Parasetamoli

Parasetamoli eli asetaminofeeni on useissa lääkevalmisteissa käytetty valkoinen ja hajuton lääkeaine. Parasetamolia myydään Suomessa sekä itsehoito- että reseptilääkkeenä. 
Parasetamoli alentaa kuumetta ja sillä on joissain tapauksissa myös pientä kipua lievittävää vaikutusta.
Parasetamoli on edullinen lääke, jonka haitat ovat suositusannoksilla selvästi vähäisempiä kuin tulehduskipulääkkeiden. Parasetamoli on tulehduskipulääkkeitä turvallisempaa esimerkiksi astmaa sairastaville. 
Parasetamolilla on suositusannoksia suurempina annoksina kuitenkin tulehduskipulääkkeitä suurempi riski maksan vaurioittamiseen. Lisäksi sen säännöllinen käyttö imeväisiässä lisää astmariskiä.
Parasetamolia sisältävien lääkkeiden kauppanimiä ovat esimerkiksi Panadol, Paracetamol-Ratiopharm, Parasetamol, Para-Tabs (ks. kuva), Paramax, Pamol ja Panacod (ks. kuva, yhdistelmävalmiste, sisältää myös kodeiinia).
Nimet parasetamoli ja asetaminofeeni ovat molemmat lyhennettyjä muotoja yhdisteen systemaattisesta nimestä para-asetyyliaminofenoli.
Teho.
Cochrane-verkoston vuonna 2016 julkaiseman tutkimuskatsauksen mukaan parasetamoli lyhentää hiukan usein toistuvien jännitystyyppisten päänsärkykohtauksien kestoa. 
Saman verkoston vuonna 2019 julkaiseman tutkimuskatsauksen mukaan parasetamoli ei tehoa kuitenkaan akuuttiin selkäkipuun, eikä sen vaikutusta krooniseen selkäkipuun ole tutkittu. Nivelrikon hoidossa parasetamolia voi suositella ainoastaan polven ja lonkan lievään nivelrikkokipuun, ja sen teho jää silloinkin vaatimattomaksi.
Käyttö ja annostelu.
Parasetamolia on käytetty voimakkaampien kipulääkkeiden kuten opioidien kanssa kokonaisvaikutuksen vahvistajana, koska on oletettu, että se vähentää voimakkaampien lääkkeiden tarvetta. Tutkimusten mukaan oletus ei kuitenkaan pidä paikkaansa.
Parasetamoli on lasten ensisijainen kipulääke. Yli vuoden ikäiselle lapselle voidaan rinnalla antaa myös ibuprofeenia tai naprokseenia, jos parasetamolin teho ei yksin riitä. Parasetamolia voidaan annostella myös peräpuikkona eli suppona, joskin teho on huonompi.
Parasetamolin vuorokausiannostuksen ylärajana pidetään kolmea ja enintään neljää grammaa. Muistisairaiden olisi varottava parasetamolia, koska suurin mahdollinen annos on vain hiukan pienintä vaikuttavaa annosta suurempi. Jatkuva runsas yliannostus voi olla turmiollista maksan toiminnalle. Aineenvaihdunta hidastuu yleensä ihmisen vanhetessa, jolloin elimistö ei kykene hajottamaan lääkeainetta entiseen tapaan.
Toimintamekanismi.
Parasetamolin vaikutusmekanismi on edelleen epäselvä, vaikka sitä on käytetty kipulääkkeenä jo yli sata vuotta. Sen on havaittu estävän prostaglandiinin synteesiin osallistuvien syklo-oksigenaasi (COX)-entsyymien toimintaa keskushermostossa. Hermostossa särkyä lievittävät vaikutukset välittynevät osittain serotoniinijärjestelmän kautta.. Tutkimuksissa on saatu viitteitä, että parasetamoli vaimentaisi kipua kannabinoidireseptorien kautta.
Aineenvaihdunta.
Parasetamoli on fenasetiinin ja asetanilidin päämetaboliitti. Parasetamoli metaboloituu pääasiassa maksassa ensimmäisen kertaluvun kinetiikan kautta ja sen metabolia koostuu kolmesta reitistä: konjugaatio glukuronidin kanssa, konjugaatio sulfaatin kanssa ja hapetus sytokromi P450-entsyymireitin, pääasiassa CYP2E1, kautta reaktiivisen metaboliitin (N-asetyyli-p-bentsokinoniimiini tai NAPQI) tuottamiseksi. Normaaleilla terapeuttisilla annoksilla NAPQI konjugoituu nopeasti glutationin kanssa ja metaboloituu myöhemmin tuottamaan sekä kysteiini- että merkaptuurihappokonjugaatteja.
Suuret parasetamoliannokset (yliannostukset) voivat johtaa maksanekroosiin, joka johtuu glutationin ehtymisestä ja korkean reaktiivisen metaboliitin (NAPQI) sitoutumisesta maksasolujen tärkeisiin osiin. Edellä mainitut maksavauriot voidaan estää antamalla varhaisessa vaiheessa sulfhydryyliyhdisteitä, esimerkiksi metioniinia ja N-asetyylikysteiiniä.
Haittavaikutukset.
Parasetamoli on maksatoksinen (maksalle myrkyllinen) lääkeaine ja saattaa pitkään käytettynä tai suurina annoksina vaikuttaa maksan (ja munuaisten) toimintaan, jolloin laboratoriokokein määritellyt maksa-arvot ASAT ja ALAT nousevat yli viitearvojen. Ohjeannostusta ei siis tule ylittää. Aikuisella maksimivuorokausiannos on 4 g lääkeainetta, joskin riittävänä voidaan pitää 3 g:n vuorokausiannosta. Jatkuvasti alkoholia käyttävien ja vakavasta maksasairaudesta, kuten maksakirroosista tai maksan vakavasta vajaatoiminnasta, kärsivien on vältettävä parasetamolin käyttöä.
Tiedelehti Lancetissa julkaistun tutkimuksen mukaan parasetamolia säännöllisesti imeväisikäisenä käyttäneiden pikkulasten alttius sairastua astmaan 6–7 vuoden iässä kasvaa noin 1,5-kertaisella riskillä sitä imeväisiässä käyttämättömiin verrokkilapsiin nähden.
Parasetamolista on 2000-luvulla julkaistu tutkimuksia, joissa sikiökautisen parasetamolialtistumisen ja jälkeläisten neuropsykiatrisen kehityksen häiriöiden, kuten autismin, välille on epäilty löytyneen yhteys. Duodecimin käypä hoito -sivuston mukaan tutkimusasetelmat ovat kuitenkin olleet ongelmallisia, eikä syy–seuraussuhdetta ole varmistettu. Vuonna 2024 julkaistun, 2,5 miljoonan ruotsalaisen rekisteritietoihin perustuvan seurantatutkimuksen mukaan parasetamolin käyttäminen raskauden aikana ei suurenna lapsen autismiriskiä.
Parasetamolin käyttö voi lisätä myös ihottumaa ja muita allergisia oireita. Oireilun syyksi on tarjottu esimerkiksi immuunivasteen heikentymistä ja siitä seuraavaa infektion pitkittymistä, joka voi laukaista astmaoireita.
Parasetamolin on havaittu myös vähentävän ihmisten kykyä myötäelää positiivisia tunteita muiden ihmisten kanssa, koska se heikentää niiden aivoalueiden toimintaa, joita tarvitaan tässä.
Parasetamolia ei suositella käytettäväksi rokotuksien yhteydessä mahdollisesti ilmenevään lievään kuumeiluun, koska se alentaa rokotteen tehoa.
Yliannostus.
Parasetamoli hajoaa elimistössä suurimmaksi osaksi reagoimattomiksi metaboliatuotteiksi, mutta osa (alle 10 %) metaboloituu reaktiivisiksi välituotteiksi. Näistä yksi on myrkyllinen välituote nimeltään NAPQI (n-asetyyli-p-bentsokinoni-imiini, C8H7NO2). Elimistön valmistama NAPQIn antagonisti glutationi pystyy parasetamolin normaaliannoksissa tekemään NAPQIn vaarattomaksi reagoimalla sen kanssa. Jos parasetamolia kuitenkin otetaan myrkyllinen annos, tulee kaikki glutationi kerralla käytetyksi ja sitoutumaton NAPQI pääsee aiheuttamaan vakavia maksavaurioita. Aikuiselle 10–15 grammaa aiheuttaa yleensä vakavan maksavaurion ja 20–25 grammaa voi olla tappava. Suurimmassa ilman reseptiä myytävässä käsikaupan parasetamolipakkauksessa on 30 × 0,5 grammaa annosta eli 15 grammaa.
Selvän yliannostuksen tapahtuessa on heti hakeuduttava lääkäriin, koska parasetamolin yliannostus vaurioittaa maksaa. Parasetamolimyrkytys on ensimmäisten 48 tunnin kuluessa vähäoireinen. Maksavaurion oireet ilmestyvät noin 48–96 tunnin kuluessa. Parasetamolille tehokas antidootti on asetyylikysteiini. Parasetamolimyrkytys on tyypillinen akuutin maksan vajaatoiminnan syy. Käytännössä myrkytykset ovat pääasiassa itsemurhia tai niiden yrityksiä.
Vapaan saatavuuden lisääntyessä on myös parasetamolin yliannostusriski kasvanut, ja sitä on alettu käyttää myös itsemurhissa ja etenkin nuorten naisten itsemurhayrityksissä. Ruotsissa on siksi ruvettu harkitsemaan lääkkeen vapaan saatavuuden rajoittamista, vaikka sen monet edut verrattuna tulehduskipulääkkeisiin ovatkin puoltaneet juuri parasetamolia niitä turvallisemmaksi vaihtoehdoksi.