään vuoden kansakoulua Lylykorpi lähti 14-vuotiaana puusepän oppiin.
Vuosisadan vaiheessa Lylykorpi liittyi sosialidemokraattiseen puolueeseen hankkien itseopiskelulla tietoja työväenliikkeestä ja yhteiskunnallisista kysymyksistä. Hän kiersi puhujana ja toimi "Työmiehen" avustajana sekä Porvoossa ilmestyneen "Työläisen" väliaikaisena toimittajana. Vuonna 1907 Lylykorpi valittiin palvelijoiden valtakunnallisessa edustajakokouksessa liittotoimikunnan jäseneksi ja 1908 toisessa yleisessä torpparikokouksessa torpparien keskustoimikuntaan. Kansanedustajaksi hänet valittiin vuoden 1908 eduskuntavaaleissa. Vuonna 1914 Lylykorpi jätti puusepän ammattinsa ja siirtyi "Hämeen Voiman" toimittajaksi Hämeenlinnaan. Samana syksynä hänestä tuli lehden päätoimittaja, kun tehtävää hoitaneet Heikki Välisalmi ja Vihtori Huhta karkotettiin Siperiaan. Lylykorpi työskenteli "Hämeen Voiman" päätoimittajana kevääseen 1916 saakka. Hän oli myös Mäntsälän kunnanvaltuuston jäsen. 
Syksyllä 1915 Lylykorpi sairastui keuhkotautiin, johon hän lopulta kuoli toukokuussa 1917. Lylykorpi on haudattu Ahveniston hautausmaalle.
Perhe.
Lylykorven ensimmäinen puoliso oli mäntsäläläinen Vieno Helenius (s. 1887), jonka kanssa hänellä oli kaksi lasta. Toinen puoliso oli Kärkölästä kotoisin ollut Ida Maria Forsman (1890-1956). Pariskunnalla oli kolme lasta, joista nuorin syntyi Lylykorven kuoleman jälkeen.
Atte Mantere

Adolf Henrik (Atte) Mantere (synt. Michelsson, 19. elokuuta 1878 Tampere – 15. maaliskuuta 1910 Vaasa) oli suomalainen poliitikko ja ammattiyhdistysvaikuttaja, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1908.
Elämä.
Mantereen vanhemmat olivat Messukylässä syntynyt pellavatehtaan työmies Michel Michelsson (s. 1835) ja tamperelainen Judith Fagerlund (s. 1840). Mantere työskenteli kirjaltajana Tampereella vuoteen 1901, Haminassa 1901–1904 ja Kemissä 1904–1909, jonka jälkeen hän siirtyi Vaasaan "Pohjalaisen" kirjapainon johtajaksi.
Mantere lähti työväenliikkeeseen Haminassa ja osallistui muun muaassa Forssan kokoukseen Haminan työväenyhdistyksen edustajana. Kemiin muutettuaan hän organisoi Lapin metsätyömaiden ammatillista järjestäytymistä ja kiersi maakuntaa puhujana. Mantere oli aktiivisesti mukana myös Suomen Kirjaltajaliiton toiminnassa.
Mantere valittiin kansanedustajaksi maaliskuussa 1907 Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Hänen ainoaksi jäänyt kansanedustajakautensa päättyi jo kesällä 1908 eduskunnan hajottamiseen. Mantere kuoli 31-vuotiaana keuhkokuumeeseen. Hänet on haudattu Vaasan vanhalle hautausmaalle. 
Perhe.
Mantereen puoliso oli Erika Antintytär Salmi. Pariskunnalla oli kolme lasta.
Purjeperhonen

Purjeperhonen ("Iphiclides podalirius") on ritariperhosten (Papilionidae) heimoon kuuluva kookas päiväperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Purjeperhosen siipien yläpinnan väri on vaaleankeltainen, jossa on leveitä mustia juovia. Takasiivissä on silmätäplä ja pitkät kannukset. Siipien kärkiväli uroksilla on 58–75 mm välillä. Naarailla siipienväli on 60–91 mm tehden siitä yhden Euroopan kookkaimmista päiväperhosista.
Levinneisyys ja lentoaika.
Purjeperhonen esiintyy Pohjois-Afrikasta Keski-Eurooppaan ja Aasian lauhkeiden osien kautta Länsi-Kiinaan. Britteinsaarilla ja Pohjois-Euroopassa se on vain satunnainen vaeltaja, Baltiassa sitä tavataan yleisemmin kuin Pohjoismaissa. Suomesta lajia on tavattu yksi yksilö Turun Halisista vuonna 1984. Tarkka Suomessa tavattu yksilömäärä on kyllä suurempi, mutta muut havainnot ovat olleet joko liian epävarmoja tai aivan ilmeisesti ihmisen mukana maahan kulkeutuneita eli ns. importteja.
Lajin lentoaika on maaliskuusta syyskuuhun yhtenä tai kahtena sukupolvena.
Elinympäristö ja elintavat.
Purjeperhonen elää niityillä, pelloilla ja puutarhoissa.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat oratuomi ("Prunus spinosa") ja muut "Prunus"-suvun lajit sekä orapihlajat ("Crataegus").
VegNews

VegNews on yhdysvaltalainen aikakauslehti, joka sisältää vegetarismiin liittyviä artikkeleita. Se perustettiin vuonna 2000, ja sillä on lehden oman ilmoituksen mukaan noin 150 000 lukijaa. Lehteä painetaan New Leaf Paper -yhtiön valmistamalle kierrätetylle paperille. Jokainen numero sisältää ”ympäristöllisen hyötylausunnon”, joka perustuu Environmental Defense -järjestön tai vastaavien tahojen tekemiin tutkimuksiin.
"VegNewsin" toimitus sijaitsee San Franciscossa. Chicago Tribune -sanomalehden 2006 julkaisemalla aikakauslehtien Top 50 -listalla se sijoittui 18:nneksi.
Janne Martikainen

Juho (Janne) Martikainen (24. maaliskuuta 1878 Kuopio – 11. heinäkuuta 1934 Viipuri) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1909.
Elämä.
Martikaisen vanhemmat olivat kirvesmies Jahvetti Martikainen ja Stiina Kervinen. Kansakoulun käytyään hän oli tehdastyöläisena ja suoritti puuseppäkoulun vuonna 1896. Tämän jälkeen Martikainen työskenteli maalarina, puuseppänä ja kirvesmiehenä Kuopiossa, Helsingissä, Sortavalassa, Terijoella ja Pietarissa. Vuonna 1905 Martikainen valmistui rakennusmestariksi Kuopion teollisuuskoulusta, jonka jälkeen hän asettui Sortavalaan. 
Martikaisen sisar oli valokuvaamoa pitänyt Ida Ahtiainen, jolta lainatulla kameralla Martikainen kuvasi rakennusmestarin työnsä ohessa Laatokan Karjalan köyhälistöä käyttäen materiaalia "Rajavahti"-sanomalehdessä. Sortavalan työväenyhdistyksessa vaikuttanut Martikainen toimi myös sosialidemokraattisen puolueen kiertävänä puhujana ja organisaattorina. Martikainen valittiin kansanedustajaksi vuonna 1907 pidetyissä Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa ja hän uusi paikkansa vielä 1908.
Kansanedustajakautensa jälkeen Martikainen perusti oman valokuvaamon Helsinkiin. Valokuvauskilpailuissa ansioitunut Martikainen sai muun muassa yksinoikeuden kuvata Kansallisteatterin näytäntöjä. Hänen valokuvaamonsa julkaisi myös postikortteja. Vuonna 1912 Martikainen rakensi käyttämistään lasinegatiiveistä kasvihuoneen Kirkkonummen Jorvakseen, jossa hän piti tomaatinviljelyyn erikoistunutta kauppapuutarhaa vuoteen 1918. Tämän jälkeen Martikainen toimi puutarhaviljelijänä Ryttylän Lähteelässä 1918–1922 ja Uudenkirkon Kaukjärvellä 1923–1928 sekä talonomistajana Kuopiossa 1928–1933. Ennen kuolemaansa Martikainen työskenteli vielä Suomen kotipuutarhaliiton kiertävänä edustajana. Martikainen kuoli pitkäaikaiseen sairauteen Viipurissa 58-vuotiaana. Hänet on haudattu Tammiston hautausmaalle.
Perhe.
Martikaisen puoliso oli Amanda Vilhelmiina Tengvall, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1923. Pariskunnalla oli viisi lasta.
Live at Roppongi

