tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Suomen Pöytätennisliitto

Suomen Pöytätennisliitto on vuonna 1938 perustettu suomalaisen pöytätenniksen kattojärjestö.
Pöytätennisliiton perustamiseksi kutsuttiin helmikuussa 1938 Helsinkiin koolle suunnittelukokous, jonka tuloksena 20 seuran edustajat osallistuivat liiton perustamiskokoukseen 27. huhtikuuta 1938. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin liikemies Bruce Campbell. Ensimmäinen virallisesti liittoon liittynyt seura oli Helsingin Pöytätenniskerho. Jo 6. huhtikuuta 1938 Suomi pelasi Tallinnassa Viroa vastaan ensimmäisen maaottelunsa, jonka Viro voitti 5–0. Ensimmäisessä kotikentällä pelatussa maaottelussa vastustajana oli Latvia 7. marraskuuta 1938, ja tämänkin ottelun Suomi hävisi pistein 0–5. Ensimmäiset viralliset Suomen-mestaruuskilpailut liitto järjesti marraskuussa 1938 Balderin salissa, Aleksanterinkadulla, Helsingissä. A-luokan Suomen-mestaruudet jaettiin miesten kaksinpelissä, naisten kaksinpelissä, miesten nelinpelissä ja sekanelinpelissä.
Suomen Pöytätennisliitto on vuodesta 1980 järjestänyt vuosittain Finlandia Open -turnauksen, joka on vuodesta 1981 ollut kansainvälinen tapahtuma.
Suomen Pöytätennisliitto järjesti vuonna 2015 Tampereella veteraanien Euroopan-mestaruuskilpailut, joihin osallistui 1 830 pelaajaa.
Liiton puheenjohtajana ovat pisimpään toimineet Curt Åkerberg vuosina 1953–1966 ja Esa Ellonen 1975–1989. Vuodesta 2014 puheenjohtajana on ollut Esko Heikkinen. Suomen edustajina Kansainvälisen pöytätennisliiton valtuustossa (nykyisin Board of Directors) ovat olleet Esa Ellonen vuosina 1984–1989 ja Sonja Grefberg vuodesta 2017 sekä Euroopan pöytätennisliiton hallituksessa Ellonen vuosina 1980–1988 ja Grefberg vuodesta 2013.
Talous.
Suomen Pöytätennisliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 765 500 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2023 lähtien 123 000 euroa.
Zafarullah Khan Jamali

Zafarullah Khan Jamali (1. tammikuuta 1944 – 2. joulukuuta 2020) oli pakistanilainen poliitikko ja diplomaatti. Hän toimi Pakistanin pääministerinä 2002–2004.
Jamali aloitti poliittisen uransa kotimaakunnassaan Balochistanissa, missä hänet valittiin provinssin parlamenttin vuonna 1977. Kun Muslimiliitto hajosi vuonna 1999, hänestä tuli Muslimiliiton (Q)-osan pääsihteeri, ja vuonna 2002 hänet valittiin pääministeriksi. Yhteistyö presidentti Pervez Musharrafin kanssa päättyi puolitoista vuotta myöhemmin. 
Vuonna 2013 Jamali liittyi Nawaz Sharifin Pakistanin Muslimiliitto (N)-puolueeseen. Vuonna 2018 Jamali liittyi Imran Khanin johtamaan Pakistan Tehreek-e-Insaf -puolueeseen. Hän sanoi Muslimiliiton aatteen kadonneen puolueen jatkuvassa pirstaloitumisessa.
Jamalilla oli vaimo, neljä poikaa ja tytär. Hän pelasi maahockeytä maajoukkuetasolla.
Samsung Galaxy A40

Samsung Galaxy A40 on Samsungin 10. huhtikuuta 2019 julkaisema älypuhelin. Siinä on esiasennettuna Android 9.0 Pie -käyttöjärjestelmä.
Laitteessa on 5,9 tuuman näyttö ja kahdeksanydinprosessori. Tallennustilaa on 64 gigatavua ja keskusmuistia neljä gigatavua. Puhelimessa on kaksi takakameraa, joista toinen on 16 megapikselin pääkamera ja toinen viiden megapikselin ultralaajakulmakamera. Etukamerana on 25 megapikselin kamera. Laitteessa on 3 100 milliampeeritunnin akku ja se tukee enintään 512 gigatavun microSD-kortteja. Siinä on lisäksi sormenjälkitunnistin.
Samsung Galaxy A50

Samsung Galaxy A50 on Samsungin 15. maaliskuuta 2019 julkaisema älypuhelin. Siinä on esiasennettuna Android 9.0 Pie -käyttöjärjestelmä.
Laitteessa on 6,4 tuuman näyttö ja kahdeksanydinprosessori. Tallennustilaa on 128 gigatavua ja keskusmuistia on 4 gigatavua. Sen takakamera on 25, 8 ja 5 megapikselin kolmoiskamera ja etukamera on 25 megapikselin kamera. Laitteessa on 4 000 milliampeeritunnin akku ja se tukee enintään 512 gigatavun microSD-kortteja. Siinä on lisäksi näytönalainen sormenjälkitunnistin.
Pikkukirjanpainaja

Pikkukirjanpainaja ("Ips duplicatus") on kaarnakuoriaisten alaheimoon ja kirjanpainajien sukuun kuuluva laji. Pikkukirjanpainajan aikuiset ovat pieniä, pituudeltaan 2,8-4 mm pitkiä, sylinterimäisiä, tummanruskeita, kiiltäviä ja karvaisia. Pikkukirjanpainaja muistuttaa kirjanpainajaa ja kiiltokirjanpainajaa, mutta on niitä huomattavasti harvinaisempi laji. Pikkukirjanpainajan poikkeaa edellä mainituista, sillä sen peräkuoppa on hieman erilainen; toinen ja kolmas hammas ylhäältä lukien muodostavat kaksoishampaan.
Pikkukirjanpainaja iskeytyy pääasiassa heikentyneiden kuusten ohuen kuoren alle ja joskus myös mäntyihin vioittaen puun runkoja 2-4 emokäytävällä, joiden leveys on 1,5-2,0 mm. Pikkukirjanpainajan käytävät kaarnan alla heikentävät puun nestevirtauksia aiheuttaen ajan mittaan puun kuivumisen. 
Pikkukirjanpainaja on sekundaarinen tuhonaiheuttaja eli se iskeytyy heikentyneisiin puihin. Pikkukirjanpainaja viihtyy pystypuiden lisäksi myös tuulenkaadoissa, kuorellisessa puutavarassa sekä lumen murtamissa puissa. Pikkukirjanpainaja on Suomessa melko harvinainen laji ja metsätuholaisena sillä on vähäinen merkitys. Lajia esiintyy osassa Kiinaa ja Euroopassa.
Keskeinen pikkukirjanpainajien torjuntakeino on kuorellisen puutavaran ja tuulenkaatojen kuljettaminen metsästä pois ajoissa ennen hyönteisten lisääntymistä, sillä se käyttää niitä lisääntymiseensä.
Pikkukirjanpainajan parveilu alkaa päivälämpötilan noustua +18 asteeseen. Lajin muna- ja toukkavaihe kestää vajaan kaksi kuukautta, jonka jälkeen alkaa lyhyt kotelovaihe. Uusia aikuisia alkaa ilmestyä puun rungoista Etelä-Suomessa heinäkuun lopulla ja Pohjois-Suomessa elokuun alkupuolella. Suurin osa pikkukirjanpainajista talvehtii karikkeessa.
Pikkukirjanpainajan luontainen saalistaja on isomuurahaiskuoriainen ("Thanasimus formicarius"). Lajia voi pyydystää myös pyyntipuilla ja tuoksuansoilla. Tuoksuansat houkuttelevat feromonien avulla kirjanpainajayksilöt vesiastiaan, johon ne hukkuvat.
Adirondack Red Wings

