tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Virtuaalilähiverkko

Virtuaalilähiverkko (), eli "VLAN" tarkoittaa fyysisen tietoliikenneverkon jakamista loogisiin osiin. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että yrityksessä voidaan jakaa eri osastot omiin verkkoihin riippumatta siitä, miten osastot on jaoteltu rakennukseen. Virtuaalilähiverkkojen käyttöönotto vaatii tuen kytkimiltä ja reitittimiltä.
Virtuaalilähiverkkoja tukevat laitteet liittävät lähettämiinsä IP-paketteihin tunnuksia, joiden avulla vastaanottava laite tietää, mihin verkkoon vastaanotettu paketti kuuluu. Kun paketti lähetetään eteenpäin laitteelle, joka ei tue virtuaalilähiverkkoja, poistetaan siitä tunnus.
Laitteiden porttien määrityksissä käytetään termejä "tagged" ja "untagged" riippuen siitä, tukeeko vastaanottava laite virtuaalilähiverkkoja vai ei. Tagged-porttiin lähetettävään pakettiin liitetään virtuaalilähiverkkotunnus ja untagged-porttiin lähetettävästä paketista poistetaan mahdolliset tunnukset. Laitteen portti voi olla vain yhden virtuaalilähiverkon untagged-jäsen mutta useamman virtuaalilähiverkon tagged-jäsen.
Standardit.
Virtuaalilähiverkkoja hyödyntävät laitteet noudattavat määrättyjä protokollia valmistajien välisen yhteensopivuuden saavuttamiseksi. Virtuaalilähiverkkoprotokollista yleisin on IEEE 802.1Q. Toinen paljon käytetty standardi on Ciscon oma ISL-protokolla.
Midatsolaami

Midatsolaami on bentsodiatsepiineihin kuuluva lääkeaine. Suomessa midatsolaamia myydään valmistenimillä Buccolam, Dormicum, Epistatus, Midazolam ja Ozalin. Midatsolaamia saa myös suoraan laskimoon tai lihakseen annettavana ruiskeena, mutta sitä käytetään pääasiassa vain sairaaloissa – reseptejä on kuitenkin mahdollista saada erittäin harvinaisissa tapauksissa (lähinnä mikäli joudutaan lääkeaineen rektaaliseen annosteluun), ja suurien apteekkien on pidettävä varastossa midatsolaamia myös ampullimuodossa.
Tablettimuodossa midatsolaamia käytetään nopeavaikutteisena unilääkkeenä lyhytkestoiseen, lähinnä nukahtamisvaikeuksia sisältävään unettomuuteen. Suuonteloon annosteltavaa midatsolaamia käytetään epilepsian kohtaushoidossa ja se kuuluu epilepsian erityskorvattaviin lääkkeisiin. 
Midatsolaami voi aiheuttaa muiden bentsodiatsepiinien tapaan usein voimakasta riippuvuutta, joka ilmenee muun muassa lääkkeen vähentämisen tai lopettamisen yhteydessä ilmaantuvina vieroitusoireina. Lisäksi eräät sivuvaikutukset ovat samanlaisia kuin oireet, joihin lääkitys on aloitettu. Oireiden vaikeutuessa bentsodiatsepiinihoidon aikana onkin aina epäiltävä sivuvaikutusten ilmaantumista, ennen kuin päätellään perustaudin pahentuneen.
Jos bentsodiatsepiinia sisältävää lääkevalmistetta käytetään raskauden aikana, on vaarana, että vastasyntyneellä ilmenee voimakkaita vieroitusoireita.
Sääntely.
Dormicumin saatavuutta on kontrolloitu siten, että apteekit voivat kerrallaan toimittaa vain 20 tablettia . Uusi toimitus isomman määrän reseptistä on apteekin vastuulla, ja farmaseutin tulee varmistaa, että reseptin mukainen määrä päiviä on kulunut edellisestä toimituskerrasta ennen seuraavaa toimitusta. Muutoin Dormicum on normaalilla PKV-t-reseptistatuksella, ja sitä voidaan siten siis toimittaa pienin pakkauskoko (10 tablettia) myös puhelinreseptillä .
Käyttö kuolemanrangaistuksessa.
Yhdysvalloissa midatsolaamia on käytetty kuolemanrangaistuksissa teloitusruiskeen rauhoittavana lääkkeenä ainakin Alabaman, Arizonan, Floridan, Louisianan, Oklahoman ja Virginian osavaltioissa. Lääkkeestä nostettiin kanne Yhdysvaltain korkeimpaan oikeuteen sen pitkitettyä kolmen kuolemaantuomitun teloituksia 26:een, 43:een ja 117:ään minuuttiin vuonna 2014. Kymmentä minuuttia pidetään maassa kohtuullisena teloitusaikana. Korkeimman oikeuden kesäkuussa 2015 äänin 5–4 antaman päätöksen mukaan kanteen tehneet eivät kuitenkaan kyenneet osoittamaan lääkkeen aiheuttavan huomattavaa riskiä kovasta kivusta ja hylkäsivät kanteen. Yhdysvaltain perustuslaki kieltää julman ja epätavallisen rangaistuksen käytön.
Arkansas ryhtyi panemaan täytäntöön kuolemanrangaistuksia huhtikuussa 2017 midatsolaamivarastojen vanhenemisvaaran takia. Alun perin osavaltio aikoi tehdä kahdeksan teloitusta nopeassa tahdissa, mutta niistä puolet lykkääntyi, ja osavaltio teloitti neljä tuomittua kahdeksan päivän sisällä.
The Song Remains the Same

The Song Remains the Same on rockyhtye Led Zeppelinin "Laulu jää pystyyn" -konserttielokuvan soundtrack, joka julkaistiin syyskuussa 1976. Kappalelista eroaa kuitenkin hienokseltaan elokuvan kappalelistasta. Materiaali nauhoitettiin konserteissa New Yorkin Madison Square Gardenissa elokuussa 1973.
Vuonna 2007 julkaistiin uudistettu versio, joka sisältää samoissa konserteissa äänitettyjä kappaleita, jotka eivät sisältyneet alkuperäiselle albumille.
Alkuperäinen albumi.
Kappaleet.
Levy 1.
A-puoli
B-puoli
Levy 2.
A-puoli
B-puoli
Housurooli

 
Housurooli eli travesti on oopperassa pojan tai nuoren miehen rooli, jonka esittää nainen. Tunnettuja housurooleja ovat muun muassa "Cherubino" Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa Figaron häät ja Richard Straussin Ruusuritari-oopperan "Octavian".
Gorgias (dialogi)