Live at Roppongi (ライヴ アット 六本木) on MUCCun ensimmäinen livealbumi. Se koostuu Kuchiki no Tou -albumin kappaleista.
Live at Roppongi äänitettiin yhtyeen konsertista 4. syyskuuta 2004 Laforet Museumissa, Roppongissa Tokiossa. 
Levy julkaistiin alun perin kahtena painoksena joista toinen oli myynnissä vain 30.10.2004–8.11.2004 välisenä aikana. Kolmas painos ilmestyi 26. tammikuuta 2005 ja sisältää bonuskappaleet Ranchuu sekä Mama. Kyseiset kappaleet on äänitetty yhtyeen konsertista Hibiya Yagai Daiongakudoulla.
Kappalelista.
Kolmannen painoksen bonuskappaleet:
Charles Laughton

Charles Laughton (1. heinäkuuta 1899 Scarborough, Englanti – 15. joulukuuta 1962 Hollywood, Kalifornia Yhdysvallat) oli englantilainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.
Laughton aloitti elokuvauransa 1920-luvun lopussa. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa "" (The Private Life of Henry VIII, 1933), "Kapina laivalla" (Mutiny on the Bounty, 1935), Alfred Hitchcockin ohjaama "Jamaica Innin rannikkorosvot" (Jamaica Inn, 1939), "Notre Damen kellonsoittaja" (The Hunchback of Notre Dame, 1939) ja Stanley Kubrickin ohjaama "Spartacus" (Spartacus, 1960). Elokuva "Myrskyä Washingtonissa" (Advise &amp; Consent, 1962) jäi hänen viimeisekseen. Hän sai parhaan miespääosan Oscarin elokuvasta "Henrik VIII:n yksityiselämä" (The Private Life of Henry VIII, 1933). Hän on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Laughtonin ainoaksi itsenäiseksi ohjaukseksi jäi film noir -elokuva "Räsynukke" (The Night of the Hunter, 1955).
Laughton oli naimisissa Elsa Lanchesterin kanssa vuodesta 1928 kuolemaansa asti. Lanchesterin kirjoittaman elämäkerran mukaan Laughton oli kuitenkin homoseksuaali. Heillä ei ollut lapsia. Laughtonista tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1950.
Laughtonista on käytetty usein nimitystä ”nerokas engelsmannirumilus”, sillä Laughtonin karkeat piirteet ja omistautuva tulkintatapa tekivät hänestä loistavan roiston tai vastenmielisen henkilön (malliesimerkkinä "Kapina laivalla" -elokuvan kapteeni Bligh) esittäjän. Erään kiitetyimmistä rooleistaan hän kuitenkin teki hyvänä miehenä elokuvassa "Spartacus", jossa roistona taas esiintyi hyvien miesten rooleistaan kuuluisaksi tullut Laurence Olivier.
J. K. Simmons

Jonathan Kimble Simmons (s. 9. tammikuuta 1955 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa "Kylmä rinki" -televisiosarjan Vernon ”Vern” Schillingerinä sekä Kova Laki -sarjasta tohtori Emil Skodana. Vuonna 2014 hän näytteli elokuvassa "Whiplash", josta hänet palkittiin parhaan miessivuosan Oscarilla, Golden Globella, Baftalla ja SAG-palkinnolla.
Hän esiintyy videopelissä "Portal 2" Cave Johnssonin äänenä, sekä ääninäyttelee Baldur's Gate 3:ssa Ketheric Thormin roolin.
Biografia.
Simmons syntyi vuonna 1955 Detroitissa, Michiganin osavaltiossa. Hänellä on laulajana ja sanoittajana toimiva veli David ja sisar Elizabeth. Simmons valmistui Montanan yliopistosta.
Arnsberg

Arnsberg on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee Ruhrjoen laaksossa Hochsauerlandkreisin piirikunnan luoteisosassa.
Kaupunkia rajaa pohjoisessa Ensen ja Möhneseen kunnat sekä Warsteinin kaupunki, idässä Mescheden kaupunki, etelässä Sundernin kaupunki ja lännessä Balven ja Mendenin kaupungit. Vuoden 2022 lopussa siellä oli 74 323 asukasta. Pinta-alaltaan se on 193,72 neliökilometrin kokoinen. Asukastiheys on 384 as./km². Kaupunki on jaettu 15 eri kaupunginosaan, joista runsasväkisin on Neheim. Kaupungin pohjois–etelä-suuntainen pituus on noin 13 kilometriä ja itä–länsi-suuntainen puolestaan noin 24 kilometriä.
Arnsberg sai kaupunkioikeudet vuonna 1238. Historiansa aikana kaupunki on toiminut muun muassa Westfalenin herttuakunnan pääkaupunkina. Nykymuotoinen Arnsberg muodostettiin vuonna 1975, kun Arnsbergin ja Neheim-Hüstenin kaupungit sekä 12 muuta kuntaa liitettiin yhteen.
J. R. Merinen

Juho (Jussi) Rikhard Merinen (ent. Mustelin, 29. lokakuuta 1873 Tyrvää – 20. huhtikuuta 1918 Tyrvää) oli suomalainen poliitikko, joka oli yksi Suomen ensimmäisistä kansanedustajista. Hän toimi sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1907–1908.
Elämä.
Tyrvään Laukulassa syntyneen Juho Merisen vanhemmat olivat suutari Juho David Mustelin (1828–1903) ja Hilma Karoliina Juhontytär (1834–1900). Hän kävi kansakoulun ja suoritti Satakunnan Maanviljelysseuran veistokoulun vuosina 1904–1905.
Merinen oli edustajana vuonna 1906 ensimmäisessä torpparikokouksessa, jonka jälkeen hän ryhtyi sosialidemokraattisen puolueen ja torpparien keskustoimikunnan puhujaksi. Toukokuussa 1906 Merinen oli perustamassa Stormin työväenyhdistystä, ja hänet valittiin sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Perustavassa kokouksessa oli mukana myös Merisen veli August David Merinen (s. 1878), joka osallistui jo Suomen työväenpuolueen Forssan kokoukseen vuonna 1903.
Merinen valittiin kansanedustajaksi Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuoden 1907 eduskuntavaaleissa. Vuosien 1908, 1913 ja 1917 vaaleissa hän jäi varasijalle. Merinen oli pitkään myös Tyrvään kuntakokouksen jäsen.
Sisällissodan aikana Merinen toimi muiden Stormin työväenyhdistyksen johtohenkilöiden tavoin punaisten kunnallishallinnossa, mutta pysytteli sivussa aseellisesta toiminnasta. Hänet teloitettiin valkoisten Karkun taistelun jälkeen Tyrväällä suorittaman puhdistuksen yhteydessä 20. huhtikuuta 1918. Merisen ohella ammuttiin myös muita työväenyhdistyksen johtohahmoja, kuten yhdistyksen ensimmäinen sihteeri Herman Kaleva (s. 1880). 
Perhe.
Merisen puoliso oli Karkusta kotoisin ollut torpparin tytär Fanny Amanda Juhontytär Ojansivu (s. 1878), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1900. Pariskunnalle syntyi seitsemän lasta.
Heinäpään urheilukeskus

