tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
The Wall Suomi

The Wall Suomi on vuosina 2018–2019 esitetty suomalainen visailuohjelma. "The Wall" -formaatti on lähtöisin Yhdysvalloista, ja siellä ohjelmaa esitettiin ensi kerran syksyllä 2016. Ohjelmaa on esitetty 22 maassa. Formaatin kehittäjät ovat koripalloilija LeBron James, Maveric Carter ja Andrew Glassman. Ohjelmaa juontaa Heikki Paasonen. Ohjelmaa kuvattiin Puolassa. 
Pelin kulku.
Ensimmäinen kierros: Vapaapudotus.
Pelissä oli kolme kierrosta. Ensimmäisellä kierroksella esitettiin viisi kysymystä ja jokaiseen kysymykseen oli kaksi vastausvaihtoehtoa. Jokaisen kysymyksen kohdalla vapautettiin kolme palloa. Jos vastaus oli oikein, pelaajat saivat rahat, joihin pallot osuivat. Jos vastaus oli väärin, eivät pelaajat saaneet mitään ja he menettivät yhtä paljon rahaa pankista. Jos pelaajat eivät saaneet tällä kierroksella rahaa, peli heidän osaltaan päättyi.
Kierroksella on mahdollisuus ansaita 1–2000 € per pallo.
Toinen kierros.
Toisen kierroksen alussa kilpailijat erotettiin toisistaan. Toinen pelaajista meni eristyksiin vastaamaan kysymyksiin, kun taas toinen oli lavalla. Eristetyssä oleva pelaaja vastasi kysymyksiin ja lavalla oleva pelaaja päätti, mihin lokeroihin pallot sijoitetaan. Jos vastaus oli oikein, pelaajat saivat rahaa, mutta jos vastaus oli väärä, rahaa menetettiin.
Kierroksella oli mahdollisuus ansaita 1–12 500 € per pallo.
Kolmas kierros.
Kolmas kierros eteni samalla tavalla kuin toinen, mutta nyt pelaajalla oli neljä vastausvaihtoehtoa kolmen sijaan. 
Kierroksella oli mahdollisuus ansaita 1–50 000 € per pallo.
Pelin päätös.
Lopuksi eristyksissä oleva pelaaja sai valittavakseen sopimuksen. Pelaaja joko allekirjoitti sopimuksen tai repi sen. Jos pelaaja valitsi sopimuksen, pari sai rahat, jotka olivat ensimmäisellä kierroksella ansaittu, lisättynä 2000 eurolla per oikea vastaus. Toinen vaihtoehto oli repiä sopimus, jolloin pari sai seinällä olevan rahasumman. Pelaaja ei kuitenkaan tienneet, oliko tämä vastannut kysymyksiin oikein tai paljonko rahaa oli ansaittu.
BMW R23

BMW R23 on BMW:n moottoripyörämalli 1930-luvun lopulta. Yksisylinterin R20-mallista kehitetty R23-malli suunniteltiin 1937/38. Mallia myytiin 8 021 kpl. R23 oli yksisylinteristen pyörien perusta aina 1960-luvulle saakka.
Toisen maailmansodan jälkeen BMW oli myös raunioina. Münchenin ulkopuolella oleva tehdas oli tuhoutunut pommituksissa. Saksan antautumisen myötä mm. moottoripyörien tuotanto oli kielletty 1947 vuoteen saakka. Tuolloin BMW sai luvan aloittaa tuotannon Yhdysvaltain luvalla Baijerissa. Silloin aloitettiin taas nollasta, ilman suunnitelmia ja piirustuksia. Ensimmäinen länsisaksalainen 250-kuutioinen moottoripyörä oli R24 vuonna 1948, joka seurasi R23-mallia. Malliin tehtiin parannuksia verrattuna sotaan edeltävään R23-malliin. Vuonna 1949 BMW teki R24-mallia 9 200 kappaletta.
BMW R24

BMW R24 on BMW:n valmistama moottoripyörä. BMW aloitti toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1947 moottoripyörien valmistuksen Münchenissä, saatuaan luvan Yhdysvalloilta. Ensimmäinen länsisaksalainen malli oli R24, joka luotiin R23-mallista sitä edelleen kehittämällä. BMW R24 oli yksisylinteri ja toteutus R23 tapaan 250-kuutioisena, malli oli R23:n edullinen kopio-/kehitysversio. Siinä ei ollut esimerkiksi takajousitusta.
Vuoden 1955 Atlantin hurrikaanikausi

Vuoden 1955 Atlantin hurrikaanikausi käsittää hurrikaanit ja niitä heikommat trooppiset myrskyt, joita nimettiin Atlantilla 1. kesäkuuta – 30. marraskuuta 1955. 
Kolmestatoista myrskystä kymmenen saavutti hurrikaanin voiman. Yksikään niistä ei iskenyt Yhdysvaltojen rannikolle Meksikonlahden rannalla tai Floridassa.
Samoja nimiä käytetään uudelleen joka kuudes vuosi, mutta jos myrsky on tehnyt erityisen pahaa tuhoa, sen nimi poistetaan listoilta. Vuonna 1955 esiintyneistä myrskyistä Connie, Diane, Ione ja Janet poistettiin myöhemmin näiltä kiertäviltä listoilta.
Vuoden 1953 Atlantin hurrikaanikausi

Vuoden 1953 Atlantin hurrikaanikausi käsittää hurrikaanit ja niitä heikommat trooppiset myrskyt, joita nimettiin Atlantilla 15. kesäkuuta – 15. marraskuuta 1953.
Neljästätoista myrskystä kuusi saavutti hurrikaanin voiman. Vain yksi ihminen sai myrskyissä surmansa, ja taloudelliset tuhot arvioitiin kuudeksi miljoonaksi Yhdysvaltain dollariksi. Hurrikaani Carol vaurioitti Uuden Englannin rannikon kalastuslaivastoa, ja Hazel lisäsi tulvatuhoja Floridassa.
Samuli Pakkala

Samuli Pakkala (4. helmikuuta 1891 Oulu – 4. tammikuuta 1959 Oulu) oli kirjastoneuvos ja Oulun kaupunginkirjaston johtaja 1920-luvun lopulta aina 1950-luvun lopulle. 
Samuli Pakkalan vanhemmat olivat kirjailijat Teuvo Pakkala ja Agnes Tervo ja puoliso vuodesta 1919 opettaja Maija Hallman. Taidegraafikko Teuvo-Pentti Pakkala oli heidän poikansa. Arkkitehti ja kirjailija Erkki Pakkala oli Samuli Pakkalan veli. Pakkala tuli ylioppilaaksi 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914. Oriveden kansanopistoa Pakkala johti 1917–1919. Hän oli Limingan kansanopiston johtaja 1919–1923 ja Kuopion kansalaisopiston ja kaupunginkirjaston johtaja 1923–1926. Oulun työväenopiston johtajana Pakkala toimi 1926–1927 ja Oulun suomalaisen keskikoulun opettajana 1930–1932. Oulun kaupunginkirjastoa Pakkala johti vuodesta 1926 vuoteen 1958, jolloin hänelle myös myönnettiin kirjastoneuvoksen arvo. Pakkalalla oli useita luottamustehtäviä. Hänen erikoisalaansa oli taidehistoria ja hän toimi sanoma- ja aikakauslehtien taidekriitikkona.
Vuoden 1952 Atlantin hurrikaanikausi

