tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Luettelo Uudenkaupungin muistolaatoista

Luettelo Uudenkaupungin muistolaatoista sisältää Uudenkaupungin muistolaatat. Luettelossa mainitaan vain pelkät julkiset muistolaatat. Jos muistolaatta on muistokiven, muistomerkin, muistopuun, reliefin tai vastaavan yhteydessä, se on artikkelissa Luettelo Uudenkaupungin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä. Myös kuva-aihetta sisältävät muistolaatat ovat muistomerkkiartikkelissa.
Pennsville

Pennsville on kunta (township) Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Salemin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 13 409.
Maantiede.
Pennsville sijaitsee Salemin piirikunnassa Delawarejoen varrella. New Jersey Turnpike eli valtatie I-295 ja valtatie I-95 yhdistyvät Pennsvillessä Delaware Memorial Bridgen lähellä. 
Historia.
Nykyisen Pennsvillen asukkaat olivat ruotsalaisia ja suomalaisia siirtolaisia Delawarejoen vastarannalta. He olivat alun perin vuonna 1638 asettuneet nykyisen Wilmingtoniin (Uusi-Ruotsi), mutta pian joukko siirtolaisia siirtyi viljelemään maata nykyisen New Jerseyn puolelle. Ruotsalaiset siirtolaiset asuttivat niin sanotun Churchtownin ja suomalaisten siirtolaisten asuttama paikka tuli tunnetuksi nimellä Finn's Point. Pennsville itsessään tunnettiin alun perin nimellä Lower Penn’s Neck ja nykyisen nimensä se sai vasta vuonna 1965.
Nykyisessä Pennsvillessä on useita 1700-luvulla rakennettuja rakennuksia, jotka ovat säilyneet näihin päiviin saakka. Vapaussodan aikana brittien aluksia tarkkailtiin Guard House-nimisestä kivitalosta, joka on sittemmin purettu. 1800-luvun loppupuolella paikkakunnalle avattiin tomaattien purkittamo ja vuonna 1917 DuPont avasi kemikaalitehtaita Delawarejoen varteen. Riverview Beach Park oli Pennsvillessä vuosina 1914–1917 toiminut huvipuisto.
Talous.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Pennsvillessä aikavälillä 2014–2018 olivat 63 443 USD ja henkilöä kohden 36 042 USD. 10,1 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö.
Kunnan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 13 409 ja vuoden 2019 arvion mukaan 12 418. Kaupungin asukkaista 92,1 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 90,6 %), 2,7 % afroamerikkalaisia, 2 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 2 % aasialaisia. 4,7 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 4,6 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Felix Tegengren

Felix Reinhold Tegengren (5. toukokuuta 1884 Vaasa – 2. maaliskuuta 1980 Stocksund, Ruotsi) oli suomalaissyntyinen Ruotsissa vaikuttanut geologi.
Felix Tegengrenin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Ernst Wilhelm Tegengren (1835–1910) ja Anna Aline Boy (1837–1913). Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 Vaasan ruotsalaisesta lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1904. Opiskeluaikanaan Tegengren osallistui Ab Prospektorin kullanetsintätutkimuksiin Suomen Lapissa. Hän suoritti vuoriopintoja Tukholman teknillisessä korkeakoulussa 1905–1907 ja valmistui filosofian lisensiaatiksi Uppsalan yliopistosta 1908. Samana vuonna hänestä tuli Ruotsin kansalainen.
Tegengren oli Ruotsin geologisen tutkimuslaitoksen SGU:n geologina vuodesta 1909 alkaen ja toimi valtiongeologina 1915–1918. Hän oli virkavapaalla 1914–1917 ja toimi silloin Kiinan hallituksen palveluksessa suorittaen malmigeologisia tutkimuksia Kiinassa. Hän oli Kailan Mining Administrationin geologisena neuvonantajana Kiinassa 1923–1924 ja vuosina 1927–1928 hän oli Mantsurian provinssihallinnon palveluksessa Mukdenissa. Tämän jälkeen Tegengren siirtyi Pohjois-Amerikkaan ja työskenteli parin vuoden ajan geologina Newfoundlandissa Kanadassa. Hän suoritti vielä malmigeologisia tutkimuksia Filippiineillä 1930–1932. 1930-luvulla Tegengren meni ruotsalaisen Boliden Gruv Ab:n palvelukseen ja toimi 1937–1944 malminetsintätöiden teknillisenä johtajana Pohjois-Suomessa. Sotien jälkeen Tegengren toimi vuosina 1944–1961 Boliden-yhtiön palveluksessa malmigeologina Norjassa, Neuvostoliitossa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Japanissa, Malesiassa ja Brasiliassa. 
Felix Tegengren oli naimisissa vuodesta 1909 ruotsalaisen Anna Maria Johansonin kanssa. Felix Tegengrenin veljiä olivat kirjailija K. V. Tegengren, kirjailija Jacob Tegengren ja kouluneuvos Gustav Tegengren.
Tegengren

Tegengren on ruotsinkielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Fausto Masnada

Fausto Masnada (s. 6. marraskuuta 1993 Bergamo) on italialainen maantiepyöräilijä, joka on parhaimmillaan mäkisessä maastossa ja etappikilpailuissa.
Masnada aloitti ammattilaisuransa harjoittelijana Lampre-Meridassa syksyllä 2016. Seuraavat kolme vuotta hän edusti Androni Giocatolli - Sidermec -joukkuetta. Kaudella 2020 hän ajoi elokuun puoliväliin saakka CCC Teamissa, kunnes siirtyi Deceuninck–Quick-Stepiin, myöhemmältä nimeltään Soudal-Quick Step. Vuodesta 2025 alkaen hän on edustanut XDS Astana Teamia. Hän voitti Giovanni Rotondoon päättyneen kuudennen etapin Italian ympäriajossa 2019.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Nuorten Lombardian ympäriajo, voitto
Giro del Medio Brenta, voitto
Presidential Cycling Tour of Turkey, kokonaiskilpailussa kolmas
Slovenian ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Tour of Hainan, kokonaiskilpailun ja 8. etapin voitto
Giro di Sicilia, mäkikirikilpailun voitto
Tour of the Alps, 3. ja 5. etapin voitto
Giro dell'Appennino, toinen
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s, mäkikirikilpailussa toinen, 6. etapin voitto, 16. etapilla kolmas
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa kuudes
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa kolmas
Coppa Bernocchi, kolmas
Lombardian ympäriajo, toinen
Tour of Oman, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin voitto
Dunkerquen neljän päivän ajo, mäkikirikilpailun voitto
John Nyman