Heinäpään urheilukeskus on Oulussa Heinäpään osa-alueella pääosin kaupungin liikuntaviraston ylläpitämä liikuntapaikkojen keskittymä.
Urheilukeskuksen liikuntapaikat.
Heinäpään palloilukentät.
Heinäpään palloilukentät muodostavat Pohjois-Suomen laajimman jalkapalloiluun tarkoitetun alueen. Alueella on viisi nurmipintaista ja yksi tekonurmipintainen jalkapallokenttä. Tekonurmea voidaan käyttää ympäri vuoden, sillä Oulun Energian kaukolämpöputket kulkevat kentän alla ja pitävät kentän sulana. Tekonurmen ja kenttänumero neljän vieressä on katsomot, joiden ansiosta kentällä voi järjestää pieniä yleisötapahtumia.
Heinäpäässä on vuodesta 2003 järjestetty jalkapallopuulaakin SM-turnaus, joka vuonna 2007 jäi pelaamatta, sillä Oulun kaupungin liikuntavirasto ei antanut kenttiä järjestäjän käyttöön.. Toinen suuri vuosittainen tapahtuma on Oulun Luistinseuran junioripalloilijoille järjestämä Oulu Cup. Vuonna 2007 palloilukentillä pelattiin Rockfutiksen SM-turnaus, johon osallistui noin 800 pelaajaa. Kentillä järjestettiin myös poikien Pohjola Cup vuonna 2007.
Vuonna 2013 kentillä järjestetään nimekäs Kai Pahlman -turnaus
Urheilukeskukseen rakennetaan myös 5 000-paikkaista jalkapallostadionia, jonka on määrä valmistua elokuussa 2026.
Heinäpään palloiluhalli.
Jalkapallohalliksi rakennettu Heinäpään palloiluhalli otettiin käyttöön lokakuussa 2007. Hallissa on täysimittainen, keinonurmipintainen jalkapallokenttä, 100 metrin juoksurata sekä 630 hengen katsomo.
Liikuntakeskus Hukka.
Liikuntakeskus Hukka on yksityisessä omistuksessa oleva liikuntakeskus. Se perustettiin vuonna 1973 squashhalliksi. Sen jälkeen rakennukseen on rakennettu suorituspaikat muun muassa tennikselle, sulkapallolle sekä kattavat ryhmäliikunta- ja kuntosalitilat.
Oulun keilahalli.
Oulun keilahalli on Oulun Luistinseuran omistama vuonna 1957 avattu keilahalli. Hallissa ja sen lähellä on suorituspaikat keilailun lisäksi biljardille ja ratagolfille.
Heinäpään laskettelukeskus.
Heinäpään laskettelukeskus oli pienikokoinen laskettelukeskus. Se toimi palloilukenttien viereen kasatulla jätemaalla. Toiminta alkoi, kun silloin Euroopan lyhin hiihtohissi siirrettiin Sankivaarasta Heinäpäähän. Keskuksen juurella oli pieni suksivuokraamo ja kahvila. Toiminta hiipui vuosituhannen vaihteessa vähäisen kävijämäärän vuoksi. Oulun alueella on kaksi laskettelukeskusta; Kempeleen Köykkyri ja talvikaudelle 2013–14 avattu Ruskotunturi, jossa on kahvio ja suksivuokraamo.
Kierrätyspolttoaine

Kierrätyspolttoaine () on jätteistä valmistettua polttoainetta. Tavallisin REF valmistetaan erilliskerätystä nk. energiajakeesta ja on suurelta osin materiaalikeräykseen kelpaamatonta, esimerkiksi likaantunutta paperia, pahvia ja muovia. Energiajae lajitellaan ja murskataan tasaiseksi rakeeksi. Kotitalousjätteen ja liikekiinteistöjen yms. lisäksi kierrätyspolttoainetta voidaan valmistaa esimerkiksi jätevedenpuhdistamojen lietteistä, elektroniikkaromusta ja autonrenkaista. Nämä kuitenkin vaativat erikoistekniikkaa. 
REF-laitoksen tuottama polttoaine on poissa kaatopaikoilta, joten jätteen loppusijoitus vähenee, ja osa jätteestä käytetään energiantuotantoon, jolloin fossiilisten polttoaineiden tarve hieman vähenee. Ongelmallisinta REF-polttoaineen käytössä on sen laadun tasaisuuden varmistaminen ja savukaasujen rittävä puhdistus.
Suomen ensimmäinen REF-laitos valmistui 1999 Forssan Kiimassuolle, Loimi-Hämeen jätehuolto Oy:n jätteenkäsittelyalueelle.
Kierrätyspolttoaineeksi eivät kelpaa PVC-muovi, metalli, lasi jne. palamattomat jätteet, kipsilevyt, lasikuitu, eristevilla, maa- ja kiviaines, kannot, biojätteet, paperi, alumiinilla vuoratut mehutölkit, alumiiniset jogurttipurkkien kannet, alumiinia sisältävät karkki- ja perunalastupussit sekä kahvipakkaukset, kumi, nahka, hygieniatuotteet, pölynimuripussit, kyllästetty puu ja tekstiilijätteet.
Curtis

Curtis on yhdysvaltalaisen rap-artisti 50 Centin albumi, joka julkaistiin 11. syyskuuta 2007. Albumilla on mukana vierailijoina muun muassa Eminem, Justin Timberlake ja Timbaland. 50 Cent jopa ilmoitti harkitsevansa uransa lopettamista, jos Kanye Westin albumi "Graduation" myisi paremmin kuin hänen albuminsa. Näin myös kävi, mutta 50 Cent ei kuitenkaan lopettanut uraansa, vaan alkoi työstää uutta albumia, joka ilmestyi vuonna 2009.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan toisella sijalla, ja se myi ensimmäisellä viikollaan 691 000 kappaletta. Albumia on Yhdysvalloissa myyty 1,3 miljoonaa kappaletta ja maailmanlaajuisesti 5 miljoonaa kappaletta.
Pentobarbitaali

Pentobarbitaali ("5-etyyli-5-(1-metyylibutyyli)-barbituurihappo") on barbituraatteihin kuuluva lyhytvaikutteinen sedatiivinen lääkeaine. Lääkettä myydään mm. nimellä "Nembutal".
Pentobarbitaalia käytetään yleensä anestesian esilääkityksenä ja sen aikana, joskus unilääkkeenä ja eläinlääketieteessä varsinaisena anestesialääkkeenä. Sitä käytetään myös Reyen oireyhtymän hoidossa ja vaikean aivovaurion saaneilla poistamaan kallonsisäistä painetta.
Pentobarbitaalia käytetään eläinlääketieteessä eutanasiaan fenytoiinin kanssa tai yksinään. Sitä on käytetty ihmisilläkin eutanasiaan Australian Pohjoisterritoriossa ennen eutanasian kieltämistä lailla. Joissakin Yhdysvaltain osavaltioissa pentobarbitaalilla on korvattu tiopentaali kuolemantuomion täytäntöönpanossa, koska jälkimmäisen saatavuudessa oli ongelmia.
Pentobarbitaalin biologinen puoliintumisaika veriplasmassa on 15–48 tuntia, jota voidaan nopeuttaa trisyklisillä masennuslääkkeillä.
Psychedelic Analysis