Gorgias (; ) on Platonin kirjoittama dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on "Puhetaidosta" (, "Peri rhētorikēs"). Dialogissa Sokrates ja Gorgias keskustelevat retoriikasta eli puhetaidosta.
Historia.
Platonin teosten joukossa "Gorgias" kuuluu tämän varhaisvaiheen dialogeihin, toisin sanoen se on kirjoitettu suhteellisen pian Sokrateen kuoleman jälkeen. Dialogi on viimeinen, jonka Platon kirjoitti ennen lähtöään Ateenasta Sisiliaan.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu VI tetralogiaan yhdessä dialogien "Euthydemos", "Protagoras" ja "Menon" kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin kumoavien ("anatreptikos") teosten joukkoon.
Sisältö.
Sokrates ja Gorgias käyvät filosofin ja sofistin välisen väittelyn, joka vastaa pienemmässä mittakaavassa tuon ajan Ateenassa käytyjä väittelyitä näiden kahden ryhmän välillä. Sofistit olivat relativisteja, jotka katsoivat, että retoriikka oli hyödyllinen työkalu, joka kykeni paikkaamaan inhimillisen tiedon aukkoja, Platon ja muut filosofit puolestaan uskoivat ylimaallisen, täydellisen tiedon olemassaoloon. Tämän tiedon löytämiseksi filosofit käyttivät dialektiikkaa. Platonin mukaan retoriikka oli dialektiikan kieroutuma, joka vahingoitti sielua luomalla vääriä uskomuksia.
"Gorgiaassa" Platon esittää yhden kuuluisimmista retoriikan vastaisista kritiikeistä. Hän vertaa retoriikkaa ruoanlaittoon. Näin hän tekee analogian ihmisruumiista huolehtimisen ja yhteiskunnan politiikan välillä. Aivan kuten lääkäri käyttää lääkkeitä ruumiin suojelemiseksi ja parantamiseksi, filosofit voivat käyttää dialektista päättelyä tullakseen niihin päätöksiin, jotka hyödyttävät koko kaupunkivaltiota, "polista". Aivan kuten hyvänmakuinen mutta epäterveellinen ruoka, retoriikka antaa mielihyvää kansalle heidän tavoitellessaan lyhyen tähtäimen nautintoja pitkän tähtäimen oikeudenmukaisuuden kustannuksella.
Koska politiikan tarkoituksena oli saada aikaan oikeudenmukaisuutta ja hyvettä koko yhteiskuntaan, Platon katsoi, että retoriikka oli kaiken pahan alku ja juuri ateenalaisessa yhteiskunnassa luodessaan valheellisuuksia. Hänen näkemyksensä retoriikasta oli looginen seuraus hänen näkemyksestään, että tavallisilla ihmisillä ei ollut kykyjä hallita viisaasti. Tämä sama ajatus loi pohjan myös Platonin tunnetuimmalle teokselle "Valtiolle".
Burt Bacharach

Burt Bacharach (12. toukokuuta 1928 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat – 8. helmikuuta 2023 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen pianisti sekä populaari- ja elokuvamusiikin säveltäjä.
Bacharachin musiikkia ovat levyttäneet muun muassa The Carpenters, Perry Como, Aretha Franklin, Tom Jones, Dusty Springfield ja Dionne Warwick. Bacharachin ensimmäinen Ison-Britannian listaykköseksi noussut kappale oli vuonna 1957 Perry Comon levyttämä ”Magic Moments”. Vuosien 1963–1973 yhteistyö, jossa Bacharach sävelsi ja Hal David sanoitti Dionne Warwickin levyttämät kappaleet, oli kaikkien osapuolten kannalta menestyksekkäintä aikaa ja synnytti yhteensä 39 listoille noussutta kappaletta.
Ura.
Bacharach opiskeli sellon, rumpujen ja pianon soittoa jo nuoresta sekä musiikin teoriaa ja säveltämistä New Yorkissa, Montrealissa ja Santa Barbarassa. Hän mainitsi tärkeimmäksi opettajakseen Darius Milhaud’n, joka kannusti viihdemusiikistakin kiinnostunutta Bacharachia sanomalla, ettei ole mitään hävettävää, jos osaa säveltää melodioita joita voi viheltää. Bacharach oli armeijassa Saksassa ja teki armeija-aikanaan pianosovituksia ja soitteli klubeissa.
Bacharach toimi Marlene Dietrichin orkesterinjohtajana vuosina 1958–1961. Jo vuonna 1957 hän alkoi tehdä yhteistyötä sanoittaja Hal Davidin kanssa Jazzmuusikoista muun muassa Stan Getz ja Stanley Turrentine ovat soittaneet runsaasti Bacharachin sävellyksiä omina versioinaan. Vuonna 1998 Bacharach levytti yhdessä Elvis Costellon kanssa albumin "Painted from Memory". Kaiken kaikkiaan Bacharach on säveltänyt 52 Yhdysvaltojen top 40 -poplistalle noussutta kappaletta.
Yksityiselämä.
Bacharach oli vuosina 1965–1982 naimisissa näyttelijä Angie Dickinsonin kanssa. Heidän ainoa yhteinen lapsensa, AS-oireinen tytär Nikki Bacharach (s. 1966), teki itsemurhan tammikuussa 2007.
Bacharach populaarikulttuurissa.
Bacharach esiintyi cameoroolissa kaikissa kolmessa "Austin Powers" -elokuvassa. 
Status Quon albumilla "Heavy Traffic" kappale on nimeltä ”Diggin’ Burt Bacharach”. Oasis-yhtyeen "Definitely Maybe" -albumin kansikuvassa sohvaan vasten nojaa Burt Bacharach -juliste. Yhtyeen kitaristi-lauluntekijä Noel Gallagher onkin kertonut ihailevansa Bacharachia.
Protagoras (dialogi)

Protagoras (; ) on Platonin kirjoittama dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen ryhmittelyssä on "Sofistit" (, "Sofistai"). Dialogissa Sokrates ja Protagoras keskustelevat siitä, voiko hyvettä opettaa.
Historia.
Platonin teosten joukossa "Protagoras" kuuluu tämän varhaisvaiheen dialogeihin, toisin sanoen se on kirjoitettu suhteellisen pian Sokrateen kuoleman jälkeen.
Dialogin nimi viittaa päähenkilöön Protagoraaseen, sofisteihin lukeutuneeseen filosofiin. Dialogissa Platon sijoittaa itsensä vastustamaan sofisteja ja heidän filosofiansa tyyliä vastaan. Hän katsoi sofistien käyttämän tyylin suosivan sanoilla pelaamista vakavahenkisen ajattelun sijaan.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu VI tetralogiaan yhdessä dialogien "Euthydemos", "Gorgias" ja "Menon" kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin todistavien ("endeiktikos") teosten joukkoon.
Sisältö.
Dialogi koostuu keskustelusta Sokrateen ja Protagoraan välillä. Se käsittelee ensisijaisesti sitä, voidaanko hyvettä opettaa toisille. Protagoras väittää, että yhteiskunta kykenee asettamaan ihmisyksilöihin oikeudenmukaisuuden tunteen. Tämä saavutetaan joko opetuksen (kuten koulu) tai rangaistusten (kuten vankila) kautta. Hän jatkaa sanomalla, että jos ihminen tietää mikä on hyvää ja mikä pahaa, hän ei koskaan tee pahaa.
Platon pyrkii Sokrateen suulla esittämään, että tämä on liian yksinkertaistettu käsitys, ensinnäkin koska hyve on vaikea määritellä ja eristää samankaltaisista muista asioista kuten ”rohkeus” ja ”viisaus”, ja toisekseen saamalla Protagoraan myöntämään, että ihmiset tekevät joskus tahtoen pahaa vaikka tietävät tekevänsä väärin. Hän esittää myös ajatuksen, jonka mukaan todellinen viisaus on kykyä määritellä oikein, mitkä teot tuottavat suurimman nautinnon ja pienimmän kivun, ja toimintaa tämän mukaisesti. Platon tekee johtopäätöksen, että ihmiset tekevät pahoja tekoja, koska heiltä puuttuu viisaus arvioida seuraukset oikein.
Lopulta Sokrates ja Protagoras ovat samaa mieltä, että hyve on tiedon tai viisauden muoto ja että sitä voidaan siksi myös opettaa, vaikkakin he ovat eri mieltä siitä, kuinka sitä opetettaisiin.
Dialogissa esitetty sokraattinen keskustelu tuo esille joitakin mielenkiintoisia seikkoja sekä Protagoraan että Sokrateen ajattelusta. Protagoras vaikuttaa poikkeavan monista muista sofisteista siinä, että hän ei kokenut tunnonvaivoja myöntää avoimesti olevansa sofisti, vaikka sofisteja pilkattiin usein. Hänen Sokrateelle antamansa vastaukset osoittavat, että hän uskoi että jumalia ei ole, että oligarkia on paras hallitusmuoto ja että Sokrates olisi näissä asioissa samaa mieltä. Sokrates oli eri mieltä ja sanoi, että heidän kahden välillä oli huomattavia eroja. Sokrateen huomautukset herättävät kysymyksiä hänen poliittisista ajatuksistaan ja antavat ymmärtää, että hän vastusti Ateenan senhetkistä hallitusmuotoa, suoraa demokratiaa.
EIGRP

