tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
John Barch

John Derick "Tex" Barch on yhdysvaltalainen liikemies ja pokerinpelaaja, joka tuli tunnetuksi vuoden 2005 World Series of Pokerin pääturnauksessa.
Barch on pelannut pokeria vuodesta 1993. Hänen ensimmäinen rahasijansa WSOP-turnauksista oli 27. huhtikuuta 2004, jolloin hän oli kuudestoista 1 500 dollarin pot limit hold'em -turnauksessa.
Vuoden 2005 WSOP:n pääturnauksessa (10 000 dollarin sisäänoston no limit hold'em) Barch selvisi finaalipöytään, jonka hän aloitti edessään yli yhdeksän miljoonan dollarin pelimerkit. Barch oli edelleen pöydässä, kun enää kolme pelaajaa oli jäljellä ja siirsi kaikki merkkinsä keskelle ("all-in") kädessään A6 eri maata. Joe Hachem, jolla oli pöytäkortteina jätkäpari ja Steve Dannenmann, jolla oli seiskapari, maksoivat molemmat. Tulevan mestarin Hachemin käsi piti ja hän pudotti Barchin pois pelistä. Barch ansaitsi kolmostilastaan 2,5 miljoonaa dollaria. Vuonna 2010 hän voitti ensimmäisen WSOP-rannekkeensa voittaessaan 1500 dollarin pot limit omaha -turnauksen. Ykköspalkinto oli 256 919 dollaria.
World Poker Tourilla Barch on sijoittunut rahasijoille kahdesti.
Barch omistaa Big Johnson's Beer Garden Barin läheltä kotiaan Texasissa. Hänellä on liiketalouden tutkinto Montanan yliopistosta ja hän on naimisissa. Perheessä on kaksi lasta.
Kesäkuussa 2011 Barchin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,9 miljoonaa dollaria.
Annikki Kariniemi

Anni Terttu Tuulikki (Annikki) Kariniemi (vuosina 1944–1962 Kariniemi-Willamo; 24. heinäkuuta 1913 Rovaniemi – 22. lokakuuta 1984 Ylitornio) oli suomalainen kirjailija, joka tuli tunnetuksi Lappi-aiheisista kirjoistaan. Kariniemen tuotantoon kuuluu romaaneja, lastenkirjoja, näytelmiä ja lehtiartikkeleita. Hän oli Lapin ensimmäinen naiskirjailija ja yksi harvoista erätarinoita kirjoittaneista naisista.
Elämä ja ura.
Annikki Kariniemen vanhemmat olivat agronomi Frans Emil (Eemeli) ja Jenni Maria Kariniemi o.s. Dahl. Kariniemi kävi keskikoulun eli silloisen oppikoulun viisi alinta luokkaa ja opiskeli Jyväskylän opettajaseminaarissa. Hän toimi kanslistina Lapin rajavartiostossa 1935–1938 ja 1940–1945. Sotien jälkeen hän oli kansankoulunopettajana eri puolilla Lappia vuosina 1947–1961. Kariniemi oli naimisissa kolmesti.
Kariniemen esikoisteos "Poro-Kristiina" ilmestyi vuonna 1952 Otavan kustantamana. Hän kirjoitti rajun omaelämäkerrallisen kuvauksen "Erään avioliiton anatomia" (1968) avioliitostaan Lapin rajavartioston komentajan eversti Oiva Willamon kanssa, jonka kanssa hän oli naimisissa 1944–1962.
Kariniemi oli vuosina 1962–1987 toimineen "Pohjoiset kirjailijat ry":n perustajajäsen.
Patsas.
Ylitorniolla Aavasaksan huipulla sijaitsee "Annikki Kariniemen patsas". Taiteilijaprofessori Ensio Seppäsen veistämä patsas on pystytetty vuonna 1990. Patsaalla kunnioitetaan Lapin naisia ja erityisesti kirjailija Annikki Kariniemeä.
Rosa Liksomin romaani.
Annikki Kariniemen elämä on kehyskertomuksena Rosa Liksomin fasismista kertovassa romaanissa "Everstinna" (2017) ja siitä muokatussa näytelmässä, jonka ovat dramatisoineet muun muassa Susanna Airaksinen ja Outi Rossi.
Outi Hytönen paheksuu esseessään "Parnassossa" hyvin voimakkaasti Liksomin elämäkertaromaania. Hän katsoo, että siinä esitetty kuva Kariniemestä kansallissosialismista ja fasismista lumoutuneena antaa tästä valheellisen kuvan. Hän arvostelee tapaa kuvitella henkilön elämää, sillä biofiktio leimaa alitajuisesti lukijan mielikuvia, varsinkin jos tämä ei entuudestaan tunne kuvatun henkilön vaiheita. Liksom on "Lapin Kansan" haastattelussa väittänyt, että Kariniemeä sanottiin Ylitorniolla natsiksi. Kariniemen elämäkerran "Kairojen kosmopoliitti: Annikki Kariniemen elämä ja teot" kirjoittanut Hytönen ei haastatellessaan ihmisiä elämäkertaa varten löytänyt ketään, joka tietäisi Kariniemeä kutsutun natsiksi.
Eubulides Miletoslainen

Eubulides ( tai "Euboulidēs"; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen megaralaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Miletoksesta. Hänet tunnetaan valehtelijan paradoksin muotoilijana.
Eubulides oli megaralaisen koulukunnan perustajan Eukleides Megaralaisen oppilas. Paradoksien lisäksi megaralainen logiikka keskittyi kokonaisten väitelauseiden logiikkaan aristoteelisen predikaattien logiikan sijaan.
Toinen Eubulideen nimiin laitettu paradoksi on "falakros" eli kaljun miehen paradoksi. Yksihiuksinen mies on kalju, samoin kaksihiuksinen, mutta mihin vedetään raja, kuinka monta hiusta miehellä tulee olla, ettei hän enää ole kalju? Tämä on sama kuin sorites-paradoksi eli hiekanjyvän paradoksi.
Dialektisen koulukunnan perustaja Kleinomakhos oli Eubulideen oppilas.
Martti Joenpolvi

Martti Kalevi Joenpolvi (s. 19. huhtikuuta 1936 Käkisalmi) on suomalainen kirjailija, joka asuu Nokialla. Hänet tunnetaan erityisesti novellistina. Esikoisteos ”"Kevään kuusi päivää"” ilmestyi 1959.
Martti Joenpolven vanhemmat olivat ratatyömies Antti Joenpolvi ja Ida Ester Nurmi. Joenpolvi opiskeli Työväen akatemiassa 1957–1958 ja hän on toiminut kirjailijan työnsä ohella Tammer-mainos Oy:n mainostoimittajana 1959–1962 ja 1966–1967. Päätoimiseksi kirjailijaksi Joenpolvi ryhtyi 1968. Joenpolvi oli Pirkkalaiskirjailijat ry:n hallituksen jäsenenä 1963–1966 ja uudelleen vuodesta 1975 alkaen. Hänen uusin teoksensa on romaani "Kerrottu elämä" (1997). Hänen mukaansa on kustantaja Gummerus nimennyt joka toinen vuosi järjestettävän novellikilpailun, jonka parhaista julkaistaan antologia.
Yksinäisyys oli Joenpolven teosten keskeisenä teemana 1980-luvulle saakka. Muutamissa romaaneissa päähenkilö on yksinäinen mies, joka on fyysisten syiden vuoksi jäänyt ulkopuolisen tarkkailijan rooliin. Myöhemmätkin romaanit kuvaavat eletyn elämän tilitystä ja kuoleman läheisyyttä. Vuoden 1988 novellikokoelma "Pronssikausi" merkitsi tematiikan ja tyylin muutosta. Vaikka siinäkin on lohduton perusvire, tulee laaja-alaisemmasta aihepiiristä ja fantasioivasta realismista eloisampi kokonaiskuva. Uusi tyyli jatkui myös seuraavissa teoksissa. 
Joenpolvi on Suomen kirjallisuuden eturivin novellisteja vahvan tyylinsä, aihevalintojensa ja psykologisen näkemyksellisyyden ansiosta.
Joenpolven novellit ”"Johanneksen leipäpuu"” ja ”"Pala valkoista marmoria"” on dramatisoinut televisiolle Matti Ijäs.
Eero Hietala

