tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
DP (pikakivääri)

Degtjarjova pehotnyi tai lyhennettynä DP () on Vasili Degtjarjovin suunnittelema pikakivääri, jonka suunnittelu aloitettiin vuonna 1921. Puna-armeija otti aseen palveluskäyttöön vuonna 1928. Uudistettu versio DPM tuli tuotantoon 1945. Aseella voi ampua ainoastaan sarjatulta. Piipun jäähdyttämiseksi DP toimii avoimelta lukolta; lukko jää taakse, kun liipaisin vapautetaan. Aseen piippu voidaan vaihtaa kentällä ylikuumenemisen varalta, mutta sotilaille annettiin harvoin varapiippua. Aseen päällä oleva rumpulipas ei ole lialle herkkä.
Modernisoitu versio DPM otettiin valmistukseen vuosina 1943–1944. Tätä valmistettiin myös Kiinassa nimellä Tyyppi 53. Lentokoneisiin tarkoitettiin DA. Sitä käytettiin Tupolev TB-3, Polikarpov R-5 ja Polikarpov Po-2 -koneissa, mutta ase jäi harvinaiseksi ja korvattiin pian ŠKASilla. Panssariajoneuvoissa käytettiin malleja DT () ja DTM (modernisoitu). Vuonna 1946 otettiin käyttöön vyösyöttöinen, raskaammalla piipulla varustettu RP-46 (ротный пулемёт – komppanian konekivääri). Tätä valmistettiin myös Kiinassa ja Pohjois-Koreassa.
Käyttö Suomessa.
Suomalaiset saivat asetta talvi- ja jatkosodan aikana sotasaaliiksi niin suuria määriä (noin 9 000 kpl), että se syrjäytti rintamakäytössä Lahti-Saloranta M/26 -pikakiväärin toimintavarmuutensa ansiosta. Ase säilyi puolustusvoimien käytössä 1990-luvulle asti. Degtjarjova pehotnyi -pikakiväärejä on esillä muun muassa Sotamuseossa, jossa on nähtävillä myös presidentti Mauno Koiviston jatkosodassa käyttämä pikakivääri. Ase oli ollut pitkään Törnin–Männistön asekätkössä piilossa, josta se vuonna 1992 löydettiin Arvo Männistön ilmoituksen kautta.
Emma-nimitys.
Suomessa asetta nimitettiin Emmaksi 1930-luvun ”Emma”-iskelmän ja äänilevyä muistuttavan rumpulippaan synnyttämän mielleyhtymän vuoksi. Rumpulippaan kansi näet pyörii ammuttaessa.
Fecal Matter

Fecal Matter oli yhdysvaltalainen punk rock -yhtye, joka perustettiin Aberdeenissa. Yhtye oli Nirvanan keulahahmo Kurt Cobainin ensimmäinen yhtye.
Historia.
Yhtye perustettiin vuonna 1985. Kurt Cobain soitti yhtyeessä kitaraa ja lauloi, Dale Crover soitti bassoa ja Greg Hokanson oli rummuissa. Yhtye alkoi tehdä kappaleita Cobainin tädin luona Seattlessa "Illiteracy Will" Prevail demoa varten ja se sisälsi 16 yhtyeen demoa. Yhtyeen loppuvaiheissa Buzz Osborne soitti bassoa ja Mike Dillard rumpuja. Yhtyeen hajottua vuonna 1986 Cobain jakeli Illiteracy Will Prevail demoja ystävilleen sen toivossa, että joku kuuntelisi sen ja haluaisi perustaa Cobainin kanssa uuden yhtyeen. Alussa tämä ei tuottanut tulosta, mutta kuukausia myöhemmin Krist Novoselic kuunteli demon ja tykästyi "Spank Thru" kappaleeseen ja suostui aloittamaan uuden yhtyeen Cobainin kanssa, josta myöhemmin muodostui Nirvana (yhtye). 
Nirvana otti kappaleet "Spank Thru", "Anorexorcist" ja "Downer" omakseen. "Downer" julkaistiin yhtyeen debyyttialbumin cd versiolla ja "Incesticide" kokoelmalla, "Anorexorcist" on julkaistu "With the Lights Out" boxilla. Ensimmäinen Nirvanan "Spank Thru" versio virallisella julkaisulla oli "From the Muddy Banks of the Wishkah", se julkaistiin kuitenkin studioversiona Sub Pop kokoelmalla "Sub Pop 200".
"Spank Thru" kappale "Illiteracy Will Prevail" demolta julkaistiin vuonna 2005 Nirvanan kokoelma-albumilla.
Jägerhorn af Storby

Jägerhorn af Storby on suomalainen aatelissuku numerolla 19 Suomen ritarihuoneella ja numerolla 226 Ruotsin ritarihuoneella. 
Historia.
Jägerhorn af Storby -suku on vanhaa suomalaista rälssiä kotoisin Luonnonmaan Isokylästä (Storby) Naantalin edustalla. Suku introdusoitiin vasta 1634 ruotsin ritarihuoneelle, koska suvun edustajalla oli vaikeuksia esittää näyttöä sukupuustaan ritarihuoneen perustamisvaiheessa 1625–1626. Suku korotettiin silloiseen ritariluokkaan 1778.
Suku on kuitenkin nähtävästi eräs Odygd-suvun haara ja se on yhtäjaksoisesti ollut suomalaista rälssiä 1400-luvun alusta, todennäköisesti 1300-luvulta lähtien. Asemies Jöns Filpussonin (Odygd, mainitaan 1405) poika asemies Filpus Jönsson (mainitaan 1437–1457) Luonnonmaan Isostakylästä (Storby) kantoi sinetissään metästystorvea (FMS 158). Häntä pidetään Jägerhorn af Storby -suvun kantaisänä. Hänen vaimonsa Margit Pedersdotter, Peder Dansken tytär, lahjoitti Naantalin luostarille Maskun Kuuslahden. 
Odygd-suvun ensimmäinen tunnettu suomalainen kantaisä Karl Filppusson Odygd esiintyy asiakirjoissa 1381.
Storbyn kartano (Isokylä) oli suvussa vuoteen 1698. Suvulla oli useita muita kartanoita.
Jägerhorn af Storbyn ja Jägerhorn af Spurila -suvun yhteisyyttä ei voida osoittaa, nimestä, samankaltaisesta sukuvaakunasta ja maantieteellisestä läheisyydestä huolimatta.
Tunnettuja Jägerhorneja (af Storby).
Lähteet:
Margit von Willebrand-Hollmérus

Margit von Willebrand-Hollmérus (2. huhtikuuta 1894 Helsinki – 27. syyskuuta 1982 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija. 
Henkilöhistoria.
Von Willebrand-Hollméruksen vanhemmat olivat lakitieteen tohtori Wladimir von Willebrand ja Karin Colliander ja puoliso vuodesta 1919 rehtori, yliopettaja Ragnar Hollmérus. Kirjailija Viveca Hollmerus oli heidän tyttärensä.
Tuotanto.
Von Willebrand-Hollméruksen esikoisteos "Värvet" (1920) kuvaa sisällissotaa valkoisten näkökulmasta. 1930-luvulla hän kirjoitti nonsense-tyylisiä kertomuksia, kuten "Pörröisiä veitikoita". Myöhemmin hän julkaisi sarjan viihteellisiä historiallisia romaaneja, mutta 1960-luvun novelleissa on jo psykologista ihmiskuvausta.
Maaninkajärvi