Vuoden 1952 Atlantin hurrikaanikausi käsittää hurrikaanit ja niitä heikommat trooppiset myrskyt, joita nimettiin Atlantilla 15. kesäkuuta – 15. marraskuuta 1952. Tämä oli viimeinen vuosi, jolloin myrskyjen nimeämiseen käytettiin armeijan puhelinaakkosia.
Yhdestätoista myrskystä viisi saavutti hurrikaanin voiman. 
Kaudella 1952 hirmumyrskyjä havaittiin siihenastisia keskiarvoja vähemmän. Kaksi myrskyä havaittiin vain pitkän matkan tiedustelulentojen avulla. Kauden voimakkain myrsky oli hurrikaani Fox, joka riehui Kuubassa ja Bahamalla lokakuussa.
Enric Mas

Enric Mas Nicolau (s. 7. tammikuuta 1995 Artà, Mallorca) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Klein Constantia -joukkueessa 2016 ja edusti Quick-Step Floors / Deceuninck–Quick-Stepiä vuosina 2017−2019. Kaudesta 2020 hän on ajanut Movistar Teamissa
Mas sijoittui toiseksi Espanjan ympäriajossa 2018 minuutin ja 46 sekuntia Simon Yatesille hävinneenä. Hän voitti Andorrassa ajetun kilpailun 20. etapin. Seuraavana vuonna hän voitti Gree-Tour of Guangxi -kilpailun. Hän voitti nuorten kilpailun Espanjan ympäriajossa 2020. Espanjan ympäriajossa 2021 hän sijoittui toiseksi neljä minuuttia ja 42 sekuntia Primož Rogličille hävinneenä. Seuraavan vuoden Espanjan ympäriajossa hän oli jälleen toinen kaksi minuuttia ja kaksi sekuntia Remco Evenepoelille jääneenä Hän voitti samana vuonna Giro dell'Emilian.
Saavutuksia.
Lähteet:Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Aika-ajon junioreiden Espanjan-mestaruus
Volta ao Alentejo, kokonais- ja pistekilpailun, nuorten kilpailun sekä 2. etapin voitto
Tour de Savoie Mont Blanc, kokonais- ja pistekilpailun sekä nuorten kilpailun voitto
Giro Ciclistico della Valle d'Aosta Mont Blanc, pistekilpailun voitto
Vuelta a Burgos, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto
Espanjan ympäriajo, 6. etapilla kolmas
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes, nuorten kilpailun ja 6. etapin voitto
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs, nuorten kilpailun voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, 20. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, nuorten kilpailussa kolmas
Gree-Tour of Guangxi, kokonaiskilpailun, nuorten kilpailun ja 4. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, nuorten kilpailussa toinen
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, nuorten kilpailun voitto, 12. etapilla kolmas
Volta a la Comunitat Valenciana, kokonaiskilpailussa kolmas, 3. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, 11. etapilla toinen, 9. ja 18. etapilla kolmas
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, piste- ja mäkikirikilpailussa kolmas, 15. ja 18. etapilla toinen, 4. ja 6. etapilla kolmas
Giro dell'Emilia, voitto
Lombardian ympäriajo, toinen
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa kuudes
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa kuudes
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 19:s, 17. etapilla kolmas
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 8. ja 20. etapilla toinen
MM-kilpailut, maantieajossa kahdeksas
Lombardian ympäriajo, viides
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
August Mäkeläinen

August Mäkeläinen (12. syyskuuta 1885 Kuhmoinen – 2. tammikuuta 1956) oli suomalainen kalastusmestari ja tietokirjailija. Hän toimi Mustialan maanviljelysopiston kalanviljelyslaitoksen hoitajana.
Teoksia.
Nimellä "Aug. Mäkeläinen":
Ildefonse

Ildefonse, myös: Ildephonsus, Ildefonso, Ildefonsus tai Toledon Ildephonsus saksankielisestä ilmaisusta "valmis taisteluun" (607 Toledo, Espanja – 23. tammikuuta 667 Toledo, Espanja) oli espanjalainen aatelinen, Toledon arkkipiispa ja katolinen pyhimys. Hän on Toledon Eugenen sukulainen ja opiskeli Sevillassa kirkonopettaja Isidorus Sevillalaisen ohjauksessa. Ildefonse oli koko elämänsä harras Neitsyt Marian kunnioittaja, ja hänen kerrotaan nähneen kerran Marian katedraalissa ilmestyksessä enkeleiden ja pyhimysten kanssa. Ildefonse osallistui Toledon kahdeksanteen ja yhdeksänteen konsiiliin vuosina 653 ja 655. Ildefonsen pyhimystunnuksia ovat paimensauva ja piispa, joka saa Neitsyt Marialta stoolan, Hänet kuvataan piispana mitran, kepin, kynän ja kirjan kanssa. Häntä kuvanneita taiteilijoita ovat esimerkiksi El Greco, Velázquez, Murillo ja Zurbarán. Hän on Toledon suojeluspyhimys, ja hänen muistopäiväänsä vietetään 23. tammikuuta.
Elämä.
Ildefonse syntyi aatelisperheeseen vuonna 607 Espanjassa Toledossa. Vanhemmat uskoivat hänen saavan pappisviran, mutta hänestä tuli jo nuorena munkki Agalissa Tajojoella lähellä Toledoa olevaan pyhien Kosmaksen ja Damanioksen luostariin ja myös diakoni vuonna 630 sekä luostarin apotti. Hän laati useita kirjoja hienostuneella tyylillä, kirjoitti kuuluisia liturgisia rukouksia sekä kunnioitti Neitsyt Mariaa hartaasti. Vuoden 657 joulukuussa arkkipiispa Eugeniuksen kuoltua hänestä tuli Toledon arkkipiispa, ja hän oli virassa yhdeksän vuotta ja kaksi kuukautta ennen kuin kuoli 23. tammikuuta 667. Hänet haudattiin pyhän Leocadian basilikaan Toledoon. Hänen seuraajansa oli Quiricus (667–680).
Teokset.
Ildefonsen kirjoituksia on säilynyt vain neljä:
Gröndahl

Gröndahl tai Grøndahl on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Robert Ceder

Kaarle Robert Ceder (23. elokuuta 1874 Helsinki – 24. huhtikuuta 1942 Turku) oli suomalainen lyseon lehtori ja oppikirjojen tekijä.
Cederin vanhemmat olivat varusmestari Kaarle Oskari Ceder ja Maria Ulrika Silander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1894 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1899 ja maisteriksi 1900. Hän suoritti 1904 kasvatusopintutkinnon ja käytännölliset opettajanäytteet. 
Ceder toimi Hedengrenin kauppaopiston matematiikan ja fysiikan opettajana Helsingissä 1898–1900, Lappeenrannan yhteiskoulun matematiikan ja fysiikan opettajana 1900–1901, Turun suomalaisen klassillisen lyseon tuntiopettajana 1901-1903 sekä Turun suomalaisen reaalilyseon matematiikan ja fysiikan nuorempana ja vanhempana lehtorina 1904–1942. Ceder harrasti kvartettilaulua ja hän oli Mieskuoro Laulun Ystävien puheenjohtajana 1922–1923.
Ceder oli vuodesta 1927 kouluvirkakunnan eläkekassan johtokunnan jäsen ja vuodesta 1929 johtokunnan puheenjohtaja. Hän toimi Turun pohjoisen vaalipiirin ja Turun kaupungin keskuslautakunnan jäsenenä sekä muutamia vuosia Koulunopettajain hautauskassan johtokunnan jäsenenä ja Turun työväenopiston johtokunnan puheenjohtajana. Ceder julkaisi muutamia oppikirjoja sekä kirjoitti eri aikakauslehtiin.
Robert Ceder oli naimisissa vuodesta 1901 Ida Maria Julkusen (1882–1956) kanssa. Heidän poikansa oli lääninasessori Tauno Robert Ceder (1905–1994). Robert Ceder on haudattu Naantalin hautausmaalle. 
Teoksia.
Nimellä "R. Ceder":
DKW RT 125

DKW RT 125 on saksalaisen DKW:n valmistama moottoripyörä. Kaksitahtista mallia tehtiin jo ennen toista maailmansotaa 1930-luvulla Zschopaussa. Sodan jälkeen mallia tehtiin Länsi-Saksan Ingolstadtissa vuosina 1950 ja 1960. Sana "RT" tarkoittaa "Reichstyp" eli kansallismalli. Sodan jälkeen Itä-Saksassa vanhan DKW-tehtaan nimeksi tuli IFA. Valtion omistama IFA alkoi valmistamaan moottoripyöriä ja autoja. 
Alkuperäiset mallit vuosilta 1939-1944 olivat mallinimillä DKW RT 125 ja DKW RT 125 n.A, joita valmistettiin natsi-Saksan aikana. Sodan ajan malli oli n.A, jossa oli muun muassa suurempi tankki ja vahvistettu runko. Sodan jälkeen mallinimeksi tuli DKW RT 125-0, ja sitä valmistettiin vuosina 1949–1954.
Sodan jälkeiset mallit.
Mallista tuli maailman eniten kopioitu moottoripyörämalli. RT 125 -mallin jäljennöksiä rakennettiin ainakin kuudessa maassa. Maailmansodan jälkeen Neuvostoliitto otti suunnitelmia, työkaluja ja jopa henkilöstöä tehtaalta mukaansa. Malli nimeltä MMZ tehtiin Moskovassa (myöhemmin MMVZ ja SMZ). Puolassa RT 125 -mallin pohjalta luotiin uudet mallit SHL 125 ja Sokół 125, moottorikokoina 125 ja 175 cm3. RT 125 -piirustukset kulkeutuivat myös Britanniaan, jossa ne toimivat pohjana mallille BSA Bantam. Yhdysvalloissa ne olivat pohjana Harley-Davidsonin Hummer-mallille (myös Harley Lightweights Hummer).
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1951

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1951 järjestettiin 8.–9. heinäkuuta Lahdessa. 
Yleisen sarjan mitalistit.
Miehet.
Lähde
Naiset.
Lähde
Zond 5

Zond 5 oli miehittämätön avaruusalus. Se oli toinen avaruusalus joka meni Kuun ympäri, ja ensimmäinen joka palasi turvallisesti Maahan syyskuussa 1968. Se oli osa Neuvostoliiton Zond-ohjelmaa. Sen mukana oli kaksi nelivarvaskilpikonnaa, jauhopukkeja, "Piophila"-kärpäsiä, kasveja ja muita eliöitä.
Aniche

Aniche on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Douain kaupungista itään.
Aniche on yhä aktiivinen kaivos- ja lasiteollisuuskaupunki. Aiemmin se tunnettiin yhtenä Ranskan suurimpana ikkunalasien tuottajana. Kaupungissa on yhä seitsemän toiminnassa olevaa lasitehdasta, kuten Saint-Gobain. Kaupungissa on myös lasintuotannon museo "Centre de mémoire de la Verrerie d'en haut". Tarinan mukaan kirjailija Jules Verne tuli Anicheen vuonna 1860 keskustelemaan paikallisten lasintekijöiden kanssa siitä, kestäisivätkö hänen Sukelluslaivalla maapallon ympäri -kirjassaan esiintyvä Nautilus-sukellusveneen yhdeksän ikkunaa syvänmeren paineen. 
Kaupungissa oleva elokuvateatteri L'Idéal Cinéma-Jacques Tatin sanotaan olevan maailman vanhin yhä käytössä oleva elokuvateatteri. Se on ollut käytössä vuodesta 1905, ja se toimii entisessä paikallisen ammattiyhdistyksen päämajassa.
Fazerin kukko

Fazerin kukko on suomalaisen Björn Weckströmin luoma veistos. Veistoksen tilasi Fazer yhtiön 100-vuotisjuhlan kunniaksi vuonna 1991. Se sijaitsee Helsingin keskustassa Kluuvikadulla.
Tomas Roslin

Tomas Roslin (s. 6. joulukuuta 1969 Turku) on suomalainen ekologi ja professori. Hän toimii hyönteisekologian professorina Ruotsin maatalousyliopistossa (SLU). Roslin keskittyy tutkimuksessaan lajienvälisiin vuorovaikutussuhteisiin, erityisesti ekologisten vuorovaikutusverkostojen (esim. ravintoverkkojen) rakenteeseen ja toimintaan.
Akateeminen ura.
Tomas Roslin kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1988 Gymnasiet Lärkanista kuudella laudaturilla. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1994 ja filosofian tohtoriksi 1999. Väitöskirjansa hän laati akatemiaprofessori Ilkka Hanskin ohjauksessa. Roslinin väitöskirjatyö käsitteli lantakuoriaisten yhteisöekologiaa ja maatalouden muutosten kuvastumista lajien taantumisessa. Hänen muita tutkimuskohteitaan ovat muun muassa tammet ("Quercus robur") ja niiden hyönteiset, sekä arktiset lajit.
Roslin on väitöksensä jälkeen toiminut tutkijatohtorina Albertan yliopistossa Kanadassa sekä tutkijana ja ryhmänjohtajana ensin Metapopulaatiobiologian tutkimusryhmässä Helsingin yliopiston bio- ja ympäristötieteiden laitoksella, sitten Helsingin yliopiston maataloustieteiden laitoksella. Vuosina 2005–2010 hän toimi Suomen Akatemian akatemiatutkijana, vuosina 2010-2015 agroekologian yliopistonlehtorina. Roslin sai vuonna 2005 Suomen Akatemian tunnustuspalkinnon tutkimusansioistaan, erityisesti nk. kansalaistieteen-lähestymistavan käytöstä tieteen jalkauttamisessa.
Vuodesta 2015 Roslin on toiminut hyönteisekologian vakinaisena professorina Ruotsin maatalousyliopistossa.. Ruotsin viran ohella hän johtaa myös suomalaista tutkimusryhmää Helsingin yliopistossa. 
Tutkimusalana ekologiset vuorovaikutusverkostot.
Luonnossa lajit kytkeytyvät toisiinsa elollisten vuorovaikutusten kautta. Näistä kenties tunnetuimmat ovat antagonistiset peto-saalissuhteet, jotka yhdistävät lajeja ravintoverkoiksi. Yhtä lailla lajipareja voi kuitenkin yhdistää molempia hyödyntävät mutualistiset vuorovaikutukset (esim. kasvi-pölyttäjäverkot), kilpailusuhteet yms. Roslin on selvittänyt, miten erilaiset vuorovaikutustyypit yhdistävät lajeja nk. metaverkostoiksi, miten nämä verkostot ovat rakentuneet, miten ne kehittyvät ja miten ympäristönmuutos vaikuttaa niihin. Kohteinaan hän on usein käyttänyt arktisia eliöyhteisöjä, erityisesti Koillis-Grönlannissa. Näillä pohjoisilla alueilla lajien niukkuus tekee niiden vuorovaikutusverkoista suhteellisen helposti lähestyttäviä. Vuorovaikutusten havaistemiseen ja mittaamiseen Roslin on erityisesti kehittänyt ja käyttänyt DNA-pohjaisia menetelmiä. Roslinin tutkimuksella on huomattavaa merkitystä sen ymmärtämisessä, miten ympäristön muuttuminen ja erityisesti ilmastonmuutos vaikuttaa eliöyhteisöjen rakenteeseen ja toimintaan.
Armas Sandelin