Eero Hietala (18. heinäkuuta 1920 Järvikylä, Sievi – 25. helmikuuta 2004 Ruotsinpyhtää) oli suomalainen maaseutuaiheista kirjoittanut kirjailija, joka syntyi sieviläisen sekatyömiehen perheeseen. Hietala oli poikasena kesät paimenessa, ja myöhemmin hän teki isänsä ja vanhemman veljensä kanssa metsä- ja uittotöitä.
Sodan jälkeen Hietala kävi Suomen nuoriso-opiston vuosina 1945–1946, ja Työväen akatemiassa hän opiskeli 1947–1948 ja 1954–1955. Ensimmäisen romaaninsa "Pilvi" Hietala julkaisi 1946.
Hietala kuvasi kirjoissaan perinteistä pohjalaista maaseutua ja myös kaupungistumisen ja teollistumisen mukanaan tuomia muutoksia tässä ympäristössä.
Glykoalkaloidit

Glykoalkaloidit ovat kasvisten luontaisia myrkkyjä eli toksiineja. Glykoalkaloideja saadaan pääasiassa perunasta, mutta niitä on myös raaoissa vihreissä tai vihertävissä tomaateissa. Perunan glykoalkaloideja kutsutaan solaniiniksi (C45H73NO15) sekä kakoniiniksi (C45H73NO14) ja tomaatin tomatiiniksi (C50H83NO21). Ne ovat suurina annoksina terveydelle haitallisia. Glykoalkaloidit hajottavat solukalvoja ja häiritsevät hermoston toimintaa säätelevien koliiniesteraasien toimintaa.
Myrkytysoireet.
Glygoidialkaloidit hajottavat solukalvoja ja häiritsevät hermovälitysaineen (koliiniesteraasi) toimintaa. Yleisimpiä myrkytysoireita ovat kivun tunne mahassa tai suolistossa, pahoinvointi, ripuli, oksentelu, usein yhdessä päänsäryn ja kuumeen kanssa sekä iholle muodostuvat laikut. Vakavissa tapauksissa verenpaineen lasku, hermosto-oireista yleisimmät ovat uneliaisuus, apaattisuus/rauhattomuus, täriseminen, sekavuus, depressio, harhanäyt ja näkökyvyn heikkeneminen. Erittäin korkeat pitoisuudet saattavat aiheuttaa jopa kuoleman.
Sallittu enimmäismäärä on 200 mg/kg perunan mukuloiden tuorepainoa kohti. Suomalaisten ruokaperunoiden keskimääräinen glykoalkaloidipitoisuus on ollut 82 milligrammaa kilossa.
Diodoros Kronos

Diodoros Kronos (, 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen megaralaiseen ja dialektiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Diodorosta pidetään dialektisen koulukunnan merkittävimpänä edustajana. Hänet tunnettiin ennen kaikkea logiikan alan keksinnöistään, erityisesti tulevaisuuden kontingenttien ongelmasta.
Diodoroksen elämästä ei tiedetä paljoakaan. Hän opetti Ateenassa ja Aleksandriassa vuosina 315–284 eaa., ja toimi mm. stoalaisuuden perustajan Zenon Kitionilaisen opettajana. Häneltä ei ole säilynyt kirjoituksia. Muiden megaralaisten dialektikkojen tavoin Diodoros harrasti sanaleikkejä ja paradokseja, ja osoitti muun muassa, että liike ja olemassaolo ovat mahdottomia: Mahdoton ei voi seurata mahdollisesta; mennyt tapahtuma ei voi muuttua toiseksi kuin mitä se on; mutta jos tapahtuma olisi ollut jollakin hetkellä mahdollinen, tästä mahdollisuudesta seuraisi jotain mahdotonta; siksi alkuperäinen tapahtuma oli mahdoton. Khrysippos jatkoi tämän ongelman parissa ja myönsi ettei pystynyt ratkaisemaan sitä.
Diogenes Laertios kertoo tarinan, jonka mukaan Stilpon pyysi Diodorosta ratkaisemaan erään dialektisen ongelman tämän käydessä Ptolemaios I:n hovissa. Koska hän ei pystynyt vastaamaan siihen siltä istumalta, Ptolemaios antoi hänelle hidastelijaan viittaavan lempinimen Kronos. Tarinan mukaan Diodoros kuoli tämän epäonnistumisen aiheuttamasta häpeästä. Strabonin mukaan hän otti tämän lempinimen kuitenkin opettajaltaan Apolloniokselta.
Diodoros Kronoksella oli tyttäret Meneksene, Argeia, Theognis, Artemisia ja Pantakleia, joiden kerrotaan myös toimineen loogikkoina dialektisessa koulukunnassa.
Richard Fisk

Richard Fisk on kuvitteellinen antisankari Marvel Comicsin sarjakuvamaailmassa. Hän on ottanut monta erilaista salapersoonallisuutta vuosien aikana. Vaikka hänen tavoitteensa ovat hienoja, keinot joita hän käyttää ovat aiheuttaneet enemmän harmia kuin hyötyä. Hänen ensiesiintymisensä oli "Amazing Spider-Man" #83 -lehdessä ja hänet loivat Stan Lee ja John Romita Sr.. 
Richard Fisk muissa medioissa.
Richard Fisk esiintyi Hämähäkkimies -animaatiosarjassa äänenään Nick Jameson. Sarjakuvista poiketen, tässä sarjassa Richard oli uskollinen isälleen.
Jaksot, jossa Richard Fisk sarjassa esiintyi olivat:
Seppo Kulmala

Seppo Olavi Kulmala (30. syyskuuta 1949 Tampere – 3. huhtikuuta 2018 Tampere) oli suomalainen näyttelijä.
Kulmala oli yksi Visa Mäkisen elokuvien vakionäyttelijöistä 1980-luvulla. Hänellä oli merkittäviä rooleja muun muassa elokuvissa "Yön saalistajat" (1984), "Pekka Puupää poliisina" (1986) ja "Ruuvit löysällä" (1989). Kulmala näytteli myös useissa televisiosarjoissa, kuten "Tankki täyteen" (1980), "Häräntappoase" (1989), "Pakanamaan kartta" (1991), "Pekko Aikamiespoika" (1993) ja "Cafe Kirpputori" (1996). Hänellä oli myös pieni tappajan rooli elokuvassa "Raid" (2003).
Kulmala isännöi säännöllisesti runonlausuntailtoja Teatteriravintola Kivessä Tampereella.
The Chaos Engine