Adirondack Red Wings on entinen jääkiekkoseura, joka toimi Glens Fallsin kaupungissa New Yorkin osavaltiossa. Se perustettiin vuonna 1979 ja lakkautettiin vuonna 1999. Seura toimi koko olemassaolonsa ajan NHL-seura Detroit Red Wingsin farmiseurana. Vastaavasti ECHL-liigassa pelannut Toledo Storm oli sen yhteistyökumppani alemmassa sarjassa.
Adirondack Red Wingsin edeltäjä Detroitin farmiseurana oli Virginian Norfolkissa vuosina 1972–1975 pelannut Virginia Wings. Sykystä 1999 kevääseen 2002 Detroit Red Wingsillä oli yhteinen farmijoukkue Anaheim Ducksin kanssa Cincinnatissa.
Vuosina 1936–1940 Adirondack Red Wings -niminen seura pelasi silloisessa International-American Hockey Leaguessa.
Church of St Helen and St Giles

Church of St Helen and St Giles on kirkko ja ainoa keskiajalta peräisin oleva rakennus Haveringin kaupunginosassa, Lontoossa.
Kirkon länsipäädyssä neliömäisellä jalustalla seisova kastemalja.
Sairaalamikrobiologi

Sairaalamikrobiologi on kliinisen mikrobiologian ja infektiotautien laboratoriodiagnostiikan ammattilainen ja nimikesuojattu terveydenhuollon ammattihenkilö. Päteviä sairaalamikrobiologeja on Suomessa 58 (6/2019) ja lisäksi muutama sairaalamikrobiologiksi erikoistuva mikrobiologi.
Valtaosa sairaalamikrobiologeista työskentelee kunnallisissa tai yksityisissä kliinisen mikrobiologian laboratorioissa, mutta lisäksi heitä toimii mm. terveyden ja hyvinvoinnin laitoksessa, diagnostiikka-/lääkeyrityksissä ja tutkimustyössä. Usein työtä tehdään yhteistyössä bioanalyytikoiden (laboratoriohoitajien), kliinisen mikrobiologian erikoislääkäreiden ja infektiolääkäreiden kanssa.
Työ.
Sairaalamikrobiologin työnkuva vaihtelee paljon eri työpaikoissa. Isommissa laboratorioissa voidaan erikoistua suppeampaan erikoisalaan, kuten virologiaan, immunologiaan, parasitologiaan tai mykologiaan, kun taas joissakin laboratorioissa sairaalamikrobiologin vastuulla voi olla koko laboratorion toiminta.
Sairaalamikrobiologin työhön voi kuulua:
Sairaalamikrobiologit Suomessa.
Sairaalamikrobiologien ammattikunta muodostui Suomeen 1980-luvulla USA:n ja Englannin mallien pohjalta. Vuodesta 2008 alkaen sairaalamikrobiologien erikoistumiskoulutus on ollut Helsingin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan alaista koulutusta.
Koulutus.
Peruskoulutuksena on yliopistossa suoritettu maisterin, lisensiaatin tai tohtorin tutkinto mikrobiologia pääaineena. Käytännössä peruskoulutus on Mikrobiologian ja mikrobibiotekniikan maisteriohjelma (filosofian maisteri), jota järjestetään vain Helsingin yliopistossa.
Peruskoulutuksen jälkeen erikoistutaan sairaalamikrobiologiksi 4 vuotta kestävässä toimipaikkakoulutuksessa eli työskentelemällä ohjatusti kliinisen mikrobiologian laboratoriossa. Erikoistumisen aikana suoritetaan pätevyyskuulustelu. Erikoistumisen voi aloittaa, kun saa nimityksen erikoistuvan mikrobiologin toimeen, jossakin kliinisen mikrobiologian laboratoriossa. Erikoistumistoimia on Suomessa noin 2-4. Kouluttajana voi toimia sairaalamikrobiologi tai kliinisen mikrobiologian erikoislääkäri. Tämän lisäksi tulee ilmoittautua Helsingin yliopistoon sairaalamikrobiologikoulutukseen. Erikoistumiseen liittyy lisensiaatin tai tohtorin tutkinnon suorittaminen, mikäli sitä ei ole aiemmin suoritettu.
Sairaalamikrobiologien yhdistys.
Suurin osa Suomen sairaalamikrobiologeista ja kliinisen mikrobiologian alalla toimivista mikrobiologeista kuuluu Suomen Sairaalamikrobiologit ry:hyn. Yhdistys kokoontuu sääntömääräisiin kokouksiin kaksi kertaa vuodessa ja järjestää lisäksi jäsenilleen koulutuspäiviä.
Tsupukka

Tsupukka (karjalan "čupukka" &lt; "čuppu", nurkka, kulma) on Karjalasta peräisin oleva nelinkerroin taitettu piirakka, joka syödään smetanan tai voisulan kanssa. Kaura- ja vehnäjauhoista ja mahdollisesti ohrajauhoista tehdystä löysästä, ohukaistaikinan kaltaisesta taikinasta paistetaan ohut kuori. Paistaminen tapahtuu voilla voidellulla varrettomalla paistinpannulla eli riehtilällä. Kuori paistetaan vain toiselta puolelta ja sen paistamattomalle puolelle levitetään riisi- tai mannapuuroa piirakan täytteeksi. Kuori käännetään kahdesti toisen puolikkaan päälle, jolloin valmiin tsupukan muodoksi tulee ympyrän neljännes. Ennen tarjoilua tsupukka tavallisesti valellaan voisulalla.
Alkuruoka

Alkuruoka eli alkupalat on aterian ensimmäinen, ennen pääruokaa tarjottava ruokalaji. Se on kevyt ja tavallisesti kylmä, mutta voi olla joskus myös lämmin ruoka. Tyypillinen alkuruoka on esimerkiksi kalaa, täytetyt kananmunat, katkaravut, leikkeleet, mätiä, salaatit tai vihannekset. Keitto on usein päivällisen alkuruokana. Alkuruokaa tarjotaan yleensä pieni annos, jolla herätellään ruokahalua valmistauduttaessa lämpimän pääruokalajin nauttimiseen.
Historia.
Alkuruoka on konseptina esiintynyt lähes jokaisessa sivilisaatiossa kautta aikojen. Yksi ensimmäisistä kirjoitetuista maininnoista alkuruoasta on 300-luvun alkupuolelta ennen ajanlaskun alkua. Ateenalaisten kerrottiin valmistavan buffet-tyylisiä alkupalapöytiä juhliinsa.
Euroopassa keskiajalla juhlissa asetettiin tarjolle useampi ruokalaji samaan aikaan. Palvelijat kantoivat pöytään sitä, mitä juhlija valitsi. Ruokaisa keitto tarjoiltiin yhdessä suuressa kulhossa, josta vieraat söivät jokainen omalla lusikallaan.
Viimeistään 1700-luvulle tultaessa ruoka jaoteltiin kolmeen ryhmään: alkuruokaan, pääruokaan ja jälkiruokaan. Alkuruokana suosittua oli keitot ja kala tai jokin muu kevyt ruoka. Alkuruokaa seuranneessa pääruoassa tarjoiltiin kontrastina isoja paloja lihaa.
1800-luvulla tarjoilut olivat erillisellä sivupöydällä, josta ne tarjoiltiin vieraille. Syötävän määrä oli pienempi, mutta lajivalikoima suurempi. Keitto oli nyt erityisen suosittu alkuruoka, sillä se sammutti pahimman nälän, jotta väki jaksoi hyvillä mielin istua pääruoankin läpi.
Sanan englanninkielinen termi "appetizers" keksittiin lähes yhtä aikaa Amerikassa, sekä Englannissa 1860-luvulla. Se oli maailmanlaajuinen vastine Ranskan "hors d'oeuvre":lle. Hienostuneeseen ateriaan saattoi 1890-luvulla sisältyä sekä Englannin appetizers, että Ranskan hors d'oeuvre.
Ratsastajapatsas

