Valkopilkkukaniinikala

Valkopilkkukaniinikala ("Siganus canaliculatus") on kaniinikalojen (Siganidae) heimoon kuuluva meri- ja murtovesissä elävä kalalaji, jota tavataan Indopasifiselta merialueelta Persianlahdelta Tyynenmeren länsirannikolle. Lajilla on pieni taloudellinen merkitys vesiviljelyssä ja kalastuksessa. Sitä saadaan pääasiassa sivusaaliina katkarapujen troolikalastuksen yhteydessä. Suurin valkopilkkukaniinikalan kalastajamaa on Saudi-Arabia. Lajin terävät selkäeväpiikit ovat ihmiselle myrkyllisiä.
Koko ja ulkonäkö.
Valkopilkkukaniinikala kasvaa yleensä noin 20 senttimetrin mittaiseksi ja korkeintaan 40 senttimetrin mittaiseksi. Selkäevässä on 13 piikkiruotoa ja kymmenen nivelruotoa, peräevässä seitsemän piikkiruotoa ja yhdeksän nivelruotoa. Valkopilkkukaniinikalalla on 16–26 suomuriviä sen kylkiviivan ja selkäevän ensimmäisten ruotojen kannan välissä. Väritys vaihtelee paljon vihertävän harmaasta kellanruskeaan. Valkopilkkukaniinikala muistuttaa hyvin paljon rusakkokaniinikalaa ("Siganus fuscescens"), mutta sillä on huomattavasti terävämpi kuono ja suuremmat rintaevät.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Valkopilkkukaniinikalaa tavataan Indopasifiselta merialueelta Persianlahdelta Tyynenmeren länsirannikolle. Tyynellämerellä sitä tavataan pohjoisessa Riukiusaarilta ja etelässä Australian pohjoisrannikolla. Lajin elinympäristöä ovat suhteellisen matalat hiekka- ja kivipohjaiset rannikot, suistot, laguunit ja koralliriutat. Valkopilkkukaniinikala suosii nuorena sameita ja matalia vesiä, mutta täysikasvuisena se siirtyy usein syvempiin ja kirkkaampiin vesiin. Valkopilkkukaniinikalan tilanne on vakaa, joten Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut sen elinvoimaiseksi lajiksi.
Ravinto ja elintavat.
Valkopilkkukaniinikala on kasvissyöjä. Se käyttää ravinnokseen pääasiassa vedenpohjassa kasvavia leviä ja joskus myös muitakin vesikasveja sekä pieniä selkärangattomia ja kasvi- ja eläinplanktonia. Toisinaan se kelpuuttaa ravinnokseen myös käärmetähtiä ja äyriäisiä. Sen ravinto koostuu suurimmaksi osaksi "Amphibalanus amphitrite"-, "Bugula neritina"-, "Hydroides elegans"-, "Hypnea spinella"-, "Limnoria tripunctata"- ja "Ophiura kinbergi" -lajeista sekä suolilevien ("Enteromorpha"), "Enhalus"- ja "Eucheuma"-sukujen lajeista. Valkopilkkukaniinikala elää nuorena suurissa parvissa, kun taas täysikasvuiset yksilöt elävät pienissä, noin 20 kalan parvissa. Se elää korkeintaan 50 metrin syvyydessä. Lajin on havaittu voivan elää korkeintaan 7,8 vuoden ikäiseksi.
Lisääntyminen.
Valkopilkkukaniinikala saavuttaa sukukypsyyden keskimäärin 11,6 senttimetrin mittaisena. Kuteminen tapahtuu useimmiten iltamyöhällä tai varhain aamulla. Kutu on useimmiten huhtikuun ja toukokuun välisenä aikana, joskus myös heinäkuussa tai jopa marraskuussa. Vuoden aikana on yleensä monta kutua. Naaras voi munia yhden kudun aikana jopa miljoona munaa. Mätimunia on keskimäärin 295 750, ja niiden läpimitta on keskimäärin 0,5 millimetriä. Munat ovat tahmeita ja helposti kiinnittyviä. Kuukauden päästä kuoriutumisesta poikaset ovat kasvaneet 2,3 senttimetrin mittaisiksi.
Kalastus ja käyttö.
Valkopilkkukaniinikalan taloudellinen merkitys on kansainvälisesti katsottuna pieni. Se on kuitenkin tärkeä talouskala ja hyvä ruokakala esimerkiksi Persianlahden rannikoilla, varsinkin Saudi-Arabiassa. Lajia saadaan suurimmaksi osaksi katkarapujen troolauksen sivusaaliina mutta myös verkoilla. Valkopilkkukaniinikalaa myydään tuoreena runsaasti Persianlahden maiden kaupoissa. Lajia viljellään ravinnoksi sen nopeakasvuisuuden ja taloudellisen arvon vuoksi.