Enhanced Interior Gateway Routing Protocol (EIGRP) on Ciscon suljettu, kaupallinen reititysprotokolla joka perustuu saman valmistajan protokollaan IGRP. EIGRP on IP-reititysprotokolla, joka on optimoitu vakaaksi topologian, kaistanleveyden ja reitittimen prosessointitehon muuttuessa
Osa reititysoptimoinnista perustuu DUAL:n toimintaan, joka varmistaa, ettei reitityksessä synny silmukoita. EIGRP-reititettyjen pakettien maksimihyppymäärä on 255.
Perustoiminnot.
EIGRP:n data tallennetaan kolmeen tauluun:
Useita mittaustapoja.
EIGRP käyttää viittä eri tapaa mitata reittiä
Reittien vertailemiseksi näistä mittausluvuista muodostetaan painotettu luku kaavalla::
 formula_1
jossa muuttujat K1-K5 ovat ylläpitäjän määriteltävissä erilaisten käyttäytymismallien aikaansaamiseksi. Jos K5 asetetaan nollaksi, K4/K5 saa arvon yksi ja sitä ei oteta kaavassa huomioon. Oletusarvoisesti K1 ja K3 ovat arvoltaan yksi ja muut nollia, joten kaavan todellinen muoto silloin on
 kaistanleveys + viive
Jotta reititykseen ei synny pysyviä silmukoita, on jokaiseen EIGRP-järjestelmää verkossa käyttävään reitittimeen asetettava muuttujille samat arvot.
Mikio Oda

Mikio Oda (, 30. maaliskuuta 1905 Hiroshima – 2. joulukuuta 1998) oli japanilainen yleisurheilija. Hän on kaikkien aikojen ensimmäinen aasialainen yksilölajien olympiavoittaja ja Japanin ensimmäinen olympiavoittaja kaikki lajit mukaan lukien.
Odan päälaji oli kolmiloikka, jossa hän voitti olympiakultaa Amsterdamin kisoissa 1928 tuloksella 15,21 m. Hän hyppäsi myös opiskellessaan Yhdysvalloissa Wasedan yliopistossa lokakuussa 1931 Tokiossa uuden lajin maailmanennätyksen 15,58 m. Hän osallistui olympialaisiin kolme kertaa vuosina 1924–1932 ja kilpaili niissä myös pituus- ja korkeushypyssä. Kolmiloikassa hän sijoittui Pariisin olympialaisissa 1924 kuudenneksi ja Los Angelesin olympialaisissa 1932 sijalle 12..
Tokion kisoissa 1964 olympialippu nostettiin tarkalleen 15,21 metrin korkeuteen. Tällä kunnioitettiin Odan voittoa 36 vuotta aiemmin. Vuonna 2000 hänet äänestettiin vuosisadan parhaaksi aasialaiseksi miesurheilijaksi.
SDDS

SDDS eli Sony Dynamic Digital Sound on japanilaisen Sonyn kehittämä ääniformaatti, joka mahdollistaa enimmillään kahdeksan erillisen diskreetin äänikanavan käytön. SDDS:ää voi tekniikaltaan kuitenkin verrata Dolby Digitaliin, eli projektorissa on asennettuna erillinen ääniraidanlukija, ja filmissä on koodattuna äänidata. SDDS-purkaja muuntaa tämän filmin äänidatan analogiseksi signaaliksi, ja se syötetään elokuvateatterin päätevahvistimille.
DTS ja Dolby Digital ovat yleistyneet elokuvateattereista yksityisiin kotiteattereihin, joista Dolby Digital on nykyisin hallitseva ääniformaatti, mutta SDDS on vielä nykyisin vain tiettyjen elokuvateattereiden yksinoikeus, johtuen SDDS-laitteiston korkeasta hinnasta. SDDS:ää hyödyntäviä elokuvia voi etsiä IMDb:n kautta.
Ripsipiirakka

Ripsipiirakka oli suomalainen, alatyylisistä sanoituksistaan tunnettu punkrock-yhtye. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "Sanni" sekä cover-versiot Pekka Ruuskan "Rafaelin enkelistä" ja Pelle Miljoonan "Tahdon rakastella sinua" -kappaleesta.
Diskografia.
EP:t
Georg Hackl

Georg Hackl (s. 9. syyskuuta 1966 Berchtesgaden, Saksa) on saksalainen ohjaskelkkailija ja kolminkertainen olympiavoittaja.
Hackl voitti ensimmäisen olympiamitalinsa Calgaryn olympialaista 1988, joissa hän sijoittui toiseksi yksikkölaskussa. Kaksikoissa hän joutui tyytymään neljänteen sijaan. Neljä vuotta myöhemmin Albertvillen olympialaisissa 1992 Hackl voitti kultaa. Hän toisti saavutuksensa myös Lillehammerin olympialaisissa 1994 ja Naganon olympialaisissa 1998. Naganossa hän ensimmäisenä olympiahistoriassa kellotti nopeimman ajan jokaisella neljällä laskulla.
Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 Hackl otti viidennen perättäisen olympiamitalin ensimmäisenä kelkkailijana. Tällä kertaa hän sijoittui hopealle. Viimeisissä olympialaisissaan Torinossa 2006 Hackl jäi mitalien ulkopuolelle seitsemänneksi.
Ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailuista Hackl voitti yhteensä 22 mitalia. Hän voitti kultaa 10 kertaa, hopeaa 10 kertaa ja pronssia kaksi kertaa. Kultaa Hackl voitti yksiköstä vuosina 1989, 1990 ja 1997. Kaksikosta hän voitti kultaa vuosina 1991, 1993, 1995, 2000, 2001, 2003 ja 2005.
Petra Kronberger

Petra Kronberger (s. 21. helmikuuta 1969 Pfarrwerfen, Itävalta) on itävaltalainen alppihiihtäjä ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Kronberger tunnettiin monipuolisena laskijana, sillä hän osallistui jokaiseen alppilajiin, ja on yksi niistä harvoista, joka on voittanut jokaisen lajin osakilpailun maailmancupissa. Kaudella 1989–1990 Kronberger voitti maailmancupin kokonaiskilpailun ensimmäisenä itävaltalaisena sitten Annemarie Pröllin (1978–1979). Hän toisti voittonsa kahtena seuraavana kautena. Lisäksi hän voitti pujottelucupin 1990–1991.
Vuoden 1991 MM-kisoissa Kronberger voitti ainoaksi jääneen MM-mitalinsa, kun hän voitti kultaa syöksylaskussa. Hän olisi saattanut voittaa enemmänkin, mutta hän loukkaantui kaaduttuaan supersuurpujottelussa eikä siksi pystynyt osallistumaan pujotteluun, suurpujotteluun eikä alppiyhdistettyyn. Seuraavana vuonna Albertvillen talviolympialaisissa Kronberger voitti kaksi kultamitalia. Hän onnistui nousemaan ykkössijalle loistavalla toisella laskullaan sekä alppiyhdistetyssä että pujottelussa. Tämän lisäksi Kronberger sijoittui supersuurpujottelussa neljänneksi ja syöksylaskussa viidenneksi. 
Kronberger lopetti kilpauransa joulukuussa 1992 vain 23-vuotiaana. Syyksi hän ilmoitti motivaation puutteen.
Maailmancupin osakilpailuvoitot.
Yhteensä 16 voittoa (6 syöksylaskussa, 2 supersuurpujottelussa, 3 suurpujottelussa, 3 pujottelussa ja 2 alppiyhdistetyssä).
Ircam

Ircam, IRCAM () on Pierre Boulezin 1970-luvulla Pariisiin perustama instituutti, joka on keskittynyt musiikkitieteeseen ja avant-garde elektro-akustiseen taidemusiikkiin. Instituutti sijaitsee Pompidou-keskuksen vieressä ja myös kuuluu siihen hallinnollisesti.
Frank-Peter Roetsch

 
Frank-Peter Roetsch (s. 19. huhtikuuta 1964 Güstrow, Itä-Saksa) on saksalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Roetsch on voittanut urallaan kolme olympiamitalia, joista kaksi on kultaista, ja kymmenen maailmanmestaruusmitalia, joista viisi on kultaista. Calgaryssä 1988 Roetsch voitti sekä 20 että 10 kilometrin matkan olympiakullan. Hän oli ensimmäinen ampumahiihtäjä, joka voittaa yksissä olympialaisissa kaksi kultamitalia. Vuoden 1987 maailmanmestaruuskisoissa Roetsch voitti kolme kultaa. Hänellä on myös tilillään kolme maailmancupin voittoa.
Roetsch asuu nykyään Dresdenissä vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa.
Jens Filbrich

 
Jens "Fibs" Filbrich (s. 13. maaliskuuta 1979 Suhl, Thüringen) on saksalainen entinen maastohiihtäjä. 
Filbrich saavutti pronssia 50 kilometrillä Sapporon MM-kilpailuissa 2007. Lisäksi hän on saanut kahdeksan arvokisamitalia Saksan viesti- ja sprinttiviestijoukkueissa. Henkilökohtaisilla matkoilla hän on sijoittunut MM-kisoissa Sapporon pronssin lisäksi viisi kertaa kymmenen parhaan joukkoon: Val di Fiemmessä 2003 hän oli 30 kilometrin matkalla kuudes, Oberstdorfissa 2005 15 kilometrillä kahdeksas, Sapporossa yhdistelmäkilpailussa neljäs, Liberecissä 2009 yhdistelmäkilpailussa kymmenes ja Val di Fiemmessä 2013 50 kilometrillä yhdeksäs. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli yhdistelmäkilpailussa kuudes.
Maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa Filbrich on sijoittunut kaksi kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi. Lisäksi hän on ollut voittamassa useita maailmancup-viestejä.
Tällä hetkellä Filbrich asuu Saksan Gosselissa ja edustaa SV Eintracht Frankenheinin hiihtoseuraa. Filbrichin äiti on entinen maastohiihtäjä Sigrun Krause.
Yleislähetys

Yleislähetys (broadcast) viittaa tietotekniikassa yleensä datavirtaan, jota lähetetään ennalta määräämättömälle vastaanottajamäärälle. Yleislähetystä käytetään esimerkiksi kun halutaan saada tietoa kaikista verkossa olevista laitteista. Tällöin kyselijä lähettää yhden yleislähetys-paketin, johon jokainen samassa aliverkossa oleva laite vastaa, olettaen että laite osaa tulkita kyselyn. Yleislähetys ei saisi koskaan saapua aliverkon ulkopuolelta, eivätkä aliverkon yleislähetykset saisi levitä aliverkon ulkopuolelle.
Broadcast-osoite (IPv4).
Tietokoneverkkojen yhteydessä "broadcast-osoite" on IP-osoite jonka kautta IP-paketti voidaan lähettää jokaiselle samassa aliverkossa olevalle laitteelle. Osoitteen tarkka määrittely on esityksessä .
Tiettyä aliverkkoa vastaava broadcast-osoite saadaan kun tiedossa on laitteelle määritelty IP-osoite sekä aliverkon peite (englanniksi "subnet mask" tai "netmask"). IP-osoitteen ja aliverkon peitteen komplementin kesken tehdään looginen tai (OR) -bittioperaatio jonka tuloksena saadaan broadcast-osoite. 
Esimerkki tämän selventämiseksi: Laite haluaa tehdä broadcast-lähetyksen omaan aliverkkoonsa. Laite tietää IP-osoitteensa 130.230.10.30 sekä aliverkon peitteen 255.255.255.0. Verkon peitteen komplementti on 0.0.0.255. Tällöin broadcast-osoitteeksi saadaan 130.230.10.30 || 0.0.0.255 = 130.230.10.255. Tähän osoitteeseen lähetetty paketti tavoittaa kaikki saman aliverkon laitteet.
Broadcast-osoite (ethernet).
Broadcast-osoite ethernet-verkossa on muotoa FF:FF:FF:FF:FF:FF. Se leviää koko aliverkon alueelle, koska ethernet-kytkimet ja -toistimet kopioivat ethernet-broadcast-osoitteella varustetut paketit jokaiseen porttiin. ARP-paketti on tyypillinen ethernet-broadcast-paketti.
Sanan muita merkityksiä.
Radiotekniikassa broadcast-termillä tarkoitetaan tv- ja radiolähetyksiä (sekä analogi- että digitaalilähetykset).
Andreas Schlütter

Andreas Schlütter (s. 17. elokuuta 1972 Suhl, Thüringen, Saksa) on saksalainen hiihtäjä. Hän on saavuttanut neljä arvokisamitalia, kaikki Saksan viestijoukkueissa.
Schlütter on sijoittunut arvokisoissa henkilökohtaisilla matkoilla viisi kertaa kymmenen parhaan joukkoon, paras saavutus on neljäs sija 2002 olympialaisten 50 kilometrin matkalla.
Urheilu-uransa jälkeen Schlütter on valmentanut saksalaisia hiihtäjiä.
Breaking the Law

Breaking the Law on brittiläisen heavy metal -yhtye Judas Priestin kappale. Se on julkaistu vuonna 1980 yhtyeen albumilla "British Steel". Kappaleen teemana on esivallan kyseenalaistaminen ja (nuoruuden) kapina. Kappaleesta on olemassa monta cover-versiota, muun muassa suomalaisen Sturm und Drangin tekemä.
Kappaleen tausta.
Judas Priest suuntasi yhdessä tuottaja Tom Allomin kanssa äänittämään kuudetta studiolevyään Ringo Starrin Tittenhurst Park -kartanoon vuoden 1979 lopulla. Paikan omistivat sitä ennen John Lennon ja Yoko Ono. Samaisessa kartanossa yhtye oli miksannut ennen "British Steeliä" ilmestyneen live-levynsä "Unleashed in the East". Talossa oli kuvattu myös Lennonin ”Imagine”-kappaleen videota ja kartanon tiluksiin kuuluvalla lammella taas oli kuvattu John ja Yoko soutelemassa ”Jealous Guy” -laulun videolla.
Laulaja Rob Halford toteaa, että vaikka yhtye ei ollut millään lailla poliittinen, niin ”Breaking the Law” on ilman muuta ajankohtainen yhteiskunnallinen kommenttiraita. Yhtye myös oli tietoinen siitä, mitä musiikkikentällä tapahtui, ja punk-liike antoi jonkinlaisen sysäyksen kappaleelle "oksat pois" -meiningillään. Aluksi Halford seurasi Margaret Thatcherin valtaannousua vuonna 1979 jokseenkin välinpitämättömänä – toki hän ymmärsi että oli iso juttu, kun naisesta tuli Britannian pääministeri. Pian kävi ilmi, että Thatcherin hallituksella oli "pahoja asioita tekeillä". Teollisuus oli vaikeuksissa Midlandsissä ja muualla Britanniassa, työttömyys kasvoi. Miljoonat nuoret kokivat, ettei heillä ole toivoa ja että heidät on syrjäytetty.
Halford asettautuu sanoituksissa ahtaalle ajetun työttömän nuoren miehen asemaan:
Vapaasti suomennettuna: "Mä meen ihan hukkaan, oon ilman duunii ja alamaissa. Tää niin turhauttaa mua, ja mä vaan ajelehdin kaupungista toiseen. Tuntuu ettei ketään kiinnosta elänkö mä vai kuolenks mä pois". Halford ei pyrkinyt puhetorveksi, mutta hän kuitenkin halusi kappaleessa heijastella ja dokumentoida sitä mitä hän ympärillään näki: kansalaisoikeuksia kavennettiin ja ympärillä oli vihaa ja anarkiaa.
Kappaleen rytmi on nopea, eikä melodiassa ole sanoituksesta huolimatta synkkyydestä tietoakaan. Nuori kuitenkin kokee, että kaikki lupaukset on petetty, joten ihan sama vaikka sitten itse järjestää elämään vähän säpinää. Kappaleella kaikuu Robin huuto: "You don't know what it's like!" Sillä jos hyväosaiset tietäisivät nuorten epätoivon omissa nahoissaan, he purkaisivat tuntojaan aivan samalla tavalla.
Äänimaisema.
Tuottaja Tom Allom panosti erilaisiin ääniteknisiin kokeiluihin, joihin hän kannusti yhtyettäkin. Rob Halford kehuu, että Allom oli erinomainen ääniteknikko. ”Breaking the Law” -kappaleen taustalta kuuluu muun muassa särkyvän lasin ääntä. Äänet aiheutti Glenn Tipton, joka paiskelee maito- ja olutpulloja studion ulkoseinään.
Sergei Iljušin

Sergei Vladimirovitš Iljušin (, 30. maaliskuuta 1894 Diljalevo – 9. helmikuuta 1977 Moskova) oli neuvostoliittolainen lentokonesuunnittelija.
Sergei Iljušin syntyi Keski-Venäjän maaseudulla köyhään perheeseen. Siksi Sergei joutui aloittamaan työnteon jo lapsena. 16-vuotiaana hän joutui Pietarissa lentokentän puhdistus- ja korjaustyöhön. Siellä hän sai ensikosketuksen ilmailuun, lisäksi kentällä järjestettiin Venäjän ensimmäinen ilmailuviikko-tapahtuma, jossa Sergei näki Venäjän kuuluisimmat lentäjät ja heidän koneensa. 
Sergei ilmoittautui lentokouluun, joten hänen oma taloutensa oli ilmeisesti kohentunut. Kun bolševikkien vallankumoukselliset olivat ottaneet Venäjällä vallan, Sergei Iljušin liittyi Puna-armeijaan ja taisteli sisällissodassa. Kerran hänen piti purkaa englantilainen sotasaaliskone ja viedä se Moskovaan. Sergei haaveili tässä vaiheessa joskus itsekin suunnittelevansa lentokoneita. 
Sergei Iljušin pääsi opiskelemaan ilmavoimien akatemiaan ja valmistui noin 30-vuotiaana. Tällöin hänet komennettiin lentokoneiden valmistuksen tarkastajaksi, joka esti omien suunnitelmien teon. Pian toinen maailmansota muodostui todelliseksi uhkaksi ja Iljušin katsoi velvollisuudekseen alkaa itse suunnitella lentokoneita. Hän lähetti esimiehilleen toistuvia pyyntöjä saada siirto suunnittelutehtäviin ja lopulta siihen myönnyttiin. Hän sai suunnittelutoimiston johtajuuden.
Iljušinin ensimmäinen lentokone oli pitkän kantaman pommikone, jonka prototyyppi sai kutsumanimen "Moskva". "Moskva" saavutti matkalennon maailmanennätyksen vuonna 1938 lennollaan Moskovasta Vladivostokiin. Seuraavana vuonna se lensi Atlantin yli Pohjois-Amerikkaan. Sodassa Iljušin Il-4 pommikone oli käytössä pitkän kantaman, muun muassa Berliinin, pommituksissa. 
Tämän jälkeen Iljušin suunnitteli Iljušin Il-2 rynnäkkökoneen eli Sturmovikin. Puna-armeijassa se tunnettiin Lentävänä panssarivaununa ja saksalaiset kutsuivat sitä Mustaksi kuolemaksi. Kone oli voimakkaasti panssaroitu ja hankala tuhota IT-konekivääreillä. Koneita valmistettiin yli 40 000 kappaletta. 
Sodan loputtua Iljušin suunnitteli Il-12, Il-14 ja Il-18-matkustajakoneet. Vuonna 1962 Iljušin toi Aeroflotin käyttöön Il-62 matkustajakoneen, joka oli nelimoottorinen 200-paikkainen suihkukone mannertenvälisille etäisyyksille. Esimerkiksi Douglas DC-8 tuli käyttöön vasta muutamaa vuotta myöhemmin.
Sergei Iljušin voitti monia palkintoja, muun muassa Sosialistisen työn sankari -mitalin.
Harold Osborn

Harold Marion Osborn (13. huhtikuuta 1899 Butler, Illinois – 5. huhtikuuta 1975) oli yhdysvaltalainen korkeushyppääjä ja kymmenottelija. 
Osborn rikkoi 27. toukokuuta 1924 Edward Beesonin kymmenen vuotta vanhan korkeushypyn maailmanennätyksen kahdella sentillä hyppäämällä tuloksen 203. Saman kesän Pariisin olympialaisissa hän voitti korkeushypyn tuloksella 198. Se oli uusi olympiaennätys, joka kesti 12 vuotta. Neljä päivää myöhemmin alkoi kymmenottelu, jonka toisena päivänä hän ohitti maanmiehensä Emerson Nortonin kahdessa viimeisessä lajissa ja voitti tämän 360 pisteellä. Osbornin tulos 7711 pistettä paransi vanhaa maailmanennätystä 229 pisteellä. Hän on ainoa urheilija, joka on pystynyt voittamaan olympiakultaa sekä korkeushypyssä että kymmenottelussa. Amsterdamin olympialaisissa 1928 Osborn sijoittui korkeushypyssä viidenneksi.
Osborn voitti urallaan 17 kansallista mestaruutta korkeushypyssä, kymmenottelussa, aitajuoksussa ja vauhdittomissa hypyissä. Vielä 37-vuotiaana vuonna 1936 Osborn teki vauhdittoman korkeushypyn maailmanennätyksen (5 jalkaa, 6 tuumaa).
Epinomis

Epinomis (; ) on Platonin nimiin pantu dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on "Yöllinen kokous" tai "Filosofi" (, "Nykterinos syllogos ē filosofos"). Dialogissa keskustelevat Kleinias Knossoslainen, Megillos Lakedaimonialainen ja ateenalainen vieras. Dialogia pidetään yleisesti epäperäisenä.
Historia.
Dialogi on luettu Platonin teosten joukkoon antiikin ajalta lähtien. Nykyisen näkemyksen mukaan se ei kuitenkaan ole Platonin kirjoittama, vaan todennäköisesti Akatemian myöhempää tuotantoa. Dialogin nimi "epinomis" tarkoittaa ”lakien jälkeen”, koska se on julkaistu alun perin ja usein yhä edelleenkin Platonin teoksen "Lait" jälkeen. Dialogin on mahdollisesti kirjoittanut Filippos Opuslainen, joka toimitti "Lait" Platonin kuoleman jälkeen.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu IX tetralogiaan yhdessä "Lakien", dialogin "Minos" sekä Platonin kirjeiden kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin poliittinen teosten joukkoon. Aristofanes Byzantionlaisen jaottelussa dialogi kuuluu puolestaan II trilogiaan yhdessä "Lakien" ja "Minoksen" kanssa.
Sisältö.
Dialogissa esiintyvät tuntemattomaksi jäävä ateenalainen, Kleinias Knossoslainen sekä Megillos Lakedaimonialainen. Se aloittaa käsittelemällä samoja asioita kuin "Lait", sekä sitä, miten ihminen tulee kouluttaa viisaaksi. Ateenalainen painottaa, että tässä on tärkeää suuntautua kohti jumalallista, mukaan lukien tähtitiede ja matematiikka. Näin teos päätyy pidemmälle erilaisiin tähtitieteellisiin, kosmologisiin ja matemaattisiin spekulaatioihin. Tähtitieteilijän todetaan olevan viisaista kaikkein etevin.
THX

THX on vuonna 1983 perustettu Lucasfilmin kehittämä elokuvateatterien ja äänentoistolaitteiden laatuluokitus. THX ei ole Dolby Digitalin, SDDS:n tai DTS:n tapaan äänijärjestelmä.
THX-luokitus käsittää niin kuvan kuin äänenkin, ja siihen kuuluu myös monia muita teknisiä vaatimuksia, kuten ilmastointilaitteiden äänitasot. THX-teatterin tulee täyttää kaikki sille asetut vaatimukset, kuten oikeanlainen akustiikka ja kaiutinasettelu sekä ulkoa kuuluvien äänien poistaminen. Lucasfilm perii THX-lisenssistä vuosittaisen korvauksen. Suomessa monella elokuvateatterilla oli aikaisemmin THX-luokitus, mutta sen korkean hinnan vuoksi Suomessa ei nykyään ole yhtään virallista THX-teatteria.
Elokuvateatterien lisäksi THX-luokituksen voivat saada muun muassa yksityishenkilöille tarkoitetut viritin-vahvistimet. Niissä THX tarkoittaa useimmiten sitä, että valmistaja on maksanut lisenssin käyttöoikeudesta ja vahvistimeen on lisätty niin sanottu THX DSP -moodi, jonka aktivoimalla voi käyttää THX-suosituksen mukaisia ääniasetuksia. Yksityisessä käytössä THX:llä ei kuitenkaan ole suurta merkitystä.
THX:n kehitti Tomlinson Holman, ja se tulee sanoista "T"omlinson "H"olman's e"X"periment. George Lucasin ensimmäinen kokoillan elokuva oli THX 1138.
Vuonna 2002 Lucasfilm luopui THX:stä, ja samana vuonna Creative Technology osti 60% yrityksestä. Razer osti yrityksen vuonna 2016 Creative Technologyltä.
Perdikkas II

Perdikkas II oli Makedonian kuningas noin 454–413 eaa. Hänen isänsä oli Aleksanteri I. Perdikkas oli kuningas peloponnesolaissodan aikana. Sodan eri vaiheiden aikana hän oli liitossa niin Ateenan kun Spartankin kanssa. Perdikkaan tärkein tavoite oli kuitenkin Makedonian olojen vakiinnuttaminen.
Aleksanterin kuoltua vuonna 452 eaa. alkoi sekasortoinen kausi, jonka aikana Makedonian eri alueet olivat miltei itsenäisiä. Vuonna 434 eaa. Perdikkaan veli Filippos yritti kaapata vallan veljeltään Ateenan avustuksella. Perdikkas yllytti kapinamielialaa Ateenalle veroa maksavien kaupunkien joukossa. Ateenalaiset pelkäsivät etupäässä Poteidaian kapinoivat heitä vastaan ja lähettivät armeijan kukistamaan Perdikkasta. Ateenalainen armeija valtasi Thermen ja aloitti piirittämään Pydnaa, mutta joutui lopettamaan piirityksen, kun ateenalaiset saivat tietää Korintin lähettäneen armeijan Poteidaian avuksi. Ateenalaiset sopivat nopeasti rauhasta Perdikkaan kanssa. Perdikkas rikkoi kuitenkin pian rauhansopimuksen.
Vuonna 431 eaa. Ateena solmi liiton Makedonian naapurin Traakian kuninkaan Sitalkeen kanssa. Sitalkes välitti uuden rauhan Ateenan ja Perdikkaan välillä. Perdikkas sai takaisin Thermen ja ateenalaiset luopuivat Filippoksen auttamisesta. Perdikkas rikkoi myös tätä rauhansopimusta vastaan vuonna 429 eaa., kun hän lähetti armeijan Spartan avuksi Akarnaniaan. Ateena lupasi auttaa Sitalkesta, jos tämä hyökkäisi Perdikkasta vastaan. Rutosta kärsivästä Ateenasta ei kuitenkaan tullut minkäänlaista apua, kun Sitalkes hyökkäsi Makedoniaan. Perdikkas sai pelastettua oman nahkansa antamalla siskonsa Sitalkeelle vaimoksi. 
Tämän jälkeen Perdikkas oli Spartan liittolainen ja hän auttoi Brasidasta valtaamaan Amfipoliin. Spartalaiset vuorostaan auttoivat Perdikkasta kukistamaan Makedonian sisäistä vastarintaa. Tämä liitto ei kuitenkaan kestänyt pitkään, kun eräässä taistelussa makedonialaiset pakenivat taistelukentältä ja jättivät spartalaiset yksin vihollista vastaan. Spartalaiset ryöstivät kostoksi makedonialaisten leirin. Vuonna 423 eaa. Perdikkas liittoutui taas Ateenan kanssa.
Noin vuonna 413 eaa. Perdikkas kuoli ja jätti Makedonina pojalleen Arkhelaokselle.
Boris Hurtta

Boris Hurtta (8. joulukuuta 1945 Turku – 6. helmikuuta 2021 Turku) oli suomalainen kirjailija. Salanimen takana oli turkulainen ylikonstaapeli Tarmo Tapio Talvio. Hän käytti myös nimimerkkiä Boris Lindström.
Boris Hurtta julkaisi runsaasti novelleja pienlehdissä. Hurtta oli yksi suomalaisen kauhukirjallisuuden harvoista edustajista. Hän julkaisi kaksi kauhuromaania, "Elävien ja kuolleitten kesä" (1990) ja "Lumen tuloa ei voi estää" (1991). Edellinen on vampyyrikertomus ja jälkimmäinen taas kevyesti Cthulhu-vaikutteinen tarina syrjäisestä kylästä, jonka asukkaat palvovat muinaista jumaluutta. Sittemmin Hurtta kirjoitti muun muassa Pohjois-Afrikkaan sijoittuneet veijari- ja seikkailuromaanit "Rommelin kulta" (1994) ja "Tangerin isokala" (2000). Vuonna 2003 Hurtta palasi taas kauhuun romaanilla "Käärmeet ja tikapuut". 
Hurtta piti Portti-lehdessä palstaa, jossa hän esitteli etenkin vanhempaa ja tuntemattomampaa suomalaista fantasiaan tai seikkailuun vivahtavaa kirjallisuutta. Hän kirjoitti myös muun muassa matkakertomuksen ja historiikin "Meteoran kadonneet luostarit" (1998) sekä on käsikirjoittanut live-roolipelin "Seitsemän hunnun tanssi" (2001). Hurtta oli innokas bibliofiili, ja hänen pääasiallisena keräilykohteenaan olivat Tulenkantajat-kirjailijaryhmän aikalaiset.
Teoksia.
Novellikokoelmat:
Mukana valikoimissa ja kokoomateoksissa:
Muu tuotanto:
Johanna Sinisalon brittiläiselle Dedalus-kustantamolle toimittamassa kokoomateoksessa "The Dedalus Book of Finnish Fantasy" (2006) on mukana käännös Hurtan novellista ”Tautimies”.
Leon Štukelj

Leon Štukelj (12. marraskuuta 1898 Novo Mesto – 8. marraskuuta 1999 Maribor) oli slovenialainen telinevoimistelija ja kolminkertainen olympiavoittaja.
Štukelj syntyi Novo Mestossa, joka silloin oli osa Itävalta-Unkaria, nykyisin Sloveniaa. Arvokilpailu-urallaan Štukelj edusti Jugoslaviaa. 
Štukelj on Slovenian urheilun tärkeimpiä nimiä, yksi harvoista slovenialaisista, joka on noussut lajinsa terävimmälle huipulle. Sinne hän nousi vuoden 1922 MM-kisoissa Ljubljanassa ja pysyi siellä vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin asti.
Štukelj osallistui Pariisin 1924, Amsterdamin 1928 ja Berliinin 1936 olympialaisiin ja sai niissä yhteensä kuusi mitalia, ja niiden lisäksi hän voitti monissa kansainvälisissä kilpailuissa. Hän kilpaili seitsemissä arvokisoissa, joissa hän voitti 20 mitalia. Olympialaisissa hän saavutti kuusi mitalia: kaksi kultaa Pariisissa 1924 (rekki ja moniottelu), yhden kullan (renkaat) ja kaksi pronssia (moniottelu ja joukkuekilpailu) Amsterdamissa 1928 sekä hopeaa (renkaat) Berliinissä 1936.
Štukelj suoritti 1927 oikeustieteen loppututkinnon ja työskenteli urheilu-uransa jälkeen tuomarina: aluksi synnyinkaupungissaan Novo Mestossa, sitten Lenartissa ja viimeksi Mariborissa, jossa hän asui kuolemaansa saakka. Štukelj kuoli neljä päivää ennen 101-vuotissyntymäpäiväänsä.
Suunnilleen vuosikymmenen ajan Štukelj oli vanhin elossa ollut ja viimeinen 1800-luvulla syntynyt olympiavoittaja. Hän osallistui katsojana vuoden 1992 kesäolympialaisten avajaisiin Barcelonassa, jossa Slovenian urheilijat marssivat kentälle ensimmäistä kertaa oman lipun alla. Vuonna 1996 Atlantan kisojen avajaisissa hänet esiteltiin maailman vanhimpana elossa olevana olympiaurheilijana. Hän myös osallistui voimistelun joukkuekilpailun palkintojenjakoon.
Štukelj haudattiin syntymäpäivänään 12. marraskuuta Mariborissa Dobravan hautausmaalle.
Jan Heintze

Jan Heintze (s. 17. elokuuta 1963, Tårnby, Tanska) on tanskalainen entinen jalkapalloilija. Heintzen pelipaikka oli vasen laitapuolustaja.
Heintze aloitti ammattilaisuransa Alankomaissa PSV Eindhovenissa vuonna 1982. Hänen debyyttiottelunsa oli 4. joulukuuta 1982 pelattu ottelu Roda JC:tä vastaan. Heintze edusti PSV:tä kaksitoista vuotta. Vuonna 1994 hän siirtyi sieltä pois, saksalaiseen Bayer 05 Uerdingeniin. Hän edusti Saksassa myös Bayer Leverkusenia kunnes palasi PSV:n riveihin vuonna 1999. Heintzen viimeiseksi otteluksi jäi PSV Eindhoven - FC Utrecht, joka pelattiin 25. toukokuuta vuonna 2003. Yhteensä hän pelasi 535 ammattilaisottelua.
Tanskan maajoukkueessa Heintze pelasi 86 ottelua, joissa hän teki neljä maalia. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki 29. huhtikuuta 1987 Suomea vastaan ja viimeisen maaottelunsa hän pelasi 6. kesäkuuta 2002 Senegalia vastaan MM-kisoissa 2002.
Ebro

Ebro (, , ) on Espanjan pisin sekä vesimäärältään suurin joki. Se alkaa Cantabrianvuorilta 1 980 metrin korkeudessa ja laskee Välimereen Kataloniassa. Se on 910 kilometriä pitkä. Joen valuma-alue 85 500 neliökilometriä on Iberian niemimaan jokien toiseksi suurin Dueron jälkeen. Joen keskimääräinen virtaama on 426 m³/s.
Iberian niemimaa on melko varmasti saanut nimensä Ebrosta. Se on niemimaan toiseksi pisin joki Tajon jälkeen.
Ebron sivujokia ovat Aragón, Gállego, Segre, Valira, Noguera, Noguera Pallaresa, Noguera Ribagorçana, Cinca, Isábena, Ésera ja Matarraña.
Marek Heinz

Marek Heinz (s. 4. elokuuta 1977 Olomouc, Tšekkoslovakia, nykyinen Tšekin alue) on tšekkiläinen jalkapalloilija. 187 senttimetriä pitkän Heinzin pelipaikka on hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Ennen Galatasarayta Heinz on edustanut Sigma Olomoucia, Hamburger SV:tä, DSC Arminia Bielefeldiä, Banik Ostravaa ja Borussia Mönchengladbachia.
Tšekin maajoukkueessa hän on pelannut 21 ottelua edustaen maataan muun muassa EM-kisoissa 2004. Hänet valittiin maajoukkueeseen myös Saksan MM-kisoihin 2006.
Guadiana

Guadiana (, , , tai "Odiana") on Iberian niemimaan suurimpia jokia. Sen pituus on 778 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 60 748 neliökilometriä. Guadiana alkaa Espanjan keskusylängöltä ja laskee Atlantin valtamereen Portugalin rannikolla Cadizinlahdella. Se kulkee osittain Espanjan ja Portugalin välisellä rajalla. Suurin kaupunki Guadianan varrella on Badajoz.
Anthony Obodai

Anthony Obodai (s. 6. elokuuta 1982, Accra, Ghana) on ghanalainen jalkapalloilija, joka edustaa Alankomaiden pääsarjassa, Eredivisiessä, pelaavaa Amsterdamin Ajaxia. Obodain pelipaikka on keskikentällä.
Obodai aloitti uransa kotimaansa Liberty Professionalsissa, josta hän siirtyi ensimmäiseen ammattilaisseuraansa, Germinal Beerschotiin, vuonna 2002. Debyyttinsä hän teki 10. elokuuta Sint-Truidenia vastaan pelatussa ottelussa. Ajaxiin Obodai siirtyi vuonna 2003. Kauden 2005/2006 hän pelaa lainasopimuksella Sparta Rotterdamissa.
António José de Almeida

António José de Almeida (27. heinäkuuta 1866 Vale da Vinha, Penacova – 31. lokakuuta 1929 Lissabon) oli portugalilainen poliitikko.
De Almeida opiskeli lääketiedettä Coimbran yliopistossa ja perusti yliopistot Portoon ja Lissaboniin. Hän toimi maansa pääministerinä vuosina 1916–1917 ja presidenttinä 1919–1923.
Casimir Ehrnrooth

Göran Albert Casimir Ehrnrooth (6. huhtikuuta 1931 Helsinki – 8. heinäkuuta 2015 Mallorca, Espanja) oli suomalainen liike-elämän vaikuttaja ja vuorineuvos. Uransa aikana Ehrnrooth toimi useissa liike-elämän johtotehtävissä, kuten Nokian hallituksen puheenjohtajana ja UPM-Kymmenen sekä sitä edeltäneiden metsäyhtiöiden, ja Nordean (Merita-Nordbanken) edeltäjien hallituksissa.
Ehrnrooth oli Pohjoismaiden Yhdyspankin (myöhemmin Suomen Yhdyspankki Oy) entisen pääjohtajan Göran Ehrnroothin poika. Hän oli koulutukseltaan lainopin kandidaatti.
Valmistuttuaan Ehrnrooth toimi ensin asianajajana, mutta vuonna 1958 hänestä tuli Oy Petko Ab:n toimitusjohtaja. Petko oli Ehrnroothin suvun hallinnoima öljy-yhtiö.
Ehrnrooth pääsi ensimmäisen kerran pörssiyhtiön hallitukseen 1950-luvulla, mutta vuonna 1962 hän siirtyi Helsingistä Lauritsalan kauppalaan Kaukaan paperitehtaan johtajaksi. Hän nousi Kaukaan toimitusjohtajaksi enonsa Jacob von Julinin jälkeen.
Kaukas ja Kymi-Strömberg yhdistyivät vuonna 1985 Kymmene Oy:ksi, josta tuli Suomen suurin metsäteollisuusyhtiö. Ehrnrooth toimi fuusioiden kautta muodostuneen UPM-Kymmenen hallituksessa aina vuoteen 1999 saakka. Kuitenkin hänen ehkä vaikutusvaltaisin hallituspaikkansa oli matkapuhelinyhtiö Nokian hallituksen puheenjohtajuus 1989–1999. Hän kuului Jorma Ollilan tukimiehiin.
Ehrnrooth erosi 1991 Teollisuuden keskusliiton TKL:n hallituksen puheenjohtajan paikalta vastalauseena Ahon hallituksen kovan markan politiikalle. Syksyllä 1991 markka päästettiin kellumaan. Ehrnrooth oli vuosina 1993–1997 European Round Table of Industrialists -ryhmän jäsen.
Vuonna 2013 paljastui, että Ehrnroothilla oli ollut EU:n veroparatiisissa liechtensteinilaisessa LGT-pankissa tili, jolle oli talletettu yli kymmenen miljoonaa euroa. Hän sai Suomen verottajalta vaatimuksen jälkiverotuksesta, mutta kiisti omistaneensa tämän rahasumman.
Ehrnrooth kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen Mallorcan-kodissaan 84-vuotiaana heinäkuussa 2015. Hänet haudattiin Janakkalan Pyhän Laurin kirkon hautausmaalle omasta toiveestaan, sillä hänen omistamansa Vanantaan kartanon edellisetkin omistajat on haudattu sinne.
Hammaslahti

Hammaslahti on kylä Joensuussa Pohjois-Karjalassa. Se on entisen Pyhäselän kunnan keskustaajama. Vuoden 2023 lopussa taajamassa oli 1 337 asukasta. Nimensä taajama on saanut läheisen samannimisen lahden mukaan. Hammaslahden postinumero on 82200.
Pyhäselän alueen keskeiset yhteiskunnalliset palvelut kuten terveysasema, kirjasto, yläaste, lukio ja alakoulu, jonka on tarkoitus aloittaa toimintansa syksyllä 2025, sijaitsevat Hammaslahden taajamassa. Pyhäselän kirkko sijaitsee Joensuuhun johtavan tien varressa. Taajaman liikekeskusta sijaitsee Joensuuhun, Rääkkylään ja Kiihtelysvaaraan johtavien teiden risteyksessä. Yksityisten palvelujen osalta taajamassa on kaksi ruokakauppaa, yksi pankkikonttori, kolme parturi-kampaamoa, hautaustoimisto, kioski, lounaskahvila, kebab-pizzeria, huoltoasema ja käteisautomaatti.
Hammaslahden halki kulkeva rautatieyhteys on osa Karjalan rataa. Henkilöliikenne Hammaslahden rautatieasemalle on lakkautettu, mutta taajamasta on päivittäin useita linja-autovuoroja muun muassa Joensuun keskustaan, jonne on matkaa 25 kilometriä. 
Vuosina 1973–1986 Hammaslahdessa toimi kupari- ja sinkkikaivos. Nykyään taajamassa sijaitsee 85-paikkainen Pyhäselän vankila, joka aloitti toimintansa 1990.
Kylällä toimii useita yhdistyksiä, kuten Hammaslahden seudun kyläyhdistys, Hammaslahden Nuorisoseura, Pyhäselän 4H-yhdistys ja Pyhäselän Hammaslahden Marttayhdistys.
Onnenkivi

Onnenkivi on astrologiassa jalo- tai korukivi, jonka uskotaan tuottavan onnea kantajalleen. Jokaiselle horoskooppimerkille on nimetty yhdestä kahteen onnenkiveä, jotka vaihtelevat. Eri horoskooppimerkeille voi olla myös samoja onnenkiviä. Alla on yksi tällainen jaottelu.
Sarjallisuus

Sarjallisuus eli serialismi on modernin taidemusiikin menetelmä teosten säveltämiseen ja analysointiin, jossa eri musiikin osat, kuten äänenkorkeus, dynamiikka, instrumentointi, rytmi ja nuottien pituus järjestetään sarjaksi, jossa jokaiselle parametrin eri arvolle annetaan numeerinen arvo. Tiukan sarjallisessa musiikissa annettuja osia tulee käyttää vain sarjan mukaisessa järjestyksessä ja mitään arvoa ei saa käyttää uudelleen ennen kuin kaikki sarjan arvot on käytetty. "Täydellinen sarjallisuus" tai "moninkertainen sarjallisuus" kuvaa musiikkia, jossa useampi kuin yksi parametri on sarjallistettu. Kaksitoistasäveljärjestelmä on käytännössä sarjallisen musiikin alalaji, jossa vain sävelkorkeus on sarjallistettu. Erityisesti Olivier Messiaen ja tämän oppilaat kehittivät rytmin, dynamiikan ja muiden musiikin ominaisuuksien parametrisoinnin toisen maailmansodan jälkeen Pariisissa. Esikuvanaan he käyttivät Arnold Schönbergin ja muiden Wienin toisen koulukunnan säveltäjien dodekafonisia teoksia.
Keskeisiä sarjallisuutta hyödyntäneitä säveltäjiä ovat Karlheinz Stockhausen, Pierre Boulez, Jean Barraqué ja Milton Babbitt. Monet säveltäjät ovat käyttäneet sarjallisia piirteitä ja kaksitoistasäveljärjestelmää musiikissaan, vaikka eivät täydellisesti olekaan sitä omaksuneet. Tällaisia säveltäjiä ovat muun muassa Igor Stravinsky, Benjamin Britten, Aaron Copland, Arvo Pärt, Alfred Schnittke ja Dmitri Šostakovitš.
Jälkisarjallisuus eli postserialismi syntyi sarjallisuuden seurauksena nykyaikaisessa taidemusiikissa. Jälkisarjallisuuden lähtökohtana on saada musiikki kuulostamaan sarjalliselta, mutta musiikkia ei tehdä samojen sääntöjen mukaan kuin sarjallisuutta.
Veikon Kone

Kauppiasosuuskunta Veikon Kone on suomalainen vuonna 2003 nimellä Kauppiasosuuskunta Expert Finland perustettu kodintekniikan myyntiin erikoistunut kauppaketju, jonka toimintaa entiset Expert-kauppiaat jatkoivat Veikon Kone -nimellä vuonna 2014.