Augusta von Sachsen-Weimar-Eisenach

Augusta Maria Luise Catherina von Sachsen-Weimar-Eisenach (30. syyskuuta 1811 Weimar – 7. tammikuuta 1890 Altes Palais, Berliini) oli Preussin kuningatarpuoliso vuodesta 1861 ja Saksan keisarinna vuodesta 1871, Preussin kuningas Vilhelm IV:n, myöhemmin Saksan yhdistyttyä vuonna 1870 keisari Vilhelm I:n aviopuolisona.
Suku ja koulutus.
Hän oli suurherttua Karl Friedrich von Sachsen-Weimar-Eisenachin (1783–1853) ja suuriruhtinatar Maria Pavlovna Romanovan tytär. Venäjän keisari Paavali I ja Maria Fjodorovna oli hänen isovanhempiaan.
Hän sai venäjän ja ranskan kielituntien lisäksi myös historian, maantieteen ja uskonnon opetusta. Musiikkitunneista vastasi säveltäjä Johann Nepomuk Hummel. Lapsuudessaan Augusta tapasi vanhan Goethen, joka oli käytännössä osa hovia ja jopa omisti hänelle lyhyen runon hänen yhdeksäntenä syntymäpäivänään.
Vuonna 1824-1825 Augusta vieraili ensimmäistä kertaa Pietarissa ja äidinpuoleisten esi-isiensä maassa. Palattuaan hän tapasi ensi kertaa tulevan aviomiehensä prinssi Wilhelmin, vaikka tässä vaiheessa parin avioliiton suunnittelu oli jo alkanut. Wilhelmin oli luovuttava rakastamastaan serkustaan Elisa Radziwiłłista vuonna 1826, koska tämän isänpuoleinen suku ei ollut kyllin ylhäistä tulevan hallitsijan puolisolle. Augusta ja Wilhelm alistuivat velvollisuudentuntoisina ja kihlautuivat 16. helmikuuta 1829.
Avioliitto ja lapset.
Augusta avioitui Preussin prinssi Wilhelmin, tulevan Preussin kuninkaan ja Saksan keisarin kanssa 11. kesäkuuta 1829. Avioparilla oli 14 vuoden ikäero ja he olivat luonteeltaan täysin vastakkaisia. Aviomies ei myöskään salannut sitä, että hän oli edelleen rakastunut Elisa Radziwiłłiin, jonka kuva hänellä oli aviovaimon hyväksymänä pöydällään kuolemaansa asti.
Augustalle ja Vilhelmille syntyi kaksi lasta:
Augusta oli mustasukkaisen omistautunut lapsilleen ja huolehti heidän koulutuksestaan sekä kasvatuksestaan erittäin tarmokkaasti niin ettei mitään joutoaikaa jäänyt. Vuosien 1842 ja 1843 keskenmenojen jälkeen hän ei enää synnyttänyt muita lapsia.
Kruununprinsessa, kuningatar, keisarinna.
Vuonna 1837 kruununprinssipari muutti Altes Palaisiin Unter den Linden puistokadulle, jonka kunnostukseen oli hyväksytty 230 000 taalerin määräraha. Augusta varmisti, että uskonnollisia aiheita ei unohdettu talon sisustuksessa. Toisaalta myös luonnontieteilijä Alexander von Humboldt osallistui hänen illanviettoihinsa, hänen puolisonsa taasen ei ollut kiinnostunut tästä vuorovaikutuksesta.
Vuoden 1848 vallankumouksen aikana Augusta ja hänen perheensä joutuivat pakenemaan Berliner Stadtschlossiin ja pois Berliinistä, Wilhelm lähti jopa maapakoon Englantiin.
Augusta muistetaan Saksan ensimmäisenä keisarinnana, joka vastusti valtakunnankansleri Otto von Bismarckin näkemystä yhdistää Saksan alueet väkivaltaisin voimakeinoin ja hän omaksui yhteiskuntaa kehittäviä vaikutteita muun muassa brittiläiseltä sairaanhoitaja Florence Nightingalelta.
Augusta suhtautui suopeasti liberaaleihin ja roomalaiskatolisiin ja oli Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar Viktorian ystävä. He vierailivat toistensa luona vuosina 1845 ja 1846. Hän ei pitänyt eikä luottanut Otto von Bismarckiin, joka oli hänen puolisonsa lähin poliittinen liittolainen vuosina 1862–1890.
Vilhelm ja suuri osa Preussin hovista eivät jakaneet Augustan liberaaleja näkemyksiä ja älyllisiä kiinnostuksiaan. Augusta oli myös tottunut suurempaan "kulttuuriseen avoimuuteen" Weimarin hovissa. Miehisestä näkökulmasta katsottuna hän ei vastannut tarpeeksi porvarillista naisihannetta. Vilhelm kritisoi häntä lokakuussa 1829, että hän "ajatteli aivoillaan, ei sydämellään". Näin toimiessaan Augusta loukkasi sen aikaista sukupuolirooliajattelua, jonka mukaan miesten oli oltava rationaalisia ja naisten emotionaalisia. Ajan mittaan heidän välilleen kehittyi luottamus ja kunnioitus vaikkakin tunnetasolla suhde pystyi viileänä. Preussin prinsessan roolissa Augustan odotettiin pitäytyvän Berliinin hovin piirissä. Tästä normista poiketen hän kuitenkin jakoi näkemyksiään avoimesti julkisuuteen, ja häntä pidettiin myöhemmin poliittisena uhkana puolisolleen.
Viimeiset vuodet.
Keisarinna sairasti reumaa ja Parkinsonin tautia useiden vuosien ajan ja sai vakavia vammoja kaatuessaan Koblenzissa kesäkuussa 1881. Sen jälkeen hän liikkui kainalosauvoilla ja pyörätuolilla. Tästä huolimatta Augusta yritti pelottomasti jatkaa osallistumistaan ​​poliittisesti ja myös täyttää velvollisuutensa katolisen väestön suojelijana. Tätä varten hän turvautui muun muassa taloudelliseen tukeen.
Perintö.
Vaikka katuja, aukioita ja sairaaloita on nimetty hänen mukaansa, keisarinnan muisto Saksassa kuoli viimeistään toisen maailmansodan jälkeen.