Jaakko Armas Sandelin (25. heinäkuuta 1890 Lohtaja – 24. marraskuuta 1959 Kokkola) oli suomalainen lehtori ja oppikirjan tekijä.
Sandelinin vanhemmat olivat opettaja, Getan kirkkoherra Johan Fredrik Sandelin (1862–1950) ja Lydia Josefina Sandelin (1866–1938). Hän oli naimisissa vuodesta 1917 Elsa Vuorelan (1894–1977) kanssa.
Sandelin oli opettajana Hangon suomalaisessa yhteiskoulussa ja toimi koulun rehtorina 1926–1931. Hän oli myös Hangon Sanomien päätoimittajana 1931–1940. 
Sandelin asui 1930-luvulla Villa d’Angleterren huvilassa Hangossa. Hän oli tunnettu keräämästään lakkasinettikokoelmasta. Sandelin keräsi myös vanhoja huonekaluja ja maalasi öljyväritauluja.
Olavi Piha

Kaarlo Olavi Piha (13. heinäkuuta 1911 Diorite, Michigan, Yhdysvallat – 11. syyskuuta 1995 Seinäjoki) oli suomalainen juristi, kaupunkineuvos, Suolahden ja Seinäjoen kauppalanjohtaja ja Seinäjoen ensimmäinen kaupunginjohtaja. 
Olavi Pihan vanhemmat olivat kauppias Iisakki Felix Piha ja Katri Sofia Kasari ja puoliso vuodesta 1943 Liisa Kyllikki Korhonen. Piha tuli ylioppilaaksi 1931 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1940; varatuomarin arvon hän sai 1944. Sotien aikaan Piha palveli Itä-Karjalan sotilashallinnon kansanhuoltopäällikkönä.
Piha toimi Seinäjoen kansanhuoltopiirin piiritarkastajana 1940–1946, Jyväskylän kaupunginsihteerinä 1946–1948, Suolahden kauppalanjohtajana 1948–1955, Seinäjoen kauppalanjohtajana 1955–1959 ja Seinäjoen kaupunginjohtajana 1960–1974. Suolahden järjestysoikeuden puheenjohtaja hän oli 1948–1955. Seinäjoen kaupunginjohtajan tehtävästä Piha jäi eläkkeelle 1974. Hän julkaisi tyttärensä Soili Venhon kanssa vuonna 1985 teoksen "Terveydenhuollon vaiheita Etelä-Pohjanmaalla".
Seinäjoen keskustan Veteraanipuisto nimettiin vuonna 2009 uudelleen Olavi Pihan puistoksi.
Lentokoneen käymälä

Lentokoneen käymälä on lentokoneeseen asennettu käymälä, jossa jätökset huuhdellaan tavallisesti tyhjiötekniikan avulla säiliöön. Säiliö tyhjennetään maissa.
Ensimmäinen käymälällä varustettu lentokone oli vuonna 1921 valmistunut Caproni Ca.60, joka kuitenkin ehti lentää vain kerran ennen kuin se tuhoutui. Myös vuonna 1928 valmistuneessa Handley Page H.P.42 -koneessa oli käymälä. Varhaisissa lentokoneen vessoissa jätökset laskettiin usein suoraan ilmaan, kuten esimerkiksi brittiläisessä Supermarine Stranraer -koneessa, joka lensi ensimmäistä kertaa vuonna 1934. Short Sunderland -sotilaskoneessa, joita käytettiin vuosina 1938–1967, oli jo hyvin varustettu, huuhtelulla toimiva käymälä.
Aiemmin lentokoneissa käytettiin yleensä kemiallisia käymälöitä, joiden huuhtelu toimi sinisellä, kierrätettävällä vedellä. Koska lentokoneen vessat ovat hyvin kalliita ja samalla haluttiin kehittää toimivampia, hygieenisempiä ja mukavampia käymälöitä samalla vähentäen käymälöiden tuotantokustannuksia, lentokonevalmistajat kehittivät nykyaikaisen vakuumikäymälän, joka patentoitiin vuonna 1975. Toinen vakuumikäymälän etu on pienempi syövyttävien kemikaalien vuotoriski sekä pienempi veden tarve.
Marchiennes

Marchiennes on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Scarpejoen varrella noin 20 kilometriä Douain kaupungista itään.
Kunta on kasvanut luostarin ympärille. Luostarista ei ole enää jäljellä muuta kuin suurikokoinen portaali, jossa on nykyään kaupungintalo. Portaalissa ollut entinen vankila on muutettu Marchiennesin historian museoksi ("Musée d'histoire locale de Marchiennes").
Cappelle-en-Pévèle

Cappelle-en-Pévèle on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Lillestä kaakkoon.
Cappelle-en-Pévèle on maatalousseutua. Kunnan suurin työllistäjä on vuonna 1830 perustettu Florimond Desprez -siementen tuotantoyritys, joka on erikoistunut juurikkaiden siemeniin.
Tapio Virhimo

Tapio Virhimo (s. 13. huhtikuuta 1954 Tampere) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. Virhimo pelasi maalivahtina SM-sarjaa ensin Kooveessä 1969–72 ja sitten Ilveksessä vuosina 1972–83. Hän voitti SM-pronssin kaksi kertaa Ilveksessä.
Virhimo pelasi urallaan 330 runkosarjan peliä ja 10 pudotuspeliä. Nollapelejä tuli uralla yhteensä kuusi.
Hurrikaani Janet

Hurrikaani Janet oli vuoden 1955 voimakkain hurrikaani.
Myrskyn kehitys ja reitti.
Janetin varhaisista vaiheista on vain hajanaisia havaintoja. Air Francen ja Iberian lentäjät raportoivat säähäiriöstä Pienten Antillien itäpuolella 21. elokuuta. Se livahti huomiota herättämättä vilkkaiden laivareittien poikki, joten sen arvioitiin saavuttaneen vastikään hurrikaanin voiman kun SS Mormacdale havaitsi siinä 28 m/s tuulia 21. päivän iltana paikallista aikaa. Seuraavana päivänä hurrikaanin silmä kulki juuri Barbadoksen eteläpuolelta. Kapeassa vyöhykkeessä havaittiin 50–54 m/s tuulia. Myrsky jatkoi matkaansa Grenadan ja Carriacoun välistä 23. päivänä. Seuraavina päivinä Janet jatkoi matkaansa Karibian itäosien poikki heikentyen vähitellen. 25. päivänä se voimistui nopeasti voimakkaaksi hurrikaaniksi. Se ylitti Swan islandin, missä ilmanpaineeksi mitattiin 938 hPa ja tuulen nopeus 89 m/s. Syyskuun 28. päivänä se kulki Brittiläisen Hondurasin (nykyinen Belize) Corozalin yli ja Chetumaliin Meksikoon. Chetumalin lentoaseman tuulimittari näytti 76 m/s ennen hajoamistaan.
Tuhot.
Barbadoksella kuoli 38 ja Grenadalla 122 ihmistä. Brittiläisessä Hondurasissa kuoli 16. Meksikossa ei ole tarkkaa tietoa merellä kuolleista, arvio on noin 500 henkeä. Tampicon alueella Janetin tulvia pahensivat kahden edellisen hurrikaanin nostattamat tulvat.
Terry O’Reilly