Ratsastajapatsas on ratsun selässä olevaa henkilöä ja hänen hevostaan kuvaava monumentaaliveistos, joita on valmistettu sekä kivestä hakkaamalla että pronssista valamalla. Tällaista patsasta on pidetty erittäin suurena kunnianosoituksena patsaan esittämää henkilöä kohtaan. Siksi ratsastajapatsaita on pystytetty lähinnä hallitsijoille ja sotasankareille.
Ratsastajapatsaita on valmistettu antiikin ajoista lähtien. Niiden varhainen ilmentymä on kreikkalaisten kilparatsastajaveistokset ja Kreikasta on peräisin myös tällaisten patsaiden muotokuvamaisuus. Rooman valtakunnassa tehtiin satoja ratsastajapatsaita kivestä ja kullatusta pronssista, joista vain muutama on säilynyt 2000-luvulle. Barokista alkaen tämän tyyppisiä veistoksia on pystytetty kaupunkien avoimille paikoille ruhtinaiden kunniaksi niin, että ne ovat liittyneet oleellisesti kaupunkikuvaan. Kansallisvaltioiden tarve kunnioittaa sankareitaan loi 1800-luvulla ratsastajapatsaiden suosion huipentuman ja tavan kuvata henkilö oman ajan varustuksessa, eikä kohteena enää olleet menneen ajan sankarit. Myöhäinen esimerkki tällaisesta on 1960 pystytetty Marsalkka Mannerheimin ratsastajapatsas Helsingissä. Suomessa ei ollut vuonna 1936 ainoatakaan julkista ratsastajapatsasta.
Esimerkkejä ratsastajapatsaista ovat seuraavat
Max Syring

Max Syring (20. elokuuta 1908 Reuben – 14. huhtikuuta 1983 Hampuri) oli saksalainen yleisurheilija. Hän kilpaili 1930-luvulta aina 1950-luvun alkuun asti ja sen jälkeen toimi valmentajana. Hänen paras saavutuksensa oli Pariisin vuoden 1938 EM-kisojen 10 000 metrin pronssimitali.
Max Syring nousi kansalliselle tasolle Saksassa 1930-luvun alussa. Syksyllä 1931 hän saavutti ensin 10 000 metrillä Saksan ennätyksen 31.26,8 ja vähän myöhemmin 5 000 metrin ennätyksen 14.49,6. Molemmissa juoksuissa Syring sijoittui toiseksi voittajana ollessa legendaarinen Paavo Nurmi. Seuraavana vuonna hän voitti niin 5 000 kuin 10 000 metrin Saksan mestaruudet ja valittiin näin Saksan edustajaksi Los Angelesin vuoden 1932 kisoihin. Hänen sijoituksensa Los Angelesissa olivat 10 000 metrillä viides ajalla 31.35,0 ja 5 000 metrillä kuudes ajalla 14.59,0. Syring oli sen jälkeen Saksan ehdoton kestävyysjuoksun ykkösnimi. Hän voitti vuoteen 1943 mennessä seitsemän 5 000 metrin ja kuusi 10 000 metrin mestaruutta.
Seuraavina vuosina Syring oli Saksan paras pitkänmatkan juoksija. Hän voitti joka vuosi 1930-luvun lopulle asti Saksan mestaruuksia. Vuoden 1934 Torinon EM-kisoissa hän keskeytti 10 000 metrillä ja karsiutui Berliinin vuoden 1936 olympialaisten 5 000 metrin loppukilpailusta. Vuoden 1938 EM-kisojen 10 000 metrillä Syring saavutti sitten parhaan kansainvälisen menestyksensä sijoittumalla kolmanneksi Suomen Ilmari Salmisen ja Italian Giuseppe Beviacquan jälkeen.
Toisen maailmansodan aikana kilpailut loppuivat talven 1942 ja 1943 aikana. Vasta sodan jälkeen kesällä 1946 oli mahdollista kilpailla, ja hän jatkoi uraansa kotiseudullaan Wittenbergissä uuden itäsaksalaisen paikallisen urheiluseuran SG Lokomotive Wittenbergin riveissä, seuran aiempi nimi oli ollut SG Wittenberg. Vielä vuonna 1952 Syring saavutti Itä-Saksan mestaruuskisoissa pronssia 5 000 metrillä ja hopeaa 10 000 metrillä.
Kaikkiaan Max Syring edusti Saksaa 30 yleisurheilumaaottelussa ja vielä sodan jälkeen Itä-Saksaa yhdessä maaottelussa. Parhaat tuloksensa Syring saavutti 5 000 metrillä vuonna 1939 ajalla 14.39,0 ja 10 000 metrillä vuonna 1940 ajalla 30.06,6.
Syring jatkoi uransa jälkeen valmennustehtävissä SC Lokomotive Leipzigissa, jossa hänen menestynein valmenettavansa oli Klaus Richtzenhain. Vuonna 1956 Syring muutti Länsi-Saksan puolelle Hampuriin, jossa hän työskenteli myyntitehtävissä ja toimi vapaa-ajallaan Hamburger SV:n yleisurheilujaoston tehtävissä.
Back in the Ring

 __EISISLUETT__
Back in the Ring on hollantilaisen heavy metal -yhtyeen Vengeancen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 23. kesäkuuta 2006. 
Tällä levyllä yhtye palasi lähes kymmenen vuoden levytystauolta. Levyllä soittavat laulaja Leon Goewien kanssa basisti Barend Courbois, kitaristi Peter Bourbon ja rumpali Hans in ’t Zandt. 
Vierailevina kitaristeina levyllä esiintyvät yhtyeessä aiemmin soittanut kitaristi Arjen Lucassen kappaleessa ”Captain Moonlight” sekä Acceptin kitaristi Wolf Hoffmann kappaleessa ”Mind Over Matter”. Michael Eurich soittaa rumpuja kappaleessa ”Rip It Off”. Muita vierailijoita olivat taustalauluja laulanut Mat Sinner ja Michael Voss koskentinsoittimissa.
Juhana nuorempi

Juhana nuorempi (18. huhtikuuta 1589 Uppsala – 5. maaliskuuta 1618 Bråborg, Itä-Götanmaa) oli Ruotsin prinssi, kuningas Juhana III:n poika ja kuningas Sigismundin velipuoli. Hän oli vuosina 1590–1604 Suomen ja vuodesta 1606 Itä-Götanmaan herttua.
Herttua Juhanan vanhemmat olivat kuningas Juhana III ja tämän toinen puoliso kuningatar Gunilla Bielke. Lapsesta saakka sairaalloiselle Juhanalle ei kaavailtu merkittävää asemaa, mutta hänelle annettiin yksivuotiaana vuonna 1590 isälleen aikanaan kuulunut Suomen herttuan arvo. Hän oli viimeinen tätä arvonimeä käyttänyt henkilö, mutta ei missään vaiheessa hallinnut Suomea läänityksenään. Hän sai samalla myös Ahvenanmaan ja Bråborgin kreivin arvot.
Juhana menetti jo lapsena molemmat vanhempansa ja jäi valtataistelun jalkoihin. Kuninkaaksi tuli hänen setänsä Kaarle IX, joka näki hänessä mahdollisen kilpailijan, sillä Juhana oli kruununperimyksessä Kaarlen edellä. Vuoden 1604 Norrköpingin valtiopäivillä 15-vuotias Juhana painostettiin kieltäytymään kuninkuudesta sekä luopumaan Suomen herttuan arvosta. Hänelle annettiin sen sijaan vähemmän tärkeä Itä-Götanmaan herttuakunta. Juhana vahvisti kieltäytymisensä Ruotsin kruunusta, kun Kaarle IX:n kuoltua kuninkaaksi tuli vuonna 1611 tämän poika Kustaa II Aadolf.
Juhana sai hallita läänitystään Itä-Götanmaata periaatteessa laajoin valtaoikeuksin. Hänellä oli siellä oma armeija, oikeus virkanimityksiin ja veronkantoon, ja hän lyötti omaa rahaa, jossa oli hänen kuvansa. Juhana toimi sotapäällikkönä Tanskaa vastaan käydyssä Kalmarin sodassa ja kehitti aseteollisuutta Norrköpingiin. Lähtiessään vuonna 1615 sotaretkelle Venäjää vastaan Kustaa II Aadolf nimitti Juhanan kotimaahan jääneiden joukkojen ylipäälliköksi. Juhanan ja Kustaa Aadolfin välit alkoivat tämän jälkeen heiketä, mutta suurempaa konfliktia ei ehtinyt syntyä ennen kuin Juhana kuoli vain 28-vuotiaana vuonna 1618. Itä-Götanmaan herttuakunta peruutettiin hänen kuoltuaan.
Juhana joutui Kaarle IX:n määräyksestä kihlautumaan tämän sairaalloisen ja myöhemmin mielisairauteen vajonneen tyttären, oman serkkunsa prinsessa Maria Elisabetin kanssa. He menivät naimisiin vuonna 1612, mutta eivät saaneet lapsia. Juhanalla oli yksi avioton poika, jonka hän tunnusti testamentissaan.
Look (lehti)

