tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Oligarkia antiikin Kreikassa

Oligarkia () eli harvainvalta oli antiikin Kreikassa yksi kolmesta tärkeimmästä polisten eli kaupunkivaltioiden valtiomuodoista demokratian ja tyrannian ohella.
Kreikkalaisten oligarkioiden luonne.
Antiikin kreikkalaisessa oligarkiassa valta oli kaupunkivaltion kansalaisten vähemmistöllä, joka katsoi olevansa oikeutettu valtaan joko paremman syntyperän tai varallisuuden vuoksi. Oligarkioita oli eri tyyppisiä, ja osassa valta oli kokonaan tällaisella vähemmistöllä, kun taas osassa vähemmistöllä oli muita suuremmat poliittiset oikeudet, vaikka myös muulla osalla kansasta oli joitakin oikeuksia, kuten oikeus äänestää "ekklesiassa" eli kansankokouksessa. Jälkimmäisessä tapauksessa oli mahdollista, että ainoastaan ylemmillä kansanluokilla oli mahdollisuus toimia julkisissa viroissa, mutta virat kuitenkin täytettiin äänestämällä ehdolla olleista; tai se, että ainoastaan ylemmillä luokilla oli oikeus kutsua kansankokous koolle; oikeus johtaa kansankokouksia; tai oikeus tehdä ehdotuksia, joista kansankokous äänesti.
Luettelo oligarkioista.
Ainakin seuraavat polikset olivat valtiomuodoltaan oligarkioita jossakin vaiheessa historiaansa (ajoitustiedot osin summittaisia):
Barathron

Barathron (, myös , ”Kuoppa”) oli antiikin ajan Ateenassa syvä kuoppa, johon rikolliset ja teloitettujen ruumiit heitettiin. Se sijaitsi Keiriadain demoksessa kaupungin luoteisosassa kaupunginmuurien ulkopuolella.
Varhaisin maininta Barathronista on persialaissotien ajalta 400-luvun eaa. alkupuolelta, jolloin ateenalaiset heittivät sinne Dareioksen lähettiläät, ja sitä käytettiin vielä ainakin 300-luvulla eaa. Pyövelistä käytettiin nimitystä ”se joka on kuopan reunalla” ().
Spartassa Ateenan Barathronia vastasi Kaiadas.
Diakria

Diakria (, ), myös Epakria (, ) tai Hyperakria (, ) oli antiikin Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion hallussa olleen alueen koillisosan vuoristoisen alueen nimitys Kreikassa.
Diakria sijaitsi koilliseen Attikan tasangosta ja käsitti Parnes- ja Pentelikon-vuorten ja meren välisen alueen. Siihen kuului oletettavasti myös rannikko etelään aina Brauroniin saakka. Diakrian ainoa tasaisempi alue oli Marathonin tasanko, joka avautui merelle. Alueen koillispäässä sijaitsee vuori, joka on todennäköisesti sama kuin antiikin Felleus. Ateenalaiset ottivat sen nimen käyttöön mistä tahansa kallioisesta vuoresta, joka sopi vuohien laiduntamiseen.
Epakria joko vastasi nimenä Diakriaa tai oli enemmän siellä sijainneen kyläkunnan tai muun asutuksen nimi. Perinteisen ateenalaisen käsityksen mukaan Epakria oli yksi Attikan alueen kahdestatoista alkuperäisestä Kekropsin perustamasta kaupungista tai kyläkunnasta, joista Ateenan kaupunkivaltio muodostettiin "synoikismoksessa", joka myyteissä laitettiin Theseuksen nimiin. Kreikkalaiset itse sijoittivat Attikan synoikismoksen niinkin kauas kuin vuoteen 1259/1258 eaa. Myytillä ei kuitenkaan välttämättä ole juurikaan historiallisia perusteita.
Diakrian asukkaista käytettiin etnonyymejä "Diakreis" ja "Diakrioi" (), ja joskus myös nimeä "Hyperakrioi" (), koska nämä asuivat vuorten toisella puolella kaupungista katsottuna. Nämä ”vuoristolaiset” olivat köyhempää kansaa verrattuna tasankojen vauraampaan väkeen. Tällä oli merkitystä Ateenan 500-luvun eaa. puolueriidoissa, ja Peisistratos nousi näiden avulla Ateenan tyranniksi vuonna 561 eaa.
Kaiadas

Kaiadas (, ) tai Keadas (, ) oli antiikin ajan Spartassa syvä rotko tai halkeama, johon heitettiin kuolemaantuomitut rikolliset sekä perinteisen käsityksen mukaan myös elinkelvottomiksi todetut lapset. Se sijaitsi Taygetos-vuorella.
Kaiadas on tulkittu samaksi kuin niin kutsuttu Trýpin luola Trýpin kylän lähellä, noin kymmenen kilometriä nykyisestä Spártista länteen Kalamátaan johtavan tien varrella. Luola on noin 50 metriä pitkä kallionhalkeama ja vastaa monin tavoin antiikin aikaisia kuvauksia Kaiadaksesta. Sieltä on löydetty muun muassa ihmisten luita. Luut ovat kuitenkin enimmäkseen aikuisten luita, ja ainoastaan yksi luuranko kuuluu noin 10-vuotiaalle lapselle. Tämän perusteella on kyseenalaistettu, heitettiinkö Kaiadakseen todella myös lapsia.
Kaiadas mainitaan muun muassa sotapäällikkö Pausaniaan tapauksessa, sillä spartalaiset olivat aikeissa heittää tämänkin ruumiin Kaiadakseen, mutta päättivät lopulta haudata sen. Herodotos mainitsee spartalaisten heittäneen Dareioksen lähettiläät kaivoon, mutta tätä ei yhdistetä missään Kaiadakseen.
Ateenassa Kaiadasta vastasi Barathron.
Kavoúri

Kavoúri (), antiikin Zoster (), on niemi Attikan niemimaan lounaisrannikolla Kreikassa. Se sijaitsee jotakuinkin Pireuksen ja Soúnion (antiikin Sunion) niemen puolessa välissä. Nykyisin sillä sijaitsee Vouliagménin kaupunki, ja sen alue kuuluu Vári-Voúla-Vouliagménin kuntaan.
Kavoúrin niemi on Ymittós-vuoren (Hymettos) jatke, joka työntyy Saroninlahteen. Niemellä on kolme kärkeä, joista läntinen tunnetaan nimellä Megálo Kavoúri (”Suuri Kavoúri”) ja keskimmäinen nimellä Mikró Kavoúri (”Pieni Kavoúri”). Antiikin aikana nimi Zoster viittasi ilmeisesti lähinnä jälkimmäiseen, joka on niemenkärjistä uloin. Sillä sijaitsee nykyisin Vouliagménin Laimóksen kaupunginosa. Sen itäpuolelle muodostuu lahti, jonka rannalla on Vouliagménin keskusta. Saroninlahdessa niemenkärjen edustalla sijaitsee pieni Flévesin saari.
Kreikkalaisessa mytologiassa Zoster oli paikka, jossa Leto alkoi hellittää vyötään valmistautuessaan synnyttämään Apollonin, mikä tapahtui myöhemmin Deloksella. Antiikin aikana niemi oli Halai Aiksonideen demoksen aluetta. Siellä oli Athenelle, Apollonille, Artemiille ja Letolle omistettu alttari sekä Apollon Zosterin temppeli, jonka varhaisin vaihe on ajoitettu noin vuoteen 500 eaa. Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty myös varhaisen helladisen kauden asutuksen jäänteitä sekä linnoitteita Ptolemaios II:n ja Khremonideen sodan ajalta vuosilta 267–261 eaa.
Leipsydrion

Leipsydrion (, ) oli antiikin aikainen asutus ja linnoitus Attikassa Kreikassa lähellä Ateenaa. Se sijoitetaan Parnes-vuoren etelärinteeseen Attikan tasangon pohjoislaidalle, jonkin verran ylärinteeseen Paionidain demoksesta.
Leipsydrionin nimi tarkoitti ”vedetöntä” tai ”vähävetistä” (&lt; ). Sitä ei luettu Attikan demosten joukkoon. Alkmaionidit linnoittivat Leipsydrionin vuonna 514 eaa. Hipparkhoksen murhan jälkeen yrittäessään vapauttaa Ateenan peisistratidien eli Peisistratoksen suvun tyranniasta. Yritys kuitenkin epäonnistui, ja peisistratidit saivat vallattua linnoituksen.
Parnes-vuoren eli nykyisen Párnithan etelälaidalta Korakofolézan (Κορακοφολέζα, 580 metriä) huipulta on löydetty linnoitteiden jäänteitä, jotka on ajoitettu 300-luvulle eaa. Paikalla on säilynyt kahden metrin paksuista muuria noin 1,2 metrin korkeudelta. Ne on paremman puutteessa yhdistetty Leipsydrioniin.
Työväen tietokirja

Työväen tietokirja – työläisille välttämättömiä tietoja valtiollisista ja yhteiskunnallisista asioista on vuonna 1922 julkaistu suomalainen yhteiskunnallisia aiheita käsittelevä hakuteos, jonka toimittivat sosiaalidemokraattista työväenliikettä edustaneet henkilöt. Sen oli tarkoitus tarjota julkisessa elämässä käsitellyistä yhteiskunnallisista ja poliittisista aiheista helppokäyttöistä sekä työläisten tarpeita ja ”työväen ajatustapaa” vastaavaa tietoa, jota muu tietokirjallisuus ja koululaitos eivät tarjonneet. Teoksen kustansi Työväen Sanomalehti Oy.
"Työväen tietokirja" sisältää 97 artikkelia, joiden aiheet liittyvät yhteiskuntaan, historiaan ja Suomen poliittiseen järjestelmään. Teoksen julkaisun taustalla olivat sekä kansansivistykselliset että aatteelliset pyrkimykset. Toimituskuntaan kuuluivat Hannes Ryömä, Väinö Voionmaa, Väinö Hupli, Lauri af Heurlin ja Taavi Tainio, joista kaikki olivat SDP:n tärkeitä vaikuttajia ja kaikki paitsi af Heurlin myös kansanedustajia. Toimitussihteerinä oli aluksi Hupli ja myöhemmin Roope Tuhti. Artikkeleiden kirjoittajiin kuuluivat muun muassa Mikko Ampuja, J. W. Keto, Matti Paasivuori, Miina Sillanpää, Hjalmar Eklund, V. J. Kostiainen, Hulda Salmi, Svante Lehtonen , J. E. Janatuinen ja Heikki Laakso. Kustannusyhtiö Tammi julkaisi vuonna 1951 "Työväen tietokirjasta" uudistetun laitoksen.
Paralia (Attika)

Paralia (, ”Rannikko”) tai Paralos () oli antiikin Attikan alue, joka käsitti nimensä mukaisesti Attikan niemimaan eteläosan rannikkoalueet. Se ulottui lännestä Zosterin niemeltä etelään Sunionin niemelle ja sieltä koilliseen Brauroniin saakka. Joskus nimellä viitattiin koko alueeseen Hymettos-vuoren itäpuolella.
Paralia oli yksi Attikan viidestä maantieteellisestä pääalueesta Thriasian ja Ateenan tasankojen sekä Diakrian ja Mesogaian ohella. Paralian alue oli kukkulaista ja karua, mutta siellä sijaitsivat Laureionin hopeakaivokset.
Kleistheneen uudistuksessa vuonna 508 eaa. nimi sai teknisemmän merkityksen, sillä yksi Attikan demosten trittys-jaossa käytetystä kolmesta alueesta oli myös nimeltään "Paralia". Siihen kuului demoksia myös maantieteellisen Paralian ulkopuolelta muun muassa läntisestä ja koillisesta Attikasta. Klassisella kaudella Paralian kymmeneen trittykseen kuului yhteensä 46 demosta.
Tetrakomoi

Tetrakomoi (, myös ) oli antiikin Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion hallussa olleen alueen osa Kreikassa. Se käsitti neljä demosta Attikan lounaisrannikolla. Ne olivat Pireus, Faleron, Thymaitadai ja Ksypete.
Tetrakomoi oli mainitun neljän kylän yhteenliittymä jo esihistoriallisella ajalla. Ainakin historiallisella ajalla sen merkitys oli pääasiassa uskonnollinen, ja sitä yhdisti Herakleen kultti ja tälle omistettu pyhäkkö "Tetrakōmon Hērakleion". Tähän liittyi omat juhlat ja kisat, joissa kilpailtiin urheilussa, laulussa ja tansissa. Ne järjestettiin vielä ainakin klassisen kauden lopulla vuonna 330/329 eaa.
Perinteisen ateenalaisen käsityksen mukaan Tetrakomoi oli yksi Attikan alueen kahdestatoista alkuperäisestä Kekropsin perustamasta kaupungista tai kyläkunnasta, joista Ateenan kaupunkivaltio muodostettiin "synoikismoksessa", joka myyteissä laitettiin Theseuksen nimiin. Kreikkalaiset itse sijoittivat Attikan synoikismoksen niinkin kauas kuin vuoteen 1259/1258 eaa. Myytillä ei kuitenkaan välttämättä ole juurikaan historiallisia perusteita.
Kleistheneen uudistuksissa vuonna 508 eaa. Tetrakomoin demokset jaettiin ilmeisesti tarkoituksella eri fyleihin vanhojen klikkien purkamiseksi. Tämän jälkeen Pireus ja Thymaitadia kuuluivat Hippothontis-fyleen, Faleron Aiantis-fyleen ja Ksypete Kekropis-fyleen. Tetrakomoi säilyi tämän jälkeen mahdollisesti sen Hippothontis-fylen trittyksen nimenä, johon Pireus ja Thymaitadia kuuluivat.
Tetrapolis (Attika)

