tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rádio e Televisão de Portugal

Rádio e Televisão de Portugal (suomeksi "Portugalin radio ja televisio") on Portugalin valtion tukema yleisradiotoimintaa harjoittava yritys. Yleensä se lyhennetään kirjaimiin RTP, mutta se saatetaan myös jakaa kolmeen osaan:
RTP omistaa neljä maanpäällistä televisio- ja kolme maanpäällistä radiokanavaa. Portugalin valtio omistaa RTP:n kokonaisuudessaan, ja sitä rahoitetaan ns. audiovisuaalisten palveluiden verolla.
Historiaa.
Säännölliset radiolähetykset aloitettiin vuonna 1935 ja televisiolähetykset 1957. 1960-luvulla lähetykset näkyivät jo koko maassa. 
Nykymuodossaan RTP perustettiin vuonna 2004, kun televisio- ja radiotoiminta lyötiin yhteen. RTP Play, joka on verkossa toimiva, Yle Areenaa vastaava, sisältöpalvelu, käynnistettiin vuonna 2011. RTP ylläpitää myös audiovisuaalista arkistoa, joihin on taltioitu Portugalin historiaa.
Vuonna 2020 RTP:llä oli 1786 työntekijää.
RTP:n toimitusjohtajana toimii Nicolau Santos. Hänet valittiin virkaansa syyskuussa 2021.
Koulubussi

Koulubussi on linja-auto, jota käytetään koulukuljetuksiin. Ensimmäinen koulubussi oli hevoskäyttöinen; sen esitteli George Shillibeer vuonna 1827 Lontoossa. Se oli suunniteltu 25 oppilaan kuljettamiseen. Sen jälkeen koulubussit ovat kehittyneet muiden linja-autojen tapaan. Koulubusseja käytetään ympäri maailman, mutta joka maassa palvelu ei ole valtion kustantama. 
Suomessa koulukyydin saavat oppilaat, joiden koulumatka on pitempi kuin viisi kilometriä tai joiden koulumatka on oppilaan ikä tai muut olosuhteet huomioon ottaen liian vaikea, rasittava tai vaarallinen (Perusopetuslaki 32 §). Aina koulukyyteihin ei käytetä erityistä koulubussia vaan tavanomaista linja-autoa tai taksia.
Pelkästään koululaiskuljetuksessa olevan linja-auton edessä on Suomessa oltava kilpi ja taksin katolla kupu. Kilven tai kuvun on oltava keltainen ja siinä on oltava sama kuvio kuin lapsista varoittavassa liikennemerkissä A17. Aiemmin koululaisia kuljettavan taksin ja linja-auton suurin sallittu ajonopeus oli 80 km/h, mutta tämä rajoitus poistui vuoden 2020 tieliikennelaissa.
Eräissä maissa, kuten Yhdysvalloissa koulubussit ovat keltaisia, jotta ne erottuisivat muusta liikenteestä. Koulukyyditystä pidetään riskialttiina tapahtumana, jolloin myös koulubussin ulkonäkö ja varustelu ovat turvallisuustekijöitä. Yhdysvaltalaiset koulubussit ovat erikoisajoneuvoja, joita ei juuri muussa käytössä näe. Täysikokoiset koulubussit sisältävät 59-90 istumapaikkaa.
Linja-autojen käyttö koulukuljetuksiin Suomessa.
Suomessa ei ole ollut käytössä varsinaisia koulubusseja, vaan koululaisten kuljetukset on suoritettu tavallisilla linja-autoilla, pikkubusseilla ja takseilla. Koulukyyditysten tarve kasvoi voimakkaasti 1950- ja 1960-luvuilla. Kuntiin perustettiin keski- ja kansalaiskouluja, pieniä maaseutukouluja suljettiin ja koulupiirejä yhdistettiin suuremmiksi kokonaisuuksiksi, jolloin koulumatkat pitenivät usein jopa moniin kymmeniin kilometreihin. Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön ohjeiden mukaan linja-autossa oli sallittua kuljettaa enemmän koululaisia kuin siinä oli rekisteröityjä matkustajapaikkoja. Tämä mahdollisuus poistui lopullisesti vuonna 2006, jolloin turvavöiden käyttövelvollisuus laajennettiin koskemaan myös linja-autoja. Varsinkin 1970- ja 1980-luvuilla liikennöitsijät käyttivät koululaiskuljetuksissa usein vanhempaa kalustoaan, koska ajomatkat olivat suhteellisen lyhyitä ja autoille oli vaikeaa järjestää jatkuvaa ajoa. Kun 2000-luvulla maaltamuutto on jälleen kiihtynyt, täysikokoisten linja-autojen käyttö koululaiskuljetuksissa – lukuun ottamatta tilausajoja – on voimakkaasti vähentynyt.
Cartagena

Cartagena voi tarkoittaa:
Paikkoja
Henkilöitä
Muuta
Al-Zarqa

Al-Zarqa () on kaupunki Jordaniassa maan pääkaupunki Ammanin koillispuolella. Vuonna 2018 kaupungin asukasluku oli 685 941.
Maantiede.
Al-Zarqa sijaitsee noin 23 kilometrin päässä Jordanian pääkaupunki Ammanista koilliseen. Alue on aavikkoa reunustavaa tasankoa, jota halkovat pienet laaksot. Alueen läpi kulkeva Zarqajoki on yksi Jordanin sivuhaaroista. Joen lisäksi alueella on useita lähteitä ja pohjavesiesiintymiä.
Historia.
Nykyisen al-Zarqan alueella ei tiettävästi ollut pysyvää asutusta vielä Egyptin mamelukkien hallitessa aluetta. Osmanien valtakunnan ajalla vuonna 1899 paikalle perustettiin ryösteleviä beduiineja vastaan rakennettu linnoitus. Vuonna 1903 paikalle muutti 66 tšetšeenipakolaisten perhettä, sekä joitakin tšerkessejä. Beduiinien uhan takia heidän perustamansa asutuskeskus suojattiin muurein. Sittemmin paikasta tuli yksi Hijazin rautatien asemista.
Ensimmäisen maailmansodan aikana al-Zarqa oli merkittävä huoltokeskus brittejä vastaan sotineille osmanijoukoille. Kaupunki menetettiin eteneville briteille vuonna 1917. Vuosien 1918 ja 1920 välillä al-Zarqa kuului emiiri Faisalin hallitsemaan emiraattiin, mutta vuonna 1921 siitä tuli osa uutta Transjordaniaa. Transjordanian hallitsijaksi oli noussut Faisalin veli Abdullah. Al-Zarqasta tuli jälleen merkittävä sotilastukikohta, jonne muutti sotilashenkilöstöä. Sittemmin ja etenkin vuoden 1948 jälkeen kaupunki on kasvanut nopeasti.
Väestö.
Al-Zarqan asukasluku oli vuonna 2018 arviolta 685 941. Kaupungin asukkaiden enemmistö on palestiinalaisia. Zarqan vuonna 1949 perustetulla pakolaisleirillä asuu noin 20 000 palestiinalaispakolaista. Kaupunkiin on saapunut myös Syyrian sisällissodan pakolaisia.
Zinder

Zinder on Nigerin toiseksi suurin kaupunki. Sen väkiluku oli vuoden 2001 väestönlaskennan 
aikaan 170 575, ja nykyiset arviot liikkuvat noin 200 000 paikkeilla. Kaupunki sijaitsee 861 kilometriä Niameystä itään ja 240
kilometriä Kanosta, Nigeriasta pohjoiseen.
Zinder on Zinderin alueen pääkaupunki.
Zinderin ympärillä oli aiemmin muuri, jonka jäännökset ovat yhä jäljellä. Nigerin ollessa Ranskan siirtomaana Zinder oli sen ensimmäinen pääkaupunki. Sen kuitenkin korvasi vuonna 1926 Niamey. Kaupungissa sijaitsee muun muassa Zinderin lentoasema.
Henrique Mitchell de Paiva Couceiro

