tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
William M. Evarts

William Maxwell Evarts (6. helmikuuta 1818 Boston, Massachusetts – 28. helmikuuta 1901 New York, New York) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko, joka toimi ulkoministerinä, oikeusministerinä ja senaattorina.
Evarts opiskeli lakia Harvardin yliopistossa, ja vuosina 1849–1853 hän toimi apulaispiirisyyttäjänä New Yorkissa. Hän toimi presidentti Andrew Johnsonin pääasiallisena puolustusasianajajana, kun tätä vastaan oli nostettu virkasyyte. Tämän jälkeen Evarts oli Johnsonin oikeusministeri heinäkuusta 1868 maaliskuuhun 1869. Evarts toimi ulkoministerinä presidentti Rutherford B. Hayesin hallinnossa vuosina 1877–1881. Vuosina 1885–1891 hän edusti New Yorkin osavaltiota Yhdysvaltain senaatissa.
Pohjois-Saksan liitto

Pohjois-Saksan liitto () oli vuonna 1866 perustettu sotilasliitto, josta vuonna 1867 muodostettiin federatiivinen valtio. Siihen kuului 22 pohjoisen Saksan valtiota. Preussin kuningaskunnalla oli liitossa johtavan valtion asema: Preussin kuningas oli liiton presidenttinä sekä Preussin kansleri liiton kanslerina. Pohjois-Saksan liiton muodostaminen merkitsi samalla piensaksalaisen ratkaisun läpiviemistä eli sitä, että Itävallan keisarikunta suljettiin lopullisesti pois saksalaisen kansallisvaltion luomisesta. Pohjois-Saksan liiton pinta-ala oli 415 150 km² ja alueella asui lähes 30 miljoonaa ihmistä. 
Historia.
Pohjois-Saksan liitto muodostettiin Preussin lyötyä Itävallan ja muut Saksan liittoon tuolloin kuuluneet maat Preussin–Itävallan sodassa vuonna 1866. Otto von Bismarck loi liitolle perustuslain, joka astui voimaan 1. heinäkuuta 1867, ja sen nojalla liiton presidentiksi nousi Preussin kuningas Vilhelm I ja kansleriksi von Bismarck. Liiton jäsenvaltiot olivat edustettuina 43-paikkaisessa liittoneuvostossa (). Preussilla oli neuvoston paikoista hallussaan 17. 
Pohjois-Saksan liitto ja sen eteläsaksalaiset liittolaiset muodostivat vuonna 1871 Saksan keisarikunnan Saksan–Ranskan sodan Pariisin-piirityksen aikana. Keisarikunnan keisariksi valittiin 18. tammikuuta vuonna 1871 Versailles’n palatsin peilisalissa Preussin kuningas Vilhelm I.
Osavaltiot.
Liitto koostui seuraavista osavaltioista (tuolloisessa virkasaksassa "Bundesstaaten"):
Hemmo Kallio

Herman ”Hemmo” Kallio (vuoteen 1906 Puttonen; 19. huhtikuuta 1863 Jyväskylän pitäjä – 8. syyskuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija.
Hemmo Kallio aloitti ammattinäyttelijänä vuonna 1890 Suomalaisessa Teatterissa alias Suomen Kansallisteatterissa, missä hän näytteli eläkeikäänsä saakka. Kansallisteatterissa hän näytteli pitkäaikaisesti Nummisuutareiden Eskona, ja siitä tulikin Kallion suosituin rooli ja hänet muistetaan Suomen tunnetuimpana Eskona.
Vuosina 1920–1936 Kallio näytteli useissa kotimaisissa elokuvissa, yleensä isän roolissa. Hän näytteli mm. elokuvissa "Anna-Liisa (1922)", "Tukkipojan morsian" (1931) sekä nimiroolissa elokuvassa "Rovastin häämatkat" (1931). Hän kuoli vuonna 1940.
Futabatei Shimei

Futabatei Shimei (; 28. helmikuuta 1864 – 10. toukokuuta 1909) oli japanilainen kirjailija, kielenkääntäjä ja kirjallisuuskriitikko. Hänen romaaninsa "Ukigumo" (1887) on nykyaikaisen realismin merkkiteoksia. 
Shimei opiskeli venäjän kieltä Tokiossa. Kielen sujuvasti hallinneena hän käänsi muun muassa Ivan Turgenevia japaniksi. Hän oppi myös esperantoa ja julkaisi sen oppikirjan japaniksi vuonna 1906.
Shimei menehtyi 45-vuotiaana tuberkuloosiin ollessaan matkalla Japaniin.
Alusliikennepalvelu

Alusliikennepalvelu (, lyh. VTS) on nimitys toiminnoille, jotka pyrkivät parantamaan meriliikenteen tehokkuutta ja sujuvuutta sekä merenkulun turvallisuutta. Palvelun avulla pyritään ennalta ehkäisemään onnettomuuksia vesialueilla sekä ympäristöhaittoja, joita mahdollisiset onnettomuudet voisivat aiheuttaa.
Maailmanlaajuisesti alusliikennepalvelu on käytössä yli 25 rannikkovaltiossa. VTS-palvelu on käytössä ainakin jossain mitassa kaikissa Itämeren maissa. Usein VTS-keskus on sijoitettu lennonjohtotornia muistuttavaan korkeaan rakennukseen, josta on hyvä näkyvyys keskeiselle satama-alueelle tai muulle keskeiselle meriteiden osalle kuten vilkasliikenteiseen salmeen (esimerkiksi Iso-Belt, Englannin kanaali, Malakansalmi Singaporen edustalla).
VTS-palvelukeskuksissa työskentelevät alusliikenneohjaajat ylläpitävät ajantasaista liikennetilannekuvaa kameroiden, AIS- ja tutkainformaation sekä meri-VHF-radioilla lähetettyjen ilmoitusten avulla. Alusliikenneohjaajat seuraavat myös alusliikennettä vastuualueillaan, antavat tietoa muun muassa turvalaitteiden ja väylien käytettävyydestä ja kunnosta sekä liikenteestä VTS-alueella. VTS:n antamiin palveluihin kuuluu navigointiapu, tiedonannot ja alusliikenteen järjestely. Aluksille saatetaan välittää tietoa myös merisäästä, vuorovedestä ja jäätilanteesta.
VTS-järjestelmä Suomessa.
Suomessa VTS-palvelusta vastaa Traffic Management Finland. Suomessa alukset, joiden suurin pituus on vähintään 24 metriä, ovat velvollisia osallistumaan alusliikennepalveluun.
Suomessa toimi vuoden 2012 syksyllä kaikkiaan viisi VTS-keskusta. Kaikkia Suomen rannikon keskeisimpiä kauppamerenkulun väyliä suurimpiin satamiin valvotaan Helsingin ja Turun VTS-keskuksista. Lisäksi Saimaalla on Saimaa VTS (Lappeenranta), joka seuraa Saimaan syväväylän liikennettä. Vuonna 2011 päätettyä kolmen Länsi-Suomen VTS-keskuksen yhdistämistä Turkuun ei oltu toteutettu ainakaan vuoden 2012 syksyyn mennessä. VTS-keskusten vastuualueet ja alusten menettelytavat näillä alueilla liikuttaessa on kuvattu alusten päällystölle tarkoitetuissa ohjeissa.
Alusliikennepalvelu on käytössä periaatteessa vuorokauden ympäri vuoden jokaisena päivänä. Saimaa VTS suljetaan kuitenkin talvisin Saimaan kanavan kiinniollessa.
Yrjö Kivenoja

Yrjö Efraim Kivenoja (25. toukokuuta 1880 Kuopio – 3. heinäkuuta 1948 Vehkalahti) oli suomalainen pappi, opettaja ja kokoomuksen ja IKL:n poliitikko. Hän oli kansanedustajana vuodet 1933–1936.
Poliitikko.
Kivenoja oli presidentin valitsijamies vaalissa 1931 (Svinhufvudin). Hän oli Kokoomuksen Haminan piirin puheenjohtaja. Hänet valittiin eduskuntaan Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä vuoden 1933 vaaleissa Kokoomuksen listoilta. Vaalien jälkeen Kivenoja kuitenkin liittyi IKL:n eduskuntaryhmään. Hän toimi eduskunnassa työväenasiainvaliokunnassa. Kunnallispolitiikassa hän oli Vehkalahden kunnanvaltuuston jäsenenä vuosina 1931–1936 (1931–1932 kokoomuksen ja sen jälkeen IKL:n valtuutettu).
Vuoden 1936 vaaleissa Kivenojaa ei enää valittu eduskuntaan ja äänimäärä 673 oli enää alle kolmanneksen kokoomuksen listoilla saadusta. Seuraavien vaalien 715 ääntä eivät nekään riittäneet paikkaan.
Työura.
Kivenoja kouluttautui ylioppilaaksi 1898, sai teologian erotutkinnon 1910 ja suoritti pastoraalitutkinnon 1917. Kivenoja oli vuonna 1905 Pohjois-Karjalan kansanopiston uskonnon ja historian opettajana. Vuosina 1906–1907 hän oli Kotimaa-lehden taloudenhoitajana, alkuun apulaisena. Hänet valittiin lehden perustamisen yhteydessä 1905 sen väliaikaiseen toimikuntaan ja Kustannusyhtiö Kotimaan perustavassa kokouksessa yhtiön johtokuntaan.
Kivenoja oli Jaakkimalla ylimääräisenä pappina 1910–1913, jonka jälkeen toimi Varkauden tehtaan saarnaajana ja kansakoulun johtajana vuoteen 1918. Vuosina 1918–1921 hän oli Iisalmella, Sonkajärvellä ja Vieremällä kunnes siirtyi Vehkalahden kappalaiseksi. Tässä työssä hän oli kuolemaansa asti vuoteen 1948. Lisäksi hän oli Haminan suomalaisen yhteiskoulussa vuosina 1923–1929 ja Haminan yhteislyseossa latinan kielen tuntiopettajana.
Kivenoja oli Vehkalahdella paikallisen lestadiolaisen uudenheräyksen johtohenkilöitä ja saarnaaja. Hän lestadiolaistui Jaakkimassa ollessaan.
Henkilötietoja.
Kivenoja oli naimisissa Ester Noposen kanssa. Heidän poikansa, ylioppilas ja reservin vänrikki Kaarlo Yrjö Kalervo Kivenoja (s. 1917), kaatui talvisodassa Säiniöllä tykistökeskityksessä 25. helmikuuta 1940.
Stadio del Trampolino

Stadio del Trampolino on viiden hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Pragelatossa Piemontessa Italiassa.
Historia.
Hyppyrimäet rakennettiin vuoden 2006 talviolympialaisia varten. Mäet on päällystetty muovimatolla kesäkilpailuja ja -harjoittelua varten.
Mäkikeskuksen rakentaminen alkoi vuonna 2003 ja se valmistui 2005. Ensimmäiset maailmancupin kilpailut pidettiin 11.–12. helmikuuta 2005. Matti Hautamäki voitti henkilökohtaisen ja Itävalta joukkuekilpailun.
Mäestä on hypätty olympialaisten ja maailmancupin lisäksi myös kesä-GP -kilpailu sekä Continental Cupia.
Trampolino Olimpico HS140.
Mäkiennätyksen kehittyminen.
Mäkiennätyksen 144,0 metriä on hypännyt Simon Ammann.
Trampolino Olimpico HS106.
Mäkiennätyksen kehittyminen.
Virallisen mäkiennätyksen 104,5 metriä ovat hypänneet Dmitri Vasiljev ja Michael Uhrmann. Epävirallisen mäkiennätyksen 108,0 metriä on hypännyt Dmitri Ipatov
Edward Everett

Edward Everett (11. huhtikuuta 1794 Dorchester, Massachusetts – 15. tammikuuta 1865 Boston, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen professori ja Whig-puoluetta edustanut poliitikko. Hän oli ensimmäinen yhdysvaltalainen, joka väitteli filosofian tohtoriksi.
Everett edusti Massachusettsia Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1825–1835. Hän toimi Massachusettsin kuvernöörinä 1836–1840 ja Yhdysvaltain suurlähettiläänä Englantiin 1841–1845.
Everett, joka aiemmin oli ollut kreikkalaisen kirjallisuuden professorina Harvardin yliopistossa, toimi yliopiston rehtorina 1846–1849. Vuonna 1852 presidentti Millard Fillmore nimitti hänet ulkoministeriksi Daniel Websterin kuoltua. Fillmoren presidenttikauden loputtua, Everett valittiin senaattiin, jossa hän istui maaliskuusta 1853 kesäkuuhun 1854. Vuoden 1860 presidentinvaaleissa Everett oli Perustuslaillinen liittovaltio -puolueen varapresidenttiehdokas, mutta ei tullut valituksi.
Everettin veli oli diplomaatti ja kirjailija Alexander Everett (1790–1847). Yksi Everettin pojista oli William Everett, joka myös oli mukana politiikassa.
Yrjö R. Saarinen

Yrjö Reino Saarinen (oik. Yrjö Reinhold, myös: Yrjö R., 22. lokakuuta 1899 Hämeenlinna – 23. syyskuuta 1977 Kangasala) oli suomalainen diplomi-insinööri ja IKL:n poliitikko. Hän oli kansanedustajana vuodet 1936–1945. Elämäntyönsä hän teki maanviljelysinsinöörinä. 
Saarisen vanhemmat olivat lehtori Otto Reinhold Saarinen ja Eedla Josefiina Lundahl. Saarinen avioitui vuonna 1928 Elli Linnea Rossanderin kanssa.
Poliitikko.
Saarinen valittiin eduskuntaan Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän toimi eduskunnassa puolustusasiain- ja työväenasiainvaliokunnassa. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940 ja 1943 vaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän toimi Kokkolan ja Oriveden valtuustoissa.
Insinööri.
Saarinen oli koulutukseltaan ensin ylioppilas vuodelta 1919, sitten diplomi-insinööri vuonna 1926. Vuonna 1928 hän suoritti Kadettikoulussa aktiivi-insinööriupseeritutkinnon. Hän oli sotilasarvoltaan insinöörimajuri (ylennettiin 1941). Saarinen oli ylimääräisenä maanviljelysinsinöörinä Vaasan piirissä 1924–1926 ja Sortavalan piirissä 1926–1928. Vuosina 1928–1943 hän oli apulaismaanviljelysinsinöörinä Turun piirissä. Piiri-insinöörinä hän oli Kokkolan piirissä 1943–1952 ja Tampereen piirissä 1952–1965. Lisäksi hän oli tilanhoitajana Orivedellä 1941–1977. 
Muu yhteiskunnallinen toiminta.
Saarinen toimi eri yhdistyksissä. Hän oli Isänmaallisen kansanliikkeen Varsinais-Suomen piirin ja Lainsuoja ry:n hallituksen puheenjohtajana. Hän oli myös Reserviupseeriliiton varapuheenjohtajana ja jäsenejä liiton liittoneuvostossa. Saarinen oli Pohjois-Pohjanmaan reserviupseeripiirin puheenjohtaja. Hän toimi myös Vapaussoturien huoltosäätiössä ja Sotahistoriallisen seuran johtokunnassa.
Sinä elävä

Sinä elävä () on ruotsalaisen Roy Anderssonin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva. Elokuvan nimi on lainaus eräästä Johann Wolfgang von Goethen "Roomalaisia elegioita" -teoksessa julkaistusta runosta.
Elokuvan kuvaaja on Gustav Danielsson, leikkaaja Anna Märta Waern, puvustaja Sofia Frykstam ja musiikkivastaava Benny Andersson. Elokuvan ovat tuottaneet Philippe Bober ja Pernilla Sandström.
Elokuva oli Ruotsin virallinen ehdokas vuoden 2008 parhaaksi vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi.
Elokuvan maailmanensi-ilta oli 24. toukokuuta 2007 Cannesin elokuvajuhlilla. Ruotsin ensi-ilta oli 21. syyskuuta 2007 ja Suomen ensi-ilta 19. lokakuuta 2007 Helsingissä.
Elokuva on keskimmäinen osa Anderssonin ”trilogiasta ihmisenä olemisesta”, jonka ensimmäinen osa on "Toisen kerroksen lauluja" (2000) ja kolmas osa "Kyyhkynen oksalla istui, olevaista pohtien" (2014).
Nils Einar Eriksson

Nils Einar Eriksson (10. heinäkuuta 1899 Solna – 9. helmikuuta 1978 Göteborg) oli ruotsalainen funktionalismin ajan arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Kuninkaallisesta teknillisestä korkeakoulusta (KTH) vuonna 1922 ja Ruotsin kuninkaallisesta taidekorkeakoulusta (KKH) vuonna 1925. Hän sai Chalmersin teknillinen korkeakoulun kunniaprofessorin arvon vuonna 1975.
Erikssonin suunnittelemista rakennuksista kuuluisimpia ovat Göteborgissa sijaitsevat Göteborgin konserttitalo (1935), messukeskus Svenska Mässan (1939), Götaälvbron-silta (1939), Folkets hus (1949) ja Park Avenue Hotel (1950) sekä Tukholmassa sijaitseva Folksamhuset (1960).
Pommerinlahti

Pommerinlahti (, ) on lahti Itämeren lounaisosassa Saksan ja Puolan rannikoilla. Sen rannoilla sijaitsee Pommeri.
Etelässä Pommerinlahden erottaa Oderinhaffista eli Stettininhaffista ja siihen laskevan Oderjoen suistosta kaksi saarta, Usedom ja Wolin. Lahden yhdistää haffiin kolme vesiväylää: Dziwna, Świna ja Peene. Lännessä Pommerinlahti rajoittuu Rügenin saareen ja pohjoisessa sen alueen katsotaan ulottuvan Tanskalle kuuluvaan Bornholmin saareen saakka.
Ympäröivistä Itämeren alueista Mecklenburginlahti on lännessä, Arkonanmeri eli Arkonan allas luoteessa ja Bornholmin allas pohjoisessa. Pommerinlahden itä- ja koillispuolista merialuetta kutsutaan yksinkertaisesti Etelä-Itämereksi. Lahden Saksan puoleiset rannikot ovat Mecklenburg-Vorpommernin osavaltiossa, Puolan puoleiset enimmäkseen Zachodniopomorskien voivodikunnassa.
Pommerinlahtea reunustava Pommeri oli ennen vuotta 1945 kokonaisuudessaan osa Saksaa, mutta se jaettiin toisen maailmansodan jälkeen kahtia siten, että Puolaan liitettiin itäosa, Taka-Pommeri, ja Saksalle jäi länsiosa, Etu-Pommeri. Tämä tuli sen jälkeen kuulumaan Saksan demokraattiseen tasavaltaan, kunnes Saksat 1990 yhdistyivät. Oder on maiden rajajokena, kuitenkin niin, että sen suisto ja siellä oleva Szczecinin (Stettinin) kaupunki kuuluu kokonaan Puolalle. Jaon seurauksena Oderinhaffia ja Pommerinlahtea erottavista saarista läntisempi Usedom on kahden valtion aluetta, suuremman länsiosan kuuluessa Saksalle ja pienemmän itäosan Puolalle, kun taas itäisempi Wolin on kokonaan Puolaa, näin myös Świnoujścien (Swinemünden) kaupunki on Puolassa. Myös lahdesta suurin osa on Puolan merialuetta.
Pommerinlahden suurin syvyys on 20 metriä ja suolapitoisuus on noin 8 promillea. Lahden poikki kulkee jatkuvasti ylläpidettäviä syväväyliä, joita myöten myös suuremmat alukset ja valtamerilaivat voivat vierailla Szczecinin ja Świnoujścien satamissa. Puolan hallitus päätti 1995, että vesiväyliä näihin molempiin satamiin voidaan pitää Puolan aluevesinä. Saksan ja Puolan välisen rajan kulku mukaan lukien meriraja Pommerinlahdella on kuitenkin Saksojen yhdistyttyä määritelty sopimuksissa yksiselitteisesti, päätös oli siis sikäli yksipuolinen kannanotto ilman kansainvälisoikeudellista perustaa. Tästä huolimatta vuonna 2006 maiden väliset suhteet kärsivät Puolan syytettyä Saksan laivastoa rajaloukkauksesta näillä aluevesillä.
Pommerinlahden rannikon tärkeimmät satamat ovat Świnoujście ja Dziwnów, molemmat puolalaisia kaupunkeja. Saksan puoleisesta lahdesta suurin osa on määritelty Pommerinlahden luonnonsuojelualueeksi ympäristöministeriön päätöksestä syksyllä 2005. Suojelualueen pinta-ala on noin 200 000 hehtaaria.
Lahden rannalla Usedomin saarella sijaitsevat Saksan keisarien aikanaan arvostamat kylpyläkohteet eli "Dreikaiserbäder": Ahlbeck, Bansin ja Heringsdorf. Muitakin kylpylöitä on, etenkin Rügenillä, ja Ostseebad Binzistä Berliinin ja Erfurtin kautta Düsseldorfiin kulkeva InterCity-juna kantaa nimeä "Pommersche Bucht".
Judith Arndt

Judith Arndt (s. 23. heinäkuuta 1976 Königs Wusterhausen, Brandenburg) on saksalainen ammattipyöräilijä. Hän voitti naisten maantieajon maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2004 sekä aika-ajon vuosina 2011 ja 2012. Hän on sijoittunut kolmen parhaan joukkoon naisten La Flèche Wallonnessa vuosina 2005, 2006, 2007 ja 2008.
Arndt on menestynyt myös muissa merkittävissä ammattipyöräilykilpailuissa. Hän voitti pronssia kesäolympialaisten 1996 ratapyöräilyn henkilökohtaisessa takaa-ajossa. Olympialaisten maantieajossa hän voitti pronssia vuonna 2000 ja hopeaa vuonna 2004 sekä aika-ajossa hopeaa vuonna 2012. Vuonna 2008 hän voitti maantiepyöräilyn maailmancupin kokonaiskilpailun.
Arndt elää avoimesti lesbosuhteessa toisen menestyneen ammattipyöräilijän, Petra Roßnerin kanssa.
Frans Ekelund

Frans Hilding Ekelund (s. 1882 – k. 1965) oli ruotsalainen arkkitehti. Hän oli rakennusmestari Nils P. Ekelundin poika. Hän syntyi eteläruotsalaisessa Malmön kaupungissa.
Ekelund opiskeli Kungliga tekniska högskolanissa (KTH) Tukholmassa vuosina 1902–1906. Vuonna 1908 hän opiskeli Berliinin teknillisessä yliopistossa Charlottenburgissa. Vuosina 1913–1949 hän toimi kaupunginarkkitehtina ruotsalaisessa Landskronan kaupungissa.
Ekelundin tunnetuin työ on Hotell Savoy, vuonna 1912 jugend-tyyliin rakennettu hotellirakennus Malmössä.
Rajakari

Rajakari () on saari Airistolla Turun saaristossa. Se on osa Turun kaupunkia ja sijaitsee linnuntietä noin 9,6 kilometrin päässä Turun satamasta lounaaseen. Rajakarin kohdalta Turkuun menevä laivaväylä haarautuu kahdeksi haaraksi. Lisäksi Rajakarilta haarautuu pohjoiseen väylä kohti Pernoa, Pansiota ja Naantalia.
Saarella on säähavaintoasema.
Saarella on valkopunainen loisto.
Jukka Itkonen

Jukka Olavi Itkonen (7. lokakuuta 1951 Varkaus – 13. joulukuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, runoilija, sanoittaja ja muusikko.
Ura.
Itkosen kirjallinen tuotanto sisältää runoja, novelleja, lastenromaaneja, näytelmiä, TV-näytelmiä ja kuunnelmia. Hän työskenteli myös suomentajana ja käänsi muun muassa ruotsalaisten Sören Olssonin ja Anders Jacobssonin nuortenromaaneja. Lisäksi Itkonen kuvitti kirjoja ja suunnitteli kirjankansia. Kolme Itkosen teosta on ollut Finlandia Junior -palkintoehdokkaana: "Be &amp; POP" (1997), "Käpälämäki" (2002) ja "Taikuri Into Kiemura" (2007).
Itkonen oli tunnettu myös musiikintekijänä. Hän oli lastenmusiikkiyhtye Z.Z. Topeliuksen perustajajäsen, ja hän kirjoitti satoja lauluntekstejä eri taiteilijoille ja yhtyeille, muun muassa Magyarille, Harri Marstiolle, Paula Koivuniemelle, Kari Tapiolle, Taljankalle, Solistiyhtye Suomelle ja Topi Sorsakoski &amp; Agentsille. Itkosen musiikkinäytelmä "Astoria" sai ensi-iltansa syyskuussa 2003 Lahden kaupunginteatterissa. Vuonna 2007 ilmestyi Itkosen sooloalbumi "Joko teitä on rakastettu?".
Itkonen kuoli 13. joulukuuta 2021. Muutama päivä ennen hänen kuolemaansa oli sovittu uuden lasten seikkailuromaanin julkaisemisesta. Kirja "Antero Varovainen ja onnenkivi" ilmestyi postuumisti vuonna 2023, ja sen pohjalta tehtiin samanniminen koko perheen musikaalielokuva, jonka ohjasi Arto Halonen.
Susanne Ljungskog

Susanne Ljungskog (s. 16. maaliskuuta 1976 Halmstad) on entinen ruotsalainen maantiepyöräilijä, kaksinkertainen maailmanmestari.
Ljungskog voitti maantieajon maailmanmestaruuden Zolderissa 2002 ennen Nicole Brändliä sekä Hamiltonissa 2003 ennen Mirjam Melchersiä. Molempina vuosina hän voitti lisäksi UCI:n pistekilpailun.
Ljungskog on voittanut Giro de Toscana -kilpailun vuosina 2002, 2003 ja 2005, Holland Ladies Tourin vuosina 2003 ja 2006 sekä Tour de l'Aude Cycliste Feminin -etappikilpailun 2007 ja 2008. Lisäksi hän on voittanut Trofeo Citta di Rosignano -kilpailun vuonna 2003, Emakumen Saria -ajon 2006 sekä Emakumeen Biran ja aika-ajokilpailu Chrono des Herbiers'n vuonna 2007. 
Ljungskog on voittanut viisi maailmancupin osakilpailua: GP Suisse Féminin (2001), Primavera Rosa (2001), Castilla y Leon (2005), Open de Suède Vårgårda (2006) ja Bernin ympäriajo 2008. Maailmancupin kokonaispisteissä hän on ollut toinen 2005 ja kolmas 2001.
Vuonna 2006 Ljungskog voitti Italian ympäriajossa seitsemännen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa kolmanneksi. 
Hän on voittanut lisäksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa kultaa maantieajossa ja hopeaa aika-ajossa 1998. 
Ljungskog lopetti uransa vuonna 2010 hemokromatoosin vuoksi.
Torsofuck

Torsofuck on suomalainen brutaali death metal ja goregrindia soittava yhtye, joka perustettiin vuonna 1995 Harjavallassa. Yhtye julkaisi ensilevynsä "Erotic Diarrhea Fantasy" vuonna 2004 ja on sen jälkeen keikkaillut Suomessa ja ulkomailla, muun muassa Itävallassa. Yhtye oli yksi Maryland Deathfest -underground-metallifestivaalin esiintyjistä vuonna 2008, ainoana suomalaisyhtyeenä.
Yhtyeessä vaikuttaa tai on vaikuttanut muusikoita alan yhtyeistä kuten Torture Killeristä, Demigodista, Archgoatista, Funeral Feastista ja Slugathorista.
Adrienne Barbeau

Adrienne Jo Barbeau (s. 11. kesäkuuta 1945 Sacramento, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi televisiosarjasta "Maude". Hän sai sarjan aikana Golden Globe -ehdokkuuden.
Ura.
Sacramentossa syntynyt Barbeau kävi Del Mar High Schoolin San Joséssa, Kaliforniassa. Pian hän muutti 1960-luvulla New Yorkiin esiintymään Broadwayn teatterinäytelmiin ja sai muun muassa Tony Award -ehdokkuuden. 1970-luvulla Barbeau teki televisiodebyyttinsä sarjassa Maude, jonka jälkeen hän on esiintynyt lukuisissa televisiosarjoissa ja elokuvissa, kuten "Suuret Houdinit", "Lemmenlaiva", "Usva", "Pako New Yorkista", "Kanuunankuularalli", "Viiltäjä-Jackin paluu" ja "Salaiset arkistot".
Barbeau on tehnyt myös äänirooleja muutaman kerran 1980-luvulla, mutta varsinaisesti häntä kuultiin enemmän 1990-luvun jälkeen animaatiosarjoissa, kuten "Batman", "Angry Beavers", "Batman of the Future" ja "Spies-tytöt".
Fritz Frauenheim

Fritz Frauenheim oli saksalainen sukellusvenekapteeni, joka upotti 47. eniten tonnistoa sukellusveneiden komentajista toisen maailmansodan aikana Atlantilla, muun muassa suomalaiset rahtialukset SS Mercatorin ja SS Ellen.
Ura.
Frauenheim palveli aluksi linjalaiva "Schleswig-Holsteinilla" huhtikuusta 1930, minkä jälkeen hän siirtyi kevyt risteilijä Karlsruhen miehistöön. Sukellusvenejoukkoihin hän liittyi tammikuussa 1936. Aluksi hän toimi vahtiupseerina U-25:llä, kunnes hän sai komentoonsa U-21:n lokakuussa 1939.
U-21 partioi Frauenheimin komennossa viisi eri kertaa etupäässä Pohjanmerellä lokakuusta 1939 tammikuuhun 1940 ja upotti viisi alusta. Niiden joukossa oli SS "Mercator" 1. joulukuuta 1939. Britannian Kuninkaallisen laivaston risteilijä "HMS Belfast" vaurioitui pahoin U-21:n jättämästä merimiinasta marraskuussa 1939.
Maaliskuussa 1940 hän siirtyi komentamaan VIIC-tyypin sukellusvenettä U-101 ja neljän matkan aikana hän upotti 12 alusta. Joulukuussa 1940 hänet siirrettiin koulutustehtäviin. Syyskuussa 1941 hän sai komentoonsa 23. laivasto-osaston ja 29. laivasto-osaston toukokuussa 1942. Helmikuusta 1944 hän palveli minisukellusveneamiraliteetin henkilökunnassa. Sodan jälkeen Frauenheim oli liittoutuneiden pidättämänä kahdeksan kuukautta.
Straubing

Straubing on kaupunki Baijerin osavaltiossa, kaakkoisessa Saksassa. Se sijaitsee Ala-Baijerin hallintopiirissä. Kaupunki on niin kutsuttu piiritön kaupunki (), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista. Vuonna 2020 kaupungin asukasluku oli 47 947, ja sen pinta-ala on 67,58 neliökilometriä.
Historia.
Varhaisin tunnettu maininta kaupungista on peräisin vuodelta 897. Vuonna 1218 Baijerin herttua Ludwig I perusti niin kutsutun uuden Straubingin kaupungin vanhan alueen länsipuolelle. 1500-luvulla Straubing oli Ala-Baijerin alueen uskonpuhdistuksen keskus. Myöhemmin kaupungin täytyi kuitenkin Baijerin herttuakunnan alaisuudessa siirtyä takaisin katolilaisuuteen. 1600-luvulla kolmikymmenvuotinen sota ja rutto pudottivat kaupungin asukaslukua. Vuonna 1859 avattiin kaupungin läpi kulkeva Regensburgin ja Passaun välinen rataosuus. Toisen maailmansodan aikana kaupunkia pommitettiin.
Ystävyyskaupungit.
Lähde:
Kondoa

Kondoa on Dodoman alueen osa-alue Tansaniassa lähellä Dodomaa. Alueen pääkaupunki on myös nimeltään Kondoa; kaupungissa on noin 80 000 asukasta, piirikunnassa 245 000. 
Kondoan alue tunnetaan runsaista kalliomaalauksistaan, joita on yli 150 luolassa. Niistä vanhimmat ovat kolmen tuhannen vuoden ikäisiä, uusimmilla on ikää vain joitakin satoja vuosia. Niillä on ttaitteellista arvoa, ja ne dokumentoivat alueen väestön muuttumisen metsästäjä-keräilijöistä viljelijä-karjanhoitajiksi. Maalauksilla on edelleen merkitystä alueen auskkaiden hengellisessä elämässä.
Kondoan kalliomaalausalue on UNESCOn maailmanperintökohde.
Weiden in der Oberpfalz

Weiden in der Oberpfalz on kaupunki Baijerin osavaltiossa, itäisessä Saksassa. Se sijaitsee Oberpfalzin hallintopiirissä, noin 100 kilometriä itään Nürnbergistä ja 35 kilometriä länteen Saksan ja Tšekin tasavallan välisestä rajasta. Vuoden 2023 lopussa kaupungin asukasluku oli 43 188. Kaupungin pinta-ala on 70,5 neliökilometriä.
Weiden in der Oberpfalz on niin kutsuttu piiritön kaupunki (), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista.
Historia.
Weiden in der Oberpfalzin syntymävuotena pidetään vuotta 1241, vaikkakin sen alueella on ollut asutusta jo vuoden 1000 tienoilla. Kaupunki sijaitsi kahden merkittävän kauppareitin, itä–länsi-suunnassa sijaitsevan Goldene Straßen ja etelästä pohjoiseen kulkevan Magdeburger Straßen, risteyksessä, joten se kehittyi nopeasti kauppakaupungiksi. Vuonna 1531 kaupungissa asui noin 2 200 asukasta. Kaupungin ajoi kuitenkin myöhemmin alennustilaan kaksi suurta tulipaloa sekä kolmikymmenvuotinen sota ja rutto. Kaupunki alkoi elpyä vuoden 1700 loppupuolella.
Merkittävä piristys kaupungin elinkeinoelämälle oli kaupungin liittäminen rautatieverkkoon vuonna 1863. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa kaupungin väkiluku oli noussut noin 10 000 asukkaaseen. Vuosina 1945–1955 kaupungin asukasluku nousi yli 40 000:ään, osittain sodan jälkeisten pakolaisten vuoksi.
Kivikaupunki

Kivikaupunki () on Sansibarin kaupungin vanhin osa. Se on rakennettu kolmionmuotoiselle niemimaalle Sansibarin saarella Tansaniassa. Sen omaleimaista rakennuskantaa leimaa arabien arkkitehtuuri, joka on ottanut vaikutteita eurooppalaisten ja intialaisten arkkitehtuurista. 
Kivikaupungin talot on tehty koralliriuttojen kalkkikivestä ja mangovepuusta, rapattu ja kalkittu valkoisiksi. Ne ovat tyypillisesti kaksikerroksia. Kapeat pitkulaiset huoneet aukeavat sisäpihalle, jonne pääsee kapeaa käytävää pitkin. Talojen omaleimaiset ovet on tehty puusta ja koristeltu kaiverruksin. Monissa taloissa on laaja kuisti.
Niemimaalla on ollut asutusta vuosisatojen ajan, mutta vanhimmat kivitalot ovat 1830-luvulta. Vuosina 1840-1856 Kivikaupunki oli aluetta hallinneiden omanilaisten pääkaupunki. Se oli vuosikymmenien ajan merkittävä orjakaupan keskus. Alue on Unescon maailmanperintökohde.
Queen-yhtyeen keulahahmo Freddie Mercury syntyi Kivikaupungissa.
Schwabach

Schwabach on kaupunki Baijerin osavaltiossa, kaakkoisessa Saksassa. Se sijaitsee Mittelfrankenin hallintopiirissä ja kuuluu Nürnbergin metropolialueeseen. Schwabach on niin kutsuttu piiritön kaupunki (), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista. Vuoden 2020 lopussa kaupungin asukasluku oli 41 056. Sen pinta-ala on 40,82 neliökilometriä.
Historia.
Varhaisin tunnettu maininta Schwabachin kaupungista on peräisin vuodelta 1117, jolloin se tunnettiin nimellä "Villa Suabach". Sille myönnettiin kauppaoikeudet vuonna 1303 ja kaupunginoikeudet vuonna 1371. Suuri osa kaupunkia tuhoutui kolmikymmenvuotisessa sodassa 1630-luvulla. Sodan jälkeen kaupunkiin saapui muun muassa ranskalaisia hugenotteja.
Jac Nellemann

Jacob "Jac" Nellemann (s. 19. huhtikuuta, 1944, Kööpenhamina) on tanskalainen entinen Formula 1 -kuljettaja.
Formula 1 -tulokset.
Nellemann yritti päästä kilpailuun Ruotsin GP:ssä 1976, mutta hän karsiutui eikä päässyt starttaamaan.
Menestys muissa sarjoissa.
Ennen Formula 1:iä Nellemann kilpaili pienemmissä Tanskan Formula -luokissa ja voitti vuoden 1973 Tanskan Formula Ford 1.6 -mestaruuden. Samana vuonna, kun Nellemann karsiutui Formula 1 -kilpailusta, hän siirtyi takaisin ajamaan Euroopan ja Tanskan Formula 3 -sarjoja, joissa voitti vuosien 1976-1977 Tanskan Formula 3 -mestaruudet. Vuonna 2007 Nellemann osallistui 1950-luvun urheiluautoille tarkoitettuun Goodwood Revival -tapahtumaan ja voitti Madgwick Cup -kilpailun.
Mitch Kapor

Mitchell David Kapor (s. 1950) on Lotus Development Corporationin perustaja sekä Lotus 1-2-3-ohjelmiston suunnittelija. Hänet tunnetaan yrittäjänä, sijoittajana, sosiaaliaktivistina ja hyväntekeväisyyden harrastajana. Mitch Kapor oli yksi tietoyhteiskunnan kansalaisoikeuksia puolustavan Electronic Frontier Foundationin (EFF) perustajista.
P&amp;O Irish Sea

P&amp;O Irish Sea (rekisteröidyltä nimeltään P&amp;O European Ferries (Irish Sea) Ltd) on osa brittiläistä Peninsular and Oriental Steam Navigation Company (P&amp;O) varustamoa. Yhtiön rekisteröity kotipaikka on Dover Englannissa. Kaikki P&amp;O Irish Sean laivat liikennöivät Irlanninmerellä.
Historia.
P&amp;O Irish Sea muodostui vuonna 1998, kun Cairnryaniin, Skotlantiin rekisteröity P&amp;O European Ferries ja Pandoro Ltd yhdistyivät. 
Vuonna 2004 P&amp;O lakkautti Fleetwoodin ja Larnen välisen liikenteen myymällä kaikki alukset ("European Leader", "European Pioneer" ja "European Seafarer") ruotsalaiselle Stena Line -varustamolle. Samalla P&amp;O ilmoitti lakkauttavansa myös Mostynin ja Dublinin välisen liikenteen, johtuen alhaisista matkustajamääristä. Lakkauttaminen johti myöhemmin "European Ambassadorin" ja "European Envoyn" myyntiin.
Haluza

Haluza on rauniokaupunki Israelissa Negevin autiomaan pohjoisosassa. Se oli aikoinaan merkittävä kaupunki nabatealaisten rakennuttamalla suitsuketiellä, jolla kuljetettiin olibaanihartsia ja mirhamia. Haluza kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon yhdessä kolmen muun suitsukereitillä sijainneen kaupungin kanssa.
Haluza oli kauppareitillä 2000 vuoden ajan merkittävä kaupunki. Se oli Petran ja Gazan välillä suurin kaupunki, ja se oli nabatelaisten Negeven pääkaupunki 500 vuoden ajan, kunnes se hylättiin 700-luvulla. Viimeisinä vuosina kaupunki oli myös kristittyjen pyhiinvaeltajien pysähdyspaikka matkalla Siinailta Jerusalemiin.
Nabatealaiset toivat rakennuskiven Haluzaan 5–6 kilometrin päästä. Kaupungissa käytettiin ainutlaatuista arkkitehtuuria. Rakennukset tehtiin kerroksista ja kaarista, joiden tarkoituksena eristää kuumalta ja kylmältä sekä estää kosteutta. 
Haluzaa reunustavat liikkuvat hiekkadyynit, jotka ovat peittäneet osan kaupungin jäännöksistä. Kaupungista on kuitenkin kaivettu esiin muun muassa teitä, teatteri, kaksi kirkkoa ja torni. Tunnetuin rakennuksista on itäinen kirkko, joka on isokokoinen katedraali .
Friedrich Ludwig Bauer

Friedrich Ludwig Bauer (10. kesäkuuta 1924 Regensburg – 26. maaliskuuta 2015) oli saksalainen tietojenkäsittelytieteilijä.
Bauer kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1942 ja palveli vuosina 1943–1945 Wehrmachtissa. Hän opiskeli vuodesta 1946 matematiikkaa ja teoreettista fysiikkaa Ludwig-Maximilians-Universität Münchenissä.
Bauerista tuli vuonna 1963 matematiikan ja vuonna 1972 tietojenkäsittelytieteen professori Münchenin teknillisessä yliopistossa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1989. Hänelle myönnettiin vuonna 1982 ensimmäisen luokan "Bundesverdienstkreuz".
Muiden saavutustensa ohella Bauer osallistui varhaisten ALGOL-ohjelmointikielten kehittämiseen 1950–1960-luvuilla.
Apache-lisenssi

Apache-lisenssi ("Apache License") on vapaan ohjelmiston lisenssi, jonka on luonut Apache Software Foundation (ASF). Apache License (versiot 1.0, 1.1 ja 2.0) vaatii tekijänoikeuden huomautuksen säilyttämisen ja erottamislausuman, mutta se ei ole copyleft-lisenssi, vaan se sallii lähdekoodin käytön vapaan ja avoimen koodin kehittämiseen kuten myös omisteisen ja suljetun koodin kehittämisen.
Lisenssin käyttäjiä.
Googlen mukaan vuonna 2008 Google Codessa oli lähes , joista 25,8 prosenttia käytti Apache-lisenssiä. Android Open Source Project (AOSP) käyttää pääasiassa Apache-lisenssiä ja tapauskohtaisesti eräitä muita. GitHubin mukaan Apache-lisenssi on kolmanneksi suosituin lisenssi MIT:n ja GPL:n jälkeen (toisena on joukko epästandardeja lisenssejä eikä yksittäinen lisenssi).
Lotus Agenda

Agenda on DOS-pohjainen henkilökohtaisen informaation hallintaohjelmisto, jonka suunnittelivat Mitch Kapor, Ed Belove ja Jerry Kaplan, ja jota markkinoi Lotus Software.
Lotus Agenda on "vapaamuotoinen" informaation hallintaohjelmisto: tiedon ei tarvitse olla rakenteellisessa muodossa ennen sen syöttämistä tietokantaan. Lause kuten "Tapaa Veikko tiistaina 15.00" voidaan syöttää ilman esikäsittelyä.
Roy Meadow

Samuel Roy Meadow (s. 9. kesäkuuta 1933) on brittiläinen lastenlääkäri, joka on tullut tunnetuksi lapsiin kohdistuvan väkivallan vastaisella työllään. 
Hän kuvasi vuonna 1977 välillisen Münchhausenin oireyhtymän.
Meadow'n teorioita on käytetty useissa oikeustapauksissa, joissa on käsitelty välilliseen Münchhausenin oireyhtymään viittaavia väkivallantekoja.
Kerkuane

Kerkuane (myös Kerkuan, Kerkouan, Kerkouane, arabiaksi‎ كركوان ) on foinikialaisten rakentama kaupunki Tunisian koillisosassa. Se hylättiin luultavasti ensimmäisen puunilaissodan aikana (noin 250 eaa.) eivätkä roomalaiset rakentaneet sitä uudelleen. Ennen hylkäämistä kaupungissa oli asuttu noin neljäsataa vuotta.
Kerkuane on yksi parhaiten säilyneistä rauniokaupungeista Karthagon alueella, sillä se on aina ollut vähän sivussa tärkeimmiltä kulkureiteiltä. Sieltä on löydetty raunioita 200–400-luvuilta eaa. 
Alue on UNESCOn maailmanperintökohde.
Annie Borckink

Anna ("Annie") Johanna Geertruida Maria Borckink (s. 17. lokakuuta 1951 Hupsel) on entinen alankomaalainen pikaluistelija ja olympiavoittaja. Hänen parhaat saavutuksensa ovat tulleet 1500 metrillä.
Borckink saavutti maansa yleisluistelumestaruuskilpailuissa vuosina 1976 ja 1980 hopeaa sekä vuonna 1981 pronssia. Hän voitti yllättäen olympiakultaa 1500 metrillä Lake Placidin olympiakisoissa 1980. Se jäi hänen uransa ainoaksi arvokisamitaliksi. Samoissa kisoissa hän sijoittui 1000 metrillä kuudenneksi. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän oli yhteispisteissä parhaimmillaan kahdeksas vuonna 1977.
Kun maailma elää (Kasevan albumi)

Kun maailma elää on suomalaisen Kaseva-yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin huhtikuussa 1976.
Albumi tehtiin Otto Donnerin johdolla Tukholman Marcus Music -studiossa. Yleisradion Pekka Laine kehui albumia vuonna 2009: ”Upeasti laulettua ja orkestroitua kokonaisuutta voi pitää paitsi Kasevan myös suomalaisen melodisen popin historian huippuhetkenä.” Myös Jake Nyman kehui sitä muun muassa "Soundi"-lehdessä: ”Upeimmillaan [Kasevan] tyyli hehkuu Otto Donnerin tuottaman, nerokkaita sovituksia väläyttelevän kakkosalbumin "Kun maailma elää" (1976) lauluissa. Nyman otti albumin mukaan myös suomenkieliseen laitokseen alun perin englanninkielisestä kirjasta "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään" (2010), johon valittiin 80 suomalaisalbumia.
Albumi julkaistiin huhtikuussa 1976 vinyylilevynä ja C-kasettina. Ensimmäinen CD-painos ilmestyi vuonna 1992, jossa oli kaksi bonuskappaletta Kasevan vuonna 1978 julkaistulta singleltä. Toinen, remasteroitu CD-painos julkaistiin vuonna 2002 ja tällöin mukana oli vielä kaksi livekappaletta. Heinäkuussa 2022 Rolling Records julkaisi albumista uusintapainoksen vinyylilevyllä käsin numeroituna 300 kappaleen rajoitettuna painoksena, joka sisältää vuoden 1992 CD:n mukaisesti kaksi bonuskappaletta.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Mikko Jokela ja Asko Raivio.
Meidän huoneessa

Meidän huoneessa on suomalaisen pop rock -yhtye Kasevan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1982. Albumi julkaistiin vinyylilevynä ja C-kasettina EMI-levymerkillä. Levystä ilmestyi remasteroitu CD-painos vuonna 2000. 
Albumin tunnetuimmaksi kappaleeksi nousi "En päivällä sua nää". Albumi jäi yhtyeen viimeiseksi. Yhtyeen toinen johtohahmo Asko Raivio hukkui heinäkuussa 1989 vain 41-vuotiaana.
Albumi kohosi toukokuussa 1982 Suomen levylistojen 16. sijalle ja pysyi listalla yhteensä kuuden viikon ajan.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Asko Raivio, ellei toisin mainita.
Kaikki kappaleet sovittaneet Mikko Jokela ja Asko Raivio.
Hugo Hytönen

Hugo Hytönen (6. tammikuuta 1890 Jääski – 27. joulukuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.
Hytösen vanhemmat olivat rautatietyömies Matti Hytönen ja Eeva Sofia Ahonen. Hytönen toimi ohjaajana useissa harrastelijateattereissa Lahdessa, Lappeenrannassa ja Kouvolassa vuosien 1914–1921 välillä. Hän oli näyttelijänä Oulun Työväen Näyttämöllä, Viipurin Työväen Teatterissa, Viipurin Näyttämöllä 1921–1928, Kansan Näyttämöllä 1930–1932 sekä ohjaajana ja näyttelijänä Helsingin Kansanteatterissa 1933–1939. Hän johti Kajaanin Työväen Näyttämöä vuonna 1914 sekä Koiton Näyttämöä 1928–1930. Hytönen asui viimeiset vuotensa Lallukan taiteilijakodissa. Hän ohjasi Nyrki Tapiovaaran elokuvan "Miehen tie" (1940) loppuun Tapiovaaran kaaduttua kesken kuvausten talvisodassa.
Hugo Hytönen toimi elokuvanäyttelijänä Suomi-Filmissä vuosina 1934–1939. Hän sai yleensä näyteltäväkseen arvovaltaisia ja korkea-arvoisia liikemiehiä, tuomareita ja johtajia ym. Hytönen teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1934. Kaikkiaan niitä kertyi yli kolmekymmentä. Hänet muistetaan ehkä parhaiten Suomisen perheen vaarina "Suomisen Olli"-elokuvissa 1940-luvulla. Hytösen olisi pitänyt näytellä Kortesuota elokuvassa "Anna Liisa", mutta hän kuoli kesken elokuvan kuvausten. Hytösen tilalle tuli näyttelijä Yrjö Tuominen. Hytösen kuoleman jälkeen ilmestyi hänen viimeisekseen jäänyt elokuva "Ristikon varjossa" (1945).
Matti Kid Hytönen on Hugo Hytösen poika.
Frederick T. Frelinghuysen

Frederick Theodore Frelinghuysen (4. elokuuta 1817 Millstone, New Jersey – 20. toukokuuta 1885 Newark) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja lakimies.
Frelinghuysen toimi vuosina 1861–1867 New Jerseyn osavaltion oikeusministerinä. Hän edusti New Jerseytä Yhdysvaltain senaatissa 1866–1869 ja 1871–1877. Hän toimi presidentti Chester A. Arthurin ulkoministerinä 1881–1885.
Frelinghuysen oli sukua useille muille Yhdysvalloissa tunnetuille poliitikoille. Frelinghuysen oli senaattori Theodore Frelinghuysenin veljenpoika, senaattori Frederick Frelinghuysenin lapsenlapsi, senaattori Joseph Sherman Frelinghuysenin serkku, kongressiedustaja Peter Frelinghuysen Jr.:n isoisoisä ja kongressiedustaja Rodney Frelinghuysenin isoisoisoisä.
Marco Galiazzo

Marco Galiazzo (s. 7. toukokuuta 1983 Padova) on italialainen jousiampuja ja olympiavoittaja.
Galiazzo voitti kultaa yksilökilpailusta vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa. Ateenan joukkuekilpailussa hän sijoittui Italian joukkueessa seitsemänneksi. Pekingissä 2008 Galiazzo oli mukana hopeaa voittaneessa joukkueessa, jossa ampuivat myös Ilario Di Buò ja Mauro Nespoli. Yksilökilpailussa hän tähtäsi sijoituskierroksella 12:nneksi, mutta putosi toisella kierroksella. Lontoon olympialaisissa 2012 Galiazzo kuului Nespolin ja Michele Frangillin kanssa joukkueeseen, joka voitti olympiakultaa.
MM-kilpailuista Galiazzolla on joukkuekilpailun pronssimitali vuodelta 2003.
Viipurin taidemuseo

Viipurin taidemuseo (ven. Эрмитаж-Выборг, "Ermitaž-Vyborg") on Viipurissa toimiva Eremitaašin taidemuseon sivupiste. Museon ja taidekoulun rakennus valmistui vuonna 1930, ja sen on suunnitellut Uno Ullberg.
Valmistuttuaan rakennus toimi museona talvisodan alkamiseen saakka eli vuoteen 1939. Toisen maailmansodan aikana Viipurin Taiteenystävien kokoelmat evakuoitiin Viipurista muualle ja sijoitettiin myöhemmin valmistuneisiin Lahden taidemuseoon ja Hämeenlinnan taidemuseoon sekä Etelä-Karjalan taidemuseoon Lappeenrannassa. Evakointi tapahtui museon intendentin Rurik Lindquistin johdolla.
Taidemuseorakennus paloi sodassa, mutta se kunnostettiin 1970-luvulla toimistotiloiksi. Vuonna 2010 valmistuneiden korjausten jälkeen rakennus on suojeltu, vaikka sisätilat eivät vastaa alkuperäisiä ja puupuitteiset ikkunat on korvattu muovisilla. Museon suurikokoinen kultakirjaiminen nimi oli korjaustöiden yhteydessä sijoitettu museon seinään, mutta julkisen hälyn vuoksi se on nyt kivimuurissa.
Taidemuseo avattiin yleisölle Eremitaašin taidemuseon viidentenä sivutoimipisteenä kesäkuussa 2010. Museossa järjestetään vaihtuvia näyttelyjä sekä koulutusta ja luentoja. Lasten taidekoulu aloitti korjatussa siivessä jo vuonna 2003. Näyttelytilan ensimmäinen näyttely pohjautui Eremitaašin perustajan Katariina Suuren kokoelmiin.
Viipurin Akropolis.
Taidemuseon rakentamista ajoi vuonna 1890 perustettu Viipurin Taiteenystävät. Yhdistys oli perustanut myös taidekoulun, joka toimi myös taidemuseorakennuksessa. Syksyllä 1930 valmistuneesta rakennuksesta otetuissa kuvissa lukee ”Viipurin Taidehalli”. Rakennuksen lähellä oleva vanha ruutikellari kunnostettiin Taideyhdistyksen käyttöön.
Arkkitehti Uno Ullbergin suunnittelema taidemuseorakennus on Alvar Aallon kirjaston ohella Viipurin merkittäviä moderneja julkisia rakennuksia. Sitä on verrattu Ateenan Akropoliihin kauniin pylväikön ja sijainnin takia. Rakennus on rakennettu korkealle paikalle 1500-luvun lopulla rakennetun Pantsarlahden bastionin päälle, josta avautuu maisema Suomenvedenselälle. Valkoinen taidemuseo edustaa 1920-luvun klassisismin ja funktionalismin välimuotoa.
Taidemuseon omisti Viipurin kaupunki ja piirustuskoulun Viipurin Taideyhdistys. Myös valtio tuki rakennustyötä, joka alkoi kesäkuussa 1929. Rakennus valmistui lokakuussa 1930, kun taideyhdistys täytti 40 vuotta.
Valkoiseksi rapatut seinät ovat voimakkaassa kontrastissa linnoitusympäristön kanssa. Rakennus hallitsee näkymää eteläsatamaan ja näkymää mereltä lähestyttäessä. Rakennus koostuu kahdesta siivestä: taidemuseo suunniteltiin itäsiipeen ja piirustukoulu länsisiipeen. Siipiä erottaa kiilan muotoinen, päällystetty piha. Sen leveämpi osa suuntautuu lounaaseen, satamaan, ja siinä on näyttävä kaksirivinen, klassistinen pylväikkö, joka tukee kaarevaa arkkitraavia, jonka päällä on kahta rakennusta yhdistävä puolipyöreä käytävä. Museota lähestytään kaupungista käsin kulmittain sijoitettujen portaiden kautta, jotka ovat pohjoissiipien välissä. Etelään suuntautuvien seinien karuus kiinnittää huomion keskuspylväikköön.
Leila Lyytikäinen

Leila Lyytikäinen (s. 1977) on suomalainen elokuvatuottaja. Hänen tuottamiaan elokuvia ovat muun muassa Lordin ideoima lyhytelokuva "The Kin" (2004) sekä pitkät elokuvat "Onnen varjot" (2005), "Suden arvoitus" (2006 ja "Colorado Avenue" (2007). Aiemmin hän on työskennellyt tuotantoassistenttina elokuvissa "Leijat Helsingin yllä" (2001), "Kahlekuningas" (2002) ja "Näkymätön Elina" (2003).
Lyytikäinen opiskeli televisiotuottajaksi Arcada-ammattikorkeakoulussa Helsingissä. Lyytikäinen on osakkaana tuotantoyhtiö Citizen Jane Productions Oy:ssä, joka tuottaa sekä pitkiä elokuvia että draamasarjoja.
Lyytikäinen sai parhaan elokuvan Jussi-palkinnon 2023 elokuvasta "Tytöt tytöt tytöt".
Pentti Koskimies

Pentti Ylermi Koskimies (16. maaliskuuta 1922 Helsinki – 3. tammikuuta 1990 Lappeenranta) oli suomalainen pianisti. Hän oli erikoistunut liedmusiikkiin ja työskenteli useiden tunnettujen suomalaisten laulajien kanssa. Koskimies soitti myös muita kosketinsoittimia.
Pentti Koskimies valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1949 ja opiskeli samaan aikaan pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa Martti Paavolan johdolla. Hän piti ensikonserttinsa vuonna 1952. Koskimies toimi musiikkitoimittajana Yleisradiossa vuosina 1953−1956, musiikkikriitikkona "Helsingin Sanomissa" vuosina 1953−1957 sekä Sibelius-Akatemiassa pianonsoiton opettajana vuosina 1957−1964, liedseminaarin johtajana vuodesta 1964 ja liedkoulutuksen lehtorina vuodesta 1974. Tämän ohella hän toimi Sivistysjärjestöjen Kansankonservatorion johtajana vuosina 1957−1960. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1988.
Pentti Koskimies sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1960, säveltaiteen valtionpalkinnon vuonna 1974 ja professorin arvonimen vuonna 1985.
Pentti Koskimiehen ensimmäinen puoliso vuosina 1944−1961 oli laulaja (sopraano) Kerttu Siviä (Tii) Niemelä (1917–2018). Koskimies ja Niemelä tekivät 1950-luvulla esiintymismatkoja useisiin Euroopan maihin. Koskimiehen toinen puoliso vuodesta 1962 oli pianisti ja toimittaja, filosofian maisteri Anna-Liisa Koskimies o.s. Mäki (s. 1929). Pentti Koskimiehen isä oli viulisti Eero Koskimies (alk. Forsman) ja sisarpuoli kirjailija ja kirjallisuustoimittaja Satu Koskimies. 
Pentti Koskimiehen muistoksi järjestetään pohjoismainen Kokkolan liedkilpailu.
Dana Scott

Dana Stewart Scott (s. 11. lokakuuta 1932 Berkeley, Kalifornia) on yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä ja matemaatikko. Hän on työskennellyt uransa aikana useissa yliopistoissa, kuten Carnegie Mellonissa.
Scottille on myönnetty Michael O. Rabinin kanssa Turing-palkinto vuonna 1976 heidän yhteisestä tutkimusartikkelistaan "Finite Automata and Their Decision Problem", jossa he esittelivät epädeterminististen koneiden käsitteen.
Scottille on myönnetty Rolf Schockin palkinto (1997). Scott on toiminut Kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1988.
Inconsolable

Inconsolable on ensimmäinen single yhdysvaltalaisen poikabändi Backstreet Boysin kuudennelta studioalbumilta "Unbreakable". Single julkaistiin Yhdysvaltojen radiokanavilla 27. elokuuta 2007 ja sen ensiesitys oli WHTZ-radioaseman lähetyksessä 6. elokuuta 2007 ja single julkaistiin Yhdysvalloissa 27. elokuuta. Kappaleen sanoittivat ja tuottivat Emanuel Kiriakou (Nick Lachey "What's Left Of Me", Katharine McPhee "Ordinary World"), sekä Lindy Robbins ja Jess Cates (Backstreet Boys "Incomplete").
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideon ohjasi Ray Kay ja se kuvattiin Venice Beachilla Kaliforniassa. Kuten bändin edellisessäkin hitissä (Incomplete), musiikkivideossa näkyivät ryhmän jäsenet yhdessä sekä erikseen. Alussa Nick Carter näytetään makaamassa rannalla auringonnousun aikaan; Brian Littrell talossa katsomassa ulos; A.J. McLean kadulla autonsa kanssa; ja Howie Dorough istumassa selkä seinää vasten lähellä rantaa.
Kappaleen kertosäkeen kohdalla koko ryhmä nähdään yhdessä Venice Pier'illä. Kun johtavat osat kappaleesta on laulettu, kuva vaihtuu bändin jäsenten ollessa milloin yksin ja milloin yhdessä; videon lopussa aurinko nousee ja he katsovat aurinkoon ihmeissään. Kaupunki herää ja ryhmä kävelee yhdessä laiturilla kohti merta.
Kappaleet.
Vakio
Eurooppa osa 2
Japani/Australia
Walter Baade

Wilhelm Heinrich Walter Baade (24. maaliskuuta 1893 – 25. kesäkuuta 1960) oli saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Fritz Zwickyn kanssa tekemänsä tutkimustyön ohella hän löysi kymmenen asteroidia, joiden joukossa ovat 944 Hidalgo (1920), 1036 Ganymed (1924) ja 1566 Icarus (1949).
Baade muutti vuonna 1931 Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli Mount Wilsonin observatoriossa. Hänelle myönnettiin Royal Astronomical Societyn kultamitali (1954) ja Bruce-mitali (1955). 
Vuonna 1938 löydetty asteroidi 1501 Baade on nimetty hänen mukaansa.
August Kopff

August Kopff (5. helmikuuta 1882 Heidelberg – 25. huhtikuuta 1960 Heidelberg) oli saksalainen tähtitieteilijä. Hän opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa ja tähtitiedettä Heidelbergin yliopistossa. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1906 työllään "Über die Nebel der Nova Persei". Hän toimi luennoitsijana ja professorina Heidelbergin yliopistossa.
Kopff löysi suuren määrän asteroideja ja komeettoja. Hänen löytämiään asteroideja ovat muiden muassa 10. helmikuuta 1907 havaittu 624 Hektor ja 23. heinäkuuta 1908 löydetty 667 Denise.
Hänen mukaansa on nimetty 1631 Kopff.