Olantsapiini

Olantsapiini on piperatsiineihin kuuluva bentsodiatsepiinijohdos eli tienobentsodiatsepiini, joka kuuluu epätyypillisten eli toisen polven psykoosilääkkeiden ryhmään. Sitä käytetään skitsofrenian psykoosioireiden ja kaksisuuntaisen mielialahäiriön kohtalaisten ja vaikeiden maniavaiheiden hoitoon. Maniahoidon tehotessa voidaan käyttöä jatkaa estämään mielialahäiriön uusiutumista. 
Olantsapiinin toi markkinoille Eli Lilly nimellä "Zyprexa" vuonna 1996. Lääkepatentin vanhennuttua markkinoille on tullut useita erinimisiä ja edullisempia rinnakkaisvalmisteita. Olantsapiini on reseptilääke. Suomessa olantsapiinia myydään valmistenimillä Olanzapin Orion, Olanzapin Ratiopharm, Olanzapin Sandoz, Olanzapin Accord, Olanzapin Teva, Olanzapin Viatris, Olazax, Olazax Disperzi, Zalasta, Zypadhera, Zyprexa ja Zyprexa Velotab.
Annostus.
Olantsapiini saattaa joillakin aiheuttaa voimakasta väsymystä, siksi se suositellaan ottamaan illalla, ja yleensä olantsapiiniannos otetaan vain kerran vuorokaudessa. Annosväli on 5–30 mg vuorokaudessa.
Haittavaikutukset.
Enemmän kuin joka kymmenennellä potilaalla esiintyy lihomista (yli 11 kk käytön aikana 64 % potilaista lihoo vähintään 7 %, 32 % potilaista vähintään 15 % ja 12 % potilaista vähintään 25 %), uneliaisuutta, verenpaineen laskua ylös noustessa (huimausta) ja verinesteen prolaktiini arvojen kasvua (yli 30 %:lla potilaista). 
Yhdellä 10−100:sta käyttäjästä ilmenee ekstrapyramidaalioireita (parkinsonismia eli vapinaa ja lihasjäykkyyttä; kyvyttömyyttä pysyä paikallaan; liikehäiriöitä (dyskinesiaa) ja kouristuksia), antikolinergisiä oireita (esimerkiksi ummetus, suun kuivuminen, näön hämärtyminen), maksan aminotransferaasi arvojen (ALAT, ASAT) määrän kasvua (etenkin hoidon alussa, mahdollisesti ohimenevää ja oireetonta, mutta ei kuitenkaan aina), eosinofiilien määrän kasvua, valkosolujen puutosta, neutrofiilien puutosta, kolesteroli arvojen suurenemista, verensokeri arvojen suurenemista, triglyseridi arvojen suurenemista, alkalisen fosfataasin pitoisuuksien kasvua, kreatiinikinaasi arvojen kasvua, gammaglutamyylitransferaasi arvojen suurenemista, korkeaa virtsahappo pitoisuutta, erektiohäiriötä, seksuaalisen halun vähenemistä, voimattomuutta, huimausta, väsymystä, turvotusta, kuumetta, sokerivirtsaisuutta, ruokahalun voimistumista ja ihottumaa.
Yhdellä 100−1 000 käyttäjästä kehittyy veritulppa (etenkin keuhko- ja syvä laskimoveritulppa), diabetes tai olemassa oleva pahentuu (joissakin tapauksissa pahentuminen johtanut happomyrkytykseen, koomaan ja muutamassa kuolemaan), muistihäiriöitä, tardiivi dyskinesia (kouristuksia ja etenkin kasvojen pakkoliikkeitä), muita kouristuskohtauksia, puheen liikehäiriöitä, dystonia (esimerkiksi silmien kiertoliikettä), sydämen harvalyöntisyys, sydämen QT-ajan pidentyminen, virtsankarkailua, virtsaumpea, virtsaamisen aloitusvaikeuksia, kuukautisten puuttumista, rintojen kasvua miehillä ja naisilla, maitovuotoa, puolustusjärjestelmän yliherkkyyttä, kokonaisbilirubiini arvojen kasvua, nenäverenvuotoa, hiustenlähtöä, valoherkkyys reaktioita (ihon palaminen auringossa) ja vatsan turvotusta.
Yhdellä 1 000−10 000 käyttäjästä ilmenee sydänperäinen äkkikuolema, pahanlaatuinen neuroleptioireyhtymä, sydämen rytmihäiriö (kammiovärinää), maksatulehdus (hepatosellulaarinen, kolestaattinen tai sekamuotoinen maksavaurio), lihaskudoksen äkillinen vaurio, haimatulehdus, kammiotiheälyöntisyyttä, verihiutaleiden vähäisyyttä, kestoerektio (kivulias) ja matalaa ruumiinlämpöä.
Yleisyydeltään tuntemattomia haittavaikutuksia ovat yleisoireinen eosinofiilinen oireyhtymä eli DRESS (iho-oireita, kuumetta, imusolmuke turvotusta, sisäelinoireita, jotka lähinnä maksa- ja munuaisoireita) ja vastasyntyneen lääkeainevieroitusoireyhtymä.
Monien muiden psykoosilääkkeiden tavoin olantsapiinin pitkäaikainen käyttö on yhdistetty keskushermoston solukuolemiin ja muihin aivovaurioihin. Eräässä tutkimuksessa jatkuva olantsapiinin käyttö terveillä apinoilla supisti aivojen kokoa muutamassa vuodessa lähes 10 prosentilla.
Eri ihmisryhmillä.
Olantsapiinia ei suositella dementoituneiden vanhusten psykoosin tai käytöshäiriöiden hoitoon, koska se kaksinkertaistaa kuoleman todennäköisyyden jo runsaan kuukauden käytön aikana. Myös aivoverenkiertohäiriöiden todennäköisyys kasvaa. Suomalaisen lääkäriseura Duodecimin vuonna 2011 julkaiseman artikkelin mukaan olantsapiini soveltuisi kuitenkin käytettäväksi lyhytvaikutteisena ruiskeena aggressiivisen psykoottisen vanhuksen nopeaan rauhoittamiseen. Psykoosien hoitoon olantsapiinia käytetään vanhuksien osalta edelleenkin. Yhdysvalloissa valmistaja oli markkinoinut tuotettaan ("Zyprexa") ilman lääkeviraston hyväksyntää muistisairaiden ikäihmisten hoitokeinona ja joutui siksi suorittamaan mittavia korvauksia.
Käyttöä alle 18-vuotiaille lapsille ja nuorille ei suositella, koska tiedot hoidon turvallisuudesta ja tehosta puuttuvat. Lyhytaikaisissa tutkimuksissa nuorilla on havaittu aikuisia enemmän lihomista sekä rasva- ja prolaktiiniarvojen muutoksia. 
Muistisairailla vanhuksilla olatsapiini saattaa aiheuttaa liiallisesta rauhoituksesta johtuvaa kaatuilua. Kaatumiset voivat johtaa vaikeasti parannettaviin luunmurtumiin, etenkin lonkkamurtumiin.
Olantsapiinin lääkeainepuhdistuma saattaa heiketä ikääntyessä ja myös maksasairauksien yhteydessä, jälkimmäisessä merkittävästikin. Lääkkeen määrä puoliintuu elimistössä keskimäärin 30–40 tunnissa. Lääke vaikuttaa useisiin kemiallisiin vastaanottajiin eli sillä on laajakirjoinen sitoutumistaipumus. Samanaikaiset muut lääkkeet, kuten masennuslääkkeet, saattavat muuttaa olantsapiinin aineenvaihduntaa.
Olantsapiini saattaa altistaa Asperger-henkilöt paniikkihäiriölle. Myös muu samanaikainen lääkitys voi olla osasyynä. Syy on selittämätön, mutta paniikkikohtauksia on ilmentynyt olantsapiinihoidon aikana AS-henkilöllä. Yksi mahdollisuus lienee, että paniikkioireet lähtevät kehittymään usean portin hermoliitoksen välittäjäaineiden tukkiutuessa samanaikaisesti.
Korvattavuus.
Olantsapiini kuuluu ylempään erityiskorvattavuusryhmään, eli se on potilaalle korvattava lääke muun muassa skitsofreniadiagnoosin yhteydessä.
Lopetus.
Olantsapiinilääkitystä tulee käyttää tarkoin lääkärin ohjeiden mukaan. Lääkitystä ei tule lopettaa omatoimisesti. Lääkkeen virhekäyttö voi vaurioittaa keskushermostoa ja aiheuttaa kuoleman. Äkillinen lopettaminen aiheuttaa lyhyellä aikavälillä hikoilua, unettomuutta, vapinaa, ahdistusta, pahoinvointia ja oksentelua.