Henrique Mitchell de Paiva Couceiro (30. joulukuuta 1861 Lissabon – 11. helmikuuta 1944 Lissabon) oli portugalilainen sotilasjohtaja ja poliitikko. Hän toimi Angolan sotilaskuvernöörinä vuosina 1907–1909. 
Paiva Couceiro oli Portugalin ensimmäisen tasavallan (1910–1926) perustamisen aikaan monarkismin vahva kannattaja. Hän johti monarkistien kahta hyökkäystä pohjoiseen Portugaliin, erityisesti Chavesin kaupunkiin, vuosina 1911 ja 1912. Myöhemmin, ennen ja jälkeen vuoden 1933 Estado Novon perustamisen, Paiva Couceiro joutui useamman kerran maanpakoon johtuen hänen omistautumisestaan monarkismille.
Teoksia.
Paiva Couceiro on kirjoittanut seuraavat teokset:
Jameson (viski)

Jameson (lausutaan /ˈdʒɛməsən/) on irlantilainen viskimerkki. Alun perin Jamesonin viskitislaamo sijaitsi Dublinissa, mutta nykyään Jameson valmistetaan kokonaan Corkissa Etelä-Irlannissa. 
Viskimerkin juuret ulottuvat vuoteen 1780, kun John Jameson perusti tislaamon. Vanha tehdas Dublinissa toimii nykyään museona.
Tuotemerkin omistaa Pernod Ricard. Jameson on myydyin irlantilainen viski maailmalla ja sitä myydään yli 130 maassa.
Yamaguchin prefektuuri

Yamaguchin prefektuuri () sijaitsee Chūgokun alueella, Honshūn saarella Japanissa. Sen pääkaupunki on Yamaguchi.
Maantiede.
Yamaguchi on Honshūn läntisin prefektuuri. Rannikolla sijaitsevaa aluetta ympäröi kolmelta suunnalta meri, Japaninmeri pohjoisessa, Hibikinmeri lännessä ja Seton sisämeri etelässä. Sisämaan rajojen takana ovat Shimanen ja Hiroshiman prefektuurit.
Yamaguchin länsikärjessä on prefektuurin suurin kaupunki Shimonoseki, prefektuurin lounaisnurkassa Kanmonin salmet. Kapeimmillaan 700 metrin levyinen salmi erottaa Honshūn ja Shimonosekin Kyūshūn saaresta ja Kita-Kyūshūn kaupungista. 
Yamaguchin kaupungista luoteeseen on Akiyoshin luola.
Ilmasto.
Prefektuurissa on lauhkea meri-ilmasto. Lämpimintä on elokuussa, jolloin lämpötila voi nousta 30 °C:seen, ja kylmintä tammikuussa, jolloin se laskee 6 °C:n paikkeille.
Aluejako.
Yamaguchin prefektuuri jakautuu 13 kaupunkiin ja kuuteen muuhun kuntaan, jotka ovat kaikki maaseutukaupunkeja. Kunnat kuuluvat neljään piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. 
Historia.
Yamaguchi on sijaintinsa ansiosta ollut läpi historian tärkeä kulkureitti Aasian mantereelta Japaniin. Alue oli ennen jaettu Nagaton ja Suōn provinsseihin, jotka yhdistyessään muodostivat Yamaguchin prefektuurin. Sengoku-kaudella alue oli Mōri-klaanin hallinnassa.
Lida

Lida (, , , ) on valkovenäläinen kaupunki ja samannimisen piirin keskus noin 163 kilometriä Minskistä länteen. Lidasta on maanteitse noin 130 kilometriä Puolaan ja 45 kilometrin matka Vilnan suuntaan Liettuan rajalle. Kaupunki kuuluu Hrodnan alueseen ja sen väkiluku oli lokakuun 2009 väestönlaskennan mukaan 97 629. Koko Lidan piirissä asui 135 096 ihmistä, mihin sisältyi myös piirin eteläosissa sijaitseva Bjarozaukan pikkukaupunki.
Historiaa.
Lida on perustettu 1300-luvulla. Asiakirjoissa kaupunki mainitaan ensimmäisiä kertoja vuosina 1323 ja 1328.. Lidan linna rakennettiin noin 1323-1325 Liettuan suuriruhtinaskunnan itärajan suojaksi ja se tuhoutui vähitellen lukuisissa piirityksissä, suurempi tuho oli vuonna 1710. Sittemmin linnaa on kunnostettu ja se kuuluu kaupungin päänähtävyyksiin. Linna sijaitsee keinotekoisella, 5-6 metriä ympäristöään korkeammalla kummulla, ja linnassa on 12 metriä korkeat muurit. Aiemmin linna sisälsi ortodoksisen kirkon, asuin- ja talousrakennuksia. Paikkakunta toimi vuonna 1380 Liettuan suuriruhtinaskunnan Gediminasin luoman dynastian linnoituksena. Lida liitettiin Venäjän keisarikunnan yhteyteen Puolan jaoissa vuonna 1795 ja se sai kaupunginoikeudet vuonna 1796. Venäjän keisarikunnassa kaupunki kuului Hrodnan, ja 1843 lähtien Vilnan kuvernementtiin. Vuoden 1897 väestönlaskennassa se listataan Vilnan kuvernementin kihlakuntakaupunkina. Vuosina 1919–39 se oli liitetty osaksi Puolaa. 
Liikenneyhteydet.
Nykyisin kaupunki on liikenteen solmupiste. Lida on merkittävä rautateiden risteysasema. Ukrainasta ja Kobrynin kaupungin suunnalta saapuva, pohjoisessa Liettuan Vilnaan vievä E85-valtatie (numerointi M11) kulkee Lidan läpi. Lisäksi Minskistä länteen Hrodnaan johtava valtatie M6 sivuaa kaupunkia etelässä. Tämän ohella kaupungin itäpuolella näkyy satelliittikuvassa Lidan lentotukikohta, jonka kiitotie on 2,4 km pitkä.
Winnipegjoki

Winnipegjoki () on 813 kilometriä pitkä, joki Kanadassa Manitoban ja Ontarion provinssien alueella. Joki virtaa Lake of the Woods -järvestä luoteeseen ja laskee Winnipegjärveen.
Joen valuma-alueen pinta-ala on 150 000 km², josta 29 000 km² on Yhdysvaltojen puolella Minnesotan osavaltion alueella. Joen pituus Kenoran säännöstelypadolta Lake of the Woodsin järveltä Winnipegjärvelle on 235 kilometriä. Joen valuma-alue alkaa Rainy Lake -järvestä josta se Rainyjoen, Lake of the Woodsin, Winnipegjoen, Winnipegjärven ja Nelsonjoen kautta laskee Hudsoninlahteen, jolloin koko pituus on 813 kilometriä.
Joki muodostaa myös useita järviä, joista Ontariossa sijaitsevat Gun- ja Sandjärvet sekä Manitobassa Nutimik-, Eleanor-, Dorothy-, Margaret-, Natalie-, sekä Lac du Bonnet -järvet.
Historia.
Alueen alkuperäisasukkaat ovat käyttäneet jokea kulkureittinä tuhansien vuosien ajan, ja se on ollut tärkeä turkiskaupan vesireitti. Joki muodosti luontaisen ja helppokulkuisen väylän laajan alueen halki, ja se oli kuljettavissa kanooteilla vaivattomasti. Ensimmäinen alueelle kauppa-asemia perustanut tutkimusmatkailija oli Pierre La Vérendrye, joka 1730-luvulla kartoitti läntisen Kanadan erämaita.
Voimalaitokset.
Manitoban provinssin puolella joessa on kaikkiaan viisi vesivoimalaa, jotka yläjuoksulta lukien ovat Eight Foot Fallsin sekä Slave Fallsin voimalaitokset Pointe du Bois'ssa, Seven Sistersin voimalaitos Seven Sistersissä, sekä MacArthur Fallsin, Great Fallsin ja Pine Fallsin voimalaitokset Powerviewissä. Ontarion puolella on kaksi patoa, Kenorassa sekä Whitedog Fallsissa.
David Paich

David Frank Paich (s. 25. kesäkuuta 1954 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on rockyhtye Toton laulaja, laulunkirjoittaja ja kosketinsoittaja.
Paich syntyi Los Angelesissa jazz-muusikko Marty Paichin pojaksi. Hän on kirjoittanut useiden Toton kappaleiden lisäksi muun muassa Cheryl Lynnin teoksen ”Got to Be Real” sekä tehnyt yhteistyötä Boz Scaggsin kanssa. Paich on tehnyt paljon studiotöitä eri muusikoiden albumeilla. Hän on myös soittanut Bryan Adamsin kappaleella ”Please Forgive Me”.
Paich julkaisi debyyttisooloalbuminsa "“Forgotten Toys”" 19 elokuuta 2022.
Shimanen prefektuuri

Shimanen prefektuuri () on yksi Japanin prefektuureista. Se sijaitsee Chūgokun alueella, Japanissa ja sen pääkaupunki on Matsue.
Maantiede.
Shimanen vuoristoinen prefektuuri sijaitsee Japaninmeren rannalla Honshūn saaren eteläosassa. Prefektuurin naapureja ovat Tottorin, Hiroshiman ja Yamaguchin prefektuurit. Okisaaret sijaitsevat 40–80 kilometriä manner-Shimanen rannikolta pohjoiseen päin. 
Ilmasto.
Vuoden keskilämpötila on 14,3 °C.
Aluejako.
Shimanen prefektuuri jakautuu kahdeksaan kaupunkiin ja 11 muuhun kuntaan, joista kymmenen on maaseutukaupunkeja ja yksi on kyläkunta. Kunnat kuuluvat viiteen piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. 
Historia.
Shimane muodostuu vanhoista Iwamin, Izumon ja Okin provinsseista. Keskiajalta Edo-kaudelle Okisaaret tunnettiin karkotuspaikkana, jonne muun muassa keisari Go-Daigo lähetettiin hänen yritettyään syrjäyttää silloisen shōgunaatin vallasta.
Kamakura-kaudella aluetta hallitsi Sasakin suku, joka kuitenkin menetti alueen Amako-suvulle, jonka hallinnassa alue pysyi Sengoku-kauden ajan. Vuonna 1566 valta siirtyi jälleen ja Mōri-klaani otti alueen hallintaansa.
Durham

Durham on noin asukkaan kaupunki "(city)" County Durhamin yhtenäishallintopiirissä ja muodollisessa kreivikunnassa Koillis-Englannissa. Kaupunki on tunnettu normannien 1000-luvulla rakentamista Durhamin linnasta ja katedraalista, jotka kuuluvat nykyään Unescon maailmanperintöluetteloon. Durhamissa toimii myös Durhamin yliopisto.
Durham sijaitsee Wearjoen varrella. Kaupungin keskusta on kolmelta puolelta joen ympäröimä, ja koko kaupunkialue muodostuu kukkuloista. Sinne pääsee Lontoosta junalla kolmessa tunnissa. Kaupunkiin saavuttaessa rautatie kulkee loisteliaan Viktorian aikaisen viaduktin yli.
Durhamin kaupunki oli keskiajalla sotilaallisesti merkittävässä paikassa lähellä Skotlannin rajaa, ja sen piispalla oli suuret itsenäiset valtaoikeudet seitsemänsadan vuoden ajan. 1800-luvulla hiilikaivostoiminta oli alueen tärkein elättäjä. Alueella on myös lyijykaivoksia, sinapin kasvatusta ja muuta maanviljelyä sekä telakka.
Poloneesi

Poloneesi on alun perin puolalainen kansantanssi 3/4-tahtilajissa, sen alkuperäisessä muodossa on hidas alkuosa 4/4- tai 2/4-tahtilajissa ja nopea jälkimmäinen osa, josta kehittyi masurkka. Puolalaisia poloneesimelodioita on jo 1500-luvulta. 
Poloneesiin voi osallistua varsin vähäiselläkin harjoittelulla, sillä tanssi muistuttaa pareittain käveltävää seuraa johtajaa -leikkiä. Ensimmäisen parin johdattamina tanssijat muodostavat nelirivin, käytävän, spiraalin ja piirin. 
Ruotsissa ja Länsi-Suomessa poloneesi on perinteinen kansantanssi. Se on osa myös perinteisiä akateemisia tansseja, ja sitä tanssitaan usein lukioiden vanhojentansseissa. Niiden loppuosana on yleisemmin valssi.
Veszprém

Veszprém [] on kaupunki Unkarissa, Veszprémin läänissä. Veszprém on läänin pääkaupunki ja sijaitsee noin 15 kilometriä pohjoiseen Balatonjärvestä. Budapestiin on matkaa 110 kilometriä. Veszprémin pinta-ala on 126,90 neliökilometriä ja väkiluku 63 405 (vuonna 2009).
Veszprém on Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 2023.
Ystävyyskaupungit.
Lähde:
Powerview

Powerview on kylä Winnipegjoen varrella Manitoban provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee noin 130 kilometrin päässä koilliseen Winnipegistä lähellä Winnipegjärven rantaa. Erämaamaisemissa sijaitsevan kylän asukasluku on noin 755 henkeä.
Kylä muodostettiin virallisesti vuonna 1951. Alueen historia juontaa juurensa aina 1700-luvulle. Alue asutettiin varhain, ja ensimmäinen asutuskeskus oli Winnipegjärven rannalla sijaitseva Fort Maurepas. 
Powerviewin kylän lähelle Pine Fallsiin rakennettiin 1940–1950-lukujen vaihteessa sanomalehtipaperitehdas, jonka käyttövoimaksi valjastettiin Winnipegjoen uoma. 
Kylän suurimmat työnantajat ovat Pine Falls Paper Company, joka työllistää noin 500 henkeä, sekä Manitoba Hydron omistamat MacArthur Fallsin, Great Fallsin ja Pine Fallsin voimalaitokset, jotka työllistävät useita paikallisia. Powerviewin koulu on myös merkittävä työllistäjä, ja se tarjoaa opetusta esikoululuokilta aina 12. vuosiluokalle saakka.
Nollatoleranssi

Nollatoleranssi () tarkoittaa, että jotain ilmiötä ei siedetä tai sallita lainkaan. Ilmaisua käytetään kahdessa eri merkityksessä. Se voi tarkoittaa, että ilmiön jokaiseen esiintymiskertaan puututaan ja mahdollisesti valvontaakin lisätään. Ilmausta voidaan käyttää myös kuvaamaan pelkästään periaatetta eli sitä, että jokin asia ei ole hyväksyttävä ja siitä on päästävä eroon. Tällaisia ovat esimerkiksi julistukset sortoa tai epäoikeudenmukaisuutta tai naisten ympärileikkausta vastaan.
Kelly Ripa

Kelly Ripa (s. 2. lokakuuta 1970 Stratford, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja televisiojuontaja. 
Ura.
Ripa sai vuonna 1990 Hayley Vaughanin roolin ABC-kanavan saippuasarjasta "All My Children". Hän näytteli sarjassa kahdentoista vuoden ajan, vuoteen 2002 asti. Vuonna 2003 hän alkoi näytellä saman kanavan tilannekomediasarjassa "Hope &amp; Faith", jossa hän esitti toista nimiroolia, Faith Fairfieldiä. Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta, vuoteen 2006 asti. Ripa on vieraillut pienemmissä rooleissa muutamissa muissa sarjoissa, muun muassa Jennifer Bradleyn roolissa sarjassa "Ed" vuonna 2002. Hän on näytellyt myös elokuvissa. 
Helmikuusta 2001 lähtien Ripa juonsi yhdessä Regis Philbinin kanssa arkiaamuisin ABC-kanavalla esitettyä talk show'ta "Live with Regis and Kelly". Hän korvasi aiemmin nimellä "Live with Regis and Kathie Lee" tunnetun ohjelman juontajana Kathie Lee Giffordin, joka juonsi sitä viisitoista vuotta, vuoteen 2000 asti. Philbin jätti ohjelman marraskuussa 2011, minkä jälkeen Ripalla oli useita vaihtuvia juontajapareja ja ohjelmaa esitettiin nimellä "Live with Kelly". Syyskuussa 2012 Ripa sai uudeksi vakituiseksi juontajaparikseen entisen NFL-pelaajan Michael Strahanin ja ohjelma sai nimen "Live with Kelly and Michael". Vuonna 2016 Strahan siirtyi "Good Morning American" juontajaksi ja Ripalla oli jälleen useita vaihtuvia juontajapareja. 1. toukokuuta 2017, lähes vuosi Strahanin lähdön jälkeen, Ryan Seacrestin ilmoitettiin olevan Ripan uusi vakituinen juontajapari ja ohjelman nimeksi tuli "Live with Kelly and Ryan". 
Ripalla on ollut urallaan useita ehdokkuuksia Daytime Emmy -palkinnon saajaksi, eniten kategoriassa paras talk show -juontaja (Outstanding Talk Show Host). Hän sai kyseisen palkinnon vuosina 2011 ja 2012 yhdessä entisen juontajaparinsa Regis Philbinin kanssa. Vuosina 2015 ja 2016 hänet ja Michael Strahan palkittiin uudessa kategoriassa paras viihteellisen talk show'n juontaja (Outstanding Entertainment Talk Show Host). Näyttelijänä Ripa on ollut kahdesti ehdolla kategoriassa paras naissivuosa draamasarjassa (Outstanding Supporting Actress in a Drama Series; sarjasta "All My Children") ja kerran kategoriassa paras nuori naisnäyttelijä draamasarjassa (Outstanding Younger Actress in a Drama Series; sarjasta "All My Children"). Lisäksi hän on saanut roolistaan "All My Childrenissä" kolme Soap Opera Digest -lehden jakamaa palkintoa. 
Perhe.
Ripa on ollut vuodesta 1996 alkaen naimisissa näyttelijä Mark Consuelosin kanssa. Kumpikin näytteli sarjassa "All My Children". Parilla on kolme lasta, vuonna 1997 syntynyt Michael, vuonna 2001 syntynyt Lola ja vuonna 2003 syntynyt Joaquin.
Štúrovo

Štúrovo () on kaupunki Nové Zámkyn piirissä, Etelä-Slovakiassa. Se sijaitsee Tonavan rannalla aivan Slovakian etelärajalla, vain noin 50 kilometrin päässä Unkarin pääkaupungista Budapestistä. Kaupunki nimettiin Ľudovít Štúrin mukaan. 
Štúrovo tunnettiin vuoteen 1948 nimellä Parkan. Nykyinen nimi otettiin käyttöön toisen maailmansodan jälkeen. Vuonna 2005 kaupungissa oli 11 122 asukasta. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan asukkaista 68,7 % oli unkarilaisia, 28,1 % slovakkeja ja 1,2 % tšekkejä. Uskonnoltaan 77,2 % ilmoitti olevansa roomalaiskatolisia, ja 12,3 % ei ilmoittanut mitään uskontoa.
Štúrovon yhdistää Unkarissa sijaitsevaan Esztergomin kaupunkiin yli 500 metriä pitkä Mária Valéria -silta.
Purennanohjain

Purennanohjaimet on vakiintunut yleisnimeksi ryhmälle muovisia tehdasvalmisteisia oikomiskojeita.
Tavallisimmin purennanohjainta käytetään syvän purennan hoidossa korjaamaan etuhampaiden aiheuttamaa limakalvoärsytystä.
Joissakin purennanohjainmalleissa on useita kokoja, ja toisissa sama koko käy kaikille. Koon saa mitattua suusta tai kipsimallin päältä kojeen mukana tulevalla mitalla, ja kojetta voi sovittaa muovipussissa kipsimallien päällä.
Käyttö.
Purennanohjainta käytetään tavallisesti useiden kuukausien ja vuosien ajan muutamia tunteja päivässä ja öisin. Totuttelu kannattaa aloittaa päiväkäytöstä, ja potilaan olisi syytä pitää päiväkirjaa yö- ja päiväkäytöstä. Kaikkein tärkeintä hoidon onnistumisen kannalta on potilaan ja vanhempien motivointi hoitoon, sillä vain kojeen säännöllinen pitäminen tuo tuloksia. Niinpä hoidoista suuri osa epäonnistuu, koska potilas ei pidä kojetta ohjeiden mukaan.
Plantaasi

Plantaasi on trooppisen tai subtrooppisen vyöhykkeen suurtila, joka on keskittynyt yhden tai muutaman rahakasvin viljelyyn vientiä varten. Tällaisia kasveja ovat esimerkiksi sokeriruoko, kahvi- ja teepensas, kumipuu, kaakaopuu, puuvilla, mausteet, banaanit ja tupakka. Plantaasien valtavat sadot saadaan aikaan viljelemällä pitkällejalostettuja lajikkeita ja käyttämällä runsaasti lannoitteita ja torjunta-aineita. Tyypillisen plantaasin koko on 200-500 ha, suurimpien ollessa 1000 ha kokoisia. 
Plantaasit menestyvät palkkatyövoiman ja ammattitaitoisen työnjohdon avulla. Aikaisemmin niillä on käytetty orjia ja alipalkattua työvoimaa. Plantaaseja on erityisesti Latinalaisessa Amerikassa ja Afrikassa, ja niiltä on yleensä hyvät kulkuyhteydet rannikon satamiin. Plantaasit ovat hyödyttäneet rikkaita länsimaita, joihin vienti kohdistuu, sillä nämä maat yleensä jalostavat kasveja edelleen ja saavat suuremman tuoton.
Plantaasiviljely on esimerkki ekstensiivisestä viljelystä vastakohtana pientilavaltaiselle intensiiviselle viljelylle. Plantaasiviljelyn etuna on skaalan ekonomia sekä mahdollisuus keskittyä yhteen ydinosaamisalueeseen. Plantaasiviljelyn haittapuolena ovat sosiaaliset ongelmat sekä luonnolle aiheutuvat ongelmat, kuten eroosio, maan suolaantuminen ja vedenkulutus. Toisaalta puuviljelmät myös estävät eroosiota, tulvia ja vähentävät valumavesiä verrattuna ruohomaahan tai viljelysmaihin.
Puuplantaasit.
Puuplantaasien eli puuviljelmien ongelmiin sisältyy monimuotoisuus, veden saanti, maaoikeudet, laittomat anastukset, väkivaltaisuudet, kiistat asukkaiden ja ympäristöjärjestöjen kanssa ja asukkaiden toimeentulo. Lajeihin sisältyy eukalyptus ja mänty. Puuviljelmät monokulttuurina vähentävät monimuotoisuutta. Viljelmillä käytetään kemikaaleja. Eukalyptus on nopeasti kasvava puu. Se kuluttaa valtavasti vettä, mikä vaikuttaa pohjaveden tasoon. Uruguayssa kaivojen veden pinta laski 60 % eukalyptusviljelmien vuoksi ja maapähkinöiden tuotanto lakkasi veden puutteesta. Etelä-Afrikassa vedenvirtaus lakkasi 9 vuotta puiden istutuksen jälkeen ja palasi 5 vuotta puiden hakkausten jälkeen. Greenpeace vaati indonesialaista APP:tä lopettamaan eukalyptusviljelmien istutukset Kiinan Yunnanissa vuonna 2006. Yunnanissa on rikkain kasvilajimäärä ja 30 alkuperäiskansaa. Kiinan keskushallitus purki sopimuksen helmikuussa 2007. Kiina haluaa suojella metsävarojaan. Aasian kehityspankin ADB vuosikymmenen kokemuksen mukaan puuplantaasit lisäävät köyhyyttä.
Sokeriruoko.
WWF vertaa sokeriruokoplantaaseja kaivostoimintaan, joka tyhjentää voimakkaasti peltoja ravinteista. Sokeriruokoplantaasien vuoksi on tuhottu varsinkin Latinalaisen Amerikan rannikon sademetsiä. WWF:n mukaan sokeriruoko on yksi eniten sademetsien monimuotoisuutta tuhonnut viljelykasvi. Ruokosokeria viljellään 19,6 miljoonalla ha. Päätuottajat ovat Brasilia, Intia, Kiina, Thaimaa, Pakistan, Meksiko ja Australia. Sokeriruokoviljelmät kuluttavat vettä ja niiltä valuu ravinteita ja torjunta-aineita. Plantaasien lannoitteet, eroosion tuoma hiesu ja sokeritehdasjätteet voivat pilata vesistöjä.
Canton (Ohio)

Canton on yhdysvaltalainen kaupunki Starkin piirikunnassa, Ohion osavaltiossa. Se on Starkin piirikunnan pääkaupunki.
United States Census Bureaun mukaan Cantonin pinta-ala on 53,3 km², josta 0,05 % on vettä. Vuoden 2010 väestönlaskennan aikaan kaupungissa oli 73 000 asukasta, 34 571 taloutta. Väestöstä 69 % on valkoisia ja 24 % afroamerikkalaisia. Afroamerikkalaisten osuus on selvästi suurempi kuin Ohiossa keskimäärin.
Canton perustettiin vuonna 1805. Kaupungissa sijaitsee muun muassa Pro Football Hall of Fame.
Durhamin katedraali

Durhamin katedraali, koko nimeltään "Kristuksen, siunatun Neitsyt Marian ja Durhamin pyhän Cuthbertin katedraalikirkko", on romaaninen poikkilaivabasilika Durhamissa, Koillis-Englannissa. Katedraali on rakennettu vuosina 1093–1490 ja se on edelleen alueensa kristittyjen keskuspaikka. Durhamin katedraalia pidetään yhtenä hienoimmista normannien rakentamista katedraaleista, ja se on Unescon maailmanperintökohde yhdessä läheisen Durhamin linnan kanssa.
Durhamin katedraalissa on Euroopan ensimmäinen varmuudella tunnettu ruodeholvaus. Taidehistorioitsijat kiistelevätkin mielellään siitä, tuleeko Durhamin katedraali sijoittaa vielä myöhäisromaaniseen kauteen vai jo varhaisgotiikkaan. Oli miten oli, Durhamin katedraalissa näkyy jo selkeitä goottilaisia piirteitä.
Koska Durham on ollut sotaisaa rajaseutua Englannin ja Skotlannin rajamailla, katedraalilla on värikäs menneisyys. Durhamin piispalla oli myös maallista valtaa suunnilleen vuosina 1100–1850. Vuonna 1650 katedraalia käytettiin sotavankien vankileirinä, jossa arviolta vankia sai surmansa ja sadat eloonjääneet lähetettiin uusiin siirtomaihin Pohjois-Amerikkaan ja Länsi-Intiaan. Durhamista löytyi sotavankien joukkohauta vuonna 2013.
"Harry Potter" -elokuvissa osa Tylypahkan velhokouluun sijoittuvista ulkokuvista on kuvattu Durhamin katedraalissa.
Durhamin linna

Durhamin linna on normannilinna Durhamissa, Koillis-Englannissa. Se sijaitsee Wearjoen rannalla, kukkulan huipulla, vastapäätä Durhamin katedraalia. Yhdessä nämä kaksi 1000-luvun rakennusta ovat Unescon maailmanperintökohde.
Linna rakennettiin 1000-luvulla suojelemaan Durhamin piispaa villien englantilaisten hyökkäyksiltä normannivalloituksen jälkeisinä levottomina aikoina. Se on hieno esimerkki normannien suosimasta rakennustyylistä, jossa linnoitus rakennettiin keinotekoisen kukkulan huipulle, maa kukkulaan otettiin ojasta, josta tuli vallihauta, ja kukkulan juurelle tehtiin muurin suojaama piha. Normanniajoilta on säilynyt linnan kahdesta kappelista vanhempi. Se on rakennustyyliltään pikemminkin saksien rakennusten kaltainen, mikä johtunee linnan rakennukseen osallistuneista sakseista.
1300-luvulla piispa Anthony Beck rakennutti linnaan valtavan salin, joka oli Englannin suurin linnansali, kunnes piispa Richard Fox lyhennytti sitä 1400-luvun lopulla. Se on edelleen 14 metriä korkea ja yli 30 metriä pitkä.
Linna lahjoitettiin 1837 vasta perustetulle Durhamin yliopistolle, ja se toimii edelleen opiskelijoiden majoitustilana. Opiskelijat syövät illallisensa massiivisessa linnansalissa, kellarissa on baari ja linnan muissa tiloissa makuuhuoneita ja kirjasto. Lomien aikana opiskelija-asunnot toimivat kesähotellina.
Angelo Branduardi

Angelo Branduardi (s. 12. helmikuuta 1950) on italialainen muusikko. 
Branduardi syntyi Cuggionossa lähellä Milanoa, mutta muutti jo lapsena Genovaan. Pikkupoikana hän soitti aluksi pianoa, mutta siirtyi sittemmin viulun pariin ja opiskeli viulunsoittoa Niccolò Paganini -konservatoriossa. Aikuisuuden kynnyksellä hän palasi Milanoon, missä tapasi Franco Fortinin ja siirtyi viulunsoitosta kitaraan. Hetkisen aikaa hän opiskeli myös filosofiaa, mutta lopetti sen pikaisesti koska ei löytänyt vastauksia häntä askarruttaneisiin kysymyksiin. Milanossa hän tapasi myös Luisa Zappan, jonka kanssa myöhemmin meni naimisiin.
Vuonna 1974 Branduardi julkaisi ensimmäisen albuminsa, joka kantoi hänen omaa nimeään. Siitä lähtien hän on jatkanut musiikin tekemistä ja julkaissut uusia levyjä vähintään joka toinen vuosi sekä tehnyt musiikkia elokuviin.
God Hates Us All

God Hates Us All on thrash metal -yhtye Slayerin yhdeksäs studioalbumi.
Albumin kansitaiteessa kuvattiin Raamattu, joka oli veren peitossa ja jonka läpi oli työnnetty nauloja pentagrammin muotoon. Lisäksi kanteen oli poltettu sana "Slayer". Albumia varten kehitettiin pahvinen suojakotelo, jotta eräät jälleenmyyjät suostuivat ottamaan albumin myyntivalikoimaansa. Suojakotelossa on ainoastaan yhtyeen nimi, neljä ristiä ja albumin nimi kullattuna valkoisella taustalla.
Albumin nimestä huolimatta Slayerin jäsenet näkivät vaivaa osoittaakseen, etteivät olleet palanneet "saatanallisiin" teksteihin, vaikkakin albumin lyriikka on todella uskonnonvastaista. Kerry King on maininnut haastattelussa, että albumin nimi "God Hates Us All" ("Jumala vihaa meitä kaikkia") viittaa siihen, että huonona päivänä ihmisestä todellakin tuntuu siltä, että Jumala vihaa.
Albumi julkaistiin 11. syyskuuta 2001, eli Yhdysvaltoja vastaan tehtyjen terrori-iskujen päivänä. Provosoivia mainosjulisteita poistettiin useista kaupoista albumin nimen aiheuttavan ikävän mielleyhtymän takia.
Rahakasvi

Rahakasvi on maanviljelys- ja taloustermi, jolla tarkoitetaan kasveja, joita viljellään myytäväksi muun muassa plantaaseilla. Termiä käytetään erotuksena ruoka- ja rehukasveista, joita tuottaja voi käyttää omiin ruokatarpeisiinsa tai karjan ruokintaan. Aikaisemmin rahakasvit olivat vain pieni, tosin elintärkeä, osa maatilan satoa. Nykyään etenkin kehittyneissä valtiossa melkein kaikilla viljelyksillä kasvaa rahakasveja.
Trooppisilla alueilla rahakasveja ovat muiden muassa sokeriruoko, kahvi- ja teepensas, kumipuu, kaakaopuu, puuvilla, mausteet, banaani sekä tupakka. Muilla alueilla rahakasveja ovat monet vilja- ja öljykasvit sekä oopiumiunikko.
Rahakasvien hinnan määrää kansainvälinen tavarapörssi. Pientä alueellista vaihtelua esiintyy, mikä johtuu kuljetuskustannuksista ja paikallisesta kysynnästä. Etenkin kehitysvaltioissa viljelijöiden riippuvaisuus rahakasvien viljelystä on riski toimeentulolle, koska tuotteen hinnan laskiessa sadosta saatava voitto ei välttämättä riitä perheen elättämiseen, eikä satoa voi myöskään syödä.
Kotiranta

Kotiranta () on Vaasan 22. kaupunginosa ja osa-alue. Se sijaitsee noin kahden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Se on pääasiassa pientalovaltainen asuinalue. Kustaalantie on kaupunginosan pääkatu.
Kotiranta ja sen naapurikaupunginosa Kustaala on liitetty Mustasaaresta Vaasaan vuonna 1935. Alueen ensimmäinen asemakaava on hyväksytty vuonna 1943.
Kotirannan rakennukset ovat pääosin harja- ja mansardikattoisia puutaloja, jotka on rakennettu ennen 1940-lukua. Alueen tätä uudempia taloja on rakennettu myös tiilisinä. Kotirannassa on muutama kaupungin omistuksessa oleva pienkerrostalo, jotka on rakennettu 1990- ja 2000-lukujen vaihteessa.
Vaasan kaupunginhallinnon tilastoalueista Kotiranta muodostaa Kotirannan suuralueen yhdessä Kustaalan, Metsäkallion ja Bölen kanssa. 
Palvelut.
Kotirannan pohjoisosassa Kotirannantien ja Kukkaiskadun lähellä sijaitsevat lastenkoti, hoivakoti ja päiväkoti. Ainonkadun varrella on viljelypalsta.
Väestö.
Vuonna 2013 Kotirannassa oli 866 asukasta.
Kotirannan asukkaista äidinkielenään suomea puhui 76,3 %, ruotsia 21,1 % ja muita kieliä 2,6 % vuonna 2015. Alueen työvoimasta opiskelijoita oli 14,6 % ja työttömiä 6,1 % vuonna 2013.
Valles Marineris

Valles Marineris on laaja kanjonijärjestelmä Marsissa. Mariner 9 -luotain löysi sen vuonna 1971, ja se on nimetty luotaimen mukaan. Valles Marineris sijaitsee Marsin päiväntasaajalla, itään Tharsiksen ylängöstä. Valles Marineris on aurinkokunnan suurin tunnettu vajoama. Se on itä-länsisuunnassa 4 000 kilometriä pitkä, keskimäärin 200 kilometriä leveä ja paikoin 9 kilometriä syvä.
Valles Marineris ei ole Grand Canyonin tavoin veden uurtama, vaan se on hautavajoama, planeetan kuoreen auennut repeämä. Ajan myötä sitä ovat kuitenkin muovanneet vesi ja jää sekä maanvyörymät ja luhistumat.
Valles Marineriksen alueet.
Noctis Labyrinthus.
Noctis Labyrinthus, "Yön labyrintti", sijaitsee Valles Marineriksen läntisellä reunalla, itään tulivuori Pavonis Monsista. Nimensä mukaisesti se on valtava sirpaleisten rotkojen labyrintti. 
Ius ja Tithonium Chasmata.
Noctis Labyrinthuksen itäpuolella ovat Ius ja Tithonium Chasmata, kaksi rinnakkain kulkevaa
kanjonia. Ius on näistä kahdesta leveämpi, ja se johtaa Melas Chasmaan. Tithoniumin rinteiltä on löytynyt uurteita, jotka ovat joko veden tai tuulen kuluttamia. 
Melas, Candor ja Ophir Chasmata.
Idempänä on kolme syvää rotkoa, etelästä lukien Melas, Candor ja Ophir Chasmata. Melas sijaitsee itään Iuksesta, Candor taas itään Tithoniumista. Ophir on ovaalinmuotoinen Candoriin liittyvä vajoama. Kaikki kolme rotkoa ovat yhteydessä tosiinsa. Tämä alue on Valles Marineriksen syvin, ulottuen aina 9 kilometrin syvyyteen.
Coprates Chasma.
Kolmen syvän rotkon itäpuolella on Coprates Chasma, joka muistuttaa Iuksen ja Tithoniumin kanjoneita.
Eos ja Ganges Chasmata.
Coprates Chasman itäpuolella ovat Eos ja Ganges Chasmata, kaksi syvää laaksoa.
Chryse.
Valles Marinerisin itäpäässä on Capri Chasman rotko. Valles Marineris päättyy Chrysen alueeseen, Marsin pohjoisille tasangoille, lähelle Viking 1 -luotaimen laskeutumispaikkaa.
Kaksipäisen kotkan varjossa

Kaksipäisen kotkan varjossa on suomalainen vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Timo Koivusalon ohjaama elokuvamusikaali. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat 1900-luvun alkuun, jolloin Suomi oli osa Venäjän keisarikuntaa. Elokuva keräsi elokuvateattereissa 63 324 katsojaa.
Tuotanto.
Viiden Pekko-elokuvan, Reino Helismaasta ja Tapio Rautavaarasta, Irwin Goodmanista sekä Jean Sibeliuksesta kertovien elokuvien jälkeen Timo Koivusalo ohjasi musikaalin, jonka juoni pohjautui Suomen historiaan 1900-luvun alun sortovuosiin. 
 ”Historialliseen faktakehykseen on istutettu fiktiiviset hahmot, joissa heissäkin on pikkuisen totuuden siementä, oikeista ihmisistä ja tapahtumista on lainattuja juttuja. Runoilijahahmo esimerkiksi edustaa useampaa kirjailijaa, runoilijaa ja taiteilijaa.” ("Kaleva" 2.9.2005)
Nakkilassa sijaitsevaan Villilän elokuvakeskukseen rakennettiin elokuvaa varten vajaan hehtaarin kokoinen lavastekortteli. Lavasteet olivat Suomen elokuvahistorian isoimmat ulkolavasteet. Elokuvassa näytteli 39 ammattinäyttelijää ja yli 500 avustajaa. Musiikista vastasi Koivusalo puolisonsa Susanna Palinin kanssa. Musiikki toteutettiin Vantaan viihdeorkesterin kanssa. Elokuvan ensi-ilta oli 9. syyskuuta 2005, mutta sitä esitettiin jo ennen sitä muun muassa Espoo Ciné -elokuvafestivaaleilla.
Vastaanotto.
Kapellimestari Markku Johanssonin ja Vantaan viihdeorkesterin kanssa toteutettu elokuvamusiikki on kerännyt kiitosta. Laulu "Jotain jää" oli Radio Suomen soitetuin vuonna 2005. Kappaleen esittävät Nina Tapio ja Mikko Leppilampi.
Arvioita.
Elokuvan arvostelut olivat valtaosin kielteisiä. "Turun Sanomien" Tapani Maskulan mielestä "Kaksipäisen kotkan varjossa" on silkkaa aikuisten satua. ”Tästä johtuen elokuvaa ei voi lainkaan arvioida realistisista lähtökohdista käsin, sillä sen historialliset kehyksetkin ovat kuin koristeltua operettia.” Pahoina virheinä hän piti Anneli Saariston ja Vesa-Matti Loirin sivurooleja, jotka imevät tehon pliisulta sankariparilta, sekä elokuvan tapahtumamiljöön epämääräisyyttä ja sekavuutta. "Elitistin" Ilja Rautsi lyttäsi elokuvan ”Timpan uusimmaksi kesäteatterin ja diashow’n ristisiitokseksi, joka nähdään syystä tai toisesta maamme elokuvateattereissa”. Toisin kuin useimmat kriitikot, Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Jarkko Silén oli arviossaan myönteinen. Hänestä musikaalimuoto ja vapautuminen todellisten henkilöiden kuvaamisesta antaa Koivusalolle nyt tämän aiempia suurmieselokuvia paremmat mahdollisuudet kertoa jotain sellaista, mihin edellisillä elokuvillaan on pyrkinyt. ”Kun sanat loppuvat, menee mies kapakkaan ja laulaa.”
Veikkausliigan kausi 2000

Veikkausliigan kaudella 2000 FC Haka voitti kolmannen perättäisen Suomen mestaruuden.
Menestys eurokentillä.
"Mestarien liiga:"
"UEFA Cup:"
"Intertoto Cup:"
Micropolis

Micropolis (Eläintarhan skeittipuisto) on skeittari ja maisema-arkkitehtiylioppilas Janne Saarion suunnittelema luonnonkivestä ja betonista rakennettu rullalautailualue Helsingissä, Eläintarhan urheilukentän kupeessa, osoitteessa Nordenskiöldinkatu 20. 
Osin ympäristötaideteokseksi suunniteltu alue avattiin 25. elokuuta 2006 ja sen toteuttivat yhteistyössä Helsingin kaupungin liikuntavirasto, nuorisoasiainkeskus ja rakennusvirasto. Micropoliksen pinta-ala on 3 600 m² ja sen kokonaiskustannusarvio oli 538 000 euroa, josta sponsorirahaa on 12 000 euroa. Hankkeen sponsorina on toiminut GSM Rocket Europe (Element Europe). 
Alue sisältää laajan katuskeittausalueen ja maahan upotetun, syvenevän ja kiemurtelevan "poolin" (altaan) eli "snake run" -kourun. Puistossa on käytetty erilaisia kiviä, tiiliä ja graniittia sekä kuitubetonia "snake runin" osalta. Alueen pintamateriaalina on käytetty tiiviisti ladottuja betonikiviä, joiden saumat aiheuttavat skeitattaessa hieman tärinää, mutta kestävät toisaalta luonnonolojen ja skeittauksen kuluttavia voimia.
Alue on Suomen mittakaavassa poikkeuksellinen skeittipuisto, sillä se on rakennettu alusta pitäen kiinteäksi, eikä skeittipuistolle tyypillistä vaneria ole käytetty ollenkaan. Tämä vähentää Saarion mukaan skeittauksesta aiheutuvaa melua ja lisää puiston kestävyyttä – Saarion mukaan jopa sadaksi vuodeksi eteenpäin. Puistolle tyypillistä ovat isoista kivipaasista rakennetut "ledget", joita voi käyttää myös penkkien tapaan istumiseen, sekä nurmikon toisistaan eristämät alueet, joita yhdistävät erilaiset kivipaasista rakennetut esteet, joita hyväksi käyttäen voi liukua aukkojen yli. Alueelle on rakennettu myös korkeuseroja ja portaita, joita ei yleensä suomalaisissa rullalautailupuistoissa näe.
Saarion mukaan ympäristötaideteoksen ja skeittipuiston lisäksi alue on tarkoitettu myös tavalliseksi puistoksi, johon voi istahtaa seuraamaan lajin osaajia ja kenties saada ensituntuma lajiin.
Skeittipuisto Micropolis sai kunniamaininnan Vuoden ympäristörakenne -kilpailussa 2008. Palkitut ovat suunnittelija Janne Saario, pääurakoitsija Rakennustaito Hirvonen Oy ja rakennuttajana ja tilaajana Helsingin kaupungin puolesta liikuntavirasto, rakennusviraston katu- ja puisto-osasto ja nuorisoasiainkeskus.
Heil dir im Siegerkranz

Heil dir im Siegerkranz oli vuosina 1871–1918 Saksan valtakunnan keisarillinen hymni. Kansallishymni se ei kuitenkaan nykyisessä merkityksessään ollut. Sanat lauluun runoili Heinrich Harries (1762–1802) vuonna 1790 Tanskan kuningas Kristian VII:n syntymäpäiväksi. Laulun sävel on sama kuin Ison-Britannian kansallislaulussa "God Save the Kingissä", mihin seikkaan monet saksalaiset yrittivät useasti puuttua.
"Heil dir im Siegerkranz" tarkoittaa suomeksi käännettynä "Terve sinulle voitonseppeleessä" tai "Terve, sinä voitonseppelöity".
Vuonna 1918 ryhtyi berliiniläinen säveltäjä Hugo Kaun yhdessä kustantaja ja valtiopäiväedustaja Julius Heinrich Zimmermannin kanssa toimiin uuden sävelen kehittämiseksi "Heil dir im Siegerkranziin". Berliiniläinen Kreuzzeitung-sanomalehti kirjoitti asiasta 1918: ""Heil dir im Siegerkranzia", kansallishymniämme, lauletaan englantilaisen sävelen mukaan. Pyrkimykset luoda sille saksalainen sävelmä ovat tähän mennessä epäonnistuneet. Viimeisen tämänlajisen yrityksen takana on Hugo Kaun, yksi huomattavimpia aikamme laulunsanoittajia. Hänen uusi ehdotuksensa näiden meihin kaikkiin syvälle juurtuneiden sanojen taustaksi on niin mahtavan mieleenpainuva, niin aidon kansanomainen ja ytimekkään saksalainen, että siitä näyttää tulevan saksalaisten kansallisomaisuutta. Se saavuttaa lähes varmasti jalansijan isänmaamme kaikissa osissa."
Sanat.
1. Heil dir im Siegerkranz, &lt;br&gt;
Herrscher des Vaterlands! &lt;br&gt;
Heil, Kaiser, dir! &lt;br&gt;
Die hohe Wonne ganz, &lt;br&gt;
Liebling des Volks zu sein! &lt;br&gt;
Heil Kaiser, dir! :|| &lt;br&gt;
2. Nicht Roß und Reisige &lt;br&gt;
Sichern die steile Höh', &lt;br&gt;
Wo Fürsten steh'n: &lt;br&gt;
Liebe des freien Manns &lt;br&gt;
Gründen den Herrscherthron &lt;br&gt;
Wie Fels im Meer.:|| &lt;br&gt;
3. Heilige Flamme, glüh', &lt;br&gt;
Glüh' und erlösche nie &lt;br&gt;
Fürs Vaterland! &lt;br&gt;
Mutig für einen Mann &lt;br&gt;
Kämpfen und bluten gern &lt;br&gt;
Für Thron und Reich!:|| &lt;br&gt;
4. Handel und Wissenschaft &lt;br&gt;
Heben mit Mut und Kraft &lt;br&gt;
Ihr Haupt empor! &lt;br&gt;
Finden ihr Lorbeerblatt &lt;br&gt;
Treu aufgehoben dort, &lt;br&gt;
An deinem Thron!:|| &lt;br&gt;
5. Dauernder stets zu blüh'n &lt;br&gt;
Weh' unsre Flagge kühn &lt;br&gt;
Auf hoher See! &lt;br&gt;
Wirft über Land und Meer &lt;br&gt;
Weithin der deutsche Aar &lt;br&gt;
Flammenden Blick.:|| &lt;br&gt;
6. Sei, Kaiser Wilhelm, hier &lt;br&gt;
Lang' deines Volkes Zier, &lt;br&gt;
Der Menschheit Stolz! &lt;br&gt;
Die hohe Wonne ganz, &lt;br&gt;
Liebling des Volks zu sein! &lt;br&gt;
Heil, Kaiser, dir!:|| &lt;br&gt;
Themisto (kuu)

Themisto on yksi Jupiterin kuista. Themiston löysivät Charles T. Kowal ja Elizabeth Roemer 30. syyskuuta 1975. Themisto tunnetaan myös nimellä Jupiter XVIII. Kuu sai kuitenkin Themisto-nimensä vasta vuonna 2002, jolloin siitä saatiin tarkkoja mittauksia. Themistoa ei nimittäin ollut havaittu Jupiterin kiertoradalla vuoden 1995 jälkeen, ennen kuin se "löydettiin uudelleen" vuonna 2000. 
Kuu on saanut nimensä kreikkalaisesta mytologiasta. Themisto oli ylijumala Zeuksen rakastajatar.
Carpo (kuu)

Carpo (tunnetaan myös nimellä Jupiter XLVI on yksi Jupiterin kuista. Sen löysi 2003 Scott S. Sheppardin johtama tutkimusryhmä. Nimensä kuu sai vuonna 2005.
Carpo on nimetty Kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvän Zeuksen tyttären mukaan.
Sepe Susi

Sepe Midas Susi eli Iso paha susi on Walt Disneyn piirroshahmo, joka esiintyy Suomessa "Aku Ankka" ja "Aku Ankka Ekstra" -lehtien sivuilla. Pikku Hukka on Sepen poika. Sepe on siis yksinhuoltaja – kuten Aku Ankkakin.
Tarinoissa Sepe yrittää ottaa kiinni kolmea porsasta siinä kuitenkaan koskaan onnistumatta.
Sepen hahmo on alun perin peräisin kansansadusta Kolme pientä porsasta, joka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1843, mutta joka lienee paljon vanhempi. Sen pohjalta Disney-yhtiö teki vuonna 1933 saman­nimisen lyhyt­elokuvan. Toisin kuin alku­peräisessä sadussa, elokuvassa susi selvisi loppu­kohtauksessakin hengissä, mutta joutui pakenemaan. Tämän jälkeen hahmo alkoi esiintyä Disney-sarjakuvissa.
Lyhyissä Disneyn piirroselokuvissa Sepen ulkonäkö on huomattavasti sarjakuvia ilkeämmän näköinen. Sarjakuvissa susi on puolestaan kömpelömmän näköinen.
Ulkonäkö.
Sarjakuvissa Sepellä on siniset resuiset haalarit ja sininen silinterimallinen lierihattu, jossa on musta nauha, mutta Disney-elokuvissa Sepellä on punaiset housut, vihreät henkselit ja musta hattu.
Sepen vanhemmat vilahtavat jossain tarinoissa, eritoten hänen äitinsä, joka ei ollenkaan pidä poikansa tavoista.
Iso paha susi

Iso paha susi on fiktiivinen susi, joka esiintyy joissakin varoittavissa saduissa, jotka ovat Grimmin saduissa. Monet versiot tästä hahmosta ovat esiintyneet monissa tarinoissa ja siitä on tullut yleinen esikuva petoantagonisteille.
Tulkinnat.
"Punahilkka", "Kolme pientä porsasta" ja venäläinen tarina "Pekka ja susi" heijastavat teemaa raatelevista susista ja niiden vatsasta vahingoittumattomana vapautuneesta olennosta, mutta yleinen restauroinnin teema on hyvin vanha.
1800-luvun folkloristit ja kulttuuriantropologistit kuten P. Saintyves ja Edward Burnett Tylor näkivät Punahilkan aurinkomyyttien ja muiden luonnossa esiintyvien syklien kannalta, jossa todetaan, että susi edustaa yötä, joka nielee auringon ja tapahtuma, jossa Punahilkka leikataan Suden vatsasta aamunkoittoa. Tässä tulkinnassa tarinan sudella ja Skollilla tai Fenririllä, skandinaavisen mytologian sudella, joka nielee auringon Ragnarökissä, on yhteys.
Albertassa sijaitsevan Calgaryn yliopiston etologian tohtori Valerius Geist kirjoitti, että taru todennäköisesti perustuu sen ajan aitoon susien hyökkäysten riskiin. Hän väittää, että sudet olivat itse asiassa vaarallisia saalistajia, ja sadut toimivat pätevänä varoituksena olla menemättä metsiin, joissa susien tiedettiin elävän, ja varoa niitä. Sekä susia että erämaata kohdeltiin ihmiskunnan vihollisina sinä aikana sillä alueella.
Siikajärvi

Siikajärvi on Vanhan-Espoon suuralueeseen kuuluva kaupunginosa ja kylä Espoon pohjoisosassa Turunväylän pohjoispuolella aivan Kirkkonummen ja Vihdin rajalla Nuuksion kansallispuiston eteläpuolella. Siikajärvellä on seudulle tyypillisesti useita lampia ja järviä, joista suurin on Siikajärvi, josta kaupunginosa on saanut nimensä. Siikajärven pienessä saaressa sijaitsee edellä mainittujen kolmen kunnan rajapyykki. Kiinteistörekisterin mukaan Siikajärvi kuuluu Nuuksion kylään. Siikajärvellä on paljon kesäasuntoja sekä väljähköä omakotiasutusta. Siikajärvellä sijaitsee myös Hotelli Nuuksio (ent. Siikaranta). Vuoteen 2010 asti siellä toimi myös Keskon koulutuskeskus K-instituutti. Syksyllä 2015 sen entisiin tiloihin avattiin turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskus, joka suljettiin 2017.
Vuoden 2004 verotietojen mukaan Siikajärvi (02860 Espoo) oli Suomen 79:nneksi vaurain alue. Talouksien keskimääräiset tulot valtionverotuksessa olivat 60 223 euroa ja varat 86 023 euroa. Asuntokuntia oli 247 ja asukkaita 635.
Nuuksion koulu sijaitsee Siikajärven alueella, Heinästien varrella, välillä Heinäs–Brobacka, puolen kilometrin päässä Sahajärven kaakkoisrannasta.
Nimi.
Siikajärvi on saanut nimensä siellä sijaitsevan järven mukaan. Järvi taas on saanut nimensä kalakantansa ansiosta. Nimen aiempia kirjoitusasuja ovat "Sikajärwi" (1750) ja "Sikjärvi Träsk" (1803). Paikalla ei ole ollut virallista ruotsinkielistä vastinetta misään vaiheessa. Siikajärven nimi vahvistui kaupunginosan nimeksi vuonna 1982.
Järvet ja lammet.
Kaupunginosan koillisrajana on pitkä ja kapea Nuuksion Pitkäjärvi, jonka vastaranta kuuluu Nuuksion kaupunginosaan. Järvi jakautuu kahteen osaan keskivaiheillaan olevan kapeahkon Poutlahdensalmen kohdalla. Salmi sijaitsee Poutlahden ja Solvallan välissä.
Iso Romlampi, Kolmuslampi, Vähä Romlampi sijaitsevat Siikajärven rantaviivan pohjoispuolella. Ahvilampi, Oralampi ja Paskalampi ovat Siikajärven ja Nuuksion Pitkäjärven välimaastossa, ja näiden eteläpuolella sijaitsee isoista järvistä ainoa kokonaan kaupunginosan sisällä oleva järvi, Sahajärvi. Heinäslampi sijaitsee samannimisen asuinalueen ja Siikajärven välissä, järven kaakkoispuolella.
Siikajärven kaupunginosan lounaiskolkassa Kolmirannan alueella sijaitsevat Kivilampi, Pitkänen ja Vuohilampi.
Tamarindipuu

Tamarindipuu tai tamarindi ("Tamarindus indica") on hernekasveihin (Fabaceae) kuuluva puu, joka on "Tamarindus"-suvun ainoa jäsen.
Tamarindin nimi on peräisin arabiankielisestä nimestä "tamr hindī", joka tarkoittaa "Intian taatelia".
Levinneisyys.
Tamarindipuu on kotoisin trooppisilta Itä-Afrikan aroilta. Tamarindipuuta kasvaa nykyisin myös Aasian trooppisissa osissa ja Latinalaisessa Amerikassa ja Karibialla.
Ulkonäkö.
Tamarindipuu on melko hidaskasvuinen puu, joka voi kasvaa 20 metriä korkeaksi ja saavuttaa 200 vuoden iän. Sen lehdet koostuvat 10–20 lehdykästä, jotka ovat 1,25–2,5 cm:n pituisia ja 5–6 mm:n levyisiä. Lehdet ovat ikivihreitä, mutta saattavat kellastua kuuman kauden aikana.
Tamarindipuun hedelmä on alkuvaiheessa 6–15 cm:n pituinen käyrä palko, joka muuttuu ruskeaksi myöhemmin. Palon sisässä on 1–12 kovakuorista siementä.
Käyttö.
Tamarindipuun nuoria palkoja ja siemeniä käytetään ravintona. Tamarindipuuta käytetään mausteena esimerkiksi Worcestershire- ja HP-kastikkeissa.
Optimus

Optimus on portugalilainen teleoperaattori, joka perustettiin vuonna 1998. Se aloitti käytännössä toiminnan 15. syyskuuta 1998. Syyskuussa 1999 Optimus siirtyi myös Internet-palvelujen tarjoajaksi. Optimuksen koko nimi portugaliksi on Optimus Telecomunicações, S.A.. Nykyään Optimus hallitsee noin 20 % Portugalin teleoperaattorimarkkinoista.