Psychedelic Analysis on MUCCun toinen livealbumi. Levy julkaistiin yhtyeen Euroopankiertueen aikana maaliskuussa 2007. Levy koostuu pääasiassa "Gokusai"-albumin kappaleista.
Albumi äänitettiin yhtyeen "Psychedelic Analysis" -kiertueen aikana aikavälillä 13. joulukuuta 2006–5. maaliskuuta 2007. Levy on myös osa "10th anniversary the BRILLIANT" -julkaisukampanjaa, joka liittyi MUCCun kymmenvuotisen uran juhlintaan keväällä 2007.
Billy Talent (albumi)

Billy Talent on Billy Talentin esikoisalbumi, joka julkaistiin 16. syyskuuta 2003. Se oli suuri menestys kotimaassaan Kanadassa ja myi siellä kolminkertaista platinaa.
Levyn saavutukset ja tarinat.
Billy Talent- levy sai varteenotettavaa radiosoittoa. Siltä julkaistiin singleinä "Try Honesty", "The Ex" (entinen nimi "My Life For Her"), "River Below" ja "Nothing To Lose". Billy Talent sai kaksi Juno-musiikkipalkintoa (Vuoden albumi ja Vuoden yhtye) ja MuchMusic Video Award -ehdokkuuksia ja palkintoja. Billy Talent on myöhemmin myynyt Kanadassa triplaplatinaa eli yli 300 000 kappaletta.
Billy Talent -albumilla olevan kappaleen "This Is How It Goes" sanottiin kertovan Benin ystävästä, jolla oli MS-tauti, keskushermoston sairaus. 17. maaliskuuta 2006 Aaron Solowoniuk paljasti kirjeessään faneille että hän oli ystävä, josta kappale kertoi. Tauti, joka aiheuttaa esimerkiksi raajojen turtumista, halvaantumista tai näön menetyksen, havaittiin Aaronilla vuonna 1999. Hänelle määrättiin lääkettä, jota hän joutuu pistämään itseensä kolmesti viikossa, ehkä koko loppuelämänsä. Vaikka sairauden kohtaaminen oli Aaronille vaikeaa, lääkärikäyntien ja kiertue-elämän yhteensovittamisesta tuli hänelle normaalia. Lääkitys mahdollisti bändin rumpalina jatkamisen, ja hän sanoi, että "tämä ei muuta mitään bändissä tai minussa itsessäni."
Levyn suosio Euroopassa, ja erityisesti Saksassa, oli huima. Levyä myytiin Saksassa ensimmäisellä viikolla yli 100 000 kappaletta.
Auroraperhonen

Auroraperhonen ("Anthocharis cardamines") on kaaliperhosten ("Pieridae") heimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Siipien yläpinnan pääväri on valkoinen. Koiraan etusiiven kärki on laajalti oranssinvärinen, mutta naaraalla ei ole oranssia värialuetta. Etusiiven kärjessä on molemmilla sukupuolilla musta täplä. Takasiiven alapinnalla on vihreänkeltaista kuviointia. Siipien kärkiväli 30–50 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Auroraperhosen esiintymisalue on Länsi-Euroopasta Aasian lauhkeiden osien kautta Kiinaan. Euroopassa sitä tavataan pohjoisessa suunnilleen napapiirille asti. Suomessa se on yleisin maan etelä- ja kaakkoisosissa. Lentoaika on huhtikuusta kesäkuuhun ja pohjoisessa heinäkuuhun asti yhtenä sukupolvena.
Elinympäristö ja elintavat.
Auroraperhosen elinympäristöä ovat kosteat niityt, metsäaukeat, puutarhat, pellot ja rannat. Se talvehtii kotelona.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat ristikukkaiskasvit ("Brassicaceae"), kuten luhtalitukka ("Cardamine pratensis"), lituruohot ("Arabidopsis"), taskuruohot ("Thlaspi"), kanankaalit ("Barbarea"), lutukka ("Capsella bursa-pastoris"), pölkkyruoho ("Turritis glabra") ja nenätit ("Rorippa").
Robert Maudsley

Robert John Maudsley (s. 26. kesäkuuta 1953, Liverpool) on brittiläinen rikollinen. Hänet on tuomittu toistuvista murhista.
Maudsley syntyi yhdeksi kahdestatoista lapsesta. Hän vietti huomattavan osan lapsuudestaan katolilaisten nunnien ylläpitämässä orpokodissa. Hän pääsi jälleen vanhempiensa huomaan 8-vuotiaana, mutta joutui näiden pahoinpitelemäksi ja seksuaalisesti hyväksikäyttämäksi. Hän tuli myöhemmin huostaanotetuksi. 
1960-luvun lopussa Maudsley ajautui poikaprostituoiduksi Lontooseen. Hän vihasi elämänsä myöhemmässä vaiheessa syvästi pedofiilejä, mutta alkoi kärsiä myös päihdeongelmasta. Hän hakeutui psykiatrille itsemurhayritysten jälkeen ja väitti käyntiensä yhteydessä kuulevansa ääniä, jotka kehottivat häntä tappamaan vanhempansa.
Murhakierre.
Vuonna 1974 Robert Maudsley surmasi miehen, joka yritti ostaa häneltä seksiä. Uhrilla oli pedofiilitausta. Maudsley passitettiin kriminaalipotilaille suunnattuun Broadmoor Hospitaliin. Vuonna 1977 hän otti erään rikostoverinsa kanssa uuden potilaan, pedofiilin panttivangikseen ja kidutti sekä tappoi tämän. 
Kun toisen uhrin jäännökset löydettiin, Maudsley väitti syöneensä osan tämän aivoista. Hänet siirrettiin pahamaineiseen Wakefieldin vankilaan. Maudsley itse piti aiempaa asuinpaikkaansa, mielisairaalaa, parempana vaihtoehtona. 
Maudsley ei kyennyt sopeutumaan tavallisiin vankilaoloihin. Hän puukotti vuonna 1978 kuoliaiksi vankitoverinsa Salney Darwoodin ja Bill Robertsin. 
Eristys.
Robert Maudsley eristettiin vaarallisena muista vangeista. Vuonna 1983 hänelle suunniteltiin erityisselli. Hän ei saa tehdä juuri mitään ilman vartijoiden valvovia silmiä, eikä hänellä ole liiemmin tilaisuuksia kommunikoida vankilan muiden asukkien kanssa. 
Maudsleyn pitkäaikainen eristys on herättänyt Britanniassa laajaa keskustelua. Yksi hänen normaalin kohtelunsa tunnetuista puoltajista on veli Paul Maudsley. Robert vietti 50-vuotispäivänsä vankilassa täydessä hiljaisuudessa.
Maudsleystä on tehty useita tutkimuksia. Hänen uskotaan kärsivän persoonallisuushäiriöistä, mutta mitään vakavaa, psykoottista häiriötä ei ole havaittu tai tutkijat eivät ole sellaisen olemassaolosta yksimielisiä.
Luke Kibet

