Granaattiomena

Granaattiomena ("Punica granatum") on rantakukkakasvien heimoon kuuluva lehtipuu, jonka hedelmät ovat syötäviä. Se on kotoisin Keski-Aasiasta ja sitä on viljelty Kaukasuksen ja Välimeren seuduilla tuhansien vuosien ajan. Kasvista käytetään myös nimeä karthagonomena. Sen hedelmä on useissa kulttuureissa ollut hedelmällisyyden symboli runsaan siemenmääränsä vuoksi.
Granaattiomena ei nimestään huolimatta ole kovin läheistä sukua omenoille, sillä ne kuuluvat eri heimoihin ja lahkoihinkin.
Ulkonäkö ja koko.
Granaattiomena on pensas tai pieni puu, joka kasvaa 2–3 metriä korkeaksi. Sen oksat ovat poikkileikkaukseltaan nelikulmaisia. Lehdet ovat kiiltäviä ja soikeita, 2–9 cm pitkiä ja 1–2 cm leveitä. Lehtiruoti on 2–10 mm pitkä.
Granaattiomenan hedelmä on suunnilleen omenan kokoinen. Sen kuori on punertava, kova ja hieman nahkamainen.
Levinneisyys.
Granaattiomenan tärkeimmät viljelyalueet ovat Egypti, Israel, Saudi-Arabia, Irak, Iran, Afganistan, Pakistan, Intia, Bangladesh, Myanmar ja eteläinen Kiina. Euroopassa viljelyä on ainakin Ranskassa, Espanjassa ja Kreikassa. Yhdysvalloissa sitä viljellään Kaliforniassa ja Arizonassa.
Ravintoarvot.
Granaattiomena sisältää myös vitamiineja B9, B5 ja K.
Käyttö.
Punaisena elintarvikeväriaineena käytettävä grenadiini tehdään granaattiomenasta. Granaattihedelmän puun lehdistä ja kaikista kuoriosista saadaan myös runsaasti tanniineja, joita on käytetty nahan parkitsemisessa. Granaattiomenapuun kukista ja hedelmän kuoresta valmistetaan väriaineita ja kaarnasta hyönteismyrkkyjä.
Granaattiomenaa ei voi syödä sellaisenaan, koska hedelmälihan väliseinät sisältävät pahanmakuista happoa. Hedelmän voi kuitenkin esimerkiksi puristaa mehuksi. Punaiset siemenet puolestaan sopivat hyvin salaatteihin, rahkoihin ja koristeeksi esimerkiksi leivonnaisiin. Kuivatuilla ja murskatuilla granaattiomenan siemenillä voidaan myös maustaa puuroja.
Granaattiomenen siemenet on murskattava huhmareessa, sillä ne ovat niin tahmeita, että jäävät kiinni tehosekoittimen terään.
Terveysvaikutukset ja käyttörajoitukset.
Teollisesti valmistettua granaattiomena­mehua ei pitäisi juoda päivittäin. Tämä johtuu siitä, että siinä on mukana myös hedelmän kuorta, mikä voi aiheuttaa kuoren sisältämän haitallisen aineen liikasaantia.
Granaattiomenan mehun on havaittu hidastavan eturauhassyövän kasvua MnSOD AA -genotyypin potilasryhmällä. Granaattiomenan siemeniä käytettiin antiikin Kreikassa myös naisten ehkäisyvalmisteena ja sikiöiden abortointiin.
Granaattiomenamehun antioksidanttinen kapasiteetti on 2 860 yksikköä/100 grammaa, eli se asettuu samaan kategoriaan luumu- ja melonimehun sekä goji-marjojen kanssa. Antioksidanttien positiivisille terveysvaikutuksille ei ole kuitenkaan olemassa tieteellistä pohjaa.
Mytologia.
Kreikkalaisessa mytologiassa granaattiomena oli pyhitetty Afroditelle, joka istutti sen ensimmäisenä Kyproksen saarelle. Se symboloi naisen hedelmällisyyttä.
Demeterille kirjoitetussa Homeerisessa hymnissä kerrotaan, miten Haades, Manalan hallitsija, olisi huijannut Persefonea ja saanut tämän syömään granaattiomenan siemeniä. Tämän johdosta Persefone oli pakotettu viettämään aina osan vuodesta Haadeksen kanssa Manalassa. Tämä oli myös saanut aikaan Persefonen steriiliyden.