tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rugeley

Rugeley on noin asukkaan kaupunki Staffordshiren kreivikunnassa läntisessä Keski-Englannissa, Trentjoen ja Trentin–Merseyn kanavan varsilla. Se sijaitsee Cannock Chasen nummialueen pohjoisreunalla samannimisessä hallintopiirissä. Seudulta louhittiin pitkään hiiltä, mutta kaivostoiminta päättyi 1990-luvulla.
Rugeley päätyi vuonna 1189 Lichfieldin piispan alaisuuteen. Kaupungin väkiluku alkoi kasvaa, ja se sai vuonna 1259 oikeuden järjestää viikoittaiset markkinat ja vuotuisen tapahtuman Pyhän Augustinuksen päivänä; tapahtumasta kehittyivät Rugeleyn kuuluisat hevosmarkkinat. Tudorien aikakaudella Henrik VIII:n palveluksessa työskennellyt paroni William Paget onnistui saamaan nummialueet hallintaansa.
Cannock Chasesta alettiin kaivaa hiiltä 1800-luvun puolessavälissä, ja uudet kanava- ja rautatieyhteydet kiihdyttivät kaivostoimintaa entisestään. 1920-luvun huippuvuosina kaivosmiestä louhi neljä miljoonaa tonnia hiiltä vuodessa, mikä oli enemmän kuin Pohjois-Staffordshiren ja Black Countryn hiilikentillä. Kaivosteollisuus loi edellytyksiä myös muulle teollisuudelle; Rugeleyn kaupungissa oli rautaruukkeja. Alueen väkiluku kasvoi nopeasti ja nummille syntyi uusia asutuskeskuksia. Kaivostoiminta jatkui yli sadan vuoden ajan, kunnes seudun viimeinen hiilikaivos suljettiin vuonna 1993.
Anna Aaltomaa

Anna Aaltomaa (s. 26. joulukuuta 1977 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi naisten SM-sarjassa 14 kautta ja kuului myös Suomen maajoukkueeseen. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Aaltomaa edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Ilvestä kaudet 1992–2006. Hän pelasi SM-sarjassa 279 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä ovat 93 + 110 = 203, sekä 55 pudotuspeliä tehopistein 4 + 17 = 21. Hän voitti kaksi Suomen-mestaruutta vuosina 1993 ja 2006 sekä saavutti neljä SM-hopeaa ja viisi SM-pronssia.
Suomen maajoukkueessa Aaltomaa pelasi 41 maaottelua ja teki niissä viisi maalia sekä sai seitsemän syöttöpistettä. Hän pelasi vuoden 1995 EM-kilpailuissa, joissa Suomi voitti kultaa.
Edvard Evers

Edvard Evers (12. toukokuuta 1853 Uddevalla – 22. lokakuuta 1919 Norrköping) oli ruotsalainen pappi, kirjailija ja virsirunoilija. 
Evers opiskeli Lundin yliopistossa ja suoritti teologisen tutkintonsa 1878. Hänet vihittiin 1878 papiksi Strängnäsin hiippakunnassa, josta hän siirtyi Tukholmaan, Adolf Fredrikin seurakuntaan. 1892 hänet valittiin Norrköpingin Pohjoisen seurakunnan kirkkoherraksi.
Evers tunnetaan ennen muuta virsirunoilijana. 1902 julkaisi hän oman virsikirjaehdotuksena 1902 "Förslag till reviderad psalmbok. Utarbetadt med hänsyn till de af psalmbokskommittéen åren 1889 och 1896 utgifna psalmboksförslagen samt teologiska fakulteternas och domkapitlens, äfvensom enskilde granskares, utlåtanden, under medverkan af biskop U.L. Ullman. Fullbordadt år 1902." Sen lisäksi julkaisi hän vielä kaksi ehdotusta vuoden 1819 virsikirjan lisäosiksi. Virsissään hän seurasi perinteistä ruotsalaista virsityyliä. Virsien lisäksi hän on kirjoittanut Ruotsissa suositun joululaulun "Jul, jul, strålande jul". Hän on myös kääntänyt ja muokannut virsiä, kolme hänen muokkaustaan on Ruotsin kirkon virsikirjan virsien joukossa.
Evers julkaisi muitakin kirjoja, kuten "Från kunskapens träd: lifvets högsta frågor belysta af siare och tänkare från olika tider och folk" (1897), joka koostuu yli kolmestasadasta uskonnonfilosofisista sitaatista Platonista Pontus Wikneriin. Se on muokkaus Paul von Gizyckin kirjasta "Vom Baume der Erkenntnis: Fragmente zur Ethik und Psychologie aus der Weltlitteratur", Bd. 1. "Grundprobleme" (1896).
Ruotsin kirkon virsikirjassa on neljä Eversin kirjoittamaa virttä: 
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikarjassa on vain yksi hänen virtensä: 195 "On riemu, kun saan tulla." (Vad fröjd till dig att vandra, suom. Juho Laine 1897). Suomen kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa on yksi hänen kirjoittamansa ja kuusi hänen ruotsiksi kääntämäänsä virttä.
James Brindley

James Brindley () oli englantilainen kanavainsinööri, joka rakensi Ison-Britannian ensimmäisen kaupallisesti merkittävän kanavan ja kasvatti maan kanavaverkostoa yhteensä 580 kilometrillä. Brindley oli itseoppinut insinööri ja toteutti kaikki kanavahankkeensa ilman piirrustuksia ja laskelmia.
Brindley syntyi Tunsteadin kylässä Derbyshiren kukkula-alueella. Kun hän oli vielä lapsi, hänen perheensä muutti kveekarisukulaisiltaan perimälleen maatilalle Leekin kaupungissa Staffordshiressä. Uransa alussa Brindley korjasi seudun myllyjä ja oppi samalla ohjaamaan virtaavan veden kulkua. Vuonna 1752 hän rakensi Cliftonin kylään Lancashiressä pumpun, jolla poistettiin vettä hiilikaivoksista.
Bridgewaterin herttua palkkasi hänet 1759 rakentamaan 16 kilometriä pitkän kanavan, jota pitkin herttua voisi kuljettaa hiiltä kaivoksiltaan Worsleystä Manchesterin tekstiilitehtaisiin. Brindleyn suunnitelmiin sisältyi kaivoksiin johtava maanalainen tunneli ja Irwelljoen ylittävä Bartonin akvedukti. Kerrotaan, että hän havainnollisti akveduktia mallikappaleella, jonka oli kaivertanut kimpaleesta cheshirenjuustoa.
Bridgewaterin kanava osoittautui menestykseksi ja poiki Brindleylle useita vastaavia projekteja. Muita hänen suunnittelemiaan ja rakentamiaan kanavia ovat "Grand Trunk Canal" (nykyinen Trentin–Merseyn kanava), joka läpäisee Englannin keskisen vedenjakajan Harecastlen tunnelia pitkin, Staffordshiren–Worcestershiren kanava, Coventryn kanava, Oxfordin kanava, Birminghamin kanava ja Chesterfieldin kanava.
Brindley kuoli kotonaan syyskuussa 1772 ilmeisesti keuhkokuumeeseen, jonka hän oli saanut linjatessaan rankkasateessa uutta sivuhaaraa Trentin–Merseyn kanavalle.
Rosa obtusifolia