John Emanuel Nyman (25. huhtikuuta 1908 Sundsvall – 19. lokakuuta 1977 Sundsvall) oli ruotsalainen kreikkalais-roomalaisen raskaansarjan painija ja olympiamitalisti ja kolminkertainen EM-hopeamitalisti. Hänen uransa ajoittui 1930-luvun lopulle. Uransa jälkeen hän toimi seuransa Sundsvall AIK:n valmentajana. 
John Nyman aloitti painiuransa Sundsvall AIK:n riveissä 1930-luvun alussa. Hänen uransa alkuaikoina Ruotsissa oli useampia vahvoja kreikkalais-roomalaisen raskaansarjan painijoita, kuten Carl Westergren, Rudolf Svensson ja Georg Nilsson. Voitettuaan vuonna 1935 Ruotsin mestaruuden sai edustuspaikan vuoden 1935 EM-kisoihin Kööpenhaminaan. Ensimmäisessä ottelussa tuli tappio Saksan Kurt Hornfischerille, sen jälkeen voitto Tanskan Peter Larsenista ja lopuksi tappio Suomen Hjalmar Nyströmille. Loppusijoitus oli näin neljäs voittajan ollessa Saksan Hornfischer. 
Vuosi 1936 oli Berliinin kesäolympialaisvuosi ja kisat olivat Nymanille menestykselliset. Ensin tuli voitot Romanian Zoltan Kondorossystä ja Itävallan Eduard Schöllista, sen jälkeen tappio Viron Kristjan Palusalulle ja lopuksi voitot Suomen Nyströmistä ja Saksan Hornfischeristä. Tämä takasi hänelle olympiahopeaa Palusalun voittaessa näin toisenkin painimuodon raskaansarjan. Toisen Ruotsin mestaruutensa hän sai vuonna 1937 ja kilpaili Pariisissa EM-kisoissa, jossa voitot Ranskan Herlandista, Tanskan Larsenista ja Tšekkoslovakian Josef Klapuchista veivät hänet loppuotteluun, jossa Viron Palusalu otti jälleen voiton. Vuonna 1938 EM-kisat kilpailtiin Tallinnassa ja Nyman eteni voitoilla Norjan Knutsenista, Suomen Uuno Ventosta ja Latvian Edvīns Bietagsista jälleen loppuotteluun, jossa vastassa oli isäntämaan uusi raskaansarjan tähti Johanns Kotkas, jolle Nyman joutuu taipumaan. Viimeisissä sotia edeltävissä EM-kisoissa kisapaikka oli Oslo ja voitot Turkin Mehmet Çobanista, Tanskan Larsenista ja Unkarin Gyula Bóbisista veivät hänet loppuotteluun, jossa vastassa oli jälleen Viron Kotkas. Lopputulos oli jälleen sama eli Kotkaksen voitto. Nymanille kyseessä oli kolmas EM-hopea.
Syksyllä 1939 käynnistynyt toinen maailmansota keskeytti käytännössä kansainvälisen urheilun. Nyman kilpaili vielä ja voitti vuosina 1941 ja 1942 Ruotsin mestaruuden eli hänelle kertyi niitä kaikkaan neljä. Vuonna 1943 hän saavutti vielä hopeaa uuden mestarin Bertil Erikssonin ottaessa voiton.
Uransa jälkeen Nyman toimi aktiivisti seuransa Sundsvall AIK:n painvalmentajana.
Kader Khan

Kader Khan (, ; 22. lokakuuta 1937 Kabul, Afganistan – 31. joulukuuta 2018 Toronto, Ontario, Kanada) oli intialainen näyttelijä ja käsikirjoittaja, joka työskenteli hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän näytteli yli 300 elokuvassa ja hänet tunnettiin parhaiten koomisista rooleistaan.
Intian valtio myönsi postuumisti Khanille Padma Shri -palkinnon vuonna 2019.
Xenniaalit

Xenniaalit () on mikrosukupolvi, jonka edustajat ovat syntyneet X-sukupolven ja millenniaalien välisessä taitekohdassa 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa. Xenniaalit omaavat molempien naapurisukupolviensa piirteitä samastumatta selvästi kumpaankaan näistä: "(Heillä on) sekä terve annos X-sukupolven grunge-kyynisyyttä että ripaus millenniaalien pidäkkeetöntä optimismia." Marleen Stollenin ja Gisela Wolfin mukaan xenniaaleja yhdistää "analoginen lapsuus ja digitaalinen aikuisuus", toisin sanoen he ovat viimeisiä "digiaikaan muuttaneita siirtolaisia" – siinä missä myöhemmät sukupolvet eivät enää muista aikaa ilman kotitietokoneita ja internetiä.
Termiä käyttivät ensimmäisenä Sarah Stankorb ja Jed Oelbaum "GOOD Magazine" -lehteen kirjoittamassaan artikkelissa syyskuussa 2014. Sittemmin sukupolveen on englanninkielisessä maailmassa viitattu myös nimillä "The Lucky Ones", "The Oregon Trail Generation" sekä "The Star Wars Generation" (viitaten siihen, että sen edustajat ovat erään tarkentavan määreen mukaan syntyneet alkuperäisen "Tähtien sota" -trilogian ensi-iltavuosina 1977–1983). Vuonna 2020 sana lisättiin Oxfordin sanakirjaan.
Hamsa

Hamsa on amuletti, jonka uskotaan suojelevan pahalta silmältä. Amuletti on kädenmuotoinen, ja usein siinä esiintyy myös silmä. Hamsa on suosittu Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan kulttuureissa, ja se on yleinen juutalaisten, muslimien ja Lähi-idän kristittyjen käyttämä symboli. Juutalaiset ovat käyttäneet siitä myös nimitystä "Mirjamin käsi", muslimit nimitystä "Fatiman käsi" ja kristityt nimitystä "Marian käsi".
Hamsan on alkuperä on mahdollisesti kanaanilaisten kulttuurissa. On arveltu, että juutalaiset ovat yksi ensimmäisistä hamsaa amulettina käyttäneistä ryhmistä, joskin on myös esitetty näkemys, jonka mukaan juutalaiset olisivat omaksuneet symbolin muslimeilta.
Viktor Janka

 
Viktor Janka von Bulcs (24. joulukuuta 1837 Wien, Itävallan keisarikunta – 9. elokuuta 1890 Budapest, Itävalta-Unkari) oli unkarilainen kasvitieteilijä. Hän kouluttautui alun perin Wienissä sotilaaksi, ja hän osallistui Preussin–Itävallan sotaan kadettina. Hänet nimitettiin Wienin luonnontieteellisen museon kasvitieteen osaston johtajaksi, missä ominaisuudessa matkusteli Balkanilla sekä Maltalla. Hän löysi muun muassa tieteelle uusia kukkakasvilajeja.
Luettelossa kasvitieteilijöiden auktorilyhenteistä hänet tunnetaan nimellä Janka.
Hermann Pernsteiner

Hermann Pernsteiner (s. 7. elokuuta 1990 Oberwart) on itävaltalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Amplatz-BMC-joukkueessa 2016 ja on edustanut Bahrain-Merida / Bahrain-McLaren / Team Bahrain Victorious -tallia vuodesta 2018.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
"Mäkiajon" Itävallan-mestaruus
Tour de Azerbaijan, kokonaiskilpailun voitto
Tour of Japan, kokonaiskilpailussa toinen
Gran Premio di Lugano, voitto
Itävallan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 15:s
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes, 17. etapilla toinen
Kirjoapteekkarinruusu