Tetrapolis (, ”Nelikaupunki”) oli antiikin Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion hallussa olleen alueen osa Kreikassa. Se käsitti neljä demosta Attikan koillisosassa. Ne olivat Marathon, Oinoe, Probalinthos ja Trikorythos.
Tetrapoliin nimi käsitettiin alun perin ilmeisesti erisnimeksi, joka tarkoitti yhtä kaupunkia, joka on muodostettu neljästä osasta (”Nelikaupunki”); ei neljää erillistä kaupunkia (”Neljä kaupunkia”). Se oli ilmeisesti luotu jonkinlaisena "sympoliteiana" jo hyvin varhaisina aikoina. Tetrapoliin kansalaisista käytettiin demonyymiä "Tetrapoleus" (). Sillä oli oma hallinto sekä omat kultit ja syntymyytti. Klassisen kauden ateenalaiset katsoivat, että Tetrapolis olisi varhaisina aikoina ollut jopa itsenäinen polis eli kaupunkivaltio. Tälle ei kuitenkaan ole nykynäkemyksen mukaan perusteita, sillä koillisen Ateenan alueelta ei ole tehty tähän viittaavia arkeologisia löytöjä ennen noin vuotta 800 eaa. Näin ajatus Tetrapoliista varsinaisena poliksena on saattanut syntyä vasta 600–500-luvuilla eaa., ja se on mahdollisesti syntynyt tuonaikaisten maantieteeseen perustuneiden Ateenan puolueriitojen seurauksena.
Perinteisen ateenalaisen käsityksen mukaan Tetrapolis oli yksi Attikan alueen kahdestatoista alkuperäisestä Kekropsin perustamasta kaupungista tai kyläkunnasta, joista Ateenan kaupunkivaltio muodostettiin "synoikismoksessa", joka myyteissä laitettiin Theseuksen nimiin. Kreikkalaiset itse sijoittivat Attikan synoikismoksen niinkin kauas kuin vuoteen 1259/1258 eaa. Erään nykyaikaisen teorian mukaan prosessi olisi ollut pidempi, ja Tetrapolis olisi yhdistetty Ateenaan viimeisten alueiden joukossa vasta noin 600-luvulla eaa., samoin kuin esimerkiksi Eleusis. Yhtä mahdollista on kuitenkin sekin, ettei myytillä ole juurikaan historiallisia perusteita.
Ajan kuluessa Tetrapolis-nimi jäi pois käytöstä joko synoikismoksen seurauksena tai muutoin alueen tultua kiinteämmin osaksi Ateenaa. Sen osista tuli neljä erillistä demosta. Kleistheneen uudistuksissa noin 508 eaa. Tetrapoliin demokset jaettiin ilmeisesti tarkoituksella eri fyleihin vanhojen klikkien purkamiseksi. Tämän jälkeen Probalinthos kuului Pandionis-fyleen, kun muut kolme demosta kuuluivat Aiantis-fyleen.
Kynósoura (Attika)

Kynósoura (), antiikin Kynosura ( tai "Kynosoura", ”Koiranhäntä”; ), on niemi Attikan itärannikolla Kreikassa. Se sijaitsee nykyisen Marathónaksen kunnan alueella.
Niemi on kapea ja kiemurainen ja saanut nimensä koiranhäntää muistuttavasta ulkonäöstään. Se toimii eräänlaisena luonnollisena aallonmurtajana Marathónaksenlahdelle. Niemi on suojeltu osana Schiniáksen kansallispuistoa ja Natura 2000 -aluetta.
Selma Des Coudres

Selma Des Coudres o.s. Plawneek, latv. Pļavnice, (2. tammikuuta 1883 Riika – 4. tammikuuta 1956 Fürstenfeldbruck) oli latvialaissyntyinen, Saksassa uransa luonut taidemaalari. Hänen edustamansa tyylisuunnat olivat art nouveau, ekspressionismi ja japonismi.
Selma Des Coudresin isä oli menettänyt omaisuutensa tulipalossa, ja perhe eli köyhyydessä. Hänen äitinsä, joka oli opiskellut nuorena piirtämistä, rohkaisi tytärtään taiteelliselle uralle. Hän pääsi Elise Jung-Stillingin pitämään yksityiseen taidekouluun. Vuonna 1903 hän sai stipendin, joka mahdollisti hänelle opettajaopinnot. Opettamisen ohella hän kävi Vilhelms Purvitisin ja Janis Rozentālsin yksityistunneilla opiskelemassa taidetta.
Vuosien 1909 ja 1917 välillä Des Codresilla oli useita yhteisnäyttelyitä Riiassa aikansa johtavien balttitaiteilijoiden kanssa. Hän sai tuohon aikaan merkittävän 1 500 ruplan stipendin joka mahdollisti hänellä koulujen kesäkuukausien aikana maalausmatkoja Baijeriin.
Vuonna 1919 Des Coudres muutti lopullisesti Saksaan Fürstenfeldbrukiin. Hän solmi siellä avioliiton taidemaalari Adolf Des Coudresin kanssa vuonna 1921. Aviomies oli vaimoaan kaksikymmentä vuotta vanhempi. Saksassa oli tuohon aikaan hyperinflaatio, jonka johdosta pariskunta menetti omaisuutensa. Des Coudres jäi leskeksi vuonna 1924. Köyhyyden vuoksi Des Coudres maalasi nyt sitä, mitä ostava yleisö häneltä halusi: kukka-asetelmia ja muotokuvia. Tämän jälkeen hän oli perustamassa asuinpaikkakuntansa taideseuraa, jonka johtajana hän toimi. Vuonna 1933 valtaantulleet kansallissosialistit lopettivat yhdistyksen.
Kansallissosialistien valtakaudella Des Coudres eli maalaamalla jälleen muotokuvia ja sota-aikana hän maalasi omaisten pyynnöstä kuolleiden nuorten sotilaiden muotokuvia. Sodan jälkeen hän maalasi paikkakuntaa miehittäneiden yhdysvaltalaisten sotilaiden muotokuvia. Hänen sukulaisensa toivat vuonna 1955 esille hänen töitään ja lähettivät niistä luettelon Kasselin Documenta-näyttelyyn.
Havutikaskuoriainen

Havutikaskuoriainen eli havupuuntikaskuoriainen ("Trypodendron lineatum") on kaarnakuoriainen alaheimoon ja tikaskuoriaisten ("Trypodendron") sukuun kuuluva laji. Aikuiset havutikaskuoriaiset ovat pituudeltaan 3,0-3,5 mm ja niiden peitinsiivet ovat ruskeanmustat ja pitkittäisjuovaiset. Havutikaskuoriaiset aikuistuvat heinä - elokuussa ja niiden elinkierto on yksivuotinen. 
Laji pilaa havupuutavaraa kaivamalla pintapuuhun pitkiä tikapuumaisia käytäviä. Havutikaskuoriaisemot istuttavat käytäviin sienirihmastoa jalattomille valkeille toukilleen syötäväksi. Emot pysyttelevät käytäväverkoston suulla säädellen käytäviin pääsevän kosteuden määrää siten, että käytävissä olevan sienirihmaston kasvuolosuhteet pysyvät edullisina. Käytävät eivät ulotu sydänpuuhun, mutta käytävien ympäriltä puuaine mustuu. Käytävien vuoksi vioittunut sahatavara ei kelpaa vientiin, vaikka se on teknisesti kelvollista moniin tarkoituksiin.
Havutikaskuoriainen ei vioita eläviä puita vaan se iskee tuoreisiin, juuri kuolleisiin tuulenkaatoihin, kuorelliseen puutavaraan, kantoihin sekä pystyyn kuolleisiin puihin, joissa puun kosteusolot ovat säilyneet sopivina. Laji elää erityisesti varjoisilla paikoilla kasvaneiden juuri kuolleiden mäntyjen, kuusten ja lehtikuusten puuaineessa. 
Havutikaskuoriainen muistuttaa sen läheistä sukulaista lehtitikaskuoriaista ("Trypodendron signatum").
Havutikaskuoriaista saalistaa luonnossa ainakin isomuurahaiskuoriainen (Thanasimus formicarius).
Humana arjessa

Humana arjessa Oy (helmikuuhun 2022 Arjessa Oy) on sosiaali- ja hoivapalveluita myyvä yritys. Palveluita tuotetaan noin 1 500 sosiaali-, terveys-, opetus- ja kasvatusalan ammattilaisen voimin. Humana arjessa on osa Humana-yhtiötä. Humana arjessa on Humanan Suomen maayhtiö. 
Humana arjessa on perustettu vuonna 2010 nimellä "Arjessa". Toukokuussa 2016 Kilpailu- ja kuluttajavirasto hyväksyi Humana AB:n ja Arjessa Oy:n välisen yrityskaupan.
Euroopan karsinnat salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailuihin 2019