Look oli yhdysvaltalainen kuvajournalismiin panostanut aikakauslehti, joka ilmestyi joka toinen viikko vuodesta 1937 vuoteen 1971. Se kilpaili Time Inc. -yhtiön "Life"-viikkolehden kanssa ja muistutti sitä ulkoasultaan ja aihevalikoimaltaan, muttei yltänyt sen ajankohtaisuuteen puolta harvemman ilmestymistahtinsa takia. "Life" oli aloittanut joitakin kuukausia "Lookia" aiemmin ja lopetti noin vuotta myöhemmin, vuoden 1972 lopulla. Myös kolmas kilpaileva yleisaikakauslehti "The Saturday Evening Post" lopetettiin samoihin aikoihin, vuonna 1969, syynä etenkin yleisön kiinnostuksen siirtyminen yleisaikakauslehdistä televisioon.
Gardner Cowlesin (1903–1985) perustamaa "Look"-lehteä kustannettiin Iowan osavaltion Des Moinesissa monen eri yhtiön nimellä: Look, Inc. (1937–1945), Cowles Magazines (1946–1965) ja Cowles Communications, Inc. (1966–1971). Lehden toimitus sijaitsi New Yorkissa osoitteessa 488 Madison Avenue, jonka omaleimainen talo tunnettiin nimellä ”Look Building”. Lehden linja oli aluksi viihteellisempi, mutta vuosikymmenien mittaan sen toimituksellinen ote vakavoitui ja laajentui sekä kotimaiseen että kansainväliseen politiikkaan.
1970-luvun lopulla sekä "Look" että "Life" yrittivät palata markkinoille vuosien tauon jälkeen, mutta heikoin tuloksin. Kun huippuvuonna 1966 näiden kahden lehden yhteislevikki oli 13 miljoonaa, se oli comebackin aikoihin vuonna 1979 vain kolmisen miljoonaa. Aluksi kahdesti, sitten kerran kuussa ilmestyneen ”uuden "Lookin"” taustalla oli ranskalaisen Hachette Filipacchi Médias -lehtiyhtiön Daniel Filipacchi, joka palkkasi lehden päätoimittajaksi "Rolling Stone" -lehden perustajan ja omistajan Jan Wennerin. Tarinan mukaan Wenner ensi töikseen erotti puolet toimittajista ja hyllytti valmiin kansijutun "Charlien enkelit" -televisiosarjasta. Lehti ilmestyi vain vuoden verran.
"Look" tunnetaan valokuvaajana uransa aloittaneen elokuvaohjaaja Stanley Kubrickin nuoruuden työpaikkana. Parhaimmillaan "Lookissa" työskenteli 18 valokuvaajaa, kun "Lifen" palkkalistoilla heitä oli viitisenkymmentä.
Chris Norman

Chris Norman (s. 25. lokakuuta 1950 Redcar, Yorkshire, Englanti) on brittiläinen rockmuusikko. Norman nousi tunnetuksi 1970-luvun puolivälissä suosioon nousseen Smokien laulajana. Myös vuoden 1978 duetto "Stumblin' in" yhdessä Suzi Quatron kanssa menestyi singlelistoilla. Jätettyään Smokien 1980-luvun alussa Norman on julkaissut edelleen jatkuvalla soolourallaan useita albumeita.
Ura.
Chris Norman syntyi 25. lokakuuta 1950 Redcarissa, Yorkshiressa. Hänen isovanhempansa ja vanhempansa olivat viihde-esiintyjiä.
Norman alkoi soittaa kitaraa 13-vuotiaana. Hän aloitti muusikonuransa vuonna 1965 perustetussa Smokiessa, joka useiden nimenvaihtojen jälkeen sai nykyisen nimensä 1970-luvun puolivälissä. Norman lauloi ja soitti kitaraa yhtyeessä. Hänen esikuviaan 1960-luvun puolivälissä olivat The Beatles ja The Rolling Stones. Norman kertoo saaneensa tunnusomaisen karhean lauluäänensä laulettuaan paljon savuisissa klubeissa ja karjuttuaan kuin Little Richard. Smokie nousi kansainväliseen suosioon toisella albumillaan "Changing All the Time" (1975). Smokien albumien lomassa Norman sai vuonna 1978 soolohitin laululla ”Stumblin’ In” yhdessä Suzi Quatron kanssa.
Norman jätti Smokien 1980-luvun alussa ja aloitti soolouransa albumilla "Rock Away Your Teardrops" (1982). Hänen toinen sooloalbuminsa "Some Hearts Are Diamonds" (1986) tuotti suuren singlehitin ”Midnight Lady”. Norman on saanut singlemenestystä 1980-luvun lopulta alkaen erityisen paljon Saksassa. Hän on julkaissut uuden sooloalbumin parin vuoden välein.
Jane Kääriäinen

Jane Kääriäinen (s. 1980) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt useassa suomalaisessa televisiosarjassa sekä muun muassa Riihimäen Teatterin, Teatteri Vanha Jukon, Helsingin kaupunginteatterin ja Hämeenlinnan teatterin lavoilla.
Kääriäinen on valmistunut Lahden ammattikorkeakoulun musiikkiteatterilinjalta vuonna 2009.
Anssi Växby

Anssi Växby on suomalainen muusikko, joka tunnetaan Scandinavian Music Groupin entisenä basistina.
Växbyn kokoonpanoja ovat olleet muun muassa Icons of Elegance ja Pepe &amp; Hyvä Olo. Hän on aikaisemmin ollut mukana monien artistien taustalla, kuten Maija Vilkkumaa, Mikko Kuustonen ja Luksus. 
Växby on lisäksi ollut mukana joissakin elokuvissa muusikkona.
Växby on tehnyt myös jousisovituksia muun muassa monien artistien levyille sekä "SuomiLove"-ohjelmalle ja toiminut myös tuottajana muuan muuassa Milla Rumin ja Samuli Edelmannin levyille.
And Your Bird Can Sing

And Your Bird Can Sing on brittiläisen rockyhtyeen The Beatlesin kappale yhtyeen vuoden 1966 albumilta "Revolver". Sen sävelsi ja sanoitti John Lennon. Kappaleen alkuperäinen työnimi oli ”You Don’t Get Me.”
For No One

For No One on brittiläisen rockyhtyeen The Beatlesin kappale yhtyeen vuoden 1966 albumilta "Revolver". Sen sävelsi ja sanoitti Paul McCartney. McCartney teki kappaleen ollessaan lomalla tyttöystävänsä Jane Asherin kanssa Klostersissa Sveitsissä maaliskuussa 1966. Hän teki kappaleen mahdollisesti Asherista. Kappaleen alkuperäinen työnimi oli ”Why Did It Die.”
Meksikon Grand Prix 1962

Meksikon Grand Prix 1962 oli Formula 1-sarjan ulkopuolinen osakilpailu, joka ajettiin Magdalena Mixhucan radalla Meksikossa 4. marraskuuta 1962. Kilpailun voittivat Jim Clark ja Trevor Taylor jaetulla autolla. Meksikolaiskuljettajien osalta Ricardo Rodríguez kuoli kisaviikonlopun aikana ulosajoon radan Peraltada-mutkassa ja Moisés Solana vetäytyi kilpailusta, koska auto oli liian hidas.
Petteri Pennilä

Petteri Pennilä (s. 24. kesäkuuta 1962) on suomalainen itseoppinut freelancenäyttelijä. Hän on näytellyt useissa suomalaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. 
Suuremman yleisön tietoisuuteen Pennilä tuli Yle TV1:llä alkuvuodesta 2019 esitetyn "M/S Romantic" -sarjan myötä, jossa hän esitti laivalla konferenssimatkalla ollutta Matiasta, joka saatuaan pakit speed dating -tapahtumassa tapaamaltaan naiselta päätyi toikkaroimaan laivalla umpihumalassa. 
Näyttelijänuransa alkuaikoina hän näytteli Ilves-Teatterissa, sittemmin hän on näytellyt useissa Valtimonteatterin näytelmissä.
Hän sai Parhaan miessivuosan Jussi -ehdokkuuden roolistaan lastenkodin johtajana Jarkko Voikkaalana elokuvassa "He ovat paenneet" vuonna 2015.
Pennilä on kotoisin Helsingistä. Hänellä on tytär aiemmasta liitostaan.
Toserova

Toserova () oli inkeriläinen kylä entisessä Miikkulaisen kunnassa Inkerissä Venäjällä. Kylä sijaitsi lähellä Laatokan rantaa, Ala-Miikkulaisesta etelään. Kylän perustivat siirtolaiset Ala-Miikkulaisesta luultavasti 1800-luvun alussa. Kuten muissa Miikkulaisten kylissä, kylän elämäntapa ja elinkeinot poikkesivat sisämaan pitäjistä. Väki kävi kalassa Laatokalla ja harjoitti rahtiliikennettä. 1800-luvun puolivälissä kylässä oli jopa 40 hevosta, joilla ajettiin Laatokan kalaa ja muuta rahtia Pietariin. 1800-luvun lopussa kylässä oli 7 taloa, vuonna 1919 jo 14 taloa. Kylässä oli kaksi mäkikuntaa, Viron-mäki ja Rännälin-mäki. 
Vuonna 1919 Inkeriläisten kansannousun aikana Miikkulaisten alueella alkoi sotatoimet. Siviiliväestö pakeni lähes kokonaan Suomeen. Inkeriläisten vapaaehtoisjoukot valtasi kylän 28.7.1919. Punaiset tulittivat Toserovaan Laatokan puolelta sotalaivoilta ja valtasivat kylän takaisin 2.8.1919. Toisen kerran kylä vallattiin 23.10.1919 ammuskelun jälkeen, mutta inkeriläisjoukot joutuivat perääntymään jo lokakuun lopussa. Marraskuussa 1919 bolsevikit polttivat rajaseutua kostoksi ja aution turvallisuusvyöhykkeen luodakseen.
Tarton rauhan jälkeen suurin osa väestöä palasi takaisin rajan taakses. NEPin aikana poltetut talot rakennettiin uudelleen ja talouselämä muutenkin virkosi eloon. Vuonna 1926 Toserovassa oli 18 taloa ja 81 asukasta, kaikki inkeriläisiä. Kylän suvut oli Virolainen, Vironmäki ja Rännäli. Venäjän ansioitunut taiteilija Toivo Rännäli on syntynyt Toserovan Pönniössä.
Toserovassa alkoi karkotuksia vuonna 1931, kun "kulakkeja" lähetettiin Siperiaan, ja jatkui vuosina 1933 ja 1935 (Keski-Aasiaan). Täystyhjennys toimeenpantiin kesäkuussa 1936, kun koko suomalaisväestö pakkosiirrettiin kodeistaan Vologdan alueelle. Nykyään Toserovan paikalla on suljettu sotilasalue.
Look at Finland

Look at Finland oli vuosina 1964–1992 julkaistu tiedotuslehti, joka pyrki edistämään Suomen tunnettuutta matkailumaana ja esittelemään Suomen elinkeino- ja kulttuurielämää. Sen julkaisijana oli aluksi Suomen Matkailuliiton ulkomaanosasto, sitten Matkailun edistämiskeskus, toisena julkaisijana koko ajan Suomen ulkoministeriö. Nelisen kertaa vuodessa tehdyn englanninkielisen version lisäksi sitä julkaistiin kerran vuodessa saksaksi ("Blick auf Finnland") sekä satunnaisesti ruotsiksi ("Finland i blickpunkten" ja "Finn Finland igen"), venäjäksi ("Finljandija segodnja") ja ranskaksi ("Reflets de Finlande"). Lehden päätoimittajana oli koko sen ilmestymisajan Bengt Pihlström. Korkeatasoisen ja näyttävän julkaisun taittajana ja ulkoasun suunnittelijana oli alusta loppuun graafikko Martti Mykkänen.
"Look at Finland" ilmestyi ensi kerran keväällä 1964, sisältönä muun muassa presidentti Urho Kekkosen saatesanat uudelle julkaisulle, juttu Väinö Linnan matkasta Yhdysvaltoihin sekä pian avattavan Saimaan kanavan esittely.
Lehti myötäili Suomen virallista ulkopolitiikkaa. "Uusi Suomi" ja "Helsingin Sanomat" ihmettelivät loppuvuonna 1967, miksi Suomen itsenäisyyden 50-vuotisjuhlanumeron sisältö oli omistettu täysin Suomen ja Neuvostoliiton suhteille. Lehtien mukaan tämä antoi oudon signaalin itsenäisestä Suomesta ja oli jopa vaikeuttanut kauppasuhteita Britanniaan. Päätoimittaja Bengt Pihlström puolustautui toteamalla, että tuolloin vain sattui olemaan Neuvostoliiton vuoro tulla käsitellyksi omassa erikoisnumerossaan aiempien Yhdysvaltoja, Britanniaa ja Ruotsia käsitelleiden teemanumeroiden jälkeen.
Lehti lopetettiin vuonna 1992, kun Matkailun edistämiskeskus alkoi yleisluontoisen tiedottamisen sijasta painottaa tuloshakuisemmin tarkoin rajattujen kohderyhmien erityistarpeisiin.
Pakistanin Muslimiliitto (N)

Pakistanin Muslimiliitto (N) eli PML-N on pakistanilainen puolue. Se syntyi erkaantumalla vuonna 1993 Pakistanin muslimiliitosta, joka puolestaan oli eronnut Muslimiliitosta.
"N" on lyhenne Nawaz Sharifista, joka johti puoluetta pitkään. Pääministeri Nawaz Sharif pantiin kuitenkin viralta vuonna 2017 ja tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankilaan korruption takia. Puolue on aatteeltaan keskustaoikeistolainen.
Vuoden 2018 vaaleissa puolue sai 15 paikkaa senaattiin ja 84 paikkaa parlamentin alahuoneeseen. Alahuoneen vaaleissa se oli toiseksi suurin puolue 24,4 prosentilla äänistä.
Masai Ujiri

Masai Ujiri (7. heinäkuuta 1970) on nigerialainen entinen koripalloilija ja nykyinen NBA-seura Toronto Raptorsin toimitusjohtaja.
Nuoruus.
Masai Ujiri on nigerialaisen isän ja kenialaisen äidin poika, jonka takia hänen nimensä on Masai. Hän varttui nuorukaiseksi Zarian kaupungissa Nigerian pohjoisosassa. Masai pelasi muiden nigerialaispoikien tavoin jalkapalloa. 13-vuotiaana hän luki amerikkalaisesta urheilulehdestä NBA:ssa pelaavasta nigerialaisesta Hakeem Olajuwonista, ja sai innostuksen koripalloon, ja halun päästä pelaamaan NBA:han.
Ura koripalloilijana.
Masain vanhemmat päästävät hänet matkustamaan Yhdysvaltoihin opiskelemaan ja pelaamaan yliopistokoripalloa. NBA:n ovet eivät avautuneet, ja 193-senttinen takamies päättää lähteä etsimään pelipaikkaa Euroopasta. Hän matkustaa ensin Englantiin ja sieltä edelleen Belgiaan. Syksyllä vuonna 2000 hän saapuu Suomeen ja Nokialle. Siellä Masai Ujiri yrittää päästä pelaamaan BC Nokian joukkueeseen. Hän osallistui neljään harjoitukseen ja kahteen harjoituspeliin, jonka jälkeen hän matkusti Tanskaan hakemaan pelipaikkaa. Sitä ei kuitenkaan auennut, ja hän palasi takaisin Nigeriaan, jossa ryhtyi nuorten valmentajaksi. 
Kykyjenetsijästä toimitusjohtajaksi.
Masai Ujiri yritti saada lahjakkaalle nigerialaispelaajalle pelipaikkaa NBA:han. Hän matkusti tämän kanssa Orlando Magicin leirille. Seura kiinnostui Masaista, ja kiinnitti hänet kansainväliseksi kykyjenetsijäksi, tosin ilman palkkaa. Tämän jälkeen hän toimi Denver Nuggetsin kykyjenetsijänä. Vuonna 2008 Toronto Raptors kutsui hänet toimitusjohtajan kakkosmieheksi. Hän kuitenkin palasi Denver Nuggetsiin vuonna 2010 toimitusjohtajaksi, ja vuonna 2013 hänet valittiin . Hän on ainoa tämän palkinnon voittanut joka ei ole yhdysvaltalainen. Samana vuonna 2013 hänestä tuli Toronto Raptorsin toimitusjohtaja miljoonasopimuksella. Vuonna 2019 hän voitti NBA-mestaruuden Toronto Raptorsin kanssa.
Elias Keränen

Elias Keränen (s. 22. huhtikuuta 1989 Kajaani) on suomalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa rooleistaan Ylen "Suden hetki" -sarjassa sekä Elisa-teleoperaattorin "Hintasaarnaajat"-mainoksissa. Teatterinlavalla Keränen on näytellyt muun muassa Oulussa ja Ryhmäteatterin kesäteatterin Peter Panissa ja Seitsemässä veljeksessä.
Keränen on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2015. Hän pääsi kouluun ensiyrittämällä.
Minja Koski

Minja Koski (s. 4. marraskuuta 1982 Kuhmo) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. 
Koski on näytellyt muun muassa lahtelaisessa Teatteri Vanha Jukossa. Texicalli Records julkaisi Kaj Chydeniuksen ja Kosken albumin "Myrskylinnut" syksyllä 2014. Koski on laulanut myös Kaj Chydeniuksen kokoelma-albumeilla.
Vuodesta 2017 Koski on julkaissut musiikkia artistinimellä M. M on julkaissut viisi albumia: "Tehtaantyttö" (2017), "Näytän missä asun" (2019), "Punainen ovi" (2020), "Lauluja 1960-luvulta" (2022) ja "Mustarastaat tulivat" (2024). "Soundi" antoi "Tehtaantyttö"-debyytille täydet viisi tähteä, ja MTV valitsi sen vuoden 2017 parhaaksi kotimaiseksi albumiksi. "Näytän missä asun" -albumi valittiin vuonna 2019 Emma-ehdokkaaksi kriitikoiden valinta -kategoriassa. Minja Koski oli myös ehdolla 2020 Teosto-palkinnon saajaksi "Näytän missä asun" -albumin sävellyksistä ja sanoituksista.
Yhdessä laulaja Mikael Saaren ja Lumos-jousikvartetin kanssa Koski julkaisi vuonna 2022 "Göstan joululaulut" -albumin Gösta Sundqvistin tekemistä joululauluista. 6.9.2024 sama työryhmä julkaisi "Göstan parhaat" -albumin. 
Koski on kirjoittanut myös kaksi lastennäytelmää, "Ystävienpäivä" (2012) sekä "YstävienSPORTTIpäivä" (2017), ja säveltänyt musiikkia näyttämöteoksiin.
Lennart Strandberg

Hans Lennart Olofsson Strandberg (23. maaliskuuta 1915 Malmö – 23. joulukuuta 1989 Ystad) oli ruotsalainen pikajuoksija, joka oli Ruotsin paras niin 100 kuin 200 metrillä yli 10 vuoden ajan, ja hänen Ruotsin 100 metrin ennätyksensä kesti peräti 37 vuoden ajan.
Lennart Strandberg saavutti ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa vuonna 1934 niin 100:lla kuin 200 metrillä. Lisäksi hän oli mukana seuransa Malmö AI:n voitokkaassa pikaviestijoukkueessa. Tästä alkoi menestyksekäs urheilu-ura pikajuoksijana, sillä hän saavutti kaikkiaan 39 Ruotsin mestaruutta, kuusi Ruotsin mestaruushopeaa ja neljä Ruotsin mestaruuspronssia mukaan lukien seurassaan saavuttamat viestimitalit. 
Vuoden 1936 olympialaisissa Berliinissä Strandberg eteni 100 metrillä loppukilpailuun sijoittuen Jesse Owensin voittamalla matkalla kuudenneksi. Samana vuonna 26. syyskuuta hän teki uuden Euroopan ennätyksen 10,3. Vuonna 1938 hän saavutti Pariisin EM-kisoissa henkilökohtaisen pronssin ajalla 10,6 Hollannin Martinus Osendarpin voittaessa. Lisäksi hän oli ankkuroimassa Ruotsin 4 x 100 metrin pikaviestijoukkueen hopealle ajalla 41,1 yhdessä Gösta Klemmingin, Åke Stenqvistin ja Lennart Lindgrenin kanssa.
Strandberg jatkoi edelleen uraansa, vaikka syksyllä 1939 käynnistynyt Toinen maailmansota lopetti kansainväliset suurkilpailut, kuten vuosien 1940 ja 1944 olympialaiset. Jäljellä jäi kansalliset kilpailut ja muutamia maaotteluita. Hän saavutti vielä vuonna 1945 henkilökohtaiset mestaruudet 100 ja 200 metrillä. Viimeisen 100 metrin Ruotsin mestaruuden hän saavutti vuonna 1947. Hän oli voittamassa vielä 1952 seuransa Malmön AI:n riveissä pikaviestimestaruuden.
Strandbergin saavuttamat Ruotsin ennätykset:
Parhaat tulokset eri matkoilla:
Pisimpään kestänyt 100 metrin ennätys 10,3 syyskuulta 1936 kesti peräti 37 vuotta ennen kuin Thorsten Johansson vuonna 1972 ja Christer Garpenborg seuraavana vuonna sivusivat ennätystä. Elokuussa 1973 Garpenborg sitten rikkoi ennätyksen ja paransi aikaan 10,2.
Hänet nimettiin yleisurheilusaavutustensa johdosta jo vuonna 1935 yleisurheilun Stora grabbariksi numerolla 83.
Urheilu-uransa jälkeen Strandberg toimi urheilutoimittajana.
Andrea Amati

Andrea Amati (n. 1505–1577) oli viulunrakentaja Cremonasta Italiasta. Amatia pidetään ensimmäisen nykyaikaisen viulun kaltaisen soittimen rakentajana. 
Useat hänen rakentamistaan soittimista ovat säilyneet nykypäivään, ja jotkut niistä ovat yhä soittokuntoisia. Monet säilyneet soittimet olivat Ranskan Kaarle IX:lle vuonna 1564 toimitettujen soitinten joukossa. 
Roger Hargraven elämäkerran mukaan Amatia voidaan pitää mahdollisena viulun keksijänä"." Kaksi muuta ehdokasta, jotka hän nimesi elämäkerrassaan, olivat Fussen, joka syntyi nykyisen Saksan alueella, ja Brescian Gasparo 'da Salo. 
Kun Amati aloitti uransa, oli vain kolmella kielellä varustettuja viulun kaltaisia soittimia. Amatia pidetään ensimmäisen neljäkielisen viulun keksijänä. Amatin ensimmäiset viulut olivat pienempiä kuin nykyaikaiset viulut. 
Andrea Amatin kaksi poikaa, Antonio Amati ja Girolamo Amati, olivat myös ammattitaitoisia viulunvalmistajia, kuten myös hänen pojanpoikansa Nicolò Amati, jolla oli yli tusina arvostettua oppilasta, kuten Antonio Stradivari ja Andrea Guarneri.
Chris Fleming

