tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ammattioppilaitos

Ammattioppilaitos (kansanomaisesti ammattiopisto, ammattikoulu ja amis) on toisen asteen oppilaitos. Ammattioppilaitokset tarjoavat ammatillista peruskoulutusta ja ammatillista lisäkoulutusta. Oppilaitosmuotoisen ammatillisen peruskoulutuksen kesto on yleensä noin kolme vuotta.
Ammatilliset tutkinnot tuottavat yleisen jatko-opintokelpoisuuden ja tutkinnon suorittanut on hakukelpoinen ammattikorkeakouluihin sekä usein myös yliopistoihin. Ammatillisen perustutkinnon voi suorittaa oppilaitosmuotoisena, oppisopimuskoulutuksessa tai näyttötutkintona. Ammatti- ja erikoisammattitutkinnot suoritetaan näyttötutkintoina. Näyttötutkintoon valmistava koulutus voi tapahtua ammattioppilaitoksessa tai oppisopimuskoulutuksena.
Ammattiopistossa ammatillisen perustutkinnon opiskeluun kuuluu sekä teoriaa että käytäntöä. Teoreettiset opinnot jaottuvat pitkin opiskeluaikaa ja ne painottuvat alalle olennaisiin tietoihin. Esimerkiksi kielissä opiskellaan oman alan sanastoa. Kolmen vuoden opiskeluaikaan sisältyy noin viisi kuukautta työssäoppimista alaan liittyvissä työtehtävissä.
Koulutusalat.
Ammattiopistot tarjoavat toisen asteen ammatilliseen perustutkintoon johtavia koulutuslinjoja, jotka voidaan jakaa pääaloihin. Seuraavassa luettelossa on mainittu pääala ja kullekin alalle tyypillisiä perustutkintoja sekä tutkintonimike.
Alan kouluja kutsutaan usein kauppaoppilaitoksiksi.
Jokainen näistä pääaloista jakautuu alajaotuksiin, joihin kuuluvilla perustutkinnoilla on useita suuntautumisvaihtoehtoja oppilaitoksesta riippuen. Esimerkiksi sähköala on tekniikan ja liikenteen alan alajaotus, ja sillä voi erikoistua muun muassa tietotekniikkaan, elektroniikkaan, automaatiotekniikkaan tai sähkövoimatekniikkaan.
Ammatillinen koulutus Suomessa.
Valtaosa Suomen ammattioppilaitoksista on julkisia oppilaitoksia, jotka toimivat opetusministeriön alaisuudessa. Ammatillisena peruskoulutuksena suoritettava "ammatillinen perustutkinto" (180 osaamispistettä) jakaantuu osiin seuraavalla tavalla:
Perustutkinnossa voi olla useampia osaamisaloja. Eri osaamisalat valmistavat eri ammattinimikkeisiin tai suuntaavat erikoistumaan tiettyyn osa-alueeseen yhden ammattinimikkeen sisällä. Osaamisala valitaan ensimmäisen opintovuoden aikana tai jo koulutukseen hakemisen yhteydessä. 
Osassa ammattiopistoista voi suorittaa perustutkinnon yhteydessä myös ylioppilastutkinnon niin sanottuna kaksoistutkintona, jolloin opiskelu kestää yleensä 3–4 vuotta. Tällöin osa opinnoista korvataan lukion oppimäärään sisältyvillä kursseilla.
Shanghain yhteistyöjärjestö

Shanghain yhteistyöjärjestö (SCO) on vuonna 2001 Kiinan aloitteesta perustettu euraasialainen politiikan, talouden ja turvallisuuden yhteistyöjärjestö.
SCO perustettiin vuonna 1996 perustetun Shanghai 5 -ryhmän tilalle. Perustajajäseniä ovat Kiina, Venäjä, Kazakstan, Tadžikistan, Uzbekistan ja Kirgisia. Järjestö alkoi laajeta vuonna 2017 Venäjän aloitteesta. Intia ja Pakistan liittyivät siihen vuonna 2017, Iran vuonna 2022 ja Valko-Venäjä vuonna 2024. Lisäksi useat maat ovat järjestön vuoropuhelukumppaneita.
SCO:n pyrkimys on edistää turvallisuutta ja vakautta jäsenvaltioiden alueilla keskinäisellä yhteistyöllä. Järjestön peruskirjan mukaisia tavoitteita ovat terrorismin, separatismin ja ekstremismin vastustaminen sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien edistäminen kansallisten lakien puitteissa. Lisäksi järjestö keskittyy talouteen, kauppaan, puolustukseen ja energiaan.
Jäsenvaltioiden poliisilla, turvallisuusjoukoilla ja armeijoilla on ollut keskinäisiä yhteisharjoituksia. Järjestöllä on vuosittainen huippukokous.
Läntisten analyytikoiden mukaan SCO on perustettu ensisijaisesti pitämään Yhdysvallat poissa Keski-Aasiasta sekä luomaan vaihtoehtoinen maailmanjärjestys.
Tsinghua-yliopisto

Tsinghua-yliopisto (; pinyinin mukaan Qinghua-yliopisto) on yksi Kiinan kansantasavallan maineikkaimmista ja arvostetuimmista yliopistoista. Se sijaitsee maan pääkaupungissa Pekingissä. Yliopiston kampus on kaupungin luoteisosassa Haidianin alueella. 
Historia.
Tsinghua perustettiin vuonna 1911 entisten Qing-dynastian keisarillisten puutarhojen alueelle ja se toimi alkujaan valmistavana kouluna yhdysvaltalaisiin yliopistoihin pyrkiville kiinalaisille koululaisille. Tsinghuasta tuli yliopisto vuonna 1925, ja se nousi pian samalle tasolle kuin läheinen Pekingin yliopisto. Tsinghua- ja Pekingin yliopistojen välillä vallitsee edelleen tiukka kilpailu paremmuudesta. 
Japanin hyökättyä Kiinaan vuonna 1937 pääkaupunkialueen kolme yliopistoa, Tsinghua, Peking ja Tianjinissa oleva Nankai, yhdistettiin väliaikaisesti ja siirrettiin sotaa pakoon maan lounaisosiin, mistä ne palasivat toisen maailmansodan jälkeen vanhoille paikoilleen. Kiinan sisällissota jakoi maan ja sen päätyttyä kommunistien voittoon osa Tsinghua-yliopistosta siirtyi kansallismielisten mukana Taiwaniin, jossa siitä muodostettiin oma yliopistonsa vuonna 1955. Kansantasavalta puolestaan yritti uudistaa koulutusjärjestelmäänsä Neuvostoliiton mallin mukaiseksi, minkä seurauksena 1952 Tsinghua menetti useita tiedekuntiaan, ja siitä tehtiin pelkkä monitieteellinen ammattikorkeakoulu. Kulttuurivallankumouksen aikaan 1966–1976 minkäänlainen normaali koulutus ei juuri ollut mahdollista. Kaaoksen ajan päätyttyä vuonna 1977 Tsinghua palasi kuitenkin nopeasti entiselleen, ja heti vuosikymmenen vaihteessa tehdyt uudistukset tekivät laajemmankin koulutuksen kirjon jälleen mahdolliseksi. 1980-luvulta alkaen yliopisto on valtion voimakkaan tuen avulla laajentunut ja kehittynyt hyvin korkeatasoiseksi oppilaitokseksi.
Nykytilanne.
Monissa yliopistovertailuissa Tsinghua sijoittuu Kiinan ensimmäiseksi. Se on erityisen tunnettu taloustieteellisestä ja insinöörikoulutuksestaan. Tsinghua-yliopisto jää toisaalta toiseksi naapurilleen Pekingin yliopistolle esimerkiksi oikeustieteen ja lääketieteen saralla. Monet Kiinan johtavista henkilöistä niin politiikassa, taloudessa, tieteessä kuin muillakin aloilla tulevat juuri näistä yliopistoista. Tunnetuimpia Tsinghuasta valmistuneita ovat muiden muassa Wolfin palkinnon 1984 voittanut matemaatikko Shiing-Shen Chern, vuoden 1957 fysiikan Nobel-palkinnon kahdestaan jakaneet Tsung-Dao Lee ja Chen Ning Yang sekä Kiinan entinen presidentti Hu Jintao. 
QS World University Rankings listasi Tsinghua-yliopiston parhaiden yliopistojen listalla vuonna 2014 sijalle 47 kaikista ja sijalle 14 Aasian yliopistojen joukossa.
Anders Donner

Anders Severin Donner (5. marraskuuta 1854 Kokkola – 15. huhtikuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen tähtitieteilijä ja vuosina 1883–1915 Helsingin yliopiston observatoriossa tähtitieteen professori. Ennen professoriksi nimitystään hän oli Helsingin yliopiston tähtitieteen dosentti 1881–1883, vararehtori 1902–1911, rehtori 1911–1915 sekä vt. kansleri 1917–1919 ja 1921–1926. Donner toimi myös Astronomische Gesellschaftin varapuheenjohtajana 1922–1924. Donner sai valtioneuvoksen arvon 1913.
Merkittävintä Donnerin uralla oli observatorion vuosikymmenien mittainen osallistuminen hänen johdollaan kansainväliseen valokuvauksen avulla toteutettuun tähtiluettelo- ja tähtikarttahankkeeseen Carte du ciel -projektiin. Helsingissä tähtiluettelon valokuvaus aloitettiin 1890, ja 1937 valmistui Helsingin tähtiluettelon viimeinen osa. Helsingin luettelo sisältää noin 285 000 tähden kirkkaudet ja tarkat sijainnit. Donner lahjoitti tähtivalokuvaustyön suurimmaksi osaksi yliopistolle.
Donner opiskeli varsinaisesti matematiikkaa ja jatkoi opintoja Leipzigin ja Königsbergin yliopistoissa. Hän sai vuonna 1880 tohtorin arvon Helsingin yliopistosta. Toimiessaan Gothassa Adalbert Kruegerin apulaisena ja myöhemmin Tukholmassa Hugo Gyldénin johdolla Donner tutki matematiikan ohella myös tähtitiedettä.
Pikkuplaneetta 1398 Donnera ja Kuun kraatteri Donner on nimetty Anders Donnerin mukaan.
Sing the Sorrow

Sing The Sorrow on yhdysvaltalaisen punk-yhtye AFIn kuudes, vuonna 2003 ilmestynyt albumi. Tätä edeltäneet albumit julkaistiin Nitrolta, mutta nyt yhtye vaihtoi isompaan levy-yhtiöön, Dreamworksiin. Albumilla tyyli on vaihtunut entisestä hardcoresta hieman popimpaan suuntaan, mutta albumin myötä yhtye tuli suuremman yleisön tietoisuuteen. Albumilta julkaistiin singlenä kappale "Girl's Not Grey". Albumista on julkaistu kolmena eri värityksenä, punaisena, harmaana ja mustana.
DVD-versio.
Albumista julkaistiin myös rajoitettu versio, joka sisälsi lyhytelokuvan "Clandestine" jonka ohjasi Norwood Cheek. Elokuva on 8 minuutin pituinen ja esittelee kaikki bändin neljä jäsentä ja antaa viittauksia "Sing The Sorrowiin". Bändin jäsenet yrittävät löytää salaisen laatikon, joka sisältää yhtäläisyyksiä albumin kanteen. Elokuva sisältää kaksi soundtrackia, yhden Hunterilta ja yhden Jadelta.
Kappalelista.
Kappaleet 13 ja 14 ovat piilotettuja kappaleita, jotka tulevat kappaleen "... but home is nowhere" jälkeen.
Lisäksi Ison-Britannian versiossa on kaksi bonuskappaletta "Synesthesia" ja "Now the World". Jälkimmäinen on myös viimeisenä kappaleena Japanin versiossa. Nämä kappaleet oli myös mahdollista ladata "salaiselta sivulta" jolle yhdysvaltalainen versio antoi pääsyn.
Ruoripotkuri

Ruoripotkuri tai kääntöpotkuri on laivoissa käytettävä potkuriyksikkö, joka on käännettävissä sen pystyakselin suhteen. Potkuriyksikkö kääntyy 360°, joten potkuriyksikkö korvaa perinteisen peräsimen. Järjestelmiä on toteutettu sijoittamalla sähkömoottori itse yksikköön tai akselein ja kulmavaihtein toteutettu voimansiirto aluksen koneilta. Ensimmäisenä Suomessa ruoripotkureita valmisti Hollming Oy tuotenimellä "Aquamaster", jota nykyään käyttävät myös muun muassa Ulstein-ryhmä ja Rolls-Royce. Suomessa on muitakin valmistajia, kuten ABB, jonka rekisteröimä tavaramerkki on "Azipod". Sen kiinteälapaisia potkureita pyörittää suuritehoinen sähkömoottori (vierasmagnetoitu tahtimoottori), joka saa virtansa laivan generaattoreista. 
Sähkökäyttöinen ruoripotkuri vie vähemmän tilaa kuin perinteinen akselivetoinen potkuri/peräsinyhdistelmä. Koska akseleille ei tarvitse varata tilaa, se voidaan käyttää hyödyksi muuhun. Dieselsähköinen voimansiirtojärjestelmä on myös perinteistä polttoainetaloudellisempi ja se tuottaa vähemmän runkovärinää. Lisäksi ruoripotkurijärjestelmällä varustettua laivaa voidaan ohjailla tehokkaasti kaikilla nopeuksilla.
Ruoripotkureita, joissa koko potkurikoneisto kääntyi 360 astetta, otettiin ensimmäisenä Suomessa käyttöön mittaustukialus Prismassa ja sittemmin jäänmurtajissa. 
Ruoripotkureita on asennettu myös muihin aluksiin, kuten risteilyaluksiin, säiliöaluksiin ja autolauttoihin. Järjestelmä voidaan jälkiasentaa myös sellaisiin dieselsähköisellä voimansiirrolla varustettuihin aluksiin, jossa on kiinteä potkuri ja peräsin.
Dieselsähköinen ruoripotkurikoneisto on huomattavasti kalliimpi rakentaa kuin perinteinen akselivetoinen koneisto.
Karl F. Sundman

Karl Frithiof Sundman (28. lokakuuta 1873 Kaskinen – 28. syyskuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen tähtitieteilijä ja matemaatikko, joka oli Helsingin yliopistossa henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina 1907–1918 ja tähtitieteen professorina 1918–1941.
Sundmanin vanhemmat olivat tullivartija Johan Frithiof Sundman ja Adolfina Fredrika Rosenqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1897, filosofian lisensiaatiksi 1901 ja filosofian tohtoriksi 1903. Sundman oli naimisissa 1898–1924 Edit Rosina Matilda Axelsonin (k. 1924) ja vuodesta 1930 Fanny Aleksandra Janhosen kanssa.
Sundman tuli kuuluisaksi esitettyään ratkeamattomaksi luullun ns. kolmen kappaleen probleeman ratkaisun vuonna 1912 teoksessaan "Mémoire sur le problème des trois corps" tutkittuaan sitä useita vuosia. Tutkimuksestaan Sundman sai Ranskan tiedeakatemian Pontécoulantin palkinnon, joka tätä tapausta varten kaksinkertaistettiin. 
Sundman kutsuttiin vuonna 1908 Suomen Tiedeseuran jäseneksi ja vuonna 1947 Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian ulkomaalaiseksi jäseneksi.
Sundmanin mukaan on nimetty Kuun kraatteri. Asteroidi 1424 on nimetty Sundmaniaksi.
Urologia

Urologia on kirurgian haara, joka tutkii ja hoitaa virtsanerityselimistöä. Yleisesti myös miehen sukupuolielimet lasketaan kuuluvaksi urologian piiriin, vaikka niihin on erikoistunut myös oma lääketieteen haara, andrologia. Suuri osa urologiasta on syövän hoitoa.
Urologisia sairauksia.
Merkittävimpiä ja yleisimpiä urologian alan vaivoja ovat mm. seuraavat:
Urologian hoitomuotoja.
Monet urologiset toimenpiteet suoritetaan tähystyksellisesti. Esimerkiksi eturauhasen liikakasvua hoidetaan virtsatietähystyksessä, nykyään merkittäviltä osin robottiavusteisesti. Avoleikkausta saatetaan tarvita esim. virtsarakon pinnan alla olevien ja suurten munuaiskasvainten poistamiseksi. Moniin urologisiin sairauksiin on lisäksi lääkehoitoja.
Pikkuhuitti

Pikkuhuitti ("Zapornia parva") on pienikokoinen rantakanalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 18–20 cm ja paino 30–70 g. Vanha koiras on alapuolelta kyyhkynharmaa, päältä ruskea ja valkopilkkuinen ja jalkojen välistä valkoraitainen. Vanha naaras on alapuolelta vaalean ruskehtava ja selästä tummemman ruskea. Nuorella pikkuhuitilla on valkopilkullinen ruskea selkä, poikittaisjuovainen vatsa ja vaalea rinta. Koivet ovat vaalean vihertävät. Nokan tyvellä on pieni punainen laikku. Pikkuhuitit ääntelevät pääasiassa öisin.
Levinneisyys.
Pikkuhuitti tuli Pohjoismaihin 1980-luvulla. Suomessa niitä pesi säännöllisesti vain Parikkalan Siikalahdella, jossa havainnot vähentyivät ja muuttuivat epäsäännöllisiksi 1990-luvulla. Suomessa laji on kevät- ja kesävieras hyvillä lintujärvillä. Laji talvehtii Afrikassa. Pikkuhuitin kanta Suomessa on 5–20 paria. Yhtäkään pesintää ei kuitenkaan ole täysin varmistettu.
Pikkuhuitin pesimäalue ulottuu Itä-Euroopasta Luoteis-Kiinaan. Länsi-Euroopassa lajilla on hajaesiintymiä. Euroopassa pesii noin 20 000 paria.
Elinympäristö.
Pikkuhuitin pääasiallista elinympäristöä ovat kosteikot, erityisesti järviruo’ikot.
Lisääntyminen.
Pikkuhuitti rakentaa pesän mättäälle tai ruokopedille. Naaras munii 7–9 munaa, ja molemmat puolisot hautovat yhteensä 21–23 päivää. Untuvikot ovat muidenkin rantakanojen tapaan mustia.
Ravinto.
Pikkuhuitti syö vesihyönteisiä ja hämähäkkejä sekä vesikasveja.
Savotta

Savotta (venäjän kielen sanasta завод "zavód" ’tehdas, sahalaitos’) tarkoittaa metsätyömaata. Perinteisessä menetelmässä puut ensin kaadetaan, sitten karsitaan kunnes ne lopuksi "juonnetaan" eli vedetään yksi kerrallaan lastausta ja jatkokuljetusta varten esimerkiksi metsäautotien varteen. Savotoilla tehdään tukkeja ja pinotavaraa. Raskainta työtä lienee aikoinaan ollut niin sanotun egyptinparrun veistäminen.
Savotaksi sanotaan myös halkotyömaata tai risusavottaa, jossa harvennetaan nuorta riukuvaiheen metsää tai varttunutta taimikkoa. Pohjois-Karjalassa "savotta"-sana voi tarkoittaa laajemminkin työmaata.
Kehitysvaiheita.
Perinteinen metsäsavotta oli aina 1960-luvulle asti merkittävä maaseudun työllistäjä, jossa metsäyhtiöt palkkasivat maatilojen työväkeä raskaaseen, runsaasti työvoimaa vaativaan metsätyöhön omistamilleen maille. Työ jakaantui pääasiassa ajomiesten ja puunkaatajien välillä, joista ajomiehet toivat savotalle mukanaan omat hevoset ja puureet puunkuljetusta varten. Edellisten lisäksi savotan työnvoimaan kuuluivat kaadettavien puiden merkitsijä, mittamies, jäämies (rekiurien jäädyttäjä), puun leimaaja, metsätyönjohtaja ja keittäjä. Suomessa oli suuria puunjalostusteollisuuden (sahat ja paperiteollisuus) savotoita aina 1950-luvulle saakka.
Koneellistettu metsäsavotta on vähentänyt savotan työväkeä merkittävästi. Savotan työvoima siirtyy työpäivän jälkeen omiin koteihinsa metsäautoteitä pitkin, joten savottapirttejä ei enää juuri tarvita. Voidaan sanoa, että moottorisaha, traktori ja auto ovat olleet kuolinisku romanttisen sävyn saaneelle savottakaudelle. Savotan työvoimaksi ovat jääneet jäljelle puun kaadosta vastaava metsuri ja puun kuljetuksen hoitava koneurakoitsija.
Nykyaikainen metsäsavotta käsittää koneurakointia, jossa metsänomistaja tilaa puunkorjuun puu-urakoitsijalta. Metsänomistaja voi myös tehdä metsäfirman kanssa ns. pystykaupan, missä puut myydään ns. kantohinnalla, ja metsäfirma huolehtii puunkorjuusta käyttäen sopimusurakoitsijoita. Valtakunnallisia puunostajia on enää kolme: UPM, Stora-Enso ja Metsäliitto. Metsänomistaja voi myös antaa paikalliselle metsänhoitoyhdistykselle valtakirjan, missä mhy valtuutetaan hoitamaan puunkorjuu ja kaikki siihen liittyvät toimenpiteet. Jälkimmäisessä tapauksessa puut myydään ns. hankinta- eli tienvarsihinnalla.
Savotan miehistö- ja eläintilat.
Savottapirtti on savotan lyhytaikaiseen työväen majoitukseen tarkoitettu asuintila, johon kuului lavereilla varustettu pirtti, keittiö ja kuivaushuone. Keittiön ja pirtin välistä tarjoiluaukkoa sanottiin elämänluukuksi, työnjohdon erillistä osaa rakennuksesta puolestaan teräväksi pääksi. Savotan naispuolisella keittiöhenkilökunnalla oli oma tilansa, jonne muilla ei ollut pääsyä ilman lupaa. Pirtin rakennusaineena on käytetty savotan tuottamia tukkipuita, joista on rakennettu yksinkertainen lovettu puukehikko kuten hirsitaloissa. Lämpö pirttiin on saatu puukamiinasta. Savottatalli on hevostalli, joka on rakennettu kuten varsinainen savottapirtti lyhytaikaiseen käyttöön eläinten suojaksi. Tallin yhteydessä on tavallisesti myös kalustevaja työkalujen säilytystä ja korjausta varten.
Andrologia

Andrologia (kreikan kielen sanasta andros, "mies") on lääketieteen haara, joka on erikoistunut erityisesti vain miehillä esiintyvien sukupuolielinten ongelmien ja urologisten sairauksien hoitoon. Naisten vastaavaa erikoislääketieteen haaraa kutsutaan gynekologiaksi. 
Andrologia on suhteellisen vähän tunnettu lääketieteen haara, koska sen alle kuuluvat sairaudet on aiemmin jaettu urologian "(eturauhastoimenpiteet, penisproteesit, vasektomiat ja niiden purkutoimenpiteet, kivesten poistot)", lasten urologian "(ympärileikkaukset, piilokivesten laskeuttamistoimenpiteet)", lasten endokrinologian "(ennenaikainen tai viivästynyt murrosikä, hormonihäiriöt)", gynekologian "(lisääntymisongelmat)", ihotautien "(miesten sukupuolitaudit)", sisätautien "(aikuisiän kivesten vajaatoiminta)" ja onkologian "(eturauhas- ja kivessyövät)" erikoislääkärien hoidettavaksi. 
Andrologiaa on mittavammin tutkittu vasta 1960-luvulta lähtien – alan perusteoksena pidetään saksalaista Andrologie ("Andrologia") -teosta, joka julkaistiin vuonna 1969.
Suomessa andrologian erityispätevyyden voi suorittaa urologi tai gynekologi.
Andrologia-käsitteeseen kuuluvat muun muassa seuraavat miehille ominaiset sairaudet ja kirurgiset toimenpiteet:
Virtsanerityselimistö

Virtsanerityselimistö jaetaan ylempiin ja alempiin virtsateihin. Ylempiin virtsateihin kuuluvat munuaiset, munuaisaltaat ja virtsanjohtimet. Alempiin virtsateihin kuuluvat virtsarakko ja virtsaputki. Munuaiset suodattavat virtsaa verestä, joka edelleen kulkee virtsanjohtimia pitkin virtsarakkoon. Virtsarakosta virtsa poistuu elimistöstä virtsaputkea pitkin.
Virtsaelimiä tutkiva lääketieteen haara on nimeltään urologia.
Maitohammas

Maitohampaat () edeltävät pysyviä hampaita niillä eläinlajeilla, joilla on kaksi hammaskertaa.
Maitohampaita on muiden muassa ihmisellä, hevosella, lihansyöjillä, lehmällä ja sialla. Maitohampaiden määrää vaihtelee eläinlajeittain ja niitä on yleensä vähemmän kuin pysyviä hampaita. Myös maitohampaiden puhkeaminen ja korvautuminen pysyvillä hampailla on lajikohtaista: joillakin lajeilla maitohampaat ovat jo syntyessä ja joillakin ne puhkeavat vasta syntymän jälkeen.
Ihmisellä ensimmäiset maitohampaat alkavat puhjeta noin puolen vuoden iässä. Tyypillisesti vauvan alaleuan ensimmäiset etuhampaat puhkeavat 4–10 kuukauden iässä ja ensimmäiset yläleuan etuhampaat 7–12 kuukauden ja yläleuan 2. etuhampaat 7–15 kuukauden iässä. Maitohampaista viimeisenä puhkeavat toiset poskihampaat, tyypillisesti 20–34 kuukauden ikäisellä lapsella. Useimmilla lapsilla kaikki 20 maitohammasta on puhjennut ennen 3-vuotissyntymäpäivää. Maitohampaiston korvautuminen pysyvillä hampailla alkaa keskimäärin kuuden–seitsemän vuoden iässä, jolloin pysyvien hampaiden alaleuan 1. etuhammas puhkeaa.
Pysyvä hammas

Pysyvät hampaat eli ns. rautahampaat ovat toinen ihmisille muodostuva hammassarja. Ihmisillä on 28-32 pysyvää hammasta. 32 hampaan malli sisältää 8 etuhammasta, 4 kulmahammasta, 8 välihammasta sekä 12 poskihammasta (joista 4 takimmaista on viisaudenhampaita, jotka kasvavat noin 65 prosentille väestöstä).
Ensimmäinen pysyvä hammas alkaa kasvaa usein kuuden vuoden iässä. Tätä seuraa pitkä jakso, jolloin osa hampaista on maitohampaita ja osa pysyviä hampaita, kunnes viimeinen maitohammas on vaihtunut. Tällöin kulmahampaita on neljä. Myöhemmin takimmaiseksi suuhun kasvaa neljä uutta poskihammasta. Tämän jälkeen ihmiselle voi kasvaa myös viisaudenhampaat (vielä taaemmaksi).
On myös harvinaisia tapauksia, jolloin ihmisille on todettu kasvavan kolmas hammassarja pysyvien hampaiden jälkeen. Usein tämä tapahtuu vanhoille ihmisille, mutta joskus myös nuoremmille, joiden pysyviä hampaita on poistettu. Ongelma on todettu geneettiseksi.
Hengityselimistö

Hengityselimistöön () lasketaan kuuluvaksi ne elimet, jotka osallistuvat kaasujen vaihtoon ympäristön ja verenkierron välillä. Lisäksi hengityselimistö osallistuu äänenmuodostukseen, kaasumaisten kuona-aineiden poistoon ja elimistön happo-emästasapainon säätelyyn.
Nisäkkäillä.
Nisäkkäillä hengityselimistö jaetaan ylä- ja alahengitysteihin sekä keuhkoihin. Ylähengitysteihin kuuluvat nenäontelo, nenän sivuontelot, nielu ja kurkunpää, joista hengitysilma kulkee kehon sisään ja poistuu elimistöstä. Alahengitysteihin kuuluvat henkitorvi ja keuhkoputket, joita pitkin hengitysilma kulkee nenästä tai suusta keuhkoihin ja päinvastoin. Keuhkoista hengitysilman happi siirtyy vereen ja hiilidioksidi poistuu siitä.
Linnuilla.
Linnuilla hengityselimistön osia ovat nisäkkäiden tapaan nenäontelo, nenän sivuontelot, nielu, henkitorvi, keuhkoputket ja keuhkot, mutta erikoisuutena linnun hengityselimistössä ovat ilmapussit. Lisäksi lintujen keuhkot eivät ole rakenteeltaan samanlaiset kuin nisäkkäiden keuhkot. Linnun keuhkot laajenevat vain hyvin vähän ja ilmapussien ansiosta keuhkoissa kulkee hengitysilma vain yhteen suuntaan.
Kaloilla.
Kalojen hengityselimistöön kuuluvat kidukset, joissa kaasujen vaihto tapahtuu veden ja veren välillä. Keuhkokaloilla tosin löytyy keuhkot.
Hyönteisillä.
Monilla hyönteisillä on vain yksinkertainen ilmaputkisto.
Sorbitoli

Sorbitoli (D-glusitoli, D-sorbitoli) on sokerialkoholi, jota käytetään makeutusaineena mm. purukumeissa, pastilleissa ja lääkkeissä. Sitä valmistetaan glukoosista. Valmistusprosessissa glukoosi hydrataan, jolloin molekyylin aldehydiryhmä vaihtuu hydroksyyliryhmäksi.
Sorbitolia esiintyy myös luonnossa luumarjoissa. Sorbitoli ei imeydy täysin ruoansulatuskanavassa, joten se voi aiheuttaa suuremmissa määrin nautittuna laksatiivisia oireita.
Sorbitolia käytetään kosmetiikassa kosteuttajana ja sakeuttajana voiteissa. Sitä voidaan käyttää kosteuden sitojana myös tupakkatuotteissa. Esimerkiksi yskänlääkkeiden väärinkäyttöä ehkäistään lisäämällä niihin sorbitolia sen epämiellyttävien vaikutusten vuoksi. Päihdekäyttöannoksina esimerkiksi dekstrometorfaania tai kodeiinia sisältävien yskänlääkkeiden sisältämä sorbitoli aiheuttaa yleensä voimakkaita laksatiivisia vaikutuksia.
Sorbitolin E-koodi on E420.
Kari Somerjoki

Kari Gunnar Somerjoki (28. helmikuuta 1946 – 19. kesäkuuta 1989) oli suomalainen musiikkitoimittaja ja laulaja Rauli Badding Somerjoen veli. Nuorena Kari Somerjoki oli mukana Somerolla toimineessa The Five Yes -yhtyeessä, joka oli Rauli Somerjoen ensimmäinen yhtye.
Kari Somerjoki kuoli 1989 ravintolan järjestysmiehen tönäistyä häntä niin, että hän kaatui ja löi päänsä. Veljekset on haudattu Someron hautausmaalle.
Laulaja Katri Somerjoki on hänen tyttärensä.
Isidor Straus

Isidor Straus (tai Isadore Strauss, 6. helmikuuta 1845 – 15. huhtikuuta 1912) oli saksanjuutalainen yhdysvaltalainen liikemies ja poliitikko.
Straus syntyi Otterbergissä, Saksassa, ja hänen perheensä muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1854 ja asettui Talbottin kaupunkiin Georgian osavaltioon. Sisällissodan jälkeen perhe muutti New Yorkiin, missä Straus yhdessä veljensä Nathanin kanssa myi perheen yrityksen tekemiä savi- ja lasitavaroita Macyn tavaratalossa. Vuonna 1896 veljekset saivat tavaratalon täyteen omistukseensa.
Vuosina 1894-95 Straus toimi New Yorkin edustajana Yhdysvaltain kongressissa, kun hänet valittiin kesken virkakauden eronneen Ashbel P. Fitchin tilalle. Puoluekannaltaan Straus oli demokraatti. Hän ei hakenut jatkokaudelle kongressiin.
Isidor Straus meni naimisiin neljä vuotta nuoremman Rosalie Ida Blunin kanssa vuonna 1871, ja he saivat seitsemän lasta, joista yksi kuoli lapsena.
Strausit matkustivat RMS "Titanicilla", ja kun laiva törmäsi jäävuoreen, kieltäytyi Ida hänelle tarjotusta paikasta pelastusveneessä. Strauseille tarjottiin myös paikkaa toisesta pelastusveneestä, mutta Isidor kieltäytyi ja luovutti paikkansa Idan palvelustytölle Ellen Birdille. Strausit eivät pelastuneet onnettomuudesta, ja ainoastaan Isidorin ruumis löydettiin. Hänet haudattiin Beth-Elin hautausmaalle Brooklyniin.
Nahnu jund Allah jund al-watan

Nahnu jund Allah jund al-watan (نحن جند الله جند الوطن, ”Me olemme Jumalan ja maamme armeija”) on Sudanin kansallislaulu. Laulun on sanoittanut Sayyid Ahmad Muhammad Salih ja sen on säveltänyt Ahmad Murjan. Laulu otettiin käyttöön Sudanin itsenäistyessä vuonna 1956.
Teksti arabiaksi.
نحن جند الله جند الوطن
ان دعى داعى الفداء لم نخن
نتحدى الموت عند المحن
نشترى المجد بأغلى ثمن
هذه الأرض لنا فليعيش سوداننا
عالما بين الأمم
يا بنى السودان هذا رمزكـم
يحمل العبء و يحمي أرضكم
Naḥnu jundu-llāh jundu-l-waṭan.
In da‘ā dā‘i-l-fidā’ lam nakhun.
Nataḥaddā-l-mawt ‘inda-l-miḥan.
Naštarī-l-majd bi-aghlā thaman.
Hādhihi-l-arḍ lanā! Fal-ya‘īsh Sūdānunā,
‘Āliman bayna-l-umam.
Yā banī-l-Sūdān, hādhā ramzukum;
Yaḥmilu-l-‘ib’, wa-yaḥmī arḍakum
We are the army of God and of our land,
We shall never fail when called to sacrifice.
Whether braving death, hardship or pain,
We give our lives as the price of glory.
May this Our land, Sudan, live long,
Showing all nations the way.
Sons of the Sudan, summoned now to serve,
Shoulder the task of preserving our country.
Imatran Ketterä

Imatran Ketterä on vuonna 1957 perustettu imatralainen jääkiekkoseura. Ketterä pelaa nykyisin jääkiekon Mestiksessä. Ketterä on voittanut Mestiksen mestaruuden kolmesti, sekä kolme Suomen Cupia.
Seura on pelannut I divisioonassa yhteensä 13 kautta vuosina 1982–1991 ja 1993–1997. Parhaimmillaan se on ollut divarissa seitsemäs (1984, 1987 &amp; 1989). 60-luvulla seura pelasi silloisella toiseksi ylimmällä sarjatasolla suomensarjassa ja kolmannella tasolla maakuntasarjassa. 60-luvulla Ketterä oli kerran lähellä nousta silloiseen SM-sarjaan. 70-luvulla seuran sarjatasona oli II divisioona.
Ketterän tunnetuimpia pelaajia ovat Jose Pekkala (s. 1962) ja Jari Lippojoki (s. 1961). Lujasta lyöntilaukauksestaan tunnettu puolustaja Lippojoki edusti koko uransa kasvattajaseuraansa. I divisioonassa hän pelasi 462 ottelua pistein 181+202=383.
Nuorten maajoukkueissa kunnostautunut Pekkala pelasi Ketterässä divaria kuusi kautta ja 237 ottelua, joissa hän teki 121+175=296 pistettä. Lisäksi hän kiekkoili Lappeenrannan SaiPassa kolme kautta, joista yhden SM-liigassa (1985–1986).
NHL:ssä pelanneet maalivahti Jussi Markkanen (s. 1975) ja hyökkääjä Petteri Nokelainen (s. 1986) ovat aloittaneet kiekkoilun Ketterässä, josta he siirtyivät myöhemmin juniori-ikäisinä SaiPaan. Myös entinen SM-liigapelaaja ja -valmentaja Heikki Mälkiä (s. 1958) on Ketterän kasvatteja.
50-vuotisjuhliensa yhteydessä seura jäädytti Pekkalan (# 9), Ole Renlundin (# 10) ja Lippojoen (# 24) pelinumerot.
God zij met ons Suriname

God zij met ons Suriname ("Jumala olkoon kanssamme, Suriname") eli Opo kondreman ("Ylös, maanmiehet") on Surinamen kansallislaulu. Laulusta on olemassa sekä hollanninkielinen että paikallisella kreolikielellä, sranantongoksi, kirjoitettu versio. Laulun on säveltänyt Johannes Corstianus de Puy vuonna 1876. Sen hollanninkieliset sanat laati Cornelis Atses Hoekstra vuonna 1893. Myöhemmin Henry de Ziel laati lauluun myös sranantongonkieliset sanat. Ne eivät ole hollantilaisten sanojen käännös, vaan oma itsenäinen laulunsa. Kansallislaulu otettiin käyttöön vuonna 1959. 
Yleinen käytäntö on, että ensin lauletaan hollanninkielinen säkeistö ja sen jälkeen sranantongonkielinen.
Robert Gray

Robert Gray (1755–1806) oli yhdysvaltalainen tutkimusmatkailija. 
Gray syntyi 1755 Rhode Islandilla. Gray oli tuskin ennättänyt täyttää kahtakymmentä vuottaan kun hän jo palveli Revolutionary War aluksella. 
1788 kapteenit Robert Gray sekä John Kendrick purjehtivat Kiinaan rahtimatkoillaan Columbia sekä Lady Washington aluksilla nahkoja, jotka vaihtoivat rahtitavaraan, tuoden paluumatkoillaan kiinalaista teetä Bostoniin. 
Näillä kauppamatkoillaan Gray oli ensimmäinen amerikkalainen, joka purjehti maailman ympäri 1787–1790 Columbia-aluksellaan. Alus sai nimensä Grayn löytäessä Columbia-joen ennen maailmanympäripurjehdustaan. Gray oli ensimmäinen valkoinen, joka löysi Colombia-joen. Hän purjehti sillä etsien uusia kauppaväyliä laivoille.
1791 Gray purjehti pohjois-Portlandin kanavalle jossa osa hänen miehistöstään kuoli vihamielisten intiaanien hyökkäyksessä. Gray palasi Clayoquotin linnoitukseen, rakentaen pienen purren (sloopin), Adventuren jonka antoi varakapteenilleen Hastwellin komennukseen.
Molemmat alukset lähtivät Clayoquatista, Grayn suunnatessa kulkunsa Amerin itärannikolle, etsien turvallista satamapaikkaa. Toukokuun seitsemäntenä päivänä hän kirjoitti lokikirjaansa löytäneensä paikan jota tällä hetkellä kutsutaan Grays Satamaksi. (Grays Harbor) joka sijaitsee Washingtonissa. 
Columbia alus oli yksityisomistuksessa eikä sitä suunniteltu Amerikassa. 
Robert Gray kuoli köyhänä 1806 Charlestonissa USA:ssa.
Dieter Bohlen

Dieter Günter Bohlen (s. 7. helmikuuta 1954 Oldenburg) on Saksan menestyneimpiä musiikkituottajia, jonka levyjä on myyty maailmanlaajuisesti noin 200 miljoonaa.
Bohlen tunnetaan Modern Talkingin lauluntekijänä ja toisena jäsenenä. Modern Talkingin ollessa tauolla hänellä oli Blue System -niminen sooloprojekti. Bohlen on tuottanut levyjä kymmenille artisteille ja yhtyeille, pääasiassa saksalaisille, mutta myös useille menestyneille maailmantähdille, kuten Al Martino, Engelbert Humperdinck ja Bonnie Tyler.
Hänen isänsä nimi on Hans, äitinsä Edith ja veljensä Uwe. Dieter Bohlenilla on kuusi lasta.
2000-luvun alusta lähtien Bohlen on tuomaroinut "Deutschland sucht den SuperStar" -kilpailussa ("DSDS"). Bohlen on myöskin ollut tuomarina Das Supertalent -kilpailussa.
Homomorfialause

Homomorfialause eli homomorfismien peruslause on hyvin yleinen algebrallisten systeemien rakennelause. Se takaa, että homomorfismin formula_1 kuva on isomorfinen formula_1:n ytimen sivuluokkien muodostaman rakenteen kanssa.
Homomorfialauseesta on olemassa oma versionsa mm. ryhmille, renkaille ja hiloille. Kuntien tapauksessa homomorfialause on triviaali, sillä jokainen kuntahomomorfismi on injektio ja indusoi siten isomorfismin.
Ryhmien homomorfialause.
Ryhmien tapauksessa homomorfialause kuuluu seuraavasti: Olkoot formula_3 ja formula_4 ryhmiä, formula_1 homomorfismi näiden välillä ja formula_6 formula_1:n ydin. Tällöin tekijäryhmä formula_8 on isomorfinen formula_1:n kuvan kanssa. Tämä isomorfismi on kuvaus formula_10, formula_11.
Lauseen todistuksessa tutkitaan ensin, että formula_12 on hyvinmääritelty ja osoitetaan se sitten isomorfismiksi toteamalla se homomorfismiksi, injektioksi ja surjektioksi. Osoitetaan nyt formula_12 hyvinmääritellyksi. Jos formula_14:n ja formula_15:n määräämät sivuluokat ovat samat, niin formula_16 eli formula_17, missä formula_18 on ytimen alkio. Nyt 
formula_19, 
eli formula_12 on hyvinmääritelty. Näytetään sitten, että formula_12 on isomorfismi. formula_12 on homomorfismi, sillä kun formula_14:n ja formula_15:n määräämät sivuluokat kuuluvat tekijäryhmään formula_8, niin formula_26. Homomorfismi ryhmien välillä on injektio silloin ja vain silloin, kun formula_27. Jos formula_28, niin formula_29 eli formula_30. Silloin formula_31 ryhmän ykkösalkio eli formula_12 on injektio. formula_12 on surjektiivinen, sillä kun formula_14 käy läpi koko formula_3:n niin formula_36 käy läpi koko formula_3:n kuvan. Siis formula_12 on isomorfismi.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1956

Vuoden 1956 Yhdysvaltain presidentinvaalien ehdokkaina olivat istuva presidentti Dwight D. Eisenhower sekä demokraattien Adlai Stevenson, joka haastoi Eisenhowerin myös edellisvaaleissa. Puoluerajojen yli suosittu Eisenhower valittiin toiselle kaudelle suurella enemmistöllä.
Republikaanien puoluekokous.
Eisenhower valittiin yksimielisesti puolueen kokouksessa San Franciscossa.
Demokraattien puoluekokous.
Vuoden 1952 vaalien häviäjä Adlai Stevenson voitti populistisen senaattorin Estes Kefauver ja tuli valituksi presidenttiehdokkaaksi. Kokous valitsi Kefauverin varapresidenttiehdokkaaksi vaikkakin Stevensonin henkilökohtainen suosikki oli John F. Kennedy.
Tulokset.
Eisenhower voitti vaalit selvästi. Hän sai 48:sta osavaltiosta 41 osavaltion valitsijamiehet.
Charles Cornwallis

Charles Cornwallis, ensimmäinen markiisi Cornwallis (31. joulukuuta 1738 – 5. lokakuuta 1805) oli englantilainen upseeri. Hän toimi kenraalina Englannin armeijassa ja loi uran menestyksekkäänä strategina. Hän taisteli muun muassa Yhdysvaltain vapaussodassa englantilaisten joukkojen komentajana taistellen itsenäisyyttä havittelevia siirtokuntia vastaan. Lopulta hän antautui 1781 Yorktownissa jäätyään saarroksiin. Hän toimi myöhemmin kenraalikuvernöörinä Intiassa (1786–1793 ja 1805) ja varakuninkaana Irlannissa (1798–1801). 1760-luvulla hän toimi lisäksi alahuoneen jäsenenä Eyestä Suffolkista.
Cornwallis kuoli Intiassa 66-vuotiaana edelleen sotilastehtävissä. Hänen poikansa Charles (1774–1823) seurasi häntä Cornwallin markiisina.
Adlai E. Stevenson

Adlai Ewing Stevenson I (23. lokakuuta 1835 Christianin piirikunta, Kentucky – 14. kesäkuuta 1914 Bloomington, Illinois) oli yhdysvaltalainen poliitikko demokraattisesta puolueesta. Hän toimi Yhdysvaltain varapresidenttinä vuosina 1893–1897, Grover Clevelandin toisella presidenttikaudella.
Ennen varapresidenttiyttään Stevenson toimi muun muassa Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1875–1877 ja 1879–1881. Presidentinvaaleissa 1900 hän oli William Jennings Bryanin varapresidenttiehdokas, mutta he hävisivät vaalit republikaanien William McKinleylle ja Theodore Rooseveltille. Hänen poikansa Lewis Stevenson toimi Illinois'n Secretary of Staten tehtävässä, pojanpoika Adlai Stevenson oli Yhdysvaltain YK:n suurlähettiläs, Illinoisin osavaltion kuvernööri sekä kaksinkertainen demokraattisen puolueen presidenttiehdokas ja pojanpojanpoika Adlai Stevenson III toimi Yhdysvaltain senaatin jäsenenä.
Rullaluistinhockey

Rullaluistinhockey on joukkuepeli, jota pelataan vanhanaikaisilla rullaluistimilla (quad) ja pallolla salissa kahden joukkueen välillä.
Rullaluistinhockeyta pelataan lähinnä Etelä-Euroopassa ja -Amerikassa, joten Suomessa laji on melko tuntematon. Rullaluistinhockeyta ei pidä sekoittaa jääkiekosta kehittyneisiin rullakiekkoon ja rullapalloon, joissa käytetään moderneja rullaluistimia (inline). Rullaluistinhockeyssa käytettävillä suorakulmiomallisilla rullaluistimilla liikkuminen on lähempänä jaloin liikkumista ja vie lajia jääkiekosta enemmän koripallon ja jalkapallon suuntaan.
Vuonna 1992 rullaluistinhockey oli Barcelonan kesäolympialaisissa näytöslajina. Viimeisimmät MM-kisat pelattiin Sveitsissä vuonna 2007, jolloin mestaruuden voitti Espanja.
Yksi maailman kuuluisimmista rullaluistinhockeyseuroista on espanjalainen FC Barcelona, jolla on lajissa ammattilaisjoukkue.
Katukiekko

Katukiekko eli katu- tai tossulätkä on joukkuepeli, jota pelataan jääkiekkokaukalossa ilman luistimia kahden joukkueen välillä. Kaukalossa ei ole jäätä ja pinta sama kuin rullakiekossa. Pelaajilla on luistimia lukuun ottamatta täysi jääkiekkovarustus ja pelivälineenä muovinen pallo.
Säännöt ovat muuten samat kuin jääkiekossa, paitsi katukiekossa on niin sanottu kelluva paitsio, eli kun vastustaja on ylittänyt siniviivan, niin raja siirtyy siniviivalta punaviivalle, antaen mahdollisuuden isompaan pelialueeseen sekä taktikointiin.
Katukiekko on uusi Kanadassa ja Yhdysvalloissa kehitetty laji. Se on suosittua myös Euroopan maissa, kuten Slovakiassa, Tšekissä, Sveitsissä sekä Itävallassa. Streethockey-liitto on perustettu ja MM-turnaukset niin miesten- kuin juniorisarjoissa (U-16, U-18 ja U-20) on pidetty. Katukiekon Suomen mestaruus on ratkottu turnausmuotoisesti vuodesta 2004 lähtien. Suomi on osallistunut U-16 EM-turnaukseen 2007 (Sijoitus: 3. sija), sekä 2008 U-16 MM-turnaukseen. Suomen debyytti miesten katukiekon MM-kisoissa oli Plzeňissä, Tšekissä vuonna 2009. Turnauksen voitti Tšekki, toiseksi tuli Intia ja kolmanneksi Slovakia. Suomi oli B-Sarjassa viides.
Moni jääkiekkoammattilainen on pelannut katukiekko-joukkueessa, tunnetuimpana ehkä Aleksandr Ovetškin.
Erik Vikström

Erik Gustav Vikström (s. 6. marraskuuta 1941 Kruunupyy) on suomalainen teologi, joka toimi Porvoon hiippakunnan piispana vuodesta 1983 vuoteen 2006. Hän suoritti teologian kandidaatin tutkinnon 1964 Helsingin yliopistossa ja väitteli teologian tohtoriksi vuonna 1974 Åbo Akademisaa.
Ennen valintaansa piispaksi Vikström toimi lähetystyöntekijänä Makumiran teologisessa seminaarissa Tansaniassa 1976–1979 sekä Pedersören seurakunnan kirkkoherrana 1980–1982.
Erik Vikströmin veli John Vikström toimi Porvoon piispana vuosina 1970−1982 ja Turun arkkipiispana vuodesta 1982–1998. Tämän poika Björn Vikström valittiin Porvoon piispaksi vuonna 2009.
Châtelperronin kulttuuri

Châtelperronin kulttuuri oli varhaisin myöhäiskivikautinen työkalunvalmistustyyli Lounais- ja Keski-Ranskassa noin 35 000–29 000 radiohiilivuotta sitten. Toisten mukaan kulttuuri ajoittuisi kauteen noin 45 000–40 000 kalenterivuotta sitten. 
Châtelperronin kulttuuri oli neandertalinihmisten kulttuuri, jossa oli nykyihmisten kulttuurista kopioituja piirteitä. Kulttuurille olivat tyypillisiä Châtelperronin keihäänkärjet, sahalaitaiset työkalut ja paikoin luukärjet. Tehtiin myös hieman taidetta. Korutkin tunnettiin. Luun käyttö oli paljon yleisempää kuin myöhemmällä Aurignacin kaudella. 
Suhde muihin vanhemman kivikauden kulttuureihin.
Eräiden lähteiden mukaan Chatelperronin kulttuuri olisi vallinnut noin 45 000–20 000 kalenterivuotta sitten, eli kaudella jolloin nykyihminen oli saapunut ja jossain eli vielä Neandertalin ihmisiä.
Toisten mukaan Chatelperron alkoi noin 45 000 vuotta sitten ja loppui noin 40 000 vuotta sitten. Tällöin Chatelperrionin kulttuuri oli samaan aikaan kuin Uluzzian kulttuuri Italiassa.
Nykyihminen toi mukanaan Aurignacin kulttuurin, jonka esivaiheita saapui jo 45 000 kalenterivuotta sitten ja joka levisi Euroopassa laajalle noin 43 000–40 000 kalenterivuotta (35 400–32 400 radiohiilivuotta) sitten.
Kulttuuri oli Moustierin ja Levalloisin/Acheulin seuraaja.. Neandertalinihmiset elivät Euroopassa rinnan nykyihmisen kanssa ja katosivat noin 29 000 BP. Tällä kaudella ilmasto leudontui alun kylmästä.
Ranskassa kutsutaan Chatelperronin kulttuuria monesti Perigordin kulttuurin alkuvaiheeksi. Perigordin kulttuurin myöhempi vaihe on Gravetten kulttuuri.
Löytöpaikkoja.
Ranskassa
Kenraalikuvernööri

Kenraalikuvernööri on suurehkon hallinnollisen alueen ylin sotilas- ja siviiliviranomainen.
Kansainyhteisön maissa kenraalikuvernööri on Yhdistynen kuningaskunnan hallitsijan valtaa käyttävä viranomainen, jonka hallitsija myös nimittää virkaansa. Kenraalikuvernööri on "de facto" maan valtionpäämies sekä hoitaa siihen kuuluvia vastuita kuten suurlähettiläiden valtakirjojen hyväksyminen ja virkamiesten nimityksiä. Aikaisemmin joidenkin Brittiläisen imperiumin kenraalikuvernööriä vastaava titteli oli varakuningas, joka oli käytössä muun muassa Brittiläisessä Intiassa ja Irlannissa ennen vapaavaltion perustamista.
Suomella oli kenraalikuvernöörejä jo Ruotsin vallan aikana (muun muassa Pietari Brahe), mutta suurempi merkitys on Venäjän keisarin vuonna 1808 Suomeen perustamalla samannimisellä viralla: kenraalikuvernööri toimi Suomen autonomian aikana senaatin puheenjohtajana ja sotaväen korkeimpana päällikkönä.
Aurignacin kulttuuri

Aurignacin kulttuuri oli kivikautinen kulttuuri, jonka kausi oli 43 000 – 35 000 vuotta sitten. Kulttuuri vaikutti laajasti määriteltynä Lähi-idästä ja Venäjän länsiosista halki koko Keski- ja Länsi-Euroopan aina Espanjaan ja Portugaliin asti.
Aurignacin kulttuurin kehittymiseen meni varsin pitkä aika, ja sen varhaisimmissa vaiheissa ihmiskulttuuri eli siirtymävaihetta neandertarlinihmisen ja nykyihmisen välillä. Kun Aurignanin kulttuuri alkoi levittäytyä Eurooppaan yli 40 000 vuotta sitten, maanosassa asui vielä neandertalilaisia.
Aurignacin kulttuurin aikana ihmisten työkalut alkoivat monimutkaistua ja erikoistua. Sen aikana keksittiin muun muassa uurrin. Muihin myöhäispaleoliittisiin kulttuureihin verrattuna Aurignacista tavataan enemmän kivisiä iskostyökaluja terätyökalujen sijaan. Iskostyökaluilla tehtiin muun muassa erilaisia kaapimia, ja luista ja sarvista tehtiin piikkejä ja naskaleita.
Aurignacin kulttuuria pidetään taiteen historian ensimmäisenä kehittyneenä perinteenä, jonka aikana siirryttiin ensimmäisistä yritelmistä kypsiin tyyliin. Ensimmäiset Länsi-Euroopasta löydetyt taideteokset olivat pääosin yksinkertaisia pikkukiviin kaiverrettuja eläinhahmoja, joita myöhemmin alettiin tehdä myös luihin ja norsunluuhun. Itä-Euroopassa syntyi myös ensimmäinen varsinainen kuvanveistokulttuuri. Se loi yksinkertaisia mutta realistisia savisia eläimiä ja tyyliltelyjä raskaana olevia naisia.
Aurignacin kulttuurin loppuvaiheessa tehtiin läntisessä Euroopassa satoja maalauksia, kaiverruksia ja reliefeitä kalkkikiviluolien seiniin, kattoihin ja joskus myös lattioihin. Ensimmäiset maalaukset olivat todennäköisesti seinää vasten nojaaman käden avulla tehtyjä, mutta myöhemmin maalauksista kehittyi figuratiivisia. Aurignacin perinteet eläinhahmot olivat usein kiertyneitä, sillä pää saattoi olla oikein mutta sarvet osoittivat suoraan kohti katsojaa. Aurignacilaisia maalauksia löytyy muun muassa Chauvet’n luolasta, jonka varhaisimmat maalaukset osuvat kulttuurin ajanjaksolle. Luolan uusimmat maalaukset ovat Gravetten kulttuurin luomia.
Kaisa (nimi)

Kaisa on suomalainen naisen nimi. Se on yksi Katariina-nimen monista lyhentyneistä muodoista. Nimi tulee kreikankielisestä nimestä Katharina, jonka on tulkittu tarkoittavan puhdasta ja viatonta. Kaisan nimipäivä on 25. marraskuuta. 
Marraskuuhun 2025 mennessä noin 28 360 suomalaista on saanut Kaisa-nimen.
Juho

Juho on suomalainen miehen etunimi. Juhon nimipäivä on vanha juhannuspäivä 24. kesäkuuta.
Tammikuuhun 2025 mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Juho-nimen on saanut 56 408 miestä. Lisäksi on ollut noin 30 Juho-nimistä naista, joista suurin osa on ollut 1800-luvulla syntyneitä.
Juhon lempinimi voi olla esimerkiksi Jussi.
Juho on myös sukunimi. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan tammikuussa 2024 Juho oli 51 henkilöllä nykyisenä sukunimenä.
Kuvitteellisia Juhoja.
[[Seitsemän veljestä|Seitsemän veljeksen]] Juhanista käytetään myös nimeä Juho.
Lähteet.
[[Luokka:Etunimet]]
Junkers Ju 290

Junkers Ju 290 oli Luftwaffen toisen maailmansodan loppupuolella käyttämä nelimoottorinen pitkänmatkan kuljetus-, meritiedustelu- ja pommilentokone. Se perustui Junkersin sotaa edeltäneisiin Ju 89- ja Ju 90 -konemalleihin ja suunnitelmiin.
Junkers 290 oli Junkers Ju 90 -matkustajakoneen suora kehitelmä. Ju 90:nen versioitten sopivuutta sotilaskäyttöön oli jo aiemmin kokeiltu, mutta vuonna 1941 rakennettujen kahden uuden prototyypin katsottiin eroavan niin paljon Ju 90:stä että niille annettiin uusi mallitunnus. Koneet tekivät ensilentonsa vuoden 1942 puolivälissä ja ne hyväksyttiin nopeasti palveluskäyttöön ja otettiin sarjatuotantoon. Kyseiset Ju 290A-0 -prototyypit ja ensimmäiset viisi tuotantosarjan Ju 290A-1 -konetta varustettiin raskaiksi kuljetuskoneiksi asentamalla niiden pyrstöön lastausrampit ja varustamalla ne konekivääritorneilla. Jotkut näistä koneista osallistuivat saman vuoden joulukuussa Stalingradin taistelun lentohuoltoon.
Koneen tuotantolinja perustettiin Letovin lentokonetehtaaseen Prahaan ja se alkoi tuottaa koneen taisteluversioita, alkaen Ju 290A-2 -mallista, joka oli varustettu meripartiointia varten etsintätutkalla. A-3- ja A-4-mallit erosivat vähäisessä määrin toisistaan aseistukseltaan ja lopullinen tuotantomalli oli A-5-versio. Vuoden 1943 lopulta ne alkoivat korvata Focke-Wulf Fw 200 Condoreita Atlantin valtamerellä Saksan sukellusvenelaivaston maalinetsijöinä. Ju 290 oli hyvin varustettu tehtäväänsä, mutta raaka-ainepula esti niiden laajamittaisen tuotannon. Saksan menetettyä pääsynsä Atlantille Normandian maihinnousun jälkeen niiden käyttötarve loppui. Koneitten valmistus loppui lokakuussa 1944.
Letov rakensi sodan jälkeen Letov L.290 Orel matkustajakoneen Ju 290B:n prototyypin osista.
Folke West

Folke West (oik. Westerholm, s. 29. syyskuuta 1948 Helsinki ) on suomalainen televisiotuottaja, valtiotieteen yo, toimittaja, matkanjohtaja ja luennoitsija. Hän on kotoisin Helsingistä. West on tuottanut yli 560 tv-ohjelmaa 1990-luvun alusta vuoteen 2004. Lisäksi hän toiminut myös Radio Ykkösen yöradion tuottajana ja johtajana. Hänen tekemiään Nelosella vuosina 1993–2003 esitettyjä matkailuohjelmia olivat "Matkalla maailmalla", "Unelmamatka Maailman Ympäri", "Folken matkassa" ja "Matkamies". 
West pyrki vuonna 2004 Euroopan parlamenttiin RKP:n listoilta.
West on toiminut myös matkatoimistojen asiantuntijaoppaana erityisesti Kuubassa sekä muissa Keski-Amerikan ja Etelä-Amerikan maissa. Folke West meni naimisiin kuubalaisen Lene Marbel Benauidesin kanssa loppuvuodesta 2007.
Westille langetettiin tammikuussa 2008 seitsemän kuukauden ehdollinen vankeustuomio törkeästä velallisen epärehellisyydestä sekä kirjanpitorikoksesta. Westin oma tulkinta oli, että tapaus liittyi purjehdusprojektiin, joka ylitti budjettinsa.
West on asunut Panamassa ja edistää maan matkailua. Vuonna 2014 Westillä havaittiin kielessä syöpä, joka oli lähettänyt kolme etäpesäkettä. Hoitojen jälkeen syöpä ei uusiutunut.
West juonsi vuoden 2020 lokakuussa AlfaTV:ssä alkavaa ohjelmaa, jonka työnimenä oli "Kadonneen kulttuurin metsästys". 12-osaisessa dokumenttisarjassa keskitytään alkuperäiskansojen historiaan ja kulttuureihin Etelä- ja Keski-Amerikassa. Kesällä 2021 West juontaa Alfa TV:llä ohjelmaa nimeltä "Folke West Matkalla Suomessa."
THX 1138

THX 1138 on George Lucasin ensimmäinen pitkä elokuva. Se valmistui vuonna 1969 ja julkaistiin 1971. Tieteiselokuva perustuu Lucasin college-aikana tehtyyn lyhytelokuvaan "Electronic Labyrinth THX 1138:4EB" (1967), jonka pohjalta Lucas laajensi tarinan pitkäksi elokuvaksi Francis Ford Coppolan hankkiman niukan rahoituksen turvin. THX 1138 sijoittuu maanalaiseen dystopiaan, ja se jakaa teemoja muun muassa Aldous Huxleyn teoksen "Uljas uusi maailma" (1932) kanssa.
Juoni.
Elokuvan maailmassa seksi on kielletty, kun taas huumeiden käyttö on pakollista. Robert Duvall esittää elokuvassa nimen sijasta numeroa kantavaa miestä, joka saa vääriä huumeita ja päätyy rakastelemaan naisystävänsä kanssa. Mies joutuu vankilaan, josta pakenee.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Pertti Avola kirjoitti elokuvan tv-esityksen 1984 alla, ettei elokuvan tarina ole kummoinenkaan, mutta se näyttää jo Lucasin visuaalisia kykyjä kuvauksensa ja lavastuksensa osalta. Hänestä "THX 1138" on kelpo pieni tieteiselokuva, joka ”on puutteineenkin vakuuttavampi kuin Lucasin myöhäisemmät mammuttituotokset”.
Ohjaajan versio 2004.
Vuonna 2004 Lucas teki THX 1138:sta ohjaajan version, jonka visuaalista antia paranneltiin tietokonegrafiikalla. Ohjaajan versio julkaistiin myös suomeksi tekstitettynä VHS-kasettina 2004 ja Blu-ray-videona 2010.