Kultainen sääntö

Kultainen sääntö on periaate, joka kehottaa ihmistä tekemään vastavuoroisesti toisille samaa kuin mitä haluaisi itselleenkin tehtävän, tai olemaan tekemättä sellaista mitä ei haluaisi itselleen tehtävän. Idea kultaisesta säännöstä löytyy lähes kaikista uskonnoista ja monista muista ajatussuunnista. Sitä on tarkasteltu uskonnon lisäksi myös tieteen ja humanismin näkökulmasta. Useimmissa uskonnoissa sääntö mainitaan ohimennen, mutta kungfutselaisuudessa ja juutalais-kristillisyydessä siitä on tullut pysyvä ja näkyvä teema. ”Kultaiseksi” sääntöä alettiin kutsua 1500-luvun Euroopassa.
"Älä tee toiselle mitään, mitä et haluaisi itsellesi."
Uskonnoissa.
Kungfutselaisuus.
Kultaisen säännön perinne tuli Kiinaan Kungfutsen (551–479 eaa.) kirjoituksista. Kungfutse yhdisti ja laajensi kiinalaisia opetuksia palauttaakseen järjestykselle pohjan maahan, jota vaivasivat korruptio, turmeltuneisuus, sota ja hajaannus. Hänen opetustensa perusta oli luonteenlaadun korostaminen yhteiskunnan perustavissa ihmissuhteissa. Varhaisin kultaisen säännön lähde on hänen "Keskustelut"-kokoelmansa.
Kungfutselaisuuden kultaista sääntöä pohtivat ja kehittivät edelleen myöhemmät kiinalaisfilosofit.
"Älä tee sellaista kanssaihmisillesi, joka on itsellesikin vastenmielistä."
Juutalaisuus.
Kultainen sääntö alkoi esiintyä juutalaisessa kirjallisuudessa toisella vuosisadalla eaa., ja siitä tuli pian uskonnon keskeinen opetus. Sen tunnetuin maininta on ajanlaskun alussa vaikuttaneen rabbi Hillelin vastaus, kun häneltä pyydettiin yhteenvetoa Toorasta: ”Mikä sinulle on vastenmielistä, älä tee sitä lähimmäisellesikään; siinä on koko Toora ja loppu on kommentaaria; mene opiskelemaan sitä.”
Lähi-idän vanhimpia mainintoja säännöstä löytyy Mesopotamiasta vuodelta 450 eaa. peräisin olevassa babylonialaisessa Ahikarin legendan armeniankielisessä käännöksessä muodossa: ”Poikani, mikä sinusta tuntuu pahalta itsellesi, älä sitä tee kumppanillesikaan”.
"Kaikki, minkä tahdotte ihmisten tekevän teille, tehkää te heille."
Kristinusko.
Matteuksen evankeliumissa (Matt. 7:12) kuvataan Jeesuksen saarnanneen kultaista sääntöä vuorisaarnassaan. Matteus käänsi kuvauksessaan arameankielisen Jeesuksen sanat kreikaksi. Jeesus mainitsee kultaisen säännön hiukan eri sanoin myös Luukkaan evankeliumissa (Luuk. 6:31).
"Sahih al-Bukhari": "”Anas kertoi profeetan sanoneen: Kukaan teistä ei ole uskovainen niin kauan kuin hän ei toivo veljelleen sitä, mitä hän toivoo itselleen.”" 
"Sahih Muslim": "”Se, joka haluaa välttää liekit ja astua Paratiisiin, tulee kuolla uskossa Jumalaan ja Viimeiseen tuomioon ja kohdella muita ihmisiä kuten haluaa itseään kohdeltavan".”
Islam.
Islam kehittyi klaaniyhteiskunnassa, missä oman ryhmän, kuten suvun tai heimon, etu oli tärkeämpi kuin yksilön. Islamissa solidaarisuus ulottuu kuitenkin näitä ryhmiä laajemmalle, mutta ei silti kaikkiin ihmisiin, vaan rajoittuu ”veljiin”. Sanalla tarkoitetaan muita muslimeita, kuten 1400-luvulla uskonoppinut Ibn Hajar al-Asqalani selitti. Islamweb.net -sivulla annetun "fatwan" mukaan ”ei ole luvallista kutsua juutalaisia tai kristittyjä veljiksemme. Sen sijaan heitä on vihattava Jumalan asian takia"”". Muslimeita myös kielletään ystävystymästä ei-muslimin kanssa. 
Kultainen sääntö löytyy silti myös islamin laajoista pyhien kirjoitusten kokoelmista. Yhteisvastuun laajentamista muslimiveljistä kaikkiin ihmisiin puolusti 1200-luvulla elänyt imaami al-Nawawi, joka kokoelmassaan Riad al-Salihin (”Vanhurskaiden niityt”) lainaa yllä esitettyä al-Bukharin "hadithia." Al-Nawawi katsoi, että vihollisellekin pitää antaa se, mitä ihmisen itsekkyys kieltäytyy antamasta. Sahih Muslim -kokoelma sisältää toisen "hadithin", joka vielä selvemmin antaa kultaisen säännön klassisen muotoilun. Islamilainen teologia hyväksyy myös oppineiden keskenään ristiriitaiset näkemykset. 
Arvostelua.
Kultainen sääntö on hyvin pelkistetty moraalinen periaate, ja sitä on siksi pidetty riittämättömänä kaikissa elämän kysymyksissä. Sitä on arvosteltu naiiviksi ja idealistiseksi säännöksi, joka ei sovellu kilpailuntäyteiseen maailmaan. Kultaista sääntöä tiukasti noudattava voi myös päätyä seuraamaan miellyttämisen halussaan toista ajattelemattomasti ja kritiikittömästi.
Kultaista sääntöä on arvosteltu siitä, että se olettaa ihmisten olevan samanlaisia ja haluavan samaa kuin muutkin. Kirjailija George Bernard Shaw onkin sanonut: ”Älä tee toisille kuten haluaisit heidän tekevän sinulle. Heillä voi olla erilainen maku.”
Kultaisen säännön voidaan nähdä myös vihjaavan, että mitä "haluamme" itsellemme on myös "hyvä" meille ja sitä kautta hyvä myös toisille. Kultainen sääntö asettaa matalan tason moraalille tehdessään tavallisista haluista ja toiveista sen mittarin. Sääntö ei määrittele sitä, mitä ylipäätään tulisi haluta, vaan edellyttää vain moraalisten arvioiden johdonmukaisuutta.
Kirjaimellisesti otettuna kultaisessa säännössä on porsaanreikiä: sadomasokisti voi haluta päinvastaista kuin useimmat ihmiset, ja oikeuden tuomari voisi haluta säännön pohjalta antaa mahdollisimman lievän tuomion.
Kultaista sääntöä on myös arvosteltu siitä, että se käsitetään uskonnolliseksi säännöksi, vaikka moraali kuuluu myös uskonnon ulkopuoliseen ajatteluun.
Soveltamisen rajoitukset.
Koska kultainen sääntö on pelkistetty ja yleisluontoinen, sen alkuperäisen tarkoituksen mukainen käyttö edellyttää ihmisten erilaisuuden huomioimista ja henkistä kypsyyttä. Sitä ei myöskään voi soveltaa rangaistuksissa.