Chris Fleming (s. 3. maaliskuuta 1970) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän on voittanut urallaan muun muassa neljä Saksan mestaruutta ja neljä Saksan cup-mestaruutta. Vuonna 2011 hänet valittiin Saksan pääsarjan vuoden valmentajaksi. Fleming toimi Saksan miesten maajoukkueen päävalmentajana vuosien 2015 ja 2017 EM-kilpailuissa ja on toiminut myös NBA-joukkueiden apuvalmentajana.
Ura.
Pelaajauransa jälkeen Fleming aloitti valmentajanuransa Saksassa, missä hän valmensi päävalmentajana QTSV:ia/Artland Dragonsia ja Brose Bambergia vuodet 2000–2014. Hän voitti Bambergissa neljä peräkkäistä Saksan mestaruutta vuosina 2010–2013, ja lisäksi hän voitti Saksan cup- ja supercup-mestaruuksia. Vuonna 2011 Fleming valittiin Saksan pääsarjan vuoden valmentajaksi.
Vuosina 2014–2017 Fleming toimi Saksan miesten maajoukkueen päävalmentajana. Aikakauteen kuuluivat vuosien 2015 ja 2017 EM-kilpailut, joista jälkimmäisissä Saksa ylsi puolivälieriin.
Vuodesta 2015 lähtien Fleming on toiminut NBA-joukkueissa apuvalmentajana. Toukokuussa 2019 hän siirtyi Chicago Bullsin johtavaksi apuvalmentajaksi.
Tampereen yliopiston lääketieteen ja terveysteknologian tiedekunta

Lääketieteen ja terveysteknologian tiedekunta (lyhenne MET) on yksi Tampereen yliopiston seitsemästä tiedekunnasta. Tiedekunta aloitti toimintansa vuoden 2019 alusta, kun aikaisemmat Tampereen yliopisto ja Tampereen teknillinen yliopisto yhdistyivät uudeksi Tampereen yliopistoksi. Tiedekunta on muodostettu vanhan Tampereen yliopiston lääketieteen ja biotieteiden tiedekunnan pohjalle.
Tutkinto-ohjelmat ja tutkimusalueet.
Lääketieteen ja terveysteknologian tiedekuntaan kuuluvat seuraavat tutkinto-ohjelmat. Sulkuihin on merkitty kunkin opintosuunnan ainejärjestö.
Tiedekunnassa on seuraavat Suomen Akatemian huippuyksiköt:
Tiedekunnassa on lisäksi seuraavat tutkimuskeskukset:
Monacon Grand Prix 1952

Monacon Grand Prix 1952 oli urheiluautojen mestaruussarjan ulkopuolinen osakilpailu, joka järjestettiin Monacon katuradalla 2. kesäkuuta 1952. Kilpailu oli tarkoitettu urheiluautoille harjoittelupaikaksi Le Mansin 24 tunnin ajoihin valmistautumista varten. Kilpailun aikana sattui useita kolaritilanteita. Italialainen Formula 1-kuljettaja ja kilpa-autoilija Luigi Fagioli ajoi Lancia Aurelia-autollaan vakavan kolarin harjoituksissa ja menehtyi kolme viikkoa myöhemmin saamiinsa sisäisiin vammoihin.
Olen suomalainen (elokuva)

Olen suomalainen on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut suomalainen elämäkertaelokuva, jonka on ohjannut Aleksi Mäkelä. Elokuva kertoo suomalaislaulaja Kari Tapion elämästä. Kari Tapiota esittää Matti Ristinen ja tämän vaimoa Pia Viheriävaaraa Tiina Lymi. Paria nuorina esittävät Tatu Sinisalo ja Talvikki Eerola.
Alun perin idea elokuvasta lähti Kari Tapion vuonna 2015 kuolleelta vaimolta Pia Viheriävaaralta. Elokuva on tehty yhteistyössä Kari Tapion poikien Joona, Jani ja Jiri Jalkasen kanssa. Elokuva kuvattiin kahdessa osassa, maaliskuussa 2018 ja elo–syyskuussa 2018. Elokuvan budjetti oli 1 528 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 750 000 euroa.
"Olen suomalainen" sai ensi-iltansa 13. syyskuuta 2019. Elokuva oli toiseksi katsotuin suomalainen elokuva vuonna 2019 Suomessa; se keräsi elokuvateattereissa 174 595 katsojaa. Elokuva sai ensiesityksensä televisiossa MTV3-kanavalla 5. joulukuuta 2021.
Tesoman seisake

 
Tesoman seisake (, ratakm 196+200) on henkilöliikenteen rautatieliikennepaikka Tampereen kaupungin alueella Tampere–Pori-radan varrella. Seisake avattiin 16. elokuuta 2021, aluksi yksiraiteisena. Seisakkeella pysähtyvät Tampereen seudun lähijunaliikenteen -juna, kaksi -junan vuoroa välillä Riihimäki–Nokia sekä Tampere–Pori-välin kaukojunat. Matka Tesomalta Tampereelle kestää junalla noin yhdeksän minuuttia. Tesoman seisake sijaitsee Tesomajärven liikekeskuksen eteläpuolella Ristimäen ja Raholan kaupunginosien rajalla. Seisakkeella on portaikon yhteydessä oleva laiturikatos, hissi, alikulkutunneli, junien sähköiset aikataulunäytöt ja laiturinäytöt, sekä Nyssen lähtevien bussien näyttötaulu.
Historia.
Aikoinaan Tesomalle pääsi junallakin, lättähattu pysähtyi Raholan seisakkeella rautatien tasoristeyksen tuntumassa hieman nykyisen Tesoman seisakkeen länsipuolella. Linja-autoliikenteen parantumisen myötä juna lakkasi pysähtymästä, ja tasoristeyskin korvattiin Ristimäen Vanamonkadulta Raholaan johtavalla alikäytävällä. Raideliikenneyhteys kuitenkin palasi 2020-luvulla lähijunan muodossa. Alkuvuodesta 2019 Pirkanmaalta valittiin alueellisen junaliikenteen pilottihankkeeseen joukko ratasuuntia. Näiden joukossa oli yhteys Tampere–Tesoma–Nokia. Lähijunaliikenne Toijalan ja Nokian välillä käynnistettiin joulukuussa 2019, ja junaliikenne Tesomalle alkoi vuoden 2021 elokuussa. Kokeilu kestää vuoteen 2022.
GP2 Italian Grand Prix

GP2 Italian Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005–2016 Monzan moottoriradalla Italiassa.
GP2 Belgian Grand Prix

GP2 Belgian Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005 ja 2007–2016 Circuit de Spa-Francorchamps’n moottoriradalla Belgiassa.
GP2 Bahrainin Grand Prix

GP2 Bahrainin Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005, 2007 ja 2012–2015 Bahrain International Circuitin moottoriradalla Bahrainissa.
Brain Records

Brain Records on Metronome Musik GmbH omistuksessa ollut saksalainen levy-yhtiö. Yhtiö on julkaissut muun muassa yhtyeiden Neu!, Cluster, Grobschnitt, Klaus Schulze, Guru Guru, Scorpions ja Accept levyjä.
Damn Yankees

Damn Yankees on yhdysvaltalainen hard rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 1989. 
Historia.
Kiraristi Ted Nugent perusti Styx kitaristilaulajan Tommy Shawn, Night Rangerin basisti Jack Bladesin ja rumpali Michael Cartellonen kanssa Damn Yankeesin vuonna 1989. 
Yhtye teki levytyssopimuksen Warner Brosin kanssa vuonna 1990. Yhtyeen nimeä kantanut esikoisalbumi ilmestyi samana vuonna. Ensimmäinen levy myi platinaa ja kappaleet Coming Of Age ja High Enough saivat paljon radiosoittoaikaa. Vuonna 1992 ilmestynyt Don’t Tread myi debyyttiä selvästi heikommin ja yhtye hajosi seuraavana vuonna. 
Yhtye kokoontui uudelleen tekemään levyä vuonna 1998 mutta hanke kaatui jäsenten muihin projekteihin. Tommy Shaw, Jack Blades, Michael Cartellone ja Ted Nugent esittivät akustisen keikan vuonna 2010.
Eino Haatanen

Eino Arvo Haatanen (11. kesäkuuta 1900 Kotka – 17. joulukuuta 1972 Helsinki) oli opetusneuvos, joka toimi pitkään opettajana sekä ammattiopetuksen kehittäjänä ja johtajana.
Henkilöhistoria.
Eino Haatasen vanhemmat olivat vaununtarkastaja August Haatanen ja Alma Forsman ja puoliso vuodesta 1931 Vappu Pälsi, professori Sakari Pälsin tytär. Haataja valmistui Tampereen teknillisestä opistosta 1924, suoritti Kadettikoulun 1929, ylioppilastutkinnon 1939 ja diplomi-insinöörin tutkinnon 1950. Hän oli Ilmavoimien nuorempi lento- ja opetusupseeri 1925–1939, kenttälentovarikon päällikkö 1939–1940 ja Kuoreveden lentovarikon päällikkö 1940–1944. Sotien jälkeen Haatanen toimi lyhyen aikaa teollisuudessa käyttöinsinöörinä, 1947–1948 hän oli Ammattienedistämislaitoksen yliopettaja ja työskenteli laitoksen palveluksessa vielä vuodesta 1967 aina kuolemaansa saakka, 1948–1956 Haatanen oli Järvenpään invalidien ammattihuoltolaitoksen johtaja ja 1956–1967 Riihimäen seudun ammattikoulun rehtori. Sotilasarvoltaan Haatanen oli majuri (1942), opetusneuvoksen arvon hän sai vuonna 1965.
Luettelo Sveitsin liittoneuvoston jäsenistä

Sveitsin liittovaltion seitsemän jäsentä (saks.: "Schweizerischer Bundesrat"; ransk.: "Conseil fédéral suisse"; ital.: "Consiglio federale svizzero"; retor.: "Cussegl federal svizzer") muodostavat Sveitsin liittovaltion hallituksen ja toimivat maan valtionpäämiehinä. Jokainen seitsemästä liittoneuvoston jäsenestä johtaa Sveitsin liittovaltion hallinnon osastoa.
Liittovaltion jäsenet valitaan neljän vuoden toimikaudeksi liittokokouksen molemmissa kamareissa, jotka kokoontuvat yhdessä liittokokoukseksi. Jokainen neuvoston jäsen valitaan henkikohtaisesti salaisella äänestyksellä ehdottomalla äänten enemmistöllä. Neuvoston liittovaltion edustajaksi valittua henkiä pidetään liittovaltion neuvoston jäsenenä, vaikka hän kieltäytyisi vaaleista.
Näin ollen viisi henkiä, jotka tekivät niin ja eivät koskaan ottaneet virkaa, on lueteltu erillisessä taulukossa. Samasta syystä päätaulukossa kirjataan vain vaalien päivämäärä eikä päivä, jona neuvoston jäsenet ottivat tehtävänsä.
Nelivuotiskaudeksi, liittovaltion neuvoston jäsenille ei voi esittää epäluottamuslausetta , eikä heitä voida asetaa virkasyytteeseen. Uudelleenvalinta on mahdollista ilman määrä aikaa. Parlamentti on päättänyt olla valitsematta uudelleen samat jäsenet vain neljä kertaa ja vain kahdesti (vuosina 2003 ja 2007) . Käytännössä jäsenet toimivat siihen asti kunnes he päättävät erota tai siirtyä eläkkeelle, yleensä kolmen tai viiden toimikauden jälkeen.
Skopjen roomalaiskatolinen hiippakunta

Skopjen roomalaiskatolinen hiippakunta on katolinen hiippakunta Pohjois-Makedoniassa. Sen keskuspaikka on Skopje. 
Hiippakunta perustettiin alun perin 300-luvulla nimellä Dardanian arkkihiippakunta. Vuonna 1656 hiippakunta nimettiin uudelleen Skopjen arkkihiippakunnaksi. 1700-luvulla hiippakuntaan liitettiin Prizrenin hiippakunta. 29. lokakuuta 1924 arkkihiippakunta alennettiin tavalliseksi hiippakunnaksi. 2. lokakuuta 1969 hiippakunnasta tuli Skopje-Prizrenin hiippakunta, kun siihen liitettiin Prisrianan titulaarihiippakunta. 24. toukokuuta 2000 hiippakunta sai jälleen nimekseen Skopjen hiippakunta, kun siitä irroitettiin Prizrenin apostolinen administraatio.
Vuonna 2017 hiippakuntaan kuului kaksi seurakuntaa, joissa oli yhteensä 3 678 jäsentä. Nämä muodostivat 0,2% hiippakunnan alueen väestöstä.
Taktisches Luftwaffengeschwader 71 ”Richthofen”

Taktisches Luftwaffengeschwader 71 "Richthofen" (TaktLwG 71 "R"), joka aiemmin tunnettiin nimellä Jagdgeshwader 71 Richthofen (JG 71), on Saksan ilmavoimien hävittäjälennosto. JG 71 oli Länsi-Saksan ensimmäinen operatiivinen suihkuhävittäjäyksikkö. 29. kesäkuuta 2013 lensi yksikössä F-4F Phantom viimeisen kerran ennen konetyypin palveluksesta poistoa. Lennosto on nykyisin varustettu Eurofighter Typhoon -konein.
Saksan ilmavoimia uudelleen organisoitaessa JG 71 oli 1. lokakuuta 2013 väliaikaisesti uudelleen muodostettuna taktinen yhtymä Richthofenina, jolloin se kuului Nörvenichin lentotukikohtaan sijoitettua Taktisches Luftwaffengeschwader 31:ä. Organisaatiomuutos peruutettiin 5. heinäkuuta 2016 ja yhtymä palasi itsenäiseksi lennostoksi.
Historia.
Yksikkö muodostettiin kesäkuussa 1959 varustettuna 50 Canadair Sabre Mk.6 -koneella ja se oli sijoitettu entiseen RAF Ahlhornin tukikohtaan. Kaikkien aikojen eniten ilmavoittoja kerännyt lentäjä Erich Hartmann lensi Canadair Sabrella (hänen suosikki hävittäjänsä) sekä Lockheed F-104 Starfighterilla kuuluessaan yksikköön 1950-luvun lopulla.
21. huhtikuuta 1961, kun oli kulunut 43 vuotta punaisen paronin Rittmeister Manfred von Richthofenin kuolemasta, antoi Saksan liittopresidentti Heinrich Lübke JG 71:lle kunnianimen Richthofen. Vuonna 1963 JG 71 siirrettiin Ahlhornista Wittmundhafenin lentotukikohtaan.
Toukokuussa 1963 esiteltiin ensimmäiset F-104 Starfighterit Saksan ilmavoimien palveluksessa. Vuonna 1974 lennosto vastaanotti ensimmäiset F-4F Phantom II -koneet ja 19. syyskuuta Starfighterit poistettiin yksiköstä. Vuonna 1988 lennoston toissijaisesta hävittäjäpommittajatehtävästä luovuttiin, jolloin siitä tuli täysin hävittäjälennosto.
JG 71 kuuluu Naton välittömän vasteen joukkoihin, mikä tarkoittaa sitä, että sillä tulee olla koko ajan kaksitoista konetta viiden vuorokauden valmiudessa. Kuitenkin näin lyhyellä varoitusajalla reagointi on todellisuudessa lähes mahdotonta, joten Quick Reaction Alert (QRA) torjuntalennot Pohjois-Saksassa on jaettu loppuvuodesta 2008 Eurofighter Typhoonin käyttöönottaneen JG 74:n kanssa. Tilanteesta johtuen lennostojen välirajana on karkeasti Frankfurt - Berliini linja ja JG 71 huolehtii linja pohjoispuolisesta alueesta.
Vuonna 2007 toisena vuotena peräkkäin lennosto rikkoi lentosuorite-ennätyksen yli 7600 lentotunneillaan. Yksikkö on 24/7 valmiudessa Saksan ilmatilassa olevien tunnistamattomien lentokoneiden tunnistamiseksi. Kesäkuusta syyskuuhun 2008 yksikkö osallistui Naton Baltian ilmavalvontaan, mihin se osallistui uudelleen 1. marraskuuta 2009 alkaen. Kesäkuussa 2010 kuusi lennoston F-4 -konetta osallistui Islannissa Naton Islannin ilmavalvontaan.
Vuonna 2010 JG 71 vastaanotti ensimmäiset Eurofighter Typhoonit. Lennosto lensi sekakalustolla kolme vuotta, kunnes kesäkuussa 2013 Phantomit poistettiin käytöstä.
Komentajat.
Lennostonkomentajina ovat olleet: