tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Akadimía Plátonos

Akadimía Plátonos () on kaupunginosa Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee kolme kilometriä luoteeseen Ateenan keskustasta ja kuuluu kaupungin 4. suuralueeseen. Kaupunginosa on saanut nimensä Platonin Akatemiasta, jonka Platon perusti alueella sijainneeseen Akademeian lehtoon vuonna 385 eaa.
Akatemia toimi alueella osittaisin keskeytyksin vuoteen 529 saakka. Ateenan laajetessa voimakkaasti 1900-luvun alkupuolella alueelle alettiin rakentaa sekä asuinrakennuksia että teollisuutta. Toisen maailmansodan jälkeen alueelle rakennettiin yhä korkeampia taloja. Nykyään alueella on enimmäkseen 8–10-kerroksisia asuinrakennuksia. Kaupunginosassa asuu noin – asukasta. Sen pinta-ala on noin 1 km².
Viime vuosina Akademeian alueella on suoritettu arkeologisia kaivauksia. Arkeologinen puisto, "Archaiologikó Párko Akadimías Plátonos", on avoinna yleisölle. Sen yhteydessä toimii Platonin Akatemian digitaalinen museo.
Kaupunginosan koillispuolella on Sepólian kaupunginosa, kaakkoispuolella Metaxourgeío ja eteläpuolella Votanikós. Sen luoteispuolella sijaitsee Peristérin kaupunki ja länsipuolella Aigáleon kaupunki.
Nordel

Nordel oli vuosina 1963–2009 toiminut pohjoismaisten kantaverkkoyhtiöiden yhteistyöjärjestö. Nordelin järjestelmään kuuluivat kaikkien Pohjoismaiden kantaverkot ja niiden väliset yhteydet. Islanti toimi järjestössä täysivaltaisena jäsenenä, mutta sen oma kantaverkko toimi itsenäisenä alijärjestelmänä ilman yhteyttä yhteiskäyttöverkkoon. Pohjoismaisen yhteiskäyttöverkon muodostavat Suomen, Ruotsin (Gotlantia lukuun ottamatta), Norjan ja Itä-Tanskan verkot, jotka toimivat samalla taajuudella. Läntisen Tanskan verkko ja Gotlannin verkko liittyvät siihen suurjännitetasavirranjohdoin. 
Nordel lopetettiin 1.7.2009 ja sen toiminnot ja vastuut on siirretty uudelle eurooppalaiselle yhteistyöjärjestölle ENTSO-E:lle.
Euandros Fokislainen

Euandros Fokislainen (, ; 200- ja 100-lukujen eaa. vaihde) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi, joka oli kotoisin Fokiista. Akatemiassa hän oli Lakydeen oppilas ja seuraaja. Myöhemmin hän toimi Akatemian johdossa yhdessä Telekleen kanssa.
Lakydeen viimeisen kymmenen elinvuoden aikana, noin vuosina 215–205 eaa., Euandros ja Telekles olivat auttaneet Akatemian johtamisessa, koska Lakydes oli ollut vakavasti sairaana. He jatkoivat Akatemian johdossa Lakydeen kuoleman jälkeen ilman muodollista valintaa. Telekleen kuoltua vuonna 167/166 Euandros jatkoi Akatemian johdossa vielä joitakin vuosia. Euandrosta itseään seurasi hänen oppilaansa Hegesinos.
Euandroksen omasta filosofisesta ajattelusta tai kirjoituksista ei tiedetä mitään. Hän kuitenkin todennäköisesti jatkoi Arkesilaoksen akateemista skeptisismiä jossakin muodossa. Iamblikhos mainitsee useita pythagoralaisia Euandros-nimisiä filosofeja, jotka olivat kotoisin Krotonista, Metapontionista ja Leontinista. Plutarkhos mainitsee puolestaan kreetalaisen Euandroksen. Nämä kaikki ovat eri henkilöitä.
Grönlannin mannerjäätikkö

Grönlannin mannerjäätikkö on Grönlannin sisäosia peittävä jäätikkö. Se on laajalti kaksi kilometriä paksu ja paksuimmalta kohdaltaan noin 3,2 kilometriä paksu. Se on 2 500 km pitkä ja 1 000 km leveä.
Uutta jäätikköä syntyy jatkuvasti oman painonsa ansiosta tiivistyvästä lumesta. Osa jäästä sulaa pois kesän aikana, osa sulaa jään aiheuttaman valtavan paineen takia jäätikön pohjalla ja osa virtaa pois jäävuorina. 
Grönlannin mannerjäästä 7 % laskeutuu mereen Sermeq Kujalleqista (, ”eteläinen jäätikkö”) ja se synnyttää myös enemmän jäävuoria kuin mikään muu pohjoisen pallonpuoliskon jäätiköistä.
Historia.
Grönlannin mannerjäätikkö yhdistyi useammista yksittäisistä jäätiköistä isoksi jäämassaksi kahdesta yhteen miljoonaa vuotta sitten. Grönlannin jäätikkö oli nykyistä laajempi jääkaudella, mutta se oli hieman nykyistä pienempi tuhansia vuosia sitten holoseenin lämpöhuipun aikoihin. Grönlannissa oli nykyistä lämpimämpää vielä keskiajan lämpökaudella, jolloin viikingit kävivät siellä.
Jään sulaminen.
Jää sulaa jäätikön reunaa ympäröivällä sulamisalueella, jossa lämpötila nousee kesällä kyllin korkeaksi. Sulamisalue on ollut esimerkiksi vuonna 2007 40 % koko jäätiköstä. Sen reunalla jää on noin 500 metriä paksua. Sulamista tapahtuu alueella huhti–lokakuussa ja tämä alue laajenee huhti–lokakuun välillä. Yöpakkasia on tällä alueella kesälläkin, ja ne jäädyttävät pinnan yöksi. Nopeimmin jäätikkö sulaa reunoiltaan, kun taas keskellä jäätikköä on havaittu myös jään paksunemista.
Jäätä sulattavat osaltaan kryokoniitiksi sanotut pienet tummat hituset, jotka koostuvat muun muassa tuulen tuomasta pölystä ja levistä. Niiden tummuus heikentää jään heijastavuutta ja lisää lämmön imeytymistä, mikä taas sitten nopeuttaa sulamista. Jäälle syntyy kesällä sulamisvedestä jäätikköjärviä ja -jokia. Jäähän syntyy sen liikkuessa peruskallion päällä suuria halkeamia, joihin järvet lopulta syöksyvät synnyttäen kuilumaisen jäätikkökaivon. Vesi virtaa jään alla liukastaen sen liikettä.
1990-luvun puolivälissä sulamisvedet nostivat merenpintaa 0,13 millimetriä vuodessa, kun taas 1997–2003 vuosittainen määrä oli jo 0,25 millimetriä. Jos mannerjäätikkö sulaisi kokonaan, se nostaisi merenpintaa kuudella metrillä.
Telekles (filosofi)

Telekles (, ; k. 167/166 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Akatemiassa hän oli Lakydeen oppilas ja seuraaja. Myöhemmin hän toimi Akatemian johdossa yhdessä Euandroksen kanssa.
Lakydeen viimeisen kymmenen elinvuoden aikana, noin vuosina 215–205 eaa., Telekles ja Euandros olivat auttaneet Akatemian johtamisessa, koska Lakydes oli ollut vakavasti sairaana. He jatkoivat Akatemian johdossa Lakydeen kuoleman jälkeen ilman muodollista valintaa. Telekleen kuoltua vuonna 167/166 Euandros jatkoi Akatemian johdossa vielä joitakin vuosia.
Telekleen omasta filosofisesta ajattelusta tai kirjoituksista ei tiedetä mitään. Hän kuitenkin todennäköisesti jatkoi Arkesilaoksen akateemista skeptisismiä jossakin muodossa.
Das Modell