Kirjoapteekkarinruusu ("Rosa" 'Rosa Mundi') on "Rosa" Gallica -ryhmään eli ranskanruusuihin kuuluva ruusulajike, jolle tunnusomaista ovat puna-valkoraidalliset kukat. Ruususta käytetään myös nimeä "Rosa gallica" 'Versicolor'. Ruusu on syntynyt apteekkarinruusun ("Rosa" 'Officinalis') silmumutaationa. Mutaatiosta johtuen kirjoapteekkarinruusun silmuista muodostuviin oksiin tulee puna-valkoraidalliset kukat. Kirjoapteekkarinruusu on geneettisesti lähellä apteekkarinruusua.
Alkuperä.
Kirjoapteekkarinruusu, kuten muutkin ranskanruusut, ovat keski- ja eteläeurooppalaisen gallianruusun ("Rosa gallica") risteymälajikkeita. Gallianruusu oli yksi varhaisimmista viljellyistä ruusulajeista Euroopassa. Kreikkalaiset ja roomalaiset ottivat sen ensin käyttöön ja sittemmin sitä kasvatettiin keskiaikaisissa puutarhoissa. Kirjoapteekkarinruusun alkuperää ei tunneta eli milloin silmumutaatio muodostui ja ruususta tuli apteekkarinruususta erillinen lajike. Myöskään apteekkarinruusun alkuperää ei tunneta.
Ensimmäiset historiatiedot kirjoapteekkarinruusun olemassaolosta perustuvat legendaan, jonka mukaan Englannin kuningas Henrik II:lla oli rakastajatar nimeltä Rosamund Clifford. Mustasukkainen kuningatar Eleonoora myrkytti hänet vuonna 1176. Kuningas määräsi, että Rosamundin haudalla piti aina olla hänen lempiruusuja eli "Rosa gallica" 'Versicoloria'. Kasvitieteilijä Carolus Clusius mainitsee Rosa Mundi -ruusun vuonna 1583 ja kirjoittaa siitä kuvauksen.
Kuvaus.
Kirjoapteekkarinruusu kasvaa 80–100 cm korkeaksi pystyksi, tuuheaksi pensaaksi. Versoissa on vähän piikkejä. Lehdet ovat kauniin vihreät, nahkamaiset ja himmeäpintaiset. Kukinta alkaa heinäkuun alussa jatkuen kolmisen viikkoa. Puolikerrannaisissa kukissa on purppuranpunaisella pohjalla vaaleanpunaisia tai valkoisia raitoja. Kukat ovat halkaisijaltaan noin 8 cm ja terälehtiä niissä on parikymmentä kolmessa kerroksessa. Heteet ovat ruskeankeltaiset. Kukissa on voimakas, miellyttävä, klassinen ruusuntuoksu. Kukinnan jälkeen muodostuu isoja pyöreitä kiulukoita. Ruusu kasvaa parhaiten aurinkoisessa paikassa, hedelmällisessä maaperässä, mutta sietää myös varjoa ja niukkaravinteista maaperää. Kirjoapteekkarinruusu menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I–III.
László Nemes

László Nemes (s. 18. helmikuuta 1977 Budapest, Unkari) on unkarilainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan erityisesti holokaustia käsittelevästä "Son of Saul" -esikoisohjauksestaan. 
Elämä ja ura.
Nemes syntyi Unkarissa, mutta muutti jo nuorena äitinsä kanssa Pariisiin ja opiskeli myöhemmin historiaa ja kansainvälistä politiikkaa "Institut d'Études Politiques" -kauppakorkeakoulussa. Hän työskenteli apulaisohjaajana lyhytelokuvissa Pariisissa ja Budapestissa, kunnes lähti opiskelemaan elokuvaohjausta New Yorkin Tisch School of the Arts -kouluun vuonna 2006. Nemes lopetti opiskelun kuitenkin jo ensimmäisenä opiskeluvuonnaan ja otti yhteyttä unkarilaiseen elokuvaohjaajaan Béla Tarriin. 
Seuraavien vuosien aikana Nemes työskenteli Tarrin apulaisohjaajana ja ohjasi itse kolme useaan kertaan palkittua lyhytelokuvaa. Nemes on itse kutsunut Tarrin kanssa työskentelyä elokuvakoulukseen. Nemes valittiin lyhytelokuviensa ansiosta Cannesin elokuvasäätiön Résidence-ohjelmaan, jonka aikana hän kehitti "Son of Saul" -projektia, josta tuli hänen esikoisohjaukseensa. Elokuva sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2015 ja voitti pääpalkinnon. Son of Saul voitti myös parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnon vuonna 2015 ja Golden Globe -palkinnon parhaana ulkomaisena elokuvana vuonna 2016. Nemesin seuraava pitkä elokuva oli vuonna 2018 valmistunut "Sunset," joka sijoittuu Itävalta-Unkarin silloiseen pääkaupunkiin Budapestiin vuonna 1913"."
Nemes on puhunut kriittisesti elokuvallisen kielen köyhtymisestä ja siitä, miten nykyinen identiteettipolitiikka ja -keskustelu kaventaa keskustelua ja tekijöiden mahdollisuuksia. Hän on maininnut elokuvallisiksi vaikutteikseen esimerkiksi Elem Klimovin, Ingmar Bergmanin, Andrei Tarkovskin, Stanley Kubrickin ja Michelangelo Antonionin.
Alajõgi

Alajõgi eli "Välgi jõgi" on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnassa virtaava 29 kilometriä pitkä joki, joka laskee Peipsijärven pohjoisrantaan. Se sijaitsee kokonaan Alutagusen alangolla.
Joen kulku.
Alajuoksulla jokena kohdeltu uoma on latva-alueella Ongassaaren kylässä sijaitsevassa Kõnnun kulmakunnalla Pikkjärvestä alkava kapea puro, joka varsin pian muuttuu ruopatuksi ja suoristetuksi ojaksi. Joki toimii useita kilometrejä metsäojien johto-ojana ja siksi sen luontainen uoma purona on ohitettu yli kuuden kilometrin matkalla. Kanavaksi miellettävä uoma seuraa ojien ruudukkomaista suunnitelmaa tehden välillä suorakulmaisia käännöksiä. Joen vanha uoma luikertelee metsässä sen rinnalla tehden pieniä mutkia edestakaisin. Joki on aivan suora myös ensimmäistä alavaa peltoaukeata ylittäessään. Vaikalan ja Poostikun kylissä alkaa joki taas seurata vanhaa uomaansa, mutta vielä nytkin sitä on oikaistu suurimpien mutkien kohdalla. Mutkat ovat syntyneet löysään maahan meanderoitumalla. Viimeinen muutaman kilometrin osuus tapahtuu metsäjokena ennen kuin se laskee Alajõen kylässä Peipsijärven pohjoisrantaan.
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä.
Valuma-alue.
Alajõen valuma-alueen pinta-ala on 154,5 neliökilometriä. Joen länsipuolella virtaavan Rannapungerja jõen valuma-alue sijaitsee kokonaisuudessaan sen luoteispuolella. Etelässä jokien välissä on muutama lyhyt oja kuten Rosseli oja ja Kauksi oja. Joen itäpuolella virtaa suuri Narvanjoki, jonka sivu-uomista Keetsemanni kraavin, Permisküla ojan ja Gorodenka ojan latva-alueet yltävät Alajõen valuma-alueelle asti. Etelässä mahtuu suurten jokien väliin lyhyet Karjamaa oja ja Tsistenka kraav, jotka myös laskevat Peipsijärveen.
Sivu-uomia.
Alajõen suurimpia sivu-uomia on lueteltu seuraavassa taulukossa. Virolaisessa vesistönimistössä "kraav" tarkoittaa kaivettua oja ja "peakraav" suurta kaivettua johto-ojaa.
Järviä.
Alajõen valuma-alueella on vain muutamia järviä, jotka ovat kaikki pieniä. Niiden lisäksi sijaitsee soilla runsaasti suolampia ja allikoita. Monet järvistä sijaitsevat alueen poikki kulkevan harjujaksolla () tai sen vieressä. Tällaisia ovat Pikkjärv ja Ümmargune järv sekä lounaassa sijaitsevat Jõugajärvet Linajärv, Liivjärv ja Pesujärv. Näistä hieman erillään sijaitsee pieni Armise järv. Jõugajärvillä ei ole laskuojia, mutta niiden vesi suotuu pohjavetenä ilmeisesti myöhemmin pääuomaan. Suoalueella sijaitseva Imatu järv laskee Imatu ojaan.
Jaakko Paavela