Maaninkajärvi on 12 km pitkä ja suurimmillaan kaksi kilometriä leveä, vähäsaarinen järvi Kuopion kaupungissa entisen Maaningan kunnan alueella. Sen pinta-ala on 15,8 neliökilometriä ja sen vedenpinta on samalla korkeudella Kallaveden kanssa. Maaninkajärvi on osa Vuoksen vesistön Iisalmen reittiä ja se laskee Ruokoveteen. Järven itärannalla on Maaningan kuntakeskus.
Maaninkajärvi on syntynyt kallioperän murtumalinjaan. Loivista rannoistaan huolimatta järvi on poikkeuksellisen syvä (jopa 60 metriä) ja matalia ruovikkorantoja on vähän. Maaninkajärvi onkin Pohjois-Savon neljänneksi syvin järvi.
Maaninkajärven pohjoisosan Tuovilanlahteen laskee luoteesta jyrkkärinteisessä, kapeassa rotkolaaksossa Löytynpuro. Purossa on Korkeakosken vesiputous, joka on Maaningan tärkein luonnonnähtävyys. Se on rauhoitettu luonnonsuojelualueeksi jo vuonna 1947. Pohjoisosan umpeenkasvanut Patalahti (ja siihen laskeva Patajärvi) on valtakunnallinen linnustonsuojelukohde. Koko Maaninkajärvi lähiympäristöineen on valtakunnallisesti arvokas maisema-alue.
Maaninkajärven koillisosassa laskee Onkivesi Viannankosken kautta. Iisalmen reitti Onkivedelle jatkuu Ahkiolahden kanavan kautta. Viannankosken kupeessa on käytöstä poistettu Viannan vanha venekanava. Yhteys Pieneltä Ruokovedeltä Suurelle Ruokovedelle on myös kanavoitu. Maaninkajärven rannalla on myös Maaninkajärven koulu.
Askartelu

Askartelu on jonkin asian tekemistä käsityönä ja harrastusmielessä. Askartelu on usein pienimuotoista.
Askarrellessa tehdään käsin useimmiten koriste-esineitä tai postikortteja. Käsitöistä askartelun erottaa yleensä askartelussa käytetyt helposti työstettävät materiaalit, kuten paperi, kartonki, liima tai silkkipaperi, sekä yksinkertaiset ja melko vaarattomat työvälineet. Askarteluvälineinä voidaan käyttää esimerkiksi kynää, saksia tai puikkoa.
Askartelua käytetään usein terapiassa, toisaalta kasvatuksessa motoristen taitojen kehittämiseen. Työn vaatiman keskittymisen vuoksi se on suosittua myös mielenterveystyössä.
Vaativan työn yhteydessä puhutaan yleensä käsityöstä tai taidekäsityöstä.
Lapponia (koru)

Lapponia-korut olivat suomalaisen Lapponia Jewelry Oy:n ja sittemmin Kalevala Korun valmistamia koruja. Vuonna 2020 tehdyn brändiuudistuksen myötä Lapponia Jewellery -koruja alettiin myydä Kalevala-tuotemerkillä.
Historia.
Korujen veistoksellinen ulkonäkö sai alkunsa korumuotoilija Björn Weckströmin suunnittelemasta ensimmäisestä kokoelmasta 1960-luvulla. Weckströmin "Avaruushopea"-sarjan korut ovat saaneet kansainvälistä mainetta sen jälkeen, kun sarjan kaulakoru näkyi vuonna 1977 Prinsessa Leian kaulalla "Tähtien sota" -elokuvassa.
Lapponia Jewelry Oy sai alkunsa hopeaseppä, myöhemmin hopeaseppämestari, Pekka Anttilan (1931–1985) perustamana vuonna 1960 nimellä Kruunukoru. Vuonna 1963 Björn Weckström alkoi suunnitella yrityksen koruille uudenlaista ilmettä, ja hänen suunnittelemansa kokoelma aloittikin menestystarinan. Vuonna 1979 Lapponia Jewelry palkittiin Tasavallan Presidentin vientipalkinnolla. Suurin osa yrityksen valmistamista koruista meni jo tuolloin vientiin, vuoden 1990 paikkeilla 85 prosenttia, ja myös Suomen-myynnistä valtaosan ostavat ulkomaiset matkailijat. Lapponia Jewelryn taiteilijoihin kuuluivat vuoden 1990 syksyllä Björn Weckström, Juhani Linnovaara, Poul Havgaard, Zoltán Popovits ja Christophe Burger, vuoden 2009 syksyllä lisäksi Pekka Hirvonen ja Chao-Hsien Kuo.
Vuoden 2005 elokuussa Lapponia Jewelry siirtyi Kalevala Korun omistukseen. Lapponia Jewelryn ja koko Kalevala Koru -konsernin toimitusjohtaja on Kirsi Paakkari. Tammikuussa 2020 Kalevala Koru ilmoitti luopuvansa Lapponia-tuotemerkin käytöstä ja keskittyvänsä Kalevala-merkkiin.
Max Delbrück

Max Delbrück (4. syyskuuta 1906 – 9. maaliskuuta 1981) oli saksalais-amerikkalainen biofyysikko, joka sai Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä Alfred D. Hersheyn kanssa 1969.
Elämänvaiheet.
Delbrück syntyi Berliinissä ja opiskeli fysiikkaa Göttingenissä. Saatuaan väitöskirjansa valmiiksi hän matkusteli Englannissa, Tanskassa ja Sveitsissä. Hän tapasi Wolfgang Paulin ja Niels Bohrin, jotka saivat hänet kiinnostumaan biologiasta. Max Delbrück palasi Berliiniin 1932 ja alkoi työskennellä Lise Meitnerin assistenttina. 
Vuonna 1937 Max Delbrück muutti Yhdysvaltoihin ja suuntautui biologian tutkimukseen. Hän tutki hedelmäkärpäsen geenejä ja bakteerien viruksia. 1940-luvulla hän yhdessä kollegoidensa kanssa osoitti, että joidenkin bakteerien vastustuskyky viruksia vastaan johtui mutaatiosta eikä mukautumisesta. Tämä tutkimus oli merkittävä siinä miten se käytti matemaattisia menetelmiä ennustamassa millaisia tuloksia tulisi vaihtoehtoisista teorioista. Tästä työstä hän sai lääketieteen Nobelin yhdessä Alfred D. Hersheyn kanssa vuonna 1969.
Duff Beer

