tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Garður

Garður on entinen kunta Islannin länsiosassa, Reykjanesin niemimaalla. Sen asukasluku on 1 451 (1. joulukuuta 2007) ja pinta-ala 21 km². Vuonna 2018 se yhdistettiin Sandgerðin kanssa Suðurnesjabærin kunnaksi.
Aigues-Mortes

Aigues-Mortes on kaupunki ja kunta Gardin departementin alueella eteläisessä Ranskassa. Kaupunki sijaitsee Camarguen alueen länsilaidalla ja on merkittävä suolantuotantoalue. Siellä on arviolta 8 450 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 57,78 neliökilometriä.
Aigues-Mortes on perustettu ennen ajanlaskun alkua, mutta kukoistukseensa kaupunki nousi 1200-luvulla, kun Ranskan kuningas Ludvig IX Pyhä rakensi Aigues-Mortesista tuolloisen Ranskan ainoan sataman Välimerelle. Satamaa käytettiin erityisesti seitsemännen ja kahdeksannen ristiretken lähtösatamana.
Rock Goddess

Rock Goddess on englantilainen naismuusikoista koostuva NWOBHM heavy metal -yhtye.
Diskografia.
Yhtyeen perustajajäsenet olivat sisarukset Jody Turner (kitara) ja Julie Turner (rummut). He perustivat isänsä tuella Rock Goddess -yhtyeen ollessaan vasta yhdeksän- ja kolmetoistavuotiaat. Yhtyeen täydennykseksi värvättiin sisarusten koulutoverit Tracey Lamb (basso) ja Donnica Camon (kosketinsoittimet). Esikoisalbumin jälkeen Lamb erosi yhtyeestä ja hänen tilalleen basistiksi otettiin Dee O'Malley. Tultuaan raskaaksi O'Malley jätti yhtyeen 1986 ja hänet korvasi Julia Longman sekä kosketinsoittimiin vaihtui Becky Axten. Yhtye levytti vielä kolmannen albumin 1987, joka kuitenkin virallisesti julkaistiin vain Ranskassa, jonka jälkeen yhtye hajosi.
Turnerin sisarukset ovat yrittäneet koota uudelleen Rock Goddess:n 1990-luvulla mutta uudelleenlämmitys ei ottanut tulta.
Haley Long

Haley Long on kuvitteellinen hahmo Disneyn "Jake Long – amerikkalainen lohikäärme" -animaatiosarjassa. Haley on viisivuotias, ja hän on Jake Longin pikkusisko. Hän harrastaa balettia ja viulunsoittoa. Haley on kuvattu söpönä ja kilttinä vähän yli-innokkaana Jaken siskona. Jaken luokan opettaja Sun (korean lohikäärme) alkoi kouluttaa Haleystä lohikäärmettä, mutta selvisi, ettei Haley ollut vielä valmis. Haleyä ja Jakea arvioidaan aina välillä, mutta Haley on yleensä parempi lajissa kuin lajissa. Kun Haleyn isoveljeä Jakea haastateltiin taikaolentojen lehdessä ja Jake odotti arvostusta ja kunniaa, mutta Haley pääsi lehden kanteen, koska Jake epäonnistui.
Sinfonia nro 8 (Mahler)

Sinfonia nro 8 Es-duuri on Gustav Mahlerin sinfonia, joka on sävelletty suurimmaksi osaksi vuonna 1906. Teoksen lopullinen orkestrointi valmistui vuonna 1907 ja kantaesitys oli 12. syyskuuta 1910 Münchenissä. Sinfoniasta käytetään lisänimeä "Tuhannen sinfonia" sen vaatiman erityisen suuren esittäjistön vuoksi. Se on sävelletty kolmelle sopraanolle, kahdelle altolle, tenorille, baritonille, bassolle, kaksinkertaiselle sekakuorolle, poikakuorolle, laajennetulle orkesterille ja uruille.
Mahlerin kahdeksas sinfonia on poikkeuksellinen monessa mielessä: se vaatii suuremmat resurssit kuin mikään muu taidemusiikin teos, vähintään noin 300 esittäjää, tavoitellun vaikutelman aikaansaamiseksi. 
Sinfoniassa on vain kaksi osaa, joista ensimmäinen kestää noin 25 minuuttia ja jälkimmäinen lähes tunnin. Osissa on käytetty kahta tyystin erilaista ja erikielistä tekstiä, ensimmäisessä osassa keskiaikaista latinankielistä hymniä "Veni, creator spiritus" ("Tule, luomishenki") ja toisessa osassa Goethen "Faustin" toisen osan loppukohtausta.
Sävellaji on Mahlerille epätyypillisesti suurelta osin duurissa. Ensimmäinen osa on jatkuvaa orkesterin pauhun ja valtavien kuorojen huimien osuuksien vuoristorataa; toisen osan aloittaa pitkä hiljainen adagio ja päättää torvifanfaarien säestämä finaali.
Mahler kuvaili sinfoniaansa kirjeessään Willem Mengelbergille:
Edith Forssman

Edith Theodora Forssman (1. elokuuta 1856 Kemiö – 11. lokakuuta 1928 Perniö) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija, joka käytti nimimerkkiä "Aina".
Forssmanin vanhemmat olivat lääninrovasti Wilhelm Forssman ja Caroline Henrika Alexandra Napoleona Adlercreutz. 
Forssmanin ensimmäinen novelli ilmestyi 1875 Åbo Posten -lehdessä. Forssman kirjoitti esikoisteoksensa "Sex små berättelser af Aina och Eva" (1880) yhdessä sisarensa Fanny Lovisa Forssmanin (nimimerkki "Eva", s. 1835) kanssa. Vuosina 1891–1917 Edith Forssman julkaisi nimimerkillä Aina joka vuosi "Vid aftonlampan"-nimisen kertomuskokoelman, ja näistä uskonnollisävyisistä kertomuksista käännettiin osa myös suomeksi.
Jukka Saarman

Jukka Tapani Saarman (s. 3. elokuuta 1964) on suomalainen oopperalaulaja, nykyisin tenori, vuoteen 2001 baritoni. Jukka Saarman valmistui laulunopettajaksi Oulun konservatoriosta 1995 ja musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta 2008. Akatemiassa hänen opettajinaan olivat Jaakko Ryhänen ja Anssi Hirvonen. 
Jukka Saarman on laulanut mm. Suomen Kansallisoopperassa, Savonlinnan oopperajuhlilla ja Ilmajoen Musiikkijuhlilla ja pitänyt kirkko-, operetti-, lied- ja muita konsertteja ympäri Suomea. Hän oli vuosina 2007–2013 toimineen Operettiteatteri Bravon perustaja ja toiminnanjohtaja.
Jukka Saarmanin veljet Risto Saarman ja Jari Saarman ovat myös oopperalaulaja.
Garota de Ipanema

Garota de Ipanema () on bossa nova -musiikkityylin kuuluisimpia kappaleita, jonka on säveltänyt brasilialainen Antônio Carlos Jobim vuonna 1962. Sen portugalinkieliset sanat on kirjoittanut Vinícius de Moraes. Englanninkielisen käännösversion ”The Girl from Ipanema” on sanoittanut Norman Gimbel. Kappaleen ehti levyttää ensimmäisenä Pery Ribeiro vuonna 1962, mutta maailmanmaineeseen laulu nousi Astrud Gilberton, João Gilberton ja Stan Getzin levytyksenä albumilla "Getz/Gilberto" (1963). Kappaleen englanninkielinen versio oli 1960-luvun puolivälissä maailmanlaajuinen suurmenestys, ja se sai vuoden levytyksen Grammy-palkinnon vuonna 1965. 
Laila Kinnunen on levyttänyt vuonna 1964 laulun suomeksi nimellä ”Ipaneman tyttö”, johon sanat on kirjoittanut Kari Tuomisaari. Bossa novasta innostunut Frank Sinatra levytti laulun albumille "Francis Albert Sinatra &amp; Antônio Carlos Jobim" (1967) yhdessä Jobimin kanssa.
Kappaleen tarina Ipaneman tytöstä sijoittuu Rio de Janeiron kuuluisan hiekkarannan tuntumaan Brasiliaan, jonne johtavan kadun varrella sijaitsevassa "Veloso"-baarissa säveltäjä Jobim tapasi istuskella. Laulun päähenkilöllä on vastineensa todellisuudessa: tuolloin teini-ikäinen Ipaneman kaupunginosassa asunut Heloísa Pinheiro, joka usein käytti reittiä asioillaan.
Martinniemi (kappale)

Martinniemi (PSCD 299) on Jukka Takalon kappale ja single, joka julkaistiin 25. kesäkuuta 2008.
Singlen nimikappaleen aiheena on Martinniemen sahan sulkeminen ja siitä aiheutuva ihmisten työttömyys. Kappale on Takalolta ensimmäinen selkeästi kantaaottava sanoitus, ja single hänen ensimmäisensä kahden vuoden levytystauon jälkeen.
Kappaleet.
Sävellykset ja sanoitukset Jukka Takalo.
Guido Landert

Guido "Totti" Landert (s. 3. marraskuuta 1985 Wattwil) on sveitsiläinen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 2005–2008.
Landert debytoi aikuisten arvokisoissa Torinon olympialaisissa 2006 sijoittuen joukkuekisassa seitsemänneksi ja parhaimmillaan henkilökohtaisessa kisassa 37:nnelle sijalle suurmäessä. Saman vuoden lentomäen MM-kilpailuissa Kulmissa hän oli joukkuekisan kuudes. Seuraavana vuonna Sapporon MM-kisoissa hän sijoittui suurmäessä 40:nneksi ja joukkuemäessä seitsemänneksi. Oberstdorfin lentomäen MM-kisoissa 2008 hän oli joukkuekisan yhdeksäs ja henkilökohtaisessa kilpailussa 23:s.
Maailmancupissa Landertin parhaaksi sijoitukseksi jäi kuudes sija Kuusamon suurmäessä 24. marraskuuta 2006. Tosin hän sijoittui samana talvena neljänneksi Willingenin joukkuekisassa. Hän ilmoitti maaliskuussa 2008 lopettavansa uransa, vain 22-vuotiaana.
Matti Ahonen

Matti Aleksander Ahonen (27. joulukuuta 1891 Petäjävesi – 12. huhtikuuta 1964) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Ahdon Ahonen ja Matilda Sulkunen. Hänen puolisonsa oli Vieno Pulkkinen. 
Opinnot.
Matti Ahonen kävi kansakoulun ja opiskeli viisi luokkaa Viipurin reaalikoulussa vuonna 1923, Kaasusuojelu-upseerikurssin hän suoritti 1924, Haminan taistelukoulussa hän opiskeli vuonna 1925, asemestarikurssin hän suoritti vuosina 1925–1926, kuormastovälineiden hoitokurssille hän osallistui vuonna 1928, aseteknikkojen täydennyskurssin hän suoritti vuonna 1930. Hän työskenteli ennen jääkäriksi ryhtymistään liikeapulaisena Jyväskylässä. 
Jääkäriaika.
Matti Ahonen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 3. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Matti Ahonen saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) vänrikiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissodassa 1. jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonaan rahastonhoitajaksi ja talouspäälliköksi. Suomen sisällissodassa hän osallistui taisteluihin Lempäälässä ja Säiniöllä, jossa hän haavoittui 24. huhtikuuta 1918, haavoittuneenakin hän kykeni suistamaan punaisten sotilasjunan kiskoilta kääntämällä vaihteen junan alla.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Suomen sisällissodan jälkeen hän palveli Valkoisen kaartin rykmentin 1. komppaniassa 20. marraskuuta 1918 alkaen. Valkoisesta kaartista hän siirtyi nuoremmaksi upseeriksi Karjalan kaartin rykmentin 5. komppaniaan rahastonhoitajaksi, hän toimi myöhemmin samassa joukko-osastossa talouspäällikkönä. 
Talvi- ja jatkosota.
YH:n aikana hän toimi 13. ampumatarvikekomppanian päällikkönä sekä 2. Asevarasto-osaston päällikkönä vuodet 1939–1941. Jatkosodassa hän palveli 13. aseenkorjauskomppanian päällikkönä vuodet 1941–1942, jonka jälkeen vuodet 1942–1944 Sisä-Suomen suojeluskuntapiirin aseupseerina.
Sotien jälkeinen aika.
Jatkosodan jälkeen hän sai palkkioviran huoltoupseerina Sisä-Suomen suojeluskuntapiiristä. Myöhemmin hän siirtyi Särkisalmi osakeyhtiöön kirjanpitäjäksi, josta tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1947. Matti Aleksander Ahonen on haudattu Parikkalaan.
Roger Carel

Roger Blancharel (14. elokuuta 1927 – 11. syyskuuta 2020), taiteilijanimeltään Roger Carel, oli ranskalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten Asterixin ääninäyttelijänä ranskankielisissä Asterix-animaatioissa sekä "Tähtien sota" -elokuvien C-3PO-robotin ranskankielisenä ääninäyttelijänä. Hän ääninäytteli myös "Olipa kerran..." -animaatiosarjojen Maestroa.
Frenulum

Frenulum ("esinahan kiinnike") on pieni ihopoimu, eräänlainen kiinnitysside, siittimen alapinnalla, joka kiinnittää esinahan terskan alapintaan. Frenulumin sanotaan olevan siittimen herkin osa. Lapsuudessa tehdyissä ympärileikkauksissa frenulum usein poistetaan. Frenulumin ollessa liian lyhyt, kääntyy peniksen pää alaspäin esinahkaa taaksepäin venytettäessä. Esinahan kiinnikkeen tiukkuutta esiintyy noin 5 prosentilla ympärileikkaamattomista miehistä. Vaiva on korjattavissa frenuloplastiaksi kutsutulla lääketieteellisellä toimenpiteellä.
Michael Tarnat

Michael Tarnat (s. 27. lokakuuta 1969 Hilden Saksan liittotasavalta) on saksalainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka oli vasen laitapuolustaja. Tarnat pelasi 16 kautta Saksan pääsarjassa Bundesliigassa ja yhden kauden Englannin Valioliigassa. Hänen lempinimensä on ”Tanne”, joka tarkoittaa pihtaa.
Seuraura.
Varhainen ura.
Tarnat aloitti jalkapalloilun SV Hilden-Nordissa. Ammattilaisuransa hän aloitti vuonna 1991 MSV Duisburgissa. Ensimmäisen Bundesliiga-ottelunsa hän pelasi 2. elokuuta 1991 kotiottelussa VfB Stuttgartia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki ottelussa VfB Leipzigia vastaan 23. elokuuta 1993. Kesällä 2004 hän siirtyi Karlsruheen, jossa hän pääsi heti avauskokoonpanoon. Hänet opittiin tuntemaan kovasta laukauksestaan ja hänestä tuli yksi Bundesliigan parhaita vapaapotkun antajia. Kolmen kauden aikana hän teki Karlsruhessa seitsemän maalia 81 ottelussa. 
Bayern München.
Vuonna 1997 Bayern München osti Tarnatin ja hänen joukkuetoverinsa Thorsten Finkin. Hän pelasi pelipaikallaan niin hyvin, että piti pelipaikkansa avauksessa lähes koko kauden pitäen Münchenin tähtipelaaja Bixente Lizarazun vaihtopenkillä. Bayern-aika oli erityisen menestyksekäs, sillä hän voitti Saksan mestaruuden 1999, 2000, 2001 ja 2003, Saksan cupin 1998, 2000 ja 2003 sekä Mestareiden liigan 2001. Lisäksi hän pelasi vuonna 1999 Manchester Unitedia vastaan Mestarien liigan ottelussa, joka päättyi Manchesterin 2–1-voittoon. 
Kaudella 1999–2000 ottelu Eintracht Frankfurtia vastaan lienee erikoisin Tarnatin uralla, sillä kyseisessä ottelussa hän joutui pelaamaan puoli tuntia maalivahtina Oliver Kahnin ja hänen korvaajansa Bernd Dreherin loukkaannuttua. Tarnat päästi maalin pelattuaan vain kaksi minuuttia. Bayern kuitenkin voitti ottelun, kun Samuel Kuffour onnistui maalinteossa pelin lopussa.
Manchester City ja Hannover 96.
Uransa loppupuolella Tarnat alkoi kärsiä loukkaantumisista ja hän jäi usein Bayernin avauskokoonpanon ulkopuolelle. Kuuden Bayern-kauden, 122 Bundesliiga-ottelun ja kahdeksan maalin jälkeen hän siirtyi vuonna 2003 Manchester Cityyn, jossa hän pelasi 32 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia ennen siirtymistään Hannoveriin. Iäkkyydestään huolimatta hän oli Hannoverissakin arvostettu puolustaja ja vakiopelaaja.
Maajoukkueura.
Tarnat kutsuttiin ensimmäistä kertaa maajoukkueeseen 9. lokakuuta 1996, jolloin hän debytoi vuoden 1998 MM-kilpailujen karsinnoissa Armeniaa vastaan. Lopputurnauksessa hän edusti Saksaa neljässä ottelussa. Maajoukkueessa hän pelasi 19 ottelua.
Leonard Ahma

Leonard Echard Ahma (20. lokakuuta 1889 Turku – 14. marraskuuta 1944 ) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat rakennusmestari Oskar Ferdinand Friman ja Adolfina Johansson. Hänen puolisonsa oli Martta Lahtinen. 
Opinnot.
Ahma kävi kansakoulun sekä kaksi luokkaa Turun suomalaisessa reaalilyseossa, ja keskikoulukurssin Iin yhteiskoulussa vuonna 1930. Haminan taistelukoulu hän suoritti vuonna 1918, alue- ja paikallispäällikkökursseille hän osallistui vuonna 1922 ja taktiikan soveltamiskursseille vuonna 1925, jotka pidettiin suojeluskuntain päällystökoulussa, pioneerikurssille Korialla hän osallistui vuonna 1927, Reserviupseerikoulu hän suoritti vuonna 1928, Perkjärvellä pidetylle jalkaväkitykkikurssille hän osallistui vuonna 1929, voimistelunjohtajakurssin hän suoritti vuonna 1931, komppanianpäällikkökurssille hän osallistui vuonna 1934 ja suojeluskuntain päällystökoulussa pidetylle luutnanttikurssille hän osallistui vuonna 1937. Ahma työskenteli ennen sotilasuralle astumistaan konelatojana kirjapainossa.
Jääkäriaika.
Ahma liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 13. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Suomessa saamansa kirjapainoalan koulutuksensa takia hänet komennettiin syksyllä 1917 Berliiniin uuden Suomalaisen sotilaskäsikirjan painatustöihin.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Ahma saapui takaisin Suomeen varavääpeliksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 2. helmikuuta 1918. Hän palveli sisällissodassa ensin joukkueenjohtajana 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 2. komppaniassa ja taisteli Tampereen valloituksessa. Hänet komennettiin 11. huhtikuuta 4. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan ja otti tämän mukana osaa Rajamäen, Tarpilan ja Raivolan taisteluihin.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen toimi samassa yksikössä 20. lokakuuta alkaen komennettiin 4. joukkueeseen joukkueenjohtajaksi. Vuonna 1920 hän osallistui komppaniansa mukana Porajärven puolustukseen. Hän erosi puolustusvoimista 30. lokakuuta 1920, mutta jatkoi kumminkin puolustusalalla ja liittyi Viipurin suojeluskuntaan, josta hänet komennettiin Antreaan paikallispäälliköksi. 
Talvi- ja Jatkosota.
Talvisotaan hän osallistui Vuoksenlaakson väestönsuojelupiirin päällikkönä. Jatkosodassa hän toimi Itä-Karjalan sotilashallinnon alaisen Repolan aluepäällikkönä. Vuosina 1943 ja 1944 hän toimi Oulussa sekä suojeluskunnan paikallispäällikkönä, että väestönsuojelupäällikkönä. Leonard Echard Ahma on haudattu Oulun sankarihautaan.
Pavel Karelin

Pavel Vladimirovitš Karelin (, 27. huhtikuuta 1990 Gorki, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 9. lokakuuta 2011 Nižni Novgorod) oli venäläinen mäkihyppääjä.
Karelin debytoi aikuisten arvokilpailuissa Oberstdorfin lentomäen MM-kilpailuissa 2008, jossa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 22:nneksi ja oli mukana viidenneksi sijoittuneessa Venäjän joukkueessa. Vancouverin talviolympialaisissa 2010 Karelin oli Venäjän joukkueessa joukkuekilpailun kymmenes, normaalimäen 33:s ja suurmäen 38:s.
Maailmancupissa Karelin debytoi kaudella 2007–2008. Hänen parhaaksi sijoituksekseen jäi toinen tila Garmisch-Partenkirchenin kilpailusta uudenvuodenpäivänä 2011. Joukkuemäessä hän sijoittui kaudella 2008–2009 toiseksi Oberstdorfissa ja kolmanneksi Planicassa.
Karelin kuoli auto-onnettomuudessa 9. lokakuuta 2011 Nižni Novgorodin ympäristössä, Ufan ja Moskovan välillä. Karelin oli ajanut Mercedesiä, joka oli törmännyt onnettomuuden vuoksi pysähtyneeseen rekkaan. Karelin kuoli peräänajossa, ja hänen kaksi ystäväänsä saivat vakavia vammoja. Karelinin verestä löydettiin tutkimuksissa tuntematon määrä alkoholia. Hän oli ajanut onnettomuushetkellä ylinopeutta.
Axel Danielson

Axel Rudolf Danielson (21. maaliskuuta 1888 Pernaja – 17. lokakuuta 1938) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat puutarhuri Karl Gustaf Danielson ja Emilia Sofia Johansson. Hänen puolisonsa oli Anna Maria Arlander. 
Opinnot.
Danielson kävi viisi luokkaa Porvoon ruotsalaista lyseota sekä suoritti farmaseuttitutkinnon 1909 ja työskenteli apteekkialalla ennen sotilasuralle lähtemistään. 
Jääkäriaika.
Danielson liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 28. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin muodostettuun Jääkäripataljoona 27:ään ja sen konekiväärikomppaniaan 10. syyskuuta 1916. Danielson pyrki vapaaehtoisena perusteilla olevaan Jääkäripataljoonan tykistöön ja tulikin valituksi yhtenä niistä 26 miehestä, jotka Jääkäripataljoonan komentaja majuri Bayer valitsi haastattelunsa perusteella. Hänet siirrettiin virallisesti haupitsijaokseen 18. maaliskuuta 1916. Danielson toimi aluksi tykistöjaoksessa talousaliupseerina. Hän otti osaa ensimmäisen maailmansodan taisteluihin Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, Ekkau-Kekkaussa ja Aa-joella.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Danielson saapui takaisin Suomeen yliluutnantiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin jääkäritykistön 2. patteriin jaosjohtajaksi. Hän otti osaa Länkipohjan, Pitkäjärven, Oriveden, Kangasalan ja Lempäälän taisteluihin sekä Tampereen valloitukseen. 11. huhtikuuta 1918 hänet siirrettiin jääkäritykistöprikaatin 2. ammuskolonnan päälliköksi, jonka mukana otti osaa taisteluihin Karjalankannaksella.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen hänet komennettiin Koiviston rannikkotykistön päälliköksi. 11. elokuuta 1919 hänet komennettiin Rannikkotykistörykmentin 5. patteriston komentajaksi ja myöhemmin Russarööhön erillisen patterin päälliköksi. Tehtävistään hän erosi 27. lokakuuta 1920. Tämän jälkeen hän toimi Porvoon kaupungin ja maalaiskunnan suojeluskunnan harjoituspäällikkönä sekä liikemiehenä ja kauppiaana.
Axel Bäckman

Axel Arvid Bäckman (12. maaliskuuta 1893 Petolahti – 5. lokakuuta 1935 Sydney) oli suomalainen jääkärimajuri ja liikemies. Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettaja Erik Herman Bäckman ja Karolma Sofia Hägglund. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Karin Loenbomin kanssa. 
Opinnot.
Axel Bäckman kirjoitti ylioppilaaksi Kristiinan ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1912 ja liittyi Saasalaiset osakuntaan. Hän jatkoi opiskelujaan Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysismatemaattisella osastolla vuosina 1912–1914. Upseerien pioneerikurssille hän osallistui Korialla vuonna 1922. 
Jääkäriaika.
Axel Bäckman liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 55 muun miehen kanssa 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella, Schmardenissa ja Aa-joella.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan päälliköksi 5. jääkärirykmentin 14. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Komppanianpäällikkönä hän otti sisällissodassa osaa taisteluihin Karjalankannaksella.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen hänet komennettiin 12. heinäkuuta 1918 joukkueenjohtajaksi Pioneerikoulutuspataljoonan 1. komppaniaan. Myöhemmin 16. huhtikuuta 1919 hänet komennettiin pataljoonan 2. komppaniaan päälliköksi. Pioneeripataljoona N:o 2:n komentajana hän toimi 6. – 18. heinäkuuta 1920 ja 13. syyskuuta 1920 – 3. helmikuuta 1923 välisen ajan. Seuraavaksi hänet komennettiin Rautatiepataljoonaan insinööri- ja aseupseeriksi. Armeijasta hän otti eron 30. tammikuuta 1924, jonka jälkeen hän toimi liikemiehenä. Luottamustoimiin hän osallistui 3. Divisioonan kunniatuomioistuimen jäsenenä vuosina 1919–1920. Myöhemmin hän muutti Australiaan, jossa kuoli Sydneyssä 5. lokakuuta 1935. Hänet on haudattu Sydneyhin N.S.W.
Kosti Eskola

Kosti Eskola (30. joulukuuta 1889 Nastola – 26. heinäkuuta 1955) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Henrik Gustaf Eskola ja Charlotta Varpenius. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Siiri Erika Taittosen kanssa.
Opinnot.
Eskola oli kansakoulun käynyt ja sen jälkeen hän jatkoi yksityisopintoja vuosina 1910–1915 Saksassa Mitweidan ja Strelitzin polyteknillisissä opistoissa. Haminan taistelukoulun hän suoritti vuonna 1918. 
Jääkäriaika.
Eskola liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 20. marraskuuta 1915 ja sijoitettiin pataljoonan pioneerikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 53 muun miehen kera 2. lokakuuta 1917 perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joen asemasodassa, Riianlahden rannikkoasemissa ja Schmardenin hyökkäykseen sekä Aa-joen talvitaisteluissa.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Eskola astui Suomen armeijan palvelukseen 7. helmikuuta 1918 vänrikiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 3. maaliskuuta 1918 aselaiva S/S Virgolla. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi Kenttälennätinpataljoonaan, josta hänet komennettiin 28. maaliskuuta 1918 eversti Ausfeldin esikuntaan ja siirrettiin 15. huhtikuuta 1918 joukkueenjohtajaksi 6. Jääkärirykmentin 17. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. missä joukko-osastossa otti osaa taisteluihin Mouhussa, Tampereella ja Viipurissa. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen Eskola toimi joukkueenjohtajana 6. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:ssa, jolla myöhemmin oli nimet Jääkäripataljoona n:o 3 ja Kajaanin sissipataljoona. Armeijasta hän erosi 23. lokakuuta 1918. Sotilasuransa jälkeen hän toimi vuonna 1919 piirtäjänä ja konstruktöörinä Lehtoniemi oy:ssä Varkaudessa, vastaavassa toimessa hän toimi vuosina 1920–1924 Kotkan konepaja oy:ssä. Puolustusministeriön taisteluvälineosastossa hän oli tarkastajana vuosina 1925–1927. Hänet nimitettiin 1. tammikuuta 1928 Suojeluskuntajärjestöön asetarkastajaksi. Asetarkastajan toimi poiki hänelle 27. kesäkuuta 1928 vakinaisen paikan Suojeluskuntajärjestöön ja hän jäi edelleen Yliesikunnan asetarkastajaksi. 
Talvi- ja jatkosota.
Talvisotaan Eskola osallistui Suojeluskuntajärjestön yliesikunnan asetarkastajana ja jatkosotaan hän osallistui toimistoupseerina Kotijoukkojen esikunnassa. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1944, jonka jälkeen hän toimi Puolustusvoimain pääesikunnan pioneeriosastolla toimistosihteerinä vuoteen 1947 saakka.
Björn Damstén

Björn Gustaf Waldemar Damstén (käytti Saksassa nimeä Delmas; 23. helmikuuta 1892 Helsinki – 23. marraskuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen jääkärimajuri ja liikemies. Hänen vanhempansa olivat johtaja Severin Damstén ja Jenny Hellén. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Anne-Marie Frostellin kanssa, josta erosi. Toisen kerran hän avioitui 1930 Molly Martha Lindströmin kanssa.
Opinnot.
Hän kävi kahdeksan luokkaa Helsingin uudessa ruotsalaisessa yhteiskoulussa ja jatkoi opintojaan Böömissä Bodenbachin teknisessä korkeakoulussa sähköoppia vuosina 1912–1913 sekä Hampurin Grohnen instituutissa ja Breslaun kauppakoulussa vuosina 1913–1914. Hän oli J. C. Cronvall Oy:n palveluksessa ennen jääkärikoulutukseen lähtöään. 
Jääkäriaika.
Hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 55 muun miehen kanssa 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin 8. marraskuuta 1915 hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan ja edelleen 4. komppaniaan 21. joulukuuta 1915. Hänet siirrettiin 9. heinäkuuta 1917 pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan ja takaisin 4. komppaniaan 19. heinäkuuta 1917. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti Libaussa sotakoulun B-kurssin vuonna 1917.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana yliluutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 4. komppaniaan, jonka päälliköksi hänet määrättiin 24. maaliskuuta 1918 alkaen, josta tehtävästä hänet siirrettiin komppanioineen 2. jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonaan, jossa komppanian järjestysnumeroksi tuli kolme. Hän otti osaa komppanioineen taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella ja Kuokkalassa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen hänet siirrettiin päälliköksi Meripataljoonaan, jossa toimi 1. komppanian päällikkönä sekä loppuvuodesta 1918 pataljoonan komentajana. Hänet siirrettiin 31. tammikuuta 1919 Suomen valkoiseen kaartiin 1. komppanian päälliköksi ja edelleen 6. joulukuuta 1922 talouspäälliköksi Uudenmaan rykmenttiin. Hän erosi armeijasta 22. huhtikuuta 1925, Vuonna 1919 hän suoritti opintomatkat Ranskaan ja Englantiin. Armeijasta eronsa jälkeen hän matkusti Kanadaan ja Yhdysvaltoihin, mistä palasi Suomeen vuonna 1928 ja astui O. Grundströn Oy:n palvelukseen, jonka jälkeen hän oli perustamassa puutavaraliike Soinne &amp; K:nia, ollen sen yhtiökumppanina aina vuoteen 1936 asti. 
Talvi- ja jatkosota.
Talvisotaan hän osallistui Intendenttitoimiston päällikkönä ja intendenttinä 1. Täydennysdivisioonan esikunnassa. Jatkosotaan hän osallistui toimistopäällikkönä Helsingin suojeluskuntapiirin esikunnassa vuoteen 1942 asti. Tämän jälkeen hän toimi liikemiehenä Helsingissä vuosina 1942–1953. Hänet on haudattu Helsinkiin.
You Bet Your Life

You Bet Your Life oli yhdysvaltalainen visailuohjelma, jota esitettiin radiossa 1947–1956 ja televisiossa 1950–1961. Ohjelman juontajana toimi Groucho Marx. Radiossa ohjelmaa lähetettiin alun perin ABC:n asemien kautta. Myöhemmin sarja siirtyi CBS:lle ja lopulta NBC:lle. Televisioversion lähetyksestä vastasi NBC.
"You Bet Your Life" sai vuonna 1948 Peabody-palkinnon. Vuonna 1988 sarja nimettiin Radio Hall of Fameen.
Sarjaa on yritetty herättää henkiin myöhemminkin. Vuoden 1980 versiossa juontajana toimi Buddy Hackett ja vuoden 1992 versiossa Bill Cosby. Molemmat yritykset jäivät lyhytikäisiksi.
Suuri odaliski

Grande Odalisque ("Suuri odaliski"), joka tunnetaan myös nimillä "Une Odalisque" ja "La Grande Odalisque", on ranskalaisen taidemaalarin Jean Auguste Dominique Ingresin (1780–1867) vuonna 1814 valmistunut öljyvärimaalaus, joka kuvaa odaliskia eli jalkavaimoa. Maalaus on kooltaan 88,9 cm × 162,56 cm.
Ingresin aikalaiset pitivät maalausta Ingresin pesäeron tekemisenä uusklassismiin, mikä merkitsi siirtymistä kohti eksoottisempaa romantiikkaa. "Suuri odaliski" herätti ensimmäisessä taidenäyttelyssään laajaa kritiikkiä. Se on herättänyt huomiota erityisesti venytettyjen mittasuhteiden ja anatomisen realismin puuttumisen vuoksi. Maalaus kuuluu nykyisin Louvren kokoelmiin.
Laitialanselkä

Laitialanselkä on Vesijärven lounainen selkä. Se käsittää Hollolan kirkonkylän luoteispuoleiset vesialueet itäisenä rajanaan Enonselkä. Laitialanselän rannat ovat kaislikkoa ja rantapeltoisena maaseutumaisena ympäristönä siellä on runsaasti vesilintuja. Alueella on Laasonpohjan neljä luonnonsuojelualuetta.
Laitialasellälle laskee Hammonjoki. Laitialanselkä jatkuu Manskiveen, jonka pohjoispuolella on Asikkalan Viitaila. Hollolan kirkonkylässä ja siitä itään Laitialanselällä sijaitsevat Hollolan seurakunnan Parinpellon leirikeskus.
Laitialanselän rannalla on mm. Laitialan kartano sekä Hollolan kunnan Manskiven toimintakeskus, joka nykyään on pääasiassa kunnan nuorisotoimen käytössä. Manskiven toimintakeskus ja Parinpellon leirikeskus voivat tarjota majoitusta myös ulkopuolisille ryhmille.
Laitialan kartanosta pohjoiseen sijaitsee Laitialan uimaranta, jolla on lehtomainen pysäköintialue ja kaislikkoalueen välissä sijaitseva pitkä laituri.
Vesijärviprojektien yhteydessä Laitialanselällä on harjoitettu voimakasta hoitokalastusta.
Mazda 929

Mazda 929 on automalli, jota valmistettiin vuosien 1973–1998 aikana neljä sukupolvea. Mazda 929 oli suunniteltu edustusautoksi ja Mazdan malliston suurimmaksi henkilöautomalliksi. Kaikki mallit ovat takavetoisia. Mallin edeltäjänä oli Mazda 1500/1800. 929:n korvasi vuonna 1996 Mazda Xedos 9.
Sukupolvet.
Mazda 929 HV
&lt;br clear="left"&gt;
Mazda 929 HB
&lt;br clear="left"&gt;
Mazda 6929 HC
&lt;br clear="left"&gt;
Mazda 929 HD
&lt;br clear="left"&gt;
Hans Elo

Hans Einer Elo (15. huhtikuuta 1891 Uusikirkko Tl – 24. marraskuuta 1981 Rauma) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Hans Stenros-Laurila ja Olga Palmroos. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Elly Tuomisen kanssa.
Opinnot.
Hän kävi kansakoulun ja yksityisesti keskikoulukurssin Viipurissa vuonna 1926. Suojeluskuntaupseerikurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa hän suoritti vuonna 1922 ja täydennyskurssin vuonna 1924, reserviupseerikurssin hän suoritti vuonna 1926, taktiikan soveltamiskurssin hän suoritti vuonna 1928 ja komppanianpäällikkökurssin vuonna 1933. 
Jääkärikausi.
Tämä kalantilainen merimies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 27. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella, josta hänet siirrettiin 23. maaliskuuta 1917 pataljoonan pioneerikomppaniaan. 
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. Krenatöörirykmentin 1. Jyväskylän pataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet komennettiin 14. huhtikuuta 1918 päälliköksi 3. komppaniaan, jonka mukana otti osaa taisteluihin Mannisella, Kuljussa, Sääksjärvellä, Tampereella, Vesilahdella sekä rykmentin etenemiseen Pälkäneen, Aitoon, Luopioisten ja Lammin kautta Koskelle. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Suomen sisällissodan jälkeen hän palveli edelleen 2. Krenatöörirykmentissä ja nyt 1. komppaniassa vääpelinä sen hajottamiseen asti, jolloin hänet siirrettiin 17. heinäkuuta 1918 Viipurin vartiopataljoonaan komppanianvääpeliksi, josta edelleen myöhemmin muodostettuun Terijoen rajavartiopataljoonaan. Hän erosi armeijasta 4. joulukuuta 1918 ja liittyi 1. tammikuuta 1919 Eräjärven suojeluskuntaan paikallispäälliköksi, missä toimi vuoden loppuun asti, jolloin hänet siirrettiin harjoituspäälliköksi Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiiriin. Akaan–Toijalan suojeluskuntaan hän siirtyi 1. kesäkuuta 1920 ja edelleen Pyhärannan suojeluskunnan paikallispäälliköksi hän siirtyi 1. joulukuuta 1920 ja oli tehtävässä vuoden 1921 loppuun saakka, jonka jälkeen hän siirtyi Varsinais-Suomen suojeluskuntapiirin 12. alueen ja 1. helmikuuta 1927 alkaen 13. alueen päälliköksi. 
Talvi- ja jatkosota.
Talvisotaan hän osallistui komppanianpäällikkönä JR 13:n konekiväärikomppaniassa ja osallistui taisteluihin Summassa. Myöhemmin hänet komennettiin Suomen suojeluskuntapiirin esikuntaan toimistoupseeriksi. Välirauhan aikana hän toimi Vakka-Suomen suojeluskuntapiirin taisteluvälineupseerina ja sotilasohjaajana. Jatkosotaan hän osallistui Jalkaväenkoulutuskeskus 18:ssa pataljoonan komentajana ja koulutusupseerina. Pataljoonan nimi muutettiin myöhemmin Järjestelykeskus 1:ksi. Vuodesta 1943 alkaen hän toimi Maaselän esikunnassa koulutusupseerina ja Osasto Elon komentajana Henkilötäydennyskeskus 8:ssa. 
Sotien jälkeinen aika.
Sotien jälkeen hän työskenteli osastonhoitajana ja kustannuslaskijana Rauman Nahkatehdas Oy:ssä.
Hyundai Scoupe

Hyundai Scoupe on korealaisen Hyundain valmistama kaksiovinen coupé. Sillä on sama etuvetorakenne kuin Hyundai Ponylla.
Reino Ericsson

Reino Bernhard Ericsson (25. tammikuuta 1897 Lammi – 22. huhtikuuta 1938) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat ylimetsänhoitaja Bernhard Ericsson ja Hilma Hedvig Halonen. Hänet vihittiin avioliittoon ensimmäisen kerran vuonna 1920 Aslaug Catharina Neuenstedtin kanssa ja toisen kerran vuonna 1927 Jeanne Madeleine Ermenegin kanssa.
Opinnot.
Ericsson kävi seitsemän luokkaa Helsingin maanviljelyslyseota ja yhden luokan yksityisesti Kokkolan yhteiskoulua vuonna 1927. Komppanianpäällikkökurssin Taistelukoulussa hän suoritti vuonna 1928.
Jääkäriaika.
Ericsson liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 29. helmikuuta 1916 ja sijoitettiin 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahden ja Aa-joella.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Ericsson saapui Suomeen (Vaasaan) kornetiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918 ja sijoitettiin joukkueenjohtajaksi Suomen valkoiseen armeijaan Karjalan ratsujääkärirykmentin 1. eskadroonaan, josta hänet komennettiin myöhemmin 6. Jääkärirykmentin esikuntaan lähettiupseeriksi ja otti osaa taisteluihin Suomen sisällissodassa Viipuria vastaan käydyissä taisteluissa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Suomen sisällissodan jälkeen Ericsson palveli Karjalan ratsujääkärirykmentissä, josta hänet komennettiin joulukuun puolivälissä 1918 yhden ratsuväkijoukkueen johtajana rajavartiotehtäviin itärajalle. Rajavartiotehtävistä hän palasi maaliskuussa 1919 ja määrättiin Hämeen ratsurykmenttiin. Armeijasta hän erosi 29. lokakuuta 1919. Armeijasta erottuaan hän liittyi suojeluskuntaan 12. joulukuuta 1919 ja sijoitettiin Oulun suojeluskuntaan paikallispäälliköksi, mistä hänet siirrettiin myöhemmin Oulunsalon suojeluskuntaan samaan tehtävään. Armeijan palvelukseen hän palasi uudelleen 31. maaliskuuta 1920 ja hänet sijoitettiin Hämeen ratsurykmentin 1. eskadroonaan ja 29. kesäkuuta 1927 alkaen 2. eskadroonan päälliköksi. Uudenmaan rakuunarykmentin talouspäällikön tehtävät hän otti vastaan 15. kesäkuuta 1928. Helsingin suojeluskuntapiirin 1. sotilasohjaajaksi hänet komennettiin 1. syyskuuta 1928. Helsingin sotilaspiirin apulaispiiripäälliköksi hänet komennettiin 15. helmikuuta 1933 ja edelleen Tuusulan sotilaspiirin päälliköksi 1. heinäkuuta 1933. Uudenmaan rakuunarykmentin yleisesikuntaupseerina hän toimi 3. joulukuuta 1935 alkaen, josta hänet siirrettiin 28. helmikuuta 1936 Ratsuväen aliupseerikoulun johtajaksi. Hennalan aliupseerikoulun johtajana hän toimi 15. huhtikuuta 1920 – 5. tammikuuta 1921 ja pioneeripataljoonassa 10. lokakuuta – 11. marraskuuta 1923 väliset ajat. Hämeen ratsurykmentin talouspäällikön tehtäviä hän hoiti 22. helmikuuta – 28. kesäkuuta 1927 välisenä aikana. 
Luottamustehtävät.
Ericsson toimi Hämeen ratsurykmentin kunnianeuvostossa, jonka jäsenenä hän toimi vuonna 1924 ja puheenjohtajana vuonna 1927, Ratsuprikaatin kunniatuomioistuimen jäsenenä hän toimi vuonna 1928. Hänet on haudattu Lahteen.
Joutsenprinsessa ja lumottu valtakunta

Joutsenprinsessa ja lumottu valtakunta ("The Swan Princess: The Mystery of the Enchanted Kingdom") on yhdysvaltalainen animaatioelokuva vuodelta 1998. Se on "Joutsenprinsessa"-elokuvasarjan kolmas osa ja jatko-osa elokuville "Joutsenprinsessa" sekä "Joutsenprinsessa ja taikavuoren salaisuus". Elokuvan ohjasi edelliset elokuvatkin ohjannut Richard Rich.
"Joutsenprinsessa ja lumottu valtakunta" on elokuvasarjan viimeinen osa, jonka kuvat on piirretty käsin. Vuonna 2012 julkaistu elokuvasarjan neljäs osa "Joutsenprinsessan joulu" on tietokoneanimioitu.
Puertoriconkehrääjä

Puertoriconkehrääjä ("Antrostomus noctitherus") on vaarantunut Puerto Ricossa elävä kehrääjälintu.
Kooltaan puertoriconkehrääjä on noin 22 cm. Linnun vatsa on mustan ja valkoisen kirjava. Selän väritys on harmaan keltaisen ja mustan kirjava. Päälaki puertoriconkehrääjällä on harmaa ja silmänympärys on väriltään ruosteenruskea. Ulkonäöltään puertoriconkehrääjä muistuttaa männikkökehrääjää ("Antrostomus carolinensis") ja antillienhaukkakehrääjää ("Chordeiles gundlachii").
Puertoriconkehrääjä elää 75–230 metrin korkeudessa avoimilla tai puoliavoimilla pensaikkoalueilla ja pensaikkoisissa metsissä kalkkikivialueilla. Ravintonaan lintu käyttää hyönteisiä, erityisesti kovakuoriaisia ja perhosia. Puertoriconkehrääjäkannan kooksi arvioidaan 4 100 – 15 000 yksilöä. Suurin lajiin kohdistuva uhka on elinympäristön tuhoutuminen. Lisäksi nuoria lintuja saalistavat saarelle levinneet suopöllöt ("Asio flammeus") ja mahdollisesti myös keltanokkamatkijat ("Margarops fuscatus").
In Rainbows – From the Basement

In Rainbows - From the Basement on englantilaisen rock-yhtyeen Radioheadin livevideo, joka julkaistiin vuonna 2008. Se sisältää kymmenen tulkintaa yhtyeen albumin "In Rainbows" kappaleista ja bonus CD:n, joka ilmestyi aikaisemmin "In Rainbowsin" discbox-versiolla. Video julkaistiin vain digitaalisesti, iTunes Storessa.
Video kuvattiin studiossa Covent Gardenissa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet tehnyt Radiohead.
Videolta puuttuu kaksi "In Rainbowsin" kappaletta: "Faust Arp" ja "Jigsaw Falling into Place".
Heavy Horses

Heavy Horses on brittiläisen Jethro Tull -yhtyeen yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 1978. Se jatkaa edellisalbumi "Songs from the Woodin" tyyliä, jossa yhdistyvät progressiivinen rock sekä folkrock. Levy ylsi top 20:een sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa.
Albumin tyyli.
Ian Andersonin sanoitukset kertovat tällä levyllä realistisista aiheista edellislevyn metsän taruolentojen ja myyttejen sijaan. Albumin teemana ovat maaseudun elämä ja sen muutokset ja uhat nykymaailmassa. Esimerkiksi albumin nimikappale kertoo hevosen syrjäyttämisestä työjuhtana. Levyn nimi ja nimikappale viittaavat Englannin maaseudun työhevosiin.
Musiikillisesti "Heavy Horsesia" on sanottu Jethro Tullin albumeista monimutkaisimmaksi. Sanoitusten ohella myös levyn sävellykset ovat melankolisia. Edellisalbumi "Songs from the Woodiin" verrattuna solisti Ian Andersonin äänen on sanottu kehittyneen rajumpaan ja karheampaan suuntaan. Samalla itse yhtyeen soiton on sanottu olevan ”tiukempaa” kuin "Songs from the Woodilla". Mukana on vaikutteita englantilaisesta kansanmusiikista, mikä ilmenee melodioissa, akustisissa kitaroissa, mandoliineissa sekä Andersonin huilunsoitossa.
Curved Air -yhtyeen Darryl Way soittaa viulua kappaleissa ”Acres Wild” ja ”Heavy Horses”.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Ian Anderson.
Bursting Out

Bursting Out on Jethro Tull -yhtyeen syyskuussa 1978 julkaistu ensimmäinen varsinainen livealbumi. Se nauhoitettiin saman vuoden kevään Euroopan-kiertueella. Albumista on julkaistu myös yhden CD:n versio, jolta puuttuu joitakin kappaleita. Vuoden 2004 remasteroitu versio on tupla-CD, joka sisältää koko albumin.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Ian Anderson ellei toisin mainita.
Levy 1.
A-puoli
B-puoli
Levy 2.
A-puoli
B-puoli
Studebaker

Studebaker Corporation oli yhdysvaltalainen autotehdas, joka sijaitsi South Bendissä Indianassa. Vuonna 1852 perustettu yhtiö valmisti alkujaan kaivosvaunuja. Vuonna 1868 se rekisteröitiin nimellä Studebaker Brothers Manufacturing Company. Kun Studebaker ryhtyi valmistamaan sähkö- ja bensiinikäyttöisiä kulkuvälineitä 1902, se toimi yhteistyössä muiden bensiinikäyttöisten kulkupelien valmistajien kanssa vuoteen 1911. Vuonna 1913 Studebaker toi markkinoille ensimmäiset bensiinikäyttöiset autot omalla Studebaker-merkillään.
1910- ja 1920-luvuilla Studebaker oli Yhdysvaltojen suurimpia teollisuusyrityksiä. Vuosina 1916–1924 sen pörssiarvo määritti osaltaan Dow Jones -teollisuusindeksiä.
Studebaker Corporation valmisti myös muita automerkkejä, vuosina 1927–1930 Erskine- ja 1932–1933 Rockne-autoja. Ne olivat loistoauto Studebakeria halvempia.
Vuonna 1954 detroitilainen Packard Motors Company osti yhtiön, ja Studebakerista tuli Studebaker Packard Corporationin yksi osasto vuosiksi 1957–1962. Vuonna 1962 se otti jälleen käyttöön vanhan nimensä Studebaker Corporation, mutta seuraavana vuonna tehdas South Bendissä suljettiin. Studebaker luopui autonvalmistuksesta 1966, mutta yhtiö pysyi itsenäisenä sijoitusyhtiönä vuoteen 1967, jolloin se yhdistyi Worthingtoniin ja yhtiön nimeksi tuli Studebaker-Worthington Corp.
Suomessa.
Ensimmäiset Studebaker-autot tuotiin Suomeen jo ennen ensimmäistä maailmansotaa. Maahantuojana oli Ab Walfrid Alfthan Oy, joka toi Studebakereita vuosina 1912–1913 runsaat 20 kappaletta. Vuodesta 1925 alkaen Studebakerin edustajana Suomessa toimi Korpivaara Oy siihen saakka, kunnes Studebaker luopui autojen valmistuksesta. Studebaker-henkilöautoja rekisteröitiin 1930-luvun ajan melko runsaasti: huippuvuonna 1938 lukumäärä oli 818. Kuorma- ja linja-autona Studebaker ei ollut kovin yleinen, mutta niilläkin oli Suomessa joukko uskollisia käyttäjiä. Vuonna 1939 Studebaker oli Suomen kahdeksanneksi yleisin henkilöautomerkki 3,1 prosentin osuudella rekisteröidyistä autoista.
Toisen maailmansodan jälkeen Studebaker-autojen tuonti Suomeen jäi vähäiseksi säännöstelyn vuoksi. Vuoden 1954 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli 744 Studebaker-henkilöautoa ja 264 Studebaker-kuorma-autoa. Vuonna 1961 Studebaker Lark -henkilöauto maksoi Suomessa 1 430 000 markkaa (vuoden 2005 rahassa 27 170 euroa), mikä oli reilut kaksi kertaa niin paljon kuin Volkswagen Kuplan hinta (610 000 mk/11 590 €) ja hieman enemmän kuin Mercedes-Benz 180:n hinta (1 230 000 mk/23 370 €). Vuoden 1963 lopussa Studebakereita oli rekisterissä vielä noin 600 autoa, mutta tämän jälkeen sitä ei mainittu ajoneuvorekisterissä enää omana merkkinään. Viimeiseksi Suomessa esitellyksi Studebakeriksi jäi vuoden 1962 uutuus, Avanti-urheiluauto. Studebakerin tuonti Suomeen päättyi valmistajan lopettaessa toimintansa vuonna 1966.
Ratsun kierto

Ratsun kierto on matemaattinen ongelma, johon liittyy shakissa käytettävä ratsu ja shakkilauta. Tarkoituksena on liikuttaa ratsua laudalla niin, että se käy jokaisessa ruudussa kerran ja vain kerran. Ongelmalle on useita ratkaisuja. Normaalilla shakkilaudalla (8 × 8) on tasan 26 534 728 821 064 sellaista ratkaisua, joissa ratsu lopettaa ruudulle, jota se uhkaa alussa. Tällöin kyseessä on silmukka jossa lopetusruudusta pääsee takaisin alkuun. On olemassa myös ratkaisuja, joissa viimeisestä ruudusta ei ole mahdollista päästä takaisin aloitusruutuun. Lukuun on laskettu mukaan myös ratkaisujen käänteiset muodot (siirrot takaperin).
Ominaisuuksia.
Monista ratkaisuista on löydettävissä taikaneliön ominaisuuksia. Taikaneliössä jokaisen vaaka-, pysty- ja vinorivin summa on sama. Tällaista taikaneliötä, jossa luvut vastaavat ratsun kierron siirron järjestyslukua ei ole mahdollista luoda, vaikkakin lähellä olevia ratkaisuja on löydetty. Tämä matemaattinen ongelma ratkaistiin tietokoneen avulla vuonna 2003.
Olemassaolo.
Ratsun kierto on aina mahdollista toteuttaa "m" × "n" ruudun kokoisella laudalla, jossa "m" pienempi tai yhtäsuuri kuin "n", jos yksi tai useampi seuraavista ehdoista ei täyty:
Pienin mahdollinen neliönmuotoinen lauta, jolla sen voi suorittaa on 5 × 5 ruudun lauta.
Ratsun kiertoa voi myös pelata eräänlaisena kaksinpelinä. Tällöin molemmat siirtävät vuorotellen ratsujaan, kunnes jompikumpi ei voi enää liikuttaa ratsuaan uudelle ruudulle. Tällöin toinen pelaaja on voittanut.
Shakkilauta

Shakkilauta on shakissa ja muissa peleissä käytettävä ruutulauta. 
Neliön muotoinen lauta koostuu 64 ruudusta, jotka ovat kahdeksassa pystysuorassa "linjassa" ja kahdeksassa vaakasuorassa "rivissä". Joka toinen ruutu on tumma ja joka toinen vaalea, ja niistä käytetään yleensä nimityksiä "mustat ruudut" ja "valkeat ruudut". Shakkilauta voi olla esimerkiksi muovia, puuta, pahvia tai norsunluuta.
Lauta asetetaan ennen shakkipeliä niin, että kummallakin pelaajalla on oikeassa alakulmassa valkea ruutu. 
Laudassa on linjat a–h sekä rivit 1–8, ja nämä on voitu merkitä laudan reunaan. Näin shakin siirrot voidaan helpommin merkitä muistiin.
Samanlaista pelilautaa käytetään myös tammipelissä.
Camp Rock

Camp Rock on Disney Channelin elokuva vuodelta 2008. Suomen ensi-ilta Disney Channelilla oli 3. lokakuuta 2008.
Tarina.
Camp Rock kertoo Mitchiestä, joka haluaisi päästä etenkin nuorten suosimalle kesäleirille Camp Rockille. Mitchien perheellä ei ole kuitenkaan varaa kustantaa leiriä - Mitchien äidin pitopalvelu alkaa pyöriä, ja Mitchien isä lajentaa rautakauppaansa. Tullessaan kuitenkin kotiin viimeisen koulupäivänsä jälkeen Mitchietä odottaa mukava yllätys. Hänen äitinsä pitopalvelu on saanut tehtäväkseen huolehtia leiriläisten ruokapuolen, ja Mitchie pääsee leirille alennushintaan!
Hieman aikaisemmin nuori Connect 3 yhtyeen jäsen Shane Gray on marssinut ulos kuvauksista. Bändin muut jäsenet päättävät lähettää Shanen leirille Camp Rockille, jossa Connect 3 perustettiin 3 vuotta aikaisemmin. Bändin jäsenet perustelevat aiettaan sillä, että Shane saa tavata Brown-setänsä. Shane ei kuitenkaan haluaisi mennä leirille, joten hänet pakotetaan sinne.
Mitchie saapuu leirille ja tapaa heti ensimmäiseksi Caitlynin. Caitlyn on ystävällinen Mitchielle, ja kertoo mielenkiintoisia asioita leiriläisistä. Leirin diiva Tess Tyler on kuuluisan TJ Tylerin tytär, ja on siis itsekin melko kuuluisa. Kun Tess sitten tulee pilkkaamaan Caitlynin vanhempien ammatteja, ottaa Mitchie ohjat käsiinsä ja esittäytyy. Mitchie kertoo nimensä ja isänsä ammatin, mutta kuten arvata saattaa Tess ei ole kiinnostunut. Mitchie sepittää valheen jonka mukaan hänen äitinsä on Kiinan Hot Tunes TV:n johtaja. Valheesta johtuen Mitchie saa suuren suosion Tessin keskuudessa.
Tosiasiassa Mitchie on leirillä vain siksi, että hänen äitinsä on siellä töissä, ja Mitchie auttaa häntä keittiössä.
Shane kuulee sattumalta jonkun laulavan tyhjässä salissa, mutta Shane ei ehdi nähdä tyttöä, joten hän rupeaa etsimään "tyttöä ja ääntä". Mitchie ystävystyy Shanen kanssa, josta Tess tulee erittäin vihaiseksi. Lopulta Tess saa tietää Mitchien valehdelleen perheestään ja hän paljastaa koko leirille Mitchien valheen ja Shanen sydän särkyy. Kaikki tuntuvat vihaavan Mitchietä, paitsi Caitlyn. Tess saa myös tietää, että Michie on tyttö, jota Shane etsii, joten hän piilottaa käsikorunsa keittiöön täten lavastaen Michien ja Caitlynin varkaiksi. Brown kieltää heitä esiintymästä loppujameissa.
Mitchie kuitenkin pitää mielensä ja keksii keinon päästä esiintymään, siten Shane saa tietää Mitchien olevan hänen etsimänsä tyttö. 
Rooleissa.