Luke Kibet (s. 12. huhtikuuta 1983) on kenialainen kestävyysjuoksija, joka on keskittynyt maantiejuoksuihin. Hän voitti maratonin maailmanmestaruuden Osakassa 2007 kuumissa ja kosteissa olosuhteissa ajalla 2.15.59.
Kibet on kilpaillut myös ratajuoksussa, jossa hän voitti 2004 hopeaa Kenian mestaruuskisoista 3 000 metrin estejuoksusta. Vuonna 2007 hän juoksi Kenian mestaruuskisoissa 10 000 metrin juoksussa kahdeksanneksi. Uransa ensimmäisen maratonin Kibet juoksi vuonna 2004. Kibetin maratonennätys on Eindhovenissa lokakuussa 2005 juostu 2.08.52.
Kibet osallistui myös Pekingin olympialaisten maratonille, mutta keskeytti sen.
Kempeleen lukio

Kempeleen lukio on Kempeleessä sijaitseva vuonna 1976 toimintansa aloittanut lukio. Lukio sijaitsee Kempeleen keskustaajamassa kunnan koulukeskuksessa. 
Yleistä.
Lukio on Unesco-koulu. Koulussa käsitellään aiheita, jotka ohjaavat vastuuseen maailmanlaajuisesta hyvinvoinnista. Tämä tulee esiin muun muassa kummilapsitoiminnassa ja avustuskohteissa. Lukiossa oli keväällä 2024 oppilaita noin 480. Opiskelijat ovat kotoisin Kempeleestä, Limingasta, Lumijoelta, Oulusta ja Tyrnävältä. Koulun rehtorina toimii Kimmo Aaltonen. 
Historiaa.
Lukion perustamisesta Kempeleeseen käytiin keskustelua 1970-luvun alussa. Suunnitelma toteutettiin vuonna 1975, ja seuraavana vuonna lukio aloitti toimintansa 54 oppilaan voimalla yläasteen tiloissa. Vuonna 1978 lukiolle rakennettiin omat tilat. Ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat lukiosta toukokuussa 1979. 
Kouluammuntauhkaus.
25. elokuuta 2022 Kempeleen lukioon tehtiin uhkaus kouluampumisesta anonyymisti sosiaalisen median sovelluksen Jodelin kautta. Uhkaus poistettiin myöhemmin. Koulun rehtorin Kimmo Aaltosen mukaan opetus aiotaan järjestää uhkauksesta huolimatta normaalisti lähiopetuksessa. Uhkauksesta lähetettiin tieto koulun oppilaille ja heidän vanhemmilleen Wilman kautta. Lisäksi Kempeleen kunta tiedotti asiasta internetsivuillaan sekä kunnan Facebook-sivulla. Uhkauksen lähettäjä tavoitettiin, mutta poliisin mukaan todellista uhkaa kouluun ei kohdistunut.
Megapenthes

Megapenthes () on kreikkalaisessa mytologiassa kahden eri hahmon nimi.
Megapenthes, Menelaoksen poika.
Megapenthes oli Menelaoksen ja aitolialaisen orjattaren Pieriin tai Tereiin poika, joka syntyi Troijan sodan aikana. Menelaos järjesti Megapentheelle häät Ifilokhen, spartalaisen Alektorin tyttären, kanssa.
Menelaoksen kuoltua hän ja hänen veljensä Nikostratos karkottivat isänsä puolison Helenan maasta, joka pakeni Rhodokseen Polykson luo.
Koska Megapenthes oli orjattaren poika, häntä ei pidetty riittävän arvokkaana hallitsemaan Lakedaimonon perillisiä vaan Spartan kuninkaaksi nimitettiin Orestes, Agamemnonin poika.
Megapenthes, Proitoksen poika.
Megapenthes oli Tirynsin kuninkaan Proitoksen ja Stheneboian ainoa poika. Hän oli Argeuksen ja Ifianeiran isä, ja jotkin lähteet mainitsevat myös Anaksagoraan hänen pojaksensa; vaihtoehtoisesti hän oli Argeuksen poika.
Kun Perseus oli vahingossa surmannut kiekonheitossa Akrisioksen, hän vaihtoi serkkunsa Megapentheen kanssa Argoksen valtakunnan Tirynsiin. Myöhemmin Megapenthes surmasi Perseuksen.
Melinda Wagner

Melinda Wagner (s. 25. helmikuuta 1957 Philadelphia) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän on voittanut vuonna 1999 musiikin Pulitzer-palkinnon. 
Wagner aloitti pianonsoiton lapsena. Hän opiskeli Chicagon yliopistossa ja Pennsylvanian yliopistossa. Yksi hänen opettajistaan oli säveltäjä George Crumb. 
Pulitzer-palkitun huilu–jousi–lyömäsoitinkonserton ohella Melinda Wagnerin tuotantoon kuuluvat muun muassa "Falling Angels" (1992) ja "Extremity of Sky" (2002) sekä helmikuussa 2007 kantaesityksensä saanut pasuunakonsertto.
George Walker

George Theophilus Walker (27. kesäkuuta 1922 – 23. elokuuta 2018) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänestä tuli vuonna 1996 teoksellaan "Lilacs" ensimmäinen musiikin Pulitzer-palkinnon voittanut afroamerikkalainen.
Walker aloitti pianonsoiton 5-vuotiaana. Hän pääsi 14-vuotiaana Oberlinin konservatorioon Ohiossa ja sai tohtorinarvon Eastmanin musiikkikoulusta New Yorkin osavaltion Rochesterista. Hän sai sävellyksenopetusta Rosario Scalerolta, joka opetti myös Samuel Barberia ja Gian Carlo Menottia. 
Walkerin tuotantoon kuuluvat muun muassa orkesteriteokset "Address for Orchestra" ja "Lyric for Strings". Muita sävellyksiä ovat viisi pianosonaattia, messu, kantaatti, lukuisat laulut, kuoroteokset, urkukappaleet, kamarisonaatit, vaskikvintetto ja puhallinkvintetto. Häneltä ovat tilanneet teoksia New Yorkin filharmonikot, Bostonin sinfoniaorkesteri ja Clevelandin orkesteri.
Billy Talent II

Billy Talent II on Billy Talentin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 26. kesäkuuta 2006. Levyä myytiin Amerikassa ensimmäisellä viikollaan vain 7 231 kappaletta ja se pääsi sillä Billboard 200 -listan sijalle 134, mutta kuitenkin levy myi Kanadassa tuplaplatinaa ja Saksassa platinaa. Albumista on tehty kaksi versiota: Pohjois-Amerikan-versio ja Pohjois-Amerikan ulkopuolelle tarkoitettu versio.
Levyn äänitys.
Billy Talentin seuraava albumi äänitettiin Vancouverissa, Brittiläinen Kolumbiassa. Syksystä 2005 alkaen yhtye päästi puolet uuden albumin demoista tarkoituksellisesti julkisuuteen "ja sitten joku sai käsiinsä toisen puolen ja koko levy oli ulkona."
"Billy Talent II" tuli kauppoihin 27. kesäkuuta vuonna 2006. Se pääsi ykköseksi Kanadan listalla ensimmäisellä viikolla. Se sai myös Saksassa suuren suosion ja pääsi sielläkin listaykköseksi. Vuodessa, kesäkuuhun 2007 mennessä levy oli myynyt maailmanlaajuisesti 700 000 kappaletta, joista 215 000 Kanadassa saavuttaen tuplaplatinan rajan ja 200 000 Saksassa saavuttaen siellä platinamyynnin. Albumi ei menestynyt Yhdysvalloissa yhtä hyvin, ja Billy Talent on ilmoittanut ymmärtävänsä olevansa uusi bändi USA:ssa, ja valitsevansa keskittymisen Kanadaan ja Eurooppaan.
Billy Talent II -albumilla on vähemmän vihaa kuin edeltäjällään yhtyeen kypsennyttyä ihmisinä ja bändinä. Useammat kappeleet kertoivat oikean elämän ongelmista, mitä fanit ja kriitikot ovat kiittäneet. "Devil in a Midnight Mass" -kappale perustuu tarinaan papista, joka tuomittiin lasten hyväksikäytöstä vankilaan ja jonka toinen vanki siellä tappoi.
"Halusimme tehdä jotain täysin ensimmäisestä levystä eroavaa, koska olimme muuttuneet suuresti ja oppineet paljon ihmissuhteista. Jokainen bändin jäsen on sitoutumassa ja käsittelee niitä asioita. Albumin yleinen teema on luottamus, sen puute tai eroaminen. Ne vaikuttivat inspiroivan levyä." — Jonathan Gallant
Bernard Rands