The Chaos Engine (myös nimellä Soldiers of Fortune) on Bitmap Brothersin kehittämä ampumapeli, jonka Renegade Software on julkaissut vuonna Amigalle ja Atari ST:lle. Peli on julkaistu myöhemmin muille alustoille sekä päivitetty versio AGA-piirisarjaa käyttäville Amiga-tietokoneille.
Pelille on julkaistu jatko-osa "The Chaos Engine 2".
Pelistä on julkaistu uusintaversio ("remake") vuonna 2013 Linuxille, Mac OS X:lle ja Windowsille.
Pelaaminen.
Grafiikaltaan viktoriaaniseen aikaan sijoittuvassa Steampunk-henkisessä pelissä "Kaaoskone" ("Chaos Engine") on riistäytynyt hallinnasta. Tavoitteena on tuhota Kaaoskone ja sen vapauttama elukka-armeija. Kaaoskoneen taustalla on Baron Fortesque niminen keksijä, joka on joutunut itse keksintönsä valtaamaksi. 
Hahmot.
Pelihahmoja on kuusi erilaista, ja heillä on erilaiset kyvyt. Esimerkiksi laserpyssyä käyttävä saarnaaja on nopea mutta haavoittuva, ratatyöläinen taas on hidas, mutta kestää enemmän osumia. Muut hahmot ovat ominaisuuksiltaan keskivertoa edustavat palkkasotilas (mercenary), ja rosvo (brigand), ryökäle (thug) taas on järkälemäinen hahmo ja herrasmies (gentleman) on verrattain hintelä. Konsoliversiossa saarnaaja on korvattu tiedemiehellä, jolta on poistettu papinkaulus.
Pelimaailma.
Pelin jaksot ovat sokkeloisia, ja niissä on sähköpylväitä, "nodeja", jotka pitää aktivoida uusien reittien avautumiseksi. Lisäksi kulta-avaimien avulla voi päästä uusiin paikkoihin. Erilaisia ongelmakohtia ja salareittejä jaksoihin on laitettu runsaasti. Viholliset ovat mutanttimaisia ja useimmiten jonkinlaisia orgaanisen olennon ja mekaanisen koneen risteytymiä. Pelimaailmoja on neljä ja ne koostuvat niin ikään neljästä eri tasosta. Maailmat ovat metsä, työpajat, kartano ja viemärit. Jokaisen jakson jälkeen pääsee kauppaan, josta voi jaksoista keräämillään rahoilla parantaa hahmon ominaisuuksia ja aseita. Jokaisen hahmon perusaseen lisäksi pelissä voi käyttää esimerkiksi erilaisia pommeja. Viimeisen tason lopussa on vastassa Chaos Engine itse.
Vaikutteet.
Pelin kehittäjät ovat ottaneet vaikutteita kirjasta "The Difference Engine".
Vastaanotto.
Peli sai Pelit-lehdessä suuret kehut Piiran veljeksiltä.
Amiga Format -lehti antoi pelille arvosanaksi 92% Amiga CD32 -version arvostelussa.
CU Amiga -lehti antoi pelille arvosanaksi 88% Amiga CD32 -version arvostelussa.
Filon Megaralainen

Filon Megaralainen ("Filon Dialektikko", "Filon Loogikko", n. 300 eaa.) oli antiikin kreikkalainen dialektiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli koulun toiseksi merkittävin filosofi opettajansa Diodoros Kronoksen jälkeen. Muiden dialektikkojen tavoin Filon kehitti erityisesti logiikkaa, antaen merkittävän panoksen propositiologiikan kehitykseen erityisesti ehtolauseiden ja modaliteettien osalta.
Filon kirjoitti dialogin nimeltä "Meneksenos" sekä mahdollisesti myös teokset "Merkeistä" ja "Malleista". Nämä kaikki ovat kadonneet.
Patrick McNally

Patrick ”Paddy” McNally (s. 20. joulukuuta 1937) on sveitsiläinen Formula 1:sten taustavaikuttaja.
Hän sai ensikosketuksensa moottoriurheiluun toimiessaan GP toimittajana "Autosport"-lehdessä, mutta parin vuoden jälkeen hän päätti siirtyä F1:sten kaupalliselle puolelle. Hän päätyi lopulta Marlboron markkinointiosastolle. Tätä kautta hän tapasi Bernie Ecclestonen ja alkoi pian myymään mainostilaa ratojen varsilta.
1984 McNally aloitti tuottoisan Paddock Club -toiminnan, joka kasvoi miljoonaluokan liiketoiminnaksi. Hänen yhtiönsä Allsport Management sijaitsee Genevessä, Sveitsissä.
"Vauhdin Maailman" julkaisema F1 Maailma kertoi McNallyn omaisuuden olleen vuoden 2007 alussa noin 780 miljoonaa euroa, joka teki hänestä F1 varikon neljänneksi varakkaimman henkilön, Dietrich Mateschitzin, Bernie Ecclestonen ja Mansour Ojjehin jälkeen. 
McNally nousi Britanniassa tunnetuksi ollessaan Sarah Fergusonin poikaystävä, ennen kuin Ferguson avioitui prinssi Andrew’n kanssa.
Haamumaili

Haamumaili tarkoittaa mailin juoksemista alle neljässä minuutissa. Saavutusta pidettiin pitkään mahdottomana, kunnes englantilainen Roger Bannister onnistui siinä vuonna 1954. 
Historia.
Ruotsin Gunder Hägg ja Arne Andersson rikkoivat maailmanennätyksiä vuorotellen 1940-luvulla päästen vain runsaan sekunnin päähän haamurajasta.
Ensimmäisenä haamumailin juoksi Roger Bannister Iffley Roadin kentällä Oxfordissa 6. toukokuuta 1954. Alkuperäisen suunnitelman mukaisesti Chris Brasher veti kaksi ensimmäistä kierrosta ja Chris Chataway kolmannen, jonka jälkeen Bannister siirtyi kärkeen ja ylitti maaliviivan ajassa 3.59,4. Australialainen John Landy rikkoi Bannisterin ennätyksen 1,5 kuukautta myöhemmin. Ensimmäisenä suomalaisena haamumailiin ylsi Olavi Vuorisalo Naantalissa 1957 ajalla 3.59,1. Roger Bannister lupasi sittemmin lahjoittaa solmion kaikille haamumailin juosseille mutta joutui luopumaan tästä käytännöstä muutamaa vuosikymmentä myöhemmin haamumailereiden lukumäärän kasvettua liian suureksi.
Eniten haamumaileja ovat juosseet Yhdysvaltain Steve Scott, Uuden-Seelannin John Walker ja Irlannin Marcus O'Sullivan. Steve Scott alitti neljä minuuttia 136 kertaa. John Walker juoksi haamumailin 129 kertaa ja hän oli myös ensimmäinen, joka ylsi sataan haamumailiin. Kolmantena sataan haamumailiin ylsi Marcus O'Sullivan, joka alitti neljä minuuttia 101 kertaa. Mailin juoksun nykyistä maailmanennätystä pitää hallussaan marokkolainen Hicham el-Guerrouj vuonna 1999 juoksemallaan ajalla 3.43,13. Toistaiseksi yksikään naisjuoksija ei ole yltänyt haamumailiin – naisten maailmanennätys on yhä yli 12 sekuntia yli neljän minuutin.
Ensimmäinen henkilö, joka juoksi haamumailin kahdesti peräkkäin samassa juoksussa on kenialainen Daniel Komen, joka heinäkuussa 1997 juoksi kaksi mailia aikaan 7.58,61. Juoksun ensimmäisen puoliskon hän juoksi 3.59,2 ja toisen puoliskon aikaan 3.59,4. Hänen ennätyksensä rikkoi kesäkuussa 2023 norjalainen Jakob Ingebrigtsen ajalla 7.54,10, mutta juoksun väliaikoja ei ole tiedossa.
INSAT