Jaakko Paavela (s. 17. kesäkuuta 1939 Suojärvi) on suomalainen varatuomari, joka työskenteli erityisesti matkailun ja viestinnän alalla, pisimpään MTV:n varatoimitusjohtajana 1972–1999. Hän oli 1980-luvulla luomassa MTV:n uutisia, suomalaista paikallisradiotoimintaa, television Kolmoskanavaa, vuoden 1993 tv-kanavauudistusta sekä Aamulehti-yhtymän ja MTV:n fuusiota 1998. Hän toimi fuusiosta syntyneen Alma Median hallintojohtajana ja viestintäasiantuntija vuoteen 2000. Paavela sai viestintäneuvoksen arvonimen 1995.
Jaakko Paavela syntyi Laatokan Karjalan Suojärvellä ja kävi koulunsa Helsingissä. Hän tuli ylioppilaaksi 1958 ja valmistui lainopin kandidaatiksi 1958. Hän työskenteli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön eri tehtävissä vuoteen 1967.
Paavela nimitettiin vuonna 1967 ensimmäiseksi matkailuasioihin keskittyväksi kauppa- ja teollisuusministeriön ylitarkastajaksi. Pian perustettiin matkailuneuvosto, jonka puheenjohtaja Paavela oli 1969–1972. Vuonna 1971 hänet nimitettiin KTM:n matkailutoimiston toimistopäälliköksi. Keväällä 1972 Paavela siirtyi matkailualalta viestintäalalle, kun hänet nimitettiin Mainostelevision varatoimitusjohtajaksi. 
Paavela oli Karjalan Liiton hallituksen jäsen vuosina 1988–1996 ja 2000–2015. Suomen Ladun puheenjohtajana hän toimi vuosina 1983–1995 ja nimettiin järjestön kunniapuheenjohtajaksi. Hänen nimeään kantavan rahaston stipendi myönnetään vuosittain yhdelle Suomen Ladun jäsenyhdistykselle. 
Jaakko Paavelan isoveli oli rautatiehallituksen pääjohtaja ja 1970-luvun loppupuolen valtiovarainministeri Paul Paavela.
Damiano Caruso

Damiano Caruso (s. 12. lokakuuta 1987 Ragusa) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän on menestynyt ennen kaikkea etappikilpailuissa.
Caruso aloitti ammattilaisuransa LPR Brakes Farnese Vini -joukkueessa heinäkuussa 2009. Hän edusti De Rosa - Stac Plastic -tallia 2010, Liquigasta / Cannondalea 2011–2014 ja BMC Racing Teamia 2015–2018. Vuodesta 2019 hän on ajanut Bahrain-Merida / Bahrain-McLaren / Team Bahrain Victorious -joukkueessa.
Caruso sijoittui toiseksi Sveitsin ympäriajossa 2017. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Simon Špilakille 48 sekuntia. Seuraavana vuonna hän oli toinen Tirreno–Adriaticossa 24 sekuntia Michał Kwiatkowskille jääneenä.
Caruso sijoittui toiseksi Italian ympäriajossa 2021 minuutin ja 29 sekuntia Egan Bernalille hävinneenä. Hän voitti lisäksi Valle Splugan päättyneen 20. etapin. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän voitti yhdeksännen etapin.
Italian olympiakomitea CONI määräsi helmikuussa 2012 Carusolle takautuvasti vuoden kilpailukiellon hänen osallisuudestaan yritykseen hankkia kiellettyjä aineita vuonna 2007. Hänen tuloksena hylättiin ajalta 6. lokakuuta 2010 – 5. lokakuuta 2011.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Tre Ciclistica Internazionale Bresciana, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
Giro della Toscana, nuorten kilpailun voitto
Maantieajon alle 23-v. Italian-mestaruus
Giro Ciclistico d'Italia, 2. etapin voitto
Britannian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Settimana Internazionale Coppi e Bartali, 5. etapin voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 19:s, 18. etapilla (aika-ajo) kolmas
Tour of Beijing, mäkikirikilpailun voitto
Itävallan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdekas
Vuelta a Andalucia, mäkikirikilpailun voitto
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 11:s
2018
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa toinen
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa viides
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s
MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa pronssia
Italian ympäriajo, mäkikirikilpailussa kolmas, 12. etapilla toinen
Circuito de Getxo, voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes
MM-kilpailut, maantieajossa kymmenes
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, mäkikirikilpailussa kolmas, 20. etapin voitto, 16. etapilla kolmas
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s, 9. etapin voitto
Giro di Sicilia, kokonais- ja pistekilpailun sekä 2. ja 4. etapin voitto
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa kuudes
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa neljäs
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa kolmas
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 19:s, 18. etapilla toinen
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
Vuelta a Burgos, 4. etapin voitto
Timo Teern

Timo Teern (s. 1987) on näyttelijä. Teern on syntynyt Viron Saarenmaalla Kuressaaressa. Teern on näytellyt sekä Isossa-Britanniassa että Suomessa teattereissa, lyhytelokuvissa, mainoksissa, tv-sarjoissa ja täyspitkissä elokuvissa. Timo Teern valmistui näyttelijäksi Royal Birmingham Conservatoiresta vuonna 2019.
Lajos Tolnai

Lajos Tolnai, oikea nimi: "Lajos Hagymássy", (1837–1902) oli unkarilainen reformoitu pappi, koulunopettaja ja kirjailija. Hän julkaisi 1865 kokoelman runoja, joista huomiota saivat varsinkin muutamat balladit. Kirjalliseen maineeseen Tolnai kuitenkin nousi novelliensa ja romaaniensa ansiosta realistisena tapainkuvaajana ja satiirikkona. Tolnai kirjoitti myös kriittisiä ja esteettisiä tutkimuksia, muun muassa Mihály Tompan runoudesta (1878).
Koodin katselmointi

Koodin katselmointi (myös vertaisarviointi) on ohjelmiston lähdekoodin tietoista ja järjestelmällistä tarkistamista ohjelmoijan vertaisten toimesta. Tavoitteena on löytää ohjelmointivirheitä toistensa ohjelmakoodista. Arviointiin on useita apuohjelmia, mutta käsite on tärkeä ymmärtää: ohjelmistoa tekevät ihmiset ja ihmiset tekevät virheitä. Lisäksi ohjelmistoa testataan manuaalisesti tai automatisoidusti.
Katselmoinnissa toinen kehittäjä kuin muutoksen tekijä katsoo ohjelmakoodia ja pyrkii vastaamaan kysymyksiin kuten:
Michael Fagan julkaisi menetelmän ohjelmiston tarkastukseen vuonna 1976 (Fagan-tarkistus, "Fagan Inspection").
Katselmointi voi vähentää merkittävästi virheitä ohjelmistoprojekteissa. Lisäksi staattinen analyysi voi vähentää katselmoinnin aiheuttamaa kuormitusta.
Linajärv (Jõuga)

Linajärv (myös "Jõugu järv, 3. Jõuküla järv") on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnan Jõugan kylässä sijaitseva järvi. Se on umpijärvi, joka on yksi Jõugajärvistä.
Maantietoa.
Järvi on 200 metriä pitkä, 70 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Se muodostaa kahden muun järven kanssa järviryhmän, joka sijaitsee Iisakun kautta kulkevalla harjujaksolla (). Vaikka järvet sijaitsevat lähekkäin, niiden välillä ei ole ojia tai puroja.
Järven ympärillä kohoavat kymmenmetriset jyrkät rinteet. Myös järven rannat ovat jyrkkiä ja järven syvyys on 5 metriä. Se on saareton ja autio, vaikka sen eteläpäähän tuleekin metsätie. Jõugasta Kuremäelle johtava maantie ohittaa järven sen luoteispuolelta.
Luontoarvoja ja luokittelu.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea (). Järvi luokitellaan limnologisesti oligotrofiseksi järveksi, jolla tarkoitetaan ravinnetasoltaan karua järveä (, OL). Silloin järven vedessä on vähän ravinteita ja siksi vedessä elävien bakteerien ja levien yhteinen biomassa jää myös pieneksi. Koko ravintoketju, joka on riippuvainen järven perustuotannon tarjonnasta, kärsii ravinnon vähyydestä ja silloin hyönteisten ja kalojen sekä laji- että yksilömäärät jäävät vähäisiksi.
Jõugan järviryhmässä ovat myös Pesujärv ja Liivjärv. Ne ovat kaikki syntyneet viime jääkauden jälkeen Pesujärven yhteydessä esitetyllä tavalla. Järvet sijaitsevat vierekkäin, mutta niiden välillä ei ole ojia. Ne ovat siis umpijärviä. Järven vesi tulee sadannasta ja pohjavedestä. Koska sen vesi ei vaihdu, jäävät järveen joutuneet ravinteet sinne. Järvet ovat olleet oligotrofisia, mutta ihmisten käyttäytymisen vuoksi ne ovat hitaasti rehevöitymässä. Järvessä elää vain ruutana eikä muita kalalajeja ei ole tavattu. Järvissä on paksu mutapohja, mutta ovat silti vielä yli 5–9 metriä syviä. Kesäisin järvissä korostuu vihreä vedenväri, mikä johtuu levien (Gonyostomum semen) suuresta määrästä. Mainittu levä ja järvessä elävät harvasukasmadot ja äyriäiset ovat reliktejä viime jääkaudelta.
Järvi sisältyy Alutagusen kansanpuistoon ().
Vesistösuhteita.
Linajärv katsotaan kuuluvan Alajõen valuma-alueeseen, vaikka sillä ei olekaan laskuojaa. Alajõgi laskee Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Kefoditsiimi

Kefoditsiimi (C20H20S4N6O7) on kefalosporiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö.
Kefoditsiimi on optisesti aktiivista ja sen ominaiskiertokyky on -55,9. Kefoditsiimi on niin sanottu kolmannen sukupolven kefalosporiini ja sen antibioottiset ominaisuudet perustuvat bakteerin soluseinän synteesin estämiseen. Lääkeaine on suhteellisen laajakirjoinen ja sen teho on samankaltainen kefotaksiimin kanssa tai hieman sitä heikompi. Kefoditsiimillä on muista kefalosporiineista poiketen immuunipuolustusta muuntelevia ominaisuuksia. Se esimerkiksi aktivoi fagosyyttejä ja vähentää sytokiinien tuotantoa. Tosin vaikutukset ovat osin kiistanalaisia. Aine annostellaan ruiskeena lihakseen tai suoneen. Sitä voidaan käyttää hengitysteiden infektioiden ja virtsatulehdusten hoidossa.
Haittavaikutukset.
Kefoditsiini on useimmiten hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia haittavaikutuksia voivat olla pistokohdan kipu, ihottuma ja ruuansulatuselimistön oireet.
Hannele Pohjanmies

Hannele Pohjanmies (s. 3. heinäkuuta 1946 Lahti) on suomalainen kirjailija ja kääntäjä.
Kirjallinen ura.
Pohjanmies on julkaissut yli 20 kirjaa. Niihin kuuluu esseitä, runokirjoja sekä toimitettuja ja suomennettuja runokokoelmia. Hän on suomentanut varsinkin intialaista runoutta: yhdeksän Rabindranath Tagoren kokoelmaa, Buddhadeva Bosen laajan kokoelman sekä Nirupam Chakrabortin Suomi-aiheisen kokoelman. Pohjanmiehen esikoisteos sisältää psykologisia esseitä ja selviytymistarinoita ja muut teokset rakkausrunoja. 
Pohjanmies on ollut vapaa kirjoittaja vuodesta 1984. Aiemmin hän oli Helsingin yliopistossa ympäristötieteen tuntiassistenttina, laati Yleisradiolle ohjelmia ympäristönsuojelusta ja työskenteli Suomen luonnonsuojeluliitossa. Hän oli Otavassa tietosanakirjatoimittajana vuosina 1975–1984 ja laati lukuisia artikkeleita "Otavan Suureen Ensyklopediaan". Hän lähti Otavasta kotiäidiksi ja alkoi kirjoittaa lehtiartikkeleita kirjallisuudesta, psykologiasta, luonnosta ja talouselämästä. Hän on kirjoittanut myös Hollolan Kotiseutukirjaan sekä Parnassoon.
Pohjanmies on osallistunut mm. kansainväliseen Rabindranath Tagore -konferenssiin Budapestissa vuonna 2012 ja pitänyt Tagoresta useita esitelmiä. Uran kohokohta oli, kun Intian presidentti Pranab Mukherjee julkisti Pohjanmiehen Tagore-käännöskokoelman "Sininen sari" Intian suurlähetystön järjestämässä tilaisuudessa Kalastajatorpalla vuonna 2014.
Yksityiselämä.
Pohjanmiehen vanhemmat olivat säveltäjä Juhani Pohjanmies ja lausuntataiteilija Lii Hannukkala-Pohjanmies. Hänellä on nuorempi veli Hannu (s. 1947). Heidän lapsuudenkotinsa oli Ruusu-Ristin temppeliksi vihitty ateljee ”Pohjanpirtti” Hollolassa.
Pohjanmies oli runoilija Sirkka Seljan pitkäaikainen ystävä ja sihteeri.
Pohjanmies on koulutukseltaan filosofian maisteri (biologia ja maantiede, Helsingin yliopisto 1975). Hänellä on kaksi lasta ja hän asuu Espoossa.
Peter John Stevens

Peter John Stevens (s. 1. kesäkuuta 1995) on slovenialainen rintauinnin EM- ja MM-mitalisti. Hän edustaa PK Triglav Kranj -seuraa ja hänen valmentajansa on Luka Berdajs.
Stevens saavutti 50 metrin rintauinnissa vuonna 2013 nuorten maailmanmestaruuden Dubaissa ajalla 27,98 ja nuorten EM-hopeaa Poznańissa ajalla 28,06 sekä sijoittui viidenneksi Herningin lyhyen radan EM-kilpailuissa. Kazanin pitkän radan MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui saman matkan välierissä.
Stevens saavutti Lontoon pitkän radan EM-kilpailussa 2016 hopeaa 50 metrin rintauinnissa ajalla 27,09. Saman vuoden Windsorin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän sijoittui 50 metrin rintauinnissa niin ikään toiseksi ajalla 25,85. Budapestin pitkän radan MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui saman matkan välierissä. Kööpenhaminan lyhyen radan EM-kilpailuissa hän oli 50 metrin rintauinnissa kuudes.
Stevens saavutti 50 metrin rintauinnissa 2018 pronssia sekä Tarragonan Välimeren kilpailuissa ajalla 27,32 että Glasgow'n pitkän EM-kilpailuissa ajalla 27,06. Seuraavan vuoden lyhyen radan EM-kilpailuissa Glasgw'ssa hän oli 50 metrin rintauinnissa kahdeksas.
Stevensin ennätys 50 metrin rintauinnissa on pitkällä radalla (50 m) 27,06 ja lyhyellä radalla (25 m) 25,85. 100 metrin rintauinnissa hänen ennätyksensä ovat pitkällä radalla 1.01,27 ja lyhyellä radalla 57,96.
Stevens on opiskellut liiketaloutta Tennesseen yliopistossa. Hänen isänsä on britti ja äitinsä slovenialainen.
San Juan Copala

San Juan Copala on kylä Santiago Juxtlahuacan kunnassa Oaxacan osavaltiossa Meksikossa. Kylästä uutisointiin kansainvälisesti vuonna 2010 , jolloin ihmisoikeusaktivistit Jyri Jaakkola ja Alberta Cariño murhattiin paikallisen puolisotilaallisen Ubisort-joukkojen väijytyksessä. 
San Juan Copala asuu yksinomaisesti triqui-alkuperäiskansaa.
Rolling Stones Mobile Studio

Rolling Stones Mobile Studio on englantilaisen rockyhtye Rolling Stonesin omistama liikkuva äänitysstudio. Studio rakennettiin rekan takaosaan, jotta yhtye voisi mahdollisimman vaivattomasti äänittää monenlaisissa paikoissa. Studiorekan ylläpitokustannukset osoittautuivat varsin korkeiksi, joten Rolling Stones alkoi vuokrata sitä myös muille yhtyeille.
Rolling Stones Mobile Studion avulla äänitettiin mm. Deep Purplen kappale ”Smoke on the Water” (1972). Studiorekka jopa mainitaan kappaleen sanoituksessa.
Emil Tahirovič

Emil Tahirovič (s. 30. joulukuuta 1979 Krka) on slovenialainen rintauinnin EM-mitalisti. Hän edusti PK Triglav Kranj -seuraa.
Tahirovič sijoittui vuoden 2003 Barcelonan pitkän radan MM-kilpailuissa 50 metrin rintauinnissa seitsemänneksi ja karsiutui 100 metrillä välierissä. Saman vuoden Dublinin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän oli 100 metrin rintauinnissa kuudes. Madridin pitkän radan EM-kilpailuissa 2004 hän sijoittui 50 ja 100 metrin rintauinnissa kahdeksanneksi ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä kuudenneksi. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä 100 ja 200 metrin rintauinnissa sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Tahirovič saavutti Wienin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2004 pronssia 50 metrin rintauinnissa ajalla 27,17 ja sijoittui 100 metrin rintauinnissa neljänneksi. Montrealin pitkän radan MM-kilpailuissa 2005 hän oli seitsemäs 50 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä kahdeksas 100 metrin rintauinnissa. Saman vuoden Almerian Välimeren kilpailuissa hän saavutti kultaa 50 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia 100 metrin rintauinnissa. Kauden päätteeksi hän oli Triesten lyhyen radan EM-kilpailuissa 50 metrin rintauinnissa neljäs ja 100 metrillä viides.
Tahirovič sijoittui 50 metrin rintauinnissa viidenneksi Helsingin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2006. Hän karsiutui saman matkan välierissä Melbournen pitkän radan MM-kilpailuissa 2007. Hän saavutti 50 metrin rintauinnissa pronssia Rijekan lyhyen radan EM-kilpailuissa 2008 ajalla 26,66. Rooman pitkän radan MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 50 metrin rintauinnissa seitsemänneksi. Saman vuoden Pescaran Välimeren kilpailuissa hän saavutti 50 metrin rintauinnissa hopeaa.
Tahirovič sijoittui 50 metrin rintauinnin EM-kilpailuissa vuonna 2010 kuudenneksi pitkällä radalla Budapestissa ja viidenneksi lyhyellä radalla Eindhovenissa. Viimeisissä arvokilpailuissaan, Istanbulin lyhyen radan MM-kilpailuissa 2012, hän karsiutui 50 metrin rintauinnin välierissä.
Tahirovič ennätys 50 metrin rintauinnissa on pitkällä radalla (50 m) 27,19 ja lyhyellä radalla (25 m) 26,53 sekä 100 metrin rintauinnissa pitkällä radalla 1.00,84 ja lyhyellä radalla 58,73.
Joseph Christoph Kessler

Joseph Christoph Kessler (26. elokuuta 1800 Augsburg – 14. tammikuuta 1872 Wien) oli saksalainen pianisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.
Kessler opiskeli Wienissä ja opetti vuosina 1820–1826 pianonsoittoa Łańcutissa sekä Lvivissä. Hän asettui vuonna 1829 Varsovaan. Vuosina 1835–1855 hän asui ja työskenteli Lvivissä. Kesslerin tuotantoon kuuluu monia pianokappaleita, kuten nocturneja, etydejä ja kaksikymmentäneljä Frédéric Chopinille omistettua preludia (op. 31). Chopin itse omisti Kesslerille opuksen 28 preludinsa.
Mihály Tompa

Mihály Tompa (1817–1868) oli unkarilainen runoilija. Hän opiskeli Sárospatakin reformoidussa korkeakoulussa, jossa hän opiskeli sekä teologiaa että oikeustiedettä. Hänet kutsuttiin Gömörin komitaatin Bejen seurakunnan papiksi. Hän osallistui sotapappina Unkarin vapaussotaan 1848–1849. Hänet kutsuttiin 1849 Kelemérin ja vihdoin 1852 Hanvan kirkkoherraksi.
Tompa muodosti yhdessä aikalaistensa János Aranyn ja Sándor Petőfin kanssa loistavan runoilijakolmikon, joka uudisti unkarilaisen runouden asettaen sen kansanomaiselle ja kansalliselle pohjalle ja joka surujen ja koettelemuksien raskaina vuosina ylläpiti kansassa valoisan tulevaisuuden toiveita. Arany kertoi kansalleen loistavia tarinoita sen muinaisuudesta, Petöfi runoili rakkaudesta, vapaudesta ja isänmaasta, Tompa kirjoitti runoja tunteista, ihmiskohtaloista, synnyinmaasta ja luonnosta. Tompan runoilijaluonteelle ovat ominaisia syvämietteisyys, herkkätunteisuus, mielikuvitus ja lämminsydämisyys. Hänen sanontansa on omintakeinen ja kansanomainen.
Tompa pukee mielellään ajatuksensa vertauskuviin, niin kuin kuvatessaan isänmaansa kovaosaisuutta (esimerkiksi "Haikaralle") tai "Virágregékissä", (1854, 1856, 1868) ihmiskohtaloita. Hän kirjoitti myös iloisia tunnelmia, varsinkin eräissä humoristisissa kertomarunoissa ("Szuhay Mátyás", 1846). Hän julkaisi eläessään runokokoelmia, useimmat vuosina 1846–1867. Hänen ystävänsä Arany, Pál Gyulai, József Lévay ja Károly Szász julkaisivat postuumisti 1870 hänen kuusiosaiset kootut runoelmansa. Hän julkaisi myös saarnakokoelmia ja muuta hengellistä kirjallisuutta. 
Antologiassa "Unkarin lyyra: unkarilaista lyriikkaa keskiajalta nykyaikaan" on kaksi Toivo Lyyn suomentamaa Tompan runoa, Haikaralle ja Kuistillani.
Honor 6C

Honor 6C on Huawein huhtikuussa 2017 julkaisema matkapuhelin, joka kuuluu Honor-tuoteperheeseen.
Ominaisuudet.
Näyttö.
Puhelimessa on viiden tuuman näyttö, jonka resoluutio on 1 280 × 720 pikseliä. Näytössä on noin kuusitoista miljoonaa väriä. 
Akku.
Lisäksi siinä on 3 020 milliampeeritunnin akku, joka ei ole käyttäjän helposti vaihdettavissa.
Kamerat.
Puhelimessa on kaksi kameraa: yksi takana ja yksi edessä. Takakamerassa on kolmetoista megapikseliä ja sen valotusaukko on F2.2. Sillä voi ottaa videoita, joiden resoluutio voi olla maksimissaan 1 920 × 1 080 pikseliä. Etukamerassa on viisi megapikseliä. 
Muisti.
Puhelimessa on kolme gigatavua RAM-muistia ja 32 gigatavua flash-muistia. Siinä on microSDXC-muistikorttipaikka maksimissaan 128 gigatavua muistikortille.
Muuta.
Puhelin on tehty alumiinista, siinä on sormenjälkilukija ja 3,5 millimetrin kuulokeliitäntä. Se on saatavilla kullan, harmaan tai hopeanvärisenä. 
Lähteet.
¨
Paavo Kesäniemi

Paavo Kesäniemi, sukunimi aik. "Kiljander" (31. heinäkuuta 1879 Nilsiä – 3. heinäkuuta 1940 Jyväskylä) oli suomalainen voimistelunopettaja ja kirjallisuuden suomentaja.
Kesäniemen vanhemmat olivat seminaarinlehtori Ludvig Gabriel Kiljander (Kesäniemi) ja Alma Constance Bergholm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 Jyväskylän lyseosta ja suoritti voimistelunopettajatutkinnon 1905.
Kesäniemi oli voimistelunopettajana Oulun suomalaisessa yhteiskoulussa 1906–1911 ja Joensuun yhteiskoulussa 1911–1917. Viimeksi hän oli Jyväskylän lyseon voimistelun ja terveysopin nuorempana lehtorina 1917–1940.
Paavo Kesäniemi oli naimisissa 1918–1937 Elin Alexandra Salomaan (k. 1937) kanssa.
Suomennoksia.
Nimimerkillä "P. K.":
Johan Teodor Durchman

Johan Teodor (Teja) Durchman (13. heinäkuuta 1852 Helsinki – 3. tammikuuta 1927 Tampere) oli suomalainen insinööri, yritysjohtaja ja valtiopäivämies. 
Theodor Durchmanin vanhemmat olivat lääninrovasti Josef Wilhelm Durchman ja Emma Charlotta Reuter ja puoliso vuodesta 1881 Sigrid Aminoff. Durchman tuli ylioppilaaksi 1872 ja valmistui insinööriksi 1877, minkä jälkeen hän opiskeli vielä siltarakennusta Stuttgartissa 1878–1880. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin vielä myöhemminkin. Durchman toimi Tampereen pellavatehtaan teknillisenä johtajana 1882–1907, Leppäkosken paperitehtaan isännöitsijänä 1907–1909 ja Killinkosken tehtaitten toimitusjohtajana vuodesta 1909. Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1885–1890 ja 1892. Durchman oli porvarissäädyssä Tampereen edustaja valtiopäivillä 1904–1905. 
Lääkäri Nils Durchman oli Johan Teodor Durchmanin veli.
Lsjbot

Lsjbot on Internet-tietosanakirja Wikipediaa muokkaava automaattinen ohjelmisto eli botti, jonka avulla voidaan tuottaa lyhyitä tietosanakirja-artikkeleita. Botin on kehittänyt alun perin Sverker Johansson ruotsinkielistä Wikipediaa varten. Botti loi artikkeleita pääasiassa eliöistä sekä maantieteellisistä kohteista, kuten joista, padoista ja vuorista.
Ruotsinkielisen Wikipedian käyttäjäsivunsa mukaan Lsjbot toimi aiemmin ruotsin-, warayn- ja cebuanonkielisissä Wikipedioissa. Lsjbotin luomia artikkeleita on 80–99 prosenttia kyseisten kieliversioiden kokonaisartikkelimäärästä.
Historia.
Botti on vuoden 2014 heinäkuuhun mennessä luonut 2,7 miljoonaa artikkelia, joista kaksi kolmasosaa on cebuanonkielisessä (Johanssonin vaimon äidinkieli) Wikipediassa ja yksi kolmasosa on ruotsinkielisessä Wikipediassa. Botti voi luoda jopa 10 000 artikkelia päivässä.
Kesäkuun 15. päivä vuonna 2013 ruotsinkielinen Wikipedia ylitti järjestyksessä kahdeksantena kieliversiona miljoonan artikkelin rajan. Miljoonas artikkeli oli Lsjbotin luoma, ja kyseisen botin luomia artikkeleita oli 454 000: lähes puolet ruotsinkielisen Wikipedian artikkeleista. Lsjbotin ansiosta ruotsinkielisestä Wikipediasta tuli myös toinen kahden miljoonan artikkelin rajan saavuttanut kieliversio. Ainoastaan englanninkielisessä Wikipediassa oli sillä hetkellä enemmän artikkeleita.
Helmikuussa 2020 "Vice"-verkkojulkaisussa kerrottiin Lsjbotin olevan vastuussa yli 24 miljoonasta kaikista cebuanonkieliseen Wikipediaan tehdyistä 29,5 miljoonasta muokkauskerrasta. Cebuanonkielisen Wikipedian 35 aktiivisimmasta muokkaajasta ainoastaan viisi oli ihmisiä, eikä ihmisiä ollut ollenkaan kymmenen aktiivisimman muokkaajan joukossa. Lsjbot ei kuitenkaan enää tee uusia artikkeleita cebuanon-, ruotsin-, eikä waraynkielisiin Wikipedioihin. Sverker Johanssonin mukaan lopettamispäätös johtui "mielipideilmapiirin muuttumisesta" ruotsinkielisen Wikipedian yhteisössä sekä siitä, että waraynkielisen Wikipedian muokkaajat eivät päässeet yhteisymmärrykseen automaattisesti luotujen artikkeleiden mielekkyydestä.
Mediassa.
Kriitikoiden mukaan botin luomista artikkeleissa ei ole mielekästä sisältöä ja niistä puuttuu inhimillinen kädenjälki. "Sydney Morning Herald" -sanomalehdessä bottia verrattiin Phil Parkeriin, väitetysti historian tuottoisimpaan kirjailijaan, joka on julkaissut yli 85 000 kirjaa, joista jokainen on kirjoitettu tietokoneiden avustuksella alle tunnissa. "Popular Science" -julkaisussa bottia verrattiin Associated Press -uutistoimiston heinäkuussa 2014 esittelemään hankkeeseen uutisartikkeleiden kirjoittamisesta bottien avulla. Johansson vastasi kritiikkiin toteamalla, että jos artikkeleita ei luoda botilla, niitä kirjoittavat pääasiassa "nuoret, valkoihoiset ja miespuoliset nörtit" ja ne käsittelevät asioita miesten näkökulmasta.
Brooklyn Borough Hall

Brooklyn Borough Hall on rakennus New Yorkin borough Brooklynissä. Rakennus toimi Brooklynin kaupungintalona vuodesta 1848 vuoteen 1896, jolloin Brooklyn liitettiin New Yorkin kaupunkiin.
Historia.
Brooklynistä tuli hallinnollisesti oma kaupunkinsa vuonna 1834 ja kaupungintalon suunnittelu alkoi vuonna 1835. Rakennuksen suunnitelmasta käydyn kisan voitti arkkitehti Calvin Pollard uuskreikkalaisella rakennuksellaan. Rakennustöitä hidasti kaupungin tukala taloudellinen tila vuoden 1837 paniikin johdosta. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1836, mutta ne jouduttiin keskyttämään rakennuksen perustusten valmistumisen jälkeen.
Rakennustyöt jatkuivat vasta 1840-luvun alussa. Arkkitehti Gamaliel King oli palkattu laatimaan rakennuksen uusi suunnitelma New Yorkin osavaltion rahoitettua hanketta vuonna 1845. Kingin suunnitelma oli yksinkertaistettu versio Pollardin aikaisemmasta rakennuksesta. Siihen kuului kuitenkin sittemmin tunnetuksi tulleet portiikki ja puinen kupoli. Rakennus tehtiin marmorista. Rakennus avattiin vuonna 1848.
Kupoli ja osa rakennuksen sisätiloista tuhoutuivat tulipalossa vuonna 1895. Kupolin tilalle tehtiin uusi Vincent Griffithin suunnittelema valurautainen kupoli vuonna 1898. Samana vuonna Brooklynin kaupunki liitettiin New Yorkin kaupunkiin. Entisestä kaupungintalosta tuli uuden New Yorkin Brooklynin borough’n talo. Entinen kaupunginvaltuuston sali muutettiin oikeussaliksi, jonka uusbarokkiset tilat laati arkkitehti Axel Hedman vuonna 1902. Conklin Rossant teki sittemmin restaurointityöt, jotka valmistuivat vuonna 1989.
Josef Klapuch

Josef Klapuch (10. helmikuuta 1906 Zbyslavice, Itävalta-Unkari – 18. joulukuuta 1985 Praha, Tšekkoslovakia) oli Tšekkoslovakiaa edustanut painija, joka saavutti Berliinissä 1936 vapaapainissa olympiahopeaa. Ammatiltaan hän oli poliisi esiintyen poliisiin liittyvissä tšekkielokuvien cameoroolissa.
Kaivostyöläisestä poliisiksi.
Klapuch kasvoi kaivostyöläisperheessä ja oli töissä itsekin kaivoksessa kaksi vuotta. Sen jälkeen hän työskenteli lihakauppiaana. Samaan aiakaan hän harrasti urheilua päälajeinaan painonnosto ja paini, joista paini nousi hänen ykköslajikseen. Painiuransa aikana hän siirtyi Prahaan poliisiksi edustaen paikallista poliisien urheiluseuraa. Hän kilpaili niin kreikkalais-roomalaisen kuin Vapaapainin raskaassa sarjassa. Hänen painiuransa kesti 10 vuotta eli 1920-luvun lopulta 1930-luvun lopulle päättyen maailmansodan syttymiseen. 
Painiura.
Josef Klapuch esiintyi EM-kisoissa ensi kerran vuoden 1934 kreikkalais-roomlaisen painissa Roomassa sijoittuen neljänneksi kahdella voitolla ja kahdella tappiolla eli tappioilla Saksan Kurt Hornfischerille ja Ruotsin Rudolf Svenssonille. Myöhemmin käydyissä vapaapainin kisoissa Tukholmassa hän otti hopeaa voitolla Suomen Hjalmar Nyströmistä ja tappiolla mestarille Ruotsin Thure Sjöstedtille. Seuraavan vuoden 1935 EM-kisoihin hän osallistui Brysselissä vapaapainiin, jossa jälleen tuli neljäs sija Sveitsin Karl Hegglinin voittaessa mestaruuden. 
Vuoden 1936 Berliinin olympialaisissa Klapuch osallistui molempiin painimuotoihin. Ensin painitussa vapaassa hän eteni kolmella voitolla Belgian Léon Charlierista, Saksan Georg Gehringistä ja Ruotsin Nils Åkerlindhistä loppuotteluun, jossa vastassa oli Viron Kristjan Palusalu. Ottelu päättyi Palusalun voittoon eli Klapuch saavutti olympiahopeaa. Yhden välipäivän jälkeen alkoi kreikkalais-roomalainen paini, jossa hän otti voiton Latvian
Alberts Zvejnieksista, mutta koki tappiot Italian Aleardo Donatille ja Saksan tulevalle pronssimitalisti Hornfischerille. Olympiavoitto meni tässäkin painimuodossa Viron Palusalulle. 
Olympiavuoden jälkeen keväällä 1937 käytiin kreikkalais-roomalaisen painin EM-kisat Pariisissa. Niissä Klapuch eteni voitoilla Saksan Gehringistä, Unkarin Gyula Bóbisista ja Latvian Edvīns Bietagsista mitaliotteluihin, joissa tuli tappiot Ruotsin John Nymanille ja jälleen Viron Palusalulle. Näin saavutuksena oli kreikkalais-roomalaisen painin raskaansarjan EM-pronssi. Syksyllä Münchenissä käydyissä vapaapainin EM-kisoissa menestys ei ollut yhtä hyvä kuin keväällä Pariisissa, sillä tuloksena oli voitto Saksan Hornfischeristä ja sen jälkeen tappiot Ruotsin Åkerlindhille ja Sveitsin Willy Lardonille.
Seuraavana vuonna käynnistyneet poliittiset kriisit Tšekkoslovakiassa päättivät Klapuchin painiuran.
Ura elokuvanäyttelijänä.
Elokuvantekijät käyttivät hänen hahmoaan erityisesti poliisin rooleissa. Elokuvat, joissa Josef Klapuch esiintyi, olivat:
Pennsylvanian hiilikaivostyöläisten lakko 1902

Pennsylvanian hiilikaivostyöläisten lakko vuonna 1902 oli itäisen Pennsylvanian kaivosalueilla järjestetty lakko, jossa työläiset vaativat parempaa palkkaa ja työoloja sekä lyhyempää työaikaa ja ammattiliiton tunnustamista neuvotteluosapuoleksi. Lakon järjesti United Mine Workers of America -&amp;NoBreak;liitto. Lakko kesti 163 päivää toukokuusta lokakuuhun, ja siihen osallistui yli työläistä. Lakko olisi pitempään jatkuessaan voinut tyrehdyttää lämmityspolttoaineena käytetyn antrasiitin toimitukset Yhdysvaltain suurkaupunkeihin, mutta presidentti Theodore Rooseveltin hallinto teki sovintoesityksen, jolla palkkoja nostettiin ja työaikaa lyhennettiin kymmenestä tunnista yhdeksään tuntiin. Roosevelt harkitsi kaivosten kansallistamista, jolloin niiden toiminta olisi otettu Yhdysvaltain armeijan valvontaan.
Janhvi Kapoor

Janhvi Kapoor (s. 6. maaliskuuta 1997 Mumbai, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Opiskeltuaan näyttelemistä Lee Strasberg Theatre and Film Institutessa Kaliforniassa, hän teki elokuvadebyyttinsä kaupallisesti menestyneessä romanttisessa draamassa "Dhadak" vuonna 2018. Seuraavaksi hän näytteli Netflix-elokuvissa "Ghost Stories" ja "" (2020), joista jälkimmäisestä hän sai hyviä arvosteluja ja ensimmäisen parhaan naispääosan Filmfare Awards -ehdokkuutensa.
Perhe.
Janhvi Kapoor on näyttelijä Sridevin ja elokuvatuottaja Boney Kapoorin vanhempi tytär. Hänellä on nuorempi sisar, näyttelijä Khushi Kapoor sekä velipuoli, näyttelijä Arjun Kapoor ja sisarpuoli Anshula Kapoor isänsä ensimmäisestä avioliitosta. Näyttelijät Anil Kapoor ja Sanjay Kapoor ovat hänen setiään.