tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eisenstadt

Eisenstadt on ikivanha 14 339 asukkaan kaupunki Burgenlandin osavaltiossa Itävallassa. Se on viinin- ja hedelmänviljelyn keskus. Kaupungin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Esterházyn linna, jossa työskenteli aikoinaan säveltäjä Joseph Haydn. Hänet on haudattu kaupungin kirkkoon.
Eisenstadt on Burgenlandin pääkaupunki. Burgenland siirrettiin vuoden 1921 sopimuksessa Unkarista Itävaltaan ja pääkaupungiksi tuli Eisenstadt 30. huhtikuuta 1925. Sen unkarinkielinen nimi on "Kismarton" ja kroatiaksi se on "Željezno". Kaupungin nimi tarkoittaa "rautakaupunkia", aiemmin myös "rautaista linnaa". 
Historia.
Paikalla on arkeologisten tutkimusten perusteella ollut asutusta jo Hallstatt-kaudella kolmisen tuhatta vuotta sitten. Sen jälkeen siellä on ollut kelttiläistä ja roomalaista asutusta. Kansainvaelluksen aikana saapui germaaniheimoja ja hunneja. Baijerilainen asutus lienee syntynyt vuoden 800 vaiheilla.
Kaupungin nimi Castrum ferrum mainitaan ensi kerran 1118. Unkarinkielinen nimitys Kismarton (Pyhä Martti) mainitaan vuonna 1264. Oikeus kaupankäyntiin on Eisenstadtille annettu vuonna 1388. Itävallan arkkiherttua Albert VI valtasi kaupungin 1445, ja se pysyi Habsburgien hallitsijasuvulla parisataa vuotta. Ottomaanit valtasivat kaupunkiin 1529–1532 pyrkiessään Wieniin. 
Esterházyt ryhtyivät hallitsemaan Eisenstadtia vuonna 1648. Heidän aikanaan oli vilkasta rakennustoimintaa, joten kaupunkikuva muuttui melkoisesti. Napoleon Bonaparten ranskalaiset joukot valloittivat kaupungin 1809. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Burgenlandin maakunnan asemasta oli kiistaa, mutta alue jäi Itävaltaan eikä tullut osaksi Unkaria. Toisen maailmansodan aikana kaupunkia pommitettiin. Se oli puna-armeijan hallussa 1945–1955.
Fontainebleau

Fontainebleau on 15 688 asukkaan (2006) kaupunki Ranskassa Île-de-Francen alueella lähellä Pariisia. Sitä ympäröi Fontainebleaun metsä, joka on Ranskan kauneimpia puistoalueita, laajuudeltaan 169 neliökilometriä. 
Kaupungissa on myös renessanssilinna, jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 1528. Linnassa on laajoja taidekokoelmia. Se on Unescon maailmanperintöluettelon kohde.
Fontainebleaussa on rautateollisuutta, ja siellä tuotetaan myös brie-juustoa ja Chasselas-pöytäviinejä. 
Fontainebleaussa sijaitsee kauppakorkeakoulu INSEAD.
Naton päämaja, Supreme Headquarters Allied Powers Europe, sijaitsi Fontainebleaussa vuoteen 1967 saakka.
Paavi Johanna

Johanna Anglicus eli Johannes Anglicus (814–855) oli legendan mukaan naispuolinen paavi, joka hallitsi vuosina 853–855. Useimmat tutkijat pitävät naispaavia kuvitteellisena, mahdollisesti paaviuden vastustajien kehittämänä satiirina.
Legenda.
Tarinan mukaan Johannes Anglicus oli luonnontieteitä tutkiva munkki, joka saapui Roomaan pyhiinvaellukselle ja opiskelemaan. Tunnettu luonnontieteilijä pääsi pian Vatikaanin sisäpiiriin ja hänet nimitettiin kardinaaliksi. Paavi Leo IV:n kuoltua hänet valittiin yksimielisesti paaviksi.
Paavi Johannes VIII:n sukupuoli paljastui hänen synnyttäessä lapsen. Eri versioiden mukaan hän joko kuoli synnytykseen, tai kansa kivitti Johannan kuoliaaksi, tai hänet erotettiin ja lähetettiin luostariin katumaan ja hänen poikansa olisi edennyt kardinaalipiispaksi.
Puolesta ja vastaan.
Johannan paaviuden tarina oli keskiajalta 1600-luvulle asti tunnettu eurooppalaisen kansan keskuudessa, ja sitä pidettiin yleisesti ottaen totuutena. Protestanttisuuden nostaessaan päätään katolinen kirkko kielsi paavi Johannan protestanttisena propagandana. 
Legendaa vahvisti myöhäiskeskiajalla laajalle levinnyt uskomus, että paavin sukupuoli tarkistettiin valinnan yhteydessä istuttamalla paaviehdokas Lateraanikirkossa tuolille, jossa oli reikä keskellä. Tuoli oli kyllä olemassa, se on peräisin antiikin roomalaisesta kylpylästä, mutta käyttötarkoitus on kansanetymologia.
Nykyään katolinen kirkko kieltää Johannan kahdella argumentilla. Ensimmäisen mukaan Johannasta ei ole aikalaisten tietoja, ensimmäiset maininnat ovat 1200-luvulta. Jos naispuolinen paavi olisi ollut olemassa, hän olisi varmasti ylittänyt aikalaisten uutiskynnyksen. Toisen mukaan paavi Leo IV kuoli 855 ja Benedictus III nousi valtaan samana vuonna, eikä tähän väliin mahtuisi Johannan lähes kahden vuoden mittaista kautta. 
Salaliittoteorioiden mukaan tiedot Johannasta 400 vuoden ajalta on joko tuhottu aikalaisdokumenteista tai säilötty Vatikaanin salaisiin arkistoihin, jotta paaviuden pyhyyttä ei kyseenalaistettaisi. Nämä teoriat eivät kuitenkaan selitä sitä, että Johannaa ei mainita myöskään paaviuden vastustajien kuten Konstantinopolin patriarkkojen kirjoituksissa.
Maailmanviiva

Hiukkasen paikka ajanhetkellä formula_1 voidaan ilmaista koordinaateilla formula_2, formula_3 ja formula_4. Eri ajanhetkillä ilmaistuna nämä koordinaatit muodostavat hiukkasen radan. Maailmanviiva on hiukkasen paikka eri ajanhetkillä esitettynä 4-ulotteisessa avaruus-aikadiagrammissa, missä yksi ulottuvuus on aika formula_1 ja kolme muuta ilmaisevat paikkaa. Jos liike tapahtuu vain yhdessä suunnassa formula_6, voidaan maailmanviiva esittää kaksiulotteisessa esityksessä, missä koordinaatteina ovat formula_6 ja formula_1.
Loivimman mahdollisen vapaan hiukkasen maailmanviivan yhtälö on formula_9, joka on ns. valoviiva, missä formula_10 on valonnopeus ja formula_1 on aika.
Lempäälän-Vesilahden Sanomat

Lempäälän-Vesilahden Sanomat on Lempäälän ja Vesilahden alueella ilmestyvä vuonna 1931 perustettu paikallislehti. Lehti ilmestyy keskiviikkoisin ja sillä on sen oman ilmoituksen mukaan 15 400 viikoittaista lukijaa. Lehti on osa Pirmedioita ja lehden päätoimittaja on Seppo Kummala.
Lempäälän-Vesilahden Sanomien edeltäjä oli vuonna 1928 perustettu Lempäälän Sanomat. Vuosina 1956–1975 lehti ilmestyi nimellä Lempäälän-Vesilahden-Tottijärven Sanomat.
Paul Stoddart

Paul Stoddart (s. 26. toukokuuta 1955 Melbourne) on australialainen liikemies.
Jo nuorena hän oli kiinnostunut kilpa-autoilusta. Sittemmin hän toimi charterlentäjänä vieden uhkapelureita Australian mantereelta Tasmaniaan, joka oli ainoa uhkapelin salliva osavaltio.
Stoddart siirtyi Eurooppaan, jossa hankki vuonna 1996 kolmetoista vanhaa kilpa-autoa, joista kymmenen Tyrrelliä, yksi Minardi, yksi Benetton ja yksi Brabham. Hän sai sponsorikseen European Aviation -yhtiön, ja seuraavana vuonna hän alkoi pyörittää omia formulakisojaan nimeltään European Formula Racing. Ajaja Nigel Greensall voitti kisat kahtena vuonna.
Varsinaisten Formula 1 -tallien omistajaksi hän tuli vuonna 2001 ostettuaan Minardin. Stoddartin ura tallipäällikkönä päättyi kauteen 2005, kun hän myi Minardin Red Bullille. Näin Minardista tuli Toro Rosso ja Stoddart vetäytyi F1 varikoilta toistaiseksi.
Vuonna 2007 Paul Stoddart toimi Pohjois-Amerikan Champ Car –sarjassa tallipäällikkönä ostettuaan CTE-HVM tallin, jonka nimesi Minardi Team USA:ksi ja jonka kuljettaja Robert Doornbos voitti kauden aikana kaksi kilpailua.
Votkinsk

Votkinsk (, udmurtiksi "Votka") on kaupunki Kaman sivujoen Votkan varrella Udmurtian itäosassa Venäjällä. Votkinsk muodostaa itsenäisen, suoraan tasavallan alaisen kaupunkipiirikunnan ("gorodskoi okrug"), mutta on myös sitä ympäröivän Votkinskin piirin keskus. Kaupungin asukasluku on 99 022 (2010).
Votkinsk on merkittävä teollisuuskaupunki. Kaupungin suurimpiin teollisuusyrityksiin kuuluu monialainen "Votkinski Zavod" -tehdas (ФГУП «Воткинский завод»), joka perustettiin jo 1759. Sen tuotantoon kuuluvat niin mannertenväliset ohjukset (Topol-M), työstökoneet kuin kodinkoneetkin. Noin 30 kilometriä Votkinskista Kamajoella sijaitsee tuhannen megawatin tehoinen Votkinskin vesivoimalaitos.
Historia.
Votkinsk perustettiin vuonna 1759 rautatehtaan työntekijöiden asuinpaikaksi. Kaupunkioikeudet se sai 1935.
Säveltäjä Pjotr Tšaikovski syntyi Votkinskissa vuonna 1840 ja vietti siellä elämänsä ensimmäiset kahdeksan vuotta. Kaupungissa on Tšaikovski-museo, ja lähelle Votkinskin vesivoimalaitoksen yhteyteen syntynyt uusi kaupunki on nimetty hänen mukaansa Tšaikovskiksi.
Leclerc

AMX-56 Leclerc on ranskalainen taistelupanssarivaunu. 
Giat Industries (nyk. Nexter) alkoi kehittää Leclerc-taistelupanssarivaunua 1983. Ensimmäiset kuusi prototyyppiä valmistuivat 1989. Ranskan armeija otti Leclercin käyttöön 1992 ja Yhdistyneitten Arabiemiraattien armeija 1995. Leclerc Mk 2 otettiin käyttöön 1998. Ranskan armeijalla on käytössään 406 Leclerciä, ja lisäksi 20 panssaroitua huoltovaunua. Yhdistyneet Arabiemiraatit on tilannut 390 taisteluvaunua ja 46 evakuointivaunua. Wärtsilä-SACM V8X-moottorin ns. Hyperbar-tekniikka tarkoittaa käytännössä sitä että moottoriin saadaan korkeampi ahtopaine ulkoisella kaasuturbiinilla.
LECLERC Ranska / UAE
Midtown Madness (pelisarja)

Midtown Madness on Angel Studiosin ja Digital Illusions CE:n kehittämä sekä Microsoft Game Studios julkaisema ajopelisarja. Sarjan kaksi ensimmäistä osaa julkaistiin Microsoft Windowsille ja kolmas osa alkuperäiselle Xboxille. 
Pelaaminen.
"Midtown Madnessissa" voi suorittaa erilaisia autoilutehtäviä, muun muassa kilpa-ajoa. Pelejä voi kuitenkin pelata suorittamatta mitään tehtävistä. Peleissä on useita automalleja, joilla voi ajaa pitkin eri kaupunkeja. Internetissä on useita sivustoja, joilta voi ladata uusia autoja ja karttoja. 
Pelisarja.
Midtown Madness.
Ensimmäinen "Midtown Madness" julkaistiin Microsoft Windowsille vuonna 1999. Pelin kehitti Angel Studios. Pelin ainoa kaupunki on Chicago.
Midtown Madness 2.
"Midtown Madness 2" julkaistiin vuonna 2000. Kehittäjä oli edelleen Angel Studios. Peli oli edeltäjäänsä laajempi ja grafiikaltaan paranneltu. Pelattavat kaupungit ovat San Francisco ja Lontoo.
Midtown Madness 3.
"Midtown Madness 3" julkaistiin vuonna 2003. Kehittäjä oli tällä kertaa Digital Illusions CE. Peli on edeltäjiänsä monipuolisempi sekä grafiikassa että tehtävissä. Pelin kaupungit ovat Washington DC ja Pariisi. Peli on julkaistu Xboxille
Antônio Pizzonia

Antônio Reginaldo Pizzonia Júnior (s. 11. syyskuuta 1980 Manaus, Amazonas, Brasilia) on brasilialainen kilpa-autoilija. Hän syntyi Manausissa keskellä Amazonin sademetsää, ja tästä syystä hänestä käytetään lempinimeä ”Jungle Boy”.
Ura.
Pizzonia aloitti autourheilijana kilpailemisen jo 11-vuotiaana lähinnä kartingissa, mutta hän on osallistunut myös Formula 3000 -kilpailuihin. Aluksi hän kilpaili kotimaassaan lähinnä São Paulon (Interlagos) ja Rio de Janeiron radoilla. Hän siirtyi Englantiin vuonna 1997. Pizzonia voitti Britannian Formula Renault -sarjan mestaruuden vuonna 1999. Samana vuonna hän sijoittui toiseksi Euroopan Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2000 Pizzonia voitti Britannian F3-sarjan mestaruuden.
Pizzonian Formula 1 -ura alkoi vuonna 2003 Jaguarilla, jonne hänet pestattiin Mark Webberin tallitoveriksi. Hän ei saavuttanut juurikaan menestystä, ja hänet korvattiin Justin Wilsonilla. Vuosina 2004 ja 2005 Pizzonia ajoi Williamsilla yhteensä yhdeksän kilpailua korvaten Ralf Schumacheria ja Nick Heidfeldiä. Hän saavutti formulavuosinaan yhteensä kahdeksan pistettä ajamalla neljästi seitsemänneksi.
Kaudella 2007 Pizzonia ajoi GP2-sarjassa FMS -tallissa turkkilaisen Jason Tahincioğlun tallikaverina. Hänet kuitenkin erotettiin tallista kesken kauden vaisujen tuloksien takia. Hänen paikkansa tallissa otti Adam Carroll. Vuosina 2008–2009 ja 2011 Pizzonia kilpaili Superleague Formula- ja Brasilian Stock Car -sarjoissa. Vuonna 2012 Pizzonia ajoi neljä kilpailua Auto GP -sarjassa voittaen niistä kaksi ja sijoittuen sarjan yhdeksänneksi.
Daavidin tähti

Daavidin tähti tai daavidintähti ( eli kirjaimellisesti "daavidinkilpi") on juutalaisuuden ja juutalaisten symboli. Se muodostuu kahdesta päällekkäisestä kolmiosta, jotka muodostavat kuusisakaraisen tähden.
Historia.
Daavidin tähden alkuperästä ei ole tarkkaa tietoa. "Raamatun" tai "Talmudin" aikoina Daavidin tähteä ei vielä mainittu juutalaisena symbolina. Arkeologisia todisteita sen käytöstä Israelissa kuningas Daavidin aikana tai paljon myöhemminkään ei ole. Kuusikannan sijaan vanhoissa juutalaisissa amuleteissa esiintyi usein viisikanta.
Varhaisin arkeologinen todiste Daavidin tähden käytöstä juutalaisessa yhteydessä on kapernaumilaisesta synagogasta 200-luvulta. Noihin aikoihin symbolia käytettiin kuitenkin vain koristeena, ja se tunnettiin samassa käytössä monessa muussakin kulttuurissa. Myös eräältä italialaiselta hautausmaalta on löytynyt Daavidin tähti juutalaisesta hautakivestä, joka voi olla peräisin 200-luvulta.
900-luvulta alkaen symbolia käytettiin onnensymbolina mezuzan maagisissa muunnelmissa. Sitä kutsuttiin ensimmäisellä vuosituhannella vielä Salomon sinetiksi.
Yleiseen juutalaiseen käyttöön symboli tuli vasta toisella vuosituhannella. Varhaisin juutalainen kirjallinen lähde, joka mainitsee tähden, on Eškol ha-Kofer 1100-luvulta. Symbolin nimi alkaa näkyä kabbalistisessa kirjallisuudessa 1200-luvulta alkaen. Vuonna 1354 Böömin kuningas Kaarle IV sääti Prahan juutalaisille punaisen lipun, jossa oli sekä Daavidin tähti että viisikanta. Prahasta symbolin käyttö levisi muuallekin Eurooppaan. Myös esimerkiksi väärän messiaan Šabbetai Tsevin kannattajat ottivat sen tunnuksekseen 1600-luvulla.
Daavidin tähdestä tuli juutalaisten yhteinen tunnus 1800-luvulla, kun keskieurooppalaiset juutalaiset alkoivat etsiä itselleen omaa tunnusta kristittyjen ristin vastineeksi. Menoraa ei pidetty yhtä soveltuvana, koska se yhdistettiin temppelin palvontamenoihin. Euroopan juutalaisilta Daavidin tähden käyttö levisi myös muslimimaiden juutalaisille, ja symbolia alettiin käyttää kaikissa synagogissa.
Symbolin otti käyttöön myös sionistinen Hibbat Zion -liike. Vuonna 1897 toinen sionistinen kongressi otti sen omaksi tunnuksekseen, koska symbolilla ei ollut sellaisia merkityksiä, jotka jakaisivat juutalaiset, vaan siitä voisi tulla kaikkien juutalaisten symboli.
Saksan kansallissosialistit ottivat 1930-luvulla keltaisen Daavidin tähden käyttöön juutalaisten tunnistamismerkiksi.
Israel otti Daavidin tähden kansallislippuunsa itsenäistymisensä jälkeen. Israelissa punaista Daavidin tähteä tunnuksenaan käyttävä Magen David Adom vastaa Punaista ristiä ja Punaista puolikuuta.
Merkitys.
Tutkijat eivät ole varmoja Daavidin tähden merkityksestä. Rabbi Moshe Feinstein on ehdottanut, että koska symbolia kutsutaan hepreassa ”Daavidin kilveksi”, sitä käytti kuningas Daavid ilmaisemaan, että Jumala suojasi häntä sodassa. Tämä teoria ei kuitenkaan ole saanut laajempaa kannatusta.
Kabbalan mukaan symbolin kaksi kolmiota edustavat ihmisyyden dikotomiaa, kuten hyvä/paha ja hengellinen/ruumiillinen. Kolmioiden on nähty edustavan myös juutalaisten ja Jumalan vastavuoroista suhdetta.
Veli Giovanni

Hillari Johannes Viherjuuri eli Veli Giovanni (19. helmikuuta 1889 Helsinki – 21. syyskuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen opettaja, toimittaja, kustannusjohtaja ja mainonnan lehtori. Hän oli junailija Richard Grönrothin ja Emma Vähä-Uotilan poika. Perhe suomensi sukunimensä Grönroth Viherjuureksi vuonna 1906 yleisen suomalaisinnostuksen vallassa.
Hillari Viherjuuri oli koulupoikana "Uuden Suomettaren" (myöhemmin "Uusi Suomi") oikaisulukijana. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui 1911 ja maisteriksi 1913, jolloin hän lähti Moskovaan vuodeksi opiskelemaan venäjää. Suomalaisen Normaalilyseon venäjän ja suomen kielen opettajana hän oli 1914–1918. Sisällissodan jälkeen Viherjuuri oli Otavan reklaamijohtajana.
Hillarin veli Leonard Viherjuuri toimi "Suomen Kuvalehden" päätoimittajana vuodesta 1918. Koska Hillari halusi olla veljensä kanssa hyvissä väleissä, hän humoristisesti otti nimimerkikseen munkkinimeä muistuttavan Veli Giovannin tanskalaisen Jenny Blicher-Clausenin romaanin nimen mukaan. Johanneksen vastine italiaksi on Giovanni.
Viherjuuri toimitti erilaisia pilalehtiä ja tehtäväkirjoja. Vuonna 1919 ilmestyi "Huvittavia tehtäviä lapsille". Samana vuonna ilmestyi "Jyry-Jaakon päiväkirja" sekä ensimmäiset "Pilajuttuja ja piirroksia" -lehdet. Pilajuttuja ilmestyi 178 lehteä vuoteen 1950 saakka. Hän toimitti myös vuosialbumia "Kalle Viksari" (1924–1950)- tämän pitkäikäisen sarjakuvasankarin esiintyminen oli alkanut Otavainen -lehdessä jo vuonna 1922. Otavan julkaisema "Kalle Viksari" oli ensimmäinen säännöllisesti ilmestynyt suomalainen sarjakuvajulkaisu. Viherjuuri toimitti lisäksi sarjoja "Lasten oma kirja" ja "Poikien oma kirja" ja joululehteä Joulukärpänen.
Hänen tunnetuin kirjoittamansa sarjakuvansa oli "Junnu", joka ilmestyi "Suomen Kuvalehdessä" 1927–1934. Junnulla oli monta piirtäjää: Alexander Tawitz, Poika Vesanto ja Arnold Tilgmann. "Suomen Kuvalehdessä" oli myös hänen toimittamansa Veli Giovannin Ajanvietesivu 1919–1936, joka sisälsi tehtäviä ja piirroksia, ja hänen kirjoittamansa ja Poika Vesannon piirtämä sarjakuva "Kapteeni ja Ville", joka ilmestyi 1934.
Herra Kerhonen oli pyöreä porvarisherra, jota Viherjuuri ideoi 1930–1949. Piirtäjinä olivat Gösta Thilén ja Olavi Vikainen. 
Viherjuuri luovutti testamentissaan originaalinsa Suomen taideteollisuusmuseolle. Viherjuuren työtä jatkoi jonkin aikaa tytär Irmeli Viherjuuri nimellä "Giovanna".
Spinelli

Spinelli on spinelliryhmään kuuluva mineraali, jonka kemiallinen koostumus on MgAl2O4. Sen kovuus Mohsin asteikolla on 8 ja ominaispaino 3,58–3,62 sekä tiheys 3,58–4,06. Spinellin kidejärjestelmä on kuutiollinen. Spinellikiteet ovat tavallisimmin oktaedrin muotoisia, ja ne muodostavat toisinaan kaksosia. Spinelliä tavataan punaisena, vaaleanpunaisena, violettina, sinisenä, ruskeana, värittömänä, vihreänä, keltaisena ja mustana. Läpinäkyvänä spinelli on jalokivi. Spinelli-nimi tulee latinan kielen sanasta "spina" (oka, piikki), joka viittaa kiteen muotoon. Spinellin nimi voi viitata myös kreikan kielen sanaan σπινθήρας (spinthiras), joka tarkoittaa kipinää ja viittaa punaisen spinellin tulenhehkuiseen väriin.
Punainen spinelli, joka on korukäytössä spinellin värimuunnoksista suosituin, muistuttaa erehdyttävästi rubiinia, mutta on astetta pehmeämpi. Hiottujen kivien kohdalla, kun naarmutuskovuustesti ei ole mahdollinen, tarvitaan gemmologin tutkimusta erottamaan kivet toisistaan. Monet kruununjalokivet, kuten Baijerin kuninkaan kruunun kivet ja kuuluisa "Black Prince's Ruby" Englannin kuninkaan kruunussa on myöhemmin tunnistettu spinelleiksi. Spinelli erotettiin omaksi mineraalikseen 1700-luvulla.
Esiintyminen.
Spinelliä esiintyy lähinnä magmakivissä ja marmoreissa. Kiteet ovat pääosin pieniä; Lontoon Luonnontieteellisessä museossa on 500 karaatin spinellikide, ja "Black Prince's Ruby" on noin 170 karaatin painoinen. Kestävänä ja painavana mineraalina spinellikiteet rikastuvat isäntäkiven rapauduttua jalokiviuvaan, esimerkiksi jokien pohjiin. Spinelliä ja korundia löydetään usein samoista esiintymistä, sillä ne molemmat tarvitsevat syntyäkseen alumiinioksidin läsnäolon ja koska mineraalit ovat kestävyydeltään ja ominaispainoltaan samaa luokkaa. Tunnetuimmat spinelliesiintymät ovat Sri Lankan jalokivisoraesiintymät sekä Myanmarin ja Thaimaan kalkkikivet. Mustaa tai tummanvihreää epäjaloa spinelliä kutsutaan usein "pleonastiksi" (aikaisemmin myös "ceyloniitiksi"), ja se on varsin tavallinen mineraali kivilajeissa, joista eräissä päämineraalina. Keltaista spinelliä kutsutaan toisinaan "rubiselliksi".
Spinelliä saattaa muodostua liekkiatomiabsorptiospektrometrissä, kun määritellään magnesiumia näytematriisista, joka sisältää alumiinia. Syntynyt yhdiste vaikeuttaa näytteen analysointia.
Mustan saaren salaisuus

Mustan saaren salaisuus () on Tintin seikkailut -sarjakuvasarjan seitsemäs julkaistu albumi. Se ilmestyi alun perin belgialaisen "Le XX Siecle" -lehden "Le Petit Vingtieme" -nuorisoliitteessä 15. huhtikuuta 1937 – 16. kesäkuuta 1938 välisenä aikana. Casterman julkaisi siitä vuonna 1938 mustavalkoisen 120-sivuisen albumin. Hergé piirsi tarinan uudelleen vuonna 1943, jolloin se taitettiin 62-sivuiseksi ja väritettiin. "Mustan saaren salaisuus" uudelleenpiirrettiin ja modernisoitiin jälleen vuonna 1965 englantilaisen kustantajan pyynnöstä.
Suomeksi albumi julkaistiin 1971 Soile ja Heikki Kaukorannan suomentamana. Heikki Kaukorannan suomennos tarinan alkuperäisestä mustavalkoisesta versiosta ilmestyi vuonna 2015 Otavan uudessa "Lehtimies Tintti seikkailee" -albumisarjassa nimellä "Musta saari".
Juoni.
Tintti on kävelyllä Miloun kanssa, kun hän huomaa, että läheiselle pellolle laskeutuu rekisteröimätön lentokone. Tintti menee katsomaan konetta, mutta toinen lentäjistä ampuu häntä. Tintti joutuu sairaalaan, jonne Dupont ja Dupond tulevat. Duponteille tulee soitto sairaalaan, jossa kerrotaan Eastdownin lähelle pudonneesta rekisteröimättömästä lentokoneesta. Dupont, Dupond ja Tintti lähtevät putoamispaikalle. 
Matkalla Tintti joutuu melkein pidätetyksi ja murhatuksi. Tintin päästyä putoamispaikalle, Milou johdattaa hänet metsään. Metsästä löytyy lentäjien vaatteet ja silputtu viesti. Tintti ja Milou lähtevät Eastdowniin. Matkalla Eastdowniin Tintti huomaa viestissä mainitun J. W. Müllerin talon. Hän menee talon pihalle, jossa Müller nappaa hänet. Tintti viedään Müllerin taloon, jossa Tintti pääsee karkuun. Tintti joutuu kuitenkin huoneeseen, jonka ilmassa on nukutusainetta. Tintti pyörtyy ja talossa syttyy tulipalo. Tintti saadaan pelastettua ja vietyä sairaalaan. 
Tintti palaa takaisin palossa tuhoutuneelle talolle. Hän huomaa pihalla salaisen valojärjestelmän. Silloin hän myös tajuaa silputun viestin tarkoituksen: valot kertovat mihin lentokoneen täytyy pudottaa lasti. Tintti sytyttää valot ja jää yöksi odottamaan lentokonetta. Kun lentokone pudottaa lastinsa Tintti menee tutkimaan sitä, mutta Müller ja hänen apurinsa Ivan yrittävät napata hänet. Tintti saa kuitenkin pidätettyä heidät, mutta he pakenevat. Müller ja Ivan pakenevat lentokentälle ja lentävät karkuun. Tintti lähtee lentokoneella heidän peräänsä ja Dupond ja Dupont toisella koneella. Tintin lennolle tulee sumua ja hän joutuu laskeutumaan. 
Vanha mies huomaa laskeutuneen lentokoneen ja tarjoaa yösijaa. Aamulla Tintti kuulee radiosta, että sumu oli aiheuttanut paljon onnettomuuksia. Myös Tintin jahtaama lentokone oli tuhoutunut lähellä Kiltochia. Tintti menee Kiltochiin, jossa saa kuulla hirviöstä, Mustasta saaresta ja saarella sijaitsevasta linnasta. 
Tintti ostaa veneen ja lähtee tutkimaan saarta. Saarella häntä alkaa jahdata gorilla. Tintti piiloutuu gorillaa pieneen luolaan, joka johtaa suoraan rahanväärentäjien tukikohtaan. Tintti pidättää tukikohdassa olijat ja soittaa poliisiradioon. Pian poliisit saapuvat veneellä mukanaan Dupont ja Dupond. Poliisit pidättävät rikolliset ja gorilla viedään eläintarhaan.
Steyr AUG

Steyr AUG () on 1970-luvulla kehitetty itävaltalainen kaasumäntätoiminen rynnäkkökivääri. Vakiomalli A1 esiteltiin vuonna 1977. Ase on ns. bullpup-tyyppinen, eli lipas on liipaisinkoneiston/pistoolikahvan takana. AUG:n runko on teräsvahvistettua alumiinivalua ja sen A1-vakiomallissa on kiinteä Swarovskin valmistama 1,5 x optinen tähtäin.
Tähtäinkuvio on paksureunainen ympyrä, jonka avoin sisäkehä vastaa seisovan miehen korkeutta 300 metrin etäisyydeltä. Vakiopatruunan laakean lentoradan vuoksi tämän katsottiin riittävän rivisotilaan tarpeisiin; tähtäimensiirtoavain on lisävaruste. Kiväärin tukki on muovipolymeeria. Ase voidaan muuttaa vasenkätisille sopivaksi vaihtamalla siihen vasenkätinen lukko ja siirtämällä hylsynpoistoaukon suojalevy oikealle puolelle. Tukin perässä on tila puhdistusvälineille. Saman perälevyn takaa löytyy erillisenä komponenttina irrotettava laukaisukoneisto, joka on iskuvasara ja virepinnat mukaan lukien muovimateriaalia, ainoastaan jouset ja laakeritapit laukaisukoneistossa ovat terästä. Aseen lipas on läpinäkyvää muovia jäljellä olevan patruunamäärän toteamiseksi. Aseeseen sopii Naton vakiopistin, joka vaatii kuitenkin piipun ulkopinnan kierteisiin ruuvattavan lukituskiinnikkeen.
Aseesta on olemassa useita versioita. Aseen perusversio käyttää Naton 5,56 mm:n patruunaa, joita lippaaseen mahtuu joko 30 tai 42, siitä on myös 621 mm:n mittaisella raskaalla piipulla ja haaratuella varustettu pikakiväärimalli. Piiput ovat pikairrotettavia.
AUG:ta valmistetaan myös 9 mm Parabellum-kaliiperisena konepistoolimallina tai 9 mm:n piipun, lukon ja lipasadapterin (25 patruunan lippaille) sisältävänä vaihtosarjana. Näissä versioissa voi käyttää myös Steyr MPi-konepistoolin 32 patruunan lippaita.
Steyr AUG:ssa ei ole erillistä vaihdinta, vaan se ampuu kertatulta lyhyellä liipaisimen vedolla ja sarjatulta painettaessa liipaisin pohjaan. AUG:ta valmistetaan myös itselataavaa kertatulta ampuvana siviilimyyntiin ja poliisikäyttöön.
Digammafunktio

Digammafunktio on gammafunktion logaritminen derivaatta. Digammafunktiota merkitään kirjaimella ψ (psii). Se määritellään derivaattana
formula_1. 
Digammafunktio on ensimmäinen polygammafunktio.
Digammafunktio voidaan määritellä myös numeerisesti integraalina 
formula_2. 
Digammafunktiolle on voimassa 
formula_3
ja
formula_4.
Obsidiaani

Obsidiaani (laavalasi) on laavaa, joka on jähmettynyt niin nopeasti, ettei muodostunut kivilaji ole ehtinyt kiteytyä. Se syntyy kvartsipitoisesta laavasta. Tuloksena on tummanviolettia, tummanvihreää, tummanruskeaa tai aivan mustaa lasia. Sitä käytettiin kivikaudella Etelä-Euroopassa pienikokoisten teräaseiden ja nuolenkärkien valmistukseen. Nykyisin sitä käytetään korukivenä ja kirurgin veitsissä.
Obsidiaanin käyttö iänmäärityksessä.
Kun pala obsidiaania murtuu, ilmassa oleva vesi tarttuu murrospintaan ja alkaa siirtyä lasin sisälle diffuusion välityksellä. Tämän seurauksena obsidiaanin pintaan muodostuu vesipitoinen (hydrautunut) kaistale, jonka paksuus riippuu siitä, kuinka kauan murrospinta on altistunut ilman kosteudelle. Ympäristön lämpötila ja obsidiaanin kemia vaikuttavat hydrautumisen nopeuteen.
Geologit Irving Friedman ja Robert Smith esittelivät 1960-luvulla obsidiaanin perustuvan ajoitusmenetelmän, jonka avulla ihmisen työstämille obsidiaanipinnoille voidaan antaa sekä suhteellisia että absoluuttisia ikiä. Obsidiaaniajoitusta käytetään erityisesti arkeologisessa ajanmäärityksessä.
Thompson-konepistooli

Thompson-konepistooli on yhdysvaltalainen konepistooli, josta on valmistettu useita eri malleja 1920-luvulta alkaen. Englanniksi ase tunnetaan lempinimellä Tommy gun, tai Chicago typewriter (kirjoituskonemaisen nakutuksen takia, Chicagon gangsterisotien ajalta). Kenraali John Taliaferro Thompsonin suunnitteleman aseen tärkeimmät mallit ovat M1921, M1928, M1928A1, M1 ja M1A1. Aseen kaliiperi on .45 ACP (Automatic Colt Pistol).
M1 ja M1A1 ovat toisen maailmansodan aikana valmistuksen nopeuttamiseksi yksinkertaistettuja malleja.
Rodoniitti

Rodoniitti (kemiallinen kaava MnSiO3, mangaani(2)-metasilikaatti) on vaaleanpunaisesta punaruskeaan vaihteleva mineraali, joka on saanut nimensä värinsä mukaan: kreikaksi "rhodos" tarkoittaa ruusua.
Rodoniittia esiintyy lähes kaikkialla maailmassa, tavallisesti mangaanikaivoksissa ja -esiintymissä. Mainittavia esiintymiä on muun muassa Sverdlovskissa Uralilla Venäjällä, Värmlannissa Ruotsissa, Suomessa esimerkiksi Ylistaron Vittingissä, Yhdysvalloissa, Intiassa, Madagaskarilla, Meksikossa ja Broken Hillissä Australiassa, jossa esiintyy erikoisia läpinäkyviä, kiteisiä muunnoksia. Läpinäkyvät kiteet hiotaan usein viistehiontaisiksi jalokiviksi. Rodoniitin kidejärjestelmä on trikliininen, mutta kiteet ovat erittäin harvinaisia.
Rodoniitissa esiintyy tavallisesti mustia mangaanioksidisulkeumia, jotka antavat sille kauniin marmorimaisen ulkonäön. Sulkeumat syntyvät rodoniitin sisältämän mangaanin hapettuessa.
Mohsin kovuusasteikolla rodoniitti on 5,5–6,5, mikä antaa kivelle erinomaisen työstettävyyden. Rodoniitti on hyvin suosittu korukivenä.
Rodoniitilla on myös kaksi koostumukseltaan poikkeavaa muunnosta: magnesiumpitoinen shihutsuniitti ja sinkkipitoinen fowleriitti. Rodoniitin sisarmineraali on rodokrosiitti: mangaanikarbonaatti, MnCO3.
Andesiitti

Andesiitti on vulkaaninen tummanharmaa tai musta, usein porfyyrinen kivilaji. Se on muodostunut jäähtyneestä laavasta ja on pienikitestä kiveä. Se koostuu pääosin kvartsista ja plagioklaasista. Lisämineraaleina on yleisimmin biotiittia, sarvivälkettä ja pyrokseenejä. Andesiitti on saanut nimensä Andien vuoristosta, jossa sitä esiintyy runsaasti.
Andesiitti muodostuu andesiittilaavasta joka purkautuu pinnalle ja on pintakivi, samasta laavasta muodostuu myös muita kivilajeja esimerkiksi dasiittia joka on myös pintakivi. Jos laava jää syvälle maan alle siitä tulee kovassa paineessa kiteytynyttä suurikiteitstä kiveä joka on dioriittia. Dioriitti on taas syntytapansa mukaan syväkivi.
Taavetti Lukkarinen

Taavetti Lukkarinen (1884 Nilsiä – 2. lokakuuta 1916 Oulu) oli keminmaalainen, Kemi Oy:n metsätyönjohtaja, joka sai kuolemantuomion maanpetturuudesta autettuaan Muurmannin ratatyömaalta paenneita saksalaisia sotavankeja Suomen Lapin kautta Ruotsiin. Varsinainen jääkärivärväri hänen ei tiedetä olleen.
Vangitseminen ja oikeudenkäynti.
Lukkarinen jäi kiinni saksalaissotavankien auttamisesta 26. joulukuuta 1915 Koivun asemalla. Hän oli piilottanut kolme saksalaista rekeensä, joka oli nostettu Rovaniemellä junaan. Lukkarinen ja kolme saksalaista otettiin kiinni. Lukkarinen onnistui pakenemaan Ruotsiin, mutta palasi koti-ikävän vuoksi Suomeen väärennetyllä passilla. Oulun rautatieaseman junatarkastusta peläten hän pudottautui junasta Kiviniemen aseman paikkeilla. Tämä havaittiin, ja Lukkarinen joutui santarmien pidättämäksi ja edelleen venäläisten santarmien käsiin kesäkuussa 1916.
Lukkarinen joutui olemaan viheliäisissä olosuhteissa Oulun lääninvankilassa. Kuolemantuomion langetti salainen VI:n armeijakunnan sotilastuomioistuin. Tuomiosta on syytetty suomalaista Oulun läänin kuvernööri Axel Fabian af Enehjelmiä, jonka väitettiin venäläisten painostuksesta vaikuttaneen siihen, että sinänsä varsin vähäpätöisestä aktivistista tehtiin varoittava esimerkki langettamalla hänelle kuolemantuomio. Toisen näkemyksen mukaan venäläismielisyydestään tunnettu af Enehjelm pyrki toimimaan niin, ettei Lukkarista olisi armahdettu.
Vankilassa Lukkarista estettiin tapaamasta Kemistä varta vasten Ouluun matkustanutta vaimoaan.
Tuomion täytäntöönpano.
Lukkarinen hirtettiin 2. lokakuuta 1916 Oulun Kontinkankaalla. Ruumis peitettiin männyn juurelle kaivettuun kuoppaan. Suomen itsenäistyttyä Lukkarisen maine palautettiin, hänen hautansa avattiin ja hänen maalliset jäännöksensä haudattiin virallisesti Oulun hautausmaalle vuonna 1917.
Lukkarisen hirttopuu sijaitsee nykyisen Oulun ammattikorkeakoulun Sosiaali- ja terveysalan yksikön vieressä. Paikka on merkitty maastoon. Oletetun hirttopuun ympärillä on aitaus, jossa on tapahtumaa kuvaileva teksti. Joidenkin arvioiden mukaan puu ei kuitenkaan ole sama, vaan sen tilalle olisi valittu toinen puu.
Hautakivi.
Oulun Seudun Rintamamiesyhdistys pystytti 1935 Taavetti Lukkariselle hautamuistomerkin, jossa on teksti: "Venäjän sortovallan uhri Taavetti Lukkarinen, synt. 8.11.1884 Nilsiässä. Hirtettiin 3.X.1916 valtiollisista syistä Oulussa, Kontinkankaalla, josta ruumis vuonna 1917 siirrettiin tänne siunattuun multaan." Oulun veteraanijärjestöjen yhteiselin kunnosti hautakiven vuonna 1996.
Tad Williams

Robert Paul ”Tad” Williams (s. 14. maaliskuuta 1957 Kalifornia) on yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija. 
Tad Williams ehti toimia useassa ammatissa ennen kuin päätyi kirjailijaksi. Nykyään hän asuu vaimonsa kanssa San Franciscossa. 
"Taru kolmesta miekasta" (1988–1993) on alun perin trilogia. Suomalainen kustantaja kuitenkin jakoi aina yhden kirjan kolmeksi suomenkieliseksi. Laaja viimeinen kirja suomennettiin kuusiosaisena. Täten koko suomennetun kirjasarjan koko on 12 nidettä.
"Shadowmarch"-sarjasta (2004-2011) on suomennettu kaksi ensimmäistä osaa, "Varjojen marssi" (2006) ja "Varjojen leikki" (2008), joista kumpikin on julkaistu suomeksi kahdessa osassa.
Teoksia.
Suomennetut teokset.
Taru kolmesta miekasta. ("Memory, Sorrow and Thorn" -trilogia; 3 osaa englanniksi) Suomennettu 12-osaisena, alkuperäisen kirjan luvut suomenkielisessä versiossa suluissa.
Varjojen marssi-trilogian kaksi ensimmäistä osaa (Shadowmarch-trilogy, "Shadowmarch" 2004, "Shadowplay" 2007), jaettu kahteen osaan suomennettaessa:
Suomentamattomat teokset.
Otherland-sarja:
Shadowmarch-trilogian kolmas osa:
Osten Ard -sarja, joka jatkaa Taru kolmesta miekasta -sarjan tarinaa:
Muut teokset:
Krysoberylli

Krysoberylli on berylliumia ja alumiinioksidia sisältävä mineraali, jonka kemiallinen koostumus on BeAl2O4. Se on saanut nimensä kreikan kielen ’kultaista berylliä’ tarkoittavasta sanasta, joka viittaa krysoberyllille tyypilliseen kullankeltaiseen väriin. Mineraali voi olla myös ruskea tai vihreä; lisäksi krysoberyllin muunnos aleksandriitti on päivänvalossa vihreä ja keinovalossa punainen. Krysoberylli on kova mineraali. Sen kovuus Mohsin asteikolla on 8,5. Ominaispaino 3,7 on myös varsin korkea. Läpinäkyvyys vaihtelee läpinäkyvästä läpikuultavaan; läpinäkyvät krysoberyllit ovat jalokiviä ja läpinäkymättömissä kappaleissa esiintyy joskus lukuisista sulkeumista johtuva kissansilmäilmiö, jolloin kyseisiä kiviä kutsutaan "krysoberyllikissansilmiksi".
Krysoberyllin kidejärjestelmä on rombinen. Kiteet ovat muodoltaan tavallisesti levymäisiä tai prismaattisia; erikoistuntomerkkinä varsinkin kiilleliuskeessa kasvaneet kiteet ovat kolmosia, jotka ovat muodostaneet kuusikulmion muotoisen yhteenkasvettuman. Kiilleliuskeen ohella krysoberylliä esiintyy graniittisissa kivilajeissa ja pegmatiiteissa sekä myös irtonaisina kappaleina jalokiviuvassa, josta useimmat jalokiviluokan kivet ovat peräisin. Niitä löydetään sopivien kivilajiesiintymien läheisistä joki- ja merikerrostumista. Tunnetumpiin krysoberyllin esiintymisalueisiin luuluu Venäjän Uralvuoristo, josta sitä on saatu tuhansia vuosia. Myös Brasilia ja Sri Lanka tunnetaan mineraalin esiintymispaikkoina.
Aleksandriitti on syntynyt, kun pieni osa mineraalin alumiinista on korvautunut kromioksidilla. Tästä on aiheutunut aleksandriitin poikkeuksellisen voimakas pleokroismi, jolloin kivi näyttäytyy eri värisenä aallonpituudeltaan erilaisessa valossa; arvokkaimmat kivet ovat peräisin Venäjältä, josta muunnos löydettiin ensimmäisen kerran vuonna 1831 tsaari Aleksanteri II:n syntymäpäivänä, ja kivi nimettiin hänen mukaansa. Venäläisissä kivissä muutos vihreästä punaiseen näkyy erityisen selvästi, ja suuret yksilöt ovat jopa rubiineja arvokkaampia. Tavallinen krysoberylli, kuten myöskään krysoberyllikissansilmä, ei sen sijaan ole erityisen suosittu tai arvokas jalokivi kestävyydestään huolimatta.
Siepakat

Kansantanssi ja -musiikkiryhmä Siepakat on Rovaniemellä toimiva kansantanssijärjestö, joka harjoittaa kansantanssia useissa eri ikäryhmissä aina kolmevuotiaista eläkeläisiin. Lisäksi Siepakoissa on myös kansanmusiikkiyhtyeitä sekä yksilöopetusta. Siepakat perustettiin vuonna 1977 ja se esiintyy Suomen lisäksi myös ulkomailla useita kertoja vuodessa. Siepakoissa on 13 tanssiryhmää ja 2 musiikkiryhmää. Tanssijoita ja muusikoita on yhteensä noin 200. Siepakoiden tanssinopettajina toimivat Emma Laitinen ja Eetu Terävä. 
Siepakat valittiin tammikuussa 2018 Folklandialla vuoden kansantanssiyhtyeeksi. Valittu ryhmä kutsutaan Pispalan Sottiisin 2018 kotimaiseksi pääesiintyjäksi ja ryhmälle luovutetaan 3 500 euron stipendi. Vuoden kansantanssiyhtye (VKY) on arvonimi ja tunnustus sellaiselle kansantanssiryhmälle, joka toimii määrätietoisesti ja omalakisesti esittävän kansantanssin hyväksi. 
Ryhmien ohjelmat sisältävät perinteisiä suomalaisia ja karjalaisia kansantansseja, uudenaikaisia koreografioita ja Lappi-fantasiateoksia. Asuinaan ryhmät käyttävät kansallispukuja, perinteisiä asuja sekä nykyaikaisia asuja. Siepakat tekevät tilauksesta tanssiteoksia eri tilaisuuksiin niin kotimaahan kuin ulkomaillekin. 
Siepakoiden ryhmät ovat osallistuneet monille suomalaisille kansantanssifestivaaleille, kuten Pispalan Sottiisiin, Kaustinen Folk Music Festivaliin, Jutajaisiin, Folklandialle ja Kalenoihin. 
Siepakat on ollut ensimmäinen suomalainen kansantanssiryhmä Sydneyn Oopperatalossa ja edelleen ensimmäinen suomalainen kulttuuriryhmä Malesiassa Kuala Lumpurin Mara Instituutissa. Myöhemmin matkoja ulkomaisille festivaaleille on tehty joka kesä, joskus talvellakin. Useimmat matkoista ovat suuntautuneet Eurooppaan, mutta ryhmä on esiintynyt myös kauempana kuten Yhdysvalloissa, Kanadassa, Meksikossa ja Etelä-Koreassa.
Suomen Nuorisoseurat järjestävät kahden vuoden välein aikuisten kansantanssiryhmien katselmustapahtuman Tanssimyllyn. Siellä vuonna 2019 Siepakoiden edustusryhmä luokiteltiin toistamiseen mestaruussarjaan. Siepakoiden junioriviittaa kantava ryhmä Siepakat Juniorit luokiteltiin Valioplus -sarjaan. Lisäksi ensimmäistä kertaa mukana olleet Kipehnet luokiteltiin hienosti Valio-sarjaan. Vuonna 2017 nuorten aikuisten ryhmä Elokset luokiteltiin Taitosarjaan ja Siepakoiden vanhin ryhmä Fossiilit luokiteltiin Taitoplus -sarjaan.
Lasten ja nuorten kansantanssikatselmuksessa vuonna 2018 Kipehnet ja musiikkiryhmä Leimu luokiteltiin kultasarjaan. Kultasarjaan luokiteltu ryhmä hallitsee kansantanssin ja esiintymisen taidot erinomaisesti ja ryhmällä on erityisiä vahvuusalueita tai erityisen persoonallinen tyyli. Siepakoiden tyttöryhmä Kisurat luokiteltiin pronssisarjaan ja Saikkurat sekä Säpäkkäät saivat kunniamaininnan superroboteista.
Toni Wirtanen

Toni Juhana Wirtanen (s. 4. huhtikuuta 1975 Heinola) on suomalainen rockmuusikko, lauluntekijä ja tv-esiintyjä. Hänet tunnetaan erityisesti Apulanta-yhtyeen keulakuvana.
Ura.
Apulanta-yhtyeessä.
Toni Wirtanen nousi julkisuuteen 1990-luvun puolessavälissä Apulanta-yhtyeen laulajana. Hän perusti yhtyeen Antti Lautalan kanssa käydessään Heinolan Lyseonmäen koulua vuonna 1991. Aluksi Wirtanen ja Lautala soittivat kahdestaan death metalia, mutta myöhemmin samana vuonna rumpaliksi yhtyeeseen hankittiin Sipe Santapukki. Yhtyeeseen tarvittiin myös basistia ja 1992-93 basistina toimi amerikkalainen vaihto-oppilas Amanda "Mandy" Gaynor. Mandyn palattua takaisin kotimaahansa basistin paikan otti Tuukka Temonen.
Wirtanen on säveltänyt ja sanoittanut muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta kaikki Apulannan kappaleet. Hän on yhtyeen laulusolisti ja kitaristi.
Apulannan huhtikuussa 2011 julkaistun "Vääryyttä" -singlen toisena kappaleena on Tonin iskelmä-aliaksen "Kauko Starr:n" kappale "Jos soitan sulle matkalta".
Lauluntekijänä.
Apulannan lisäksi Wirtanen on tehnyt kappaleita useille muille artisteille kuten Irinalle ja Kaija Koolle. Hänen tekemiään kappaleita ovat muun muassa Irinan "Vastaukset" ja Kaija Koon "Vapaa", minkä lisäksi hän sanoittanut Antti Tuiskun "Mies"-kappaleen.
Tv-esiintyjänä.
Wirtasella oli vuonna 2004 Nelosella oma televisiosarja Toni Wirtanen Undercover. Hän toimi Uuden Musiikin Kilpailun tuomarina vuosina 2013 ja 2014. Syksyllä 2014 hän osallistui "Vain elämää" -televisiosarjan kolmanteen kauteen ja syksyllä 2017 sarjan seitsemänteen kauteen.
Vuosina 2018–2023 Wirtanen oli yksi "The Voice of Finland -televisio-ohjelman tähtivalmentajista".
Näyttelijänä.
Elokuvassa "Pitkä kuuma kesä" (1999) Toni Wirtanen esittää kuvitteellisen The Vittupäät -yhtyeen jäsentä. Hän on myös näytellyt elokuvassa "Kuutamolla" (2002).
Sen lisäksi hän on näytellyt sivuosan yhdessä "Kylmäverisesti sinun" -sarjan jaksossa sekä "Isänmaan toivoissa". Wirtanen näyttelee myös pienen roolin vuonna 2016 valmistuneessa elokuvassa "Teit meistä kauniin". Wirtanen näytteli myös pienen roolin 2018 ilmestyneessä elokuvassa "Valmentaja".
Kirjailijana.
Wirtanen on yksi "Finland at War" (2015) -kirjan kirjoittajista yhdessä Peter Munterin ja Vesa Nenyen kanssa.
Yksityiselämä.
Wirtasen perhe muutti Saloon Tonin ollessa alle vuoden ikäinen. Hänen isänsä kuoli aivoverenvuotoon Tonin ollessa 12-vuotias. Tämän jälkeen perhe muutti takaisin Heinolaan.
Wirtanen kävi lukion Heinolan Kymenkartanon koulussa ja kirjoitti ylioppilaaksi tuloksena kuusi laudaturia. Hän opiskeli myös jonkin aikaa yliopistossa tietojenkäsittelytiedettä, mutta Apulannan alettua menestyä hän jätti yliopiston ja keskittyi musiikkialalle.
Wirtanen on sotilasarvoltaan kersantti. Hän on naimisissa laulaja Jannika B:n kanssa. Pariskunnan esikoislapsi syntyi 29. elokuuta 2015 ja toinen lapsi syyskuussa 2021.
Diskografia.
Apulannan diskografia
Malakan niemimaa

Malakan niemimaa (malaijiksi "Semenanjung Tanah Melayu", thaiksi คาบสมุทรมลาย) on pitkulainen, kapea niemimaa Kaakkois-Aasiassa. Pinta-alaltaan se on noin 181 300 km². Alueella on matalia rannikkoalankoja ja runsaasti jokia. Kasvillisuus on trooppista ja rehevää. Niemimaa on yksi maailman suurimmista tinan ja kumin tuotantoalueista. Valtiollisesti niemimaa on jaettu Malesian (etelä), Thaimaan (koillinen) ja Myanmarin (luode) kesken. Singapore sijaitsee saarella niemimaan kärjessä.
Historia.
100-luvulta 1200-luvulle niemimaan ihmisiin oli vaikutusta pohjoisessa sijainneilla kuningaskunnilla, joissa vallitsivat sekä hindulaisuus että buddhalaisuus. Noihin aikoihin Pattanin alueella, nykyisellä Thaimaan ja Malesian rajaseudulla, oli hindulais-buddhalainen kuningaskunta. Noin 1200–1400-luvuilla Malakan niemimaan alueelle tuli islamin uskonto. Malakan niemimaan perinnölliset kuningaskunnat joutuivat 1700-luvulta alkaen brittien alaisuuteen. Lisäksi niemimaalla oli useita alueita, niin sanotut Salmisiirtokunnat, jotka olivat suoraan Britannian kruunun alaisia siirtomaita. Näitä olivat Malakka, Dinding, Penang ja Singapore.
Toisen maailmansodan jälkeen niemimaalle muodostettiin brittiläinen kruununsiirtomaa Malayan Union. Siitä tuli myöhemmin Malaijan liittovaltio, joka itsenäistyi 1957. Vuonna 1963 siihen liitettiin Singapore, Sabah ja Sarawak, jolloin muodostui Malesia. Singapore erosi siitä 1965.
Luonto.
Malakan niemimaalla esiintyviä apinalajeja ovat lari, hidaslori, silmälasilanguri, siamanki ja saparomakaki, jotka ovat kaikki uhanalaisia. Malakan niemimaalla elää myös marmorikissa, joka on IUCN:n listalla luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Moskovan hallinnolliset alueet

Moskova on jaettu kahteentoista hallinnolliseen piirikuntaan (административные округа), jotka jakautuvat kuntiin (административные районы). Heinäkuun 2012 alussa Moskova sai sitä aiemmin ympäröineeltä Moskovan alueelta lisämaata ja laajeni merkittävästi lounaaseen. Kaupungin pinta-ala yli kaksinkertaistui. Laajennusalueelle perustettiin Novomoskovskin (11.) ja Troitskin (12.) piirikunnat.
11. Novomoskovski.
Piirikunnassa on Moskovskin kaupunkikunta ja Štšerbinkan kaupunkipiirikunta; muut kunnat ovat maalaiskuntia. Alla on esitetty myös mistä Moskovan alueen piireistä tai kunnista uusi Novomoskovskin piirikunta on muodostettu. Väkiluvut on esitetty olettamalla, että kunnat siirrettiin 1.7.2012 Moskovan alueen Leninin (a), Naro-Fominskin (b) tai Podolskin piiristä (c) tai Štšerbinkan kaupunkipiirikunnasta (d) rajoja muuttamatta Moskovaan. Piirikunnan laskennalliseksi asukasluvuksi saadaan Rosstatin vuoden 2012 alun tilastojen mukaan yhteenlaskemalla 148 980.
12. Troiski.
Piirikunnassa on kaksi kaupunkimaista asutusta: Kievskin kaupunkikunta ja Troitskin kaupunkipiirikunta. Muut alueet maalaiskuntia. Alla on esitetty myös mistä Moskovan alueen piireistä tai kunnista uusi Troiskin piirikunta on muodostettu. Väkiluvut on esitetty olettamalla, että kunnat siirrettiin 1.7.2012 Moskovan alueen Troitskin kaupunkipiirikunnasta (a) tai Naro-Fominskin (b) tai Podolskin piiristä (c) rajoja muuttamatta Moskovaan. Piirikunnan laskennalliseksi asukasluvuksi saadaan allaolevista Rosstatin vuoden 2012 alun tilastotiedoista yhteenlaskemalla 94 655.
Mascali

Mascali on 14 000 asukkaan kaupunki Italiassa. Mascali sijaitsee Catanian metropolikaupungissa Sisilian saarella. Mascalin kaupunginjohtajana on ollut Silvestro Carota vuodesta 2003 lähtien.
Mascalilla on oma jalkapallojoukkueensa, Mascali Calcio, joka pelaa Sisilian alasarjoja.
Vuonna 1928 Etnan purkaus tuhosi silloisen 2 000 asukkaan kaupungin täysin.
Dallas (televisiosarja)

Dallas on texasilaisesta Ewingin öljysuvusta kertova yhdysvaltalainen prime time -televisiosarja. Sitä esitettiin Yhdysvalloissa CBS:n kanavalla 2. huhtikuuta 1978 – 3. toukokuuta 1991. "Dallasia" esitettiin tekstitettynä tai dubattuna 67 kielellä yli 90 maassa. Suomessa "Dallasin" esittäminen alkoi 2. syyskuuta 1981 ja päättyi 8. marraskuuta 1991.
"Dallasin" keskushahmo on ahne, juonitteleva ja naisiinmenevä öljyparoni J. R. Ewing, jota esittää Larry Hagman. Hahmon on usein esitetty pohjautuvan joko texasilaiseen öljymiljonääriin H. L. Huntiin tai tämän poikaan Ray Lee Huntiin. Sarjan keskeisin tapahtumapaikka on Southforkin hevostila ja sen valkoinen päärakennus terasseineen ja uima-altaineen. Dallasin kaupungissa tapahtumat sijoittuvat usein Ewing Oilin pääkonttorin tiloihin. Ulkokohtauksia "Dallasissa" on enemmän kuin halvemmissa saippuaoopperoissa. Southfork Ranch on 2000-luvulla sarjan museoitu vierailukohde.
Juonenkäänteitä.
Vuonna 1980 "Dallas" jätti katsojat kahdeksan kuukauden ajaksi odottamaan ratkaisua juonenkäänteeseen, jossa J. R. Ewing joutui ammutuksi. Ampujan henkilöllisyyden paljastanutta jaksoa seurasi yli 83 miljoonaa katsojaa, mikä on suurimpia televisioyleisöjä kautta aikain. Juonikuviota parodioitiin myöhemmin "Simpsonit"-animaatiosarjan jaksossa ”Kuka ampui johtajan?” vuonna 1995.
"Dallasissa" on eräs televisiosarjojen tunnetuimmista retconeista: yleisön kaipaama sarjan toinen miespäähenkilö Bobby Ewing palautettiin henkiin muuttamalla sarjan juonta niin, että koko Bobbyn kuoleman sisältänyt tuotantokausi olikin vain hänen entisen vaimonsa, Pamelan, unta.
Sarjan oheismateriaali.
Jo "Dallasin" esittämisen aikana vuonna 1986 tehtiin varsinaisen sarjan tapahtumia edeltävistä vuosikymmenistä kertova televisioelokuva "Dallas: The Early Years".
"Dallasin" päättymisen jälkeen tehtiin vielä kaksi televisioelokuvaa:
Vuosina 2012–2014 sarjaan tehtiin uusia jaksoja.
Myson

Myson (; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen viisaudestaan tunnettu mies. Hän oli kotoisin joko Lakonian Khenistä tai Thessalian Khenistä, tosin joskus hänen kotipaikkansa sijoitettiin Arkadiaan tai Kreetalle. Jotkut laskevat hänet Kreikan seitsemän viisaan joukkoon. Muun muassa Platon sijoitti hänet dialogissaan "Protagoras" viisaiden luettelossa Periandroksen tilalle.
Koneisto (festivaali)

Koneisto oli Turussa ja Helsingissä järjestetty Pohjoismaiden suurin elektronisen musiikin festivaali. Festivaali järjestettiin ensimmäisinä kertoina Turussa Kupittaan alueella vuosina 2000 ja 2001, mutta se joutui talousvaikeuksien vuoksi siirtymään Helsinkiin vuonna 2002, koska Turun kaupunki ei myöntänyt riittävästi tukea festivaalia järjestävälle taholle. Helsingissä festivaali on toiminut vuosina 2002–2005 Kaapelitehtaalla ja Hietalahden hiekkarannalla, sekä vuonna 2006 Kampin aukiolla ja Mbar -klubilla Kampissa. 
Esiintyjät.
Koneisto suosi alusta sekä kotimaisia lupaavia esiintyjiä että ulkomaisia menestyviä ja hyvin tunnettuja esiintyjiä. Ulkomaalaisista tähdistä Koneistossa ovat esiintyneet muun muassa Richie Hawtin, Luke Slater, Miss Kittin, Moloko ja The Streets. Suomalaisista suosituista ja kansainvälistäkin tunnustusta saaneista tähdistä ovat olleet esiintymässä muun muassa Pan Sonic, Lackluster, Brothomstates ja DJ Proteus.