tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Erich Priebke

Erich Priebke (29. heinäkuuta 1913 Hennigsdorf, Brandenburg, Saksan keisarikunta – 11. lokakuuta 2013 Rooma, Italia) oli saksalainen Gestapon kapteeni (Hauptsturmführer), joka tuomittiin Italiassa vuonna 1944 tapahtuneista sotarikoksista. Priebke otti osaa Ardeatinen luolien massamurhaan Rooman lähistöllä 24. maaliskuuta 1944. 335 italialaista siviiliä surmattiin siellä kostoksi partisaaniryhmän surmattua 33 saksalaissotilasta Roomassa. Teloitusta johtivat saksalaisupseerit Herbert Kappler, Priebke sekä Karl Hass, listan tapettavista oli laatinut italialainen poliisipäällikkö Pietro Caruso.
Tapahtumista julkaistiin kirja "Kuolema Roomassa" vuonna 1967 ja George P. Cosmatoksen ohjaama elokuva "Suuri joukkoteurastus" vuonna 1973.
Natsien tappion jälkeen Priebke pakeni Argentiinaan, jossa hän piilotteli yli 50 vuotta. Vuonna 1994 ABC Newsin toimittaja Sam Donaldson matkusti Barilocheen jossa Priebke asui ja haastatteli häntä. Haastattelun jälkeen Priebke vangittiin ja luovutettiin Italiaan. Hänet tuomittiin Roomassa oikeudenkäynnissä elinkautiseen vankeuteen, mutta häntä ei lähetetty vankilaan korkean iän takia vaan oli kotiarestissa.
Kohut.
Vuonna 2007 ilmeni, että joku oli teettänyt Suomen postin omakuvapostimerkkipalvelulla postimerkkejä Priebken kuvalla ja lähettänyt niitä Priebken pojallekin. Asiasta nousi kohu Argentiinassa.
Kesäkuussa 2007 Erich Priebkelle myönnettiin italialaisen maistraatin työlupa toimia konttorityöntekijänä ja kieltenkääntäjänä paikallisessa lakimiestoimistossa. Vastalauseiden jälkeen lupa peruttiin.
Ischigualasto

Ischigualasto on luonnonmuodostuma ja luonnonpuisto San Juanin maakunnassa Luoteis-Argentiinassa. Ischigualaston luonnonpuisto on suurudeltaan noin 603,7 km² ja se valittiin Unescon maailmanperintölistalle yhdessä viereisen Talampayan kansallispuiston kanssa vuonna 2000.
Alue sijaitsee noin 1 300 metriä merenpinnan yläpuolella ja siellä vallitsee aavikkoilmasto. Kasvillisuus koostuu lähinnä pensaista ja kaktuksista. Ilmasto on todella kuiva ja suurin osa sateista tulee kesäisin. Lämpötilan vaihtelut ovat alueella äärimmäisiä, sillä lämpötila on kylmimmällään -10 ja lämpimillään 45 °C.
Alueen fossiililöydöt.
Ischigualastossa sijaitsee merkittäviä triaskautiset jäännöksiä, joihin lukeutuvat vanhimmat dinosaurusten fossiileja. Alue tunnetaan maailman ainoana paikkana, jossa lähes koko triaskausi on kiviesiintymien ketjussa.
Kuiva autiomaa muodostuman ympärillä tunnetaan nimellä "Valle de la Luna" ("Kuun laakso"). Myöhäistriaskaudella alue oli kuitenkin vulkanologisesti aktiivista tulvatasankoa, jonka vuotuinen sademäärä oli suuri. Kasvisto oli monimuotoista.
Alueelta on löytynyt merkittäviä tetrapodien jäännöksiä. Dinosauruksia Ischigualaston fossiileista on vain 6 %, mutta näihin lukeutuvat varhaisia näytteitä kahden merkittävän kehityslinjan (linnunlantioisten ja liskonlantioisten) edustajista. Lihaa syövän arkosaurin Herrerasauruksen fossiilit ovat dinosauruksista yleisimpiä. Lisäksi alueelta on löytynyt myös mm. Eoraptorin jäännöksiä.
Keskuskomitea (kommunistiset puolueet)

Keskuskomitea on korkein päätöksentekoelin kommunistisissa puolueissa puoluekokousten istuntojen välillä. Se on osa byrokratiaa, joka päättää puolueen politiikasta. Keskuskomitean toimeenpanevaa johtoelintä kutsutaan politbyrooksi. Politbyroo tunnettiin Neuvostoliitossa nimityksellä puhemiehistö vuosina 1952–1966. Keskuskomiteat hyväksyvät politbyroon jäsenten ja sihteerien vaalit.
Venäjän sosialistisen työväenpuolueen keskuskomitea.
NKP:tä edeltäneen Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen keskuskomitean koostumus 1900-luvun alussa:
Gzip

gzip eli GNU zip on GNU-projektin pakkausohjelma, jonka kehittivät Jean-loup Gailly ja Mark Adler. Versio 0.1 julkaistiin 31. lokakuuta 1992 ja versio 1.0 seurasi helmikuussa 1993.
gzip käyttää DEFLATE-algoritmia, joka kehitettiin patentoidun LZW-algoritmin korvaajaksi. Algoritmi on dokumentoitu , ja -standardeissa. Sama pakkaus on toteutettu zlib-kirjastossa.
gzip pakkaa vain yhden tiedoston kerrallaan. Tästä syystä sitä käytetään usein yhdessä tar-ohjelman kanssa; tar-ohjelmalla paketoidaan useita tiedostoja yhdeksi tiivistämättömäksi paketiksi, joka pakataan gzipillä. gzip toimii monien Unix-ohjelmien tavoin myös suodattimena, jolloin se lukee syötteenään pakkaamatonta dataa, jota esim. tar osaa tulostaa, ja tulostaa sen pakattuna.
gzipiä käytetään myös tiedon siirtämiseen HTTP-protokollalla; useimmat WWW-selaimet osaavat tukea gzip-pakkausta automaattisesti, jolloin sitä tukeva palvelin voi pakata gzipillä tai zlib-kirjaston avulla lähettämänsä datan siten, että selain purkaa sen automaattisesti eikä käyttäjä välttämättä edes tiedä tiedon tulleen pakattuna. Etuna tästä on tiedonsiirron nopeutuminen.
Gzipin tiedostopääte on codice_1; gzipin ja tarin yhdistelmän tiedostopäätteitä ovat codice_2 ja codice_3.
gzip kehitettiin Unixiin kuuluvan compress-ohjelman tehokkaammaksi seuraajaksi. Sitä myöhemmin on kehitetty mm. bzip2 ja lzma -ohjelmat, jotka eivät ole onnistuneet korvaamaan gzipiä.
gzipistä on vaihtoehtoinen toteutus pigz (parallel gzip), joka rinnnakkaistuu useille prosessoreille ja sisältää uuden tehdokkaamman ja paljon hitaamman pakkausmenetelman (zopfli, -11).
Tiago Mendes

Tiago (oik. Tiago Cardoso Mendes, s. 2. toukokuuta 1981, Viana do Castelo, Minho-Lima, Região Norte, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikentällä. Tiago lopetti pelaajauransa kauden 2016–2017 jälkeen.
183 senttimetriä pitkä Tiago on edustanut urallaan Sporting Bragaa ja Benficaa kotimaassaan sekä englantilaista Chelseaa, johon hänet hankki maanmies José Mourinho 12 miljoonan euron siirtosummalla. Aiemmin Benfica oli maksanut Tiagosta Bragalle 10 miljoonaa. Viimeiset vuotensa hän pelasi espanjalaisessa Atlético Madridissa.
Tiagon seurajoukkueuran parhaita saavutuksia ovat Portugalin Cupin voitto (2004), Englannin mestaruus (2005), Englannin Liigacupin voitto (2005), FA Community Shieldin voitto (2005) sekä Ranskan mestaruus (2006).
Portugalin maajoukkueessa Tiago debytoi vuonna 2002. Yhteensä 26 maaottelua pelannut keskikenttämies oli mukana myös MM-kisoissa 2006.
Kilpikonnalaiva

Kilpikonnalaivat tai geobuksonit (hangeul: 거북선, "Geobukseon") olivat korealaisia panssaroituja sotalaivoja. Niitä pidetään ensimmäisinä esiteollisina panssarilaivoina. Kilpikonnalaivojen ensimmäisiä versioita tehtiin 1400-luvulla. Japanin hyökkäykset Koreaan (1592–1598) loivat tarpeen uusille kilpikonnalaivoille. Uudistetun mallin suunnitteli korealainen amiraali Yi Sun-sin ja hän myös käytti niitä menestyksekkäästi japanilaisia vastaan. Kilpikonnalaivoja oli Korean merivoimilla 1800-luvulle saakka.
Kilpikonnalaiva oli monikantinen, 30-35 metrinen alus, jota voitiin voitiin soutaa tai ajaa purjeilla. Se oli varustettu useilla eri tyyppisillä tykeillä. Kansi oli peitetty puisella katolla ja sitten peitetty rautalevyillä, joissa oli piikkejä. Tämän seurauksena laivavaltauksesta eli entraamisesta, joka oli ollut japanilaisten merisotataktiikka, tuli lähes mahdotonta. Aluksen keulassa olevasta lohikäärmeenpäästä pystyttiin saamaan liekkejä. Amiraali Yi Sun-sin käytti alusta siten, että ajoi sillä Japanilaisten laivasto-osaston keskelle ja tuhosi tykeillä vihollisaluksia lähitaistelussa.
Stéphane Mallarmé

Stéphane Mallarmé (18. maaliskuuta 1842 Pariisi – 9. syyskuuta 1898 Valvins, lähellä Fontainebleauta), oikealta nimeltään Étienne Mallarmé, oli ranskalainen symbolistirunoilija.
Elämä.
Mallarmé toimi päätoimisesti englannin opettajana ja toimittajana. Hän järjesti kotonaan kirjallisia salonkeja, joihin osallistuivat muun muassa Marcel Proust, W. B. Yeats, Rainer Maria Rilke, Paul Valéry ja Paul Verlaine. He tapasivat kokoontua tiistai-iltaisin, josta syystä ryhmää kutsutaan nimellä "les Mardistes". Charles Baudelairen "Pahan kukat" -runokokoelma (1861) vaikutti suuresti Mallarmén varhaistuotantoon. Hän ihaili myös Edgar Allan Poen runoja, joita hän käänsi ranskaksi. 
”Maailma on olemassa päätyäkseen kirjaan”.
Vuonna 1866 "Le Parnasse contemporain" julkaisi kymmenen Mallarmén runoa, muun muassa runon ”Brise marine” (Merituuli). Hän kirjoitti myös runomuotoista näytelmää "Hérodiade", joka jäi kuitenkin keskeneräiseksi. Sille läheistä sukua on pitkä rooliruno ”Faunin iltapäivä” (L’après-midi d’un faune, 1876).
Mallarmé suunnitteli pitkään suurta teosta, Kirjaa isolla K:lla, josta hän kertoi kirjeenvaihdossaan ystävilleen. Tätä suurteosta hän ei kuitenkaan koskaan julkaissut. Siitä on jäljellä vain katkelmia, joista Jacques Scherer on toimittanut kokoelman "Le ’Livre’ de Mallarmé" (1957/1977). ”Kirjan” piti olla kaikkien kirjojen hyperbola ja sen tarkoitus oli kattaa koko kaikkeus. Mallarmén kuningasajatus on, että ”Maailma on olemassa päätyäkseen Kirjaan.” ("Le monde existe pour aboutir à un Livre"). 
Mallarmén merkitys jälkipolville.
Paul Valéry välitti luennoissaan Mallarmén ajatuksia Kirjasta, josta Maurice Blanchot sai ajatuksia teoksiinsa "Kirjallinen avaruus" (1955) ja "Le livre à venir" (1959, Tulevaisuuden kirja). Mallarmén ja Lautréamont’n runokielen uudistus on aiheena myös Julia Kristevan väitöskirjassa "La révolution du language poétique" (Runokielen vallankumous, 1969). Jean-Paul Sartren postuumisti ilmestyneessä teoksessa "Mallarmé. La lucidité et sa face d’ombre" (Mallarmé. Älyn kirkkaus ja sen varjopuoli, 1986) Sartre korottaa Mallarmén runoilijaksi ylitse muiden. Mallarmé on suuresti vaikuttanut myös muihin ranskalaisiin ajattelijoihin, kuten Roland Barthesiin, Jacques Derridaan, Michel Foucault'hon ja Jacques Lacaniin. 
Tunnetuimmat teokset.
Mallarmén tunnetuimpia teoksia ovat "Faunin iltapäivä" (1876, suom. Einari Aaltonen (2006), "Divagations" (Harhautumia, 1897) ja "Un coup de dés jamais n’abolira le hasard" (Yksi nopanheitto ei milloinkaan poista sattumaa, 1897) sekä postuumisti ilmestynyt "Igitur" (1925).
Illiers-Combray

Illiers-Combray, alun perin Illiers, on kunta Ranskassa, Eure-et-Loirin departementissa ja Centre-Val de Loiren hallinnollisella alueella. Kunnan asukkaat kutsuvat itseään nimellä "Isleriens".
Nimi.
Illiers-nimi juontuu nimen Hilaire muunnoksista, kuten esimerkiksi Hilarius. Kunnan seurakunnan suojeluspyhimys onkin pyhä Hilarius, joka oli Poitiers'n piispana vuosina 353–367.
Kunnan nimenmuutos tuli ajankohtaiseksi, kun vietettiin Marcel Proustin syntymän satavuotismuistoa. Hän oli kirjasarjassaan "Kadonnutta aikaa etsimässä" kuvannut kaupunkia hyvin yksityiskohtaisesti Combray-nimisenä. Nimenmuutos päätettiin Ranskan tasavallan presidentin asetuksella 29. maaliskuuta 1971. Asetus julkaistiin virallisella lehdessä 7. huhtikuuta samana vuonna, ja se tuli kylän viralliseksi nimeksi 8. huhtikuuta. Ennen nimenmuutosta kunnan nimi oli Illiers, joka nimi on yhä käytössä jokapäiväisessä kielenkäytössä. 
Maantiede.
Illiers-Combray sijaitsee Loirjoen vasemmalla rannalla. Se on 25 kilometriä lounaaseen Chartresin kaupungista. Proust kuvaa kirjassaan pitkälti matkan taittumista juuri noiden kahden kunnan välillä. Kaupunki on noin 20 kilometriä Châteaudunin kaupungista pohjoiseen. 
Historia.
Illiers on Chartresin alueen vanhimpia vapaaherrakuntia. Illiersin vapaaherroilla oli erityinen oikeus kantaa Chartresin piispaa tämän saapuessa juhlallisesti kaupunkiin. Floren d’Illiers oli kuningas Kaarle VII:n aikana Jeanne d'Arcin uskollisimpia aseveljiä, ja hän oli mukana taisteluissa Bourgesin kaupungin palauttamiseksi englantilaisilta.
Saksan–Ranskan sodan aikana 1870–1871 Illiers oli miehitettynä.
Vanhat kaupunginmuurit ovat kadonneet. Vanhasta linnoituksesta on näkyvillä vaivoin tunnistettavia jäänteitä.
Taloushistoria.
Victor-Adolphe Malte-Brun kertoo, että Illiers oli ”departementin kaikkein aktiivisimpia kaupallisia keskuksia. Siellä pidettiin viidet vuosittaiset markkinat, siellä oli verkatehdas, trikootehdas, useita tiilitehtaita ja siellä oli myös merkittävää vehnän ja nautakarjan kauppaa”.
Kahdeksan vuosikymmentä myöhemmin ”Grand Larousse encyclopédique” (osa 6, heinäkuussa 1962) totesi, kun oli kyse Illiersistä, että siellä oli pellavan käsittelyä ja konepajateollisuutta.
Tunnettuja asukkaita.
Marcel Proust vietti kaupungissa lapsuutensa. Hän oli asui tällöin isänsä sisaren Elisabeth Proustin (1828–1886) luona, joka oli avioliittossa Jules Amiot’n (1816–1912) kanssa. Proust myös oli Combray-nimen luoja kirjassaan "Kadonnutta aikaa etsimässä".
Myös kirjailija Christophe Ferré on viettänyt osan lapsuuttaan Illier-Combrayssa. Hänen isoisälleen Léon Ferrélle, joka toimi kunnan määrinä useita vuosikymmeniä, on omistettu kylän keskuskatu.
Pussisika

Pussisika ("Chaeropus ecaudatus") oli "Chaeropodidae"-heimon ainoa, vielä 1920-luvulla elänyt australialainen pussieläinlaji.
Koko ja ulkonäkö.
Pussisika oli noin rotan kokoinen ja melko pitkäkarvainen, ohut turkki oli sekäpuolelta vaaleanruskea, vatsan alueelta valkoinen tai puhtaan kellanruskea. Hännän kärkikarvat muodostivat harjamaisen tupsun. Pää oli iso ja kuono erittäin kapea. Etukäpälien toinen ja kolmas varvas olivat voimakkaammin kehittyneet, niissä oli paksut polkuanturat ja ne olivat sorkkamaiset. Takakäpälistä puuttui ensimmäinen varvas, viides oli mitättömän pieni, ja erittäin kookkaassa neljännessä varpaassa oli iso, voimakas kynsi sekä hyvin kehittynyt kaviomainen polkuantura. Suhteellisen pitkien ja hoikkien käpäliensä avulla pussisika liikkui muihin pussimäyriin verrattuna harvinaisen kepeästi pikemminkin kauriin kuin sian tavoin.
Mark Bresciano

Mark "Marco" Bresciano (s. 11. helmikuuta 1980 Melbourne, Australia) on australialainen jalkapalloilija, joka pelaa Italian Serie A:ssa SS Lazion joukkueessa. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Brescianon isä on italialainen ja äiti kroatialainen. Hän aloitti jalkapallouransa Australian Carltonissa kaudella 1998–1999. Tämän jälkeen hän siirtyi Serie B:ssä pelanneeseen Empoliin. Kolmen Empolissa vietetyn kauden jälkeen Parma osti hänet noin kahdeksalla miljoonalla eurolla. Kaudella 2003–2004 Bresciano oli kahdeksalla maalillaan eniten maaleja tehnyt keskikenttäpelaaja. Hän pelasi Parmassa neljä kautta ja siirtyi vuonna 2006 Palermoon. 3. heinäkuuta 2010 Bresciano siirtyi Palermosta Lazioon vapaalla siirrolla ja teki kahden vuoden sopimuksen Lazion kanssa. Brescianon ensimmäinen maali Lazion paidassa syntyi Coppa Italian kolmannen kierroksen ottelussa 27. lokakuuta 2010 Serie B:n Portogruaroa vastaan, joka päättyi Lazion 3–0-voittoon.
Bresciano pelasi Australian joukkueessa Sydneyn olympialaisissa 2000. Hän teki seuraavana vuonna debyyttinsä Australian jalkapallomaajoukkueessa. 16. marraskuuta 2005 Bresciano teki tärkeän maalin MM-karsintaottelussa Uruguayta vastaan. Australia voitti lopulta kaksiosaisen karsinnan rangaistuspotkukilpailussa ja selvisi Saksan MM-kisoihin 2006. Bresciano pelasi kaikissa Australian neljässä lopputurnausottelussa mutta koko ottelun vain neljännesvälierässä Italiaa vastaan.
Bresciano kuului Australian kokoonpanoon Etelä-Afrikan vuoden 2010 MM-kisoissa, jossa Australia jäi alkulohkoon eikä päässyt jatkopeleihin. Hän pelasi urallaan 84 maaottelua ja teki niissä 13 maalia vuosina 2001–2015.
Charles Swann

Charles Swann on henkilöhahmo Marcel Proustin teoksesta Kadonnutta aikaa etsimässä. 
Punatukkainen ja vihreäsilmäinen dandy, hänellä on parta ja monokkeli ja hän on erittäin hienotunteinen ja elegantti. Swann on sitä miestyyppiä, jotka ovat tyylikkäitä, hienokäytöksisiä, ja jotka eivät pidä isoa ääntä suhteistaan. Kuitenkin hän on myös Walesin prinssin hyvin läheinen ystävä. 
Swann asuu nuoruudessaan Pariisissa sijaitsevan Orléansin rantakadun erässä isossa yksityistalossa. Kun hän tapaa Odette de Crécyn niin hän yhä asuu samassa talossa. Hän rakastuu hullaantuen Odetteen. Tämä rakastumistarina muodostaa suuren osan niteestä ”Swannin tie”, teoksessa Kadonnutta aikaa etsimässä.
Eräät taideteokset ovat inspiroineet Proustin luovaa työtä Swannin henkilökuvaa kirjoitettaessa. Luinin maalauksessa ”Kuninkaiden kumarrus”, vaaleatukkainen tietäjä on esimerkiksi ollut erittäin todennäköinen hahmo Swannin ulkonäön rakentamisessa.
Avioiduttuaan Odetten kanssa he muuttavat Acacias-puistokadulle ja saavat tyttären. Tytär, Gilberte, johon kertoja Marcel rakastuu, avioituu kertojan parhaan ystävän Robert de Saint-Loupin kanssa.
Oozaru

Oozaru on Akira Toriyaman luoma mangahahmo, joka esiintyy "Dragon Ball"-, "Dragon Ball Z"- ja "Dragon Ball GT" -sarjoissa. Jos hahmo haluaa muuttua oozaruksi eli jättiapinaksi, pitää olla täysikuun aika, hahmon pitää kuulua saiyalaisten rotuun ja sillä täytyy olla häntä.
Vegeta muuttui oozaruksi taisteltuaan Gokua vastaan. Hän loi kuun taivaalle, katsoi sitä ja muuttui. Oozaru muuttuu takaisin, jos sen häntä leikataan tai se katkeaa. Häntä kasvaa takaisin vain kerran.
Golden oozaru on voimakkaampi jättiapina, joka nähdään vain "Dragonball GT:ssä".
Jaouhar Mnari

Jaouhar Mnari (, s. 8. marraskuuta 1976 Monastir, Tunisia) on tunisialainen entinen jalkapalloilija. Puolustavana keskikenttäpelaajana pelannut Mnari vietti koko uransa Tunisiassa ja Saksassa. Hän saavutti urallaan Afrikan mestaruuden vuonna 2004.
Ura.
Mnari aloitti jalkapalloilun 12-vuotiaana junioriseuratasolla kotikaupungissaan Monastirissa. Myöhemmin hän nousi US Monastirin edustusjoukkueeseen, josta Mnari siirtyi viiden kauden jälkeen Tunisian menestyneimpään seuraan Espéranceen vuonna 2001. Joukkueen riveissä Mnari voitti kolme Tunisian-mestaruutta vuosina 2002, 2003 ja 2004. Menestyksen myötä saksalaisseura Nürnberg kiinnitti huomionsa Mnariin erityisesti vuoden 2004 Afrikan-mestaruuskisan jälkeen hän sai lisää meriittejä Tunisian voittettua Afrikan mestaruuden.
Mnari siirtyi Saksaan vuonna 2005, jossa hän voitti Saksan Cupin vuonna 2007 1. FC Nürnbergin joukkueessa. Mnari pelasi viiden vuoden ajan Nürnbergissä, jonka aikana hänelle kertyi 104 ottelua, joista 88 oli kotimaan sarjaotteluita.
Toukokuussa 2010 Mnari siirtyi FSV Frankfurtiin vuoden sopimuksella. Hän aloitti kautensa uudessa seurassa aluksi kakkosjoukkueessa pelattuaan yhden ottelun Regionalligassa. Sittemmin 11. syyskuuta 2010 Mnari pelasi ensimmäisen sarjaottelun Frankfurtin paidassa kotiottelussa Fortuna Düsseldorfia vastaan. Hän myös päätti uransa kauden jälkeen Frankfurtin paidassa.
Maajoukkue.
Mnarin ensimmäinen maaottelu oli 21. elokuuta 2002 Ranskaa vastaan. Vuonna 2004 hän oli voittamassa Tunisian joukkueessa Afrikan-mestaruutta. Vuoden 2006 MM-kisoissa hän pelasi kaikissa Tunisian kolmessa ottelussa ja teki yhden maalin Espanjaa vastaan. Hän pelasi 63 maaottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Havaijinkitara

Havaijinkitaraksi kutsutaan Havaijilla 1880-luvulla syntynyttä kitaran soittotyyliä, jossa kitaraa pidetään lappeellaan sylissä ja sen kieliä liu'utetaan metallitangolla tai -putkella. Soittotyylin keksimisen jälkeen alettiin valmistaa erityisesti tähän tarkoitukseen soveltuvia kitaramalleja. Termiä käytetään englanninkielisissä sanakirjoissa usein myös havaijinkitaroista edelleen kehitettyjen steel-kitaramallien synonyymina.
Historia.
Kitara rantautui Havaijille 1800-luvun alussa eurooppalaisten merimiesten mukana ja havaijilainen kitaramusiikki sai alkunsa vuoden 1832 tienoilla, jolloin kuningas Kamehameha III palkkasi meksikolaisia ja espanjalaisia karjapaimenia.
Havaijinkitaran steel-soittotyylin keksijästä on useampia tarinoita. J. D. Bisignanin mukaan tyylin keksi 1890-luvun puolivälissä havaijilainen koulupoika Joseph Kekuku kävellessään rautatiekiskojen vierellä portugalilaisen kitaransa kanssa. Tarinan mukaan hän löysi radalta pultin ja alkoi liu'uttaa sitä kitaransa kieliä pitkin. Myöhemmin hän opetteli soittamaan kitaraansa liu'uttaen veitsen terää kielillä. Hän myös vaihtoi kitarankielet metallisiin kieliin ja korotti ne, etteivät ne osuisi kaulan kohoumiin. Muina kandidaatteina tyylin keksijöiksi pidetään intialaista merimiestä Gabriel Davionia vuoden 1885 tienoilla tai portugalilaislähtöistä James Hoaa. Kekukun kerrotaan kuitenkin kiertäneen Yhdysvaltoja ja jopa Eurooppaa aina kuolemaansa asti vuonna 1932 opettaen ja popularisoiden havaijilaisen steel-kitaran soittoa. Havaijilainen musiikki nousi amerikkalaisten suosioon 1920- ja 1930-luvuilla, jolloin tunnettuja kitaristeja olivat Sol Hopii ja Gabby Pahinui. Soitinta alettiin sähköistää 1930-luvulla, jolloin alkuperäisen havaijinkitaran akustinen koppa jäi tarpeettomaksi ja aiheutti itse asiassa äänen kiertämisongelman. Sähköistettyä, kaikukopatonta versiota alettiin sittemmin kutsua steel-kitaraksi ("true lap steel").
Katso myös.
Steel-kitara
Nokia 6680

Nokia 6680 on Nokian valmistama, kahdella kameralla ja verkko-ominaisuuksilla varustettu 3G-puhelin. Se esiteltiin alkuvudesta 2005. Tässä mallissa on 262 144 väriä tukeva, 176 × 208 pikselin tarkkuuksinen, 2,1 tuuman näyttö. Puhelimella voi lukea mukana tulevilla ohjelmilla mm. PDF-, Word-, Excel- ja PowerPoint-tiedostoja. Multimediaominaisuuksina puhelin sisältää video- ja kuvanmuokkausohjelmat sekä MP3-soittimen. Tekniikaltaan 6680 vastaa Nokian 6630-mallia, mutta 6680:ssa on ylimääräinen videopuhelukamera ja useampivärinen näyttö.
Fernanda Ribeiro

Maria Fernanda Moreira Ribeiro (lausutaan , s. 23. kesäkuuta 1969 Penafiel, Portugali) on portugalilainen kestävyysjuoksija.
Ribeiro voitti 1987 nuorten Euroopan mestaruuden 3 000 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän sijoittui nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa toiseksi 3 000 metrillä ja osallistui Soulin olympialaisiin. Vuonna 1994 Ribeiro voitti 3 000 metriä sisäratojen EM-kilpailuissa Pariisissa ja 10 000 metrin juoksun Helsingin EM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna Göteborgin MM-kisoissa hän voitti 10 000 metriä ja sijoittui hopealle 5 000 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti Tukholmassa sisäratojen Euroopan mestaruuden 3 000 metrillä. Atlantan olympialaisissa hän kävi 10 000 metrin loppukilpailussa rajun taistelun Kiinan Wang Junxian kanssa. Wang oli viimeisen kierroksen alkaessa 20 metriä edellä Ribeiroa, mutta Ribeiro onnistui saavuttamaan ja ohittamaan Wangin loppusuoralla. Olympialaisten jälkeen hän suoritti pyhiinvaelluksen Fátimaan.
1997 Pariisin sisäratojen MM-kisoissa Ribeiro sijoittui pronssille 3 000 metrillä. Saman vuoden Ateenan MM-kisoissa hän voitti hopeaa 10 000 metrillä ja pronssia 5 000 metrillä. 1998 hän saavutti sisäratojen EM-hopeaa 3 000 metrillä sekä Budapestin EM-kisoissa hopeaa 10 000 metrillä. Ribeiro voitti vielä olympiapronssia Sydneyn olympialaisissa 2000 ja osallistui Ateenan olympialaisiin 2004. Ribeiro työskentelee nykyisin Porton kaupungintalolla kaupunginjohtajan urheiluneuvonantajana. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän osallistui maratonille, mutta keskeytti.
Edam (juusto)

Edam on vaaleankeltaista kypsytettyä juustoa, jossa on perinteisesti punainen parafiinikuori. Juusto on alun perin kotoisin pohjoishollantilaisesta Edamin kaupungista. 
Historia.
Edam on saanut nimensä Pohjois-Hollannissa sijaitsevan Edamin kaupungin mukaan, joka on jo pitkään tunnettu juustojen kauppapaikkana. Juustoa on viety ulkomaille kaupungin sataman kautta, josta se levisi ympäri maailmaa alankomaalaisten laajojen kauppaverkostojen mukana. Juuston valmistustavan takia edam säilyi hyvin ja sitä saatettiin kuljettaa laivoilla pitkiä matkoja. Nimeä edam alkoivat käyttää itse asiassa Saksan Reininmaalta lähtöisin olevat kauppiaat, jotka viittasivat juustoon sen vientisataman mukaan. Historiallisissa lähteissä ensimmäinen viite juustoon on vuodelta 1439. Juustolla ei ole nimisuojaa ja siitä onkin valmistettu sittemmin useita eri muotoja ulkomailla. Suomessa Valio alkoi valmistaa edamia Viipurin meijerillä vuonna 1925.
Valmistus ja käyttö.
Edamia myydään nykyisin pääasiassa kahtena eri tyyppinä. Alankomaissa juustoa valmistetaan edelleen maatiloilla perinteiseen tapaan, mutta ulkomailla yleisiä ovat teollisesti tuotetut edamjuustot. Suurin piirtein 1600-luvun paikkeilla alankomaalaisia juustoja, kuten edamia ja goudaa alettiin upottaa kuumaan heraan juuston puristamisen ja suolaamisen jälkeen. Menetelmä paransi juuston säilyvyyttä merkittävästi. Edamille ominaisena pidetty piirre on ollut sen punainen kuori. Aikanaan väri saatiin aikaan kasvisten siemenistä, mutta nykyisin siihen käytetään vahaa. Perinteiseen tapaan valmistetut edamjuustot ovat pyöreitä painoltaan 1–1,5 kiloa. Nykyisin juuston valmistamiseen käytetään pääasiassa pastöroitua lehmänmaitoa. Tavallinen kypsymisaika on noin kolme kuukautta. Teollisesti tuotetut juustot ovat tavallisesti rakenteeltaan kumisempia.
Edamin käyttö on nykyisin suosittua etenkin aamiaisen yhteydessä. Etenkin nuorta juustoa voidaan myös sulattaa ja raastaa. Alankomaissa juustoa saatetaan tarjoilla suklaan ja munien kanssa.
Eric Singer

Eric Singer (oikealta nimeltään Eric Mensinger; s. 12. toukokuuta 1958 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rumpali. Hän on toiminut sekä sessiomuusikkona että vakituisena jäsenenä muun muassa yhtyeissä Eric Singer Project, Black Sabbath, Badlands, Kiss ja Alice Cooper. 
KISS.
Parhaiten Singer tunnetaan hard rock -yhtye Kissin rumpalina. Singer liittyi Kissiin vuonna 1991, kun Kissin aikaisempi rumpali Eric Carr oli sairastunut vakavaan sydänsyöpään ja yhtye tarvitsi jonkun paikkaamaan Carria työn alla olleen "Revenge"-albumin viimeisiin kappaleisiin. Paul Stanley ja Gene Simmons olivat tavanneet Singerin tämän soittaessa Alice Cooperin keikalla ja kaksikko oli vakuuttunut rumpalin taidoista. Eric Singer oli jo 80-luvun lopussa toiminut myös Paul Stanleyn soolokiertueen rumpalina, joten hän oli Kissiin jäsenille jo ennestään tuttu.
Kun Eric Carr menehtyi sydämeen kehittyneen kasvaimen aiheuttamiin komplikaatioihin, värväsi Kiss Singerin lopulta virallisesti riveihinsä. Singer on tehnyt Kissin kanssa toistaiseksi albumit "Revenge", "Alive III", "MTV Unplugged", "", "Sonic Boom" ja "Monster".
Kun alkuperäinen Kiss päätti vuonna 1996 palata yhteen, alkuperäinen rumpali Peter Criss tuli Singerin tilalle Reunion-kiertueen merkeissä. Singer liittyi Kissiin jälleen vuonna 2001 Peter Crissin erottua yhtyeestä. Criss kuitenkin tuli "Alive IV: Symphonyn" äänityksen aikoihin takaisin, mutta hänet erotettiin huonontuneen soittokuntonsa takia. Eric Singer palasi Kissin viralliseksi rumpaliksi vuoden 2003 lopussa ja on soittanut siitä lähtien yhtyeen kiertueilla. 
Singer käyttää Peter Crissin luomaa "The Catman (Kissamies)" -lavahahmoa.
Muut yhtyeet.
Eric on soittanut Kissin lisäksi myös muutamissa muissa tunnetuissa yhtyeissä ja työskennellyt sessiomuusikkona. Alice Cooperin taustalla hän on vaikuttanut jo vuodesta 1989. Black Sabbathissa hän soitti vuosina 1985–1987. Vuonna 2007 Eric Singer soitti Tobias Sammetin projektissa Avantasia. Singerillä on myös oma sooloyhtye nimeltä Eric Singer Project, jonka kanssa hän konsertoi muutamia kertoja vuodessa.
Synkkää jynkytystä

Synkkää jynkytystä EP (TIK-7) on suomalaisen metalliyhtye Lyijykomppanian ensimmäinen julkaistu äänite vuodelta 1991. EP:n kappaleet on laulettu suomeksi, paitsi ruotsiksi laulettu avausraita ”Öljyn kaiku”. EP:n kappaleet julkaistiin uusina miksauksina vuonna 1992 kokoelmalevyllä "Lyijykomppania", joka sisälsi Synkkää Jynkytystä -EP:n lisäksi ”Ohjelmanjulistus”-singlen, sekä uuden saksankielisen kappaleen ”Der Tiergesang”, joka päätyi hieman muokattuna suomenkielisenä versiona vuonna 1993 ilmestyneelle "Uimakoulu"-albumille nimellä ”Jahtilaulu”.
Kappaleet.
Sovitukset Lyijykomppania.
A-puoli
B-puoli
Aku Ankan juhlasarjat 8

Aku Ankan juhlasarjat 8 on Aku Ankan juhlasarjat -kirjasarjan kahdeksas osa. Kirja sisältää Carl Barksin tarinoita 40-, 50- ja 60-luvuilta. Joukossa on Suomessa aikaisemmin julkaisematon tarina "Aku Ankan atomipommi (Donald Duck's Atom Bomb)". Erikoisuutena kirjassa on julkaistu Barksin ainoa Mikki Hiiri -aiheinen tarina "Punaisen hatun arvoitus (The Riddle of the Red Hat)". Puolet kirjassa julkaistuista tarinoista julkaistaan ensimmäistä kertaa Suomessa alkuperäisessä asussaan.
Tämän kirjan kansikuvana on Barksin öljyvärityö "In Uncle Walt's Collectery" vuodelta 1985. Kirjan esipuheina on Pekka Tuliaran kirjoittama artikkeli "Carl Barks ja Mikki Hiiri", josta käy ilmi mitä yhteistä Barksilla ja Mikillä on, sekä Markku Kivekkään kirjoittama arkitteli "Muumion sormuksen kadonneet sivut", jossa esitellään "Muumion sormus (The Mummy's Ring)" -tarinan kolme sivua alkuperäisessä asussaan sekä syyt sivujen katoamiseen.
DVD Shrink

DVD Shrink on ilmainen DVD-levyjen kopiointiohjelma, jolla voi saada DVD-elokuvan mahtumaan yhdelle yksikerroksiselle DVD-levylle. Sillä voi valita, mitä tallennetaan, tai jättää pois esimerkiksi valikot, lisämateriaalit, vieraskieliset tekstitykset ja/tai ääniraidat. Lisäksi ohjelma mahdollistaa pakkaustason valinnan DVD-levyn eri osille, esimerkiksi valikoille, itse elokuvalle ja lisämateriaalille. Ohjelma ei suorita pakkausta ollenkaan, jos valitut videomateriaalit mahtuvat kohdelevylle ilman pakkausta. Siirron tietokoneelle voi myös suorittaa kokonaan ilman pakkausta ("No Compression"), jolloin videoleike on bitintarkasti samanlaatuinen alkuperäisen kanssa.
DVD:n voi joko niin sanotusti siirtokopioida tietokoneelle DVD-tiedostoina (.IFO, .BUP, .VOB) tai ISO tiedostona, tai kopioida suoraan uudelle DVD:lle. Ohjelmalla luodut kopiot voi tehdä valinnan mukaan joko aluekoodittomiksi tai tiettyyn aluekoodiin sidotuiksi. Ohjelmassa voi myös valita, minkä ääniraidan DVD-soitin toistaa oletuksena, vai päättääkö soitin itse minkä raidan se toistaa. Ohjelman kopiointiosa ei kykene murtamaan uusien DVD-levyjen suojauksia, joten epästandardisti suojattujen DVD-levyjen kopiointiin vaaditaan erillinen niin sanottu rippausohjelma.
Ohjelma on englanninkielinen.
Ohjelman nykytila.
Ohjelman kehitys on lopetettu yli vuosikymmen sitten, eikä sen valmistaja enää valvo asennusohjelmien oikeellisuutta. Ohjelmalle on perustettu keskustelualueita AV-alaan erikoistuneille keskustelufoorumeille. Foorumeilla jaetaan lisätietoa ohjelman oikeasta asennustavasta sekä asennuspakettien turvallisista latauspaikoista.
Rachael Leigh Cook

Rachael Leigh Cook (s. 4. lokakuuta 1979 Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Cookin aloitti mallina kymmenvuotiaana, ja näyttelemään hän pääsi vuoden 1995 elokuvassa "Lastenlikkojen klubi". 1990-luvun jälkipuoliskolla hän esiintyi erinäisissä vähemmälle huomiolle jääneissä elokuvarooleissa, kunnes sai naispääosan vuoden 1999 romanttisesta nuortenkomediasta "Sinussa on se jokin". Cookin 2000-luvun elokuviin lukeutuvat muun muassa "Texas Rangers" (2001), "Josie and the Pussycats" (2001) ja "Neiti Etsivä" (2007).
Vuonna 2005 Cook esiintyi HBO:n minisarjassa "Into the West" (2005), ja vuosina 2012–2015 hän esiintyi naispääosassa rikosdraamasarjassa "Perception", jota tehtiin kolme tuotantokautta.
Cook on ollut vuodesta 2004 lähtien naimisissa näyttelijä Daniel Gilliesin kanssa. Heillä on kaksi lasta: vuonna 2013 syntynyt tytär ja 2015 syntynyt poika.
Socket AM2

Socket AM2 on maaliskuussa 2006 julkaistu suoritinkanta AMD Athlon 64- ja AMD Sempron-prosessoreille. Se on suunniteltu massamarkkinoille työpöytäkoneisiin korvaamaan vanhemmat Socket 939- ja Socket 754-suoritinkannat.
Kanta sisältää johdotukset kahdelle 64-bittiselle DDR2-muistikanavalle sekä yhdelle HyperTransport-väylälle. Se otettiin käyttöön koska vanhemmat Socket 939 ja Socket 754 eivät tukeneet DDR2-muistia.
Ohjelmat toimivat AM2-kantaisilla suorittimilla 7% nopeammin kuin Socket 939-kantaisilla suorittimilla. 
Osa Opteron-nimellä kulkevista palvelinsuorittimista voidaan asentaa AM2-suoritinkantaan.
Gojira

Gojira on vuonna 1996 perustettu ranskalainen metalliyhtye.
Historia.
Yhtyeen musiikissa on vaikutteita muun muassa death metallista, thrash metallista, groove metallista ja progressiivisesta metallista. Sanoituksissa on filosofisia ja luonnonläheisiä teemoja. Bayonnessa perustettu yhtye äänitti useita demoja ennen vuotta 2000, jolloin ensimmäinen albumi äänitettiin. Ensimmäiset albumit olivat itsekustanteisia ja varsinaisena menestyksenä pidetään vuonna 2012 julkaisua albumia "L’Enfant sauvage", jolloin yhtye teki sopimuksen Roadrunner Recordsin kanssa.
Yhtye toimi aluksi nimellä Godzilla, mutta joutui tekijänoikeudellisista syistä vaihtamaan nimensä "Gojiraksi" ennen ensimmäisen albumin julkaisua. Gojira on Rōmaji-kirjoitusta ja tarkoittaa Godzillaa.
Kappale "Amazonia" on kirjoitettu ympäristöaktivismia varten ja yhtye aloitti varojenkeruun Brasilian alkuperäiskansoille. Kappaleessa kerrotaan Amazonin sademetsän tuhoutumisesta.
Yhtye esiintyi vuonna 2024 Ranskan olympialaisten avajaisissa, joka oli ensimmäinen metalliyhtyeen esiintyminen olympialaisissa. Yhtye esitti oopperalaulaja Marina Viottin kanssa kappaleen "Ah! Ça Ira", joka oli suosittu Ranskan vallankumouksen aikana.
Diskografia.
Demot.
Kaikki demot on julkaistu Godzilla-nimen alla.
Markus Rosenberg

Nils Markus Rosenberg (s. 27. syyskuuta 1982 Malmö, Ruotsi) on uransa lopettanut ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Allsvenskanissa pelaavaa Malmö FF:ää.
Rosenberg aloitti ammattilaisuransa vuonna 2001 synnyinkaupunkinsa seuran Malmö FF:n riveissä, jossa oli pelannut myös junioriuransa. Läpimurtonsa hän teki neljännellä ammattilaiskaudellaan vuonna 2004 ollessaan lainapelaajana Halmstads BK:ssa. Hän teki Halmstadissa 26 Allsvenskan-ottelussa 14 maalia ja voitti liigan maalikuninkuuden kahden maalin erolla Malmön Afonso Alvesiin. Rosenberg palasi Malmön riveihin syksyllä 2004 ja voitti talvikaudella 2004–2005 ensimmäistä kertaa pelatun Royal Leaguen maalikuninkuuden seitsemällä osumallaan. 
Heinäkuussa 2005 Allsvenskan-kauden ollessa kesken alankomaalaisseura Ajax hankki hänet riveihinsä 5,3 miljoonan euron siirtosummalla. Ensimmäisellä Eredivisie-kaudellaan Rosenberg teki 12 maalia ja oli jaetulla seitsemännellä sijalla liigan maalipörssissä; seuransa sisällä hän oli toiseksi paras maalintekijä Klaas-Jan Huntelaarin jälkeen. Tammikuun 2007 siirtoikkunassa Rosenberg siirtyi Saksan Bundesliigaan Werder Bremeniin, jossa pelasi vuoteen 2012 asti. Kauden 2010–2011 hän pelasi lainalla Espanjan Primera Divisiónissa Racing Santanderissa. Elokuussa 2012 hän siirtyi vapaana pelaajana Englannin Valioliigassa pelaavaan West Bromwich Albioniin.
Rosenberg pelasi WBA:ssa noin puolentoista kauden aikana 28 Valioliigan ottelua maaleitta. Helmikuussa 2014 hän palasi Malmö FF:ään, jossa voitti mestaruuden heti samana vuonna.
Ruotsin maajoukkueessa Rosenberg pelasi 33 ottelua ja teki kuusi maalia vuosina 2005–2012. Hän teki ensiesiintymisensä tammikuussa 2005 pelatussa ottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Hän kuului Ruotsin joukkueeseen Saksan MM-kisoissa 2006, muttei saanut kisoissa yhtään peliaikaa. Rosenberg oli mukana myös EM-kilpailuissa 2008.
Päivitetty 29. elokuuta 2015.
Saavutukset.
Ajax
Werder Bremen
Malmö
Elsa Beskow

Elsa Beskow (s. Maartman 11. helmikuuta 1874 Tukholma – 30. kesäkuuta 1953 Djursholm) oli ruotsalainen kirjailija, satukirjailija, kuvittaja ja maalari.
Elämä ja ura.
Beskowin vanhemmat olivat liikemies Bernt Maartman (1841–1889) ja opettaja Augusta o.s. Fahlstedt (1850–1915). Isä ajautui konkurssiin 1875, jolloin perhe joutui muuttamaan Tukholman syrjäisempiin osiin. Elsa Beskowin isän suku Maartman on lähtöisin Norjasta. 
Lapsuudessa Beskowille oli hyvin merkityksellinen henkilö hänen isoäitinsä, joka kertoi satuja. Kun Elsa Beskow oli 13-vuotias, hänen isoäitinsä kuoli; Beskowin mukaan hänen onnellinen lapsuutensa päättyi tähän. Hänen isänsä kuoli 1889, ja sisar Malin, jonka kanssa Beskow aloitti samaan aikaan Teknillisen koulun taideteollisella osastolla, kuoli 1907. Zacharias Topelius oli hänen lempisatukirjailijansa. 
Elsa Beskow avioitui 1897 taideopiskelija Fredrik Natanael Beskowin kanssa. Natanael Beskow päätti myöhemmin ryhtyä teologiksi ja hän suoritti tohtorintutkinnon. Beskowien esikoispoika Dag kuoli 1922. Beskowien toinen poika on taiteilija Bo Beskow.
Elsa Beskow on Ruotsin tunnetuimpia lastenkirjailijoita ja kuuluu John Bauerin ja Alice Tegnérin rinnalla Ruotsin lastenkirjallisuuden perustajiin. Hän kirjoitti ja kuvitti nelisenkymmentä lastenkirjaa; suomeksi niistä on ilmestynyt 29. Hän osallistui 1930-luvulla Ruotsin koulujen uuden lukukirjan suunnitteluun. Hän oli taitava kuvittaja ja kuvitti kaikki omat kirjansa. Hänen kuolemansa jälkeen tyyliä pidettiin vanhanaikaisena, mutta vuosien mittaan suosio on kasvanut ja nykyään kirjoista otetaan yhä uusia painoksia.
Beskowin ammatillinen läpimurto tapahtui 1901 kirjalla "Puttes äventyr i blåbärsskogen". Hän teki yhteistyötä muun muassa Jeanna Oterdahlin kanssa ja teki kuvituksia Oterdahlin lauluteksteihin kirjaan "Blommornas bok". Hänen viimeinen kirjansa "Röda bussen och gröna bilen" ilmestyi 1952. 
Ruotsin Postilaitos julkaisi 1960 postimerkkisarjan Ruotsalaisia satuja, ja yhden merkin aihe on peräisin Beskowin kirjasta "Pelles nya kläder".
Elsa Beskow -palkinto myönnetään vuosittain edellisen vuoden parhaasta lasten kuvakirjasta tai parhaiten kuvitetusta lastenkirjasta. Palkinnon sai 2005 Kristina Digman tuotannostaan. Ensimmäisen kerran se myönnettiin 1958, jolloin sen sai Tove Jansson.
Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Beskowin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön.
Mendeed

Mendeed oli skotlantilainen metalcore-yhtye.
Historia.
Yhtyeen jäsenet tapasivat toisensa Dumbarton Academyssa ja kokeilivat eri tyylejä ennen päätymistä metalcoreen. Vuonna 2002 yhtye julkaisi EP-levyn "Killing Something Beautiful".
Yhtye allekirjoitti vuonna 2003 levytysopimuksen Rising Recordsin kanssa. Yhtyeen minialbumi "From Shadows Came Darkness" julkaistiin syyskuussa 2004. Julkaisua seurasivat EP:t Beneath a Burning Sky (2005) ja Act of Sorrow (2005). Varsinainen ensilevy "This War Will Last Forever" julkaistiin kesäkuussa 2006.
Syyskuussa 2007 yhtye ilmoitti hajoamisestaan johtuen ratkaisemattomasta kiistasta managerinsa kanssa.
Peugeot 4007

Peugeot 4007 on Peugeot’n vuosina 2007–2012 valmistama crossover-tyyppinen automalli. Autoa valmistettiin Mitsubishin tehtaalla Japanissa, ja sen sisarmallit olivat Mitsubishi Outlander ja Citroën C-Crosser. Samalle pohjalevylle perustuvat myös Mitsubishi Lancer, Dodge Caliber ja Jeep Compass sekä Patriot. Peugeot 4007:n korvasi pienempi 4008, joka sekin on kehitetty yhteistyössä Mitsubishin kanssa.
4007:ssä käytetään dieseltekniikkaa, joka mahdollistaa myös osittaisen biodieselin käytön. Moottorivalikoissa on aluksi PSA-konsernin oma 2,2-litrainen HDi-moottori.
Odette

Odette on eräs henkilöhahmo Marcel Proustin teoksessa "Kadonnutta aikaa etsimässä".
Odetten tyttönimi ei tule teoksen aikana esille, mutta se tiedetään, että hän on ollut nuoruudessaan mallina taiteilija Elstirille Nizzassa tekaistulla nimellä Miss Sacripant. Voidaan todeta, että hän on viettänyt taiteellista elämää, poseerannut alasti ja ehkä toiminut prostituoituna, josta hänen liikanimensä ”Sacripant”. 
Hän avioituu ensimmäisen kerran Pierre Saylor de Verjusin, Crécyn kreivin kanssa. Kreivi on aristokraatti, mutta verraten köyhä. Sittemmin he eroavat. 
Kertoja Marcel kohtaa Odetten lapsena setänsä Adolphen luona. Odette on ”Ruusujen daami, joka eittämättä on sedän elättämä. Odette tekee voimakkaan vaikutuksen kertojaan, joka ei ymmärrä kuin hyvin paljon myöhemmin, että kyseinen nainen oli juuri Odette.
Kun Swann kohtasi Odetten Verdurinien salongissa, häntä kutsuttiin nimellä Odette de Crécy. Heidän seurustelunsa ja sittemmin avioliittonsa järkytti Combrayn porvaristoa, joka ei voinut ymmärtää niin erisäätyisten ihmisten avioliittoa. Swannin rakkaustarina Odetten kanssa käsittää luvun Swannin rakkaus teoksen osassa ”Swannin tie”. Rakkauden sokaisema Swann ei nähnyt, että Odette oli ”helppo nainen”, ja kesti kauan ennen kuin Swann rohkeni tehdä tälle ehdotuksiaan. Swann pyytää Odettea vaimokseen vasta, kun hän ei enää rakasta tätä. Odette ehkä pettää miestään joidenkin rakastajiensa kanssa. 
Odette perustaa salongin, josta tulee vähitellen seurapiirien loistavin. Hänen taiteellinen makunsa, joskus jopa vulgaari, hienostuu Swannin vaikutuksesta. Swannin kuoltua hänellä ei ole vaikeutta jatkaa sosiaalista nousuaan avioitumalla Forchevillen kreivin kanssa. Tultuaan Odette de Forchevilleksi, hyvin varakkaaksi, hän saattaa naittaa tyttärensä Gilberten kreivi Robert de Saint-Loup’lle. Näin hän saattaa yhteen Swannin tien ja Guermantesin tien Jälleenlöydetty aika -niteen lopulla.
ATRAC

ATRAC () on Sonyn kehittämä häviöllinen äänenpakkausmenetelmä, jota käytetään MiniDisceissä ja muissa Sonyn soittimissa. ATRAC kehitettiin vuonna 1992, tehokkaammat ATRAC3 ja ATRAC3plus seurasivat vuosina 1999 ja 2002.
Sonyn sisäiset testit ovat osoittaneet, että 64 kbit/s ATRAC3plus on äänenlaadultaan yhtä hyvä kuin 128 kbit/s MP3. Näissä testeissä tosin on saatettu käyttää puolueellista koemateriaalia. Toisissa testeissä on todettu, että muut ATRAC-versiot ovat äänenlaadullisesti heikompia kuin muut modernit koodekit (MP3, AAC, Vorbis). Sonyn digitaalisten äänisoittimien mukana tulee SonicStage-ohjelmisto, joka vaaditaan tiedostojen muuntamiseksi ATRAC3plus-formaattiin. Ohjelmiston voi ladata myös internetistä.
Driller Killer

Driller Killer on ruotsalainen crust punk ja hard rock -yhtye, joka on perustettu 1993. Yhtye on saanut nimensä Abel Ferraran ohjaamasta elokuvasta "The Driller Killer".
Driller Killer vuoden 2006 Puntala-rockissa Lempäälässä.
Moussa Diallo

Moussa Diallo (s. 17. helmikuuta 1955, Pariisi) on malilais-tanskalainen basisti, laulaja ja lauluntekijä, joka on asunut vuodesta 1974 lähtien Kööpenhaminassa.
Diallo syntyi Pariisissa ja varttui Bamakossa tanskalaisen äidin ja malilaisen isän kasvattamana. Hän aloitti muusikonuransa soittamalla bassokitaraa paikallisissa yhtyeissä. 
Diallon tyyli on afrikkalaista maailmanmusiikkia, jossa on vaikutteita myös jazzista ja rockista. Hän on julkaissut useita sooloalbumeja, kuten "Diallon" (1992), "Amoran" (1997) ja "Chiwaran" (2002).
Laundry Service

Laundry Service on Shakiran viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001. Levyä on myyty maailmanlaajuisesti noin 20 miljoonaa kappaletta. Albumista on olemassa kolme painosta, alkuperäispainos, latinalaisen Amerikan painos Servicio de Lavandería sekä DVD:n sisältävä erikoispainos Laundry Service: Washed and Dried. Laundry Service on Shakiran ensimmäinen englanninkielistä musiikkia sisältävä albumi.
Kappalelista.
Servicio de Lavandería.
Servicio de Lavandería on Latinalaisen Amerikan versio Laundry Servicestä.
Laundry Service: Washed and Dried.
Laundry Service: Washed and Dried on limited edition -versio Laundry Servicestä . Se julkaistiin vuonna 2002. Mukana on myös bonus DVD.
Tesaurus

Tesaurus on kontrolloitu asiasanasto. Se listaa asiasanoja, joiden yhteydessä ilmaistaan niiden vastaavuussuhteita, hierarkkisia suhteita ja assosiaatiosuhteita muihin asiasanoihin. Asiasanasto luodaan kuvailukielen avulla, jossa ei sallita synonyymejä, vaan kutakin käsitettä voi kuvata vain yksi termi. Sanaston rajaamisen tarkoituksena on parantaa tiedon löydettävyyttä. Termien välisillä suhteilla pyritään auttamaan tiedonhakijaa löytämään oikea termi ja keksimään uusia hakutermejä. Tutkimalla aihepiirin sanastoa hakijan on mahdollista laajentaa tai tarkentaa hakuaan. 
Tesauruksessa termien sisällöllisiä viittaussuhteita voivat olla
Asiasanaindeksointia alettiin kehittää 1800-luvun lopulla, ja se on kehittynyt rinnakkain luokituskaavojen kanssa. Asiasanaindeksointi on vakiintunut dokumenttien sisällönkuvaamisen välineeksi, sillä asiasanojen luonnollinen kieli on käyttäjille ymmärrettävämpää kuin luokituskaavojen numero- tai kirjainsymbolit.
Kluanen kansallispuisto

Kluanen kansallispuisto on Kanadan Yukonin territorion lounaiskärjessä sijaitseva kansallispuisto, joka perustettiin vuonna 1976. Kansallispuiston pinta-ala on 21 980 neliökilometriä. Siihen kuuluu myös Kanadan korkein vuori, 5 950 metriä korkea Mount Logan. Vuoret ja jäätiköt peittävätkin noin 80 % koko kansallispuiston pinta-alasta.
Maailmanperintöalue.
Kluanen, Wrangell-St Eliaksen, Glacier Bayn ja Tatshenshini-Alsekin kansallispuistot lisättiin yhdessä UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1979. 
Eliöstö.
Kansallispuiston alueella asuu noin 150 eri lintulajia, muun muassa maakotka ja muuttohaukka. Lintujen lisäksi alueella elää esimerkiksi harmaakarhuja, peuroja ja lumikenkäjäniksiä.
Raimo Tuomainen

Raimo Tuomainen (s. 25. marraskuuta 1957 Nilsiä) on terveyssosiologi, joka kuuluu ns. Kuopion koulukuntaan. Sen keskeinen terveyspoliittinen ja tutkimusteema on medikalisaatio. Hän on kirjoittanut medikalisaatiosta ja terveyspolitiikasta lukuisia kirjoja ja artikkeleita ja saanut myös kansainvälistä huomiota. Hän on julkaissut kirjoituksia terveyssosiologian ja -politiikan lisäksi uskonto- ja tieteensosiologian, väestötieteen, kansanterveystieteen ja terveyshallintotieteen aloilta. Tuomainen työskenteli pitkään Kuopion yliopistollisen sairaalan hallinnossa. Hän on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden lisensiaatti ja hallintotieteiden maisteri.
Tuomainen on toiminut Vihreän liiton puoluevaltuuskunnan varapuheenjohtajana sekä puoluehallituksessa. Hän oli vihreän liikkeen perustajajäseniä Kuopiossa ja Kuopion kaupunginvaltuutettu 2009–2012. Vaikka hän vastusti alkuaan liikkeen järjestymistä puolueeksi, hän on toiminut alusta pitäen puolueessa aktiivisesti. Hän oli vuoden 2007 eduskuntavaaleissa ehdolla Pohjois-Savosta ja sai 2 346 ääntä.
Tuomainen on julkaissut muutamia runokirjoja ja aforismeja sekä toiminut Kuopion Kaupunkilehden ja Viikkosavon kolumnistina. Hän on myös tasa-arvo-, vammaisasia- ja monikulttuurisuusaktiivi. Hän on ollut jäsen mm. valtioneuvoston asettamassa Tasa-arvoasiain neuvottelukunnassa ja Rintamaveteraaniasiain neuvottelukunnassa sekä Valtion liikuntaneuvoston Erityisryhmien liikunnan jaostossa, Opetusministeriön asiantuntijaelimessä, jonka alaa vammaisliikunta on. Hän on pitkäaikainen käräjäoikeuden lautamies, mistä hyvästä hänelle on myönnetty myös herastuomarin arvonimi. Tuomainen on toiminut pitkään puheenjohtajana Setlementti Puijolassa, joka Kuopiossa tunnetaan erityisesti monikulttuurisuuden edistäjänä.
Tuomaista voi pitää yhtenä vihreiden ideologeista. Hän korostaa sosiaalietiikan, oikeudenmukaisuuskysymysten ja pehmeiden arvojen tärkeyttä. Hän on vaikuttanut keskeisesti Vihreän liiton periaateohjelman 2006 sisältöön. Hän on mm. termin vihreä feminismi isä; tuon käsitteen hyväksyi puoluekokous 2006 periaateohjelmassaan. Hän on kiteyttänyt myös vihreiden kulttuuripoliittiset tavoitteet termiin ”monivärinen sinivalkoisuus”.
Yksityiselämä.
Vuodesta 2011 Tuomainen on ollut naimisissa nepalilaisen naisen kanssa. Tuomaisella on yhteensä kahdeksan lasta. Hänen isänsä on näyttelijä Toivo ”Topi” Tuomainen.
Shing Mun -joki

Shing Mun -joki () virtaa Sha Tin -alueella Hongkongissa.
Alun perin joki laski Sha Tin -lahteen, mutta kun Sha Tin -alue rakennettiin täyttömaasta, joen reitti siirrettiin kanavaan. Se kulkee nykyisin seitsemän kilometriä pitkässä kaksisataa metriä leveässä kanavassa Sha Tinin halki Tolon satamaan asti. Muut Sha Tin-lahteen laskeneet joet ovat nyt Shing Munin sivujokia, tai "nullah"eiksi kutsuttuja betonikouruissa kulkevia avoviemäreitä.
Shin Mung -joen varret ovat taajaan asutettuja alueita, ja joen yli kulkee lukuisia siltoja. 1980-luvulla joki oli pahasti saastunut, mutta tilanne on paranemaan päin, ja jokeen on palannut kaloja ja selkärangattomia. Se aiheuttaa edelleen hajuhaittoja.