tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karpasia

Karpasia (, myös "Karpaseia", , "Karpasos", , ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kyproksen saarella. Se sijaitsi noin kolme kilometriä pohjoiseen nykyisestä Rizokárpason kylästä. 
Maantiede.
Karpasia sijaitsi Kyproksen koillisosassa olevalla pitkällä niemimaalla, joka nykyisin tunnetaan myös nimellä Karpasía. Kaupungilla oli pieni luonnonsatamalahti. Karpasian vastapäätä Vähän-Aasian Kilikian rannikolla sijaitsi Sarpedonin niemi. Karpasian kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen suurikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu yli 500 neliökilometriä. 
Historia.
Kreikkalaisessa mytologiassa Karpasian perustajana pidettiin Pygmalionia. Arkeologisten löytöjen perusteella kaupunki on ollut olemassa viimeistään 700-luvulla eaa. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä "Karpaseōtēs" () ja "Karpaseus" (). 
Karpasian historiasta tiedetään vain vähän. Ensimmäinen historiallinen maininta siitä on sotien yhteydessä vuodelta 399 eaa. Demetrios Poliorketes rantautui joukkoineen Kyprokselle Karpasiassa vuonna 306 eaa. Hän valtasi kaupungin läheisen Uranian ohella, jätti laivastonsa sinne suojaan ja eteni maitse kohti Salamista.
Karpasia kukoisti vielä hellenistisellä ja roomalaisella kaudella sekä varhaiskristillisellä ajalla, jolloin se toimi piispanistuimena. Se hylättiin varhaisella bysanttilaisella kaudella arabien hyökkäyksen vuonna 647 jaa. seurauksena.
Kaupungin alueella on suoritettu vähäisiä kaivauksia 1930-luvulla.
Rakennukset ja löydökset.
Karpasian raunioalue käsittää noin 3 neliökilometrin kokoisen alueen rannikolla. Kaupunki on ollut ympäröity muurein. Niiden reitti voidaan jäljittää kauttaaltaan, ja niistä on säilynyt joitakin jäänteitä samoin kuin sataman aallonmurtajista, jotka sijaitsivat muurin merenpuoleisissa päissä. Muurien jäljellä olevat osat ovat kuitenkin ilmeisesti bysanttilaiselta ajalta, jolloin muurit olivat antiikin aikaa pienemmät. Aallonmurtajista itäisen jäljellä oleva pituus on noin 100 metriä ja läntisen noin 120 metriä.
Kaupungin pyhäköistä ja kulteista ei ole tietoa. Jonkun temppeliksi oletetun rakennuksen marmorisia pylväänosia on löydetty. Piirtokirjoitusten perusteella kaupungissa oli gymnasion. Kaupungin hautausmaat on löydetty sen länsipuolelta. Löytöihin kuuluu muun muassa kallioon kaiverrettuja hautoja. Kaupunkiin vettä johtaneesta akveduktista on säilynyt osia.
Bysanttilaisen kauden jäänteisiin kuuluvat Pyhän Filonin ("Ágios Fílon") kirkon rauniot, jotka ovat alueen huomattavimmat jäänteet. Kirkko on rakennettu 1300-luvulla, ja sen paikalla on ollut vanhempi varhaiskristillinen kirkko 400/500-luvulla jaa.
Karpasiasta tehdyt esinelöydöt ovat Kyproksen museossa Nikosiassa sekä useissa eri museoissa Isossa-Britanniassa, kuten Ashmolean Museumissa.
Keryneia (Kypros)

Keryneia (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kyproksen saarella. Se sijaitsi nykyisen Kyrenian eli kreikkalaisittain Kerýneian kaupungin paikalla. 
Maantiede.
Keryneia sijaitsi Kyproksen pohjoisrannikolla itään Lapethoksesta. Keryneian kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen suurikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu yli 500 neliökilometriä. 
Historia.
Keryneia oli yksi Kyproksen vanhoista kuningaskunnista. Kreikkalaisessa perinteessä sen perustajana pidettiin Akhaiasta tullutta Kefiosta. Kaupungin paikan läheltä on löydetty merkkejä asutuksesta mykeneläisellä kaudella, mutta kaupungin varsinaiselta paikalta varhaisimmat löydöt ovat vasta hieman myöhemmältä geometriselta kaudelta.
Keryneian historiasta tiedetään suhteellisen vähän. Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Kaupungin nimi esiintyy lukuisissa eri muodoissa, yllä mainittujen lisäksi myös muodoissa "Keryneia", "Kerynia", "Kerōnia", "Keraunia", "Korōneia", "Korōnē", "Kyrēnia", "Kyrēneia" ja "Kinyreia" (), ja latinaksi myös "Cerinea" ja "Corineum". Kaupungin kansalaisista käytettiin muun muassa etnonyymejä "Kerynitēs" () ja "Keronitēs" (). 
Keryneian viimeinen kuningas oli oletettavasti Themison. Ptolemaios vangitsi tämän vuonna 312 eaa., koska tämän epäiltiin olleen Antigonoksen puolella. Varhaiskristillisellä kaudella Keryneia oli piispanistuin. Kaupunki säilyi olemassa varhaiselle bysanttilaiselle kaudelle saakka. Se tuhoutui arabien hyökkäyksessä vuonna 647 jaa. Nykyinen Kyrenian kaupunki säilyttää kreikkalaisessa nimessään "Kerýneia" antiikin aikaisen kaupungin nimen; sen länteen vakiintunut nimimuoto "Kyrenia" ("Cyrenia") on peräisin keskiajalta.
Rakennukset ja löydökset.
Antiikin Keryneian jäänteitä on löydetty eri puolilta nykyistä kaupunkia. Arkaaisen ja klassisen kauden jäänteitä ei kuitenkaan ole löydetty. Kaupunki sijaitsi merenrannalla. Sen satamana toimi lahti nykyisen Kerýneian linnan vieressä. Siinä on jäljellä joitakin aallonmurtajien jäänteitä.
Keryneiassa on ollut ainakin Afroditelle ja Apollonille omistetut pyhäköt sekä gymnasion. Yhden pyhäkön jäänteet, jonka jumaluutta ei tunneta, on löydetty. Kaupungin alueen ulkopuolelta on löydetty hautoja, jotka ovat merkittävimmät antiikin aikaiset löydöt kaupungista. Esinelöydöt ovat paikallisessa museossa sekä Kyproksen museossa Nikosiassa.
Khytroi