Rosa obtusifolia on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, ruusujen ("Rosa") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on tunnistettavissa selvästi liuskoittuneiden ja rakkulareunaisten verholehtiensä, toissahalaitaisten lehtiensä, nystykarvaisten keskisuoniensa sekä kynsimäisesti taipuneiden okiensa perusteella. Muista ruusulajeista "Rosa obtusifolia" muistuttaa eniten koiranruusua ("Rosa canina"), mutta lajit ovat erotettavissa toisistaan verholehtien liuskoittumisen, lehtilaitojen ulkonäön sekä erittävien rakkuloiden sijainnin perusteella.
"Rosa obtusifolia" on hyvin runsashaarainen pensas, joka voi kasvaa noin kaksi metriä korkeaksi. Varsissa olevat okaat ovat selvästi kynsimäisesti taipuneita. Lehtien yläpinnat ovat kiiltäviä sekä lähes kaljuja ja alapinnoilla on keskisuonien kohdilla sekä tavallisia karvoja että erittäviä nystykarvoja. Lehdet ovat kerrannaislehtiä, ja lehdyköiden laidat ovat toissahaisia. Lisäksi lehdyköiden reunoilla on erittäviä rakkuloita. Lehdet eivät tuoksu joidenkin ruusulajien tapaan omenalle, vaan lehtien tuoksu on neutraali. "Rosa obtusifolia" -lajin kukkien väri vaihtelee valkoisesta vaaleanpunaiseen ja kukat ovat yleensä muutaman kukan ryhminä. Kukkien verholehdet ovat selvästi liuskoittuneita ja niiden reunoilla on erittäviä nystykarvoja. Emien luotit ovat harvakarvaisia sekä kimppumaisesti yhdessä. "Rosa obtusifolia" kukkii kesä–heinäkuussa. Lajin kiulukat ovat punaisia, kaljuja, lähes pyöreitä sekä peräänsä lyhyempiä.
"Rosa obtusifolia" kasvaa hakamailla, pensaikoissa ja metsiköissä.
Lajin tieteellisen nimen lajinimi ("obtusifolia") tulee latinan kielen sanoista "obtusus" (suom. tylppäkärkinen) sekä "folium" (suom. lehti) ja viittaa tylppäkärkisiin lehtiin.
Paul Nilsson

Lars Johan Paulinus "Paul" Nilsson (22. kesäkuuta 1866 Längjum, Varan kunta – 28. lokakuuta 1951) oli ruotsalainen pappi, kirjailija ja virsirunoilija, joka julkaisi useita virsikirjaehdotuksia.
Paul Nilsson suoritti teologisen tutkinnon Uppsalan yliopistossa 1990. Hänet vihittiin papiksi Skaran hiippakuntaan, jossa hän hoiti useita eri virkoja. Vuonna 1922 hänestä tuli Sjogerstadin kirkkoherra. Hänet nimitettiin ylimääräiseksi hovisaarnaajaksi 1908. 
Nilsson julkaisi useita hengellisiä runokokoelmia, virsikirjaehdotuksia, saarnakokoelmia ja oppikirjoja. Hänen ensimmäinen virsijulkaisunsa ilmestyi 1895. Hänen virtensä liittyvät usein jumalanpalvelukseen ja kirkkovuoteen, erityisesti kirkkovuoden suuriin juhlapäiviin. Kaikki virtensä hän julkaisi yhdessä kirjassa "”Tempelsånger till högmässotexter”" 1940. Hän kirjoitti virtensä vanhoihin, tunnettuihin sävelmiin. Säveltäjä Otto Olsson on säveltänyt useita hänen joululaulujaan, tunnetuin niitä on sekakuorolle ja uruille sävelletty ”Advent” ja se on edelleen suosittu kuorojen laulama adventtihymni.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on yksi hänen kirjoittamansa virsi:
Ruotsin kirkon virsikirjassa on seitsemän hänen kirjoittamaansa virttä:
Suomenruotsalaisessa virsikirjassa on kahdeksan hänen kirjoittamaansa virttä
Shtisel

Shtisel () on israelilainen televisiosarja, joka kertoo haredijuutalaisesta perheestä. Päähenkilö on perheen isä Shulem Shtisel (Dov Glickman), joka yrittää järjestää avioliittoa perheen nuorimmalle pojalle Akivalle (Michael Aloni).
Näyttelijät.
Lähde:
Battle royale (pelilaji)

Battle royale on videopelien lajityyppi, jossa on selviytymispelien ominaisuuksia kuten peleissä "DayZ" ja "H1Z1".
Lajityyppi nousi suosituksi lyhyessä ajassa vuodesta 2017. Lajityyppi kehitettiin pelien modeissa, kunnes pelimuodolle omistautuneita pelejä julkaistiin.
Lajityypille ominaisia piirteitä ovat:
Lajityypin pelejä ovat muun muassa "PlayerUnknown’s Battlegrounds", "Fortnite" ja "Apex Legends". Myös tunnetut ensimmäisen persoonan ammuntapelisarjat, kuten "Call of Duty" ja "Battlefield" ovat ottaneet battle royale -pelimuodon tarjontaansa.
Lajityyppi on saanut nimensä japanilaisesta elokuvasta "Battle Royale" (2000) ja tämän pohjana olleesta samannimisestä kirjasta (1999). Muita vaikutteita ovat olleet "Btooom!" -manga- ja animesarja sekä tähän perustuva peli "BTOOOM Online".
Chilikastike

Chilikastike on yleisnimitys kastikkeille, joiden pääasiallinen mauste on chili. On olemassa monia erilaisia chilikastikkeita, ja ne voivat olla vahvoja, mietoja, makeita ja happamia. Chilikastikkeiden ainesosia voivat olla chili-paprikat, etikka, ruokaöljy, alkoholi, hedelmät ja vihannekset. Joihinkin erittäin vahvoihin kastikkeihin lisätään kapsaisiiniuutetta ja sinappia.
Yksi ensimmäisistä kaupallisesti saatavilla olevista pullotetuista chilikastikkeista Amerikassa ilmestyi markkinoille vuonna 1807 Massachusettsissa. Muutamat 1800-luvun alkupuolen tuotemerkit ovat selviytyneet nykypäivään asti. Tabasco-kastike on varhaisin tunnistettavissa oleva brändi Yhdysvalloissa chilikastikeollisuudessa. Vuonna 2010 se oli kolmanneksitoista myydyin mauste Yhdysvalloissa.
Chilin poltteen lievittäminen.
Chilin tulisuus johtuu kapsaisiinista. Kapsaisiini tarttuu reseptoreihin kielen pinnassa, jolloin aivoihin välittyy samankaltainen viesti kuin, jos kieleen olisi osunut jotain kuumaa. Siksi jotkut alkavat hikoilemaan syödessään chiliä. Nopein tapa lievittää polttavaa tunnetta on maitotuotteet. Maidon proteiinit syrjäyttävät kapsisiinin kielen reseptoreissa. Myös hiilihydraatit tukkivat reseptoreita. Myös riisi ja leipä auttavat lievittämään tulisuutta. Nämä elintarvikkeet kuuluvat tyypillisesti chilin käyttöön erikoistuneisiin kulttuureihin. Meksikolaiset perinnejälkiruuat flan-tortut, sekä hunajaiset sopapilla-leivokset on tehty leivästä, sokerista ja maidosta.
Alkoholi ja vesi eivät lievitä poltetta, vaan levittävät sitä entisestään suussa.
Sanna Kanerva

Sanna Kanerva (s. 24. kesäkuuta 1974 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi naisten SM-sarjassa 12 kautta ja kuului myös Suomen maajoukkueeseen. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Kanerva edusti naisten SM-sarjassa Porin Ässiä kaudet 1989–1995, Kerava Shakersia 1995–1998 ja Espoo Bluesia 1998–2001. Hän pelasi SM-sarjassa 228 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä ovat 140 + 103 = 243, sekä 36 pudotuspeliä tehopistein 19 + 12 = 31. Hän voitti neljä Suomen-mestaruutta vuosina 1996 ja 1999–2001 sekä saavutti yhden SM-hopean. Mestaruuskaudella 1995–1996 hän oli joukkueensa pistepörssin ykkönen.
Suomen maajoukkueessa Kanerva pelasi 37 maaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia sekä sai viisi syöttöpistettä. Hän pelasi vuoden 1995 EM-kilpailuissa, joissa Suomi voitti kultaa, ja vuoden 1999 MM-kilpailuissa, joissa Suomi saavutti pronssia.
Apkallu

Apkallu tai Abgal olivat seitsemän sumerilaista henkeä, jotka olivat syntyneet alkuolento Apsusta. He olivat Enkin palvelijoita. Sana "apkallu" merkitsee tietäjää, mestaria tai viisasta miestä. Sillä viitataan yleensä Apsun seitsemään myyttiseen tietäjään ja neuvonantajaan, joille oli suotu ylimaallinen viisaus. Sanaa on kuitenkin käytetty usein myös monien jumalten, esim. Ean ja Mardukin, lisänimenä sekä Adapan lisänimenä. 
Apkallu saattoivat olla muistuma legendaarisista tulvaa edeltäneistä kuninkaista. Jotkut heistä kuviteltiin kalaihmisiksi.
Sasha Huber

Sasha Huber (s. 1975 Zürich) on sveitsiläis-haitilainen nykytaiteilija, joka asuu ja työskentelee Helsingissä. Hänen työnsä käsittelee kolonialistisia ja postkolonialistisia suhteita afrikkalaisen ja karibialaisen diasporan kontekstissa. Hän käyttää valokuvausta, liikkuvaa kuvaa, performanssin keinoja, maisemaa, tutkimusta ja yhteistyötä henkilökohtaisten ja kollektiivisten kolonialistisen pseudotieteen, rodullisen luokittelun, transatlanttisen orjakaupan kautta tapahtuvan muuttoliikkeen, muistamisen ja ylikansallisen kapitalismin ilmaisujen tutkimiseen. 
Elämäkerta ja koulutus.
Huber syntyi vuonna 1975 Zürichissä Sveitsissä haitilaisen äidin ja sveitsiläisen isän lapsena. Hänen äidinpuoleinen isoisänsä muutti New Yorkiin vuonna 1965 paetakseen Haitin diktaattorin François Duvalierin hallintoa. 
Huber suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon graafisessa suunnittelussa Zürichin University of Artissa. Hän muutti Suomeen kumppaninsa Petri Saarikon kanssa. Vuonna 2006 hän suoritti visuaalisen kulttuurin maisteritutkinnon Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun yliopistosta Helsingissä. Tällä hetkellä hän on siellä taidetutkimuksen tohtoriopiskelijana. Hän asuu Helsingissä miehensä ja poikansa kanssa ja osallistuu kansainvälisesti taiteilijaresidensseihin ja näyttelyihin.
Näyttelyt ja yhteistyö.
Huber alkoi työskennellä yhdessä "Demounting Louis Agassiz" -kollektiivin kanssa. Se on vaatinut Agassizin huipun uudelleennimeämistä Sveitsin Alpeilla vuodesta 2007 lähtien. Louis Agassiz oli sveitsiläis-yhdysvaltalainen pseudotieteilijä ja professori, joka tuki tieteellistä rasismia ja edisti eurokeskeisiä rotuluokitteluja 1800-luvulla. "Demounting Louis Agassiz" -vetoomus on kerännyt kansainvälisesti yli 2500 allekirjoitusta, jotta huipun nimi voitaisiin muuttaa kunnioittamaan Rentyä, kongolaista alkuperää olevaa orjaa, joka valokuvattiin eteläcarolinalaisella plantaasilla Agassizin hankkeessa. Huber jatkoi Agassizin tutkimista brasilialaisen historioitsijan Maria Clara Machadon kanssa julkaisemalla "(T)races of Louis Agassiz: Photography, Body and Science, Yesterday and Today" (2010) osana 29. São Paulon biennaalin näyttelyä vuonna 2010. 
Huberin nykykulttuurin ja historiallisen sorron välisen toiston kritiikki nykytaiteen, kulttuurimaantieteen ja poliittisen aktivismin leikkauspisteessä on huomioitu mm. Venetsian biennaalissa (2015) ja São Paulon biennaalissa (2010). Lisäksi nykytaiteen museo Kiasma on hankkinut Huberin työn pysyviin kokoelmiinsa.
Huberille myönnettiin 2021 valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha.
Huberin ja Petri Saarikon suunnittelema kolmiosainen veistossarja "Perusta" paljastettiin elokuussa 2023 Helsingin Tapulikaupungissa.
Maria Ubach Font

Maria Ubach Font (s. 1973) on andorralainen poliitikko. Hän on toiminut Andorran ulkoministerinä 15. heinäkuuta 2017 lähtien. Aiemmin hän on toiminut muun muassa Andorran EU-suurlähettiläänä.
Jenni Laiti

Jenni Laiti (s. 1981 Inari) on saamelainen taiteilija ja saamelaisaktivisti, joka vaikuttaa "Suohpanterror"-taiteilijakollektiivissa. Hän on anonyyminä pysyttelevän ryhmän ainoa julkisuuteen tullut jäsen. Ruotsin Jokimukassa asuva Laiti on koulutukseltaan artesaani. Hän on ollut mukana muun muassa Jäämeren rataa ja Pohjois-Ruotsin kaivostoimintaa vastustavissa kansanliikkeissä sekä kansainvälisessä ilmastoliikkeessä.
Laiti on myös toimittanut uusintapainoksen Elisabeth Utsi Gaupin vuonna 1989 julkaistusta pohjoissaamenkielisestä lastenlaulukirjasta.
Rantaukonnauris

Rantaukonnauris ("Erysimum strictum", syn. "Erysimum hieraciifolium", "Erysimum virgatum") on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon ja ukonnauriiden ("Erysimum") sukuun kuuluva kasvilaji. Se eroaa selvästi yleisemmästä peltoukonnauriista ("Erysimum cheiranthoides") muun muassa kukkien määrän, kukkaperien pituuden sekä litujen asennon perusteella.
Kuvaus.
Rantaukonnauris on kaksivuotinen ruohovartinen kasvilaji, joka voi kasvaa noin metrinkorkuiseksi. Rantaukonnauris on kasvutavaltaan pysty, ja sen varret ovat yleensä haarattomia. Lehdet ovat suikeita ja jokseenkin hammaslaitaisia. Rantaukonnauriin kukinto on runsaskukkainen ja huiskilomainen. Kukkaperät ovat suunnilleen verholehtien pituisia. Terälehdet ovat keltaisia ja noin 8 mm pitkiä. Rantaukonnauris kukkii kesä–heinäkuussa. Hedelmäperät ovat lyhyitä. Lidut ovat muodoltaan pitkänsuikeita, nelikulmaisia ja sijaitsevat tiiviisti pystyssä varren ympärillä lähes kiinni varressa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Rantaukonnauris kasvaa erilaisilla kuivilla kasvupaikoilla, kuten mäenrinteillä, metsiköissä sekä myös joutomailla. Suomessa rantaukonnaurista tavataan lähinnä rannikkoalueilla sekä Suomenlahden että Pohjanlahden rannikoilla. Lisäksi rantaukonnaurista tavataan myös Lapissa sisämaassa Rovaniemen tienoilla.
Mary Anderson (keksijä)

Mary Anderson (1866–1953) oli yhdysvaltalainen keksijä ja karjatilallinen. Hänet tunnetaan tuulilasinpyyhinten alkuperäisenä keksijänä. Anderson sai patentin keksinnölleen (Yhdysvaltojen patentti nro. 743801A) vuonna 1903. Hän kuitenkin luopui patentistaan melko pian, kun se ei saavuttanut juurikaan menestystä.
Jerry Adler

Jerry Adler (4. helmikuuta 1929 Brooklyn New York – 23. elokuuta 2025) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja, teatteriohjaaja ja näyttämöpäällikkö. Toimittuaan yli 40 vuotta teatterissa hän aloitti näyttelijänuran ja tuli tunnetuksi roolistaan televisiosarjassa "Sopranos".
Elämä ja ura.
Adler syntyi ja varttui Brooklynissa New Yorkissa. Juutalaisessa perheessä puhuttiin jiddišiä. Adlerin isä Philip toimi näyttämöpäällikkönä Group Theatressa. Hänen isosetänsä oli teatterinäyttelijä Jacob Pavlovich Adler, jonka kautta hän on sukua Stella ja Luther Adlerille, jotka olivat myös näyttelijöitä. Adler oli naimisissa Joan Laxmanin kanssa heinäkuusta 1994 lähtien. Aiemmin hän oli ollut kaksi kertaa naimisissa: Dolores Parkerin ja Cathy Ricen kanssa. 
Isänsä vaikutuksesta Adler aloitti uran teatterin kulisseissa vuonna 1950. Hän toimi urallaan näyttämöpäällikkönä, tuottajana ja ohjaajana. Hän oli mukana muun muassa "My Fair Lady" -musikaalin alkuperäisessä tuotannossa (1956) näyttämöpäällikkönä. Vuonna 1976 hän ohjasi saman musikaalin, josta hän sai Drama Desk -palkinnon ehdokkuuden. Kymmenien teatterituotantojen lisäksi hän työskenteli myös televisiossa.
Ensimmäisen näyttelijänroolinsa Adler teki vasta vuonna 1991 televisiosarjassa "Brooklyn Bridge". Seuraavana vuonna hän esiintyi elokuvassa "Paljastava silmä". Hän alkoi saada useita näyttelijänrooleja ja esiintyi muun muassa televisiosarjassa "Villi Pohjola", jota David Chase oli käsikirjoittamassa. Myöhemmin Chase loi "Sopranos"-draamasarjan, johon hän pyysi Adleria esittämään Herman ”Hesh” Rabkinia, mafiapomo Tony Sopranon yhteistyökumppania. Adler esitti roolia vuosina 1999–2007, ja siitä hänet tunnetaan mahdollisesti parhaiten. "Sopranosin" jälkeen Adler näytteli muassa Howard Lymanin roolia lakidraamassa "Good Wife" ja sen oheissarjassa "The Good Fight". Lavalla hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2000, ja vuonna 2015 hän näytteli Larry Davidin näytelmässä "Fish in the Dark".
Viimeisen näyttelijäntyönsä Adler teki vuonna 2019 palatessaan aiemminkin esittämäänsä rooliinsa komediasarjassa "Hulluna sinuun". Vuonna 2024 hän julkaisi muistelmateoksen "Too Funny for Words: Backstage Tales from Broadway, Television and the Movies". Adler kuoli seuraavana vuonna ollessaan 96-vuotias.
Ihmisrasva

Ihmisrasvaa (, ) yritettiin käyttää lääkkeenä erilaisissa rohdoksissa ja linimenteissä eurooppalaisessa keskiajan lääketieteessä 1500-luvulta aina 1900-luvun alkuun saakka. Rasvalla ajateltiin olevan maagisia parantavia ominaisuuksia ja monet teloittajat myivät mestaamiensa rikollisten rasvaa ja kehonosia apteekkareille ja varhaisille lääkäreille.
Esimerkiksi saksalainen lääketieteen professori Tobias Andreae paloitteli vuonna 1675 teloitetun murhaajan ruumiin, josta saatiin 17 kiloa "kurjan syntisen" rasvaa. Vuonna 1739 julkaistussa Zedlerin ensyklopediassa oli valmistusohjeita, kuinka ihmisen rasvasta tehtiin lääkkeitä kotikäyttöön.
1800-luvun myöhäispuoliskolta alkaen ihmisrasvaa valmistettiin ja myytiin "Humanol" tuotemerkillä steriilinä, nesteytettynä ja neulalla pistettäväksi tarkoitettuna hoitoaineena Saksassa. Vuodesta 1909 sitä käytettiin arpikudoksen hoidossa, haavojen desinfiointiin ja niiden revisioimiseen. 1920-luvulla aineesta luovuttiin huonojen hoitotulosten ja sivuvaikutuksena joskus syntyvän rasvaembolian vuoksi.
Nykylääketiede käyttää ihmisrasvaa lähinnä plastiikkakirurgisissa toimenpiteissä, joissa yleensä potilaan omaa rasvakudosta siirretään niihin paikkoihin joihin halutaan täydennystä (esim. poskipäät).
Lou Gramm

Lou Gramm (oik. Louis Andrew Grammatico, s. 2. toukokuuta 1950) on yhdysvaltalainen rocklaulaja, joka on ollut Foreigner-yhtyeen alkuperäinen laulaja. Gramm on syntynyt Rochesterissa, New Yorkissa. Vuonna 1997 Grammillta diagnosointiin aivokasvain. 29. joulukuuta 2018 Gramm ilmoitti että hän on lopettanut soolouransa kiertueet.
Helena (Yhdistyneen kuningaskunnan prinsessa)

Prinsessa Helena ("Helena Augusta Victoria Saxe-Coburg and Gotha") ; (25. toukokuuta 1846 – 9. kesäkuuta 1923) oli Yhdistyneen kuningaskunnan prinsessa ja Englannin kuningasperheen jäsen, joka kuului Saksi-Coburg-Gotha sukuun.
Suku ja koulutus.
Helena oli kuningatar Viktorian ja prinssi Albertin tytär. Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista vanhimmasta veljestä tuli kuningas Edvard VII, vanhimmasta sisaresta Victoriasta tuli Saksan keisarinna, Alicesta tuli Hessenin suurherttuatar, Louise oli kuvanveistäjä ja Argyllin herttuatar ja suosikkiveli Alfred avioitui suuriruhtinatar Maria Aleksandrovna Romanovan kanssa. 
Hän oli lapsena vilkas, puhelias ja poikamainen. Vuonna 1866 Helena avioitui Schleswig Holsteinin prinssi Kristianin (1831–1917) kanssa, joka oli häntä 15 vuotta vanhempi. Isänsä kuoleman ja Alice-siskonsa naimisiinmenon jälkeen Helena toimi äitinsä epävirallisena sihteerinä. 
Helenan kouluttajina olivat hänen isänsä prinssi Albert ja tämän läheisen ystävän ja neuvonantajan Baron Stockmarin valitsemat yksityisopettajat. Hän vietti lapsuutensa vanhempiensa kanssa matkustaen eri kuninkaallisten asuntojen välillä Britanniassa. Kuninkaallisen hovin intiimi ilmapiiri päättyi 14. joulukuuta 1861, kun isä kuoli ja äiti aloitti suruajan. 1860-luvun alussa Helena aloitti flirttailun prinssi Albertin saksalaisen kirjastonhoitajan Carl Rulandin kanssa. Vaikka suhteen luonne on suurelta osin tuntematon, Helenan romanttiset kirjeet Rulandille säilyvät. Kun hänen äitinsä huomasi flirttailun vuonna 1863, hän erotti Rulandin, joka palasi kotimaahansa Saksaan. 
Avioliitto.
Helena avioitui 5. heinäkuuta 1866 Schleswig-Holsteinin köyhän prinssi Kristianin (1831–1917) kanssa, joka oli Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburgin herttua Christian August II:n ja kreivitär Louise Sophie af Danneskiold-Samsøen nuorempi poika. He olivat tavanneet vuonna 1865 kun Helena vieraili Coburgissa.
Pariskunta pysyi Britanniassa, ja asui Frogmore Housessa ja Cumberland Lodgessa Windsorin linnan puistossa, kutsuetäisyydellä kuningattaresta, joka halusi että tytär oli hänen läheisyydessään. Helenasta tuli yhdessä nuorimman sisarensa prinsessa Beatricen kanssa kuningattaren epävirallinen sihteeri, sisar "päivysti" Isle of Wightilla Osborne Housen lähistöllä. 
Kuningatar Viktorian kuoleman jälkeen 22. tammikuuta 1901 Helena näki suhteellisen vähän elossa olevia sisaruksiaan.
Toiminta.
Helena oli kuninkaallisen perheen aktiivisin jäsen, joka toteutti laajaa kuninkaallisen osallistumisen ja vaikuttamisen ohjelmaa. Hän oli myös aktiivinen hyväntekeväisyysjärjestöjen suojelija ja yksi Britannian Punaisen Ristin perustajajäsenistä. Hän oli Royal School of Needleworkin perustava johtaja ja Workhouse Infirmary Nursing Associationin ja British Royal Nurses' Associationin puheenjohtaja. Viimeksi mainitun puheenjohtajana hän tuki vahvasti sairaanhoitajien rekisteröintiä Florence Nightingalen neuvoja vastaan. Vuonna 1916 hänestä tuli ensimmäinen perheensä jäsen, joka juhli 50-vuotispäiväänsä. Hänen miehensä kuoli vuotta myöhemmin. Helena kuoli 77-vuotiaana vuonna 1923.
Lapset.
Helenalle ja Kristianille syntyi kuusi lasta:
Chieko Asakawa

 (s. 1958 Osaka, Japani) on sokea japanilainen tietotekniikan asiantuntija, joka tunnetaan estettömyyttä edistävästä työstään IBM:n tutkimuslaitoksessa Tokiossa. Hän kehitti IBM:n kotisivunlukijan, Netscapen selaimen liitännäisen, josta tuli yleisimmin käytetty verkon puhesynteesijärjestelmä. Hän on saavuttanut useita teollisuuden ja julkisten tahojen myöntämiä palkintoja. 
Koulutus ja ura.
Asakawa syntyi normaalilla näkökyvyllä, mutta satutti näköhermonsa lyödessään vasemman silmänsä uima-altaan reunaan 11-vuotiaana. Onnettomuuden jälkeen hänen näkönsä alkoi huonontua, ja 14-vuotiaana hän oli jo täysin sokea. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon kirjallisuudesta Otemon Gakuin yliopistossa Osakassa vuonna 1982 ja sen jälkeen hän aloitti kaksivuotisen sokeille tarkoitetun ohjelmointikurssin käyttäen Optaconia kääntääkseen kosketusaistimuksia. Hän liittyi IBM Research -tutkimuslaitokseen tilapäisesti vuonna 1984, ja vuotta myöhemmin hänestä tuli pysyvä tutkija. Vuonna 2004 hän suoritti tekniikan tohtorin tutkinnon Tokion yliopistossa. 
Asakawan tutkimushankkeisiin liittyy pistekirjoitusasiakirjoja käsittelevät tekstinkäsittelyohjelma ja digitaalinen kirjasto, Netscape-selaimen laajennus, joka muuntaa tekstin puheeksi ja tarjoaa kätevämmän verkon navigointimekanismin sokeille sekä kehitysjärjestelmä, joka mahdollistaa sokeuden kokemisen websuunnittelijoille. Hänen selainlaajennuksestaan tuli aluksi IBM:n tuote, "IBM Home Page Reader" (suom. IBM:n kotisivunlukija), ja viiden vuoden kuluessa siitä tuli yleisin käytössä oleva verkon puhesynteesijärjestelmä.
Viime aikoina Asakawa on tutkinut myös multimediasisällön esteettömyyttä, teknisiä ja sosiaalisia muutoksia jotka mahdollistaisivat ikääntyvien ihmisten työskentelyn useamman vuoden ajan ennen eläkkeelle jäämistä sekä teknologian kehittämistä, joka mahdollistaisi fyysisen maailman myös sokeille. 
Palkinnot ja kunnianosoitukset.
Asakawa lisättiin naisten teknologian ulkomaiselle kunnialistalle vuonna 2003. Vuonna 2009 hänestä tuli "IBM Fellow", joka on IBM:n suurin kunnianosoitus työntekijöilleen. Asakawasta tuli viides japanilainen palkinnon saavuttanut henkilö ja ensimmäinen palkinnon saavuttanut japanilainen nainen.
Vuonna 2011 Anita Borgin nais- ja teknologiainstituutti antoi Asakawalle Naisten Visio-palkinnon. Vuonna 2013 Japanin hallitus myönsi hänelle Japanin valtion violetin ansiomerkin (Purple Ribbon). Vuonna 2017 hänet valittiin Yhdysvaltain kansallisen teknillisen akatemian National Academy of Engineeringin kansainväliseksi jäseneksi.
Saimi Huhtala

Saimi Huhtala (s. 1938) on suomalainen uransa päättänyt kuulantyöntäjä. Huhtala edusti urallaan Länsi-Lavian Loisketta ja Porin Tarmoa.
Huhtala sai Kalevan kisoissa kuulantyönnöstä hopeaa vuonna 1961. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa. Huhtala sai kuulantyönnöstä kultaa vuonna 1962 ja hopeaa vuonna 1964.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Sisäradat.
Lähde
Matti Klemola

Matti Klemola (22. huhtikuuta 1886 Veteli – 2. joulukuuta 1954 Kiuruvesi) oli lehtimies, joka toimi useiden eri sanomalehtien päätoimittajana.
Matti Klemolan vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Heikki Klemola ja Marjaana Pollari ja puoliso 1922–1953 Impi Maria Kilpeläinen. Klemola tuli ylioppilaaksi 1906 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914. Hän oli "Kokkolan Uutisten" päätoimittaja 1915–1917, "Karjalaisen" 1918–1919, "Ylimaan" ja "Kajaanin Uutisten" 1919–1922 sekä "Lahden" 1923–1940. "Kaiun" toimitussihteerinä Klemola työskenteli 1922–1923, vapaana toimittajana 1940–1944 ja "Kajaanin" päätoimittajana vuodesta 1945.
Les Bréviaires

Les Bréviaires on kunta Ranskassa Yvelinesin departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 50 km Pariisista lounaaseen.
Les Bréviaires sijaitsee keskellä Rambouilletin metsää, joka on Île-de-Francen suurin metsä. Kunnan alueella on yli sata kilometriä päällystettyjä polkupyöräreittejä, joille moottoriajoneuvoilla on pääsy kielletty. Lisäksi metsässä on laajalti patikointireittejä. Kunnassa on myös osa Ludvig XIV:n rakennuttamia Étangs de Hollande -tekolampia, jotka rakennettiin ylläpitämään Versailles’n puutarhan vesihuoltoa. Nykyään lammet ovat suosittuja vesiurheilukeskuksia. Les Bréviairessa on kansallinen hevosjalostuskeskus "Haras national des Bréviaires".
Jovanka Trbojević

Jovanka Trbojević (27. maaliskuuta 1963 – 12. toukokuuta 2017) oli Jugoslaviassa syntynyt suomalainen säveltäjä. 
Trbojević syntyi Bosniassa ja kasvoi Belgradissa. Hän opiskeli Mokranjac-musiikkikoulussa ja jatkoi pianonsoiton opiskelua Prahan musiikkiakatemiassa ja sävellystä Sibelius-Akatemiassa. Hän opiskeli sävellystä Eero Hämeenniemen ja Paavo Heinisen kanssa Helsingissä. 
Hän teki kamarimusiikkia, orkesterimusiikkia ja oopperoita sekä musiikkia elokuviin ja televisioon. Hänen radiofoninen teoksensa "CreationGame (2009)" voitti Prix Italian vuonna 2009. Ooppera "Opera Absurdium (2011)" esitettiin ensimmäisen kerran vuoden 2014 Musiikin aika -festivaaleilla Viitasaarella. Hänen muita teoksiaan ovat esimerkiksi "In the View of the Wise (2001)" kolmelle laulajalle ja heidän käsilleen, "Orgone accumulator (2005)" ja "Vertigo (2010)" orkesterille sekä kamariooppera "Heart in a Plastic Bag (2002)". Soololevy "Longing for a brilliant light" ilmestyi 1998 kamariorkesteri Avanti!n soittamana. 
Trbojevicin teoksia on esitetty kaikissa Pohjoismaissa ja useissa Euroopan maissa sekä Etelä-Amerikassa, Japanissa ja Australiassa. Hän oli mukana useilla äänitteillä yhdessä muiden säveltäjien kanssa. Lisäksi hän sävelsi musiikkia lapsille ja opetti sävellystä. 
Hänen musiikkiaan kuullaan Kaisa Rastimon elokuvissa "Suolaista ja makeaa" "(1995)" ja "Säädyllinen murhenäytelmä (1998)." 
Trbojević kuoli Helsingissä 54-vuotiaana.
Leek (Staffordshire)

Leek on vajaan asukkaan maalaiskaupunki Staffordshiren kreivikunnassa läntisessä Keski-Englannissa, Staffordshire Moorlandsin hallintopiirissä. Se sijaitsee kukkulalla Churnetjoen varrella, Peak Districtin ylänköalueen lounaisreunalla. Kaupunki on kuuluisa historiallisesta silkkiteollisuudestaan ja kauniista maisemistaan, joiden ansiosta sitä kutsutaan myös "Nummien kuningattareksi".
Historia.
Leekin nimi tulee ilmeisesti muinaisenglannin sanasta "lece" tai muinaisnorjan sanasta "loekr", jotka molemmat tarkoittavat ’puroa’. Sen perustivat todennäköisesti saksit, ja sieltä on löytynyt jäännöksiä myös viikinkiasutuksesta. Mercian kuningaskunnan aikana Leek kuului jaarli Ælfgarille (k. n. 1062) ja sitä ympäröivät kylät jaarlin käskyläisille. Domesday Bookin (1086) perusteella tiedetään, että se päätyi kruunun alaisuuteen Vilhelm Valloittajan hallitessa Englantia.
Myöhemmin Leek siirtyi Englannin kruunupäältä Chesterin jaarleille, ja Juhana Maaton myönsi sille markkinaoikeudet (1207) ja kaupunkioikeudet (1214). Jaarli Ranulf de Blondeville luovutti kaupungin hallinnan sisterssiläismunkeille, jotka olivat perustaneet vuonna 1220 lähistölle Dieulacresin luostarin. Kaupunkiin avattiin karjatori, sillä kotieläimet olivat seudun tärkeintä kauppatavaraa ja myös munkit pitivät lampaita.
Teollisen vallankumouksen myötä Leekiin syntyi tekstiiliteollisuutta. Kaupungin silkintuotanto sai alkunsa kotiteollisuutena 1600-luvun lopussa ja koneistui 1700- ja 1800-luvuilla. Teollistumisen vastavoimana syntyi uskonnollista liikehdintää, ja Leek tuli tunnetuksi erityisesti kveekarien ja presbyteeriläisien keskuspaikkana.
Kuuluisa kanavainsinööri James Brindley eli Leekissä ja rakensi sinne 1752 vesimyllyn, joka oli toiminnassa aina 1950-luvulle asti. Myllyn yhteydessä toimii nykyään Brindleyn elämästä kertova museo. Vuonna 1797 kaupunkiin avattiin yhteys Caldonin kanavasta ja vuonna 1849 sinne saapui rautatie. Junat toivat kaupunkiin matkailijoita ja seutua ylistettiin rautatieyhtiöiden mainoksissa ’Pikku-Sveitsiksi’. Ratayhteys lakkautettiin myöhemmin, mutta Leekin maisemat houkuttelevat sinne yhä matkailijoita – erityisesti vuonna 1951 avattuun Peak Districtin kansallispuistoon kaupungista koilliseen.
Eila Koskikallio

Eila Marjatta Koskikallio (28. maaliskuuta 1923 Nastola – 3. heinäkuuta 2002 Kuusamo) oli suomalainen kuulantyöntäjä ja kiekonheittäjä. Koskikallio edusti urallaan Kärkölän Kisa-Veikkoja, Heinolan Iskua, Salon Viestiä ja Kuusamon Erä-Veikkoja. Koskikallio muutti Kuusamoon Heinolasta 1949. Koskikallio kuului Kuusamon Erä-Veikkojen naisvoimistelijoiden valioryhmään vielä 1950-luvun lopulla. 
Koskikallio sai kuulantyönnöstä SM-hopeaa vuonna 1946 ja SM-pronssia vuonna 1945. Kiekonheitossa hän oli parhaimmillaan neljäs vuonna 1946.
Yhdysvaltain toinen kongressi

Yhdysvaltain toinen kongressi, joka koostui Yhdysvaltain senaatista ja Yhdysvaltain edustajainhuoneesta, kokoontui George Washingtonin presidenttikauden kolmantena ja neljäntenä vuotena 4. maaliskuuta 1791 – 4. maaliskuuta 1793 välisenä aikana Philadelphian Congress Hallissa. Kongressin aikana Vermontin ja Kentuckyn osavaltiot liittyivät unioniin.
Yhteenveto puolueista.
Tässä kongressissa ei ollut puolueita, vaan sen jäsenet on jaoteltu epävirallisesti eri ryhmiin perustuen heidän äänestyshistoriaansa.
Jäsenet.
Edustajainhuone.
Connecticut.
Kaikki osavaltion edustajat valittiin yleiseltä listalta.
New Hampshire.
Kaikki osavaltion edustajat valittiin yleiseltä listalta.
New Jersey.
Kaikki osavaltion edustajat valittiin yleiseltä listalta.
Elisabet Itävaltalainen (1554–1592)

Elisabet Itävaltalainen (5. heinäkuuta 1554 Wien – 22. tammikuuta 1592 Wien) oli Habsburgien sukuun kuulunut prinsessa, josta tuli Ranskan kuningas Kaarle IX:n puolisona Ranskan kuningatar vuosiksi 1570–1574. 
Suku.
Elisabet oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Maksimilian II:n tytär. Kaksi hänen veljistään oli myöhemmin keisareina ja sisar Espanjan kuningatar.
Avioliitto ja lapset.
Elisabet naitettiin Ranskan kuninkaalle 16-vuotiaana lokakuussa 1570. Hän asui Ranskan hovissa uskonsotien aikana ja jäi anoppinsa Katariina de’ Medicin varjoon. Kaarlen kanssa heillä oli yksi tytär Marie Isabelle (1572-1578).
Elämä Wienissä.
Aviomiehen kuoltua Elisabet palasi Keski-Eurooppaan vuonna 1575, jättäen tyttärensä Ranskaan. Hän vei mukanaan joukon pyhäinjäännöksiä ja perusti Wieniin nunnaluostarin. Wienissä ollessaan Elisabet kokosi kirjaston, jonka hän testamenttasi veljelleen Rudolf II:lle.
Yhdysvaltain 108. kongressi

Yhdysvaltain 108. kongressi, joka koostui Yhdysvaltain senaatista ja Yhdysvaltain edustajainhuoneesta, kokoontui George W. Bushin presidenttikauden kolmantena ja neljäntenä vuotena 3. tammikuuta 2003 – 3. tammikuuta 2005 välisenä aikana United States Capitol -rakennuksessa, Washington DC:ssä. Kongressin molemmat huoneet olivat republikaanien hallussa.
Mustasotilaskärpänen

Mustasotilaskärpänen ("Hermetia illucens") on asekärpästen (Stratiomyidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Aikuinen kärpänen elää viikon verran.
Esiintyminen.
Lajia esiintyy Etelä- ja Pohjois-Amerikassa.
Elintavat.
Mustasotilaskärpäsen toukat ovat saprotrofeja, eli ne hävittävät bio-orgaanista ainesta tehokkaasti. Laji ei levitä tauteja.
Käyttö.
Mustasotilaskärpäsen toukat ahmivat lähes mitä tahansa. Ne voivat syödä jopa homemyrkkyjä, ongelmajätteitä sekä lääkeaineita. Toukat eivät edes kerää itseensä raskasmetalleja, sillä niiden elimistö puhdistaa niitä tehokkaasti. Tätä voidaan kenties hyödyntää jätteiden hävittämisessä. Lajin toukkia ja koteloita käytetään hyönteistaloudessa myös osana eläin- tai kalanrehuja. Mustasotilaskärpäsen toukat ovat hyvin rasva- sekä proteiinipitoisia. Niistä voidaan erottaa rasvaa biopolttoaineen valmistukseen.
Joanna Truffaut

Joanna Truffaut on ranskalainen digitalisaation konsultti ja yrittäjä. Truffautilla on ollut merkittävä rooli tietoisuuden luomisessa ja ilmaisten Wi-Fi-verkkojen kehittämisessä kaupunkialueilla Yhdysvalloissa ja Ranskassa, ja internet startup-yritysten käynnistämisessä Lähi-idässä. Hän on erikoistunut neuvomaan julkisia laitoksia, kaupunkeja ja mediayrityksiä digitaalisuuden ja teknologian mahdollisuuksista ja uhkista niiden yleisessä liiketoimintastrategoissa. Truffaut on Institut Mines-Télécomin ja Virginia Techin alumni.
Ura.
Yhdessä Anthony M. Townsendin kanssa, Truffautista tuli vuonna 2001 New Yorkin langattoman johtoryhmän jäsen, joka on voittoa tavoittelematon järjestö ja joka tukee ja mahdollistaa vapaan, julkisen langattoman Internet-yhteyden kasvun New Yorkissa ja sen lähialueilla. 
Myöhemmin vuonna 2003 Truffaut perusti Pariisin avoimen verkon, jonka tavoitteena oli mahdollistaa ilmaisten Wi-Fi-verkkojen kasvu Pariisin kaupungissa. Hänestä tuli tunnustettu hahmo Ranskassa kaupunkien ilmaisten Wi-Fi-verkkojen herättämisen ja ensimmäisen kirjansa jälkeen. Tämän ajanjakson aikana hän työskenteli tieto- ja viestintäteknologian alan innovaatioiden siirto -kentässä Ranskan teollisuus- ja talousministeriön sivuliikkeeseen ja sen jälkeen startup-yritys Cityneossa, jonka Pure Agency myöhemmin osti. 
Kun hän siirtyi Lähi-itään, Truffaut perusti Ibtikaratin, ensimmäisen Lähi-idän startup-yrityksen vuonna 2012, mikä mahdollisti sen että yrittäjät pystyivät myymään sovelluksiaan verkkoportaalin kautta. 
Vuonna 2013 hän perusti Ejaba.comin verkkoliiketoiminnan kysymys- ja vastausalustan Lähi-idässä, joka antoi yrittäjille mahdollisuuden kysyä liiketoimintaan liittyviä kysymyksiä asiantuntijaverkostolta maksua vastaan. 
Truffaut on Ernst &amp; Youngin julkisten instituutioiden ja mediayritysten digitaalinen muutosjohtaja ja on edelleen aktiivinen startup-yritysten kanssa mentorointi- ja hackathon-arviointitoimintojensa kautta.
Olga Tass

Olga Tass-Lemhényi (o.s. Tass, 29. maaliskuuta 1929 Pécs – 10. heinäkuuta 2020 Budapest) oli unkarilainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Tass voitti urallaan yhteensä kuusi olympiamitalia. Melbournessa 1956 hän voitti yhteisvoimistelussa kultaa, joukkuekilpailussa hopeaa ja hypyssä pronssia. Aikaisemmin Helsingissä 1952 hän saavutti yhteisvoimistelun hopeaa ja joukkuekilpailun pronssia ja Lontoossa 1948 joukkuekilpailun hopeaa. Hän kilpaili myös Rooman kesäolympialaisissa 1960. Myös Rooman MM-kilpailuissa 1954 Tass ylsi Unkarin joukkueessa joukkuekilpailun hopealle.
Tass avioitui vesipallon olympiavoittaja Dezső Lemhényin kanssa. Tass-Lemhényi kuoli 91-vuotiaana 10. heinäkuuta 2020.
Diane di Prima

Diane di Prima (6. elokuuta 1934 New York – 25. lokakuuta 2020) oli yhdysvaltalainen runoilija ja kirjailija.
New Yorkin Brooklynissä syntynyt di Prima oli yksi 1950–1960-lukujen beat-sukupolven merkittävimpiä runoilijoita. Hän oli mukana beat-liikkeen toiminnassa New Yorkissa, kunnes muutti 1960-luvun lopussa San Franciscoon. Di Priman ensimmäinen runokokoelma "This Kind of Bird Flies Backward" ilmestyi 1958, jonka jälkeen hän julkaisi yli 40 teosta. Di Priman ja Gary Snyderin 1961 julkaisema pamfletti "Buddhist Anarchism" on yksi aikakauden merkittävimpiä anarkistisia teoksia. Hän esiintyi myös The Band -yhtyeen konserttielokuvassa "The Last Waltz", jossa hän lukee kaksi runoaan.
Di Priman teoksista on suomennettu vuonna 1971 ilmestynyt runokokoelma "Revolutionary Letters", jonka J. K. Ihalainen käänsi vuonna 2002.
Andrea Bodó

Andrea Mária Bodó (4. elokuuta 1934 Budapest – 21. syyskuuta 2022 Novato) oli unkarilainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Bodó voitti urallaan yhteensä neljä olympiamitalia: Melbournessa 1956 hän voitti yhteisvoimistelussa kultaa ja joukkuekilpailussa hopeaa, ja Helsingissä 1952 hän saavutti yhteisvoimistelun hopeaa sekä joukkuekilpailun pronssia. Hän loikkasi Yhdysvaltoihin vuonna 1956 ja myöhemmin muun muassa toimi neljissä olympialaisissa voimistelutuomarina.
Olga Baryševa

Olga Fjodorovna Korosteljova (o.s. Baryševa, , s. 24. elokuuta 1954 Sverdlovsk, Venäjän SFNT) on venäläinen, pelaajana Neuvostoliittoa edustanut, koripalloilija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Baryševa voitti Neuvostoliiton naisten maajoukkueessa olympiakultaa Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980, maailmanmestaruuden Kolumbiassa 1975 ja Brasiliassa 1983 sekä Euroopan mestaruuden Italiassa 1974, Ranskassa 1976, Puolassa 1978, Jugoslaviassa 1980 ja Italiassa 1981.
Bellegarde (Loiret)

Bellegarde on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 110 kilometriä Pariisista etelään.
Kunnan nähtävyyksiä on 1300-luvulla rakennettu ja 1700-luvulla remontoitu linna "Château de Bellegarde". Bellegarden kunta on tunnettu ruusunviljelystä jo 1800-luvulta lähtien.
Nelli Ferjabnikova

Nelli Vasiljevna Ferjabnikova (, s. 14. toukokuuta 1949 Vorkuta, Komin ASNT) on venäläinen, pelaajana Neuvostoliittoa edustanut, koripalloilija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Ferjabnikova voitti Neuvostoliiton naisten maajoukkueessa olympiakultaa Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980, maailmanmestaruuden Brasiliassa 1971 ja Kolumbiassa 1975 sekä Euroopan mestaruuden Alankomaissa 1970, Bulgariassa 1972, Italiassa 1974, Ranskassa 1976 ja Puolassa 1978.
Maija Isosaari

Maija Isosaari, eli Maria Raakel Isosaari (o.s. "Kuivila", 25. heinäkuuta 1920 Lapua – 30. maaliskuuta 2005 Ylihärmä) oli suomalainen Maaseudun Kone Oy:n toinen perustaja, pitkäaikainen johtaja ja kauppaneuvos. Ylihärmäläisen Maaseudun Kone -perheyhtymän nykyinen nimi on MSK Group.
Kuivilan koulutustaustana oli kansakoulu. Hän meni vuonna 1948 naimisiin aloittelevan maatalouskonevalmistajan Ville (Vilho) Isosaaren kanssa. Tämä osti loppuvuodesta 1949 seudulla lopettaneen osuusmeijerin tilat. Yhdessä he perustivat 1950 Maaseudun Kone -osakeyhtiön. Yrityksen tuotevalikoima kasvoi vähitellen ja laadukkaista tuotteistaan tunnettu yritys palkkasi lisää väkeä töihin. Yrityksen toimitusjohtajana toimi alkuvuosina Ville Isosaari, ja miehensä yllättävän kuoleman jälkeen Maija Isosaari (1964–1973). Sen jälkeenkin Maija Isosaari jatkoi Maaseudun koneen tai perheyhtiön toimintoja jaettaessa muodostetun Junkkarin hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1985 asti.
Maija Isosaaren jälkeläiset ovat jatkaneet Maaseudun Kone -konsernin tehtävissä ja omistajina. Vuonna 1985 Maija Isosaari siirtyi eläkkeelle, ja konsernin osakekanta jaettiin kolmelle lapselle. Sittemmin vastuu perheyrityksessä on siirtynyt jo seuraavalle sukupolvelle.
Kauppaneuvoksen arvon Maija Isosaari sai 21. heinäkuuta 1977. Suomen Leijonan ritarikunnan 1. luokan ritarin arvo hänelle myönnettiin 1986.
Teollisuusneuvos Jaakko Isosaari (1950–2015) oli Maija ja Ville Isosaaren poika.
Tulva (Vilma Alinan albumi)

Tulva on suomalaisen laulaja-lauluntekijän Vilma Alinan 1. maaliskuuta 2019 julkaistu toinen albumi. Albumin on tuottanut Ilkka Wirtanen.
Vilma Alina on kertonut albumin olevan jaettu ikään kuin A- ja B-puoleen. Albumin alkupuolen kappaleet ovat tunnelmaltaan kepeämpiä, kun taas albumin loput kappaleet, nimiraita ”Tulvasta” eteenpäin, ovat tunnelmaltaan vakavampia.
Olga Suharnova

Olga Leonidovna Suharnova (, s. 14. helmikuuta 1955 Perehodinskoje, Venäjän SFNT) on venäläinen, pelaajana Neuvostoliittoa edustanut, koripalloilija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari. Hänelle on myönnetty myös Ranskan kansalaisuus.
Suharnova voitti Neuvostoliiton naisten maajoukkueessa olympiakultaa Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980, maailmanmestaruuden Kolumbiassa 1975 ja Brasiliassa 1983 sekä kaikki yhdeksän Euroopan mestaruutta vuosien 1972–1987 välillä. Hän voitti myös yhden Neuvostoliiton mestaruuden ja viisi Ranskan mestaruutta.
Zalmoxes

Zalmoxes on sukupuuttoon kuollut ornitopodeihin kuuluva kasvinsyöjädinosaurusten suku, joka eli noin 70–69 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukauden Maastricht-vaiheella.
Ulkonäkö ja koko.
"Zalmoxes" oli ulkonäöltään tyypillinen Rhabdodontidae-heimon edustaja. Sen ruumis oli pyöreähkö, ja sen pää oli suurikokoinen. Leuat olivat kapeat. "Zalmoxes" jaetaan kahteen lajiin. Näistä "Z.‭ ‬robustus" oli pienempi, arviolta noin 2,5 metriä pitkä ja 45 kilon painoinen. "Z.‭ ‬shqiperorum" oli 4–4,5 metriä pitkä ja saattoi olla edellisen lajin täysikasvuinen muoto.
Löytöhistoria.
Tutkimusretkeilijä Franz Baron Nopcsa löysi ensimmäiset "Zalmoxesin" jäänteet Romaniasta Hațegin syvänteestä, vähän ennen vuotta 1902. Liitukauden aikaan Hategi oli saari, ja "Zalmoxes" jakoi eli samassa ympäristössä kuin muun muassa "Telmatosaurus". "Zalmoxesin" fossiilit ovat säilyneet erityisen hyvin, joten eläin on pystytty rekonstruoimaan hyvin.
Maura Viceconte

Maura Viceconte (3. lokakuuta 1967 – 10. helmikuuta 2019) oli italialainen kestävyysjuoksija. Hän edusti maataan kaksissa kesäolympialaisissa naisten maratonilla. Atlantassa 1996 hän keskeytti kisan ja 2000 Sydneyssa hänen sijoituksensa oli 12.
Viceconten paras saavutus oli Budapestin EM-kisoissa 1998 juostu maratonin pronssimitali. Urallaan hän voitti kuusi katumaratonia. Hänen Wienissä vuonna 2000 juoksemansa aika 2.23.47 oli Italian ennätys vuoteen 2012 asti, ennen kuin Valeria Straneo juoksi nopeammin Rotterdamin maratonilla huhtikuussa 2012.
Maura Viceonte teki itsemurhan 51-vuotiaana helmikuussa 2019.
Amerikanvenäläiset

Amerikanvenäläiset ovat yhdysvaltalaisia, joiden juuret ovat Venäjällä. Venäläisten ensimmäinen suuri muuttoaalto Yhdysvaltoihin alkoi 1800-luvun jälkipuoliskolla ja kesti ensimmäiseen maailmansotaan asti. 
Termi "amerikanvenäläinen" on ollut historiallisesti harhaanjohtava, sillä sitä on käytetty tilastoissa etnisten venäläisten lisäksi esimerkiksi etnisesti puolalaisista, ukrainalaisista ja juutalaisista, jotka ovat muuttaneet entisten Venäjän keisarikunnan tai Neuvostoliiton vallassa olleilta alueilta. Vuonna 2011 amerikanvenäläisten määrän tilastoitiin olevan 3,13 miljoonaa, josta vain vähemmistö oli varsinaiselta etniseltä taustaltaan venäläisiä.
Melide

Melide on kunta Etelä-Sveitsissä Ticinon kantonissa. Siellä on vajaat 2 000 asukasta. 
Sijainti.
Melide sijaitsee Luganojärven länsirannalla Italian rajan tuntumassa Luganon kaupungista viitisen kilometriä etelään. Meliden pengersillan länsipää on Melidessä.
Nähtävyyksiä.
Swissminiatur on pienoismallipuisto, jossa esitellään Sveitsiä ja maan nähtävyyksiä.
Isabella Augusta Gregory

Isabella Augusta Gregory (o.s. Isabella Augusta Persse, 15. maaliskuuta 1852 – 22. maaliskuuta 1932) oli irlantilainen kirjailija. Hän vaikutti merkittävästi irlantilaisen kirjallisuuden kukoistukseen 1800-luvun lopulla kääntämällä irlantilaisia legendoja ja kirjoittamalla maalaiskomedioita kansanperinteen pohjalta. Hän kuului Irlannin kansallisteatterin Abbey Theatren perustajiin ja toimi sen johtajana. Hän kirjoitti vanhojen tarinoiden pohjalta oman tulkintansa "Cuchulain of Muirthemne", jonka päähenkilöksi hän asetti Irlannin myyttisistä sankareista suurimman Cuchulainnin.
Augusta Gregory oli naimisissa maanomistaja William Henry Gregoryn kanssa, joka oli entinen kansanedustaja ja Ceylonin kuvernööri. Augusta Gregory aloitti kirjallisen uransa vasta jäätyään leskeksi vuonna 1892. Vuonna 1896 hän ystävystyi William Butler Yeatsin kanssa ja tuki tätä loppuelämänsä ajan. Yeats ja John Millington Synge kirjoittivat Abbey Theratrelle synkkiä näytelmiä, joiden vastapainoksi Gregoryltä tuli kevyempää tuotantoa.
Bissone

Bissone on kunta Etelä-Sveitsissä Ticinon kantonissa. Siellä on vajaat 1 000 asukasta. 
Sijainti.
Bissone sijaitsee Luganojärven itärannalla Italian rajan tuntumassa Luganon kaupungista viitisen kilometriä kaakkoon. Meliden pengersillan itäpää on Bissonessa.
Liikenne.
Meliden pengersillan liikenneväylät, moottoritie A2 ja Gotthardin rautatie, kulkevat kylän halki.