Terence Joseph James O’Reilly (s. 7. kesäkuuta 1951 Niagara Falls, Kanada) on entinen jääkiekkoilija ja NHL-tähti.
Boston Bruinsin varaaman O’Reilly pelasi vuodet 1972–1985 Bostonissa. Hän pelasi myös yhden ottelun kaudella 1971–1972, jonka jälkeen sai komennuksen farmiin AHL-liigaan loppukaudeksi. O’Reilly vietti koko uransa Bostonissa, jossa hän toimi Bruinsin kapteenina 1983–1984 ja 1984–1985. O’Reilly tunnettiin kovana pelaajana, ja saikin yli 200 rangaistusta viitenä peräkkäisenä kautena. Lehdistö antoi hänelle lempinimen "Bloody O’Reilly". 
Hänen fyysisen kovuutensa lisäksi hänellä oli myös pisteitä, esim. kaudella 1977–1978 hän teki 90 pistettä koostuen 29 maalista ja 61 syötöstä. Hän päätti 13-vuotisen uransa 204 maaliin, 402 syöttöön ja 606 pisteeseen. Rangaistusminuutteja hän sai NHL-urallaan yhteensä 2095 minuuttia.
Hän oli myös Bruinsin päävalmentaja kaudella 1986–1987 ja jatkoi tehtävänsä vielä vuoteen 1989. Hän saavutti joukkueensa kanssa myös Stanley Cup -finaalin vuonna 1988, jolloin Wayne Gretzkyn johtama Edmonton Oilers voitti heidät.
Tilastot.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, P = pisteet"
162173 Ryugu

162173 Ryugu on Apollo-luokan asteroidi. Se on nimetty japanilaisessa tarussa esiintyvän merenalaisen lohikäärmepalatsin mukaan. Ennen nimeämistään se tunnettiin tunnuksella .
Ryugu on noin kilometrin kokoinen. Se kiertää akselinsa ympäri 7,5 tunnissa ja Auringon 16 kuukaudessa.
Ryugu lukeutuu Maalle ”mahdollisesti vaarallisiin asteroideihin” (potentially hazardous object PHO), sillä se ohittaa Maan lähimmiltään vain 95 400 kilometrin etäisyydeltä.
Vuonna 2018 Japanin avaruusjärjestön (JAXA) Hayabusa 2 -luotain saapui tutkimaan Ryugua. Luotain keräsi asteroidista näytteitä, jotka saapuivat maahan tutkittavaksi vuonna 2022. Näytteiden perusteella Ryugu on sisältänyt nestemäisessä muodossa ilmennyttä vettä (orgaanisia kristalleja nestemäisessä muodossa). Tutkijat ovat löytäneet Ryugun näytteistä yli 20 aminohappoa, jotka ovat DNA:n rakennuspalkoita. Näytteet sisälsivät muun muassa hiilimolekyylejä, B3-vitamiinia sekä urasiilia, joka on yksi neljästä RNA:n komponenteista. Näytteestä saatujen tulosten perusteella on tehty ehdotuksia siitä, että maanpäällinen elämä on mahdollisesti alkujaan peräisin ulkoavaruudesta ja että vastaavanlaiset asteroidit ovat voineet tuoda maahan elämää edellyttäviä yhdisteitä ja molekyylejä.
Bob MacMillan

Robert "Bob" MacMillan (s. 3. syyskuuta 1952 Charlottetown, Kanada) on entinen jääkiekkoilija ja NHL-tähti.
New York Rangersin varaama MacMillan pelasi vuodet 1974–1975 Rangersissa ja tämän farmijoukkueessa AHL-liigassa Providence Redsissä. Kolme kautta 1975–1978 hän pelasi St. Louis Bluesissa siirtyen viimeisellä kaudella Atlanta Flamesiin, jossa hän pelasi vuoteen 1980 saakka. Flames muutti Calgaryyn ja MacMillan pelasi 1980–1982 Calgary Flamesissa. Hän lopetti NHL-uransa vuonna 1985 pelaten viimeiseksi Chicago Black Hawksissa. Uran jälkeen hän on toiminut Scouttina Calgary Flamesille aina näihin päiviin saakka.
Templeuve-en-Pévèle

Templeuve-en-Pévèle on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Kunnan nimi oli vuoteen 2015 saakka Templeuve. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Lillestä kaakkoon.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä on tuulimylly "Moulin de Vertain", jonka historia ulottuu mahdollisesti 1400-luvulle saakka. Tuulimyllyn toiminta loppui vuonna 1908. Tämän jälkeen se kärsi suuria tuhoja toisessa maailmansodassa, mutta se kunnostettiin vuonna 1980.
Urheilu.
Kunnan läpi kulkee polkupyöräkilpailu Pariisi–Roubaix'n reitti sekä siihen kuuluva mukulakivikatuosuus, joka tunnetaan nimellä Vertainin tuulimyllyn kivetty tie ("Pavé du Moulin-de-Vertain").
Mitch Kupchak

Mitchell William ”Mitch” Kupchak (s. 24. toukokuuta 1954 Hicksville, New York) on yhdysvaltalainen koripallojohtaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän on toiminut urallaan muun muassa Los Angeles Lakersin general managerina. Pelaajana NBA:ssa Washington Bulletsia ja Lakersia edustanut Kupchak voitti kolme NBA:n mestaruutta, ja hänet valittiin vuonna 1977 eseen. Yhdysvaltain maajoukkueessa Kupchak voitti olympiakultaa Montréalissa 1976.
Elämä ja ura.
Kupchak pelasi yliopistokoripalloa vuodet 1972–1976 Pohjois-Carolinan (Chapel Hill) yliopiston joukkueessa. Viimeisellä yliopistokaudellaan hänet valittiin konferenssinsa vuoden pelaajaksi. Washington Bullets varasi hänet NBA:han 13. vuorolla .
NBA-tulokaskaudellaan 1976–1977 Kupchak oli sentterinä sarjan toiseksi tarkin kahden pisteen korien ja pelitilannekorien heittäjä, ja hänet nimettiin eseen. Seuraavat kaudet Kupchak pelasi isona laitahyökkääjänä edustaen Bulletsia vuoteen 1981 asti voittaen seurassa NBA:n mestaruuden vuonna 1978. Tämän jälkeen hän siirtyi Los Angeles Lakersiin jota edusti Bulletsin tavoin viisi kautta. Kupchakin Lakers-aikaa haittasivat loukkaantumiset, ja hän muun muassa ei pelannut polvivamman vuoksi kaudella 1982–1983 lainkaan. Kupchak voitti Lakersissa kaksi NBA:n mestaruutta vuosina 1982 ja 1985.
Yhdysvaltain maajoukkueessa Kupchak voitti yliopistovalmentajansa Dean Smithin alaisuudessa olympiakultaa Montréalissa 1976.
Pelaajauransa jälkeen Kupchak siirtyi työskentelemään Lakersin organisaatiossa ja toimi myöhemmin 17 kauden ajan Lakersin general managerina. Keväällä 2018 hän aloitti Charlotte Hornetsin general managerina.
Ford Corsair (1989)

Ford Corsair on Fordin vuosina 1989–1992 Australian markkinoille valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka oli uudelleennimetty Nissan Pintara. Sen oli tarkoitus korvata Mazda 626 -malliin perustuva Ford Telstar, mutta autoja myytiin toistensa rinnalla, Telstaria kuitenkin ainoastaan urheilullisena TX5-mallina.
Korimalleina olivat neliovinen sedan ja hyvin paljon farmaria muistuttava viisiovinen hatchback. Moottorivaihtoehdot olivat 2,0- (111 hv) ja 2,4-litraiset (128 hv) bensiinimoottorit. Voimansiirtona oli viisivaihteinen manuaalivaihteisto tai neliportainen automaattivaihteisto.
Ford Corcel

Ford Corcel on Fordin vuosina 1968–1986 Etelä-Amerikan markkinoille valmistama ylemmän keskiluokan automalli. Sen seuraajaksi tuli Ford Del Rey.
Ford Corcel I (1968–1977).
Ensimmäisen sukupolven Corcel esiteltiin syksyllä 1968 neliovisena sedanina. Alkuperäinen 1,3-litrainen moottori oli peräisin Renault 12 -mallista. Vuonna 1969 tuli saataville kaksiovinen coupé, keväällä 1970 lisäksi kolmiovinen farmarimalli Belina.
Vuonna 1973 osaan malleista tuli 1,4-litrainen moottori. Toinen pienempi kasvojenkohotus tuli vuonna 1975, jolloin Ford-logo siirtyi etusäleiköstä konepellin reunaan, jossa jo ennestään oli kirjoitettuna valmistajan nimi. 
Ford Corcel II (1977–1986).
Toisen sukupolven Corcel esiteltiin vuonna 1977 kaksiovisena sedanina. Myös farmarimalli Belina oli saatavana, mutta neliovinen sedan sen sijaan ei kuulunut mallivalikoimaan. Vuonna 1982 tuli lisäksi markkinoille Corceliin perustuva lava-automalli Ford Pampa.
Ford Everest

Ford Everest on Fordin vuodesta 2003 lähtien valmistama katumaasturimalli, joka korvasi Ford Raiderin. Se perustuu Ford Ranger -lava-autoon. Intiassa auto tunnetaan nimellä Ford Endeavour. Mallia ei myydä lainkaan Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Ford Everest I (2003–2006).
Ensimmäisen sukupolven Everest perustuu vuonna 1998 esiteltyyn ensimmäisen sukupolven Ford Rangeriin, joka puolestaan jakaa suuren osan tekniikastaan Mazda B-sarjan kanssa. 
Ford Everest II (2006–2015).
Toisen sukupolven Everest esiteltiin samana vuonna kuin toisen sukupolven Ford Ranger, joka perustuu Mazda B-sarjan korvanneeseen BT-50-malliin. 
Vuonna 2009 uudistettiin Everestin keulan ilmettä uusilla ajovaloilla, etusäleiköllä ja puskurilla. 
Ford Everest III (2015–).
Kolmannen sukupolven Everest perustuu vuonna 2011 esiteltyyn kolmannen sukupolven Rangeriin, joka on Fordin australialaisen osaston kehittämä.
Vuonna 2018 uudistettiin etusäleikköä. Uutuutena oli myös 2,0-litrainen dieselmoottori, jonka yhteydessä on 10-portainen automaattivaihteisto.
Ford Territory (2018)

Ford Territory on Fordin vuodesta 2018 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli. Se ei ole kokonaan Fordin omaa suunnittelua, vaan perustuu sen kiinalaisen yhteistyökumppanin Jiangling Motorsin Yusheng S330 -malliin. Mallin päämarkkina-alue on Kiina, mutta vuodesta 2020 alkaen sitä on viety myös Etelä-Amerikan ja Kaakkois-Aasian maihin.
Raadin lentokenttä

Raadin lentokenttä on entinen lentokenttä ja sotilastukikohta Virossa, pari kilometriä Tarton keskustasta koilliseen. Lentokenttä sijaitsee pääosin Tarton kunnan, osittain myös Tarton kaupungin alueella. Lentokentällä oli yksi kolme kilometriä pitkä, betonipäällysteinen kiitotie. Tällä hetkellä kentällä sijaitsee Viron kansallismuseo.
Historiaa.
Lentokenttä rakennettiin Raadin kartanon maille. Lentokentältä lennettiin ensilennot vuonna 1914. Neuvostomiehityksen aikana Raadin kenttä oli yksi Neuvostoliiton strategisista lentotukikohdista, ainoa Baltian alueella.
Viimeiset lennot kentältä lennettiin vuonna 1996.
Kiitotien länsipäähän avattiin vuonna 2016 Viron kansallismuseon uusi päärakennus.
Marigot

Marigot on Ranskalle kuuluvan Saint-Martinin pääkaupunki. Se sijaitsee Saint-Martinin länsirannikolla. 
Marigot perustettiin noin vuonna 1969 ja sai nimensä useista soista, joita alueella oli. Se kasvoi nopeasti 1700-luvulla sokeriruokon tuotannon ansiosta. Vuosina 1970 ja 1990 kaupunkia laajennettiin. 
Marigot koostuu kahdeksasta kaupunginosasta, jotka ovat Agrément, Hameau Du Pont, Galisbay, Concordia, Sandy Ground, Saint James ja Bellevue.
Pyhä Valerius

Pyhä Valerius (myös Valery tai Trierin Valerius; latinan ilmaisusta "vahva", "jykevä" tai "terve"; 200-luku - n. 320) oli piispa ja pyhimys. Hän oli Trierin toinen piispa ja Eucharimin seuraaja. Häntä on tradition mukaan pidetty pyhän Pietarin opetuslapsenna, vaikka tiedetään hänen olleen piispa 300-luvulla. Valeriuksen tunnuksia ovat piispan vaatteet, mitra, kirja ja piispan sauva. Piispasta ei ole säilynyt luotettavia dokumentteja. Hänen muistopäiväänsä vietetään 29. tammikuuta. Muita Valerius-nimisiä pyhimyksiä ovat pyhä Afrikan Valerius, pyhä Saragossan Valerius, pyhä Langresin Valerius, pyhä Soissonsin Valerius, pyhä Caesarean Valerius ja pyhä Limogesin Valerius.
Bagnoregio

Bagnoregio on kunta Italiassa Latiumin alueen pohjoisosassa. Se sijaitsee Viterbon maakunnassa Umbrian rajan tuntumassa. Bagnoregion suojeluspyhimys on 1200-luvulla elänyt fransiskaaniteologi Bonaventura.
Maantiede.
Bagnoregio sijaitsee Keski-Italiassa Volsinin vuoristossa noin 90 kilometriä Roomasta pohjoisluoteeseen ja noin 25 kilometriä Viterbosta pohjoiseen. Bagnoregiosta kymmenisen kilometriä länteen sijaitsee Bolsenanjärvi. Maanjäristysriskiä arvioivassa neliportaisessa Classificazione sismica -luokituksessa Bagnoregion vyöhykkeeksi on määritelty 2B.
Historia.
Bagnoregion alueella on todistettavasti asuttu jo neoliittisella kaudella 6000–3000 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Etruskien aikakaudella paikkakunta oli Volsiniin kaupungin vaikutuspiirissä. Roomalaiset ottivat alueen haltuunsa vuonna 264 eaa. Rooman valtakunnan romahdettu aluetta hallitsivat muun muassa visigootit, langobardit ja frankit. Sittemmin Bagnoregiosta tuli osa Kirkkovaltiota, joka liitettiin Italiaan vuonna 1870.
Bagnoregion nimi oli muinoin Balneum Regium, josta se kehittyi muotoon Bagnorea. Legendan mukaan eräs langobardien kuningas - kenties Alboin - paranteli vaivojaan Balneum Regiumin tervehdyttävillä vesillä. 
Vuonna 1695 Bagnoregioa runteli maanjäristys, jossa kuoli 32 ihmistä.
Bagnoregion väkiluku oli korkeimmillaan 1900-luvun alussa, jolloin asukkaita oli yli 5 000. Väkimäärä kääntyi toisen maailmansodan jälkeen laskuun, joka tasaantui 2000-luvulla.
Talous ja liikenne.
Bagnoregion perinteisiin elinkeinoihin kuuluu käsityöläisyys. Turisteja houkuttelee paikkakunnalle etenkin Civita di Bagnoregio, jonka yhdistys nimeltään I borghi più belli d'Italia on kelpuuttanut Italian kauneimpien kylien joukkoon. Bagnoregion muut kylät ovat Capraccia, Castel Cellesi, Ponzano ja Vetriolo.
Bagnoregion paikallisen maantieliikenteen tärkein yhteys on strada provinciale 6. Italian merkittävin moottoritie Autostrada del Sole (Milano–Napoli) kulkee Bagnoregion itäpuolitse. Orvieton liittymästä on yhteys alemman tason tieverkkoon, jota myöten pääsee Bagnoregion alueelle. Lähin rautatieasema on Montefiasconen kaupungissa Bagnoregion lounaispuolella.
NRP Hidra (P376)

NRP Hidra (runkonumero P376) oli Portugalin laivaston Argos-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 28. marraskuuta 1963 ja otettiin palvelukseen 11. huhtikuuta 1964.
Palvelus.
Alus poistettin palveluksesta 1976 ja romutettiin.
NRP Lira (P361)

NRP Lira (runkonumero P361) oli Portugalin laivaston Argos-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 28. helmikuuta 1964 ja otettiin palvelukseen 19. kesäkuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1975 ja luovutettiin Angolalle, joka poisti sen alusluettelosta 1992.
NRP Orion (P362)

NRP Orion (runkonumero P362) oli Portugalin laivaston Argos-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 14. toukokuuta 1964 ja otettiin palvelukseen 24. lokakuuta.
Palvelus.
Alus on poistettu palveluksesta 1975 ja luovutettiin Angolalle, joka poisti sen alusluettelosta 1992.
Leonhard Seppala

Leonhard ”Sepp” Seppala (14. syyskuuta 1877 Yykeänperä, Norja – 28. tammikuuta 1967 Seattle, Yhdysvallat) oli tunnettu Norjasta lähtöisin ollut yhdysvaltalainen kullankaivaja ja koiravaljakko-ohjastaja, joka oli etniseltä taustaltaan isänsä puolelta länsipohjalainen ja äitinsä puolelta kveeni. Seppala teki tammikuussa vuonna 1925 kuuluisan koiravaljakkomatkan vieden lääkettä Nomen kaupunkiin Alaskaan, minkä johdosta hän pelasti useita ihmisiä kurkkumätäepidemialta ja teki samalla siperianhuskyn koirarodusta maailmanlaajuisesti tunnetun. Seitsemän vuotta myöhemmin, talvella 1932, hän sijoittui hopealle olympiakisojen virallisen ohjelman ulkopuolella pidetyssä koiravaljakkoajossa.
Vuonna 2012 valmistui palkittu pitkä dokumenttielokuva "Icebound", jossa Seppala itsekin esiintyy. Vuonna 2019 sai Disney+-suoratoistopalvelussa ensi-iltansa Seppalasta kertova seikkailuelokuva "Togo", jossa häntä esittää Willem Dafoe.
NRP Centauro (P1130)

NRP Centauro (runkonumero P1130) oli Portugalin laivaston Argos-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 25. elokuuta 1964 ja otettiin palvelukseen 26. huhtikuuta 1965.
Palvelus.
Alus on poistettu palveluksesta ja luovutettiin 1975 Angolalle, joka poisti sen palveluksesta vuoteen 1992 mennessä.
NRP Sagitário (P1134)

NRP Sagitário (runkonumero P1134) oli Portugalin laivaston Argos-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 18. marraskuuta 1964 ja otettiin palvelukseen 4. syyskuuta 1965.
Palvelus.
Alus on poistettu palveluksesta 1976 ja romutettu.
Suomen urheilu 1950

Suomen urheilu 1950 käsittelee vuoden 1950 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija.
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Erillisellä naisten listalla viisi parasta olivat:
Brett Kavanaugh

Brett Michael Kavanaugh (s. 12. helmikuuta 1965 Washington, DC, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tuomari. Hän toimi Yhdysvaltain liittovaltion Columbian piirin vetoomustuomioistuimessa 2006–2018. Lokakuussa 2018 hänestä tuli Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomari.
Valinta korkeimpaan oikeuteen.
Yhdysvaltojen presidentti Donald Trump nimitti Kavanaugh’n heinäkuussa 2018 Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomariksi eläkkeelle siirtyvän Anthony Kennedyn seuraajaksi.
Yhdysvaltain senaatti vahvisti 6. lokakuuta 2018 Kavanaugh’n nimityksen korkeimman oikeuden tuomariksi äänin 50–48. Kavanaugh vannoi virkavalan samana päivänä. Kahden virallisen valan vannomisen lisäksi järjestettiin Valkoisessa talossa 8. lokakuuta erillinen seremonia. 
Valintaprosessin ollessa käynnissä Palo Alton yliopiston psykologian professori Christine Blasey Ford esitti Kavanaugh’ta vastaan syytöksen, jonka mukaan tämä oli seksuaalisesti kähminyt häntä 1980-luvulla Fordin ollessa 15- ja Kavanaugh’n 17-vuotias. Väitteelle ei löytynyt todistajia, eikä Kavanaugh’n historiassa ole esiintynyt mitään vastaavaa aikaisemmin. Kavanaugh kiisti syytöksen ja piti sitä poliittisena hyökkäyksenä. Kavanaugh’n vastaiset mielenosoitukset ovat olleet median mukaan huomattavia, ja lokakuussa väitettiin jopa yli 300 mielenosoittajan joutuneen pidätetyksi laittoman mielenosoituksen takia. Muita, peruttuja syytöksiä esitettiin, kuten Julie Swetnickin joukkoraiskaussyyte.
Starrin raportti.
1990-luvulla Kavanaugh työskenteli erityissyyttäjä Kenneth Starrin alaisuudessa ja osallistui presidentti Bill Clintonin seksiskandaalin tutkintaan. Niin kutsuttu ”Starrin raportti” julkaistiin 11. syyskuuta 1998. Raportissa esiteltiin 11 perustetta, joiden mukaan Clinton olisi pitänyt asettaa valtakunnanoikeuteen. Kavanaugh kannattaa nykyisin niin sanottua "executive privilege" -periaatetta, jonka mukaan presidentillä on oikeus kieltäytyä todistamasta tai toimittamasta todistusaineistoa rikostutkinnan ja oikeudenkäynnin yhteydessä.
1. laskuvarjoarmeija

Saksan 1. laskuvarjoarmeija ("1. Fallschirm-Armee") oli Saksan maavoimien toisen maailmansodan aikainen Luftwaffeen kuulunut 30 000 sotilaan jalkaväkiarmeija. Yhtymä muodostettiin 1. maaliskuuta 1943 ja sen joukot osallistuivat operaatio Market Gardenin taisteluihin viivyttäen liittoutuneiden etenemistä Alankomaissa. Joukot taistelivat myös itärintamalla ja 18. marraskuuta 1944 1. laskuvarjoarmeija taisteli Kanadan 1. armeijaa vastaan Reichswaldin taistelussa. Myöhemmin 1. laskuvarjoarmeija taisteli operaatio Varsityssa liittoutuneita vastaan. 1. laskuvarjoarmeija antautui liittoutuneille lopullisesti 8. toukokuuta 1945.
Komentajat.
1. laskuarmeijan komentajina olivat:
NRP Cacine (P1140)

NRP Cacine (runkonumero P1140) oli Portugalin laivaston Cacine-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 24. syyskuuta 1968 ja otettiin palvelukseen 6. toukokuuta 1969.
Palvelus.
Alus on poistettu palveluksesta.
NRP Cunene (P1141)

NRP Cunene (runkonumero P1141) oli Portugalin laivaston Cacine-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 19. joulukuuta 1968 ja otettiin palvelukseen 6. kesäkuuta 1969.
Palvelus.
Alus on poistettu palveluksesta.
NRP Mandovi (P1142)

NRP Mandovi (runkonumero P1142) oli Portugalin laivaston Cacine-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1969 ja otettiin palvelukseen 2. syyskuuta.
Palvelus.
Alus on poistettu palveluksesta.
NRP Rovuma (P1143)

NRP Rovuma (runkonumero P1143) oli Portugalin laivaston Cacine-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 30. toukokuuta 1969 ja otettiin palvelukseen 14. marraskuuta 1969.
Palvelus.
Alus on poistettu palveluksesta.
Norfloksasiini

Norfloksasiini (C16H18N3O3F) on fluorokinoloneihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä antibioottina useiden bakteeri-infektioiden hoidossa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa norfloksasiini on valkoista tai kellertävää hygroskooppista kiteistä ainetta. Norfloksasiinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää bakteerien DNA:n jakautumisessa tarvitsemia entsyymejä ja siten estää solujen jakaantumisen. Norfloksasiini on tehokas erityisesti aerobisia gramnegatiivisia bakteereja ja eräitä grampositiivisia bakteereja vastaan. Anaerobisiin bakteereihin se ei tehoa. Norfloksasiinia käytetään esimerkiksi bakteeriripulin, virtsarakontulehduksen, virtsatietulehdusten, silmätulehdusten, eturauhastulehduksen ja bakteerien aiheuttamien sukupuolitautien hoidossa. Norfloksasiini on osittain korvattu uudemmilla antibiooteilla.
Tyypillisimmät norfloksasiinin aiheuttamat haittavaikutukset ovat pääkipu, huonovointisuus, huimaus ja maksaentsyymiarvojen kohoaminen. Yhdiste voi aiheuttaa maksa- tai haimatulehduksen. Norfloksasiinin käytön ja jänteiden repeämien välillä on osoitettu olevan yhteys.
Valmistus.
Norfloksasiinin synteesin ensimmäisessä vaiheessa 3-kloori-4-fluorianiliini reagoi dietyylietoksimetyleenimalonaatin kanssa substituutioreaktiolla. Kuumennettaessa tämä tuote syklisoituu ja muodostuu kinoliinijohdannainen. Tämä yhdiste reagoi bromietaanin kanssa ja esteriryhmä hydrolysoidaan emäksisissä olosuhteissa. Viimeisessä vaiheessa yhdiste reagoi piperatsiinin kanssa nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla.
NRP Limpopo (P1160)

NRP Limpopo (runkonumero P1160) oli Portugalin laivaston Cacine-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 15. heinäkuuta 1972 ja otettiin palvelukseen 9. huhtikuuta 1973.
Palvelus.
Alus on poistettu palveluksesta.
NRP Save (P1161)

NRP Save (runkonumero P1161) oli Portugalin laivaston Cacine-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 24. lokakuuta 1972 ja otettiin palvelukseen 31. lokakuuta 1973.
Palvelus.
Alus on poistettu palveluksesta.
Ford Laser

Ford Laser on Fordin vuosina 1981–2002 valmistama alemman keskiluokan automalli, joka perustui koko valmistushistoriansa ajan Mazda 323 -malliin. Tämä oli seurausta Fordin ostettua 25 prosentin osuuden Mazdasta vuonna 1979. Laseria ei myyty lainkaan Euroopan tai Pohjois-Amerikan markkinoilla. Australiassa se korvasi takavetoisen Ford Escortin. Laserin seuraajaksi tuli maailmanlaajuisesti myyty Ford Focus.
Ford Laser KA, KB (1981–1985).
Ensimmäisen sukupolven Laser esiteltiin vuonna 1981. Korimalleina olivat kolmi- ja viisioviset hatchbackit sekä neliovinen sedan, jota myytiin nimellä Ford Meteor. Se toimi Australiassa väliaikaisena seuraajana Ford Cortinalle, mutta pian esiteltiin mallin virallisesti korvannut Ford Telstar.
Moottorivalikoimassa olivat 1,1-, 1,3- (64 hv) ja 1,5-litraiset (72 hv). Voimansiirtona oli nelivaihteinen manuaalivaihteisto, lisävarusteena oli saatavana viisivaihteinen manuaali- tai kolmiportainen automaattivaihteisto. Kolmiovista tarjottiin Sport-mallina, jossa 1,5-litraisen moottorin teho oli kaksoiskaasuttimien ansiosta nostettu 81 hevosvoimaan. 
Vuonna 1983 Laser sai uudet ajovalot ja etusäleikön. Peräosassa takavalojen väliin tuli musta paneeli. Uudistuksen yhteydessä mallin koritunnukseksi vaihtui KB.
Ford Laser KC, KE (1985–1989).
Toisen sukupolven esiteltiin vuonna 1985. Uusia korimalleja olivat kaksiovinen cabriolet ja viisiovinen farmari, jota myytiin Meteor-mallinimen alla. Pohjois-Amerikassa Laserin hatchback- ja farmarikorimallit tulivat vuonna 1987 myyntiin ylellisempänä Mercury Tracer -mallina.
Laseriin tehtiin vuonna 1987 uudistuksia etu- ja takavaloihin, konepeltiin ja etusäleikköön. Meteor-nimen käytöstä sedanissa ja farmarissa luovuttiin, ja niitä myytiin nyt muiden korimallien tapaan Laser-nimisenä. Kasvojenkohotuksen yhteydessä koritunnukseksi vaihtui KE.
Ford Laser KF, KH (1989–1994).
Kolmannen sukupolven Laser esiteltiin vuonna 1989. Farmarimallista luovuttiin ja kolmiovinen muuttui muodoiltaan coupémaiseksi. Pohjois-Amerikassa mallia myytiin Ford Escort- ja Mercury Tracer -nimisinä, ja molemmista oli myös saatavana farmarimalli Laserista poiketen.
Syksyn 1991 uudistuksen yhteydessä koritunnukseksi vaihtui KH.
Ford Laser KJ, KL, KM (1994–1999).
Neljännen sukupolven Laser esiteltiin vuonna 1994. Kolmiovinen tunnettiin Laser Lynx- ja viisiovinen Laser Liata -nimisenä. Taiwanissa kolmiovista myytiin nimellä Ford Aztec ja sedanin nimenä oli Ford Liata.
Malli sai ensimmäisen faceliftinsä vuoden 1996 lopulla (koritunnus KL) ja toisen loppuvuonna 1997 (koritunnus KM).
Ford Laser KN, KQ (1998–2002).
Viidennen sukupolven Laser esiteltiin vuoden 1998 lopussa. Malesiassa mallia myytiin nimellä Ford Lynx. Taiwanissa sedanin nimenä oli Ford Tierra ja hatchbackia myytiin Ford Life -nimisenä. Kun Tierralle tehtiin facelift, alkuperäinen malli jäi sen rinnalle mallistoon edullisempana vaihtoehtona Ford Activa -nimellä. Sitä myytiin molempina korimalleina.
Vuoden 2001 alussa Laserille tehtiin pieniä uudistuksia ja koritunnukseksi vaihtui KQ. Keväällä 2002 Ford esitteli urheilullisen Laser SR2 -mallin, jossa oli 2,0-litrainen moottori. Uudessa-Seelannissa se tunnettiin nimellä Laser XRi.