Euroopan karsinnat salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailuihin 2019 järjestetään tammi-helmikuussa Puolassa ja Slovakiassa 30.1.–3.2.2019. Karsintoihin osallistuu 18 joukkuetta, joista 10 pääsee joulukuussa pelattavaan MM-lopputurnaukseen. Belgia osallistuu karsintoihin ensimmäistä kertaa.
Sarjajärjestelmä.
Joukkueet pelaavat neljässä 4-5 joukkueen lohkoissa. Lohkoissa pelataan yksinkertainen sarja jonka jälkeen jokaisen lohkon kaksi parasta ja kaksi parasta lohkokolmosta pääsee MM-lopputurnaukseen. Kisaisäntä Sveitsi ei osallistu karsintoihin.
Cavendish-banaani

Cavendish-banaani on kääpiöbanaanin triploidinen muoto. Se on ollut viljellyin banaanilajike 1950-luvulta alkaen. Silloin aikaisemmin suositun Gros Michel -lajikkeen banaaneihin levisi panamantaudiksi kutsuttu sienitauti. Cavendish-banaani on tälle taudille vastustuskykyisempi, mutta taudista leviävä uusi muunnelma uhkaa myös sitä.
Joseph Paxton kasvatti ensimmäisen Cavendish-banaanin, joka sai nimensä hänen työnantajansa, Devonshiren 6. herttuan, William Cavendishin mukaan. Paxton kasvatti Chatsworthin kartanon kasvihuoneissa banaaneja vuodesta 1830, jolloin hän hankki ensimmäiset kasvit Mauritiukselta. Vuonna 1835 Paxtonin kasvit tuottivat ensimmäistä kertaa hedelmiä. Hän lähetti kasveistaan pistokkaita lähetyssaarnaajien mukana eri puolille maailmaa.
Cavendish-banaani ei ole yksi klooni vaan kloonien ryhmä, ja siksi sen luokittelusta on erilaisia käsityksiä, samoin kuin siitä, kuka pitäisi nimetä sen kasvitieteelliseksi auktoriksi.
Jeremi Wehmas

Jeremi Wehmas (s. 1. joulukuuta 1998 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Mestis-joukkue Joensuun Kiekko-Poikia. Hän toimii joukkueen kapteenina.
Ura.
Wehmas on Tapparan kasvatti. Hän oli kaudella 2014–2015 seuran B2-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 10+22=32, joilla Wehmas sijoittui B2-nuorten SM-sarjan puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Kaudella 2015–2016 Wehmas toimi Tapparan B-nuorten kapteenina. Kaudella 2017–2018 hän nousi seuran A-nuorten kapteeniksi.
Kaudella 2018–2019 Wehmas debytoi miesten peleissä. Joulukuussa 2018 hän pelasi kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Tutossa. Wehmas debytoi Tapparan SM-liigajoukkueessa 30. tammikuuta 2019 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Hänelle avautui paikka joukkueen kokoonpanosta, kun Tapparan puolustuksesta olivat sivussa sekä Veli-Matti Vittasmäki, Elias Fälth että Juho Rautanen. Wehmas merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 3.53 minuuttia. Wehmas pelasi kauden aikana kaksi SM-liigaottelua.
Huhtikuussa 2019 Wehmas teki Tapparan kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Kauden 2019–2020 hän aloitti lainalla Tuton Mestis-joukkueessa seuran ja Tapparan välisen yhteistyön myötä. Wehmas pelasi siellä lähes koko kauden tehden tulokaskautensa aikana 43 runkosarjaottelussa tehot 4+4=8. Hän pelasi myös yhden Suomen Cupin ottelun. Tapparassa Wehmas pelasi kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä ja yhden Mestarien liigan ottelun tehden yhden syöttöpisteen.
Wehmas siirtyi kaudeksi 2020–2021 Mestis-joukkue Kooveehen. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Heinäkuussa 2021 Wehmas teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2021–2022 hänet nimettiin Kooveen kapteeniksi. Helmikuussa 2022 seura lainasi Wehmaksen Tampereen Ilveksen SM-liigajoukkueeseen, kun Jarkko Parikka oli sivussa. Hän pelasi siellä neljä ottelua, joista viimeisimmässä Wehmas teki liigauransa avausmaalin 27. helmikuuta 2022 Helsingin IFK:ta vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman +2. Teemu Kesä valitsi Wehmaksen ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Kesäkuussa 2022 hän teki Kooveen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2023–2024, siirtotakarajalla helmikuussa 2024 Wehmaksen uutisoitiin siirtyvän yhdessä Santtu Hakasen ja Niko Lahtisen kanssa Kooveesta loppukauden kattavilla sopimuksilla jatkamaan Mestis-pelejään Jokereihin. Seuran tiedotteen mukaan kolmikko hankittiin tuomaan joukkueeseen laajuutta pudotuspelejä ajatellen.
Wehmas siirtyi kaudeksi 2024–2025 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen. Hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi. Wehmas kärsi runkosarjassa loukkaantumisesta ja pelasi vain 16 ottelua, mutta hän kuntoutui kuitenkin loppukaudella. Kaudeksi 2025–2026 Wehmas siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Joensuun Kiekko-Poikiin. Hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi.
Uhuru

Uhuru (tunnettiin myös nimellä Small Astronomical Satellite 1 eli SAS–1) oli ensimmäinen satelliitti, joka teki havaintoja avaruudessa yksinomaan röntgenalueella. Se laukaistiin avaruuteen 12. joulukuuta 1970. Laukaisupäivä oli Kenian itsenäisyyspäivä ja siten kunnianosoitus Kenialle. Nimi "Uhuru" on swahilia ja tarkoittaa "vapautta".
Havainnot.
Uhuru teki havaintoja 399:stä röntgensäteilyn kohteesta, jotka olivat muun muassa kaksoistähtijärjestelmiä, supernovajäänteitä, Seyfertin galakseja ja galaksijoukkoja. Sen havainnot kaksoistähtijärjestelmien ja mustien aukkojen röntgenhavainnoista olivat ensimmäisiä. Sillä saatiin myös ensimmäisen kerran kattava kuva taivaasta röntgenalueelta.
Instrumentit.
Uhuru teki havaintoja havaintoja 2–20 keV -alueella. Siinä oli kaksi kollimoitua röntgenteleskooppia, jotka osoittivat vastakkaisiin suuntiin, ja ilmaisimina kaksi sarjaa verrannollisuuslaskureita, joissa oli tehokasta pinta-alaa ~ 0,084 m². Sen resoluutio oli noin 30 kulmasekuntia.
Muuta.
Uhurun kaksoiskappale, joka ei ole käynyt avaruudessa, on täysikokoisena ja ennallistettuna Smithsonian-instituutin National Air and Space Museum -museossa Washingtonissa. Se on aito lukuun ottamatta aurikopaneeleja, jotka ovat toimimattomia jäljitelmiä. Osat on siiretty museoon NASA:lta vuonna 1976. Se ei kuitenkaan ole näytteillä.
Loiskärsäkkäät

Loiskärsäkkäät ("Anthribus") on typpykärsäkkäiden (Anthribidae) heimoon kuuluva hyönteissuku. Sukuun kuuluu ainakin kolme lajia. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä.
Nukleofiilinen asyylisubstituutio

Nukleofiiliset asyylisubstituutioreaktiot ovat tyypillisiä karboksyylihappojen ja niiden johdosten reaktioita. Reaktio tapahtuu kahdessa vaiheessa: kun nukleofiili (:Nu–) liittyy karboksyylihapon tai sen johdoksen karbonyyliryhmään, syntyy tetraedrinen välituote, josta irtoaa lähtevä ryhmä, L– ja uusi karbonyyliyhdiste muodostuu. Ketoneilla ja aldehydeillä ei lähtevää ryhmää ole, joten niillä ei tapahdu asyylisubstituutiota. Niillä tapahtuu sen sijaan additioreaktio karbonyyliryhmään. Karboksyylihappojohdosten reaktiivisuus riippuu lähtevän ryhmän (L-) konjugaattihapon (HL) pKa-arvosta.
Happokloridit ovat kaikkein reaktiivisimpia karboksyylihappojohdoksia, koska elektronegatiivinen kloori polaroi voimakkaasti karbonyyliryhmää. Amidit reagoivat heikoiten. Siksi happokloridit voidaan helposti muuttaa estereiksi tai amideiksi, mutta amideista ja estereistä ei saada happoklorideja.
Ryersonin yliopisto

Ryersonin yliopisto ("Ryerson University") on Kanadan Torontossa toimiva julkinen yliopisto. Se on nimetty metodistipappi Egerton Ryersonin (1803–1882) mukaan, joka perusti vuonna 1852 samalla paikalla sijainneen, opettajia kouluttaneen Toronton normaalikoulun. Nykyinen oppilaitos perustettiin 1948, ja se sai yliopisto-oikeudet 1993. Ryersonin kampus sijaitsee Toronton keskustan Garden District -alueella. 2010-luvun lopulla yliopiston opiskelijamäärä oli yli 45 000, ja se tarjosi yli sata eri koulutusohjelmaa.
Historiaa.
Yliopisto perustettiin vuonna 1948 nimellä "The Ryerson Institute of Technology" kokeiluluontoisena uutena oppilaitostyyppinä kouluttamaan nuoria eri ammatteihin sodanjälkeisessä Ontariossa. Sitä alettiin rakentaa samalle alueelle, missä olivat toimineet Egerton Ryersonin perustamat opettajankoulutuslaitos, taidekoulu ja maatalouslaboratorio. Monet niiden rakennuksista oli purettu sodanaikaisen sotilaskoulutuslaitoksen tieltä, joka sodan jälkeen oli alkanut kouluttaa sodasta palanneita veteraaneja. Ensimmäisen lukuvuoden opiskelijamäärä oli 250 ja oppiaineina muun muassa arkkitehtuuri, pukusuunnittelu ja valokuvaus.
1950-luvun lopulla oppilaitoksen opiskelijamäärä kasvoi nopeasti, ja kampusta alettiin laajentamaan moderneilla uusilla rakennuksilla. Vuodesta 1963 oppilaitos toimi nimellä "Ryerson Polytechnic Institute". Vasta vuonna 1971 Ryerson sai oikeuden myöntää akateemisia tutkintoja, ja vuonna 1993 se sai täydelliset yliopisto-oikeudet, nimen "Ryerson Polytechnic University" ja paremmat resurssit toimittuaan siihen asti pienellä budjetilla. Vuonna 2002 yliopisto sai nykyisen nimensä "Ryerson University", joka kuvastaa sen opetustarjonnan laajentumista teknis-taidollisista oppiaineista kohti yleisyliopistoa.
Tunnettuja opettajia ja opiskelijoita.
Kanadalainen poliitikko, NDP-puolueen johtaja Jack Layton opetti aikoinaan Ryersonissa. Kanadansuomalainen arkkitehti Jules Päiviö opiskeli Ryersonissa ja opetti siellä arkkitehtuuria 21 vuotta. Muita tunnettuja Ryersonin kasvatteja ovat "Forbes"-talouslehden maailman 70. vaikutusvaltaisimmaksi naiseksi vuonna 2012 listaama toimittaja Sue Gardner, valokuvataiteilija Edward Burtynsky, tieteiskirjailija Robert J. Sawyer, Miss Universum 2005 Natalie Glebova, näyttelijät Nina Dobrev, Jacqueline MacInnes Wood, Eric McCormack, Mena Massoud, Shay Mitchell, Hannah Simone ja Nia Vardalos sekä urheilutoimittaja Michael Landsberg.
Risto Päivinen

Risto Teuvo Matias Päivinen (s. 23. maaliskuuta 1952 Helsinki) on suomalainen metsänhoitaja, maatalous- ja metsätieteiden tohtori ja aiemman Joensuun yliopiston, nykyisen Itä-Suomen yliopiston metsänarvioimistieteen professori. Hän toimi pitkään Euroopan metsäinstituutin johtajana (2000–2014). Sittemmin hän on toiminut Tapio Oy:n neuvonantajana ja jatkanut myös metsäalan tutkimustyötä.
Päivinen kirjoitti ylioppilaaksi Lauritsalan yhteiskoulusta 1971. Hän valmistui Helsingin yliopistosta metsänhoitajaksi 1976, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1980, lisensiaatiksi 1992 ja tohtoriksi 1987. Hänen väitöskirjansa (1987) oli "Metsän inventoinnin suunnittelumalli".
Erasistratos

Erasistratos (, , s. noin 304 eaa. – k. vuosien 250–240 eaa. välillä) oli antiikin kreikkalainen lääkäri, joka oli syntynyt Keoksen saarella, mutta työskenteli Aleksandriassa. Hän oli etevä kirurgi ja ihmisen anatomia tutkija. Hänen kerrotaan olleen ensimmäinen, joka leikkeli ihmisruumista.
Erasistratos löysi suoliliepeen imusuonet ja osasi erottaa tuntohermot ja liikehermot toisistaan. Hän havaitsi ja ymmärsi hengityksen ja sydämenlyöntien mekanismin, mutta ei kuitenkaan käsittänyt verenkierron kokonaisuutta. Hänen mielestään keho koostui pienistä atomeista, jotka eivät toimineet yhteydessä toisiinsa. Erasistratoksen koulukunta oli elinvoimainen roomalaisajalle asti.
Ruusuvesi

Ruusuvesi () on ruusuöljyn ja veden seos. Sitä valmistettiin aiemmin tislaamalla vesihöyryllä tuoreita ruusun terälehtiä ja sittemmin sekoittamalla ruusuöljyä ja tislattua vettä. Yksinkertainen ruusuveden valmistustapa on lisätä neljä tippaa ruusuöljyä litraan tislattua vettä ja sekoittaa ravistamalla. Ruusuvesi sisältää pääosan kukkalehdistä irtoavasta vesiliukoisesta fenetyylialkoholista. Ruusuvettä käytetään kauneudenhoidossa parfyymina ja kasvovetenä sekä tuoksua antavana ja makua parantavana aineena makeisteollisuudessa. Sillä on myös käyttöä esimerkiksi marsipaanin ja yrttiliköörien valmistuksessa.
Sotalaitos

Sotalaitos tarkoittaa valtion aseellisia joukkoja, joilla pyritään turvaamaan maan alueellinen koskemattomuus ja joita maan poliittiset johtajat voivat käyttää muidenkin päämäärien saavuttamiseksi. Nykyisin käytetään yleensä sotalaitos-sanan sijasta sanoja puolustuslaitos, puolustusvoimat, sotavoimat, armeija tai asevoimat.
Sotalaitoksen perustyypit ovat ammatti-, kaaderi- ja miliisijärjestelmä sekä näiden osista koostuvat yhdistelmät.
Marja Jylhä

Marja Kaarina Jylhä (s. 30. heinäkuuta 1953, Tukholma) on suomalainen lääkäri, lääketieteen tohtori ja Tampereen yliopiston gerontologian emeritaprofessori. Hän toimi varsinaisena professorina vuosina 2004–2022. Siirryttyään eläkkeelle hän kertoi jatkavansa työskentelyään osa-aikaisesti emeritaprofessorina. 
Jylhän mukaan Suomessa esiintyy ikäsyrjintää. Hän on vaatinut, että ikäsyrjintää tuottavat toimintatavat ja mekanismit olisi käytävä läpi ja korjattava. Yhteiskunta laittaa iäkkäämmät ihmiset syrjään, vaikka joissain muissa maissa he saavat jatkaa työntekoaan täysipainoisemmin. Lähes miljoonasta yli 70-vuotiaasta ja yli 300 000 yli 80-vuotiaasta huolimatta usein tuotteet, palvelut ja mediasisällöt on suunnattu nuoremmille, eikä yli 70-vuotiailta edes kysytä heidän mielipiteitään. Jylhä on kritisoinut esimerkiksi Pirkanmaan hyvinvointialuetta siitä, että ikäihmisiä on pyritty siirtämään heille tarpeellisen, ympärivuorokautsesti tukea tarjoavien asumispalvelujen piiristä pois "yhteisölliseen asumiseen". Jylhä arvostelee tuollaista ehdottaneita tietämättömiksi sanahelinän luojiksi ja kummeksuu sitä, että samanaikaisesti myös jo ennestään kuormitettua kotihoitoa suunniteltiin vähennettävän.
Jylhä kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän normaalilyseosta 1972. Hän valmistui Tampereen yliopistosta lääkäriksi 1978, ja lääketieteen tohtoriksi 1986. Hänen suomenkielinen väitöskirjansa oli otsikoitu "Oman terveyden kokeminen eläkeiässä". 
Ennen gerontologian professuuria Jylhä toimi saman yliopiston terveystiedon professorina (1996–2004) ja vararehtorina (1998–2004). Vuoden 2017 loppuun saakka hän toimi myös Tampereen ja Jyväskylän yliopistojen yhteisen Gerontologian tutkimuskeskuksen johtajana tai varajohtajana keskuksen toiminnan alusta saakka. 
Jylhä on saanut useita tunnustuksia pitkäaikaisesta ja tarmokkaasta työstään vanhusväestön aseman ja oikeuksien edistämiseksi. Juho Vainion Säätiö antoi hänelle tunnustuspalkinnon elämäntyöstä väestön terveyden edistämiseksi ja ikäihmisten terveyden parantamiseksi (2017). Jylhä sai myös Tampereen yliopiston yhteiskunnallisen vaikuttavuuden palkinnon (2019) ja Eläkeliiton Ihmisarvo edellä -tunnustuksen (2020). Vuonna 2022 hänelle myönnettiin Suomen tietokirjailijat ry:n tietokirjailijapalkinto. Vuonna 2024 hän sai Vasemmistonaisten Pro Feminismi -palkinnon ikäihmisten eteen tekemästään työstä.
Ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2017

Ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2017 järjestettiin Slovakian Osrbliessä helmikuussa 2017. Kilpailuissa järjestettiin kolme henkilökohtaista ja yksi viestikilpailu kummallekin sukupuolelle sekä alle 19-vuotiaiden että alle 22-vuotiaiden sarjoissa. 
Kilpailujen siirtäminen.
Kilpailut oli alun perin myönnetty Ostroville, Venäjälle, mutta Venäjän ampumahiihtoliitto ilmoitti joulukuussa 2016 luopuvansa maailmancupin osakilpailujen ja nuorten mm-kilpailujen järjestämisestä maan dopingskandaalin ja siihen liittyneen painostuksen vuoksi.
Kilpailuohjelma.
Kilpailuissa oli 16 eri kilpailutapahtumaa. Alle 22-vuotiaiden kilpailut vaikuttivat myös IBU Juniorcupin pisteisiin.
Tulokset.
Miehet, alle 22.
15 km normaalimatka.
Päivämäärä: 23. helmikuuta
10 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 25. helmikuuta
12,5 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 26. helmikuuta
4x7,5 km viesti.
Päivämäärä: 28. helmikuuta
Naiset, alle 22.
12,5 km normaalimatka.
Päivämäärä: 23. helmikuuta
7,5 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 25. helmikuuta
10 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 26. helmikuuta
3x6 km viesti.
Päivämäärä: 28. helmikuuta
Miehet, alle 19.
12,5 km normaalimatka.
Päivämäärä: 22. helmikuuta
7,5 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 24. helmikuuta
10 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 26. helmikuuta
3x7,5 km viesti.
Päivämäärä: 27. helmikuuta
Naiset, alle 19.
10 km normaalimatka.
Päivämäärä: 22. helmikuuta
6 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 24. helmikuuta
7,5 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 26. helmikuuta
3x6 km viesti.
Päivämäärä: 27. helmikuuta
Beautiful Boy (vuoden 2018 elokuva)

Beautiful Boy on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elämäkerrallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut belgialainen Felix Van Groeningen. Elokuva perustuu David ja Nic Sheffin muistelmateoksiin "Beautiful Boy: A Father's Journey Through His Son's Addiction" ja "Tweak: Growing Up On Methamphetamines". Pääosia näyttelevät Steve Carell, Timothée Chalamet, Maura Tierney sekä Amy Ryan. Elokuva kertoo isän ja huumeriippuvaisen teinipojan mutkikkaasta suhteesta.
Elokuva sai Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta (Chalamet).
General Mills

General Mills, Inc. on yhdysvaltalainen elintarvikeyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Golden Valleyssa Minnesotassa. Yritys perustettiin 20. kesäkuuta 1856 Minneapolisissa.
Extremely Wicked, Shockingly Evil, and Vile

Extremely Wicked, Shockingly Evil, and Vile on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut elämäkerrallinen jännityselokuva, jonka on ohjannut Joe Berlinger. Elokuva kertoo yhdysvaltalaisesta sarjamurhaajasta Ted Bundysta. Elokuvan on käsikirjoittanut Michael Werwie. Elokuvan pääosissa ovat Zac Efron ja Lily Collins.
"Extremely Wicked, Shockingly Evil, and Vile" sai maailmanensi-iltansa 26. tammikuuta 2019 Sundancen elokuvajuhlilla.
Alexei Azhayev

Alexei V. Azhayev eli Aleksei Vasiljevitš Ažajev () (s. 23. tammikuuta 1952 Moskova) on venäläissyntyinen kemisti ja aiemman Kuopion yliopiston ja sittemmin Itä-Suomen yliopiston farmasian (lääkeainesynteesin) professori.
Azhayev opiskeli Moskovan valtionyliopistossa ja Venäjän tiedeakatemian molekyylibiologian Engelhardt-instituutissa, josta valmistui tohtoriksi 1979 kemian tieteiden alalta (). Hänen venäjänkielinen väitöskirjansa tiedeakatemialle (1978) oli otsikoitu "Синтез модифицированных субстрактов и ингибиторов пептидилтрансферазного центра рибосом" (Sintez modifitsirovannyh substraktov i ingibitorov peptidiltransferaznogo tsentra ribosom). Post doc -opintoja hän teki Max Planck -instituutissa Saksan Göttingenissä vuosina 1979-1980.
Riitta Ahonen

Riitta Sisko Ahonen (23. maaliskuuta 1956 Tuusniemi) on suomalainen proviisori, farmasian tohtori ja Itä-Suomen yliopiston apteekkiopin professori.
Hän valmistui Kuopion yliopistosta proviisoriksi 1982, farmasian lisensiaatiksi 1987 ja tohtoriksi 1993. Hänen suomenkielinen väitöskirjansa (1993) oli otsikoitu "Särkylääkkeiden käyttö ja kulutus Suomessa". Hän katsoo, että “sairausmainonta” saa ihmiset syömään turhia lääkkeitä. Voidaan sanoa, että ihmisiä suorastaan pelotellaan sairauksilla. Esimerkiksi potenssilääkkeistä Ahonen ennusti vuoden 2008 haastettelussa muodostuvan ajan mittaan jonkinlaisen terveydellisen katastrofin.
Ahosen saamiin tunnustuksiin kuuluu muun muassa Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ritarin arvo.
Valkoinen Veljeskunta

Valkoinen Veljeskunta on teosofiaan ja New Age -uskonnollisuuteen kuuluva käsite, jolla tarkoitetaan esoteeriseen viisauteen vihittyjen olentojen muodostamaa salaista ryhmää. Se tunnetaan myös monilla muilla nimillä, kuten Ylösnousseet mestarit, Viisauden mestarit, Valkoinen loosi, Okkultinen veljeskunta, Vihittyjen seura, Pyhä veljeskunta, Salainen veljeskunta ja Hierarkia.
Ylösnousseet mestarit ovat teosofien ja New Age -uskovien mukaan valaistuneita henkiolentoja, jotka ovat eläneet fyysisesti maanpäällisen elämän, sovittaneet karmansa, täyttäneet Jumalan heitä koskevan suunnitelman ja yhtyneet takaisin Jumalaan. Nyt he auttavat ihmiskuntaa taivasmaailmasta käsin ja lähettävät silloin tällöin edustajiaan maan päälle. Osa näistä mestareista saattaa elää yhä fyysisessä kehossa ihmiskunnan keskuudessa.
Valkoiseen Veljeskuntaan katsotaan kuuluvan esimerkiksi sellaisia eri aikoina eläneitä suuria henkisiä opettajia kuin Jeesus, Buddha, Krishna, Kungfutse, Laozi, Maitreya, Zarathustra, Pythagoras, Christian Rosenkreutz, Saint-Germain, Djwal Kul, Kuthumi (Koot Hoomi) ja El Morya.
Kansainvälisen Teosofisen Seuran perustaja Helena Petrovna Blavatsky väitti koko modernin teosofisen virikkeen tulleen Valkoisen Veljeskunnan jäseniltä eli Mahatmoilta, Mestareilta. Suuren osan Salaista oppia ja ns. mahatmakirjeiden väitetään olevan veljeskunnan jäsenten kirjoittamia. Useat ihmiset väittävät tänäkin päivänä olevansa yhteydessä Valkoisen Veljeskunnan jäseniin, joskus jopa fyysisesti.
Erikoisia psyykkisiä kykyjä omaavia mestareita on pidetty myös Helena Blavatskyn keksintönä. Esimerkiksi läntisen esoretismin historiasta kirjoittanut K. Paul Johnson on esittänyt kirjassaan "The Masters Revealed" (1994), että Valkoinen Veljeskunta on pelkkä myytti ja suureksi osaksi Blavatskyn oman mielikuvituksen tuotetta.
Suomalaisen teosofian uranuurtajan Pekka Ervastin mukaan Valkoiseen Veljeskuntaan "kuuluvat kaikki sekä näkyväiset että näkymättömät Mestarit ja vihityt adeptit". Näkyvän veljeskunnan sydän on Himalajan vuoriston tuolla puolen, mutta yksityisiä adepteja elää siellä täällä maailmassa.
Kalevala (gini)

Kalevala on ainoa suomalainen luomugini. Kalevala-giniä valmistetaan käsityönä perheomisteisessa Kalevala-tislaamossa. Tislaamon perusti Moritz Wüstenberg vuonna 2012 vain hieman sen jälkeen, kun hän oli valmistunut biokemian insinööriksi.
Nimi tälle ginille on peräisin suomalaisesta kansalliseepoksesta. Elias Lönnrot keräsi ja kirjoitti muistiin Kalevala-eepoksen osittain Itä-Suomessa, Kalevala-tislaamon lähiseudulla.
Valmistus.
Kalevala-tislaamo perustettiin vuonna 2012 ja ensimmäinen tuotantoerä tuli myyntiin vuonna 2014. Ensimmäisen kerran Kalevala-gini palkittiin hopealla vuoden 2015 kansainvälisessä IWSC-kilpailussa. 
Kalevala-gini valmistetaan käyttäen ainoastaan luomuraaka-aineita. Tuotannossa käytettävä vesi tulee tislaamon omasta kaivosta, joka sijaitsee kivenheiton päässä tislaamosta. Katajan, maa-artisokan, mintun ja ruusunupun makeus sekä vadelmalehden, tyrnin ja rosmariinin kirpeys korostuvat pehmeän makuisessa vehnäginissä.
Ennen ginin tislausta katajanmarjat uutetaan 36 tuntia ja muita yrttejä ja marjoja lisätään eri ajankohtina. Juuri ennen tislauksen aloittamista asetetaan tislaimeen vielä kori höyrytiehen. Tähän koriin sijoitetaan osa yrteistä. Tislaus suoritetaan hitaasti, pienellä lämmöllä, jotta luontaiset maut vapautuvat mahdollisimman hyvin. Kokonaisuudessa tislaus kestää noin 12 tuntia. Tisle sekoitetaan oman kaivoveden kanssa juomavahvuiseksi. Kalevala-gini ei sisällä lisäaineita tai makeutusaineita. Noin kahden viikon ”kypsymisjakson” jälkeen gini pullotetaan ja etiketöidään käsityönä. Tuotantoerän koko on noin 250-300 litraa.
Palkinnot.
Kalevala-gini on osallistunut useisiin kansainvälisiin kilpailuihin ja voittanut useita palkintoja (mm. International Wine &amp; Spirits Competition (IWSC) hopea 2015, 2016, 2017 ja The Spirits Business (master distillers) 2018.)
Jarmo Ahonen (tietojenkäsittelytieteilijä)

Jarmo Juhani Ahonen (8. toukokuuta 1966) on suomalainen tietojenkäsittelytieteilijä ja filosofian tohtori, joka toimi Itä-Suomen yliopiston tietojenkäsittelyn professorina (2004–11/2015). Nyttemmin hän on työskennellyt Turun ammattikorkeakoulun yliopettajana.
Hän valmistui Joensuun yliopistosta filosofian maisteriksi 1989, ja tohtoriksi 1995. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1993) oli otsikoitu "Modeling physical domains for knowledge based systems". Hän on toiminut myös Jyväskylän yliopiston dosenttina.
New Yorkin kaupunginyliopisto

New Yorkin kaupunginyliopisto ("City University of New York", CUNY [ˈkjuːni]) on New Yorkin kaupungin ylläpitämä julkisten korkeakoulujen järjestelmä, joka on Yhdysvaltain niin sanotuista kaupunkiyliopistoista ("urban university systems") suurin yli 270 000 opiskelijallaan. CUNY on koko Yhdysvaltojen kolmanneksi suurin yliopistojärjestelmä New Yorkin osavaltionyliopiston (SUNY) ja Kalifornian osavaltionyliopiston (CSU) jälkeen.
Vuonna 1847 perustettu CUNY on joutunut toimintansa aikana suuriin taloudellisiin vaikeuksiin muun muassa vuosina 1976 ja 1995.
Yksiköt.
CUNY muodostuu seuraavista yksiköistä kaupunginosittain:
Hannu Aronen

Hannu Juhani Aronen (s. 25. maaliskuuta 1957 Puumala) on suomalainen radiologian erikoislääkäri, diplomi-insinööri ja lääketieteen ja kirurgian tohtori, joka työskenteli maaliskuun 2025 loppuun saakka Turun yliopiston radiologian professorina.
Aronen kirjoitti ylioppilaaksi Lohjan yhteislyseosta 1975. Hän valmistui Helsingin yliopistosta lääkäriksi 1983, Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1988 ja Helsingin yliopistosta lääketieteen tohtoriksi 1990. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1989) oli otsikoitu "Imaging methods in the diagnosis of suspected deep venous thrombosis of the leg". Radiologian erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1991.
Eeva Aronen

Eeva Tuulikki Aronen (o.s. Kokkonen; s. 19. syyskuuta 1959 Seinäjoki) on suomalainen lääkäri ja lääketieteen tohtori, joka työskentelee Helsingin yliopiston lastenpsykiatrian professorina.
Aronen kirjoitti ylioppilaaksi Alavuden lukiosta 1978. Hän valmistui Helsingin yliopistosta lääkäriksi 1984 ja lääketieteen tohtoriksi 1988. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1988) oli otsikoitu "Prediction and prevention of children's mental disturbances : a ten-year follow-up study". Lastenpsykiatrian erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1989 ja Helsingin yliopiston lastenpsykiatrian dosentuurin 1999.
Hän työskenteli Helsingin yliopistollisen keskussairaalan (HYKS/HUS) lasten ja nuorten sairaalan psykiatrian erikoislääkärinä vuodesta 1989 ja oli samalla Helsingin yliopiston lastenpsykiatrian klinikan apulaisopettaja 1989–2001. Tästä ajanjaksosta hän toimi post doc -tutkijana Harvardissa Yhdysvalloissa 1990–1993. Helsingin yliopiston professorina hän on toiminut vuodesta 2013.
Eeva Arosen puoliso on professori Hannu Aronen (1984–).
Saksalaiset Formula 1 -kuljettajat

Saksasta on tullut yhteensä 53 Formula 1 -kuljettajaa, joista kolme on maailmanmestareita. Heistä Sebastian Vettel on nykyisin vielä mukana. Michael Schumacherilla on lukuisia F1-ennätyksiä, muun muassa eniten maailmanmestaruuksia. Vuonna 2008 Sebastian Vettelistä tuli nuorin kilpailun voittanut kuljettaja (ei enää voimassa), ja vuonna 2010 hänestä tuli nuorin Formula 1 maailmanmestari. Vuonna 2016 Nico Rosbergista tuli kolmas saksalainen maailmanmestari. Formula 1 -kaudella 2019 on mukana kaksi saksalaista.
Maailmanmestarit ja kilpailun voittaneet.
Ensimmäinen saksalaismestaruus tuli vasta vuonna 1994 Michael Schumacherin voitettua ensimmäisen seitsemästä maailmanmestaruudesta. Sebastian Vettelistä tuli vuonna 2010 toinen saksalainen maailmanmestari. Hän voitti mestaruudet myös 2011, 2012 ja 2013. Nico Rosberg on kolmas saksalainen kuljettaja, joka on voittanut maailmanmestaruuden. Se tapahtui kaudella 2016. Wolfgang von Trips oli lähellä voittaa mestaruuden vuonna , mutta hän kuoli onnettomuudessa toiseksi viimeisessä osakilpailussa ja sijoittui lopulta toiseksi mestaruuskamppailussa, vain yhden pisteen erolla Phil Hilliin. 
Yhteensä seitsemän saksalaista on onnistunut voittamaan osakilpailun. Michael Schumacher on saavuttanut eniten voittoja, yhteensä 91. Vettelillä on tähän mennessä 52 voittoa. Ralf Schumacher voitti kuusi ja Heinz-Harald Frentzen voitti kolme. Wolfgang von Trips, joka oli ensimmäinen saksalainen osakilpailuvoittaja, voitti kaksi kilpailua, joista molemmat olivat vuonna 1961. Nico Rosberg voitti uransa aikana 23 kilpailua ja Jochen Mass yhden. 
Nykyiset kuskit.
Sebastian Vettel ajoi ensimmäisen kilpailunsa 2007 Yhdysvaltain GP:ssä, sijoittuen kahdeksanneksi saavuttaen uransa ensimmäisen MM-pisteen. Hänestä tuli myös kaikkien aikojen nuorin pisteille ajanut kuljettaja. Kaudella 2010 Vettel aloitti neljä kautta kestäneen mestaruusputkensa, tullen kaikkien aikojen nuorimmaksi Formula 1-maailmanmestariksi. Nykyään Vettel ajaa Scuderia Ferrarin tallissa.
Flying Mile

Flying Mile on laskettelurinne Mont-Tremblantissa Quebecissä Kanadassa.
Flying Mile -rinteeseen tehdyllä kumpareikolla järjestetään freestylehiihdon maailmancupin kumparelaskukilpailuja. Mont-Tremblantissa järjestettiin ensimmäistä kertaa maailmancupin kumparelaskukilpailut 27. tammikuuta 1996 ja vuoteen 2005 asti ne käytiin vuosittain Mont Tremblant -vuoren toisella puolen olevalla Cossack-rinteellä.
Ensimmäinen alppihiihdon maailmancupin osakilpailu järjestettiin rinteellä joulukuussa 2023.
Fahrenheit 451 (vuoden 2018 elokuva)

Fahrenheit 451 on Ramin Bahranin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2018. HBO-maksukanavan tuottama elokuva on tulevaisuusdystopia, joka perustuu Ray Bradburyn samannimiseen tieteisromaaniin vuodelta 1953. Ensimmäisen ja tunnetumman elokuvaversion kirjasta ohjasi François Truffaut vuonna 1966.
Bahranin versiossa pääosia, palomies Guy Montagia näyttelee Michael B. Jordan ja tämän esimiestä Michael Shannon. 
Elokuva ei saanut kovin suopeita arvosteluja.
Havuloiskärsäkäs

Havuloiskärsäkäs ("Anthribus nebulosus") on typpykärsäkkäiden ("Anthribidae") heimoon kuuluva loiskärsäkässuku. Aikuinen havuloiskärsäkäs on kooltaan 2,5 – 4 mm ja sillä on lyhyt kärsä. Lajin peitinsiivet ovat valkotäpläiset ja etuselän takareuna mutkittelee aaltomaisesti ja siinä esiintyy vaalea ristikkokuvio.
Havuloiskärsäkkään toukat elävät kuusissa ja syövät ravinnokseen kilpikirvoihin kuuluvia lajeja kuten Eulecanium tiliae ja Physokermes hemicryphus. Aikuisia havuloiskärsäkkäitä löytyy puunrunkojen lisäksi myös tuomien ja pihlajien kukista.
Havuloiskärsäkästä esiintyy Suomen lisäksi ainakin Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Amerikan karsinnat salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailuihin 2019

Amerikan karsinnat salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailuihin 2019 järjestetään helmikuussa 2019 Detroitissa, Yhdysvalloissa. Karsintoihin osallistuu vain Yhdysvallat ja Kanada.
Joukkueet pelaavat kaksi ottelua. Tuplaottelun voittaja pääsee joulukuussa pelattavaan MM-lopputurnaukseen.
Brumadinhon pato-onnettomuus

Brumadinhon pato-onnettomuus tapahtui Brumadinhon kaupungissa Minas Geraisin osavaltiossa Brasiliassa 25. tammikuuta 2019. Padon murruttua kaivosyhtiö Valen rautamalmikaivoksen jäteliejua pääsi valumaan toiseen patoon ja ympäristöön. Onnettomuudessa kuoli ainakin 248 ihmistä.
Pato-onnettomuus aiheutti rautamalmin maailmanmarkkinahinnan nousun, kun markkinoilla pelätään tiukempaa Valen toiminnan sääntelyä ja Valen kaivoksia on suljettuina, kun niissä luovutaan vastaavanlaisista onnettomuuden aiheuttaneista patorakennelmista.