INSAT () on intialainen tietoliikennesatelliittien perhe, jonka satelliitit toimivat geostationaarilla kiertoradalla. 
Satelliitit kehittää ja niitä operoi yhteisyritys, jonka osakkaita ovat Department of Space (DOS, Avaruusministeriö), Tietoliikenneministeriö ja Intian ilmatieteen laitos ("India Meteorological Department"), All India Radio-radioyhtiö ja Doordarshan-yhtiö. 
Historia.
Ensimmäinen INSAT, INSAT-1B, laukaistiin vuonna 1983. Sen rakensi Ford Aerospace Yhdysvalloissa. Se korvasi INSAT-1A:n, jonka operoinnin aloitus epäonnistui vuonna 1982, kun satelliitin aurinkopaneelit eivät auenneet. Syynä oli mahdollisesti yhdysvaltalaisen Thor-Delta-kantoraketin aikaansaama ylikuormitus, koska vakuutus korvasi intialaisille 62 miljoonaa dollaria yhdysvaltalaisten epäonnistumisesta, joka kului seuraavan Yhdysvalloista ostetun satelliitin maksuihin. 
INSAT avaruussegmentissä oli vuonna 2007 toiminnassa INSAT-1D, joka oli INSAT-1-sarjan viimeinen. Se laukaistiin vuonna 1990. 
INSAT-2A laukaistiin 7. heinäkuuta 1992, INSAT-2B laukaistiin heinäkuussa 1993 ja INSAT-2C 7. joulukuuta 1995. INSAT-2DT ostettu ARABSAT-organisaatiolta. INSAT-2E laukaistiin 3. huhtikuuta 1999. ISRO on vuokrannus transpondereita (36 MHz kaistanleveyseksvivalentti, C-kaista) INSAT-2E:sta länsimaiden omistamalle INTELSATille. 
INSAT-3B laukaistiin 22. maaliskuuta 2000. INSAT-3C laukaistiin 4. tammikuuta 2002. INSAT-3A laukaistiin 10. huhtikuuta 2003. INSAT-3E laukaistiin 28. syyskuuta 2003. 
INSAT 4A ja INSAT 4B ovat Intian niemimaalle tietoliikennettä välittäviä satelliitteja, joissa on 12 Ku- ja 12 C-kaistan transponderia. Ne ovat ISROn suunnittelemia ja rakentamia. Kummankin paino on noin 3200 kg tankattuna. Kesällä 2010 INSAT-4B:n toinen aurinkopaneli lakkasi tuottamasta sähköä satelliitin tarpeisiin. 
INSAT-4-sarjaa aiotaan valmistaa seitsemän satelliittia, INSAT-4A - INSAT-4G, joista INSAT-4D olisi varalaite. Vuonna 2007 INSAT-systeemissä on noin 250 transponderia eri taajuusalueilla.
Tekninen tila

Tekninen tila on rakennuksen talotekniikan tarpeisiin varattu tila.
Teknisessä tilassa sijaitsee usein: 
Tekninen tila ei ole välttämättömyys talossa. Joissain taloissa on talotekniikka sijoiteltu muihin aputiloihin.
Pedar Jalvi

Pedar Jalvi, "Lemehaš-Biehtár", alkuaan Piera Klemetinpoika Helander (10. huhtikuuta 1888 Outakoski, Utsjoki – 8. elokuuta 1916 Inari) oli Suomen ensimmäinen saamelainen kirjailija. 
Elämäkerta.
Pedar Jalvin vanhemmat olivat Klemet Klemetinpoika Helander ja Biret (o.s. Jompan) Helander. Hän kävi Jyväskylän opettajaseminaarin, josta valmistui vuonna 1915. Sen jälkeen hän työskenteli vuoden Savitaipaleella opettajana. Savitaipaleella asuessaan hän kirjoitti artikkeleita paikalliseen "Lappeenranta"-lehteen.
Jyväskylän seminaarissa hän toimitti oppilaskunnan lehteä yhdessä opiskelijatoverinsa kanssa. Hän käytti lehdessä sekä nimeä Helander että Pohjansäde. Keväällä 1914 hän julkaisi lehtiartikkelin nimellä Pedar Jalvi. Jalvin ensimmäinen painettu kertomus ”Lappalaisten joulunvietosta” ilmestyi vuonna 1912 "Lasten Joulu" -kirjassa Pekka Pohjansäde -nimellä. 
Jalvi oli Suomen puolella ensimmäinen perinnemateriaalia kerännyt saamelainen. Ensimmäinen keräysmatka suuntautui Taivalkoskelle kesällä 1912. Vuosina 1913–1914 saamelaisalueelta kerätty materiaali ilmestyi vuonna 1966 Samuli Aikion toimittamana kaksikielisenä laitoksena "Sabmelažžai maidnasak ja muihtalusak / Lappalaisten satuja ja tarinoita". 
"Muottačalmit"-kirja (nykyisen pohjoissaamen oikeinkirjoituksen mukaan Muohtačalmmit) ilmestyi omakustanteena vuonna 1915. Jalvi kuoli tuberkuloosiin Inarin sairastuvalla elokuussa 1916 ollessaan matkalla kotiseudulleen Utsjoelle. Pedar Jalvin suunnitelmissa oli lapinkielisen aapisen kokoaminen, mutta varhainen kuolema esti hankkeen toteutumisen.
Piera Helander oli säveltäjä Armas Launiksen opas tämän saamelaisten joikusävelmien keräysmatkalla Utsjoella, Kaarasjoella ja Koutokeinossa kesällä 1905. Helander huolehti joikujen sanojen muistiin merkitsemisestä ja niiden suomalaisesta käännöksestä. Helander pystyi kansakoulun käyneenä ja saamen kielen taitoisena kirjaamaan joikutekstit saameksi ja suomeksi sekä selittämään niiden merkityksen. Launis kirjoitti myöhemmin: ”Hän oli koulutietonsa huolella omistanut ja hänen harrastuksensa olivat yleisiin asioihin, sikäläisiin olosuhteisiin ja kotioloihinsa nähden ihmetystä herättävät, joskin hän mielellään ja ehkä tarkoituksella toi ne esille.” 
Piera Klemetinpoika Helander tunnettiin myös seuraavilla nimillä:
Kanarianpodenco

Kanarianpodenco () on kotimaansa ulkopuolella harvinainen espanjalainen koirarotu, joka on kotoisin Kanariansaarilta.
Ulkonäkö.
Keskikokoinen, pitkähkölinjainen, hoikka, kevytrakenteinen ja erittäin vastustuskykyinen. Luusto on hyvin kehittynyt. Rasvakerroksen puuttumisen johdosta kylkiluut, selkäranka ja sarvennaiset ovat näkyvissä. Lihaksisto on erittäin hyvin kehittynyt ja kuiva, lihasten supistuminen näkyy ihon alla. Kanarianpodencon säkäkorkeus on urokset 55–64 cm, nartut 53–60 cm. Koska koirat elävät ja metsästävät erilaisissa maasto-olosuhteissa, nämä keskiarvot voivat vaihdella. Siten 2 cm:n ylitykset tai alitukset voidaan hyväksyä, kunhan rodunomainen tyyppi säilyy. Se on hieman pitkänomainen ja erittäin lihaksikas. Väriltään se on puna-valkoinen, punainen sävy voi olla voimakas, vaihdellen oranssista tummanpunaiseen (mahonki). Näiden värien kaikki yhdistelmät ovat sallittuja. Sen karvapeite on yleensä lyhyttä.
Luonne.
Kanarianpodenco on edelleen metsästyskoira: se on sopeutunut täydellisesti työhönsä ja pystyy ylittämään vaikeakulkuisen, kuten kivisen ja vuoristoisen, hiekkaisen tai preeriamaisen maaston, tunkeutumaan luolastoihin ja kapeisiin käytäviin, liikkumaan pensaikoissa ja metsissä. Se ei pelkää mitään esteitä. Metsästys voidaan aloittaa 9 kk iässä. Työskennellessään kanarianpodenco ei yleensä hauku. Se on riistaa ajaessaan rohkea, päättäväinen, nopea ja erittäin ketterä. Se on viisas ja omistajalleen äärimmäisen uskollinen ja jalo. Peloton, tarmokas, kiihkeä ja voimaa uhkuva. Ylväs, ei koskaan aggressiivinen. Pyyteettömästi isäntäänsä kiintynyt. Sietää kärsivällisesti ankarimmankin työpäivän ilman pienintäkään merkkiä väsymyksestä.
Alkuperä.
Kanarianpodenco on työskennellyt maanviljelijän apuna, joka on tarvinnut metsästyskoiraa. Sillä on erinomaiset ominaisuudet tähän tehtävään – hyvä haju- ja näköaisti, kuulo, nopeus – minkä vuoksi se on ollut aina maanviljelijälle suureksi avuksi ja hän on alkanut vähitellen jalostaa sitä haluamaansa suuntaan. Kanarianpodenco on levinnyt kotiseutunsa lisäksi mm. Etelä-Amerikkaan.
Ellen Marie Vars

Ellen Marie Vars tai Elle Márjá Vars (s. 12. elokuuta 1957 Lappojärvi, Koutokeino) on norjalainen saamelainen kirjailija ja runoilija, joka kirjoittaa pohjoissaameksi. Hänen esikoisteoksensa, nuortenromaani "Kátjá" kertoo sisäoppilaitoksessa kasvavasta saamelaistytöstä. Se käännettiin heti norjaksi ja on Norjan luetuimpia saameksi kirjoitettuja kirjoja.
Kodinhoitotila

Kodinhoitotila eli kodinhoitohuone, joskus myös apukeittiö, on vaatehuoltoon tarkoitettu tila, joka on yleensä sijoitettu keittiön tai pesutilojen läheisyyteen. Piirustusmerkintänä käytetään lyhennettä KHT, KHH ("kodinhoitohuone") tai APK ("apukeittiö"). Kodinhoitotilassa on yleensä vesipiste ja lattiakaivo.
Käyttö.
Kodinhoitotila on tarkoitettu pyykin pesuun ja kuivaukseen sekä vaatteiden korjaukseen ja silittämiseen. Tilasta on usein kulku ulos, jolloin pyykit on helppo viedä kuivumaan pihalle pyykkinarulle. 
Kodinhoitotila voi sisältää varustuksen myös muita kodin hoitoon liittyviä toimintoja varten, yleensä siellä esimerkiksi säilytetaan ja huolletaan siivousvälineitä. Kodinhoitotila voi toimia myös askartelu- ja ompelutilana. Pesutiloihin yhteydessä oleva kodinhoitotila saattaa toimia myös pukeutumistilana. 
Kodinhoitotilaa voidaan kutsua myös apukeittiöksi. Se voi tarjota lisää työ- tai kaappitilaa keittiössä harvemmin käytetyille astioille ja kodinkoneille.
Kodinhoitotilassa voi olla seuraavia koneita:
Hank Von Helvete

Hans Erik Dyvik Husby (15. kesäkuuta 1972 – 19. marraskuuta 2021), tunnettiin paremmin taiteilijanimellään Hank Von Helvete, oli norjalaisen death-punk-yhtye Turbonegron laulaja. Husbyn yhtye tunnetaan parhaiten sen kieli poskella homoseksuaalisuutta ja punkrockia käsittelevästä huumoristaan sekä oman ”death punk” -tyylisuuntansa luomisesta. Yhtye perustettiin vuonna 1988, ja kymmenen vuotta myöhemmin 1998 se hajosi väliaikaisesti Husbyn huumeongelmien vuoksi. Husby erosi Turbonegrosta kesällä 2010 päihdeongelmiensa takia. Hän liittyi skientologiaan ja kävi sen Narconon-huumevieroituksessa asuessaan Moskenesin saarella Lofooteilla, missä hän työskenteli Norjan kalastusmuseossa ja paikallisradion kuuluttajana.
Turbonegron jälkeen Husby oli mukana Doctor Midnight &amp; The Mercy Cult -yhtyeessä, joka teki yhden albumin. Vuonna 2018 hän levytti nimellä Hank Von Hell albumin "Egomania".
Husby meni naimisiin Heidi Riisen kanssa vuonna 2004, mutta he erosivat vuonna 2007. Sittemmin Husby oli naimisissa malli Gro Skausteinin kanssa. Parille syntyi 22. joulukuuta 2008 tytär.
Husby esiintyi vuonna 2010 valmistuneessa ruotsalaisessa elokuvassa "Cornelis", jossa hän näytteli elokuvan pääosan eli Cornelis Vreeswijkin roolin.
Heinoslaisuus

Heinoslaisuus eli Oulun profetia oli Oulun seudulla 1960-luvulla vaikuttanut uskonnollinen liike, jota johtivat profeettasisarukset Laila ja Aune Heinonen.
Liikkeen historiaa.
Liike sai alkunsa elokuussa 1960, kun Oulun lääninhallituksen kanslistina työskennellyt Laila Heinonen kertoi saaneensa Jumalalta seuraavan ilmoituksen:
”Jos tämä kansa ei tee parannusta ennen vuotta 1962, niin Minä annan tämän kansan vihollisen käsiin, ja kukaan ei pääse pakoon, sillä kaikkia kohtaa sama rangaistus, niin uskovia, kuin niitä, jotka eivät usko. Jos löytyy 800000 sellaista, jotka todella ovat puhdistaneet sydämensä Kristuksen, Minun Poikani, verellä, niin minä armahdan tätä kansaa. Mutta jos niitä ei löydy vuoteen 1962, niin se, mitä sanoin, toteutuu.”
Laila Heinonen julkaisi näitä lopun ajan ennustuksiaan "Palavin lampuin" -nimisessä lehdessä. Nämä profetiat koottiin myös kirjaseksi nimeltä "Suomi, sinun pelastuksesi on Minun Poikani veressä" (1960), jota painettiin noin 25 000–30 000 kappaletta useana eri laitoksena. Kirjasen ensimmäiset laitokset kustansi sisarusten isä, Oulun lääninhallituksen kamreeri, varatuomari Johan Aukusti Heinonen (1895–1962). Kirjanen käännettiin ruotsiksi vuonna 1962 ("Finland, din räddning är i Min Sons blod").
Profetioiden keskeinen sanoma oli aina se, että ellei Suomen kansa tee parannusta tiettyyn ajankohtaan mennessä, Suomi kokee saman kohtalon kuin Baltian maat. Tämä sanoma saikin vastakaikua erityisesti vuonna 1961 tapahtuneen noottikriisin luomassa jännittyneessä ilmapiirissä. Heinoslaisilla oli tässä vaiheessa kannatusta kansankirkon jäsenten joukossa, ja myös monet papit suhtautuivat liikkeeseen myönteisesti. Liikkeen kannattajat saivat esimerkiksi luvan ennustaa kirkoissa jopa Oulun kaupungin hävitystä. Nämä profetiat saivat puolestaan vastakaikua tammikuussa 1963 sattuneen seurauksena.
Kun ennustukset eivät toteutuneet, liike alkoi supistua pieneksi profeettasisarusten ympärille kerääntyneeksi uskollisten kannattajien joukoksi. 1967 liike tuli taas julkisuuteen, kun sen kannattajia kokoontui 21. heinäkuuta Haukiputaan kirkon luo tarkoituksenaan saada Haukiputaan kirkkoherra Erkki Jokela mukaan liikkeeseen. Samaan aikaan Oulussa olivat myös ns. "profeettamellakat", kun heinoslaisten esiintyminen sai paikallisen nuorison mellakoimaan pari viikkoa Oulun keskustassa. Liikkeen johtaja Laila Heinonen tuomittiin 9. elokuuta 1967 Oulun raastuvanoikeudessa sakkoihin kotirauhan rikkomisesta. Kirjailija Anu Kaipainen julkaisi liikkeestä aiheen saaneen kirjansa "Arkkienkeli Oulussa" myös samana vuonna.
1960-luvun lopulla monet liikkeen kannattajat erosivat valtionkirkosta. Laila Heinonen itse muutti 1980-luvulla Oulusta Turkuun. Nykyisin liike toimii Turun seudulla Kaarinassa nimellä "Suomen esirukoilijakansan esirukoilijat ry" (rekisteröity 1972), ja liikkeellä on siellä oma rukoushuone. Kannattajia on vain pieni joukko, ja toiminta on varsin sulkeutunutta.
Elokuva.
Annika Nykänen ohjasi heinoslaisuudesta dokumenttielokuvan "Maailmanloppu alkaa Oulusta". Elokuvan tuotti oululainen tuotantoyhtiö Klaffi Tuotannot, ja se sai ensi-iltansa Oulussa 7. joulukuuta 2007.
Aldair

Aldair koko nimeltään Aldair Santos do Nascimento (s. 30. marraskuuta 1965 Ilhéus, Brasilia) on brasialainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Aldair voitti maailmanmestaruuden vuoden 1994 MM-kisoissa ja olympiapronssin Atlantan olympialaisissa vuonna 1996.
Aldair aloitti uransa vuonna 1985 Clube de Regatas do Flamengossa. Sieltä hän siirtyi vuonna 1989 Portugaliin Sport Lisboa e Benficaan. SL Benficasta Aldair siirtyi Italiaan AS Roman joukkueeseen, jossa pelasi suurimman osan urastaan, peräti 13 vuotta. Aldair pelasi AS Romassa yli 400 Serie A-ottelua ja hän toimi myös joukkueen kapteenina. Kunnianosoituksena AS Roma on jäädyttänyt Aldairin pelinumeron 6. Vuonna 2004 Aldair pelasi vähän aikaa Genoa CFC:ssä ja aikoi vielä palata Brasiliaan Rio Branco Atlético Clubeen, mutta lopetti uransa vuonna 2005.
Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Aldair pelasi 93 maaottelua. Hän osallistui kolmiin maailmanmestaruuskilpailuihin (1990, -94 ja -98) ja voitti maailmanmestaruuden vuonna 1994. Etelä-Amerikan mestaruuden hän voitti kahdesti vuosina 1989 ja 1997 ja olympiapronssin vuonna 1996. 
Vuonna 2007 vanha seurakaveri Massimo Agostini sai houkuteltua Aldairin osallistumaan sanmarinolaisen Muratan paidassa Mestarien liigan ensimmäiselle karsintakierrokselle TamU:a vastaan.
Pekka Pikanen

Pekka Pikanen (alk. Smokey Stover) oli William "Bill" Holmanin piirtämä sarjakuva. Se ilmestyi ensimmäisen kerran 10. maaliskuuta 1935 ja ilmestyi vuoteen 1973 saakka. Sarja perustui lähes surrealistisiin kuviin ja sanaleikkeihin.
Päähenkilö Pekka on palomies, jonka autossa on vain kaksi pyörää. Pekan hattu lentää hänen hämmästyessään ja hajoaa viideksi kappaleeksi. Pekan vaimolta lentävät vastaavassa tilanteessa tukka ja korvat.
Pekka Pikanen alkoi ilmestyä Suomessa 1949 Sarjakuvalehdessä, ja se kuului lehden vakiomateriaaliin kymmenen vuoden ajan. Sarjakuvassa esiintyivät usein lauseet "Notary Sojac" ja "1506 Nix Nix". Sarjakuvalehden päätoimittaja Veikko Karumo käänsi ensimmäisen lauseen suomeksi muotoon "Älkää surko". Notary Sojacin on väitetty tulevan gaelin kielen hyvän joulun toivotuksesta (gaeliksi "Nollaig Shona"). 1506 oli Holmanin työtoverin hotellihuoneen numero.
48-sivuinen Pekka Pikanen -albumi ilmestyi vuonna 1994 WSOY:n kustantamana.
Arthur Legat

Arthur Legat (s. 1. marraskuuta 1898 – 23. helmikuuta 1960) oli belgialainen kilpa-autoilija. Hän osallistui Formula 1 -sarjaan kaudella 1953 osallistumalla yhteen kilpailuun, Belgian Grand Prix'hin. Kyseisen kilpailun lisäksi Legat osallistui kauden 1952 Belgian Grand Prix'hin, mutta kilpailu luokitellaan useasti Formula 2 -sarjan osakilpailuksi, koska tuolloin ajettiin Formula 2 -autoilla. Legat ei saavuttanut F1-urallaan yhtään MM-pistettä.
Legat voitti Grand Prix des Frontières -kilpailun Chimayssa vuosina 1931 ja 1932 Bugattilla. Kilpa-ajajan uransa lisäksi Legat johti yritystä, joka keskittyi tie- ja hinauspalveluihin.
Guadalupe Mountainsin kansallispuisto

Guadalupe Mountainsin kansallispuisto () on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva kansallispuisto. Se perustettiin 30. syyskuuta vuonna 1966. 
Puiston nimi tulee Guadalupe-vuoristosta. Puisto on alaltaan 350 km² laajuinen, ja se sijaitsee vain 129 kilometrin päässä Carlsbad Cavernsin kansallispuistosta. Molemmat puistot sijaitsevat samassa vuoristossa. Guadalupe Mountainsin kansallispuistoa hallinnoi Yhdysvaltain muiden kansallispuistojen tapaan maan National Park Service. 
Texasin korkein vuori, Guadalupe Peak, on puiston alueella, samoin kuin sen päällä oleva permikautinen koralliriutta.
Joe Elliott

Joseph Thomas Elliott (s. 1. elokuuta 1959 Sheffield) on englantilaisen hard rock -yhtye Def Leppardin laulusolisti.
Def Leppard.
Elliott tapasi ensimmäiseksi Pete Willisin, Atomic Mass-nimisen yhtyeen jäsenen vuonna 1977, kun hän myöhästyi bussista. Sen jälkeen kun Elliott ja Willis saivat tietää, että ovat kummatkin muusikkoja, Elliott tapasi Atomic Mass-yhtyeen muut jäsenet. Alussa Elliott esiintyi bändissä kitaristina, mutta myöhemmin hänestä tuli laulaja, koska muut bändin jäsenet olivat vakuuttuneet hänen laulutaidoista. Bändi jopa vaihtoi nimensä Elliottin ehdotuksesta "Deaf Leopardiksi", mikä kumminkin vaihtui myöhemmin "Def Leppardiksi", koska siihen aikaan eläimen nimi oli suosittu punk -yhtyeissä, eikä Def Leppard halunnut olla punk-bändi. Elliottista tuli oleellinen osa bändiä hänen lauluntekijän taitojensa ansiosta.
Lauluntekijänä Elliott on käyttänyt monipuolista musiikkimakuaan (pop-rockista folkiin ja kaikkea niiden väliltä) inspiraation
lähteenä. Hän on usein myös sanonut että laulujen sanoitukset eivät ole henkilökohtaisia, vaan niiden pitää olla kuuntelijalle
helposti lähestyttäviä. Hän soittaa myös kitaraa, rumpuja, pianoa sekä syntetisaattoria.
Sivuprojektit.
Elliott on työskennellyt monissa sivuprojekteissa uransa aikana. Hän on myös työskennellyt monissa tribuuteissa muille artisteille
kuten Freddie Mercurylle, Alice Cooperille, Mick Ronsonille, Ian Hunterille ja David Bowielle. Hänellä oli kunnia esittää Queenin jäljellä olevien jäsenten kanssa "Tie Your Mother Down" Freddie Mercuryn Muistokonsertin avajaisissa vuonna 1992.
Joe on myös vieraillut monissa projekteissa, kuten Rolling Stones-yhtyeen kitaristi Ronnie Woodin sooloalbumilla Slide On This;"
Lori Spree's Those Faces;" Ricky warwickin, The Almightyn ja monessa muussa.
Elliottilla ja Phil Collenilla oli sivuprojektina Cybernauts-niminen bändi. Projekti oli lyhytikäinen ja online-albumi, joka
ilmestyi 1990-luvun puolivälissä, poistettiin ilmestymisen jälkeen.
Joe Elliott toimi Ricky Warwickin Tattoos &amp; Alibis levyn tuottajana vuonna 2003.
Yksityiselämä.
Elliott asuu tällä hetkellä Stepasidessa Dublinissa, Irlannissa, vaimonsa Kristinen kanssa. Heillä on poika, Finlay (s. joulukuussa 2009). Elliottin isä, Joe Elliott Sr, kuoli heinäkuussa 2011. Elliott pitää yllä levytysstudiota, nimeltään "Joen Autotalli" (Joe's Garage) kotonaan, jossa hän on tuottanut ja äänittänyt isoja artisteja.
Artistit ovat äänittäneet "Joen Autotallissa" silloinkin, kun Elliott on ollut kiertueella Def Leppardin kanssa. ja Yhdysvalloissa se oli saavuttanut kaksitoistakertaisen platinamyynnin rajan.
Enzio Forsblom