Bernard Rands (s. 2. maaliskuuta 1934) on englantilaissyntyinen nykytaidemusiikin säveltäjä.
Rands syntyi Sheffieldissä Englannissa ja opiskeli musiikkia ja englanninkielistä kirjallisuutta Walesin yliopistossa Bangorissa. Hänelle opettivat sävellystä ja orkesterinjohtoa Pierre Boulez ja Bruno Maderna Darmstadtissa sekä Luigi Dallapiccola ja Luciano Berio Milanossa.
Rands muutti vuonna 1975 Yhdysvaltoihin ja sai maan kansalaisuuden 1983. Hänen teoksensa "Canti del Sole" sai vuonna 1984 musiikin Pulitzer-palkinnon. Hän on arvostettu musiikin professori ja opetti muun muassa vuodesta 1988 alkaen Harvardin yliopistossa. 
Rands oli vuosina 1989–1995 Philadelphian orkesterin nimikkosäveltäjä. Hänen teoksestaan "Canti D’Amor" tehty levytys voitti vuonna 2000 Grammyn. Rands on naimisissa säveltäjä Augusta Read Thomasin kanssa ja on kuulunut vuodesta 2004 lähtien Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemiaan.
Haapaveden kirkko

Nykyinen Haapaveden kirkko on Haapaveden seurakunnan kirkko, joka rakennettiin vuonna 1981 palaneen vanhan kirkon läheisyyteen. Rakennus on seurakuntakeskus, jossa on kirkko, seurakuntasali, kirkkoherranvirasto ja pienryhmätiloja. Kirkko vihittiin käyttöön adventtina 1984. 
Seurakuntakeskuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Arkkitehtitoimisto Laiho, Pulkkinen &amp; Raunio. Kirkkosalissa on 500 istumapaikkaa. Kirkkosali on arkkitehtuuriltaan pylväistön jakama kaksilaivainen leveä basilika. Kirkkosaliin on siirtoseinän avulla liitettävissä vierellä oleva seurakuntasali, jolloin tila muodostuu kolmilaivaiseksi.
Haapaveden vanha kirkko.
Haapaveden vanha kirkko oli tasavartinen ristikirkko. Vanhan kirkon ensimmäiset piirustukset laati kalajokinen rakennusmestari Simon Silvén vuonna 1781. Piirustuksia kuitenkin muutettiin yli-intendentinvirastossa Tukholmassa. Kirkon rakensi myös kalajokinen Sigfrid Silvasti. Kirkko valmistui vuonna 1784.
Vanha kirkko tuhoutui tuhopoltossa toukokuussa 1981. Kirkon vieressä oli jo vuonna 1751 rakennettu kellotapuli, joka säilyi tulipalossa ja on edelleenkin nähtävillä Haapavedellä.
Tarinatuokio

Tarinatuokio (Yleisradion televisioesityksessä käytettävä nimi) oli länsisaksalainen vuosina 1986–1990 puolalaisen kirjailijan Janoschin satuihin perustuva animaatiosarja. Sarjaa tehtiin kaksi tuotantokautta, yhteensä 26 jaksoa. 
Juoni.
Useimmat jaksot sisälsi kaksi itsenäistä tarinaa, ja joissakin kolme tai neljä lyhyempää tarinaa. Useammassa jaksossa esiintyneitä hahmoja olivat Pikku Karhu ja Pikku Tiikeri, jotka olivat pääosassa muun muassa Janoschin vuonna 1960 ilmestyneessä lastenkirjassa "Oi ihana Panama". Jokaisessa jaksossa pääosassa on myös hapsutukkainen karhu, joka esittelee tulevan jaksojen tarinat ja pitää välispiikkauksia. 
Sarja Suomessa.
Suomen televisiossa sarjaa esitettiin ensimmäistä kertaa vuosina 1987–1988 Yle TV1-kanavalla. Ensiesityksen jälkeen sarja esitettiin muutamaan otteeseen uusintana 1990-luvun aikana. FST:n puolella sarjaa esitettiin ruotsin kielellä. Yleisradion tekemässä suomenkielisessä jälkiäänityksessä ääninäyttelijöinä olivat Risto Aaltonen, Inkeri Wallenius ja Jarmo Koski. SF Film Finland Oy uudelleen dubbasi sarjan jaksoja 2000-luvulla. Uudelleendubattuja jaksoja on esitetty MTV Juniori -maksukanavalla sekä julkaistu DVD:nä ja VHS:nä.
Robert Ward

Robert Ward (13. syyskuuta 1917 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat – 3. huhtikuuta 2013 Durham, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen nykytaidemusiikin säveltäjä.
Ward syntyi yhdeksi viidestä lapsesta ja valmistui John Adams High Schoolista 1935. Hänen opettajiinsa Eastman School of Musicissa kuuluivat Bernard Rogers, Howard Hanson ja Edward Royce. Hän sai stipendin ja opiskeli vuosina 1939–1942 New Yorkin Juilliard Schoolissa. Hänelle opettivat sävellystä Frederick Jacobi ja orkestraatiota Bernard Wagenaar sekä orkesterinjohtoa Albert Stoessel ja Edgar Schenkman. Kesällä 1941 hän opiskeli Aaron Coplandin johdolla Massachusettsin Berkshire Music Centerissä.
Wardin varhaisimmat säilyneet teokset ovat vuodelta 1934, ja ensimmäinen sinfonia valmistui 1941. Helmikuussa 1942 hän aloitti Yhdysvaltain maavoimissa, jossa toisen maailmansodan aikana suorittamastaan palveluksesta hän sai pronssitähden. Sodan aikana hän tapasi Punaisen Ristin työntekijä Mary Raymond Benedictin, jonka kanssa hän meni naimisiin 19. kesäkuuta 1944. Parille syntyi viisi lasta. 
Sodassa Ward sävelsi ainakin kaksi orkesteriteosta: "Adagio and Allegron", joka kantaesitettiin 1944, sekä "Jubilation: An Overturen", joka syntyi pääosin Okinawassa vuonna 1945. Sodan jälkeen hän palasi Juilliardiin, jonka henkilökunnan jäseniin hän kuului vuosina 1946–1956. Säveltäjän toinen sinfonia (1947) pysyi vakituisissa ohjelmistoissa useamman vuoden. Tuotannossa on vaikutteita Paul Hindemithin ja George Gershwinin musiikista. 
Wardin tuotantoon kuuluu useiden sinfonioiden ohella muun muassa "Sweet Freedom's Song" (1965), "Festive Ode" (1966) ja saksofonikonsertto (1984). Hän sävelsi myös kamarimusiikkia ja oopperoita, joista tunnetuin ja esitetyin, "The Crucible" (1961) toi säveltäjälleen musiikin Pulitzer-palkinnon ja kansainvälistä arvostusta. Ward oli Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen vuodesta 1967. Hän oli vetäytymiseensä vuoteen 1987 asti Duken yliopiston musiikin professori.
Hovioikeudenneuvos

Hovioikeudenneuvos on Suomessa hovioikeuden jäsenen eli tuomarin virkanimike.
Muut hovioikeuden jäsenet ja henkilöstö.
Myös osastopäällikkönä toimiva hovioikeudenlaamanni ja virastopäällikkönä toimiva hovioikeuden presidentti ovat hovioikeuden jäseniä, minkä lisäksi hovioikeudessa voi olla myös asessoreja. Muuhun hovioikeuden henkilöstöön kuuluvat muun muassa hovioikeuden esittelijät ja tuomioistuinharjoittelua suorittavat käräjänotaarit.
Ionihila

Ionihila on kiinteän ioniyhdisteen muodostama säännöllinen kidejärjestelmä, jossa positiiviset ja negatiiviset ionit vuorottelevat. 
Ionien väliset etäisyydet ionihilassa voidaan määrittää röntgendiffraktiomenetelmällä. Esimerkiksi natriumkloridin Na–Cl -etäisyys on 281pm, joka tarkoittaa lähimpien vastakkaisvarausten etäisyyttä. Etäisyys on ionisäteiden summa formula_1. Ioniyhdisteessä, jossa on suurikokoinen anioni, voidaan näiden etäisyys määrittää laskennallisesti ja siten selvittää anionin lisäksi kationin ionisäde. Menettely kuitenkin edellyttää oletusta, että hilassa kationien ja anionien välisten kosketusten lisäksi on anionien välisiä kosketuksia. Ionisäde on usein samalle aineelle erilainen eri tavoin koordinoituneessa hilassa.
Toisin kuin esimerkiksi metallien muodostamat kiinteät metallihilat, ionihilat pirstoutuvat helposti iskusta. Yksinkertainen selitys on toisiaan hylkivien ionien asettuminen iskusta kohdakkain, joka aiheuttaa hilan murtumisen.
Hilatyypit.
Eri ionihilatyypit on nimetty tietyn hilan omaavan aineen tai mineraalin mukaan. 
Hilaenergia.
Ionihilan hilaenergia voidaan määrittää Born-Landé-yhtälöstä 
formula_2 
missä
formula_3 = Avogadron vakio
formula_4 = Madelungin vakio, hilatyypille ominainen
formula_5 = kationin varauksen itseisarvo
formula_6 = anionin varauksen itseisarvo
formula_7 = elektronin varaus coulombeina, 1.6022 C
formula_8 = Tyhjiön permittiivisyys
formula_9 = 1.112 C²/(J m) 
formula_10 = lähimpien ionien välinen etäisyys
formula_11 = Bornin eksponentti, luku 5 ja 12 väliltä (ei yksikköä), määritetään kokeellisesti kiinteän aineen kokoonpuristuvuudesta tai johdetaan teoreettisesti.
Born-Landé -yhtälö pätee pallomaisille ioneille.
Vaihtoehtoisesti hilaenergia voidaan määrittää Born–Haber-syklistä termodynaamisen informaation avulla.
Murray Perahia

Murray Perahia (s. 19. huhtikuuta 1947 Bronx New York City) on yhdysvaltalainen pianisti. Hän on saavuttanut menestystä myös kapellimestarina. Hänen levytyksistään mainetta ovat saavuttaneet muun muassa Chopinin balladien ja Mozartin pianokonserttojen tulkinnat.
Perahia syntyi sefardijuutalaiseen perheeseen. Hän opiskeli pianonsoiton lisäksi orkesterinjohtoa ja säveltämistä. Häntä ovat opettaneet muun muassa Mieczyslaw Horszowski ja Vladimir Horowitz. Vuonna 1972 Parahia voitti neljännen Leedsin kansainvälisen pianokilpailun. Seuraavana vuonna hän esiintyi ensi kertaa Aldeburghin festivaalilla ja toimi 1981–1989 festivaalin taiteellisena johtajana.
Perahia on pianistiurallaan tehnyt lukuisia levytyksiä Sony-levymerkille. Hän on muun muassa tehnyt kokonaislevytyksen Mozartin pianokonsertoista Englantilaisen kamariorkesterin kanssa ja Beethovenin pianokonsertoista Concertgebouw-orkesterin kanssa.
1990-luvun alussa Perahia sai oikeaan käteensä pienen viiltohaavan ja harmittoman näköinen haava tulehtui, minkä vuoksi käsi oli leikattava. Hän ei pystynyt kahteen vuoteen soittamaan pianoa, joten hänelle jäi aikaa hankkia lisäoppia. Perahia tutustui Heinrich Schenkerin musiikkianalyysiin ja hylkäsi säveltäjien esitysohjeiden orjallisen noudattamisen, ellei niillä ollut rakenteellista perustaa. Sormiensa kipeydyttyä 1990-luvulla Perahia perehtyi barokkimusiikkiin ja levytti tämän jälkeen vuonna 2000 julkaistun, hyvän vastaanoton saaneen tulkinnan Bachin Goldberg-muunnelmista.
Perahia on saanut Order of the British Empire -arvon. Vuonna 1999 hänelle myönnettiin Leedsin yliopiston kunniatohtorin arvo ja vuonna 2004 kuningatar Elisabet II myönsi hänelle korkea-arvoisen kunnianosoituksen (KBE honorary). Lisäksi Perahia on Royal College of Musicin ja Royal Academy of Musicin kunniajäsen.
Ensimmäisen kerran Perahia esiintyi Suomessa Helsingin kaupunginorkesterin solistina 1975. Sibelius-Akatemian konserttisaliin kaikki halukkaat eivät edes mahtuneet, kun Perahia toimi solistina ja johti pianon äärestä Englantilaista kamariorkesteria 1979. Vuonna 1987 hän esiintyi Helsingin juhlaviikoilla Radion sinfoniaorkesterin solistina, soitti 1991 pianoresitaalin Turun musiikkijuhlilla ja piti 1994 soolokonsertin Finlandia-talossa. Keski-Pohjanmaan kamariorkesterin solistina Perahia esiintyi Kokkolassa 1997. Vuonna 2007 hän esiintyi Radion sinfoniaorkesterin solistina Finlandia-talossa Bruno Weillin toimiessa kapellimestarina. Kaksi konserttoa Perahia soitti 2015 Musiikkitalossa Radion sinfoniaorkesterin solistina ja esitti vielä ylimääräisen kappaleenkin, kun yleisö oli kiittänyt seisaaltaan.
Jean-Jacques Goldman

Jean-Jacques Goldman (s. 11. lokakuuta 1951 Pariisi) on ranskalainen laulaja-lauluntekijä ja tuottaja.
Goldmanin vanhemmat olivat puolanjuutalaisia. Goldman oli neljästä lapsesta kolmas ja opetteli viulun-, pianon- ja sitten kitaransoittoa. Hän valmistui École des hautes études commerciales du nordista. Vuonna 1972 hän tapasi ensimmäisen vaimonsa Catherinen, jonka kanssa hän sai kolme lasta.
Goldman oli mukana progeyhtye Tai Phongissa, joka julkaisi 1975 alkaen kolme englanninkielistä albumia. Goldman päätti aloittaa soolouran ranskankielisenä artistina ja sai vuonna 1981 viisivuotissopimuksen Epic Recordsilta. 
Goldmanin ensimmäinen sooloalbumi "Démodé" ilmestyi 1981. Hän on tehnyt musiikkia ja tuottanut paitsi itselleen, myös muun muassa Céline Dionille ja Khaledille. Tuoreimmat albuminsa hän on levyttänyt Columbia Recordsille. Hän on Grammy-palkittu ja valittu Victoires de la Musique -seremoniassa 1986 vuoden parhaaksi miesartistiksi. 
Hän on valmistunut EDHEC Business School:sta..
Merijärven kirkko

Merijärven kirkko on Merijärven kappeliseurakunnan kirkko Merijärven kunnassa. Merijärven seurakunta yhdistettiin Ylivieskan seurakuntaan vuoden 2006 alussa.
Merijärven kirkon on suunnitellut ja rakentanut kalajokinen kirkkorakennusmestari Simon Silvén. Silvénin suunnitelmia ei Tukholman intendentinkonttorissa sellaisenaan hyväksytty, vaan niihin tehtiin joitakin muutoksia. Uudet piirustukset, joiden mukaan kirkko sitten rakennettiin, olivat kuningas Kustaa III:n allekirjoittamat. Kirkkoa rakennettiin vuosina 1779–1781 ja se vihittiin käyttöön 8. heinäkuuta 1781.
Kirkon ristiinnaulittua Kristusta esittävän alttaritaulun on maalannut 1877–1878 Jeremias Alin. Aiempi alttaritaulu, jonka oli maalannut kirkkomaalari Thomas Kiempe, on nykyisin sijoitettuna kirkon oikealle etuseinälle. 
Merijärven kirkossa oli tulipalo 25. joulukuuta 1973. Sen jälkeen kirkon kaikki sisämaalaukset, lämmitysjärjestelmä ja valaistus uusittiin. Kirkon ulkoasuun korjauksilla ei ollut juuri vaikutusta.
Kirkon kellotapulin on suunnitellut Sven Westman Tukholman intendentinkonttorista. Tapuli on valmistunut vuonna 1799.
Mubarak Hassan Shami

Mubarak Hassan Shami (, alun perin Richard Yatich, s. 1. joulukuuta 1980 Kenia) on kenialaissyntyinen nykyään Qataria edustava maantiejuoksuihin keskittynyt kestävyysjuoksija. Qataria hän on edustanut elokuusta 2004 lähtien.
Shami voitti lokakuussa 2005 hopeaa puolimaratonin MM-kisoissa ajalla 1.01.09. Vuonna 2006 hän juoksi Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla kolmanneksikymmenenneksitoiseksi ja Debrecenin maantiejuoksun MM-kisoissa kahdeksanneksi ajalla 57.33. Aasian kisoissa Dohassa vuonna 2006 hän voitti maratonin ajalla 2.12.44.
Mombasan maastojuoksun MM-kisoissa 2007 Shami sijoittui kahdeksanneksi. Saman vuoden huhtikuussa hän voitti Pariisin maratonin omalla ennätysajallaan 2.07.19. Elokuussa Osakan MM-kisoissa hän saavutti maratonilla hopeaa ajalla 2.17.18. Seuraavana vuonna hän juoksi Edinburghin maastojuoksun MM-kisoissa kahdenneksikymmenenneksiviidenneksi.
Stabilointiaine

Stabilointiaineet ovat ryhmä lisäaineita, jotka mahdollistavat elintarvikkeen fysikaalis-kemiallisen tilan ylläpitämisen. Stabilointiaineet mahdollistavat kahden tai useamman toisiinsa sekoittumattoman ainesosan tasaisen seoksen säilymisen elintarvikkeessa. Niitä voidaan käyttää myös säilyttämään tai vahvistamaan elintarvikkeen omaa väriä. 
Elintarvikkeissa olevat stabilointiaineet sitovat ruoan ainesosat yhteen, kiinteyttävät koostumusta ja parantavat suolan- ja nesteensitomiskykyä. Näitä ominaisuuksia tarvitaan muun muassa makkarassa. Stabilointiaineiden avulla lihavalmisteisiin lisätään suolavettä, jolloin lihatuotteen paino keinotekoisesti nousee ja lihapitoisuus laskee. Niiden avulla voidaan myös vähentää makkarassa tarvittavan suolan määrää. 
Makkaroissa ja muissa lihatuotteissa käytettävät stabilointiaineet ovat useimmiten fosfaatteja, jotka merkitään ainesosaluetteloon E-koodeilla E450, E451 ja E452. Stabilointiaineita käytetään myös esimerkiksi jäätelön valmistuksessa, jossa niiden avulla tuotteeseen pyritään saamaan aikaan haluttu pehmeä ja tasainen rakenne. Niiden käyttö vaikuttaa jäätelön rakenteen lisäksi myös sen sulamisominaisuuksiin: stabilointiaineita sisältävä jäätelö sulaa huomattavasti hitaammin kuin stabilointiaineita sisältämätön jäätelö. 
Tavallisimpia elintarvikkeissa käytettäviä stabilointiaineita ovat esimerkiksi:
Stabilointiaineita käytetään elintarvikkeiden lisäksi myös bensiinin valmistuksessa, jossa sen tehtävä on suojata bensiinin pilaantumista pitkänkin aikaa ja estää auton käynnistysongelmien syntymistä kausisäilytyksen aikana.""
Galwaynlahti

Galwaynlahti ( tai "Cuan na Gaillimhe", ) on suuri lahti Irlannin länsirannikolla. Se ulottuu aina Galwayn kreivikunnasta Connachtin provinssista Claren kreivikuntaan Burrenin alueelle Munsterin provinssiin. Galwayn kaupunki sijaitsee lahden koillisrannalla. Lahti on 50 kilometriä pitkä ja leveydeltään 10–30 kilometriä.
Aransaaret sijaitsevat lahden suulla lännessä. Kulkureitit lahdelle Aransaarten ja rannikon välistä kulkevat seuraavasti: Pohjoinen reitti ("An Súnda ó Thuaidh") kulkee Inis Mórin ja Leitir Mealláinin välissä ja se tunnettiin ennen iiriksi nimellä "Bealach Locha Lurgan". Gregoryn reitti ("Súnda Ghríoghóra") kulkee Inis Mórin ja Inis Meáinin välistä ja se tunnettiin ennen nimellä "Bealach na h-Áite". Foulin reitti ("An Súnda Salach") sijaitsee Inis Meáinin ja Inis Oírrin välissä ja se tunnettiin ennen nimellä "Bealach na Fearbhaighe". Eteläinen reitti ("An Súnda ó Theas"), joka tunnettiin ennen nimellä "Bealach na Finnise", sijaitsee Inis Oírrin ja Claren kreivikunnan välissä. 
Galwaynlahti on kuuluisa ainutlaatuisista ja perinteisistä kalastusveneistään, Galway hookereista.
M/S Sampogracht

M/S Sampogracht () on alankomaalaisen Spliethoff -varustamokonsernin omistukseen rekisteröity monikäyttöinen rahtilaiva. Laiva on rakennettu vuonna 2005 Stocznia Szczecińska Nowa -nimisellä telakalla, Szczecinissä, Puolassa. Kuollutta painoa "Sampograchtilla" on 23 660 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Amsterdam. 
Sampograchtin sisaraluksia ovat: