tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Murazzano (juusto)

Murazzano on italialainen lampaanmaitojuusto.
Nimensä mukaisesti juusto on peräisin Murazzanon kaupungista Italian Piemonten Alta Langan alueella. Lampaanmaitojuustoa tiedetään valmistetun alueella jo pitkään. Plinius vanhempi mainitsee kelttien valmistaneen juustoa teoksessaan "Naturalis historia". Historiallisen juuston yhteys nykyisenkaltaiseen Murazzano-juustoon ei ole kuitenkaan näyttöä. Joka tapauksessa alueen naisten oli tapana mkyydä juustonsa Murazzanon torilla, josta juustoa päätyi edelleen esimerkiksi Torinoon. Nykyisin juustolla on EU:n suojattu alkuperäsnimitys.
Murazzano-juustoa valmistetaan nykyisesti suojatun alkuperäisnimityksen mukaisesti yhteensä noin viidelläkymmenellä paikkakunnalla Piemontessa. Juuston valmistukseen käytetään "Pecora delle Langhe"-nimistä lammasrotua, joka on nykyisin uhanalainen. Juustoa valmistettaessa juustomassa leikellään pieniksi kappaleiksi ja kuivatetaan "fascelle"-nimisissä muoteissa. Vuorokauden jälkeen juusto suolataan ja se kypsyy vielä 4–10 päivää.
Valmis juusto on 10–15 cmleveä ja 3–4 cm korkea litteä juustokiekko. Tuoreeltaan juustolla ei ole lainkaan kuorta, mutta ajan kuluessa sille mkuodostuu kellertävä kalvo. Juusto on sisältään valkoista ja pehmeää. Maku on aluksi makea muuttuuen suolaisemmaksi ja voimakkaammaksi juuston vanhetessa.
Zheng Dongmei

Zheng Dongmei (, s. 23. joulukuuta 1967 Hebei) on kiinalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Zheng saavutti Kiinan naisten maajoukkueessa olympiahopeaa Barcelonassa 1992 ja MM-hopeaa Australiassa 1994. Lisäksi hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon muun muassa Atlantan kesäolympialaisissa 1996 ja Saksan MM-kilpailuissa 1998.
Dmitri Stukalov

Dmitri Stukalov (2. toukokuuta 1951 Leningrad) on entinen venäläinen yleisurheilija, joka kilpaili 400 metrin aitajuoksussa. Hän edusti aktiiviaikoinaan Neuvostoliittoa ja seuratasolla Leningradin Dynamoa.
Stukalov aloitti kansainvälisen kilpailu-uransa vuoden 1968 nuorten EM-kisoissa, joissa hän saavutti pronssia. Kahden vuoden kuluttua, kesällä 1970, Stukalov voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuden ja saavutti vuoden 1970 kesäuniversiadeissa pronssia. Seuraavan vuoden Helsingin EM-kisoissa tuli myös pronssia Ranskan Jean-Claude Nalletin ja DDR:n Christian Rudolphin takana.
Stukalov voitti Neuvostoliiton mestaruuden kesällä 1973 ja samana vuonna universiadimestaruuden. Vuoden 1974 EM-kisoissa Roomassa hän ei pystynyt uusimaan mitaliasijoitusta, vaan jäi viidenneksi. Tähän aikaan paras Neuvostoliiton edustaja oli valkovenäläinen Jevgeni Gavrilenko. Niinpä Stukalov ei saavuttanut enää Neuvostoliiton mestaruutta, vaan sijoittui vuosina 1975-79 viisi kertaa hopealle. Vuoden 1976 Montrealin olympialaisista tuli Stukaloville ainoa olympiaedustus. Kisoissa hän eteni aina välieriin sijoittuen erässään viidenneksi. Lisäksi hän oli mukana Neuvostoliiton 4 x 400 metrin viestijoukkueessa, joka jäi kuitenkin alkueriin. Vuoden 1978 EM-kisoissa Stukalov saavutti parhaan kansainvälisen sijoituksensa sijoittuessaan kauden parhaallaan hopealle Länsi-Saksan Harald Schmidin voittaessa ja maanmies Vasili Arhipenkon sijoittuessa pronssille.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Slovakian presidentinvaalit 2019

Slovakian presidentinvaalien 2019 ensimmäinen kierros järjestettiin Slovakiassa 16. maaliskuuta, ja toinen kierros 30. maaliskuuta 2019. Istuva presidentti Andrej Kiska ei pyrkinyt toiselle kaudelle. Vaalien ensimmäisellä kierroksella oli 15 ehdokasta. Toiselle kierrokselle etenivät kaksi eniten ääniä saanutta ehdokasta: Progressiivinen Slovakia -puolueen Zuzana Čaputová ja Smer-SD-puolueelta tukea saanut, mutta sitoutumattomana ehdolle asettunut Maroš Šefčovič.
Čaputová valittiin presidentiksi 58,4 prosentin ääniosuudella, Šefčovičin saadessa 41,6 prosenttia äänistä. Čaputovásta tulee maansa kaikkein nuorin, ja ensimmäinen naispuolinen, presidentti astuessaan virkaan 15. kesäkuuta 2019.
Äänestämininen.
Vaalien ensimmäisellä kierroksella äänioikeuttaan käytti 2 158 859 slovakkia, mikä oli 48,74 prosenttia kaikista äänioikeutetuista. Toisella kierroksella äänestysaktiivisuus laski 41,79 prosenttiin, kun 1 847 417 ihmistä äänesti.
Zheng Xiulin

Zheng Xiulin (, s. 21. heinäkuuta 1966 Shenyang) on kiinalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Zheng saavutti Kiinan naisten maajoukkueessa olympiahopeaa Barcelonassa 1992. Lisäksi hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon muun muassa Malesian MM-kilpailuissa 1990.
Goldman-ympäristöpalkinto

Goldman-ympäristöpalkinto on Goldman-säätiön myöntämä palkinto. Se jaetaan vuosittain kuuden eri mantereen ympäristöaktivistille. Palkintoa kutsutaan toisinaan englanniksi lempinimellä "Green Nobel" eli "vihreä Nobel". Palkinto sisältää rahallisen tunnustuksen, joka oli vuonna 2019 suuruudeltaan 200 000 Yhdysvaltain dollaria.
Palkinto perustettiin vuonna 1989 ja jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1990. Vuoden 2024 palkitut olivat Sinegugu Zukulu ja Nonhle Mbuthuma Afrikasta, Alok Shukla Aasiasta, Teresa Vicente Euroopasta, Murrawah Maroochy Johnson Australiasta, Andrea Vidaurre Pohjois-Amerikasta sekä Marcel Gomes Etelä- ja Keski-Amerikasta.
Kalastaja ja maantieteilijä Tero Mustonen sai vuonna 2023 ensimmäisenä suomalaisena palkinnon.
Liaoningosaurus

Liaoningosaurus (nimen merkitys: ”Liaoningin lisko”) on sukupuuttoon kuollut panssariselkiin kuuluva dinosaurussuku, joka eli varhaisliitukauden Barrême- ja Apt-vaiheilla. Ainoa kuvattu laji on "Liaoningosaurus paradoxus", ja sen fossiileja on löydetty Liaoningin maakunnasta Koillis-Kiinasta.
"Liaoningosauruksen" tunnetut jäänteet kuuluvat kahdelle hyvin pienelle poikaselle. Näistä holotyyppiyksilö on lähes täydellinen, noin 34 senttiä pitkä luuranko, joka kuvattiin vuonna 2001. "Liaoningosaurus" on merkittävä löytö, sillä panssariselkien poikasten jäänteet ovat hyvin harvinaisia. Luurankojen perusteella on kuitenkin vaikea päätellä, miltä eläin on täysikasvuisena näyttänyt. "Liaoningosauruksen" vatsa ja lantio olivat hyvin leveät, ja vatsaa peitti suuri luulaatta, jollaista ei ole tavattu millään muulla dinosauruslajilla. Sen sijaan selkäpuolella sillä oli panssaria vain niskassa. Kallo oli raskaasti panssaroitu ja pitkänomainen. Jaloissa oli suuret kynnet.
Yleensä kaikkia panssariselkiä on pidetty kasvinsyöjinä, mutta "Liaoningosauruksen" vatsasta löytyneiden jäänteiden perusteella sen ravintoon on saattanut kuulua myös kalaa. "Liaoningosauruksen" elinympäristöä olivat luultavasti vesistöiset metsät. Talvet olivat alueella viileät, ja lunta oli jonkun verran.
Han Ying

Han Ying (s. 29. huhtikuuta 1983) on saksalainen, kiinalaissyntyinen pöytätennispelaaja, joka on saavuttanut olympiahopeaa ja voittanut kolme Euroopan-mestaruutta joukkuekilpailussa. Kaksinpelissä ja nelinpelissä hän on yltänyt EM-pronssille.
Han syntyi Kiinassa ja sai Saksan kansalaisuuden vuoden 2010 tienoilla. Hän voitti Schwechatin EM-kilpailuissa 2013 kultaa joukkuekilpailussa ja saavutti pronssia kaksinpelissä. Vuonna 2014 joukkueiden Euroopan-mestaruuksista kilpailtiin Lissabonissa ja Han kuului Saksan kultamitalijoukkueeseen. Jekaterinburgin EM-kilpailuissa 2015 Han voitti kolmannen kerran kultaa joukkuekilpailussa ja saavutti Irene Ivancanin parina pronssia nelinpelissä. 
Rio de Janeiron olympialaissa 2016 Han saavutti hopeaa joukkuekilpailussa kultamitalien mennessä Kiinaan. Kaksinpelissä hän hävisi puolivälierissä Kiinan Ding Ningille. Luxemburgin EM-kilpailuissa 2017 Han saavutti joukkuekilpailussa hopeaa Romanian viedessä voiton.
Han on maailmanrankingissa sijoittunut parhaimmillaan seitsemänneksi elo-lokakuussa 2016 sekä tammi- ja huhtikuussa 2017.
Kamma Rahbek

Karen Margrethe ”Kamma” Rahbek (o.s. Heger, 19. syyskuuta 1775 Kööpenhamina – 21. tammikuuta 1829 Frederiksberg) oli tanskalainen kirjallisuussalongin pitäjä. Hän kävi laajaa kirjeenvaihtoa tanskalaisten kulttuurivaikuttajien kanssa.
Rahbekin isä oli hovioikeuden asessori Hans Heger. Kammalla oli useita sisaruksia, muun muassa kirjastonhoitaja Carl Heger ja näyttelijä ja kirjailija Stephan Heger. Kutsumanimi "Kamma" oli lähtöisin hänen pikkusisareltaan Christianelta, joka kutsui lapsena Karen Margarethea sillä nimellä. Kamma Heger oli nuoresta lähtien kiinnostunut monista asioista ja lisäksi lahjakas. Hän osasi jo kymmenvuotiaana englantia ja otti piirustustunteja nuorelta Bertel Thorvaldsenilta. Kamma Hegerin uskonnollisuus oli peräisin "superintendentti" Jacob Georg Christian Adlerilta, ja myöhemmin häneen vaikutti suuresti piispa Jakob Peter Mynster.
Vuonna 1798 Kamma Heger avioitui kirjailija Knud Lyne Rahbekin kanssa. Viiden vuoden kuluttua avioitumisestaan he ostivat Kööpenhaminan esikaupungista Frederiksbergista talon nimeltä ”Bakkehuset”, joka on nykyään museona. Rahbekit järjestivät kotonaan säännöllisesti iltajuhlia, joihin osallistuivat muun muassa Kamma Rahbekin sisaren mies Adam Oehlenschläger, Jens Baggesen, Sophie Ørsted, Poul Martin Møller, Nikolai Frederik Severin Grundtvig, Bernhard Severin Ingemann, Hans Christian Andersen ja Peter Oluf Brøndsted. Vuosien 1802 ja 1804 välillä heidän luonaan asui tuolloin kymmenvuotias Johan Ludvig Heiberg, jonka vanhemmat asuivat erillään.
Englantilaisten vallatessa Tanskan vuonna 1807 Bakkehuset oli jätettävä vähäksi aikaa. Vuodesta 1813 lähtien Rahbekien ystäviin kuuluivat Christian Molbech ja Erich Christian Werlauff, joista jälkimmäisen kanssa käyty kirjeenvaihto käsittää yli 300 kirjettä. Vuodesta 1815 Rahbekit kävivät kirjeenvaihtoa erityisesti Adolph Engelbert Boyen kanssa. Vuosina 1823–1824 Bakkehusetin vieraana oli Poul Martin Møller, jota Kamma Rahbek kutsui ”pojistaan rakkaimmaksi ja loistavimmaksi”.
Kamma Rahbek kärsi sydänvaivoista, joutui vuoteenomaksi vuonna 1828 ja kuoli vuonna 1829. Hänen miehensä Knud Lyne Rahbek menetti elämänhalunsa ja kuoli 70-vuotiaana vuonna 1830.
Lena Sisula-Tulokas

Lena Margareta Valentina Sisula-Tulokas (o.s. "Sisula"; s. 15. marraskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen oikeustieteen tohtori ja Helsingin yliopiston siviilioikeuden emeritaprofessori.
Sisula kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1964 (Laurellska skola). Hän valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi 196x ja lisensiaatiksi 1971. Oikeustieteen tohtoriksi Sisula-Tulokas valmistui 1985. Hänen ruotsinkielinen väitöskirjansa (1985) käsitteli matkustajaliikenteen viivästymiskorvauksia ja oli otsikoitu "Dröjsmålsskador vid passagerartransport". Hän on ollut Helsingin yliopiston dosentti (1987–1998) ja Svenska handelshögskolanin dosentti (1993–). 
Sisula-Tulokas työskenteli Helsingin yliopiston assistenttina ja yliassistenttina (xx–1987), Åbo Akademin merioikeuden apulaisprofessorina (1987–1998), Svenska handelshögskolanin tilapäisenä kauppaoikeuden professorina (1990–1995), ja tilapäisenä professorina (1992), virkaatekevänä kauppaoikeuden professorina Helsingin kauppakorkeakoulussa (1997). Sivutoimenaan hän on toiminut Vakuutuslautakunnan puheenjohtajana (1997–). Hän oli vieraileva professori Firenzen yliopistossa Italiassa (1999) ja Paul Cezannen yliopistossa Ranskassa (Université Paul Cézanne Aix-Marseille III, 2005). 
Sisula-Tulokas on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1999 ja Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 2001.
Sisula-Tulokas on ollut vuodesta 1980 naimisissa oikeustieteen tohtori, oikeusneuvos Mikko Tulokkaan kanssa.
Mikä ihminen on

Mikä ihminen on? on Matti Puolakan vuonna 1982 ilmestynyt kirja, jossa esitetään systemaattinen marxilaisen filosofian kritiikki. Siinä on myös Mao Zedongin filosofian kritiikin kautta etsitty syitä Kiinan kulttuuri­vallan­kumouksen – ja samalla kaikkien sosialismin muotojen – epäonnistumiseen. 
Kirja ei ilmestyessään juurikaan herättänyt kiinnostusta. Tiedonantaja julkaisi siitä arvion, jossa todettiin: 
”Vaikka kaikki muut maolaisuuden teesit heittävätkin kuperkeikkojaan Puolakan kirjassa, on sentään yksi asia, joka on jäänyt ennalleen: kielteinen suhtautuminen Neuvostoliittoon, kommunisteihin ja marxismi-leninismiin. Neuvostoliitossa valta on muka ’uuden porvariston’ käsissä, kommunististen puolueiden strategia ja taktiikka on väärä ja marxismi-leninismiä on radikaalisti ’uudistettava’.”
Shan Xiaona

Shan Xiaona (s. 18. tammikuuta 1983) on saksalainen, kiinalaissyntyinen pöytätennispelaaja, joka on saavuttanut olympiahopeaa ja voittanut kolme Euroopan-mestaruutta joukkuekilpailussa. Kaksinpelissä hän on yltänyt kerran ja nelinpelissä kahdesti EM-hopealle.
Shan syntyi Kiinassa ja sai Saksan kansalaisuuden vuoden 2010 tienoilla. Hän voitti Schwechatin EM-kilpailuissa 2013 kultaa joukkuekilpailussa sekä saavutti hopeaa kaksinpelissä ja Zhenqi Barthelin parina nelinpelissä. Vuonna 2014 joukkueiden Euroopan-mestaruuksista kilpailtiin Lissabonissa ja Shan kuului Saksan kultamitalijoukkueeseen. Jekaterinburgin EM-kilpailuissa 2015 Shan voitti kolmannen kerran kultaa joukkuekilpailussa.
Rio de Janeiron olympialaissa 2016 Shan saavutti hopeaa joukkuekilpailussa kultamitalien mennessä Kiinaan. Budapestin EM-kilpailuissa 2016 hän saavutti nelinpelissä Petrissa Soljan parina hopeaa heidän hävittyään loppuottelussa toiselle saksalaisparille. Luxemburgin EM-kilpailuissa 2017 Shan saavutti joukkuekilpailussa hopeaa Romanian viedessä voiton.
Shan on maailmanrankingissa sijoittunut parhaimmillaan 12:nneksi maaliskuussa 2017.
Petrissa Solja

Petrissa Solja (s. 11. maaliskuuta 1994) on saksalainen pöytätennispelaaja, joka on saavuttanut olympiahopeaa ja MM-pronssia sekä voittanut neljä Euroopan-mestaruutta.
Solja nousi arvokisamitaleille Schwechatin EM-kilpailuissa 2013 voittamalla kultaa nelinpelissä Sabine Winterin parina sekä joukkuekilpailussa Wu Jiaduon, Han Yingin, Shan Xiaonan ja Kristin Langin kanssa. Vuonna 2014 joukkueiden Euroopan-mestaruuksista kilpailtiin Lissabonissa ja Solja kuului Saksan kultamitalijoukkueeseen. Jekaterinburgin EM-kilpailuissa 2015 hän voitti kolmannen kerran kultaa joukkuekilpailussa.
Rio de Janeiron olympialaissa 2016 Solja saavutti hopeaa joukkuekilpailussa kultamitalien mennessä Kiinaan. Kaksinpelissä hän hävisi ensimmäisen ottelunsa Pohjois-Korean Ri Myong-Sunille. Budapestin EM-kilpailuissa 2016 Solja saavutti parinsa Shan Xiaonan kanssa hopeaa nelinpelissä heidän hävittyään loppuottelussa toiselle saksalaisparille. Düsseldorfin maailmanmestaruuskilpailuissa 2017 Solja saavutti sekanelinpelissä pronssia kiinalaisen parinsa Fang Bon kanssa. Budapestin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti sekanelinpelissä pronssia parinaan maanmiehensä Patrick Franziska.
Solja on maailmanrankingissa sijoittunut parhaimmillaan 13:nneksi maalis-, huhti- ja kesäkuussa 2016 sekä maaliskuussa 2017.
Sebastian Bieniek

Sebastian Bieniek (1975 Czarnowasy, Puola – 9. helmikuuta 2022) oli saksalainen taiteilija, elokuvaohjaaja ja kirjailija. Hänen taiteenaloihinsa kuuluivat maalaus, valokuvaus, esitys, kuvanveistoveisto, kirjoittaminen ja video. Häntä luonnehdittiin kiinnostavaksi uudeksi tulokkaaksi Berliinin nykytaiteen piireissä. Hänen teoksiaan ovat muun muassa Bieniek-Face, Bieniek-Hand, Bieniek-Text, Bieniek-Paint, Bieniek-Body ja Bieniek-Set. Bieniekin epäillään panneen internetissä liikkeelle monia salaliittoteorioita ja perustaneen Qanon-liikkeen seuraajia houkuttelevan disinformaatiota levittävän verkoston Sabmykin. Bieniekin kuoli keuhkoverenvuotoon yllättäen 9. helmikuuta 2022.
Elämäkerta.
Bieniek muutti Puolasta vuonna 1989 Saksaan. 1996–2001 hän opiskeli taidetta ja elokuvaohjausta Berliinissä.
Unaco

Unaco eli UNACO, the United Nations Anti-Crime Organization, on kuvitteellinen Yhdistyneiden kansakuntien (YK) alainen järjestö, jonka ideoi Alistair MacLean.
Alistair MacLean sai vuonna 1980 elokuvayhtiöltä toimeksiannon tehdä sarjan käsikirjoituksia, joiden pohjalta tehtäisiin elokuvia. Käsikirjoitusten yhdistäväksi tekijäksi MacLean loi YK:n alaisen rikollisuudentorjuntaorganisaation Unacon. MacLean itse ei kirjoittanut tarinoita valmiiksi vaan hahmotteli niille kehyskertomukset, joiden pohjalta muut sitten viimeistelivät ne. Tarinoista kolme muokattiin elokuviksi ja kymmenen kirjoitettiin romaaneiksi. Kahden ensimmäisen tarinan puhtaaksikirjoituksesta vastasivat BBC:n toimittaja John Edwards ja Dennis Frost salanimellä John Dennis. Muutama vuosi myöhemmin Alastair MacNeill kirjoitti MacLeanin käsikirjoitusten pohjalta kuusi romaania ja kahteen niistä myös elokuvakäsikirjoituksen. 1990-luvun lopussa Hugh Miller kirjoitti vielä viimeiset kaksi romaania.
Unacon historia.
Jokaisen MacLeanin kirjoittaman hahmotelman alussa toistetaan Unacon syntyhistoria. Sen mukaan vuoden 1979 syyskuussa YK:n pääsihteeri toimi puheenjohtajana kokouksessa, jossa oli edustettuna 46 tärkeimmäksi katsottua valtiota. Kokouksessa päätettiin perustaa YK:n alainen virasto, jonka tarkoituksena olisi ehkäistä ja neutraloida kansainvälisten rikollisten ja rikollisjärjestöjen toimintaa. Unaco muodostaisi muutamista henkilöistä koostuvia iskuryhmiä, joille valitaan johtaja. Hän koordinoisi iskuryhmien operaatioita Unacon komentajan kanssa yhteistyössä muiden kansallisten turvallisuuspalveluiden kanssa.
Henkilöhahmot.
Henkilöhahmot pysyivat nimiltään samana sekä John Dennisin että Alastair MacNeillin kirjoissa, mutta MacNeill muutti heidän taustansa. Philpottista tuli skotti ja entinen Scotland Yardin päällikkö. Grahamin CIA-tausta häivytettiin ja hänet värvättiin suoraan Delta Forcesta. Carverista tehtiin Sorbonnen yliopistosta valmistunut kielitieteilijä, joka värvättiin Unacoon FBI:n palveluksesta. Whitlockista tehtiin 44-vuotias kenialainen, joka oli kouluttautunut Englannissa ja palannut sitten kotimaansa sotilastiedustelun palvelukseen ennen värväämistään Unacoon.
De Havilland Canada Sparrow

de Havilland Canada Sparrow (myös Czerwiński Sparrow ja de Havilland Canada glider) oli kanadalainen puurakenteinen harjoituspurjelentokone, jonka suunnitteli puolalainen lentokonesuunnittelija Wacław Czerwiński.
Historia.
Kanadan purjelentotoiminta oli toisen maailmansodan alkuvuosina varsin pienimuotoista. Pieni joukko paikallisen lentokonevalmistaja de Havilland Canadan (DHC) työntekijöitä päätti perustaa yhtiön hyväksynnällä perustaa oman purjelentokerhon. Ryhmä arveli maan asevoimien näkevän purjelentotoiminnan edistämisen hyvässä valossa. Kerhon perustamista johti sodan alla Puolasta Kanadaan muuttanut lentokonesuunnittelija Wacław Czerwiński, joka suunnitteli ulkomuistista kerhon ensimmäisen Sparrow-purjelentokoneen, joka oli klooni Czerwińskin Puolassa ennen sotaa suunnittelemasta WWS.1 Salamandra -harjoituspurjelentokoneesta. Koneen rakennepiirustukset piirrettiin DHC:n piirustuskonttorin työntekijöiden vapaa-ajalla, joskin DHC ja joukko muita yrityksiä avusti koneprojektia lahjoittamalla tarvittavia mittareita ja laskutelineen.
Sparrow’n ensilento tehtiin elo-syyskuun vaihteessa vuonna 1942. Lentoonlähtö tapahtui lentokonehinauksella, ja kone vapautettiin 420 metrissä. Sparrow saavutti kaksituntisen ensilentonsa aikana 1 770 metrin lakikorkeuden.
Rakenne.
Sparrowin suunniteltiin Salamandran tapaan koulutuskäyttöä silmällä pitäen. Kone oli siipikonfiguraatioltaan ylätaso ja siipi oli yksisalkoinen, ja sen uloin kolmannes kapeni tasaisesti kärkeä kohti. Kärki oli muodoltaan pyöristetty. Siipi oli pinnoitettu johtoreunasta pääsalkoon vanerilla ja siitä jättöreunaan kankaalla. Kangaspinnoitteiset siivekkeet kattoivat merkittävän osan siiven tasaisesti kapenevasta osasta ja toimivat pienellä differentiaalilla. Siipi oli asennettu vaneripintaisenohjaamon takaiselle korokkeelle. Siipi oli tuettu kahdella puomilla rungon alaosaan.
Peräsin liittyi runkoon ja siipeen Salamandran tapaan kahdella puupuomilla. Vaneripintainen sivuvakain ja kangaspintainen korkeusvakain kiinnittyivät ylempään puomiin. Sivuvakaimen evä jatkui korkeusperäsimen alle aina alempaan puomiin. Korkeusperäsin oli siiven tapaan tuettu perärungon alaosaan kiinnittyvillä puomeilla, minkä lisäksi koneessa käytettiin vaijereita sivuttaisvärähtelyjen poistoon. Päälaskuteline koostui runkoon kiinnittyneestä laskeutumissuksesta ja sen päähän runkoon asennetusta pyörästä. Koneen perässä oli lisäksi oma pienempi suksensa, ja siipiin oli asennettu metallilankasilmukat, jotka suojasivat niitä laskeutumisen yhteydessä.
Franciska Sundholm

Franciska Sundholm (o.s. Diehl; s. 16. lokakuuta 1937 Helsinki) on suomalainen kemisti, filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston polymeerikemian emeritaprofessori. Hän on ollut eläkkeellä vuodesta 2000. Häntä on luonnehdittu intohimoiseksi kemian tutkijaksi.
Diehl kirjoitti ylioppilaaksi 1955 Töölön ruotsinkielisestä yhteiskoulusta (Tölö svenska samskola). Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1960, lisensiaatiksi 1965 ja tohtoriksi 1970. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1969) oli otsikoitu "EPR studies of compounds related to lignin. 5, The cation radical of coniferyl alcohol". Hän oli Helsingin yliopiston dosentti vuosina 1971–1988 ja Teknillisen korkeakoulun dosentti 1974–1998.
Hän työskenteli Helsingin yliopistossa assistenttina (1959–1969) ja virkaatekevänä apulaisprofessorina (1971–1979). Tästä ajasta hän oli Jyväskylän yliopiston professorin viransijaisena (1973) ja Teknillisen korkeakoulun professorin viransijaisena (1974), Helsingin yliopiston amanuenssina ja virkaatekevänä professorina (1976–1987). Vuosina 1988-2000 hän oli polymeerikemian professori. Hän työskenteli myös ulkomailla: tutkijana Britanniassa Southamptonin yliopistossa (1970 ja 1982), Ranskassa (ydintutkimuskeskus CEN Grenoble, 1975) ja Neuvostoliitossa Moskovassa (Chemical Physics Moscow, 1976).
Sundholm on toiminut monissa valtiollisten elinten asiantuntija- ja luottamustehtävissä. Hänen tieteellinen tuotantonsa käsittää noin 250 (toisen lähteen mukaan lähes 300) julkaisua orgaanisen kemian, fysikaalinen kemian, polymeerikemian tai genealogian alalta.
Sundholm on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1988.
Franciska Sundholmin puoliso (1960–) on fysikaalisen kemian professori Göran Sundholm.
Iivari Koivisto

Kaarlo Iivari Koivisto (19. maaliskuuta 1894 Kurikka – 19. joulukuuta 1946 Ilmajoki) oli suomalainen pankinjohtaja, joka oli yksi Lapuan liikkeen johtohahmoista. 
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Koivisto toimi Suomen sisällissodassa Isonkyrön suojeluskunnan päällikkönä. 1920-luvulla hän oli Isossakyrössä pankinjohtajana, kunnes muutti Ilmajoelle Kansallis-Osake-Pankin konttorinjohtajaksi vuonna 1926. Huhtikuussa 1930 Koivisto valittiin Lapualla pidetyssä kokouksessa kommunisminvastaisen kansanliikkeen johtoon yhdessä Vihtori Kosolan ja Vihtori Herttuan kanssa, mitä pidetään myös Lapuan liikkeen syntyhetkenä. Vuosina 1931–1932 hän oli "Lapuan päiväkäsky" -lehden päätoimittaja yhdessä Kustaa Latvalan kanssa. 
Helmi–maaliskuussa 1932 Koivisto oli yksi Mäntsälän kapinan pääorganisoijista. Vallankaappausyrityksen epäonnistuttua hän oli vangittuna lokakuuhun saakka, ja marraskuussa 1932 Koivisto sai Turun hovioikeudelta vapauttavan tuomion, kun hänen syytteitään ei pystytty näyttämään toteen. Koivisto oli myös syytteessä kesällä 1931 tehdyistä porilaisten kommunistien kyydityksistä, sekä sisäasainministerin halventamisesta syyskuussa 1931 Lapuan työväentalon ovien kiinninaulaamisen yhteydessä pitämästään puheesta. Jälkimmäisen syytteen nostamisessa sovellettiin Lapuan liikkeen itse aikaansaamia kommunistilakeja.
Lapuan liikkeen lakkauttamisen jälkeen Koivisto oli mukana järjestön seuraajaksi perustetun Isänmaallisen Kansanliikkeen toiminnassa.
Paul Danielsson

Paul Berndt Danielsson (21. lokakuuta 1891 Turku – 22. helmikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen pappi ja opettaja.
Danielsson kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1909 ja opiskeli Helsingin yliopistossa. Hänet vihittiin papiksi 1912, jonka jälkeen Danielsson täydensi opintojaan Tübingenin yliopistossa vuonna 1914. Hän työskenteli Suomen Nuorten Kristillisen Liiton matkasihteerinä 1915–1917, Inkoon kappalaisena 1917–1925, Purmon kirkkoherrana 1925–1935 sekä Turun klassillisen lyseon uskonnon ja filosofian lehtorina 1936–1956.
Danielsson kuului Inkoon suojeluskuntaan ja toimi sisällissodan jälkeen Tammisaaren vankileirin kasvatusosaston johtajana. Vuodet 1926–1932 hän oli Vaasan suojeluskuntapiirin kenttäpappina Danielson oli myös Inkoon kunnanvaltuuston jäsen 1920–1925 ja Purmon kunnanvaltuuston jäsen 1926–1932.
1930-luvulla Danielsson vaikutti äärioikeistolaisessa Lapuan liikkeessä. Hän oli sen ruotsinkielisiä johtohahmoja, ja piti järjestön suomenruotsalaisille kannattajille suunnatun puheen heinäkuussa 1930 järjestetyllä talonpoikaismarssilla.
Paul Danielssonin poika oli kemisti Ingvar Danielsson.
Liisa Steinby

Liisa Johanna Steinby (2007 asti "Saariluoma", o.s. "Kallio"; s. 13. lokakuuta 1952 Turku) on suomalainen kirjallisuudentutkija. Hän on Turun yliopiston yleisen kirjallisuustieteen emeritaprofessori.
Elämä ja ura.
Kallio kirjoitti ylioppilaaksi Turun Puolalan yhteislyseosta vuonna 1971. Hän opiskeli ensin Turun yliopistossa, jossa suoritti luonnontieteen kandidaatin tukinnon biokemian alalla vuonna 1973 ja valmistui filosofian maisteriksi humanistisesta tiedekunnasta vuonna 1978. Filosofian tohtoriksi Saariluoma valmistui Joensuun yliopistosta vuonna 1985 saksankielisellä väitöskirjalla "Die Erzählstruktur des frühen deutschen Bildungsromans : Wielands "Geschichte des Agathon", Goethes "Wilhelm Meisters Lehrjahre"". Saariluoma on opiskellut myös Saksassa, Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Hän on ollut Joensuun yliopiston kirjallisuuden dosentti vuodesta 1987 ja Oulun yliopiston kirjallisuuden dosentti vuodesta 1994.
Saariluoma toimi Oulun yliopiston kirjallisuustieteen professorina vuosina 1991–1994. Vuonna 1994 hänet nimitettiin Turun yliopiston yleisen kirjallisuustieteen professoriksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2018.
Steinby on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2015.
Yksityiselämä.
Steinbyn puoliso (vuodesta 2007) oli marraskuussa 2021 kuollut professori Magnus Steinby.
Onterviot

Onterviot ("Myagrum") on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin yksi laji: ontervio ("Myagrum perfoliatum"). Sen lisäksi sukuun on kuvattu useampia muitakin lajeja, mutta niitä on sijoitettu toisiin sukuihin tai todettu samoiksi lajeiksi joidenkin aiemmin kuvattujen lajien kanssa. Muutaman ontervioiden sukuun sijoitetun lajin taksonominen asema on edelleen epäselvä.
Onterviot ovat yksivuotisia ja kaljuja ruohovartisia kasveja. Niiden varret ovat tavallisesti haaraisia ja kasvutavaltaan pystyjä. Lehdet ovat yleisesti ottaen harmaanvihreitä ja pitkänpuikeita. Alimmat lehdet ovat ruodillisia ja niiden muoto vaihtelee puikeasta pariliuskaiseen. Varsilehdet ovat ruodittomia, pitkänsuikeita, hammas- tai sahalaitaisia ja sepiviä. Kukkien terälehdet ovat kalvaankeltaisia. Hedelminä olevat lidut ovat leveitä ja kolmilokeroisia. Lokeroista kaksi ylintä ovat tyhjiä, mutta alin sisältää yhden siemenen. Lidut putoavat aukeamattomina.
Sukuun kuuluvaa onterviota ("Myagrum perfoliatum") on tavattu Suomessa ja Ruotsissa satunnaisesti.
Ontervio

Ontervio ("Myagrum perfoliatum") on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon, ontervioiden ("Myagrum") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen ja kalju ruohovartinen kasvi, joka on tunnistettavissa helposti litujensa ulkonäön perusteella. Ontervio on mahdollisesti sukunsa ainoa laji.
Ontervio voi kasvaa noin 20 cm korkeaksi ja sen varsi on kasvutavaltaan pysty sekä tavallisesti haaroittunut. Lehdet ovat harmaanvihreitä ja pitkänsuikeita. Tyvilehdet ovat ruodillisia sekä hammaslaitaisia tai pariliuskaisia, ja varsilehdet ruodittomia, pitkänsuikeita, sepiviä sekä hammas- tai sahalaitaisia. Ontervion kukat ovat pieniä. Kukkien terälehdet ovat noin 3 mm pitkiä ja kalvaankeltaisia. Ontervio kukkii heinä–elokuussa. Hedelmäperät ovat melko lyhyitä ja paksuja. Hedelminä olevat lidut ovat lyhyitä, kolmilokeroisia ja aukeamattomia. Kussakin lidussa on vain yksi siemen.
Suomessa ja Ruotsissa onterviota tavataan satunnaisesti.
Ontervion tieteellisen nimen lajinimi ("perfoliatum") tarkoittaa sepivää ja viittaa lajin varsilehtiin.
Zheng

Zheng -nimisiä henkilöitä ovat tai ovat olleet:
Luettelo Elisan entisistä brändeistä

Tämä on luettelo Elisan entisistä tytäryhtiöistä ja tuotemerkeistä sekä Elisaan sulautuneista yrityksistä. 
Entisiä tytäryhtiöitä ja tuotemerkkejä.
Radiolinja.
Radiolinja oli GSM-operaattori, joka perustettiin 1988. Radiolinja oli alun perin mukana suomalaisten paikallispuhelinyhtiöiden yhteenliittymässä, Finnetissä. Elisa hankki enemmistön Radiolinjasta 1998. Radiolinjan nimeksi muutettiin Elisa 2004 ja yhtiö sulautui Elisaan vuoden 2005 lopussa. Radiolinjan fuusiossa tapahtunutta Elisan itselleen suuntaamaa osakeantia käsiteltiin myös oikeudessa.
Saunalahti Group.
Saunalahden juuret ulottuvat vuoteen 1998, jolloin kolme keskikokoista Internet-operaattoria (DLC Data Link Connection, SciFi ja Nettilinja) yhdistyivät. Yhtiön nimeksi piti alun perin tulla Nettilinja, mutta siitä tulikin Saunalahden Serveri Oy. Nimi vaihtui vuonna 2000 Jippii Groupiksi ja vuonna 2003 Saunalahti Group Oyj:ksi. Elisa osti Saunalahti Groupin vuonna 2005 ja veti yhtiön pois Helsingin pörssistä maaliskuussa 2006. Saunalahden tulos oli sitä ennen useana vuonna tappiollinen. Saunalahti sulautettiin emoyhtiöönsä Elisaan vuoden 2011 lopussa. Nykyään Elisa Saunalahti on Elisan brändi, jolla tarjotaan kuluttajille matkapuhelinliittymiä sekä mobiili- ja internetpalveluita. Lokakuussa 2014 Elisa ja Saunalahti saivat uuden yhteisen ilmeen.
EUnet Finland.
Suomessa EUnet-verkon toiminnasta vastasi vuoden 1992 loppuun asti Suomen UNIX-käyttäjäin yhdistys (FUUG) ry. Vuoden 1993 alusta alkaen verkon toiminnasta vastasi EUnet Finland Oy, jonka yksi omistajista FUUG oli. Saunalahti Group Oyj osti vuonna 2002 KPNQwest Finlandin, jonka liiketoiminnoista muodostettiin EUnet Finland konsernin sisällä. EUnet-nimi on historiallisista syistä käytössä myös joissakin muissa maissa toimivilla saman alan yrityksillä. Uusmyynti loppui 1. kesäkuuta 2006.
Kolumbus.
Kolumbus oli alkuaan Finnet-yhtiöiden Internet-liittymien tavaramerkki. Nimi valittiin ideana löytöretkeily ja uuden maailman löytäminen. Merkin alla myytiin myös muita Internet-palveluita kuten hakemisto- ja sähköisen kaupankäynnin palveluita, sovellusvuokrausta ja webmediatoteutuksia. Kolumbuksen web-portaalissa aloitti myös sittemmin Habbo Hoteliksi (nykyisin Habbo) muuttunut "Hotelli Kultakala" -niminen verkkopeli. Vuonna 2001 Kolumbus-liiketoiminta yhtiöitettiin Elisa-konsernin tytäryhtiöksi nimellä "Kolumbus Oy". 
Kuitenkin jo vuonna 2002 Kolumbuksen nimeksi tuli Elisa Internet. Kolumbuksen slogan oli "Internet on pyöreä!" vuosina 1999–2003.
Vuonna 2004 Kolumbus-tuotemerkki tuotiin markkinoille uudelleen. Tällä kertaa kyseessä oli Elisan GSM-verkossa toimiva matkapuhelinliittymä, joka oli tarkoitettu halpaliittymämarkkinoille. Kolumbus-merkkisten matkapuhelinliittymien uusmyynti päättyi vuoden 2009 alussa. Kolumbus-tuotemerkki oli vielä 2013 kuitenkin edelleen käytössä vanhoilla matkapuhelinasiakkailla.
Appelsiini.
Appelsiini Finland Oy oli suomalainen IT-palvelutalo, jonka koko osakekannan teleoperaattori Elisa osti 5. marraskuuta 2010. Yritys assimiloitiin Elisaan lopullisesti 1.9.2018.
Gloriana Ranocchini

Gloriana Ranocchini (s. 1957) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut maansa kapteenivaltionhoitajana ensin 1. huhtikuuta – 1. lokakuuta 1984 ja 1. lokakuuta 1989 – 1. huhtikuuta 1990.
Iga Świątek

Iga Natalia Świątek (s. 31. toukokuuta 2001 Varsova) on puolalainen tennispelaaja. Hän nousi kaksinpelissä WTA-maailmanlistan ykkössijalle 4. huhtikuuta 2022. Nelinpelissä hän on ollut parhaimmillaan sijalla 29 helmikuussa 2022. Świątek on voittanut urallaan 22 WTA-turnausta kaksinpelissä, joista merkittävimpänä grand slam -voitot Ranskan avoimissa 2020, 2022, 2023 ja 2024 sekä Yhdysvaltain avoimissa 2022.
Tennisura.
Vuonna 2018 Świątek voitti Wimbledonin tennisturnauksen tyttöjen kaksinpelin. Hän voitti kultaa Kaja Juvanin parina tyttöjen nelinpelissä Buenos Airesin nuorten kesäolympialaisissa 2018. Vuonna 2019 Świątek eteni karsinnoista Australian avointen naisten kaksinpelin pääsarjaan. Hän voitti pääsarjan avauskierroksella Ana Bogdanin, mutta hävisi toisella kierroksella Camila Giorgille.
Świątek voitti vuoden 2020 Ranskan avoimen tennisturnauksen. Hän päihitti turnauksessa muun muassa neljännellä kierroksella turnauksessa ykköseksi sijoitetun ja maailmanlistan kakkosena olleen Simona Halepin erin 2–0 ja loppuottelussa neljänneksi sijoitetun Sofia Keninin. Świątek ei hävinnyt turnauksessa erääkään ja on ensimmäinen puolalainen grand slam -voittaja. Tämä oli samalla myös hänen ensimmäinen WTA-tason turnausvoitto.
Huhtikuussa 2022 Świątek nousi maailmanlistan ykkössijalle kaksinpelissä ensimmäisenä puolalaisena. Hän nousi ykkössijalle sen jälkeen, kun Ashleigh Barty ilmoitti lopettavansa uransa. Vuoden 2022 Ranskan avoimissa Świątek saavutti toisen grand slam -mestaruutensa. Świątek voitti 37 ottelua peräkkäin Dohasta Wimbledoniin asti, kunnes hävisi siellä Alizé Cornetille. Syyskuussa hän voitti Yhdysvaltain avoimet ensimmäistä kertaa urallaan.
Vuoden 2023 Australian avoimissa Świątek hävisi neljännellä kierroksella Jelena Rybakinalle. Dubain WTA 1000 -turnauksessa hän hävisi loppuottelussa Barbora Krejčíkoválle ja Indian Wellsin WTA 1000 -turnauksessa välierissä Rybakinalle. Huhtikuussa kuukauden tauon jälkeen pelikentille palannut Świątek voitti Stuttgartin WTA 500 -turnauksen päihitettyään loppuottelussa maailmanlistan kakkosen, Aryna Sabalenkan. Toukokuussa hän voitti Ranskan avoimet kolmannen kerran urallaan. Loppuottelussa hän voitti kolmieräisessä ottelussa Karolína Muchován.
Vuonna 2024 Świątek voitti neljännen kerran urallaan Ranskan avoimet. Loppuottelussa hän voitti Jasmine Paolinin suoraan kahdessa erässä. Pariisin olympialaisissa Świątek eteni naisten kaksinpelissä välieriin, jossa hän hävisi Zheng Qinwenille. Pronssiottelussa hän voitti Anna Karolína Schmiedlován ja saavutti Puolan historian ensimmäisen tennismitalin olympialaisissa.
Dopingtuomio.
Świątek sai vuonna 2024 kuukauden mittaisen kilpailukiellon trimetatsidiini-nimisestä sydänlääkkestä. Dopingnäyte otettiin kilpailun ulkopuolisessa testissä elokuussa 2024. Tenniksen etiikkaa valvovan elimen ITIA:n mukaan Swiatek oli käyttänyt melatoniinia uniongelmiin ja aikaerorasitukseen. Käry johtui lääkkeen kontaminaatiosta eli saastumisesta. Hän oli väliaikaisesti hyllytettynä syys-lokakuussa 2024, jolloin häneltä jäi pelaamatta kolme turnausta. Kilpailukielto päättyi 4. joulukuuta 2024.
Anna Santer

Anna Santer (s. 8. huhtikuuta 1975 Pieve di Cadore, Italia) on italialainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka kilpaili vuosina 1993–2006. Santer sijoittui vuoden 2006 naisten Nordic Ski Marathon Cupissa toiseksi. Hän on myös voittanut La Transjurassienne -maastohiihtokilpailun vuonna 2006 ajallaan 2:34:41.6. Hän on naimisissa ja asuu Cortina d'Ampezzossa, Pohjois-Italiassa.
Lucy Weber

Lucy McVitty Weber (s. 5. elokuuta 1952 New York) on yhdysvaltalainen poliitikko. Vuodesta 2006 alkaen Weber on kuulunut Yhdysvaltain demokraattiseen puolueeseen.
Moa Lundgren

Hedda (Moa) Emilia Lundgren (s. 14. huhtikuuta 1998 Uumaja, Ruotsi) on ruotsalainen maastohiihtäjä, joka kilpailee IFK Umeåssa. Hän saavutti hiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 sekä hiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 kultaa naisten sprintistä.
Spangenberg

Spangenberg on kaupunki Schwalm-Eder-Kreisin piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se sijaitsee noin 130 kilometriä Frankfurt am Mainista koilliseen ja noin 25 kilometriä Kasselista kaakkoon.
Maantiede.
Spangenberg sijaitsee Saksan väestöllisessä keskipisteessä. Myös Saksan maantieteellinen keskipiste on määrittelytavasta huolimatta lähellä. Eräs maantieteellisistä keskipisteistä on Niederdorla noin 50 kilometriä Spangenbergistä itään. Kaupungin halki virtaa 12-kilometrinen Essebachjoki, joka kuuluu Weserin vesistöön.
Historia.
Spangenbergin linnaa alettiin rakentaa 1235 kalkkikivikukkulalle nykyisen keskustan pohjoispuolelle. Linnan ympärille alkoi kasvaa kylä, joka sai kaupunkioikeudet 1309. Hessenin maakreivit käyttivät linnaa metsästyslinnanaan, ja kaupunki eli kukoistuskauttaan. Kolmikymmenvuotinen sota 1600-luvun alkupuolella oli tuhoisa myös Spangenbergille ja siitä toipuminen oli hidasta. 1700-luvulla kaupunki pääsi jaloilleen pellavantuotannon ansiosta. 1800-luvulla tuotanto kriisiytyi teollistumisen myötä. Tilalle tuli kenkien valmistus. Vuosisadan lopulla Spangenbergissä toimi yli 60 suutarinverstasta. Myös kenkien valmistus tyrehtyi alan teollistumiseen.
1900-luvun alkupuoliskolla Spangenbergiä koettelivat sodat, kansallissosialismi ja hyperinflaatio. Kaupungissa oli paljon juutalaisia, jotka myivät omistuksiaan ja pakenivat Adolf Hitleriä. Toisen maailmansodan aikana linnaa käytettiin sotavankileirinä ja kaupunkia pommitettiin pääsiäisenä 1945. Spangenbergin linna tuhoutui täysin ja sen jälleenrakennus kesti aina 1950-luvun loppuun. Suursodan jälkeen elinkeinoelämä kehittyi Saksan talousihmeen tahtiin. Spangenbergiin perustettiin muun muassa sahatarvikkeisiin erikoistunut Wilhelm Kullmann Sägenfabrik, joka on kaupungin suurin työnantaja. Vuoden 1971 kuntaliitosten yhteydessä Spangenbergiin liitettiin suuri määrä ympäristön maalaiskuntia ja kaupungin hallinnollisen alueen väkiluku yli kaksinkertaistui.
Talous ja liikenne.
Spangenbergin teollisuusyrityksiä ovat Wilhelm Kullmann Sägenfabrikin ohella muun muassa muovituotteita valmistavat VolaPlast ja Maplastic. Käsityöläisyys on niin ikään voimissaan.
Spangenbergin rautatieasema poistettiin käytöstä 1970-luvulla. Maantieliikenteen keskeinen väylä on Bundesstraße 487, joka muodostaa yhteyden BAB 7 -moottoritielle. BAB 7 kulkee Spangenbergin keskustan länsipuolitse. Lähimmät liittymät ovat Melsungen ja Malsfeld.
Keftolotsaani

Keftolotsaani (C23H30S2N12O8) on kefalosporiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina erityisesti muuten vaikeasti hoidettavien infektioiden hoitoon. 
Ominaisuudet.
Keftolotsaanin teho bakteereja vastaan perustuu siihen, että se estää bakteereja muodostamasta soluseinää. Aine tehoaa erityisesti gramnegatiivisiin bakteereihin kuten "Pseudomonas aeruginosa"-, "Escherichia coli"- ja "Klebsiella pneumoniae"-bakteereihin. Keftolotsaani tehoaa myös ESBL-entsyymiä eli laajakirjoista beetalaktamaasia tuottaviin bakteereihin. Usein sitä annostellaan yhdessä beetalaktamaasin estäjiin kuuluvan tatsobaktaamin kanssa, mikä parantaa keftolotsaanin tehoa. Keftolotsaanin teho grampositiivisiin bakteereihin on heikko. Lääkettä käytetään vaikeasti hoidettavan virtsatietulehduksen ja metronidatsolin kanssa vaikeiden vatsan bakteeri-infektioiden hoidossa. Keftolotsaani hyväksyttiin Yhdysvaltojen markkinoille 2014.
Keftolotsaanin haittavaikutuksia ovat tyypillisimmin pääkipu, oksentelu, huonovointisuus ja ripuli. Kefalosporiineille allergiset voivat saada yhdisteestä oireita.
Helen Sharman

Helen Sharman (s. 30. toukokuuta 1963 Sheffield, West Riding of Yorkshire, Englanti) on brittiläinen kemisti ja ensimmäinen britti avaruudessa. Hän oli ensimmäinen nainen, joka kävi "Mir"-avaruusasemalla vuonna 1991. Sharman on viettänyt avaruudessa yhteensä seitsemän päivää, 21 tuntia ja 13 minuuttia. Hän on ollut mukana Projekti Junossa.
Tatjana Paller

Tatjana Paller (s. 7. syyskuuta 1995 Starnberg) on saksalainen ratapyöräilijä. Hän kilpaili vuoden 2016 ratapyöräilyn euroopanmestaruuskilpailuissa, ja sijoittui kolmanneksi.
Eva Ganster

Eva Ganster (s. 30. maaliskuuta 1978 Kitzbühel) on itävaltalainen mäkihyppääjä, joka edusti urallaan SC Kitzbüheler-seuraa. Gansterilla oli hallussaan naisten mäkihypyn pituusennätys vuosina 1994–1997. Hän on jakanut naisten Alpen Cupin voiton Daniela Iraschko-Stolzin kanssa kaudella 2001–2002, sekä sijoittunut toiseksi 2000–2001 ja 2002–2003 ja pronssille kaudella 2003–2004.
Muuta.
Hänen vanhempansa ovat Edgar ja Dagmar Ganster. Gansterilla on pikkuveli, Axel.
Agnes Reisch

Agnes Reisch (s. 11. lokakuuta 1999) on saksalainen mäkihyppääjä. 
Reisch on voittanut naisten Alpen Cupin kaksi kertaa, vuosina 2015 ja 2016. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2015 hän voitti kultaa sekajoukkuekilpailussa ja sai pronssia normaalimäessä. Vuoden 2016 nuorten talviolympialaisissa hän saavutti hopeaa mäkihypyn sekajoukkuekilpailussa sekä pronssia hiihdon, mäkihypyn ja yhdistetyn sekajoukkuekilpailussa Saksan joukkueessa. Nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa sekajoukkuekilpailussa 2017 sekä hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia sekajoukkuekilpailussa 2019. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Trondheimin MM-kilpailuissa 2025, hän sai joukkuemäessä pronssia sekä oli normaalimäessä kymmenes ja suurmäessä neljästoista.
Reisch kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Oberstdorfissa tammikuussa 2016, ja saavutti heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan kolmastoista. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan neljäs Garmisch-Partenkirchenissä joulukuussa 2024. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Lake Placidissa helmikuussa 2025.
Jennifer Pöltl

Jennifer Pöltl (s. 4. elokuuta 1993) on itävaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa SKN St. Pölten-seuraa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Pöltl kuuluu Itävallan maajoukkueeseen. Hän pelasi vuoden 2015 naisten maailmanmestaruuskilpailuissa.
Marie Womplou

Marie Womplou (s. 20. joulukuuta 1969) on norsunluurannikkolainen entinen aitajuoksija. Hän juoksi 400 metrin estejuoksussa kesäolympialaisissa vuonna 1988.
Florence Fuller

Florence Ada Fuller (1867 Port Elizabeth, Kapmaa – 17. heinäkuuta 1946 Gladesville, Uusi Etelä-Wales) oli eteläafrikkalaissyntyinen australialainen taiteilija. 
Elämänvaiheet.
Fuller syntyi vuonna 1867 Louisa ja John Hobson Fullerin tyttäreksi. Hänellä oli useita sisaruksia, joista kuuluisimmat ovat laulajiksi ryhtyneet Amy ja Christie. Hän asui alun perin Port Elizabethissa, mutta muutti sieltä lapsena perheensä kanssa Melbourneen. Vuonna 1889 Victorian Artists Society myönsi hänelle palkinnon parhaasta alle 25-vuotiaan taiteilijan muotokuvasta. Fuller kuoli heinäkuussa 1946 ja hänet haudattiin Rookwoodin hautausmaalle Sydneyyn.
Marketta Sundman

Heljä Marketta Sundman (o.s. Soininvaara; 12. maaliskuuta 1949 Helsinki – 21. huhtikuuta 2022 Espoo) oli suomalainen filosofian tohtori ja Turun yliopiston pohjoismaisen filologian professori.
Elämä ja ura.
Soininvaara kirjoitti ylioppilaaksi Munkkiniemen yhteiskoulusta 1967. Sundman valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1979 ja lisensiaatiksi seuraavana vuonna. Filosofian tohtoritutkinnon hän teki Åbo Akademissa (1988). Hänen ruotsinkielinen väitöskirjansa (1987) liittyi ruotsin kielen lauseenjäsennykseen: lauseen subjektivalintaan ja pääluokkaan. Työ oli otsikoitu "Subjektval och diates i svenskan". Hän sai Helsingin yliopiston ruotsin kielen dosentin pätevyyden 1991. 
Hän työskenteli Åbo Akademissa virkaatekevänä lehtorina (1973–1975), sen jälkeen virkaatekevänä ja varsinaisena assistenttina (1976–1983). Hän oli osittain samaan aikaan Suomen Akatemian tutkimusassistentti (1979–1985). Hän toimi Åbo Akademin virkaatekevänä apulaisprofessorina (1983 ja 1986–1990) sekä ruotsin kielen apulaisprofessorina (1993–1998). Turun yliopiston pohjoismaisen filologian professori hän oli vuodesta 1998 eläkkeelle jäämiseensä saakka.
Sundmanin vahvoja osaamisalueita olivat ruotsin kielen lauseoppi ja ruotsin kielen oppiminen vieraana kielenä. Hän osallistui myös julkisuudessa keskusteluun ruotsin kielen asemasta kouluissa.
Sundmanin saamiin tunnustuksiin kuuluvat SLS:n väitöskirjapalkinto (1988), SLS:n Mauritz Hallbergin palkinto (1990), ruotsalainen Wellanderin palkinto (2000) ja Ruotsin akatemian Margit Påhlsonin palkinto (2008). Sundman oli Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2003.
Yksityiselämä.
Sundmanin veli on Vihreän liiton poliitikko Osmo Soininvaara.
Mary Carter Reitano

Mary Carter Reitano (o.s. Carter, s. 29. marraskuuta 1934) on australialainen uransa lopettanut tennispelaaja. Hän on voittanut Australian avoimen tennisturnauksen naisten kaksinpelin vuonna 1956, jolloin toiseksi jäi Thelma Coyne Long ja 1959, milloin hopeaa sai Renee Schuurman. Australian avoimen tennisturnauksen nelinpelissä hän on saavuttanut voiton 1956 ja 1959.
Hän nai helmikuussa 1958 Sydney Reitanon.
Lena Park

Park Jung-hyun (hanguliksi: 박정현, s. 23. maaliskuuta 1976 Los Angeles, Kalifornia), taiteilijanimi Lena Park (hanguliksi: 리나 박), on yhdysvaltalaissyntyinen eteläkorealainen laulaja. Hän debytoi vuonna 1998 albumillaan "Piece". Parkin myöhempiä albumeita ovat olleet "Come To Where I Am" (2007) ja "Parallax" (2012). Hänelle on myönnetty parhaan naisartistin MAMA vuonna 1999. Park osaa soittaa saksofonia, pianoa ja kitaraa.
Vartola

Vartola on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Daphne Akhurst

Daphne Jessie Akhurst (22. huhtikuuta 1903 Ashfield, Uusi Etelä-Wales, Australia – 9. tammikuuta 1933 Sydney, Australia), tunnetaan myös nimellä Daphne Cozens, oli australialainen tennispelaaja. Vuodesta 1934 Australian avoimen tennisturnauksen naisten kaksinpelin voittajalle myönnetty Akhurstin mukaan nimetty Daphne Akhurstin muistopalkinto. 
Ura.
Akhurst syntyi Oscar James Akhurstin ja Jessie Florencen (o.s. Smith) toiseksi tyttäreksi. Hän voitti Australian avoimen tennisturnauksen naisten kaksinpelin viisi kertaa vuosina 1924–1931. Hänet valittiin 26. tammikuuta 2006 Australian Tennis Hall of Fameen ja vuonna 2013 International Tennis Hall of Fameen.
Elämäkerta.
Akhurst nai 26. helmikuuta 1930 tupakkatehtailija Royston Stuckey Cozensin. He saivat yhden pojan. Akhurst kuoli 9. tammikuuta 1933 kohdunulkoiseen raskauteen vain 29-vuotiaana.
Haukka ja lumimies

Haukka ja lumimies ("The Falcon and the Snowman") on John Schlesingerin ohjaama yhdysvaltalainen vakoiludraama vuodelta 1985. Sen on käsikirjoittanut tositapahtumiin perustuvan Robert Lindseyn romaanin pohjalta Steve Zaillian. Elokuvan pääosia näyttelevät Timothy Hutton ja Sean Penn.
Elokuvan musiikkina soi muun muassa David Bowien sanoittama ja esittämä ”This Is Not America”. Sen ja elokuvan muun musiikin ovat säveltäneet Lyle Mays ja Pat Metheny.
Juoni.
Kylmän sodan vuosina 1970-luvulla kaksi nuorta amerikkalaismiestä ajautuu Neuvostoliitolle tietoja luovuttaviksi vakoojiksi, toinen (Hutton) idealisminsa kadottua ja toinen (Penn) rahoittaakseen huumeriippuvuutensa.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" elokuvakriitikko Helena Ylänen kirjoitti "Haukan ja lumimiehen" olevan pikemminkin kiinnostava tapaus kuin hyvä elokuva. "Danielin kirjan" (1983) ja "Tapaus Silkwoodin" (1983) tavoin se edustaa hänestä 1980-luvun alun vakavia ”aikuiselokuvia”, jotka käsittelevät tärkeitä aiheitaan jotenkin ponnettomasti. Lisäksi elokuva on hänestä ylipitkä, muodoton ja heikosti rytmitetty, ja Huttonin ja Pennin esittämät päähahmot epämiellyttäviä.
Saman lehden toinen kriitikko Mikael Fränti puolestaan piti "Haukkaa ja lumimiestä" vuoden 1990 tv-esityksen alla John Schlesingerin parhaana 1980-luvun ohjauksena, jossa ”aistii samanlaista tyyntä tervejärkisyyttä ja kirpeää todenmakuisuutta kuin tekijän 1960-luvun englantilaisista töistä "Sellaista rakkautta, Kultaseni" ja "Kaukana mielettömästä maailmasta"”.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kati Sinisalo antoi "Haukalle ja lumimiehelle" kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Holbornin metroasema

Holbornin metroasema on Lontoon metron asema Central- ja Piccadilly-linjoilla. Se sijaitsee Oyster-vyöhykkeellä 1.
Asema oli Piccadilly Linen Aldwychiin menevän haaran pääteasema vuoteen 1994 asti, jolloin haara suljettiin.
Onnettomuudet.
9. heinäkuuta 1980 noin kello 13:28 kaksi Central Linen 1962 Stock -junaa törmäsivät länteenpäin menevien junien laiturilla. Törmäyksen aikaan toisen junan kuljettaja oli sulkemassa viallista ovea.
Anke Huber

Anke Huber (s. 4. joulukuuta 1974 Bruchsal, Länsi-Saksa) on saksalainen uransa lopettanut tennispelaaja. Hän ylsi vuonna 1996 Australian avoimessa tennisturnauksessa naisten kaksinpelin loppuotteluun, jossa hän hävisi yhdysvaltalaiselle Monica Selesille. Huber ylsi välieriin Ranskan avoimissa vuonna 1993 ja Australian avoimissa vuonna 1998. Kaksinpelin maailmanrankingissa hän oli parhaimmillaan neljäs lokakuussa 1996. Hän voitti urallaan 12 WTA-turnausta kaksinpelissä ja yhden nelinpelissä. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Schenectadyssa vuonna 1990 ja viimeisen Sopotissa vuonna 2000.