Gustaf Edvard Enzio Forsblom (14. maaliskuuta 1920 Lohja – 10. helmikuuta 1996 Vantaa) oli suomalainen urkutaiteilija ja professori.
Henkilöhistoria.
Forsblomin vanhemmat olivat konttoripäällikkö Edvard Forsblom ja Gunnel Lundequist ja puoliso vuodesta 1947 Ulpu Tuulikki Laikkala (ent. Lundgren). Forsblomin serkku Martti Ketelä oli nykyaikaisen viisiottelun olympiamitalisti. Forsblom opiskeli vuodesta 1938 Elis Mårtensonin johdolla Sibelius-Akatemiassa, jossa hän suoritti urkujensoiton diplomin 1948, sekä Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1949. Hän jatkoi urkuopintojaan mm. Kööpenhaminassa ja Pariisissa ja väitteli filosofian tohtoriksi Åbo Akademissa 1957 tutkielmalla "Studier över stiltroheten och subjektivitet i interpretationen av J. S. Bachs orgelkompositioner". Forsblom toimi vuosina 1949–1969 urkurina Helsingin eri seurakunnissa ja hoiti Sibelius-Akatemian urkujensoiton professuuria 1969–1986, samoin kuin Åbo Akademin musiikkitieteen dosentuuria 1967–1985. Forsblom toimi myös alansa luottamustehtävissä sekä suunnitteli yli kahdetkymmenet urut, muun muassa Helsingin Finlandia-talon konserttiurut. 1950-luvulla hän toimi "Hufvudstadsbladetin" musiikkikriitikkona.
Taiteellinen toiminta.
Forsblom piti ensikonserttinsa 1948, minkä jälkeen hän konsertoi Pohjoismaissa ja useissa Euroopan maissa. Hän levytti runsaasti Johann Sebastian Bachin musiikkia, ja hänet tunnettiin kansainvälisesti erinomaisena Bachin teosten tulkitsijana. Suurelle yleisölle hän tuli tunnetuksi Hannu Taanilan juontamista radio-ohjelmista. Forsblomille myönnettiin Director musices -arvonimi 1959 ja Säveltaiteen valtionpalkinto 1979. Pro Finlandia -mitalin hän sai 1966.
Valter Keltikangas

Valter (Valde) Emil Keltikangas (17. helmikuuta 1905 Alajärvi – 26. helmikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen metsäntutkija ja Lapin-aiheista kirjoittanut kirjailija.
Henkilöhistoria.
Keltikankaan vanhemmat olivat maanviljelijä, liikemies Johan Henrik Keltikangas ja Aleksandra Hallstén ja puoliso vuodesta 1935 Elna Margaretha Sovio. Professori Matti Keltikangas on heidän poikansa. Valter Keltikangas tuli ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta 1922, suoritti metsänhoitotutkinnon 1928 ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1932 ja lisensiaatiksi 1939.
Keltikangas toimi Helsingin yliopiston metsätalouden liiketieteen professorina vuosina 1949–1972 ja kirjoitti eläkkeellä ollessaan useita Lappia käsitelleitä kirjoja. "Kansallisbiografian" mukaan Valter Keltikangas oli aikansa metsätalouden liiketieteen johtava tutkija ja hänen metsäarvon laskentaa ja metsäbilanssioppia käsittelevät tutkimuksensa ovat vieläkin huomion arvoisia. Erämaiden kaunokirjallisena kuvaajana hän kuului Suomen parhaimpiin.
Keltikangas on Metsäylioppilaat ry:n (ja Ylioppilasyhdistys metsämiesten) kunniajäsen In Memoriam, hän toimi yhdistyksen esimiehenä vuodesta 1949 vuoteen 1956.
Noora Puhakka

Noora Puhakka (s. 11. marraskuuta 1985 Helsinki) on suomalainen muusikko. Hän oli Tiktak-yhtyeen kitaristi ja taustalaulaja vuosina 1998–2007. Tiktakin jälkeen hän on soittanut bassoa Alavala-nimisessä triossa, johon hänen lisäkseen kuuluvat myös Masi Hukari ja Tiktakistakin tunnettu Emilia Suhonen. Yhtye on julkaissut kolme albumia: yhden englanniksi ("Secret whale") ja kaksi suomeksi ("Minuntai", "Lopullisia alkuja").
Nykyään Puhakka työskentelee opetus- ja koulutusalalla kasvatustieteilijänä.
Stanfordin vankilakoe

Stanfordin vankilakoe oli sosiaalipsykologinen koe, jossa tutkittiin ihmisen reagointia valtasuhteisiin vankilanomaisessa ympäristössä. Koe toteutettiin vuonna 1971 kalifornialaisessa Stanfordin yliopistossa tutkija Philip Zimbardon johdolla.
Koehenkilöiksi valittiin 24 nuorta vapaaehtoista miesopiskelijaa, jotka oli kaikki ennen hyväksymistä testattu ja todettu henkisesti normaaleiksi. Kaikki osallistujat tulivat keskiluokkaisista, koulutetuista perheistä, eikä kenenkään taustalla ollut mielenterveysongelmia eikä päihteiden väärinkäyttöä.
Koehenkilöt jaettiin arpomalla kahteen ryhmään: puolet määrättiin esittämään vanginvartijoita, puolet vankeja. Koe toteutettiin yliopiston kellarikerroksen laboratoriossa, joka oli lavastettu vankilaksi.
Vankeja esittävät nuoret miehet riisuttiin alastomaksi, suihkutettiin desinfioivalla aineella, ja heidät puettiin täsmälleen samanlaisiin, kaapumaisiin vanginasuihin, joiden rintaan oli kiinnitetty tunnusnumero. Oikeita nimiä ei käytetty. Myös vartijoilla oli yhtenäiset khaki-univormut, jonka varustuksiin kuuluivat aurinkolasit, kumipamppu ja pilli. Vartijoille ei annettu mitään erityisiä ohjeita eikä koulutusta. Vartijoita neuvottiin pelkästään huolehtimaan siitä, että vankilassa säilyy yllä kuri ja järjestys ja että vangit käyttäytyivät heitä kohtaan kunnioittavasti. Väkivallan käyttö kuitenkin kiellettiin.
Stanfordin vankilakokeen oli määrä kestää kaksi viikkoa, mutta se jouduttiin keskeyttämään jo kuuden päivän kuluttua. Kävi ilmi, että vanginvartijoina toimivat nuoret miehet alkoivat nopeasti kohdella vankeja yhä raaemmin. Vangeille määrättiin fyysisiä rangaistuksia ja heitä nöyryytettiin. Vartijat alkoivat myös manipuloida vankeja toimimaan toisiaan vastaan jakamalla suosionosoituksia ja rangaistuksia. Koe keskeytettiin erityisesti jatko-opiskelija Christina Maslachin vaatimuksesta; Maslachin tehtävänä oli haastatella kokeeseen osallistujia.
Stanfordin vankilakoetta on pidetty osoituksena siitä, että kuka tahansa kykenee pahuuteen ja voi kohdella lähimmäisiään julmasti, jos hänelle annetaan siihen rajoittamaton valta. Koetta on myös arvosteltu paljon. Sitä on pidetty epäeettisenä, ja sen tieteellisyys on kyseenalaistettu. Väitteiden ja paljastuksien mukaan esimerkiksi osallistujien ohjeistus ja opastus eivät olleet sitä mitä julkisuudessa on annettu ymmärtää, ja roolit ja reaktiot olivat ainakin osittain näyteltyä.
Koe populaarikulttuurissa.
Koe on ollut pohjana useammalle elokuvalle. Vuonna 2001 valmistunut Oliver Hirschbiegelin "Das Experiment" perustuu tapaukseen. Vuonna 2015 ilmestyneen "The Stanford Prison Experiment" -elokuvan on ohjannut Kyle Patrick Alvarez ja käsikirjoittanut Tim Talbott.
Randy Holland