Das Modell (, kirjoitettu myös muodossa Das Model monissa levypainoksissa) on Kraftwerk-yhtyeen kappale vuodelta 1978. Sen sävelsivät Ralf Hütter ja Karl Bartos, ja sanoittamiseen osallistui taiteilija Emil Schult. Kappale julkaistiin levyllä "Die Mensch-Maschine". Kappale oli sijalla 1 Ison-Britannian listalla.
Kappale julkaistiin ensin 7"-singlelevyllä Saksassa (B-puoli: "Neonlicht"). Englanninkielisenä versiona se julkaistiin heinäkuussa 1981 lopulta "Computer love" -singlen B-puolelle. Tämä single saavutti sijan 36 Ison-Britannian listalla.
Kun radio-DJ:t alkoivat soittaa "Computer Love" -singlen B-puolta, levy-yhtiö EMI päätti julkaista joulukuussa 1981 singlen uuden version "The Model" A-puolena. Yhtyeen on sanottu vastustaneen julkaisua. Uusi single saavutti 1. sijan helmikuussa 1982 ja oli 21 viikkoa Ison-Britannian singlelistan sijoilla 1–75.
Cover-versiot.
Kappaletta on versioitu aktiivisesti. Esimerkiksi Rammstein on tehnyt industrial-tyylisen cover-version ”Das Modell” vuonna 1997. Suomalainen Eläkeläiset-yhtye on puolestaan tehnyt humppatyylisen cover-version ”Humppamalli”.
Asemakylä (Kuivaniemi)

Asemakylä on Iin kunnassa Oulu–Tornio-rautatien itäpuolella Oijärventien varrella sijaitseva taajama, joka on entisen Kuivaniemen kunnan keskustaajama. Asemankylän taajamassa oli vuoden 2011 lopussa 912 asukasta.
Kylä on muodostunut aikanaan Kuivaniemen entisen rautatieaseman läheisyyteen. Asemakylällä on muun muassa kaksi päivittäistavarakauppaa ja muuta liiketoimintaa. Asemakylällä on myös kunnantalo, alakoulu ja kiertävä päiväkoti. Yleisesti rautatien länsipuolella sijaitsevat urheilukenttä ja teollisuusalue sekä valtatie 4:n länsipuolella sijaitseva yläkoulu lasketaan kuuluvaksi Asemakylään.
Kuivaniemen Asemakylää saatetaan kutsua joskus myös lyhyesti Kuivaniemeksi, vaikka Kuivaniemen alue sisältää myös muut entisen Kuivaniemen kunnan kylät.
Hestiaios Perinthoslainen

Hestiaios Perinthoslainen () (300-luvun eaa. alku) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Perinthoksesta, Traakiasta. Hestiaios opiskeli Akatemiassa Platonin eläessä ja oli näin Platonin välitön oppilas.
Hestiaioksen näkemyksistä on säilynyt katkelmia muun muassa Aetioksen teoksessa "Luonnonfilosofien mielipiteistä" ("Placita", 1.22.1-7).
Lloy Ball

Lloy James Ball (17. helmikuuta 1972) on yhdysvaltalainen entinen lentopalloilija. Hän on voittanut urallaan muun muassa olympiakultaa, mestareiden-, Italian- sekä maailmanliigan.
Ura.
Nuoruusvuodet.
Ballin ura lähti käyntiin jo hyvin nuorena. Hänen isänsä oli ollut myös lentopalloilija yliopistotasolla. Hän pelasi passarina kuten poikansa. Ballin syntymäkaupungissa koripallo oli suuri urheilulaji, joten hänkin pelasi high schoolissa koripalloa joka lukuvuosi, mutta yliopistoajan koittaessa hän teki päätöksen ja valitsi lentopallon.
Ball aloitti harjoittelemisen vakavammin kuusitoistavuotiaana Yhdysvaltojen juniorimaajoukkueen mukana. Hän oli pelannut hakkurina sekä passarina, mutta hänen isänsä kehotti häntä ryhtymään passariksi, sillä Ballilla oli kehittynyt erittäin hyvät sormilyönnin taidot sekä pelikäsitys kotona pelatessaan. Ball vaihtoi passariksi. Hänestä tuli lopulta yksi pelipaikkansa parhaista.
Kansainvälinen ura.
Ball aloitti kansainvälisen uransa Japanin liigassa kaudella 1996–1997 Toray Arrowsin riveissä, missä hän pelasi aina kauteen 1999 asti. Tämän jälkeen hän palasi takaisin Yhdysvaltoihin, ja harjoitteli maajoukkueen mukana koko vuoden. Kaudella 2000 hän teki paluun seurajoukkuepeleihin, kun hän teki sopimuksen Italian A1-liigaan. Hän pelasi Pallavolo Modenassa seuraavat neljä kautta voittaen mestaruuden kaudelta 2002, sekä CEV-cupin kaudelta 2004. Tämän jälkeen hän siirtyi Kreikan liigaan Iraklis Saloniccoon, jossa hän voitti kaksi kertaa Kreikan Cupin sekä kerran liigan mestaruuden. Hän pelasi Iraklisissa aina kauteen 2006 asti.
Kaudella 2007 Ball teki sopimuksen Dinamo Kazanin kanssa. Hän johdatti heti joukkueen superliigan voittoon ensimmäisellä kaudellaan. Seuraavalla kaudella hän voitti joukkueessaan mestareiden liigan.
A-maajoukkue.
Ball teki maajoukkuedebyyttinsä vuonna 1994. Olympialaisissa hän esiintyi ensimmäisen kerran Atlantan kesäolympialaisissa vuonna 1996. Tämän jälkeen hän on esiintynyt joukkueen mukana peräti neljä kertaa olympialaisissa, mikä on lentopalloilijan ennätysmäärä Yhdysvalloissa. Kaudella 2007 hän johdatti joukkueen Amerikan Cupin voittoon sekä Amerikan mestaruuteen. Kaudella 2008 Yhdysvallat otti Ballin passipelillä historian ensimmäisen maailmanliigan voiton. Hänet palkittiin maailmanliigan parhaimpana pelaajana sekä passarina. Ball johdatti Yhdysvallat olympiakultaan kesäolympialaisissa 2008. Ball lopetti maajoukkueuransa Pekingin olympialaisiin.
Yhdysvaltain atomienergiakomissio

Yhdysvaltain atomienergiakomissio ("United States Atomic Energy Commission (AEC)") oli Yhdysvaltain kongressin toisen maailmansodan jälkeen perustama komissio, jonka tarkoituksena oli valvoa ydinteknologian rauhanajan kehitystä. Presidentti Harry S. Truman allekirjoitti komission perustavan lain 1. elokuuta 1946 ja käytännössä siirsi ydinteknologian valvonnan armeijalta siviileille.
AEC liitettiin 1977 uuteen energiaministeriöön.
Adenosiinideaminaasi

Adenosiinideaminaasi (ADA) on entsyymi, joka katalysoi adenosiinin hajoamisreaktiota. Hajoamistuotteena muodostuu inosiinimolekyyli ja ammoniakkia . Entsyymin puutos johtaa useimmiten SCID-oireyhtymään.Koholla olevat pitoisuudet voivat puolestaan olla merkki maksan sairauksista tai aivokalvontulehduksesta.
Adenosiinideaminaasin entsyyminumero on EC 3.5.4.4 ja CAS-numero 9026-93-1.
Agrobakteerit

Agrobakteerit ("Agrobacterium") on maaperäbakteerien suku. Agrobakteereja esiintyy yleisesti ja niitä käytetään siirrettäessä geenejä kasveihin.
Agrobakteerit pystyvät liittämään omia geenejään kasvisolujen kromosomeihin, mitä käytetään hyväksi geeninsiirrossa. Yleisimmin käytetään "A. tumefaciens" -lajia.
Agrobakteeri H13-3.
"Agrobakteeri" H13-3 on pidetty harmittomana bakteerina, joka löytyy maaperästä. Tämä bakteeri elää keltalupiinin ("Lupinus luteus") ritsosfäärissä. Ennen sekvensointi aikakausia sitä tunnettiin nimellä "Rhizobium lupini" H13-3. "Agrobakteeri" H13-3-laijilla flagella liikkuu vaan myötäpäivään. Tämä lajin flagella koostuu kolmesta proteiinista (FlaA, FlaB, and FlaD) ja on primaari reseptori bakteriofaagin 7-1-1 infektiossa. Kun faagi löytää flagellaan, se tarttuu siihen ja liukuu alas kiertyvällä liikkeellä kuin mutteri ruuvin ympärille.
Eevertti Pärnänen

Eevertti Pärnänen (10. heinäkuuta 1881 Pietari – 9. toukokuuta 1958 Janakkala) oli Inkerinmaalla toiminut suomalainen pappi ja kirjailija.
Pärnäsen vanhemmat olivat hopeaseppä Antti Pärnänen ja Iida Maria Pastinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 ja hänet vihittiin papiksi 1906. Pärnänen toimi kappalaisena Keltossa Inkerinmaalla 1907–1915 sekä Moskovan suomalaisen seurakunnan saarnaajana 1912–1915. Hän oli kirkkoherrana Markkova-Järvisaaressa 1915–1918 ja Tyrössä 1918–1921. Pärnänen muutti Suomeen Tarton rauhan solmimisen jälkeen ja oli Tampereen rykmentin pastorina 1921–1925 ja sitten kirkkoherrana ensin Uudellakirkolla 1925–1941 ja viimeksi Janakkalassa 1941–1953. Hän oli myös Äyräpään rovastikunnan lääninrovastina 1938–1941. Pärnänen sai rovastin arvon 1932.
Pärnäsen tunnetuin teos oli 1923 ilmestynyt 2-osainen romaani "Antti Kivekäs", joka kertoi samannimisen järvisaarelaisen sissipäällikön elämästä ja inkeriläisten taisteluista tsaari Pietari Suuren joukkoja vastaan isovihan aikoihin. Inkerissä asuessaan Pärnänen toimitti ja kustansi "Hyvä Sanoma"-nimistä kuukausilehteä vuosina 1912–1918.
Naurissaaren lahjusjupakka

Naurissaaren lahjusjupakka oli Helsingin kaupunginvaltuustossa syksyllä 1984 tapahtunut poliittinen skandaali. 
Rakennusliike Rakennus-Ruola ja venevalmistaja PR-Marin pyrkivät kaupunginvaltuutettuja lahjomalla vaikuttamaan siihen, että asuin- ja virkistyskäyttöön kaavoitetut maa-alueet Helsingin Naurissaaressa Kulosaaren kupeessa kaavoitettaisiin toimistorakennuksille. Asia paljastui juuri kunnallisvaalien alla 4. lokakuuta 1984, kun kaupunginhallituksen jäsen Ilkka Hakalehto kertoi joutuneensa syyskuussa lahjontayrityksen kohteeksi.
Hakalehto kertoi rakennusalan merkittävän vaikuttajan tarjonneen hänelle rahaa kaavoitukseen liittyvistä asioista. Keskusrikospoliisi oli pidättänyt epäillyn jo useita päiviä aikaisemmin.
Hakalehto oli järjestänyt tapaamisen niin, että se pystyttiin nauhoittamaan, ja luovuttanut nauhat sekä saamansa 5 000 markkaa poliisille. Jo seuraavana päivänä keskusrikospoliisi pidätti SKDL:n Helsingin kaupunginhallituksen jäsenen Pekka Saarnion lahjusten vastaanottamisesta.
Kävi ilmi, että rakennusliike Rakennus-Ruola ja venevalmistaja PR-Marin lahjoivat lahjusrahoilla kaupunginvaltuutettuja puoltamaan yhtiöiden haluamia kaavamuutoksia Naurissaaressa Kulosaaren kupeessa. Yritykset halusivat lahjusten avulla saada asuin- ja virkistyskäyttöön merkityt alueet kaavoitettavaksi liike- ja toimistorakennuksille. Pekka Saarnio sai Naurissaaren kaavan palautetuksi Helsingin kaupunkisuunnittelulautakuntaan. Lahjonnan paljastuttua kaava-asia jäädytettiin.
SKDL:n kaupunginvaltuutetut Saarnio ja Jouko Helin olivat ottaneet vastaan noin 30 000 markkaa, jotta kansandemokraatit äänestäisivät kaupunginhallituksessa Naurissaaren tonttiasiaa koskevan kaavoitusasian puolesta. He paljastivat asian 9. lokakuuta. Rakennus-Ruolan johtajat tunnustivat Saarnion ja Helinin lahjonnan, mutta kiistivät Ilkka Hakalehdolle annettujen 5 000 markan olleen peräisin Ruolalta.
Saarnio ja Helin sanoivat, että rahat menivät talousvaikeuksissa painiskelevan SKDL:n Helsingin piirille. Samalla Helin ja Saarnio erosivat kaikista kaupungin luottamustehtävistä. Heidät tuomittiin 11 kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen, minkä lisäksi tuomitut erotettiin kaupunginvaltuustosta. Rakennus-Ruolan toimitusjohtaja Klaus Himberg ja johtaja Pentti Voutilainen sekä PR-Marinin toimitusjohtaja Pekka Rantakari tuomittiin lahjoman antamisesta ehdolliseen vankeuteen.
Naurissaaren alueelle rakennettiin sittemmin A-lehtien toimitalo.
Side (kappale)

Side on skotlantilaisen alternative rock-yhtye Travisin kappale. Kappale on julkaistu yhtyeen vuonna 2001 julkaistulla albumilla "The Invisible Band". 
Kappaleet.
CD1
CD2
7"
Aktiivinen immunisointi

Aktiivinen immunisointi tarkoittaa elimistön oman vasta-ainetuotannon käynnistämistä. Tämä tapahtuu rokottamisella. Aktiivisen immunisoinnin seurauksena elimistö tuhoaa taudinaiheuttajan jo ensi tapaamisella nopeasti, eikä tautia ehdi kehittyä. Näin rokotetusta tulee immuuni tautia vastaan. 
Aktiivinen immunisointi onnistuu vain, jos taudinaiheuttajalla on T-soluista riippuvia antigeenejä. T-soluista riippumattomat antigeenit, kuten bakteerien kapselipolysakkaridit, eivät tuota immunologista muistia eikä tällaiseen antigeeniin perustuvaa rokotetta ole lainkaan mielekästä valmistaa. Ongelmaa on nykyään onnistuttu kiertämään kehittämällä konjugaattirokotteita, joissa antigeeni on sidottu johonkin valkuaisaineeseen T-soluvasteen saavuttamiseksi. Heikkoa T-soluvastetta voidaan kasvattaa myös muutamilla kemiallisilla aineilla, joita rokotteiden yhteydessä kutsutaan tehosteaineiksi eli adjuvanteiksi.
Aktiivisen immunisoinnin vastakohta on passiivinen immunisointi.
Pekka Heikka