Khytroi (, myös "Khytros/Khythroi/Khythereia", , ) oli antiikin aikainen kaupunki Kyproksen saarella. Se sijaitsi nykyisen Kythréan kylän lähellä sen itäpuolella. 
Maantiede.
Khytroi sijaitsi Kyproksen pohjoisosissa noin yhdeksän kilometrin päässä saaren pohjoisrannikosta. Sen kautta kulki Keryneiasta Salamiihin johtanut tie. Etäisyys kumpaankin kaupunkiin oli noin 37–38 kilometriä. Khytroin lähellä sijaitsi saaren tärkein vesilähde, joka tunnetaan nykyisin nimellä Kefalóvrysi. Siitä johdettiin vettä akveduktilla muun muassa Salamiihin.
Historia.
Khytroi oli yksi Kyproksen vanhoista kuningaskunnista. Sen oletetaan olleen Ateenan siirtokunta. Kreikkalaisen perinteen mukaan sen perustaja oli Khytros, Aledroksen Akamaan pojan poika. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Khytrios" (). Assyrialaisissa lähteissä kaupunki esiintyy oletettavasti nimimuodossa "Kitrusi". Kaupungin paikka on ollut asuttu jo mykeneläisellä kaudella eli myöhäisellä pronssikaudella, ja lähiseudulta on löydetty merkkejä asutuksesta jo neoliittisella kaudella.
Khytroin historiasta tiedetään vain vähän. Kreikkalaisissa lähteissä sen nimi esiintyy ensimmäisen kerran vasta Lysiaan puheissa 300-luvulla eaa. Varhaiskristillisellä kaudella Khytroi oli piispanistuin. Kaupunki säilyi olemassa varhaiselle bysanttilaiselle kaudella saakka, mutta hylättiin arabien tuhottua sen vuonna 912.
Rakennukset ja löydökset.
Khytroin kaupunki koostui akropoliista eli yläkaupungista sekä alakaupungista. Akropoliina toimi kaupungin pohjoisosassa ollut kukkula, joka nykyisin tunnetaan nimellä Katsourkás. Alakaupunki levittäytyi sen eteläpuolelle. Kaupunginmuureista ei ole säilynyt jäänteitä.
Kaupungissa tiedetään piirtokirjoitusten perusteella olleen Artemiille, Hermeelle ja Herakleelle omistetut pyhäköt sekä gymnasion, mutta niitä ei ole löydetty. Joku pyhäköistä on mahdollisesti sijainnut akropoliilla. Toiselta kukkulalta kaupungin luoteispuolelta on löydetty Afrodite Pafian pyhäkön rauniot. Pyhäkkö on ollut käytössä arkaaiselta roomalaiselle kaudelle saakka. Khytroihin liittyi myös Apollon Agyateen pyhäkkö, joka on löydetty noin kolme kilometriä kaupungin paikasta etelään. Se on ollut käytössä arkaaiselta hellenistiselle kaudelle. Kaupungin hautausmaat on löydetty sen etelä- ja kaakkoispuolelta.
Khytroista tehdyt esinelöydöt ovat Kyproksen museossa Nikosiassa. Löytöihin lukeutuu muun muassa suurikokoinen keisari Septimius Severusta esittävä pronssipatsas.
Lapethos

Lapethos (, myös "Lapathos", , "Lēpēthis", ja "Lapithos", , ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kyproksen saarella. Se sijaitsi lähellä nykyisiä Lápithoksen (Lapta) ja Karaváksen (Alsancak) kyliä. 
Maantiede.
Lapethos sijaitsi Kyproksen pohjoisrannikolla noin 10 kilometriä länteen Keryneiasta lähellä nykyistä Acheiropoíitoksen luostaria. Lapethoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen suurikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu yli 500 neliökilometriä. 
Historia.
Lapethos oli yksi Kyproksen vanhoista kuningaskunnista. Kreikkalaisen perinteen mukaan sen perustivat Lakoniasta tulleet asuttajat Praksandroksen johdolla. Arkeologisten löytöjen perusteella kaupunki on ollut olemassa jo myöhäisellä pronssikaudella eli mykeneläisellä kaudella. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä "Lapētheus" () ja "Lapēthios" (). 
Lapethoksen historiasta tiedetään suhteellisen vähän. Kaupunki löi omaa hopearahaa 400-luvulta eaa. lähtien. Joidenkin sen kuninkaiden nimet 400- ja 300-luvuilta eaa. tunnetaan näiden rahojen kautta. Jossakin vaiheessa kaupunki on kuninkaiden nimistä päätellen ollut foinikialaisten vallassa.
Lapethoksen nimi esiintyy antiikin historiassa ensimmäisen kerran vasta vuonna 312 eaa., jolloin sen kuninkaana oli Praksippos. Ptolemaios pidätti tämän epäiltynä Antigonoksen puolella olemisesta. Lapethos oli olemassa vielä varhaisella bysanttilaisella kaudella, jolloin se oli piispanistuin. Kaupunki hylättiin arabien hyökkäyksen vuonna 647 jälkeen.
Lapethoksessa on suoritettu vain vähän arkeologisia kaivauksia, pääasiassa vuosina 1913 ja 1915.
Rakennukset ja löydökset.
Lapethoksen raunioita on laajalla alueella rannikolla. Kaupungin akropoliina toimi ilmeisesti sen keskellä sijainnut kallioinen kukkula. Kaupunki oli ympäröity muurein, joiden reitti voidaan jäljittää niiden koko matkalta. Myös kaupungin sataman aallonmurtajista on säilynyt jäänteitä. Läntisen aallonmurtajan pituus on noin 155 metriä ja pohjoisen noin 40 metriä.
Lapethoksen pyhäköistä tai kulteista ei ole tietoa. Piirtokirjoitusten perusteella kaupungissa oli gymnasion, ja siellä oletetaan olleen myös teatteri. Kaupungin itäpuolelta on löydetty sen hautausmaita sekä antiikin aikaisia kala-altaita, joista suurin on kooltaan noin 30 × 13,3 metriä ja metrin syvyinen.
Ledrai

Ledrai (, myös , ) oli antiikin aikainen kaupunki Kyproksen saarella. Se sijaitsi Pediaíos-joen tasangolla nykyisen Nikosian eteläosan alueella. 
Historia.
Ledrain paikalla on ilmeisesti ollut asutusta jo neoliittisella kaudella ja uudelleen viimeistään mykeneläisellä kaudella eli myöhäisellä pronssikaudella. Ledrain kaupunki on ollut olemassa viimeistään geometriselta kaudelta lähtien. Se oli yksi Kyproksen vanhoista kaupunkikuningaskunnista. Assyrialaisissa lähteissä mainitaan kaupunki nimeltä "Ledir", mikä saattaa viitata Ledraihin.
Kaupungin historiasta antiikin aikana tiedetään vain vähän. Evankelista Markuksen mainitaan käyneen Ledraissa vuonna 52 jaa. matkalla Salamiista Limeniaan. Ledrai oli olemassa vielä varhaiskristillisellä kaudella, jolloin se oli piispanistuin. 300-luvulla sen piispana mainitaan Trifyllios.
Rakennukset ja löydökset.
Ledrain jäänteitä on löydetty Nikosian eteläosista venetsialaisaikaisen kaupunginmuurin kummaltakin puolelta pääasiassa sattumalöytöinä. Rakennuslöytöihin lukeutuvat muun muassa Apollonille omistetuksi oletetun pyhäkön jäänteet. Piirtokirjoitusten perusteella kaupungissa tiedetään olleen myös Afroditen kultti ja tälle omistettu pyhäkkö, mutta sitä ei ole löydetty. Ledrain hautausmaita on löydetty kaupungin länsi- ja eteläpuolelta. Esinelöytöihin kuuluu muun muassa mykeneläistä keramiikkaa.
Limenia

Limenia () oli antiikin aikainen kaupunki Kyproksen saarella. Se sijaitsi saaren luoteisrannikolla nykyisen Mórfounlahden rannalla Limnítiksen kylän paikalla. 
Historia.
Limenian historiasta tiedetään vain vähän. Kaupunki on ollut olemassa ainakin roomalaisella kaudella. Strabon mainitsee kaupungin, mutta sijoittaa sen ilmeisesti virheellisesti saaren sisäosiin etelään Soloista. Kaupunki mainitaan paikkana, jonka kautta evankelista Markus poistui saarelta ja jossa tämä vihki Auksibioksen Soloin piispaksi vuonna 52 jaa. Kaupungin paikalla on tehty joitakin kaivauksia vuonna 1889.
Rakennukset ja löydökset.
Limenian paikalta on tehty vähäisiä löytöjä pääasiassa roomalaiselta kaudelta. Läheltä rantaa on löydetty pyhäkön jäänteet. Sen veistos- ja muut esinelöydöt ajoittuvat arkaaiselta hellenistiselle kaudelle. Kaupungin nimestä ja sen historian tunnetuista yksityiskohdista päätellen siellä oli satama.
Viktoria Schnaderbeck