Duff Beer ("Duff-olut") on kuvitteellinen olutmerkki "Simpsonit"-piirrossarjassa. Sarjassa Duff parodioi mitäänsanomattomia keskiolutmerkkejä ollen edullista, heikkolaatuista ja ylimainostettua. Duffia esittelee monesti Duff-mies ("Duffman") -niminen supersankarimainen maskottihahmo. Sarjan päähenkilö Homer Simpson nähdään usein nauttimassa Duffia. 
Guns n’ Rosesin basisti Duff McKagan väitti muistelmissaan, että olut olisi nimetty hänen mukaansa. "Simpsonien" käsikirjoittaja Mike Reissin mukaan tuottaja Jay Kogen keksi nimen, eikä sillä ollut mitään tekemistä McKaganin kanssa, eiväthän he olleet ”ikinä kuulleetkaan hänestä”.
Duffia valmistaa springfieldiläinen panimo, mutta Duff-panimoja on myös esimerkiksi Capital Cityssä. Duffin keksijä on luultavasti ollut Henry K. Duff -niminen mies, jonka suku omistaa panimon edelleen. Nykyinen omistaja on Howard K. Duff VIII. Duff on myös Springfieldin Isotoopit-baseballjoukkueen pääsponsori ja omistaa kaupungin baseball-stadionin, joka onkin nimeltään Duff-stadion. Duff-miehen ohella Duffin muita maskotteja ovat ainakin "Duffladd", "Duffgirl" ja "Duff McShark". Simpsonien koira Pukin pikku apuri oli kerran lyhyesti Duffin eläinmaskottina nimellä "Suds McDuff".
Duff on hyvin menestynyt yritys, johtuen jatkuvista mainoskampanjoista ja Springfieldin juoppouden määrästä. Sillä on tiettävästi vain yksi kilpailija, Fudd, jota myydään vain maaseudulla. Fudd sai kuitenkin huonon maineen, koska virheellinen metanolia sisältävä erä aiheutti usean maalaisjuntin sokeutumisen.
Duff-laatuja Simpsoneissa.
Duffin erikoislaadut.
"Henry K. Duff Private Reserve" on Duffin luksusversio. Sitä myydään ruskeassa pullossa valkoisella etiketillä, jossa on Henry K:n kuva, ja se on selvästi tavallista Duffia kalliimpaa. Oletettavasti se on parodia Matt Groeningin kotikaupungissa, Oregonin Portlandissa, pantavasta "Henry Weinhard's Private Reserve" -oluesta.
Duff valmistaa myös Duff-sampanjaa, jonka sanotaan olevan "sampanjoiden olut".
Kun Springfieldin 200 vuotta vanhan lain havaittiin kieltävän alkoholin käytön kaupungissa, Duff kehitti alkoholittoman "Duff Zeron", mutta 30 minuutin kuluttua sen lanseeraamisesta panimo oli jo konkurssissa.
Oikea Duff.
Useat panimot ovat valmistaneet Duff-merkkisiä oluita. Dalesiden panimo valmistaa "Duff Beeria", "Duff Darkia" ja "Duff Blondea" Englannissa, jossa The Duff Trading Co. Ltd omistaa tavaramerkit "Duff" ja "Duff Beer". Nimi on johdettu keltinkielisestä tummaa tai mustaa tarkoittavasta sanasta "dubh". Myös saksalainen Eschweger Klosterbrauerei -panimo tuottaa "The legendary Duff Beer" -olutta ja espanjalainen panimo Intoduff S.L valmistaa Belgiassa tavaramerkittyä "Duff Beeria".
Duff-olut Suomessa.
Belgiassa valmistettua Duff-olutta oli vuosina 2010–2011 saatavilla joissakin ruokakaupoissa ja ravintoloissa Suomessa. Duffia toimitti Suomeen Vino Vinces Oy. Valvira kielsi tuotteen myynnin syyskuussa 2011, koska katsoi Duff-olutpullon ulkoasun vetoavan alkoholilain vastaisesti alaikäisiin. Vino Vincesille asetettiin 50 000 euron uhkasakko kieltoa tehostamaan.
Kolarin rautatieasema

Kolarin rautatieasema () on Suomen pohjoisin käytössä oleva rautatieasema. Se on Suomen rataverkkoon kuuluvan Tornion ja Kolarin välisen rautatien pohjoinen pääteasema, ja se sijaitsee Kolarin kunnassa Lapin maakunnassa. Liikennepaikan etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 1 067,2 ratakilometriä mitattuna Oulun, Seinäjoen ja Haapamäen kautta. Tornion rautatieasemalle on matkaa 183 kilometriä. Asema on nykyisin rataverkon pohjoisin piste 18 kilometriä pohjoisemmaksi Rautuvaaraan ulottuneen osuuden poistuttua käytöstä.
Historia.
Kolari avattiin liikenteelle 1. joulukuuta 1966. Samana vuonna Kolariin rakennettiin asemarakennus, ja vuonna 1973 Kolariin rakennettiin toinen asemarakennus. Vuonna 1967 rakennettiin rata Kolarista pohjoiseen sementtitehtaalle Äkäsjoelle ja haararata kaivokselle Rautuvaaraan vuonna 1973, mutta molemmat radat lakkautettiin vuonna 2004.
Henkilöliikenne Kolariin alkoi vuonna 1985, kun yöjunaliikenne aloitettiin helmikuussa 1985. Liikenne lisääntyi, ja Kolariin valmistui vuonna 1998 Ilpo Väisäsen suunnittelema kolmas asemarakennus, jonka erityispiirteenä on kotamainen rakennelma. Vanhat asemarakennukset on purettu.
Liikenne.
Kolari on rataosan pääteasema, ja siellä on sekä henkilö- että tavaraliikennettä. Henkilöliikennettä harjoitetaan pääasiassa hiihtosesongin aikaan, ja se palvelee Kolarin liikennetarpeiden lisäksi pääasiassa Levin, Ylläksen, Äkäslompolon, Pallaksen ja Muonion matkailua, joihin asemalta on junabussiyhteys. Asemalle on osan vuodesta myös autojunayhteys Helsingistä, Turusta ja Tampereelta. Vuonna 2019 aseman kautta kulki noin 71 000 matkustajaa.
Aseman lipunmyynti lakkautettiin 2. elokuuta 2014, mutta asemalla on lippuautomaatti.
Lännen-Jukka

Lännen-Jukka on J. Karjalaisen 18. studioalbumi. Poko Rekords julkaisi albumin 25. lokakuuta 2006. Lännen-Jukka sisältää 15 laulua, joissa yhdistellään yhdysvaltalaista ja suomalaista kansanlauluperinnettä. Karjalainen laulaa ja soittaa levyllä banjoa ja kitaraa ja on ainoa albumilla kuultava muusikko.
Albumin pakkaus on kovakantinen kirjanen, jonka takakanteen CD-levy on kiinnitetty. Kirjaseen on painettu laulujen sanat sekä suomeksi että englanniksi. Se sisältää myös J. Karjalaisen sepittämän kertomuksen, jonka mukaan albumilla kuullaan samoja kappaleita, joita Karjalainen kävi nuorena kuuntelemassa isoäitinsä kesämökin lähellä asuneen Lännen-Jukan esittäminä.
Levyllä on muun muassa J. Karjalaisen näkemys Suutarinemännän kehtolaulusta.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 3, ja Soundi-lehden kriitikot valitsivat Lännen-Jukan vuoden 2006 kotimaiseksi albumiksi.Levy sijoittui myös Radio Suomessa Bluesministerin vuosiäänestyksen vuoden 2006 parhaat bluesalbumit suomi-sarjan kolmanneksi. Albumi voitti lisäksi Emma-gaalassa vuoden etno-Emman.
Richard Donner

Richard Donner (oik. Richard Donald Schwartzberg, 24. huhtikuuta 1930 New York, New York, Yhdysvallat – 5. heinäkuuta 2021) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan parhaiten toimintaelokuvistaan.
Uran alku.
Donnerin ohjaajaura alkoi television palveluksessa. Vuonna 1961 hän ohjasi ensimmäisen teatterielokuvansa "X-15 lähtövalmis", jonka pääosassa nähtiin Charles Bronson. Yhteistyö Bronsonin kanssa jatkui vuonna 1969 valmistuneen "Raju romanssi" -draamakomedian myötä. Vuotta aikaisemmin valmistui Donnerin ohjaama "Salt and Pepper" -komedia, joka sai pari vuotta myöhemmin jatko-osan Jerry Lewisin ohjauksessa. Donner jatkoi pääosin televisiotöissä, kunnes vuonna 1976 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva "Ennustus" muodostui hitiksi. Se voitti Oscarin musiikistaan ja keräsi yli 60 miljoonan dollarin lipputulot, kun tuotantokustannuksia kertyi vain 2,8 miljoonaa dollaria.
Donnerin seuraava ohjaustyö "Teräsmies" (1978) oli suurhitti, joka keräsi yli 300 miljoonan dollarin lipputulot maailmanlaajuisesti. Elokuva sai kolme Oscar-ehdokkuutta ja voitti erikois-Oscarin erikoistehosteistaan. Donner valittiin elokuvan ohjaajaksi Steven Spielbergin ja Guy Hamiltonin kieltäydyttyä. Hän sai ohjattavakseen myös elokuvan jatko-osan, mutta elokuvan ollessa jo kuvausvaiheessa hänet korvattiin Richard Lesterillä. Vasta vuonna 2006 Donnerin versio elokuvasta julkaistiin.
Donner jatkoi hittien ohjaajana 1980-luvullakin, ja lähes poikkeuksetta hänen elokuvansa olivat menestyksiä. Steven Spielbergin ja Chris Columbusin kirjoittama "Arkajalat" oli Donnerin suurin ohjaustyö ennen "Tappava ase" -toimintakomediaa, jolle Donner ohjasi menestyksekkäästi kolme jatko-osaa ("Tappava ase 2", "Tappava ase 3" ja "Tappava ase 4"). "Maverick"- ja "Salaliittoteoria"-hitit olivat niin ikään Mel Gibsonin tähdittämiä Donner-elokuvia. 2000-luvulla Donner on ohjannut elokuvat "Aikamatka" ja "16 Blocks".
Filmografia.
Richard Donnerin ohjaustyöt:
Maude Flanders

Maude Flanders oli kuvitteellinen hahmo animaatiosarjassa "Simpsonit". Hän oli Simpsonien naapurissa asuvan Flandersin perheen äiti ja Ned Flandersin ensimmäinen vaimo, jonka lapsia olivat Rod ja Todd Flanders. Mauden ääninäyttelijänä toimi Maggie Roswell.
Maude Flanders esiintyi ensi kerran 2. tuotantokauden jaksossa ”Naapurukset”. Hän kuoli 11. tuotantokauden jaksossa ”Autoilun uhri”, minkä jälkeen häntä on nähty vain satunnaisesti takaumissa ja enkelinä tai haamuna.
Luonne.
Maude on kotiäiti, joka toisinaan työskentelee Flandersien perheyrityksessä, Vasuri-kaupassa. Maude on yhtä kiihkouskovainen kuin miehensä Ned. Heidän avioliittonsa on onnellinen, koska he ovat kiinnostuneita samoista asioista ja jakavat saman maailmankatsomuksen. Maudella ei kuitenkaan ole Nedin loputonta kärsivällisyyttä ja hyväntahtoisuutta: siinä missä Ned haluaa aina ajatella vain parasta naapureistaan Simpsoneista, Maude saattaa joskus puhua selän takana pahaa Homerista ja jopa Margesta. Homer vaikuttaa joissain jaksoissa himoitsevan salaa naapurinsa vaimoa, mutta pääasiassa hän pitää Maudea ärsyttävänä samoista syistä kuin Nediä.
Kuolema ja sen jälkeen.
Maude Flandersin ääninäyttelijä Maggie Roswell jäi pois "Simpsoneista" vuonna 1999 ajauduttuaan palkkakiistaan tuotantoyhtiö Foxin kanssa. Näyttelijä Marcia Mitzman Gaven palkattiin korvaamaan Roswell 11. kauden alusta alkaen ja hän ehti esittää Maudea muutamassa jaksossa, mutta käsikirjoittajat päättivät poistaa Mauden sarjasta kokonaan.
Maude kuoli 11. kauden jaksossa ”Autoilun uhri” kilpa-autoradan katsomossa sattuneessa oudossa onnettomuudessa. Etummaisella rivillä istuneen Homerin yllättäen kumartuessa cheerleaderien pienoistykillä ampumat t-paitapinkat osuivatkin ylärivillä seisoneeseen Maudeen, joka putosi takakaiteen yli alas maahan, eikä ambulanssi päässyt Homerin väärin pysäköidyn auton takia ajoissa paikalle. Ned Flandersin viimeinen lause Maudelle oli ”ei isoa pötköä”, sillä Maude oli hakemassa hänelle hot dogia.
12. kauden jaksossa ”Herran ylistys” Ned sai selville Mauden suunnitelleen eläessään raamattuaiheista teemapuistoa ja rakensi sen hänen muistokseen. Puisto kuitenkin jouduttiin lopulta sulkemaan kannattamattomana. Ristiriitaisesti Maude nähdään elävänä tulevaisuuteen sijoittuvassa 6. kauden jaksossa ”Lisan häät”, jonka tapahtumat tosin ovat vain ennustajan kertomusta.
Palkkakiistan sopimisen jälkeen Maggie Roswell palasi "Simpsonien" ääninäyttelijäksi 14. kaudelta alkaen, ja Maude on tämän jälkeen nähty sarjassa muutaman kerran haamuna tai enkelinä taivaassa sekä eräissä takaumajaksoissa, joista näkyvimmin hän oli esillä 27. kauden jaksossa ”Fland Canyon”. Mauden haamulla oli iso rooli myös 29. kauden jaksossa ”Bartin painajainen”.
Penguin Cafe Orchestra

Penguin Cafe Orchestra oli Simon Jeffesin johtama brittiläinen avant-garde-musiikkiryhmä, jonka musiikissa kuultiin vaikutteita niin klassisesta musiikista, folkista, ambientista, minimalismista kuin taiderockistakin. Jeffes oli itse opiskellut klassista kitaransoittoa ja hallitsi myös pianon. Musiikin sävy on tyypillisesti romanttinen ja minimalistinen, usein melankolissävytteinen.
Penguin Cafe Orchestra toimi 1970-luvulta aina vuoteen 1995 saakka. Jeffes kuoli 48-vuotiaana 1997. Hänen muusikkopoikansa Arthur Jeffes kokosi yhtyeen uudelleen vuonna 2007 soittamaan isä-Jeffesin kuoleman 10-vuotiskonsertin ja päätti sitten jatkaa yhtyeen ohjelmiston esittämistä oman tuotantonsa ohella aiempaa lyhyemmällä nimellä "Penguin Cafe".
Simon Jeffes on kertonut enemmän tai vähemmän vakavissaan saaneensa idean musiikkityyliin ja yhtyeen perustamiseen syötyään kerran pilaantunutta kalaa Ranskassa. Hän oli ainut vakituinen jäsen yhtyeessä, loput soittajista koottiin aina eri projekteihin erikseen, pääosin klassisista muusikoista. PCO:n kappaleissa kuullaan hyvin monenlaisia instrumentteja erilaisista lyömäsoittimista ukuleleihin, viuluihin, haitareihin, äänitehosteisiin ja syntetisaattoreihin.
Albumi "Music from the Penguin Café" (1976) valittiin vuonna 2005 hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään". Albumi on äänitetty kolmen vuoden kuluessa. Sen musiikkia kuvataan hakuteoksessa satiirisen kujeilevaksi ja pakahduttavan ihastuttavaksi sekoitukseksi, jossa on vaikutteita barokkimusiikista, popista, jazzista, minimalismista ja avantgardesta. Albumi julkaistiin Brian Enon Obscure-levymerkillä..
Suomen Majakkaseura

Suomen Majakkaseura – Finlands Fyrsällskap ry on vuonna 2003 perustettu yhdistys, jonka tarkoituksena on edistää Suomen historiallisten majakkarakennusten sekä muiden merenkulun turvalaitteiden, kuten loistojen ja pookien, suojelua ja säilyttämistä. Seura myös edustaa Suomea kansainvälisessä alan harrastajien yhteisössä.
Seura jakaa vuosittain "Vuoden Loistavin Teko" -tunnustuksen yhteisölle tai henkilölle, joka on ansioitunut merenkulun kulttuuriperinteen säilyttämisessä.
Projektit.
Gustavsvärn.
Vuodesta 2005 lähtien seura on kunnostanut ja entisöinyt Gustavsvärnin linnoitus- ja majakkasaarella sijaitsevaa sumusireeninhoitajan asuinrakennusta, joka on vuokrattu Metsähallitukselta. Kesäkaudella seuran talkoolaiset tarjoavat matkailijoille opastusta linnoitussaaren historiasta.
Märket.
Vuonna 2007 seura käynnisti projektin Märketin luodolla sijaitsevan Märketin majakan pelastamiseksi ja kunnostamiseksi. 30 vuoden kylmillään olon aikana majakka oli sääolosuhteiden vaikutuksesta ehtinyt rapistua pahaan kuntoon. Miehitystä pidetään talkoovoimin kesäkauden aikana, ja talkoolaiset tarjoavat opastusta luodolle saapuville matkailijoille.
Käärmeenkielet

Käärmeenkielet ("Ophioglossum") on saniaisten suku, johon kuuluu 25–30 lajia. Nämä kasvavat eri puolilla maailmaa, enimmäkseen trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Käärmeenkielet ovat saaneet nimensä itiöpesäkkeitä kannattelevasta, käärmeen kielen näköisestä lehdestään.
Kasvi muistuttaa elämäntavoiltaan sieniä, joiden kanssa se elääkin läheisessä symbioosissa. Se saattaa viettää vuosia maan alla elävänä mehevänä juurakkona, joka kerää energiaa sienijuurtensa avulla. Silloin tällöin se kasvattaa maanpinnalle sileän lehden, ja joinakin kertoina lehden mukana maasta nousee myös itiöpesäkkeistö.
Käärmeenkielillä on enemmän kromosomeja kuin millään muulla eliöllä: 1 260 kappaletta. Se on monien muiden kasvien tapaan polyploidinen, ja sillä arvioidaan olevan ainakin 10 sarjaa kromosomeja.
Martin Petrov

Martin Petjov Petrov (, s. 15. tammikuuta 1979 Vratsa, Bulgaria) on bulgarialainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi vuonna 2014 päättyneellä urallaan kotimaansa lisäksi Sveitsin, Saksan, Espanjan ja Englannin pääsarjoissa. Hän pelasi Bulgarian maajoukkueessa 90 ottelua.
Ura.
Petrov aloitti ammattilaisuransa vuonna 1996 TsSKA Sofiassa, josta siirtyi kahden menestyksekkään kauden jälkeen sveitsiläiseen Servetteen. Saksan Bundesliigan Wolfsburg osti numerolla 17 pelaavan Petrovin vuonna 2001. 116 Wolfsburg-ottelun ja 28 maalin jälkeen espanjalaisjoukkue Atlético Madrid osti keskikenttäpelaajan 12 miljoonalla eurolla kesällä 2005. Atléticossa Petrov ehti pelata vain yhden täysimittaisen kauden. Lokakuussa 2006 saatu vakava polven eturistisiteen vamma piti Petrovin poissa pelikentiltä melkein koko kauden 2006–2007. Kesällä 2007 Atléticon hankittua riveihinsä Luis Garcían ja Simão Sabrosan Petrov katsoi parhaaksi siirtyä Sven-Göran Erikssonin valmentamaan Manchester Cityyn, jossa vakituista peliaikaa olisi varmemmin tarjolla. Vuonna 2010 hän siirtyi Boltoniin, josta vaihtoi tammikuussa 2013 Espanyoliin. Uransa päätteeksi hän pelasi vielä kotimaassaan TsSKA Sofiassa.
Petrov pelasi Englannin Valioliigassa 119 ottelua, joissa hän teki 16 maalia, ja Saksan Bundesliigassa 116 ottelua, joissa hän teki 28 maalia. Sveitsin Superliigassa hän pelasi 76 ottelua ja teki 22 maalia. Espanjan La Ligassa hän pelasi 57 ottelua ja teki kolme maalia.
Petrov edusti Bulgarian maajoukkuetta 90 kertaa ja teki maaotteluissaan 19 maalia. Hän edusti Bulgariaa vuoden 2004 EM-kilpailuissa, joissa hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kolme ottelua ja teki Italiaa vastaan Bulgarian ainoan maalin koko turnauksessa.
Gustavsvärn

Gustavsvärn (ent. Eldskär) on kalliosaari Hangon Tulliniemen kaakkoispuolella noin kolmen kilometrin päässä Hangosta lounaaseen.
Saarella sijaitsee majakkatorni, linnoitteen raunio ja sumusireenin hoitajan entinen asunto, jota nykyisin käytetään majoitustilana. Sumusireenin hoitajan asuntoa käytetään yöpymiseen. Käyttöoikeus on Majakkaseuran talkoisiin osallistuvilla. 
Saari on kallioinen ja sen pintamaakerros on erittäin ohut, eikä sillä kasva puita, lukuun ottamatta muutamia pihlajia. Saaren jyrkät, äkkisyvät kalliorannat ovat suosittuja sukelluskohteita. Äkkisyvien rantojen vuoksi purjelaivat kiinnittyivät saaren rannoille; tästä on edelleen nähtävillä kallioon hakattuja rautarenkaita. Veden syvyys saaren ympärillä on 20–30 metriä. Saaren pituus on 200 metriä ja leveys yli 100 metriä.
Krimin sodan aikana saarta puolusti parisataa miestä. Saarella on enimmillään vuosina 1900–1939 ollut asukkaina kolme perhettä, joilla oli 15 lasta. Kaksi miehistä toimi majakanvartijoina ja yksi oli sumusireeninhoitaja.
Kalliossa on kuninkaan monogrammi majakan perustamisen ajalta. Kallioista on lohkottu linnoitukseen käytettyä kiviainesta. Lisäksi saari yritettiin räjäyttää 27. elokuuta 1854, kun Venäjän vallanpitäjät katsoivat, että sen ylläpito oli liian kallista eikä sillä ollut riittävästi sotilaallista merkitystä. Räjäytysyritykseen käytettiin 10 000 kiloa mustaa ruutia. Kymmenkunta vuotta myöhemmin 1865 saarelle tuli kuitenkin johtoloisto, ja siitä alkaen valot ovat ohjanneet laivojen kulkua Hangon vesillä.
Linnoitusta pommitettiin talvisodan aikana. Sodan jälkeen se vuokrattiin Neuvostoliitolle osana Hangon vuokra-aluetta. Venäläiset kaivoivat Gustavsvärnin muurien sisäpuolelle korsuja, mutta niitä ei ole enää jäljellä. Vuokra-alue palautettiin 4. joulukuuta 1941.
Noidanlukot

Noidanlukot eli niittynoidanlukot ("Botrychium") on saniaisten suku. Ne ovat pienikokoisia kasveja, joilla on mehevä juurakko ja siitä ilmaan nouseva itiöitä levittävä varsi. Jotkin lajit viettävät ison osan elämästään lähes kokonaan maan alla, ja hankkivat ravintoa symbioosissa sienien kanssa.
Yleiskuvaus.
Noidanlukkojen tieteellinen nimi "Botrychium" (ja "Botrys") viittaa suvun lajien itiöpesäkeversoihin, ne muistuttavat rypäleterttua. Noidanlukkoja on 55 lajia, joista seitsemää on tavattu Suomessa. Ne ovat saaneet suomenkielisen nimensä etenkin ketonoidanlukon avainta muistuttavasta muodosta. Niitä on pienen koon ja piilottelevan kasvutapansa vuoksi vaikea löytää. Vuosittain noidanlukkojen esiintyminen vaihtelee, parhaaksi niille on arveltu alkukesästä kosteaa ja lämmintä kesää.
Suomen lajeista viisi on uhanalaisia ja kaksi silmälläpidettäviä. Ne ovat harvinaistuneet, koska tyypilliset kasvupaikat, laitumet ja hakamaat, ovat katoamassa.
Lajeja.
Suomessa tavattavat noidanlukkolajit:
Soppa-DVD

Soppa-DVD on 25. lokakuuta 2006 julkaistu tupla-DVD, joka sisältää Sleepy Sleepersin haastatteluja, musiikkivideoita, konserttitaltiointeja yms. visuaalista materiaalia. Paketin mukana tulee myös 28-sivuinen kirjanen.
Levy 2.
Ankkarock (2003).
Sleepy Sleepersin keikkataltiointi Ankkarock-festivaaleilta 2. elokuuta 2003.
Virgin Oil (2006).
Sleepy Sleepersin keikkataltiointi Virgin Oil Co. -ravintolasta 20. toukokuuta 2006.
Yömaito

Yömaito on maitoa, jossa on tavallista enemmän melatoniinia, mutta kuitenkin hyvin vähän verrattuna melatoniinitabletteihin. Melatoniinia erittyy maitoon yöllä, ja niinpä yömaito lypsetään ennen aamunkoittoa. 
Yömaidon vaikutuksia on tutkittu Kuopion yliopistossa, soveltavan eläintieteen ja eläinlääketieteen laitoksella. Tutkimus julkaistiin Ravintokatsauksessa, jota julkaisee maidon kulutusta edistävä Maito ja terveys ry.
Kritiikkiä.
Yömaidon hyödyistä ja tarpeellisuudesta ollut kiistaa, sillä yömaitoa tulisi juoda kohtuuttoman paljon saadakseen melatoniinia saman verran kuin yleisistä melatoniinitableteista. Esimerkiksi yömaitolitrassa on noin 100 000 kertaa vähemmän melatoniinia kuin tyypillisissä melatoniinitableteissa (yömaidon pitoisuus noin 30 pg/ml eli 30 ng/l, melatoniinitablettien annostus noin 0,1-25 mg. Tilapäiskäytössä melatoniiniannokset ovat hyvin suuria, mutta on havaittu, että vasta noin 100-kertainen annostus koe-eläimillä verrattuna yömaitoon tuotti unettavan vaikutuksen korkeapitoisiin tuotteisiin totuttuaan. Kokeissa on kuitenkin todettu yömaidolla olevan rauhoittava vaikutus ja olleen avuksi lieviin vaivoihin.
Peter Luccin

Peter Bernard Luccin (s. 9. huhtikuuta 1979 Marseille, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa MLS:ssa pelaavaa FC Dallasia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Luccin aloitti ammattilaisuransa vuonna 1996 Cannesia, minkä jälkeen hän edusti myös kolmea muuta ranskalaista pääsarjaseuraa. Vuonna 2001 hän jatkoi uraansa Espanjassa, jossa hän pelasi kaikkiaan neljässä eri seurassa. Kun Luccinin sopimus espanjalaisen Zaragozan kanssa päättyi vuonna 2010, hän oli jonkin aikaa ilman seuraa käyden koeajalla sekä Skotlannin liigan Celticissä että Bundesliigan FC Kölnissä. Vuonna 2011 solmittu sopimus sveitsiläisen FC Lausanne-Sportin kanssa purettiin jatkuvien loukkaantumishuolien seurauksena. Luccin liittyi nykyiseen seuraansa joulukuussa 2012.
Luccin kuuluu yhteen ranskalaisen jalkapalloilun menestyksekkäimmistä sukupolvista. Hän osallistui vuonna 1997 Malesiassa järjestettyihin alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuihin nuorisomaajoukkueessa, jossa pelasi useita 1990-luvun lopun ja 2000-luvun alun ranskalaisia supertähtiä. Heidän joukossaan olivat muiden muassa Nicolas Anelka, Thierry Henry, William Gallas ja David Trezeguet. Luccin oli joukkueensa parhaita pelaajia tehden turnauksessa myös kaksi maalia. Toisin kuin maailmankuulujen pelitovereidensa Luccinin ei ole onnistunut lyödä itseään läpi A-maajoukkuetasolla.
Luccinia pidetään erinomaisena puolustavana keskikenttäpelaajana, joka tekee töitä laajalla säteellä. Luccin on kunnostautunut myös kovana taklaajana ja tämä näkyy myös kurinpitotilastoissa. Esimerkiksi seitsemän ensimmäisen Espanjassa pelaamansa pääsarjakauden aikana hänelle annettiin yhteensä 81 keltaista korttia ja 11 punaista korttia.
Succubus

Succubus (lat. "succumbere" - maata alla) oli keskiaikaisessa mytologiassa naispuolinen tai naisen hahmon ottanut demoni, joka vietteli unessa miehiä.Succubuksen uhriksi joutunut ei herännyt, mutta saattoi kokea aktin unessa. Succubusten uskottiin imevän miehistä joskus myös energiaa uuvuttaen uhrinsa lopulta kokonaan ja raviten sillä itseään. Noitavainojen oikeudenkäynneissä noituudesta epäiltyjä naisia syytettiin usein succubuksiksi tai paholaisen rakastajattariksi.
Succubus populaarikulttuurissa.
Succubukset ovat suosittu aihe myös nykyisessä populaarikulttuurissa. Esimerkiksi Dungeons &amp; Dragons -roolipelimaailmassa succubukset ovat naispuolisia demoneja, joilla on lohikäärmemäiset siivet. Myös "World of Warcraft" -pelissä esiintyy succubuksia, jotka ovat yksi monista manaajavelhojen palvelijoista.
"Succubus" on Blood Ceremony Films -nimisen findie-elokuvaryhmän vuonna 2006 valmistunut elokuva. Tanskalaisyhtye Mew ja yhdysvaltalaisyhtye Massacre ovat tehneet laulun nimeltä ”Succubus”. Suomalainen black metal -yhtye Azazel on tehnyt kappaleen nimeltään ”Succubus seduce me”. M. A. Lovrettan luoman Lost Girl -sarjan päähenkilö on succubus.
Paraldehydi

Paraldehydi on orgaaninen yhdiste, joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C6H12O3 ja rakennekaava (C2H4O)3. Paraldehydista käytetään myös nimityksiä "2,4,6-trimetyyli-1,3,5-trioksaani", "parasetaldehydi" ja "p-asetaldehydi".
Paraldehydin moolimassa on 132,16 g/mol, sulamispiste 12,6 °C, kiehumispiste 124,5 °C, tiheys 0,99 g/cm3, liukoisuus veteen 13 °C lämpötilassa 12 g/100 ml, leimahduspiste 24 °C c.c., itsesyttymislämpötila 235 °C ja CAS-numero 123-63-7.
Paraldehydi on asetaldehydin kondensoitumistuote ja sitä valmistetaan käsittelemällä asetaldehydiä hapolla kloridisuolan kuten natriumkloridin tai sinkkikloridin läsnä ollessa ja jäähdyttämällä seosta 5 °C:n lämpötilaan. Paraldehydiä käytetään puudutusaineena ja orgaanisessa synteesissä.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikainen altistus aineelle ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa.
Roskalaina

Roskalaina on joukkolaina, jonka luottoluokitus on heikko eli Standard &amp; Poor'sin luokitus BB+ tai Moody'sin luokitus Ba1 tai alhaisempi. Roskalainoihin liittyvien riskien johdosta niistä maksettava korko on yleensä korkeampi kuin muista velkapapereista.
Roskalaina syntyy, kun yritys, valtio tai kunta haluaa hakea lainaa. Tuolloin se laskee liikkeelle niin sanotun joukkovelkakirjalainan, jota nimitetään tavallisesti joukkolainaksi. Liikkeeseenlaskua eli lainan myyntiä sijoittajille hoitaa käytännössä yleensä pankki. Joukkolaina on siis yleensä jälkimarkkinakelpoinen. Lainasumma jaetaan velkakirjoiksi, joita sijoittajat voivat merkitä eli ostaa liikkeeseen laskun hoitavalta pankilta. Roskalainaksi joukkolaina taas muuttuu, jos sijoitusten riskejä arvioivat luottoluokitusyhtiöt katsovat, että lainaan liittyy merkittäviä riskejä.
Mitä enemmän sijoittajat epäilevät yrityksen, valtion tai kunnan kykyä maksaa velka takaisin, sitä korkeampaa korkoa tämä joutuu maksamaan lainalleen. Roskalainan ostaja ottaakin riskin siitä, että lainaa ei pystytä maksamaan takaisin, mutta saa vastineeksi parempaa tuottoa.
Osa varovaista sijoituspolitiikkaa noudattavista sijoittajista välttää sijoittamasta kohteisiin, jotka luokitusyhtiöt ovat arvioineet roskalainoiksi. Roskalainaluokkaan putoaminen ei kuitenkaan tarkoita, että kaikki sijoittajat karttaisivat lainoja. Osa sijoittajista pikemminkin suosii juuri roskalainoja niiden paremman tuoton takia.
Chaîne des Rôtisseurs

Confrérie de la Chaîne des Rôtisseurs eli Paistinkääntäjien Veljeskunta on kansainvälinen, alkuaan ranskalainen, gastronominen järjestö. Sen päämaja on Pariisissa.
Järjestön historia ulottuu vuoteen 1248, jolloin Ludvig Pyhä antoi julistuksen erilaisten mestarikiltojen perustamisesta. Ranskan vallankumous keskeytti järjestön toiminnan aina vuoteen 1950 asti, jolloin se perustettiin uudelleen. Nykyään järjestö on levinnyt yli 80 maahan ja sillä on lähes 25 000 jäsentä. 
Suomessa on runsas 90 kilpiravintolaa tai muuta Paistinkääntäjien hyväksymää kilpiyritystä, jotka voivat käyttää järjestön vaakunaa tarjoamansa ruoan ja palvelun korkean tason merkkinä.
Järjestön toiminta keskittyy muun muassa gastronomiaan, ruokakulttuurin vaalimiseen ja ruokailutapojen kunnioittamiseen. Järjestön tavoitteena on maailmanlaajuisesti saattaa yhteen gastronomiasta kiinnostuneet harrastelijat ja ammattilaiset. Toimintaan liittyy olennaisena osana myös juomat; viinit, vedet, viinat ja oluet.
Erakkopiste

Topologiassa erakkopisteellä tarkoitetaan sellaista topologisen avaruuden formula_1 pistettä formula_2, että jokin pisteen formula_2 ympäristö formula_4 ei sisällä muita pisteitä kuin formula_2:n. 
Formaalisti: formula_2 on joukon formula_7 erakkopiste, jos formula_8 ja on olemassa ympäristö formula_4 siten, että formula_10 ja formula_11.
Sanotaan, että joukko formula_7, joka sisältyy avaruuteen formula_1, on diskreetti, jos sen jokainen piste on erakkopiste. Samaten avaruus formula_1 on diskreetti, jos sen jokainen piste on erakkopiste.
Asaf

Asaf tai Aasaf on Raamatun Vanhan testamentin henkilö, joka eli Israelin kuningas Daavidin aikana. Hän oli Geersomin sukuun kuuluva leeviläinen ja toimi Jumalan ilmestysmajassa ja temppelissä laulunjohtajana. Psalmien kirjassa on suuri määrä Asafin nimiin pantuja psalmeja.
Asaf mainitaan Ensimmäisessä aikakirjassa kahdessa kohdin:
"Osan leeviläisistä Daavid pani huolehtimaan laulusta Herran pyhäkössä sen jälkeen kun liitonarkku oli asetettu sinne. He palvelivat laulajina pyhäkköteltan, Jumalan asumuksen, edessä, kunnes Salomo rakensi Jerusalemiin Herran temppelin. -- Seuraavassa luetellaan temppelilaulajat ja heidän jälkeläisensä: -- Hemanin oikealla puolella seisoi hänen kumppaninaan Asaf, Berekjan poika." (1. Aik. 6:16–18, 24)
"Daavid määräsi muutamia leeviläisiä suorittamaan palvelusta Herran arkun edessä ja ylistäen laulamaan Herran, Israelin Jumalan, kiitosta. Heidän johtajanaan oli Asaf, ja hänestä seuraavana oli Sakarja. -- Asaf helisytti symbaaleja, ja papit Benaja ja Jahasiel puhalsivat koko ajan torvea Jumalan liitonarkun edessä." (1. Aik. 16:4–6)
Perhe on paras

Perhe on paras ("Family Ties") on yhdysvaltalainen vuosina 1982–1989 tuotettu tilannekomediasarja. Sarjaa esitti NBC.
Sarja keskittyy ohiolaisen Keatonin perheen elämään. Perheeseen kuuluivat sarjan alussa vanhemmat Elyse (Meredith Baxter, sarjan teon aikaan Baxter-Birney) ja Steven (Michael Gross) sekä heidän kolme lastaan, Alex (Michael J. Fox), Mallory (Justine Bateman) ja Jennifer (Tina Yothers). Perheen isä johtaa televisioasemaa ja äiti työskentelee arkkitehtina. Sarjan kolmannella kaudella, keväällä 1985, perheeseen syntyi neljäs lapsi, Andrew. Monelle yhdysvaltalaissarjalle tyypillisesti (niin sanottu "soap opera rapid aging syndrome") hahmo vanheni jo seuraavana vuonna esikouluikään ja tätä esitti tästä lähtien Brian Bonsall.
Keatonin perheen lisäksi sarjan hahmoihin kuului alusta alkaen myös perheen sosiaalisesti kömpelö, Malloryyn ihastunut naapuri Erwin "Skippy" Handelman (Marc Price). Vuonna 1985 esitetyissä jaksoissa hahmovalikoimaan liittyivät Malloryn poikaystävä Nick Moore (Scott Valentine) ja Alexin tyttöystävä Ellen Reed (Tracy Pollan, josta tuli myöhemmin Alexia esittäneen Michael J. Foxin vaimo). Ellenin jälkeen Alex seurusteli sarjan viimeisinä vuosina Courteney Coxin esittämän Lauren Millerin kanssa.
Keatonin perheen vanhemmat ovat vasemmistolaisesti ajattelevia demokraatteja (nuoruudessaan he olivat kuuluneet hippiliikkeeseen), kun taas perheen vanhin poika Alex, josta muodostui lopulta sarjan keskeisin hahmo, on konservatiivinen, talousorientoitunut republikaani. Suuri osa sarjan huumorista juonsi juurensa tästä asetelmasta. Alex ihaili erityisesti presidentti Richard Nixonia, jonka kuvan hän on asettanut sänkynsä yläpuolelle, sekä presidentti Ronald Reagania, toimittaja William F. Buckley nuorempaa ja taloustieteilijä Milton Friedmania. Valmistuttuaan high schoolista hän pääsi opiskelemaan taloutta ja saatuaan korkeakoulututkinnon hän päätyi sarjan lopussa työskentelemään Wall Streetille.
"Perhe on paras" poiki vuonna 1988 spin-offin "Day by Day", joka ei kuitenkaan menestynyt erityisen hyvin. Sen viimeinen jakso esitettiin kesäkuussa 1989, runsas kuukausi emosarjan päättymisen jälkeen. Sarja keskittyi Steven Keatonin opiskeluaikaisen kämppäkaverin Brian Harperin ja tämän perheen elämään. Myös toinen spin-off, Nick Mooreen keskittyvä "The Art of Being Nick", oli suunnitteilla, mutta siitä tuotettiin lopulta vain pilottijakso.
Sarja oli 1980-luvun suosituimpia yhdysvaltalaisia komediasarjoja muun muassa sarjojen "The Cosby Show" ja "Terveydeksi" ohella. Ronald Reagan kertoi 1980-luvulla, että "Perhe on paras" oli hänen suosikkisarjansa televisiossa.
Isaac Stern

Isaac Stern (21. heinäkuuta 1920 Kremenets, Puola (nykyään Ukrainaa) – 22. syyskuuta 2001 New York) oli yhdysvaltalainen viulisti. Hän muutti San Franciscoon Ukrainasta perheensä mukana kymmenen kuukauden ikäisenä. Saatuaan alkeisopetusta äidiltään hän aloitti viuluopintonsa San Franciscon konservatoriossa vuonna 1928. Vuodesta 1931 hän sai Louis Persingerin opetusta, mutta jatkoi vuodesta 1932 taas konservatoriossa Naoum Blinderin oppilaana. Ensikonserttinsa hän antoi vuonna 1936 soittaen Saint-Saënsin 3. viulukonserton Pierre Monteuxin johtaman San Franciscon sinfoniaorkesterin solistina.
Sternin viulutaide kuuluu 1900-luvun merkittävimpiin. Hänen tyylinsä katsottiin olevan tasapainoinen kompromissi Jascha Heifetzin teknisesti rikkeettömän, mutta emotionaalisesti etäisen, ja Fritz Kreislerin lämpimän romanttisen, mutta välillä suuria vapauksia ottavan soiton väliltä.
Pitkän uransa aikana Stern esitti oikeastaan koko viulukirjallisuuden laidasta laitaan. Hän on levyttänyt kaikki klassiset viulukonsertot, useat moneen kertaan. Hänet muistetaan myös "Viulunsoittaja katolla" -elokuvan viulusoolon esittäjänä.
Stern avusti mielellään nuoria lahjakkaita muusikoita heidän uransa alussa. Tällaisia Sternin löytöjä olivat muun muassa sellisti Yo-Yo Ma sekä viulistit Itzhak Perlman ja Pinchas Zukerman.
Sternin lempisoitin oli "Ysaye" Guarneri del Gesù.
I Walk the Line (yhtye)

I Walk The Line oli vuonna 2003 perustettu suomalainen melankolista punkrockia soittanut yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat aikaisemmin tunnettuja muista yhtyeistään, kuten Wasted, Manifesto Jukebox ja Hero Dishonest.
Kitaristi Jani Koskinen pyörittää Combat Rock Industry -levy-yhtiötä yhdessä Janne Tammisen (Endstand) kanssa.
Yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa joulukuussa 2015 ja teki jäähyväiskeikkansa huhtikuussa 2016.
Hollo ja Martta

Hollo ja Martta ovat kansantarinoiden mukaan kaksi jättiläistä, jotka rakensivat Hollolan keskiaikaisen harmaakivikirkon. Hollon ja Martan mukaan on nimetty Renkomäellä moottoritien varrella sijaitseva kahdesta kivipaadesta koostuva veistos.
Hollo ja Martta -festivaali.
Hollo ja Martta ovat myös antaneet nimensä kansainväliselle kansantanssi- ja musiikkifestivaalille, joka pidetään vuosittain loka-marraskuussa. Festivaalin järjestää Hollolan Nuorisoseura, joka on Suomen tunnetuimpia kansantanssiseuroja. Festivaali kuuluu kansainvälisten CIOFF-festivaalien joukkoon. 
Vuonna 2010 tapahtuma järjestettiin 31.10.-7.11.2010. Konsertteja oli kaikkiaan 54. Festivaalille saapui esiintyjiä Puolaa Lublinista FOLK SONG and DANCE COMPANY "Lublin" , Turkin Istanbulista Üftuder-ryhmä, Slovakiasta kansanmusiikki- ja tanssiyhtye Trencan, Valko-Venäjän Minskistä Chabarok-ryhmä ja Espanjan Ourensesta Quiexumes dos Pinos -ryhmä. Konsertteja oli Hollolan lisäksi Lahdessa sekä lähialueen kunnissa. Kyseessä on lasten festivaali.
Vuonna 2011 festivaali pidettiin 31.10-5.11.
NP-täydellisyys

Laskennallisen kompleksisuuden teoriassa NP-täydelliset ongelmat ovat laskennallisesti erittäin vaativia ongelmia. Ne ovat luokan NP (epädeterministisellä Turingin koneella polynomisessa ajassa ratkeavien ongelmien joukko) vaikeimmat ongelmat. Polynomiaikaisen ratkaisun löytyminen NP-täydelliseen ongelmaan deterministisellä Turingin koneella (tai millä tahansa nykyisellä tietokoneella) johtaisi polynomiaikaisen ratkaisun olemassaoloon kaikille muillekin luokan NP ongelmille. Tämä tarkoittaisi sitä, että P=NP, eli kaikki epädeterministisellä Turingin koneella polynomisessa ajassa ratkeavat ongelmat ovat myös deterministisellä Turingin koneella polynomisessa ajassa ratkeavia.
NP-täydellisten ongelmien ratkaisemiseen tunnetaan ainoastaan eksponentiaalisen ajan vieviä algoritmeja. Yleisesti asiantuntijat ovat sitä mieltä, että P≠NP. Tätä ei kuitenkaan ole pystytty todistamaan. Jos P≠NP, avoin ongelma on myös, onko luokan NP kaikille ongelmille olemassa jokin ratkaisu, joka vie vähemmän kuin eksponentiaalisen ajan.
Tunnettuja NP-täydellisiä ongelmia ovat mm. kauppamatkustajan ongelma, Hamiltonin polun tai piirin löytäminen verkosta, lauselogiikan toteutuvuusongelma ja verkon väritys.
Viktor Grišin

Viktor Vasiljevits Grišin (18. syyskuuta 1914 – 25. tammikuuta 1992) oli neuvostoliittolainen kommunistipoliitikko ja politbyroon jäsen.
Grišin oli rautatietyöläisen poika ja kotoisin Serpuhovista Moskovan eteläpuolelta, jossa hän työskenteli rautatieinsinöörinä 1930-luvulla ennen poliittisen uransa alkua. Hän nousi keskuskomiteaan 1952 ja politbyroon varajäseneksi 1961 ja täysjäseneksi 1971.
Hänet tunnettiin kovan linjan kommunistina ja toimi kommunistipuolueen johtajana Moskovassa vuosina 1967–1985. Grišin hävisi Neuvostoliiton pääsihteerin valinnassa vuonna 1982 Juri Andropoville. Hän pakotti vakavasti sairaan Konstantin Tšernenkon äänestämään vaaleissa syksyllä 1984. Gorbatšov erotti Grišinin asemastaan Moskovan puoluejohtajana vuonna 1985, ja nimitti hänen tilalleen Boris Jeltsinin, sekä politbyroosta seuraavana vuonna. Kansanedustajana hän jatkoi vuoteen 1987 asti.
Joseph Siffred Duplessis

Joseph Siffred Duplessis (22. syyskuuta 1725 Carpentras Vaucluse, Ranska – 1. huhtikuuta 1802 Versailles, Ranska) oli ranskalainen taidemaalari.
Duplessis maalasi erityisesti muotokuvia, esimerkiksi useita muotokuvia Ranskan kuninkaasta Ludvig XVI:sta ja saksalaisen säveltäjän Christoph Willibald Gluckin muotokuvan. Ura lähti käyntiin muotokuvamaalarina vasta kun hän oli esitellyt teoksiaan Pariisin salongissa.