Pietari (Pekka) Heikka (26. tammikuuta 1896 Alatornio – 9. heinäkuuta 1921) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä komppanianpäällikkönä. Sisällissodan pyörteissä hän oli syytettynä osallisuudesta säveltäjä Toivo Kuulan surmaan Viipurissa vuonna 1918.
Perhetaustat.
Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho Heikka ja Eva Heikkilä. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Elsa Sofia Malmbergin kanssa.
Jääkärikausi.
Heikka oli kansakoulun käynyt ja työskenteli työmiehenä Alatorniolla kunnes liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 8. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin 2. konekiväärikomppaniaan 10. heinäkuuta 1917, mistä käsin hän osallistui Polangenissa vuonna 1917 järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Heikka saapui takaisin Suomeen aselaiva S/S Equityn toisella retkellä Aspuskäriin Merikarvialle 8. joulukuuta 1917. Ennen sisällissodan puhkeamista hän toimi kouluttajana Etelä-Pohjanmaan ja Vaasan suojeluskunnissa. Otti Vaasan suojeluskunnan 1. komppanian päällikkönä osaa Vaasan ja Oulun valtauksiin. Toimi 9. maaliskuuta 1918 alkaen Vaasan suojeluskuntapataljoonan 2. komppanian päällikkönä ja otti osaa Lavian ja Suodenniemen taisteluihin. Määrättiin sen jälkeen Vaasassa muodostetun konekiväärijoukkueen johtajaksi ja otti Hämeen ryhmän 2. Mannisen pataljoonassa osaa Messukylän ja Tampereen taisteluihin, josta hänet siirrettiin myöhemmin Vaasan rykmentin 1. pataljoonan 1. konekiväärikomppanian päälliköksi ja johdatti komppaniansa taisteluihin Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Heikka siirrettiin sisällissodan jälkeen 1. heinäkuuta 1918 Valkoisen kaartin rykmentin 2. konekiväärikomppaniaan ja 22. elokuuta 1918 alkaen 3. konekiväärikomppaniaan päälliköksi, josta hänet siirrettiin edelleen 12. huhtikuuta 1919 alkaen Keski-Suomen rykmenttiin, jossa hänet sijoitettiin 2. konekiväärikomppanian päälliköksi. Armeijasta hän erosi vakinaisesta palveluksesta 21. kesäkuuta 1920 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen 19. heinäkuuta 1920 ja hänet sijoitettiin sotilasohjaajaksi Keski-Pohjanmaan suojeluskuntapiiriin. Tässä tehtävässä hän toimi vain 15. lokakuuta 1920 saakka, jona aikana kerkesi olemaan hetken myös Tornion suojeluskuntapiirin päällikkönäkin.
Heikan kohtalo.
Heikan kohtaloksi tuli hukkua purjehdusonnettomuudessa Pohjanlahdella Vaasan saaristossa 9. heinäkuuta 1921. Hän oli syytettynä osallisuudesta säveltäjä Toivo Kuulan ampumiseen Viipurissa vappuna vuonna 1918. Häntä vastaan nostettu syyte sotaylioikeudessa raukesi 3. marraskuuta 1921 hänen kuolemansa johdosta. Hänet on haudattu Alatornioon.
Aktiivinen kohta

Aktiivinen kohta on se kohta entsyymissä, jossa kemialliset reaktiot tapahtuvat. Entsyymi kiihdyttää, katalysoi tiettyä biokemiallista reaktiota, joka tuottaa lähtöaineista reaktiotuotteita. Lähtöaineet ovat entsyymin kannalta substraatteja. Niinpä aktiivinen kohta on se entsyymin kohta, johon substraatti kiinnittyy ja jossa katalyysi tapahtuu.. Se on monesti syvä kuoppa entsyymin pinnassa. Aktiiviseen kohtaan kiinnittyy substraatin lisäksi myös vetyionin luovuttajia kuten NAD. Aktiiviseen kohtaan voi kiinnittyä substraattia muistuttava inhibiittori, joka estää entsyymin toiminnan. Aktiivinen kohta on monien myrkkyjen toiminnan kohteena: ne liittyvät aktiiviseen kohtaan estäen substraatteja ja siten myös entsyymejä toimimasta..
Aktiivinen kohta.
Aktiivinen kohta on entsyymin proteiiniosan aminohapoista koostuvassa peptidiketjussa. Monesti se on entsyymin kolmiulotteisen avaruusrakenteen muodostaman "kupin" sisällä. Substraatti liittyy entsyymiin muun muassa vetysiltojen, hydrofobisten vuorovaikutusten, tilapäisten kovalenttisten sidosten tai näiden yhdistelmien avulla. Aktiivinen kohta helpottaa kohdereaktiota alentamalla sen vaatimaa energiaa.
Välittömästi reaktioihin osallistuu monesti vain 3-4 aminohappoa, joskus vähemmän. Esimerkiksi kymotrypsiinin 241 aminohapon ketjussa reaktioihin osallistuvat lähinnä varsinkin seriini 195 ja histidiini 57 sekä asparagiinihappo numero 102. Esimerkiksi fenyylialaniinihydroksylaasin aktiiviseksi osaksi lasketaan 300 aminohappoa. Loppuosa aminohappoketjusta säätelee entsyymin rakennetta. 2000-luvulla on esiintynyt väitteitä pelkän proliini-aminohapon toimimisesta entsyyminä. Aktiiviseen alueeseen voidaan laskea kuuluvaksi myös se entsyymin osa, johon ainakin joissain entsyymeissä kiinnittyvät reaktiota auttavat aineenvaihdunnan perusmolekyylit NADH, FAD PLP, TPP ja niin edelleen.
Erkki Pakkala

Erkki Juho Pakkala, kirjailijanimi Jussi Routa (27. huhtikuuta 1899 Helsinki – 3. heinäkuuta 1958 Espoo) oli suomalainen arkkitehti, opetusneuvos ja kirjailija.
Henkilöhistoria.
Erkki Pakkalan vanhemmat olivat kirjailija Teuvo Pakkala ja Agnes Pakkala, kirjastoneuvos Samuli Pakkala oli hänen veljensä. Hän pääsi ylioppilaaksi Kokkolan suomalaisesta yhteislyseosta 1918 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1927. Pakkala asui Kuopiossa vuosina 1927–1951. Valentin Vaalan vuonna 1935 ohjaaman elokuvan Kaikki rakastavat käsikirjoitus perustui Pakkalan alias Jussi Roudan filminovelliin "Aurinkoa ja vettä" (1935). Erkki Pakkala toimi myös kuvaajana isänsä Teuvo Pakkalan käsikirjoittamassa ja ohjaamassa elokuvassa "Sotapolulla, romanttinen kuvaus vapaussodasta" (1921). Pakkala osallistui sisällissotaan 1918 valkoisten joukossa Kokkolan suojeluskunnassa.
Teoksia.
Nimimerkillä "Jussi Routa":
Omalla nimellä:
Mélanie Doutey

Mélanie Doutey (s. 22. marraskuuta 1978, Pariisi) on ranskalainen näyttelijä, joka tunnetaan muiden muassa rooleistaan Claude Chabrolin elokuvassa "Aseveljet" ("Le Frère du guerrier") sekä Miguel Courtoisin elokuvasta "El Lobo", joka on tositarinaan perustuva kertomus ETA:han soluttautuneesta miehestä.
Doutey oli ehdolla César-palkinnon saajaksi lupaavimman nuoren naisnäyttelijän sarjassa esiintymisistään vuonna 2003 Pierre Jolivet ohjaamasta "Le frère du guerrier" elokuvasta, ja lupaavimman naisnäyttelijän sarjassa vuonna 2006 Alfred de Mussetin näytelmän elokuvaversiossa "Il ne faut jurer de rien!".
Valikoitu filmografia.
Lähde:
Kustaa Heikkilä

Kustaa Emanuel Heikkilä (5. toukokuuta 1893 Alahärmä – 11. maaliskuuta 1977) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Kustaa Heikkilä ja Maria Lahti. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1930 Lenny Erika Erikssonin kanssa.
Opinnot.
Heikkilä kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti keskikoulukurssin Viipurin reaalikoulussa vuosina 1925–1926. Hän suoritti Kenttätykistön kapitulanttikoulun vuosina 1923–1924 ja Reserviupseerikoulun vuonna 1926.
Jääkärikausi.
Heikkilä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 3. helmikuuta 1916 ja otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Heikkilä saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueen varajohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin Lempäälässä, Vuohiniemellä, Kukossa, Kelhossa ja Kämärässä sekä Viipurissa, missä hän haavoittui 28. huhtikuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Heikkilä siirrettiin sisällissodan jälkeen suoritetussa armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä Kaartin jääkäripataljoonaan, missä hän toimi koulutusaliupseerina 2. komppaniassa. Koulutusaliupseerin tehtävistä hänet siirrettiin 21. tammikuuta 1919 Porin jalkaväkirykmentti n:o 2:een ja 1. huhtikuuta 1919 alkaen Keski-Suomen rykmenttiin, missä hän toimi niin ikään koulutusaliupseerina 7. komppaniassa. Armeijasta hän erosi vakinaisesta palveluksesta 30. syyskuuta 1920, mutta astui takaisin palvelukseen jo 1. helmikuuta 1923 ja sijoitettiin Kenttätykistörykmentti l:een, missä hän toimi koulutusaliupseerina 3. patterissa ja myöhemmin viestivaraston hoitajana. Viestivaraston hoitajan tehtävistä hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1928 rehumestariksi Porin rykmenttiin 2. pataljoonaan, josta hänet siirrettiin koko rykmentin rehumestariksi 1. toukokuuta 1934.
Talvi- ja jatkosota.
Talvisotaan Heikkilä osallistui E-kolonnan johtajana Jalkaväkirykmentti 15:ssä ja osallistui talvisodan taisteluihin Summassa. Välirauhan aikana hän toimi komppanianpäällikkönä Jalkaväenkotijoukkojen 1. komppaniassa, josta hänet siirrettiin Jalkaväkirykmentti 14:n II Pataljoonan talousupseeriksi ja edelleen hänet siirrettiin Esikuntakomppanianpäälliköksi 5. Prikaatin II Pataljoonaan, missä hän palveli aina jatkosodan puhkeamiseen saakka. Jatkosodan puhjettua Heikkilä siirrettiin Esikuntakomppaniaan päälliköksi ja hevosupseeriksi Jalkaväkirykmentti 5:n II Pataljoonaan, mistä hänet siirrettiin Varikkojoukkueenjohtajaksi 25. Eläinlääkintäkeskukseen, jossa tehtävässä hän toimi aina sotien päättymiseen saakka. Jatkosodassa hän osallistui taisteluihin Karjalankannaksella ja Maaselän kannaksella. Armeijasta hän erosi vakinaisesta palveluksesta sotien jälkeen ja siirtyi porttivahdiksi Turun kunnallissairaalaan.
Imelärisakas

Imelärisakas ("Inocybe godeyi") on kerman- tai okranvärinen risakaslaji. Lakki on aluksi kartiomainen, myöhemmin laakeneva. Leveydeltään se on 2–5 senttimetriä. Vanhemmiten lakki on säteittäin halkeileva. Sienen jalka on jauhoinen ja vaalea tai punertuva. Jalka on 4–6 senttimetriä pitkä. Malto on valkoista, mutta vahingoittuneista kohdista punertuvaa. Itiöt värjäävät vanhan sienen heltat kanelinruskeiksi, aluksi ne ovat vaaleat. Haju on epämiellyttävä. Sieni elää kalkkimailla ja on Suomessa erittäin harvinainen. Siitä on tehty vain yksi löytö Kiimingistä.
Imelärisakas on arvioitu Suomessa äärimmäisen uhanalaiseksi.
Richard P. Rubinstein

Richard P. Rubinstein (s. 15. kesäkuuta 1947) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja.
New Yorkissa syntynyt Rubinstein sai mainetta työskennellessään George A. Romeron kanssa elokuvan "Dawn of the Dead" parissa vuonna 1978. Hänet muita tunnettuja elokuviaan ovat muun muassa "Creepshow" (1982) sekä "Kuolleiden aamunkoitto" ("Dawn of the Deadin" uusintafilmatisointi vuodelta 2004).
The Price of Existence

The Price of Existence on yhdysvaltalaisen deathcore-yhtye All Shall Perishin toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin vuonna 2006. Kappaleen There Is No Business to Be Done on a Dead Planet nimi on siteeraus ympäristönsuojelija David Bowerilta.
Novyi Svet

Novyi Svet () on taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Hatsinan piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee 4,5 kilometriä Hatsinasta kaakkoon. Taajamassa on asukkaita 5 500 henkeä (vuonna 2007) ja kunnassa 7 500 (vuonna 2005).
Taajaman paikalla ovat sijainneet inkerinsuomalaisten asuttama Saamustin () ja venäläinen Zahlaminkan () kylät. Vuonna 1969 tänne ryhdyttiin rakentamaan Neuvostoliiton suurinta, 200 000 pään sikalaa. Parhaimmillaan se tuotti 20 000 tonnia sianlihaa vuodessa.
Novyi Svetin taajaman lisäksi kuntaan kuuluvat seuraavat asutuskeskukset: kylät Korhosi (), Pustoška (), Rahkola (), Saapru (); taajamat Prigorodnyi () ja Torfjanoje (). Ennen toista maailmansotaa seudun suomalaiskylät kuuluivat Hatsinan ja Venjoen seurakuntiin.
Nykyään Novyi Svetin sikalan omistaa OAO ”Rosagroregion”, joka pyrkii järjestämään uudelleen 1990-luvulla romahtaneen tuotannon. Suurin osa kunnan asukkaista käy työssä Hatsinassa tai Pietarissa.
Viinirisakas

Viinirisakas ("Inosperma adaequatum", syn. "Inocybe adaequata") on kartiomainen, punaruskea tai viininpunainen risakaslaji. Sen jalka on vaalean viininpunainen. Sienen heltat ovat viininpunaiset. Sieni viihtyy lehtimetsissä ja puistoissa. Sen esiintyminen Suomessa on epävarmaa. Viinirisakas ei ole ruokasieni.
Viinirisakas on Suomessa silmälläpidettävä laji.
Carol Burnett