Viktoria Schnaderbeck (s. 4. tammikuuta 1991) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Itävallan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2022 loppuun mennessä 81 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Hän pelasi muun muassa EM-kisoissa 2017, joissa Itävalta selviytyi välieriin ja Schnaderbeck oli joukkueen kapteeni. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi toukokuussa 2007 Puolaa vastaan.
Schnaderbeck siirtyi saksalaisesta Bayern Münchenistä englantilaisseura Arsenaliin vuonna 2018. Tammikuussa 2022 hän siirtyi Tottenham Hotspuriin.
Kearsarge-luokka

Kearsarge-luokka oli Yhdysvaltain laivaston kahden 1900-luvun alussa valmistetun aluksen muodostama predreadnought taistelulaivaluokka. Alukset oli suunniteltu rannikkopuolustuksen tarpeisiin ja kummankin aluksen tilaus vahvistettiin vuonna 1895. Kumpikaan alus ei osallistunut merkittäviin taisteluihin, vaikka ne kuuluivatkin niin kutsuttuun suureen valkoiseen laivastoon.
Alukset.
Alusten hankinta vahvistettiin 2. maaliskuuta 1895 annetulla lailla.
Tamassos

Tamassos (, myös "Tamasos/Temesē", , ) oli antiikin aikainen kaupunki Kyproksen saarella. Se sijaitsi nykyisen Politikón kylän paikalla. 
Maantiede.
Tamassos sijaitsi lähes Kyproksen saaren keskellä Pediaíos-joen länsirannalla lounaaseen nykyisestä Nikosiasta. Sen kautta kulki tie Soloista Tremithukseen. Kaupunki oli suhteellisen suurikokoinen, ja nykyinen Politikón kylä kattaa vain osan sen alueesta. Tamassos tunnettiin erityisesti kuparistaan, sillä se sijaitsi yhdellä saaren tärkeimmistä kuparikaivosalueista. Kaupungin ympäristö oli hedelmällistä maaperää.
Historia.
Tamassoksen syntyhistoriaa ei tunneta. Paikka on ilmeisesti asutettu hyvin varhain sen kupariesiintymien vuoksi. Pronssikaudella Tamassos oli ilmeisesti Kyproksen tärkeintä kuparin kaivamisen ja kaupan aluetta. Varhaisin maininta siitä tässä yhteydessä on Homeroksella nimellä "Temesē". Assyrialaisissa lähteissä kaupungin nimi esiintyy oletettavasti muodossa "Tamesu". Kaupungin nimen alkuperäksi on esitetty foinikian sana "themaes", joka tarkoittaa ”sulattamista”. Myöhempi antiikin aikainen kaupunki seurasi pronssikautista asutusta samalla paikalla.
Kaupungin varhaisin historiallisesti tunnettu tapahtuma ajoittuu 300-luvun eaa. puoleen väliin. Tuolloin Tamassoksen kuningas Pasikypros myi kuningaskuntansa 50 talentilla Kitionin kuninkaalle Pumiathonille ja vetäytyi eläkkeelle Amathukseen. Aleksanteri Suuri valtasi kaupungin ja antoi sen Salamiin kuninkaalle Pnytagoraalle. Kaupunki kukoisti edelleen hellenistisellä ja roomalaisella kaudella. Varhaiskristillisellä kaudella se toimi piispanistuimena. Kaupungin kristillinen seurakunta oli oletettavasti saaren varhaisin.
Rakennukset ja löydökset.
Tamassoksen kaupunki koostui akropoliista eli yläkaupungista sekä alakaupungista. Akropoliina toimi ilmeisesti kaupungin eteläosassa ollut kukkula. Kaupungin muureista on säilynyt joitakin jäänteitä.
Kaupungin koillispuolelta Pediaíos-joen rannalta on löydetty Apollonille omistetun pyhäkön rauniot. Paikalta löydettiin vuonna 1836 Apollonin pronssipatsaasta peräisin oleva niin kutsuttu ”Chatsworthin pää”, joka on nykyisin British Museumissa. Kaupungin pohjoispuolelta on paikannettu Jumalten äidin pyhäkkö. Piirtokirjoitusten mukaan kaupungissa on ollut myös Afroditelle, Asklepiokselle, Artemiille ja Dionysokselle omistetut pyhäköt.
Kaupungin hautausmaat on löydetty sen pohjois- ja länsipuolilta. Merkittävimpiin hautoihin kuuluvat kaksi niin sanottua kuningashautaa, joista toisessa on yksi ja toisessa kaksi hautakammiota. Alas kummallekin haudalle johtaa portaistettu dromos eli käytävä.
Temese

Temese () voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Thronoi

Thronoi (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Kyproksen saarella. Se sijaitsi samannimisellä niemellä saaren kaakkoisrannikolla, nykyisen Sotíran kylän Agía Théklan alueella noin kahdeksan kilometriä länteen nykyisestä Agía Nápasta. 
Thronoin kaupungista tiedetään vain vähän. Strabon ja Ptolemaios mainitsevat sen, mutta Strabonin maininnasta jää epäselväksi, koskeeko se niemeä vai kaupunkia. Paikalla on paljon jäänteitä hellenistisen ja roomalaisen kauden kaupungista. Niihin kuuluu muun muassa kaupunginmuuria, pyhäkön jäänteet sekä kallioon kaivettuja kammioita. Paikalla on suoritettu vain vähän arkeologisia tutkimuksia.
Tremithus

Tremithus ( tai "Tremithous", myös "Tremēthūs", , "Trimythos", ) oli antiikin aikainen kaupunki Kyproksen saarella. Se sijaitsi saaren itäisissä sisäosissa nykyisen Tremetousián kylän lähellä. 
Historia.
Tremithuksen historiasta tiedetään vain vähän. Se vaikuttaa kukoistaneen hellenistiseltä varhaiselle bysanttilaiselle kaudelle. Ptolemaios mainitsee sen Kyproksen sisämaan kaupunkien joukossa. Stefanos Byzantionlainen kutsuu sitä kyläksi ja sanoo sen saaneen nimensä alueella kasvaneesta tärpättipistaasista ("terebinthos", "Pistacia terebinthus"). Kaupungin asukkaista käytettiin etnonyymejä "Tremithūsios" () ja "Tremithopolitēs" ().
Varhaiskristillisellä kaudella Tremithus oli piispanistuin, ja sen ensimmäinen piispa oli Spyridon, jonka tiedetään osallistuneen muun muassa Nikean kirkolliskokoukseen vuonna 325.
Rakennukset ja löydökset.
Tremithus on ollut suhteellisen pieni kaupunki. Joitakin sen jäänteitä on löydetty nykyisen kylän ympäristöstä. Piirtokirjoituksen perusteella kaupungissa on ollut Apollonin kultti ja pyhäkkö. Tiet yhdistivät Tremithuksen Salamiihin ja Kitioniin. Kaupungin hautausmaat on löydetty sen eteläpuolelta.
Kirsi Tykkyläinen

Kirsi Tykkyläinen (s. 28. elokuuta 1949 Pieksämäki) on suomalainen entinen diplomaatti ja kansainvälinen elokuva-alan vaikuttaja. 
Tykkyläinen varttui opettajaperheessä Pieksämäellä. Venäjän kieltä opiskeltuaan hän työskenteli vuosina 1975–1983 Helsingin yliopiston venäjän kielen ja kirjallisuuden lehtorina ja sitten Suomen elokuvasäätiössä kansainvälisten asioiden päällikkönä. Vuosina 2002–2006 hän toimi kulttuurineuvoksena Suomen Moskovan-lähetystössä, minkä jälkeen hänet kutsuttiin Moskovan elokuvajuhlien johtajaksi vuosiksi 2007–2009. Suomen Pietarin-instituutin johtajana hän toimi 2011–2012.
Kirsi Tykkyläisen tytär on näyttelijä Maria Järvenhelmi.
Urania (Kypros)

Urania ( tai "Ourania") oli antiikin aikainen kaupunki Kyproksen saarella. Se sijaitsi Kyproksen koillisosan pitkän niemimaan, nykyisen Karpasían niemimaan, pohjoisrannikolla joitakin kilometrejä itään Karpasian kaupungista ja noin kahdeksan kilometriä koilliseen nykyisestä Rizokárpason kylästä. 
Historia.
Uranian historiasta tiedetään suhteellisen vähän. Kaupunki on hautalöytöjen perusteella saattanut olla olemassa jo geometrisella ja arkaaisella kaudella. Kaupungin varsinaisen paikan arkeologisten löytöjen perusteella se olisi kuitenkin ollut olemassa vasta klassisella kaudella. Demetrios Poliorketes valtasi kaupungin vuonna 306 eaa. rantauduttuaan joukkoineen Kyprokselle Karpasiassa. Tämän jälkeen hän eteni sieltä kohti Salamista. Kaupunki kukoisti edelleen hellenistisellä ja roomalaisella kaudella ja aina varhaiselle bysanttilaiselle kaudelle saakka. Se hylättiin arabien hyökkäysten vuonna 647 jaa. jälkeen.
Kaupungin alueella on suoritettu joitakin kaivauksia vuonna 1938.
Rakennukset ja löydökset.
Uranian raunioalue käsittää laajan alueen rannalla sekä sisämaan rinteillä. Kaupungin akropolis sijaitsi kaupungin eteläosassa. Akropoliilta on löydetty jonkun rakennuksen rauniot. Ne ovat mahdollisesti peräisin pyhäköstä tai linnoituksesta. Alakaupunki levittäytyi akropoliin ja meren väliselle alueelle. Sieltä on löydetty useiden rakennusten osia, kuten pylväänosia. Kaupungin satamana toimi hevosenkengänmuotoinen luonnonsatamalahti. Sen rannalla on joitakin jäänteitä satamarakennelmista.
Kaupungin hautausmaita on löydetty sen länsipuolelta. Haudat ajoittuvat klassiselta hellenistiselle kaudelle. Bysanttilaisen ajan löytöihin lukeutuvat kolmen kirkon rauniot. Ne ovat nykyisin parhaiten näkyvät jäänteet paikalla.
Kaupungin paikalta tehdyt esinelöydöt ovat Kyproksen museossa Nikosiassa ja osaksi museoissa eri puolilla maailmaa, kuten Ashmolean Museumissa Oxfordissa.
Allison Miller

Allison Miller (s. 2. syyskuuta 1985 Rooma, Italia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa NBC:n sarjoista "Kings" ja "Ryhmäterapian tarpeessa", Foxin scifisarjasta "Terra Nova", sekä Syfyn draamasarjasta "Incorporated - pimeyden verkko".
Nuoruus.
Miller syntyi Roomassa Margo ja John Winn Millerille vuonna 1985. John työskenteli journalistina yhdysvaltalaiselle The Olympian -sanomalehdelle.
Yhdysvaltoihin muutettuaan Miller asui Kentuckyn ja Pennsylvanian osavaltioissa, kunnes kouluaikana Floridan Tallahasseessa tykästyi näyttelemiseen. Usein muuttamaan joutunut Miller on opiskellut Bostonin–, Memphisin Rhodesin ja Floridan yliopistossa.
Miller jätti yliopiston kesken vuonna 2006 ja muutti Hollywoodiin tavoittelemaan näyttelijän uraa.
Ura.
Millerin ensimmäinen televisioesiintyminen oli tosi-tv ohjelmassa "In Search of the Partridge Family". Vuonna 2009 hänen ensimmäinen suurempi televisiorooli oli NBC:n draamasarjassa "Kings".
Vuonna 2010 Miller kiinnitettiin Skyen rooliin Foxin scifisarjassa "Terra Nova". Vuosina 2012–13 Miller oli pääroolissa tilannekomediassa "Ryhmäterapian tarpeessa".
Elokuvakankaalla Millerin ensimmäinen päärooli oli vuonna 2014 julkaistussa kauhuelokuvassa "Devil's Due".
Syfy kiinnitti Millerin vuonna 2016 alkaneen "Incorporated - pimeyden verkko" draamasarjan päärooliin. Miller oli pääroolissa vuonna 2017 julkaistussa Netflix sarjassa Kolmetoista syytä.
Yksityiselämä.
Miller meni naimisiin koomikkona ja näyttelijänä tunnetun Adam Neen kanssa kesällä 2012.
Eurooppatie E90

Eurooppatie E90 on yksi itä-länsisuuntaisista eurooppateistä. Se alkaa Portugalin Lissabonista ja päättyy Turkin ja Irakin rajalla sijaitsevalle Ibrahim Khalilin raja-asemalle.
Reitti.
Lissabon - Montijo - Setúbal - Evora - Caia - Badajoz - Madrid - Zaragoza - Lérida - Barcelona ... Mazara del Vallo - Alcamo - Palermo - Buonfornello Messina ... Reggio di Calabria - Catanzaro - Crotone - Sibari - Metaponto - Taranto - Brindisi ... Igoumenítsa - Ioánnina - Kozáni - Thessaloniki - Alexandroúpoli - İpsala - Kesan - Gelibolu ...
Lapseki - Bursa - Eskişehir - Sivrihisar - Ankara - Aksaray - Adana - Toprakkale - Gaziantep - S. Urfa - Nusaybin - Cizre - Habur - Irak
Tie kulkee Portugalin, Espanjan, Italian, Kreikan ja Turkin halki, ja suurimpia kaupunkeja tien varrella ovat Lissabon, Madrid, Barcelona, Palermo, Thessaloniki, Bursa, Ankara ja Adana. Tie on piirretty kulkemaan laivareittinä Barcelonan ja Sisilian välillä sekä Italian Brindisistä Kreikan Igoumenítsaan.
Sarah Puntigam

Sarah Puntigam (s. 13. lokakuuta 1992) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Itävallan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2022 loppuun mennessä 120 maaottelua, joissa hän on tehnyt 18 maalia. Hän pelasi muun muassa EM-kisoissa 2017, joissa Itävalta selviytyi välieriin. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi maaliskuussa 2009 Walesia vastaan.
Seuratasolla Puntigam on edustanut Saksassa Bayern Müncheniä vuosina 2009–2013 ja SC Freiburgia vuosina 2014–2018, Sveitsissä SC Kriensiä kauden 2013–2014 sekä Ranskassa Montpellieria kausina 2018–2022. Kaudeksi 2022–2023 hän siirtyi saksalaisseura Kölniin. Vuodesta 2023 hän on edustanut NWSL-sarjassa pelaavaa Houston Dashia. Hän on pelannut joukkueessa huhtikuulle 2025 mennessä 30 sarjaottelua.
Angelique Rockas

Angelique Rockas on kreikalainen Etelä-Afrikassa syntynyt näyttelijä. Rockas on tunnettu ​​Henriettan roolista elokuvassa Kuka pelkää noitia ja osallistui Operaatio Outland. ja näyttämöroolistaan Euripideen Medeiassa . Hän on esiintynyt myös Kreikassa esitetyssä ”Emmones Ideas” -televisiosarjassa, jonka ohjasi Thodoros Maragos. Rockas perusti 1980-luvulla International Theatre - nimisen monikulttuurisen teatterin.
Najat Aatabou

Najat Aâtabou (s. 9. toukokuuta 1960 Meknes) on marokkolainen laulaja ja säveltäjä. Lauluissaan hän on tuonut esille marokkolaisen naisen asemaa yhteiskunnassa ja herättää naisia feminismiin.
Aâtabou syntyi köyhään perheeseen jossa oli viisi poikaa ja neljä tyttöä. Hän unelmoi lakiopinnoista, mutta hänestä tuli sattumalta laulaja. Aâtabou oli laulamassa eräissä perhejuhlissa, kun yksi juhlijoista nauhoitti salaa hänen laulunsa ja laittoi sen myyntiin. Kasetista otettiin lukemattomia kopioita ja hänen laulunsa soi pian kaikkialla.
Perhe halusi Aâtabousta jotain muuta kuin laulajaa ja hänen veljensä uhkaisivat tappaa hänet. Hänen oli jätettävä kotinsa ja asuttava kolme vuotta Casablancassa mahdollisimman huomaamattomana.
Aâtaboun hitti vuonna 1991 oli nimeltään "Hedi Kebna Bayna", suomeksi "selvä vale". Laulu kertoo miehestä joka pettää vaimoaan täysin avoimesti. Sen jälkeen hänen laulunsa ovat kertoneet naisista. Naisista jotka ovat vahvoja, haavoittuneita, mutta silti valmiita puolustamaan oikeuksiaan. Rohkeiden laulujensa johdosta hän alkoi saada valtavasti ihailijoita. Hänellä on nykyään ihailijoita kaikkialla arabimaissa ja Euroopassa asuvien marokkolaisten keskuudessa.
Nykyään Aâtabou asuu Ranskassa. Hän on naimisissa marokkolaisen tuottajan, Hassan Dikoukin kanssa. Pariskunnalla on kolme lasta.
Miikka Wallin

Miikka Wallin (s. 1987) on suomalainen näyttelijä, joka on valmistunut Taideyliopiston Teatterikoulusta. Hänellä on tutkinto myös Lahden ammattikorkeakoulun musiikki -ja draamainstituutin musiikkiteatterilijalta.
Vuonna 2022 Wallin liittyä Lahden kaupunginteatterin ensembleen. Hän on sitä ennen työskennellyt myös muun muassa Tampereen Teatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa sekä Helsingin Kaupunginteatterissa.
Wallin on esiintynyt myös MTV3-kanavan päivittäissarjassa "Salatut elämät", jossa hän näytteli Pietari Haukkalas vuosina 2016–2019. Sama hahmo on esiintynyt myös "Rantabaari"-sarjassa vuosina 2019–2020.
Aniela Cukier

Aniela Cukier (1900 Varsova – 1944 Varsova) oli Puolassa asunut, juutalaistaustainen taidemaalari. 
Ensimmäiset taideopintonsa Cukier suoritti Konrad Krzyżanowskin yksityisessä taidekoulussa. Hän jatkoi opintojaan Varsovan taidekoulussa. Hän harjoitteli ulkoilmamaalausta Kazimierz Dolnyn ja Krzemieniecin taiteilijakylissä. Hänen maisemamaalauksistaan tuli suosittuja ja niitä oli esillä Varsovan taidenäyttelyssä vuonna 1938.
Cukier teki enimmäkseen grafiikkaa puulevylle ja hänen aiheinaan olivat Puolan kylät ja kaupungit. Hänen tiedetään tehneen myös öljyvärimaalauksia. Suurin osa hänen töistään tuhoutui toisen maailmansodan aikana. Jäljellä olevat työt ovat arvostettuja niiden viehättävän tyylin vuoksi.
Maria Aragonialainen

Maria Aragonialainen (29. kesäkuuta 1482 Córdoba, Kastilian kuningaskunta – 7. maaliskuuta 1517 Lissabon, Portugalin kuningaskunta) oli espanjalainen Aragonian prinsessa, joka oli Emanuel I:n puolisona Portugalin kuningatar vuosina 1500–1517.
Suku.
Maria oli Ferdinand Katolilaisen ja Isabella Katolilaisen kolmanneksi vanhin tytär. Hänellä oli seitsemän sisarusta. Hänen vanhimmasta sisarestaan Isabella Aragonialaisesta (1470–1498) tuli Portugalin kuningatar Emanuel I:n puolisona, keskimmäinen sisar Johanna I Kastilialainen (Mielipuoli) oli Kastilian ja Aragonian kuningatar omalla oikeudellaan ja nuorin sisar Katariina Aragonialainen (1485–1536) oli Englannin kuningatar Henrik VIII:n ensimmäisenä puolisona. Ainoa aikuiseksi elänyt veli, Asturian ruhtinas Juan (1478–1497) kuoli ennen vanhempiaan eikä hänestä koskaan tullut kuningasta.
Avioliitto, Portugalin kuningatar.
Sisarensa Isabellan kuoleman vuonna 1498 jälkeen Maria kihlattiin 30. elokuuta 1500 tämän leskelle Emanuel I:ille. Heidät vihittiin 30. lokakuuta 1500. 
Kuningatar Mariaa kuvattiin kalpeaksi ja laihaksi sekä erittäin vakavaksi. Vakavana ja hurskaana naisena hän käytti aikansa ompelemiseen, hartauden harjoittamiseen ja lastensa kasvatuksen valvomiseen vanhempiensa periaatteiden mukaisesti. Hän piti yllä läheistä kirjeenvaihtoa vanhempiensa kanssa, tuli hyvin toimeen kälynsä Isabelin ja leskikuningatar Beatricen kanssa ja emännöi suurta hovia, jossa oli sekä espanjalaisia ​​että portugalilaisia ​​hovinaisia. Kuningas Emanuel arvosti hänen hurskasta luonnettaan, kohteli häntä kunnioittavasti ja palkitsi hänet raskauksien aikana kalliilla vaatteilla ja koruilla.
Kuningatar Mariaa ei kuvattu poliittisesti aktiiviseksi, vaikka kronikoitsijat ylistivät häntä siitä, että hän toisinaan suostutteli miehensä armotekoihin. Hän oli jonkin verran mukana uskontopolitiikassa. Hän tuki kuningas Emanuelin uskonnollis-imperialistista hanketta, kuten suunnitelmaa Mamelukkien valtakunnan valloittamisesta, Mekan ja Medinan tuhoamisesta sekä kristittyjen pyhien paikkojen, kuten Jerusalemin, takaisinvalloittamisesta. Hän oli mukana perustamassa Jeronimos-luostaria Lissaboniin. 
Maria kuoli jatkuvien raskauksien henkisesti ja fyysisesti uuvuttamana 34-vuotiaana Lissabonissa 7. maaliskuuta 1517. 
Lapset.
Marialle ja Emanuelille syntyi kymmenen lasta, joista kahdeksan kasvoi aikuisiksi asti. Vanhimmat lapsista olivat tuleva kuningas Juhana III ja , josta tuli keisari Kaarle V:n puoliso.
Ode Fulutudilu

Ode Fulutudilu (s. 6. helmikuuta 1990 Kinshasa) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Málagaa. Vuonna 2018 hän pelasi Suomessa Naisten Liigan Oulu Nice Soccerissa. Hän on pelannut myös Etelä-Afrikan naisten jalkapallomaajoukkueessa ja oli mukana vuoden 2014 Afrikan mestaruuskilpailuissa. Hän pelasi myös vuoden 2019 MM-kilpailuissa.
Jacques Doillon

Jacques Doillon [ʒak dwajɔ̃] (s. 1944) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, jonka tuotannon pääosa sijoittuu 1970-, 1980- ja 1990-luvuille. Vuonna 2017 valmistui "Rodin", Doillonin elämäkertaelokuva sata vuotta aiemmin syntyneestä kuvanveistäjä Auguste Rodinistä, joka nähtiin Suomenkin teattereissa. Muita Doillonin Suomessa nähtyjä elokuvia ovat nuorisokuvaukset "Pikku rikollinen" (1990) ja "Nuori Werther" (1992).
Yksityiselämä.
Näyttelijä Lou Doillon on Jacques Doillonin ja Jane Birkinin tytär.
Heinäkuussa 2024 Ranskan viranomaiset ottivat kiinni Jacques Doillonin, sekä toisen ranskalaisohjaajan Benoît Jacquot’n epäiltyinä raiskauksista.
Illinois-luokka

Illinois-luokka oli Yhdysvaltain laivaston kolmen 1900-luvun alussa valmistetun aluksen muodostama predreadnought taistelulaivaluokka.
Suunnittelu.
Alukset pohjautuivat edeltäneeseen Kearsarge-luokkaan, mutta niiden ulkonäköpoikkesi merkittävästi. Aluksille oli tehty etukansi, joka ylsi aina komentosiltaan, mikä nosti keulan vapaan korkeuden etriin. Alusten savuhormit olivat myös vierekkäin, mikä oli ainoa kerta Yhdysvaltain laivaston taistelulaivoilla.
Alukset.
Alusten hankinta vahvistettiin 10. kesäkuuta 1896 annetulla lailla.
Fatoumata Coulibaly

Fatoumata Colibaly (s. 1950-luvulla) on Malista lähtöisin oleva journalisti, näyttelijä, ohjaaja ja feministi. Hän kampanjoinut naisten sukupuolielinten silpomista vastaan. Hän on kotoisin Sikasson alueelta.
Coulibalyn suvusta on tullut muusikoita. Hänen isoäitinsä Bazéko Traoré oli laulaja ja muusikko. Coulibaly työskenteli aluksi Malin radiossa toimittajana ja kuuluttajana, kunnes sai ajatuksen näytelmästä. Hän tapasi ohjaaja Ousmane Sown jonka mielestä siitä pitäisikin tehdä elokuvakäsikirjoitus.
Vuonna 2004 ilmestyi senegalilainen elokuva "Moolaadé", jossa Colibaly esitti pääroolin. Se kertoo naisesta jolla on taikavoima, Moolaadé, jota hän alkaa käyttää suojellakseen tytärtään silpomiselta. Coulibaly on itse silpomisen uhri. Kriitikko Roger Ebert ylisti elokuvaa ja vuonna 2005 Colibaly voitti parhaan naisnäyttelijän palkinnon Cinemanilan elokuvajuhlilla Filippiineillä. Tämän jälkeen Coulibaly ryhtyi työskentelemään näkyvästi naisten sukuelinten silpomista vastaan. Hänen työstään tehtiin dokumenttielokuva nimeltään "Africa on the Move: The Power of Song" joka sai ensi-illan vuonna 2010. 
Colibaly on tehnyt monia rooleja elokuvissa, televisiosarjoissa ja näytelmissä. Hän työskentelee Malin radio- ja televisioyhtiössä (ORTM).
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2014

Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2014 pelattiin Italiassa 23. syyskuuta – 12. lokakuuta. Kilpailukaupunkeina olivat Milano, Verona, Modena, Trieste, Bari ja Rooma. Kisoihin osallistui 24 maata. Mestaruuden voitti Yhdysvallat, joka kukisti Milanossa pelatussa loppuottelussa Kiinan erin 3–1. Pronssiottelussa Brasilia voitti emäntämaa Italian lukemin 3–2. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Yhdysvaltain Kimberly Hill.
Yhdysvaltain mestarijoukkue.
Alisha Glass, Kayla Banwarth, Courtney Thompson, Nicole Davis, Kristin Hildebrand, Jordan Larson, Kelly Murphy, Christa Harmotto, Nicole Fawcett, Kimberly Hill, Foluke Akinradewo, Kelsey Robinson, TeTori Dixon, Rachael Adams; päävalmentaja Karch Kiraly.
Murray Bail

Murray Bail (s. 1941 Adelaide, Etelä-Australia, Australia) on australialainen kirjailija
Bail kävi koulut synnyinkaupungissaan Adelaidessa, josta hän lähti 1968 pariksi vuodeksi Intiaan ja sieltä neljäksi vuodeksi Englantiin ja muualle Eurooppaan. Hän kirjoitti Transatlantic Review -lehteen ja Times Literary Supplementiin. Englannissa ollessaan hän kirjoitti lisää kertomuksia, joita hän oli kirjoittanut jo australialaiselle Westerly-aikakauslehdelle ja julkaisi ensimmäisen novellikokoelman 1975. Kokoelman absurdit ja surrealistiset tarinat saivat innostuneen vastaanoton, ja näin vakiintui se maine, jota Bailin seuraavina vuosina saamat arvokkaat palkinnot kasvattivat.
Ensimmäisestä julkaistusta romaanistaan, valmismatkasatiirista "Homesickness", Bail sai 1980 National Book Councilin palkinnon. Hän on kirjoittanut myös kritiikkiä, matkajuttuja, novelleja ja toimittanut esseekokoelman taiteilija Ian Fairweatherista. Se kertoo hänen kiinnostuksestaan kuvataiteisiin, ja sen ansiosta hänet valittiin viideksi vuodeksi Australian kansallisgallerian hallitukseen.
Romaanistaan "Eukalyptus" Bail sai 1999 useita palkintoja, muun muassa Miles Franklinin palkinnon ja Kansainyhteisön kirjailijoiden palkinnon, mikä kertoo hänen maineestaan niin Australiassa kuin ulkomaillakin. Nykyaikaiseksi saduksi sanotussa romaanissa Bail tutkii edelleen Australian kulttuurin sosiaalista kudosta, ja se sisältää hänen edellisten teostensa absurdeja ja surrealistisia aineksia.
Moraalinen säätely

Moraalinen säätely tai moraalisäätely tarkoittaa vallanpitäjen tai muiden vaikuttajaryhmien kohdistamaa kasvatusta, valistusta tai propagandaa yhteiskunnallisista arvoista. Pyritään vaikuttamaan ihmisten arvoihin, asenteisiin ja mielipiteisiin, ja siten muokataan jopa ihmisten identiteettiä. Moraalisella säätelyllä pyritään säilyttämään kulttuurin (tilanteessa ja aikakaudella) vallitsevat normaaleiksi määritellyt toimintatavat ja näyttämään ne "ainoina vaihtoehtoina". Samalla toiset kulttuuriset toimintatavat näytetään luonnottomina ja huonoina tai väärinä valintoina.
Moraalisäätelyn käsitettä käyttivät ensimmäisenä Philip Corrigan ja Derek Sayer kirjassaan "The Great Arch" (1985). He hyödynsivät käsitettä tutkiessaan vallanpitäjien pyrkimystä luoda normalisoivaa sosiaalista järjestystä.
Diane Varsi

Diane Marie Antonia Varsi () oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka oli ehdokkaana parhaan naissivuosan Oscar-palkintoon ensimmäisetä elokuvastaan "Peyton Place – vihan tyyssija" (1957). Varsin ura jäi lyhyeksi, sillä hän riitaantui neljän elokuvan jälkeen tuotantoyhtiö 20th Century Foxin kanssa. Varsi teki paluun sopimuksen päätyttyä 1965 ja näytteli vielä muutamissa elokuvissa.
Elämä.
Nuoruus.
Diane Varsi syntyi vuonna 1938 San Franciscon esikaupunkialueella San Mateossa. Hän kuului beatnik-sukupolveen ja jätti koulun kesken 15-vuotiaana. Varsi meni ensimmäisen kerran naimisiin 15-vuotiaana ja toisen kerran 17-vuotiaana. Molemmat suhteet päättyivät lyhyen avioliiton jälkeen.
Uran lyhyt tähteys.
Varsi alkoi 18-vuotiaana miettiä uraa elokuva-alalla ja palkkasi agentin etsimään hänelle rooleja. Hänestä ei kuitenkaan oltu kiinnostuneita, ja agentti jätti hänet vuonna 1956. Varsi opiskeli Los Angelesissa Jeff Coreyn alaisuudessa, kun tämä suositteli "Peyton Place – vihan tyyssija" -elokuvan ohjaajalle Mark Robsonille ujoa opiskelijaansa.
Varsi sai keskeisen roolin "Peyton Placesta" (1957) Allison Mackenzienä. Hän kertoi vuonna 1958 "This Week" -lehden haastattelussa, että rooliin valmistatuessaan hän luki alkuperäisen romaanin kuusi ja käsikirjoituksen 30 kertaa ja teki paljon muistiinpanoja Allisonin ulkonäöstä, opinnoista ja suhtautumisesta seksiin. Varsi sai elokuvasta parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden ja voitti Golden Globen parhaana uutena naisnäyttelijänä.
"Peyton Placea" ei oltu vielä julkaistu, kun 20th Century Fox solmi Varsin kanssa studiosopimuksen. Hän teki tämän jälkeen nopeasti kolme muutakin elokuvaa. Vuonna 1958 saivat ensi-iltansa "Yksinäisiä sydämiä" ja "Raivoisat miehet". "Rikollisessa vietissä" (1959) Varsi näytteli naispääosaa.
Lähtö Foxilta ja paluu elokuva-alalle.
Varsista tehtiin jo tähtinäyttelijää, mutta hänen uransa jäi kuitenkin lyhyeksi. Elokuvan "Yksinäisiä sydämiä" kuvauksissa hän sai hermoromahduksen ja joutui sairaalaan. Varsi ei pitänyt Hollywoodin studiojärjestelmästä ja kieltäytyi pian useista rooleista, muun muassa "Kaikki unelmani" -elokuvan naispääosasta. Varsin piti palata Allisonin rooliin elokuvassa "Paluu Peyton Placeen", jota hän kieltäytyi tekemästä. Riita studion kanssa johti lopulta Varsin lähtöön Hollywoodista.
Varsi muutti Vermontin Benningtoniin ja kertoi haastattelussa näyttelemisen "tuhoavan" häntä. Varsi meni urataukonsa aikana kolmannen kerran naimisiin ja sai tyttären.
Kun Varsin sopimus Foxin kanssa raukesi vuonna 1965, hän yritti paluuta elokuva-alalle omin ehdoin. Hän näytteli joissakin pienen budjetin tuotannoissa, muun muassa elokuvissa "Sweet Love, Bitter", "Kadun hurjat" ja "Killers Three", sekä kaksiosaisessa minisarjassa "Dr. Kildare".
Varsi ilmoitti vuonna 1971, ettei halunnut tehdä enää pienen budjetin elokuvia ja sai roolin Dalton Trumbon sodanvastaisesta "Sotilaspojasta". Varsin viimeinen elokuva oli "En luvannut sinulle ruusutarhaa" (1977).
Kuolema.
Varsi kuoli hengitystiesairauteen 54-vuotiaana 1992 Los Angelesissa, jonne hän oli muuttanut joitakin kuukausia ennen kuolemaansa. Kuolemansa aikaan hän sairasti myös borrelioosia.
Jordan Larson

Jordan Larson (s. 16. lokakuuta 1986) on yhdysvaltalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan hakkuri. Hän on voittanut urallaan neljä olympiamitalia ja maailmanmestaruuden. Larson on saanut olympialaisista kultaa Tokiosta 2020, hopeaa Lontoosta 2012 ja Pariisista 2024 ja pronssia Riosta 2016 sekä voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2014.
Monica Vikström-Jokela

Monica Vikström-Jokela (s. 19. kesäkuuta 1960) on suomenruotsalainen kirjailija ja televisiotoimittaja. Hän on kirjoittanut kuusi lastenkirjaa "Ellen Annorlundasta", joista neljä on suomennettu. Lisäksi hän on kirjoittanut paljon käsikirjoituksia Ylen ruotsinkieliselle ohjelmakokonaisuudelle Yle Fem. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri.
Vikström-Jokelan puoliso on Eero Jokela ja he asuvat lapsineen Nuuksiossa Espoossa.
Eleonoora Aragonialainen

Eleonora Aragonialainen, "Leonor de Aragon" (1402–1445) oli espanjalainen Aragonian prinsessa, josta tuli Edvard I:n puolisona Portugalin kuningatar. 
Suku.
Hänen vanhempansa olivat Aragonian kuningas Ferdinand I:n ja kreivitär Leonor de Alburquerque (1374–1435). Hänen veljiään olivat Aragonian kuningas Alfonso V ja Juhana II. Hänen sisarensa Maria de Aragon avioitui Kastilian kuningas Juhana II:n kanssa.
Avioliitto ja lapset.
Leonorille ja Edvard I:lle syntyi seitsemän lasta.
Edvard I hallitsi vain viisi vuotta ja kuoli ruttoon vuonna 1438. Häntä seurasi 6-vuotias poika Alfonso V. Leonoresta tuli sijaishallitsija, mutta naisen valtaannousua vastustettiin. Sekä Edvardin veli ja velipuoli tavoittelivat sijaishallitsijan asemaa, ja pyrkivät saamaan sen kihlaamalla tyttärensä nuorelle prinssille.
Parlamentti valitsi sijaishallitsijaksi lopulta Edvardin veljen. Eleanora muutti maasta ja asettui vuonna 1440 Kastiliaan, missä hän kuoli vuonna 1445.
Hanna Hemilä

Hanna Hemilä (s. 25. elokuuta 1960 Helsinki) on suomalainen elokuvatuottaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen merkittävimpiin tuotantoihinsa kuuluvat "Muumit Rivieralla" (2014)," Le Havre" (2011)," Paha perhe" (2010)," Pelikaanimies" (2004), sekä "Lapin kullan kimallus" (1999). Hänen ensiohjauksensa oli kriitikoiden ylistämä, vuonna 2010 ensi-iltansa saanut "Paavo, viisi annosta elämää".
Rachael Adams