Randy Holland on kanadalaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen ja entinen lakimies.
Valmistuttuaan Floridan valtionyliopistosta hän työskenteli Floridan osavaltiolle. 1990-luvun alussa Holland alkoi pelata kasinopokerin laillistamisen jälkeen Mississipin pokeriturnauksissa. Pian tämän jälkeen hän voitti Gold Coast Openin $ 200 Limit Hold'em -turnauksen ja siirtyi pokeriammattilaiseksi.
Holland on voittanut kaksi World Series of Poker -turnausta (razzissa vuonna 1996 ja seitsemän kortin avopokerissa vuonna 2000). Pääkilpailussa hän on parhaimmillaan ollut kahdestoista (vuonna 1999). Holland on voittanut useita kasinoissa käytyjä turnauksia Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Tammikuussa 2003 hän ansaitsi 163 505 dollaria LA Poker Classic -turnauksen 300 dollarin limit hold'emin voitosta ja tammikuussa 2007 51 971 dollaria Gold Strike World Poker Open -turnauksen 100 dollarin pot limit hold'emin voitosta. World Poker Tourilla Legends of Poker -kisassa elokuussa 2006 Holland oli viides ansaiten 177 460 dollaria.
Mirage Poker Showdown -tapahtumassa toukokuussa 2007 Holland voitti 1 500 dollarin no limit hold'em -turnauksen ja oli vastaavan turnauksen kakkonen muutamaa päivää myöhemmin. Palkintosummat olivat 124 728 ja 52 708 dollaria.
Holland edustaa Paradise Poker -nettipokerihuonetta. Hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät elokuussa 2007 2,8 miljoonaa dollaria.
Nokia N80

Nokia N80 on Nokian toisella vuosineljänneksellä 2006 julkaisema älypuhelin.
Laitteisto.
Nokia N80:n prosessorina toimii 220 MHz Dual ARM 9. Puhelin tukee GPRS, EDGE ja 3G yhteyksiä. Lisäksi mukana ovat Bluetooth ja infrapunaportti tiedostojen siirtoa varten.
Puhelimessa on kaksi sisäänrakennettua kameraa: takakuoressa oleva 3 megapikselin kamera (4,7 mm 1:3.5) Carl Zeissin optiikalla varustettuna sekä puhelimen käyttöliittymän puolella aivan oikeassa yläkulmassa VGA-tasoinen kamera videopuheluita varten. Puhelimen oman kiinteän muistin (40 Mt) käydessä vähiin on mahdollista hankkia MiniSD-muistikortti. Keskusmuistia (RAM) puhelimessa on 64 megatavua.
Ominaisuudet.
Puhelin sisältää perusominaisuuksien lisäksi lukuisia lisäominaisuuksia ja valmiiksi asennettuja sovelluksia. Merkittävimmät ominaisuudet lueteltuina:
Juan de Zumárraga

Juan de Zumárraga () oli espanjalainen prelaatti ja Meksikon ensimmäinen piispa vuodesta 1528. Meksikon piispan arvon Zumárraga sai suoraan Kaarle V:ltä toimittuaan Baskimaassa tarmokkaasti noitia vastaan. Zumárraga oli baski. 
Vuonna 1547 fransiskaani Juan de Zumárraga nimitettiin Meksikon arkkipiispaksi, mutta tieto siitä ei saavuttanut piispa Zumárragaa ennen hänen kuolemaansa. Zumarragalla oli virallinen "protector de los indios" -asema, josta syystä hänellä oli jatkuvia riitoja Uuden Espanjan ensimmäisen Real Audiencian, ja etenkin sen presidentin, pahamaineisen Nuño de Guzmánin kanssa. Vuosina 1536–1543 Zumárragalla oli apostolisen inkvisitorin oikeudet. Zumárraga oli kiinnostunut Erasmus Rotterdamilaisen ajatuksista. Zumárraga perusti Tlatelocolcoon koulun intiaaneja varten. Koulun johtajaksi hän nimitti fransiskaani Bernardino de Sahagúnin, jonka aikana koulun oppilaat ylsivät huomattaviin oppisaavutuksiin. Zumárraga kustansi omista varoistaan uskonnollista kirjallisuutta, myös katkismuksia, joista tunnetuin on dominikaani Pedro de Córdoban ja hänen munkkiveljiensä kirjoittama ja nahuatliksi kääntämänsä "Doctrina cristiana para instrucción de los indios".
Vuoden 1543 toukokuun ensimmäisenä päivänä Kaarle V päiväsi valtaustoimiin liittyvän ohjekirjeen, joka oli osoitettu Juan de Zumárragalle. Kirjeen sisällys, vaikka se olikin kirkonmiehelle annettu suositus, jota kuitenkin oli viisasta noudattaa, poikkeaa huomattavasti kahdeksan vuotta aikaisemmin Cortésille annetusta määräyksestä. On mahdollista, että vuonna 1542 voimaan tulleiden ns. Uusien Lakien hillitsevä vaikutus näkyy kuninkaan Meksikon ensimmäiselle piispalle, Juan de Zumárragalle lähettämässä kirjeessä.
Kuninkaan Zumárragalle antamiin ohjeisiin on piilotettuna requerimienton sanoma. Tosin nyt vaaditaan neuvotteluja ja tehdään sopimuksia. Sopimukset edellyttävät ikuista ystävyyttä. Kysymys vahingosta ja pahennuksesta jää avoimeksi, sillä sanonta “jos jokin espanjalainen tai alamaisemme aiheuttaisi heille vahinkoa tai pahennusta ilman lupaa tai vastoin tahtoamme”, ei luvannut hyvää sopimuksen tehneiden intiaanien tulevaisuudelle. Kuninkaalle jäi oikeus antaa lupia vahingontekoon ja pahennuksen aiheuttamiseen. Kuninkaan ja mahdollisen vahingontekijän tahto ja halu saattoivat poiketa tosistaan kenenkään voimatta siihen puuttua. 
Piispa Juan de Zumárraga kuoli kesäkuun 3. päivänä 1548. Vuotta ennen hänen kuolemaansa oli Meksikon Kaupungissa ilmestynyt painosta hänen laaja "Regla Cristiana Breve" -teoksensa. Sen vuonna 1951 ilmestyneessä painoksessa on 523 sivua.
Fairyport

Fairyport on suomalaisen Wigwam-yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1971. Kappaleet "Fairyport", "Gray Traitors", "Cafffkaff, The Country Psychologist" ja "May Your Will Be Done Dear Lord" muodostavat Jukka Gustavsonin "Joined to Conscience" -nimisen teoksen. Mats Huldén käänsi ne englannin kielelle. D-puolen kappale "Rave-Up for the Roadies" on nauhoitettu yhtyeen keikalla, koska levylle oli materiaalia vain kolmen levynpuolen verran. Kappaleessa Wigwamin kanssa soittaa myös kitaristi Jukka Tolonen.
Levystä ilmestyi ensimmäinen CD-versio vuonna 1990, ja digitaalisesti remasteroitu versio vuonna 2003. Jälkimmäisellä on bonusraitana "Losing Hold / Finlandia", jonka Reino Jokela äänitti Yleisradion Kappelikonsertissa, 2. elokuuta 1972.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Wigwam.