Carol Creighton Burnett (s. 26. huhtikuuta 1933) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Vuosina 1967–1978 hänellä oli CBS-kanavalla oma nimikko-ohjelma, The Carol Burnett Show. Hän on esiintynyt myös muun muassa televisiospesiaaleissa "Julie &amp; Carol at Carnegie Hall" (1962), "Julie and Carol at Lincoln Center" (1971) ja "Julie &amp; Carol: Together Again" (1989) Julie Andrewsin kanssa ja televisioelokuvissa "6 Rms Riv Vu" (1974), ' (1982), "Ystävien kesken" (1983) ja "The Marriage Fool" (1998) sekä ollut vierailijana televisiosarjoissa "Hulluna sinuun" ja '. Lisäksi hän on näytellyt teatterielokuvissa "Mitkä häät!" (1978), "Neljä vuodenaikaa" (1981) ja "Annie" (1982).
Vuonna 2016 Burnett palkittiin Screen Actors Guild -elämäntyöpalkinnolla.
Yksityiselämä.
Carol Burnett on ollut kolme kertaa naimisissa, Don Saroyanin, Joe Hamiltonin ja Brian Millerin kanssa. Hän avioitui nykyisen miehensä Millerin kanssa vuonna 2001. Hänellä on kolme lasta toisesta avioliitostaan. Carol Burnettin tytär Carrie kuoli 39-vuotiaana rinta- ja kurkkusyöpään.
Sinityvirisakas

Sinityvirisakas ("Inosperma calamistratum", syn. "Inocybe calamistrata") on kellomainen, tummanruskea ja suomulakkinen risakaslaji. Sen heltat ovat valkoiset ja tummuvat sienen vanhetessa ruosteenruskeiksi. Sienen maku on mieto, mutta se ei ole ruokasieni. Malto on punertavaa. Jalka on saman värinen kuin lakki ja suomupeitteinen. Sieni kasvaa harvinaisena kosteissa lehti- ja sekametsissä.
Tuoksurisakas

Tuoksurisakas ("Inosperma bongardii", syn. "Inocybe bongardii") on risakaslaji, jonka punaruskeassa ja kellomaisessa lakissa on vaalealla pohjalla ruskeita säikeittäissuomuja. Jalan alaosa on väritykseltään punaruskea ja jalan yläosaa kohden väri vaalenee. Heltat ovat valkoiset, mutta rusehtuvat itiöiden vaikutuksesta sienen vanhetessa. Tuoksurisakasta kasvaa Lounais-Suomen kalkkimailla havu- ja lehtimetsissä. Sieni on melko harvinainen.
Olkirisakas

Olkirisakas ("Inosperma cookei", syn. "Inocybe cookei") on kellomainen oljenkeltainen risakaslaji. Sen tuntee parhaiten halkeilevasta lakista. Sienen jalka on kellanvalkoinen. Heltat ovat aluksi vaaleat ja muuttuvat sienen vanhetessa harmaanvaaleiksi. Risakas ei ole ruokasieni. Se kasvaa lehtimetsissä ja lehdoissa. Olkirisakas ei ole suomalainen laji.
Geminaatta

Geminaatta eli kaksoiskonsonantti on pitkä konsonanttiäänne kielissä, joissa konsonanttien pituuserot tuottavat merkityseroja eli ovat foneemisia. 
Suomessa useimmat konsonantit esiintyvät geminaattoina: "h, k, l, m, n, p, r, s, t" ja "ŋ" (ns. äng-äänne). Näistä "h" on geminaattana hyvin harvinainen. Geminaatiota merkitään suomessa kirjoittamalla kirjain kahteen kertaan (paitsi äng-äännettä kirjainyhdistelmällä "ng"). 
Suomessa geminaatta kuuluu aina kahteen tavuun, toisin sanoen tavuraja on geminaatan sisällä. Sen sijaan virossa geminaattoja esiintyy niinkin, että koko geminaatta kuuluu samaan tavuun. Esimerkiksi viron sana, joka kirjoitetaan "ilma", voi tarkoittaa samaa kuin suomessa mutta myös samaa kuin suomen "ilman". Kumpaa tarkoitetaan riippuu siitä, äännetäänkö "L"-äänne yksittäiskonsonanttina vai geminaattana.
Rajageminaatiosta on kyse silloin, kun konsonantin kahdentuminen ulottuu sanarajan yli: [menepːois], [sɑdekːatos]. Rajageminaatio kuuluu suomen yleiskieleen ja useimpiin murteisiin, mutta kirjoitetussa tekstissä sitä ei merkitä näkyviin.
Useissa suomen murteissa esiintyy enemmän geminaatiota kuin yleis- ja kirjakielessä: 
Fonetiikassa.
IPA-standardin mukaan geminaatta merkitään foneettisella kaksoispisteellä eli niin kutsutulla "kaksoiskolmiolla" (). Esimerkki: "takka", .
Geenikirjasto

Geenikirjasto on perinnöllisyystieteessä tietyn eliölajin monistettujen DNA-jaksojen kokoelma, josta geenit ja niiden osat ovat eristettävissä ja monistettavissa.
Erilaisia geenikirjastoja.
Geenikirjastoja on kahta päätyyppiä. Genominen geenikirjasto on mahdollisimman täydellinen kokoelma jonkin eliölajin kromosomaalisesta DNA:sta. cDNA-geenikirjasto puolestaan valmistetaan tutkittavien solujen mRNA:sta ja siihen yritetään siten sisällyttää kaikki kyseisten solujen tiettynä hetkenä ilmentämät geenit, joista intronit on silmukoitu pois.
Geenikirjaston valmistus.
Genominen geenikirjasto.
Geenikirjaston valmistuksessa voidaan käyttää virus- tai yleisemmin plasmidivektoria. Tyypillisesti geenikirjastot valmistetaan bakteeripopulaatioon. Plasmidivektori on pienehkö rengasmainen kaksoiskierteinen DNA-molekyyli, joka on valmistettu luonnossa esiintyvistä bakteerien suurempikokoisista plasmideista. Puhdistettu plasmidi-DNA pilkotaan ensin restriktioentsyymillä suoran DNA-molekyylin muodostamiseksi. 
Genomista DNA-kirjastoa valmistettaessa genomi, josta geenikirjasto halutaan muodostaa, pilkotaan tämän jälkeen samaa restriktioentsyymiä käyttäen. Näin syntyvät genominpalaset liitetään liittäjäentsyymin avulla leikattuun plasmidi-DNA:han, jolloin muodostuu valtava määrä erilaisia yhdistelmä-DNA-renkaita.
Seuraavaksi yhdistelmä-DNA viedään ns. kompetenttien eli vierasta DNA:ta sisäänsä ottamaan kykenevien bakteerien solulimaan. Apuna voidaan käyttää esim. elektroporaatiota. Solujen kasvaessa ja jakautuessa myös yhdistelmä-DNA kahdentuu. Kaikki bakteerit eivät ota sisäänsä yhdistelmä-DNA:ta. Yhdistelmä-DNA:n sisältävät bakteerit voidaan valikoida selviytymään esim. käyttämällä plasmidivektoria, joka sisältää jonkin antibioottiresistenssigeenin. Tällöin kyseistä antibioottia sisältävällä kasvatusalustalla bakteereja kasvatettaessa vain plasmidin ja siten yhdistelmä-DNA:n sisäänsä ottaneet bakteerisolut kykenevät kasvamaan ja jakautumaan. Jokaisessa alkuperäisessä yhdistelmä-DNA:n sisäänsä ottaneessa solussa on tietty palanen vierasta genomia, jonka kaikki tästä solusta jakautuvat solut perivät. Kaikki bakteerit yhdessä sisältävät koko alkuperäisen pilkotun genomin pieninä paloina plasmideihin liittyneenä. Tällaista, esimerkiksi koko ihmisen perimän sisältävää bakteeripopulaatiota voidaan helposti ylläpitää ja kasvattaa yksittäisellä kasvatusmaljalla.
cDNA-geenikirjasto.
cDNA-kirjasto valmistetaan pääosin samaa tekniikkaa käyttäen, mutta plasmideihin liitettävä DNA tuotetaan genomin pilkkomisen sijaan käänteiskopioijaentsyymin avulla solun sisältämistä mRNA-molekyyleistä.
Merikarvian Into

Merikarvian Into on 12. joulukuuta 1896 perustettu urheiluseura Pohjois-Satakunnassa. Alun perin seura perustettiin voimisteluseuraksi ja sääntöjen yhdeksännen pykälän mukaan kaikkien seuraa kuuluvien piti olla ehdottomasti raittiita. 
Voimistelulla aloitettiin, mutta pian mukaan tuli pyöräily, paini, sauvavoimistelu, naisvoimistelu, yleisurheilu, hiihto ja painonnosto.
Merikarvian Innon "pieni suuri mies", painonnostaja Aimo Tuomisto on kenties kuuluisin merikarvialaisurheilija kautta aikojen. Tuomiston saavutuksiin kuuluu mm. painonnostossa viisi Suomen mestaruutta 52kg:n sarjassa, vuosina 1976, 1977, 1978, 1979 ja 1980. Voimanostossa samassa sarjassa SM I saavutettiin vuosina 1979, 1981, 1982, minkä lisäksi 56kg:n sarjassa mestaruus tuli vuonna 1985. Tuomistolla on myös kaksi voimanoston MM-pronssia (Texas &amp; Kalkutta 1981) ja yksi EM-pronssi.
Myöhemmin Innon lajivalikoimaan kuului myös ampumahiihto, tyttöjen rytminen voimistelu, salibandy, jääkiekko, kuntourheilu, suunnistus ja Merikarvian Pallon liityttyä seuraan mukaan tuli myös jalkapallo.
Tällä hetkellä seuran lajivalikoima on seuraava: yleisurheilu, hiihto, jalkapallo ja suunnistus. Merikarvian Innon miesten jalkapallojoukkue pelaa Satakunnan 6. divisioonassa. Korkeimmillaan seuran edustusjoukkue on pelannut Satakunnan Kolmosessa.
Menestynein merikarvialainen jalkapalloilija on Mika Kouhi, joka on pelannut mm. Veikkausliigaa Vaasan Palloseuran paidassa ja Saksan viidenneksi korkeinta sarjatasoa FC Ismaningin riveissä.
Mustakainaloviistäjä

Mustakainaloviistäjä ("Pterodroma axillaris") on vaarantunut Chathamsaarilla Uudessa-Seelannissa elävä ulappalintu.
Kooltaan mustakainaloviistäjä on noin 30 cm. Lajin selkä ja päälaki ovat tumman harmaat. Linnun vatsa on valkoinen. Muuten valkoisissa siivissä on musta reunus, joka ympäröi siiven täysin. Laji voidaan sekoittaa samoanviistäjään ("Pterodroma nigripennis"), jonka siipein musta reunus ei ole yhtä täydellinen kuin mustakainaloviistäjällä, tai tummempivatsaiseen kiertoviistäjään ("Pterodroma inexpectata")
Kuten muutkin ulappaliitäjät myös mustakainaloviistäjä elää pääasiassa ulapalla. Sen ravintoa arvellaan olevan kalat sekä nilviäiset. Pesänsä laji tekee alankometsien ja pensaikkojen maahan. Mustakainaloviistäjäkannan kooksi arvioidaan 1 00–1 100 yksilöä. Lajia uhkaavat metsien hakkuut sekä erityisesti kilpailu pesimäalueista leveänokkaprionin ("Pachyptila vittata") kanssa. Onnistuneen suojelutyön ansiosta lajin uhanalaisuusluokitus muutettiin vuonna 2009 äärimmäisen uhanalaisesta erittäin uhanalaiseksi. ja vuonna 2015 vaarantuneeksi.
Mega Man ZX

Mega Man ZX (Japanissa Rockman ZX) on Capcomin ja Inti-Createsin tekemä toiminta-tasohyppely -peli Nintendo DS:lle. Peli julkaistiin Suomessa 22. kesäkuuta 2007.
Mega Man ZX muistuttaa jonkin verran PlayStationin Mega Man -pelejä, sillä pelin aikana nähdään muutamia lyhyitä Anime-pätkiä. Niiden ääninäyttely on japaniksi, ja tekstitykset on kirjoitettu englanniksi.
Mega Man itse ei esiinny ollenkaan tässä pelissä. Nyt "Mega Man" tarkoittaa mitä tahansa "valittua" henkilöä, joka voi saada supervoimia biometallilta. Pelin päähenkilöinä ovat Vent ja Aile, jotka kuuluvat näiden valittujen joukkoon. Pelin aikana nämä kaksoset eivät tapaa toisiaan kertaakaan, mutta he tuntevat kuitenkin toisensa hyvin.
Pseudoroidit ja elementit.
Tulihyökkäykset tehoavat hyvin jäähän, jäähyökkäykset sähköön, ja sähkö taas tuleen. Tämä on Mega Man Zerosta tuttu kaava.
Juoni.
On kulunut 200 vuotta Mega Man Zero 4:n tapahtumista. Ihmiset ja reploidit elävät nyt rauhassa keskenään, mutta maverickit ja Model W:t aiheuttavat silti ongelmia joillakin seuduilla.
Vent ja Aile ovat äitinsä kanssa Area H:n huvipuistossa. Maverickit hyökkäävät huvipuistoon, minkä seurauksena äiti kuolee. Girouettesta, Giro Expressin johtajasta, tulee Ventin ja Ailen uusi huoltaja.
Kymmenen vuotta myöhemmin Vent/Aile (riippuen siitä, kummalla hahmolla pelaa) toimittaa Girouetten kanssa tärkeää pakettia, jonka sisällä on Model X. Maverickit tulevat taas tuhoa aiheuttamaan, minkä seurauksena Vent/Aile putoaa jyrkänteeltä alas paketin kanssa.
Alhaalla Vent/Aile tapaa Prairien. Käärme-mechaniloidi, jonka tavoitteena on varastaa Model X, ilmestyy yllättäen paikalle. Model X antaa Ventille/Ailelle supervoimat, ja mechaniloidi tuhotaan. Prairie ja Model X selvisivät naarmuitta. Vent/Aile pitää biometallin itsellään ja liittyy Prairien joukkoihin.
Vent/Aile jatkaa matkaansa Area B:lle ja tapaa siellä Girouetten. Hän on kunnossa ja käyttää Model Z:aa. Girouette kertoo Ventille/Ailelle, että he molemmat ovat valittuja, ja että hän oli toistaiseksi pitänyt asian salaisuutena.
Serpent, Slither Inc:n johtaja, aiheuttaa tuhoa Prometheuksen ja Pandoran kanssa Area D:llä. Vent/Aile saapuu alueelle ja huomaa Girouetten olevan pahisten kontroloima. Vent/Aile joutuu taistelemaan Girouetten kanssa. Taistelun jälkeen Serpent, Prometheus ja Pandora imuroivat password-datan molemmilta hyviksiltä. Girouette kuolee ja muuttuu cyber-elfiksi. Vent/Aile saa Girouetten biometallin ja muuttuu Mega Man Model ZX:ksi.
Vent/Aile aikoo pysäyttää Slither Inc:n pahat aikeet ja alkaa suorittaa Prairien antamia tehtäviä surullisin mielin.
Kenny Tran

Phuong "Kenny" Tran on vietnamilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Ennen pokeriuraansa hän työskenteli McDonald'sissa ja 21-vuotiaasta lähtien kasinolla jakajana.
Käteispelispesialistina tunnettu Tran voitti ensimmäisen World Series of Poker -rannekkeensa vuonna 2008 10 000 dollarin heads-up no limit hold'em world championship -turnauksessa. Turnauksen ykköspalkinto oli 539 056 dollaria. Vuotta aiemmin hän sijoittui WSOP:ssa viidenneksi 50 000 dollarin H.O.R.S.E.-turnauksessa ansaiten 444 000 dollaria.
Kenny Tran edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Elokuussa 2008 Tranin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,0 miljoonaa dollaria.
August Ramsay

August Ramsay (15. maaliskuuta 1859 Taalintehdas, Dragsfjärd – 23. heinäkuuta 1943 Espoo) oli suomalainen matemaatikko, vakuutus- ja pankkimies sekä yhteiskunnallinen vaikuttaja.
August Ramsayn vanhemmat olivat ruukinpatruuna Alexander Wolter Ramsay ja Emmy Beata Katarina Tham. Hän pääsi ylioppilaaksi 1876 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1880 sekä filosofian maisteriksi ja lisensiaatiksi 1882. Ramsay promovoitiin filosofian tohtoriksi Aleksanterin yliopistosta vuonna 1882. Ramsay opiskeli Berliinissä 1880–1882.
Ramsay oli matematiikan opettajana ja sittemmin rehtorina Nya svenska läroverket i Helsingfors-koulussa 1882–1895. Hän julkaisi tänä aikana useita matematiikan oppikirjoja. Vuodesta 1891 Ramsay toimi Suomen ensimmäisenä vakuutustarkastelijana vuoteen 1895 asti, jolloin hän siirtyi Suomen Kaupunkien Hypoteekkikassan toimitusjohtajaksi. Vuosina 1897–1899 Ramsay toimi valtiovarainvaliokunnan ja valtion rautatiekomitean jäsenenä. Toukokuusta elokuuhun 1901 Ramsay oli Suomen senaatin jäsenenä ja senaatin kauppa- ja teollisuustoimituskunnan päällikkönä. Marraskuusta 1902 Ramsay toimi Suomen Teollisuudenharjoittajain Keskinäisen Paloapuyhdistyksen ensimmäisenä toimitusjohtajana aina vuoteen 1913 asti. Vuosina 1916–1939 Ramsay oli samaisen yrityksen hallintoneuvoston jäsen ja vuosina 1940–1943 yrityksen hallintoneuvoston puheenjohtaja. Ramsay oli Suomen Yhdyspankin pääjohtajana 1913–1919. Hän myötävaikutti Suomen Yhdyspankin ja Pohjoismaiden Osakepankin yhdistymiseen vuonna 1919 Pohjoismaiden Yhdyspankiksi.
Ramsay oli myös Suomen Hypoteekkiyhdistyksen toimitusjohtajana, J. C. Frenckell &amp; Poikien paperitehtaan, Borgströmin tupakkatehtaan ja Suomen Paperiyhdistyksen johtotehtävissä sekä Suomen Pankin, Suomen Sokeri Oy:n ja useiden vakuutusyhtiöiden johtokuntien ja hallintoneuvostojen jäsenenä. Hän oli Helsingin kauppakamarin ja Keskuskauppakamarin puheenjohtajana sekä Helsingin kaupunginvaltuuston ja Espoon kunnanvaltuuston jäsenenä. Ramsay kirjoitti Espoon pitäjän historian ja laati ensimmäisen Suomen matkaoppaan sekä muutamia matkakirjoja.
Ramsay edusti sukuaan säätyvaltiopäivien aatelissäädyssä 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Valtiovarainministerinä Ramsay toimi 121 päivän ajan toimineessa Kaarlo Castrénin vähemmistöhallituksessa vuonna 1919 RKP:n edustajana. Vuosina 1923–1924 Ramsay toimi Suomen Pankin johtokunnan puheenjohtajana. Ramsay toimi Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajana 1. huhtikuuta 1919 – 4. syyskuuta 1922.
Ramsaylle myönnettiin todellisen valtioneuvoksen arvonimi vuonna 1906. Ramsay omisti Espoossa Espoon kartanon. August Ramsayn ensimmäinen puoliso 1883-1919 oli sukututkijana tunnettu Julia ”Jully” Ramsay, o.s. Ekström. Ministeri Henrik Ramsay oli heidän poikansa. Vuodesta 1921 August Ramsay oli naimisissa Molly Alfthanin kanssa. August Ramsayn veljiä olivat geologi Wilhelm Ramsay ja vuorineuvos Wolter Ramsay nuorempi.
Islam-bek Albijev

 
Islam-bek Albijev (s. 28. joulukuuta 1988 Groznyi, Tšetšeenien ja inguušien ASNT) on Venäjää edustava kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan mestari.
Albijev voitti 60 kilogramman painoluokassa olympiakultaa varsin suvereenisti vuoden 2008 Pekingin olympialaisissa. Vuonna 2007 hän sijoittui ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan EM-kisoissa sijalle 16 ja MM-kisoissa kahdeksanneksi. Vuoden 2009 EM-kilpailuissa Vilnassa Albijev voitti EM-kultaa kukistamalla 60 kilogramman sarjan finaalissa puolalaisen Eduard Barseghynin. Herningin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti saman sarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa uzbekistanilaisen Dilšod Aripovin. 
Albijev saavutti 66 kg:n painoluokassa EM-pronssia Belgradissa 2012 ja MM-hopeaa Budapestissa 2013. Hän voitti sarjan Euroopan-mestaruuden Riiassa 2016.
Nuorempana Albijeb voitti kadettien Euroopan-mestaruuden 58 kg:n sarjassa 2005 ja junioreiden maailmanmestaruuden 60-kiloisissa 2006.
Albijev asuu Groznyissa. Hän on 163 senttimetriä pitkä ja painaa 63 kilogrammaa.
Jalmari Törmä

Jalmari Vilho Törmä (sukunimi aiemmin Grönsten; 21. joulukuuta 1882 Rauma – 23. toukokuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen sokeainkoulun opettaja ja runoilija.
Törmän vanhemmat olivat kauppalaivuri Johan Vilhelm Grönsten ja Ida Kristina Hastell. Hän pääsi Helsingin sokeainkoulusta 1905 ja valmistui opettajaksi Rauman opettajaseminaarista 1911. Törmä suoritti sokeainkoulun opettajan tutkinnon 1917. Hän asui Kuopiossa vuosina 1928–1952.
Törmä kirjoitti noin 500 pistekirjoituksella julkaistua runoa. Hänen vaimonsa Laina Kaarina Törmä o.s. Sammal (1900–1978) julkaisi myös runoja nimellä Laina Sammal ja nimimerkillä K. A. Heinämaa.
Vuonna 1912 Helsingin Sokeainkoulun opettajana ja "Sokeain Airut" -lehden toimitussihteerinä toiminut Törmä jäljensi käytössään olleella Pichtin pistekirjoituskoneella Kalevalan.
Sakari Haara

Kalle Sakari Haara (16. marraskuuta 1920 Alajärvi – 17. marraskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja kirjailija.
Haaran vanhemmat olivat lääketieteen lisensiaatti Kalle Eino Haara ja Senja Maria Laine. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta 1939 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1949.
Mikko Niskasen elokuvan "Asfalttilampaat" (1968) käsikirjoitus pohjautui Haaran samannimiseen ja ainoaksi jääneeseen romaaniin.