Rachael Adams (s. 3. kesäkuuta 1990) on yhdysvaltalainen lentopalloilija, joka pelasi keskitorjujan paikalla Yhdysvaltain naisten lentopallomaajoukkueessa. Hän voitti maajoukkueen kanssa maailmanmestaruuden vuonna 2014 ja saavutti olympiapronssia vuonna 2016 Rio de Janeirossa.
Ura.
Adams kävi Mount Notre Damen lukiota Cincinnatissa, Ohiossa, missä hän pelasi lentopalloa. Sen jälkeen hän pelasi yliopistouransa Texasin yliopistossa Austinissa. Vuonna 2012 Adams valittiin yhdeksi neljästä finalistista Honda Sports Award - palkinnon saajaksi lentopallossa.
Adams kuului Yhdysvaltojen maajoukkueeseen, joka voitti vuoden 2014 MM-kultaa, kun Yhdysvallat voittivat Kiinan loppuottelussa erin 3–1. Vuoden 2016 World Grand Prix -turnauksessa Adams valittiin yhdeksi parhaista keskitorjujista yhdessä brasilialaisen Thaísa Menezesin kanssa.
Seuratasolla Adams voitti kultaa Eczacıbaşı VitrA:n joukkueessa vuoden 2016 FIVB:n seurajoukkueiden maailmanmestaruusturnauksessa.
Adams saavutti myös prinssia 2016-2017 CEV Champions Leaguessa Eczacıbaşı VitrA:n kanssa, kun joukkue kukisti venäläisen Dinamo Moskovan 3–0. Hänet palkittiin myös turnauksen parhaana keskitorjujana.
Kauden 2017-2018 päätteeksi Adams siirtyi Italian A1-liigan Monzan joukkueeseen.
TeTori Dixon

TeTori Dixon (s. 4. elokuuta 1992) on yhdysvaltalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan keskitorjuja. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2014.
Dixonin Uudesta-Seelannista lähtöisin oleva isä David Dixon pelasi amerikkalaista jalkapalloa ammattilaisena NFL:ssä.
Kelsey Robinson

Kelsey Robinson (s. 25. kesäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan yleispelaaja. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2014 ja saavuttanut olympilaisista kultaa Tokiossa 2020, hopeaa Pariisista 2024 ja pronssia Riosta 2016.
Lluís Corominas

Lluís Maria Corominas i Díaz (s. 1963 Castellar del Vallès) on katalonialainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana Katalonian alueparlamentissa vuosina 2003–2017 ja oli parlamentin ensimmäinen varapuhemies vuosina 2015–2017, jolloin Carles Puigdemontin johtama hallitus valmisteli kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä. Heinäkuussa 2017 hän jäi pois puhemiehistöstä siirtyessään Junts pel Sín parlamenttiryhmän ryhmänjohtajaksi. Marraskuussa 2017 Corominas ilmoitti vetäytyvänsä politiikasta.
Kansanäänestyksen ja sitä seuranneen itsenäisyysjulistuksen jälkeen Espanja nosti Katalonian hallituksen ministereitä, parlamentin puhemiehistöä ja eräitä muita avainpoliitikoita vastaan syytteet "kapinasta", josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaan. Espanjan korkein oikeus käsitteli parlamentin puhemiehistön syytteitä 9. marraskuuta 2017 ja määräsi puhemies Carme Forcadellin maksamaan jopa 150 000 euron takuut vastineeksi siitä, ettei tämä joutuisi tutkintavankeuteen. Forcadell vietti yhden yön vankilassa, mutta vapautui seuraavana päivänä maksettuaan takuut. Oikeus ei hyväksynyt, että Forcadell olisi maksanut takuut jo samana päivänä, jona ne määrättiin ja parlamentin puhemiehistön kolmas sihteeri Joan Josep Nuet arveli, että Forcadell pyrittiin näin saamaan tarkoituksella edes hetkeksi vankilaan. Corominasille ja kolmelle muulle puhemiehistön jäsenelle (Anna Simó, Lluís Guinó ja Ramona Barrufet) määrättiin 25 000 euron takuut, ja syytetyistä vain Nuet päästettiin tutkinnan ajaksi vapaaksi ilman rajoituksia.
Maaliskuussa 2018 Espanjan korkeimman oikeuden tuomari Pablo Llarena yksilöi tarkemmin, millä rikosnimikkeellä kutakin poliitikkoa tultaisiin syyttämään oikeudessa. Tässä yhteydessä kapinasyyte ( lievennettiin Corominasin osalta syytteeksi "kansalaistottelemattomuudesta" (), mutta Forcadell ja useita yhä "kapinasta" syytettyjä ministereitä (Jordi Turull, Raül Romeva, Josep Rull ja Dolors Bassa) vangittiin uudelleen heidän tehdessä näin vankilassa seuraa Oriol Junquerasille, Joaquim Fornille, Jordi Sànchezille ja Jordi Cuixartille, jotka olivat olleet yhtäjaksoisesti vangittuina jo loppuvuodesta 2017 alkaen.
Corominas ei ollut Katalonian hallituksen ministerinä, joten hän ei ollut suoraan toimeenpanemassa kansanäänestystä. Häntä vastaan nostettu syyte perustuukin siihen, että Espanjan mielestä Katalonian parlamentin puhemiehistö rikkoi Espanjan lakia salliessaan parlamentissa edes keskustelun mahdollisesta itsenäistymisestä.
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2010

Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2010 pelattiin Japanissa 29. lokakuuta – 14. marraskuuta. Kilpailukaupunkeina olivat Tokio, Hamamatsu, Matsumoto, Nagoya ja Osaka. Kisoihin osallistui 24 maata. Mestaruuden voitti Venäjä, joka kukisti Tokiossa, Yoyogi National Stadiumilla pelatussa loppuottelussa Brasilian erin 3–2. Pronssiottelussa emäntämaa Japani voitti Yhdysvallat lukemin 3–2. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Venäjän Jekaterina Gamova.
Venäjän mestarijoukkue.
Marija Borodakova, Lesija Mahno, Marija Perepelkina, Jelena Murtazajeva, Ljubov Šaškova, Svetlana Krjutškova, Natalija Gontšarova, Olga Fatejeva, Jekaterina Gamova, Vera Uljakina, Jevgenija Startseva, Jekaterina Kabešova, Tatjana Košeleva, Julija Merkulova; päävalmentaja Vladimir Kuzjutkin.
Kayla Harrison

Kayla Harrison (s. 2. heinäkuuta 1990 Middletown, Ohio) on yhdysvaltalainen judoka ja vapaaottelija. Hän on judon maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Judo.
Harrison aloitti judoharrastuksen kuusivuotiaana. Hän voitti juniorina useita valtakunnallisia mestaruuksia ja saavutti ennen täysi-ikäistymistään myös kaksi aikuisten Yhdysvaltain-mestaruutta. Harrisonia valmensi hänen uransa alussa Daniel Doyle, joka tuomittiin myöhemmin kymmenen vuoden vankeusrangaistukseen käytettyään häntä seksuaalisesti hyväksi. Doylen teot paljastuivat vuonna 2007 Harrisonin kerrottua asiasta ensin toiselle judokalle. Harrison muutti myöhemmin Ohiosta Massachusettsiin ja hänen valmentajikseen tulivat kaksinkertainen olympiapronssimitalisti Jimmy Pedro ja tämän isä Jim Pedro Sr.
Harrison voitti vuonna 2008 junioreiden maailmanmestaruuden alle 78-kiloisissa. Hän saavutti myöhemmätkin arvokisamitalinsa samassa painoluokassa. Judon maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2010 sekä pronssia vuosina 2011 ja 2014. Pan-Amerikan kisoissa hän voitti kultaa vuosina 2011 ja 2015. Kesäolympialaisissa hän voitti niin ikään kaksi kultamitalia, Lontoossa 2012 ja Riossa 2016. Hän voitti vuoden 2012 loppuottelussa brittiläisen Gemma Gibbonsin ja vuoden 2016 loppuottelussa ranskalaisen Audrey Tcheuméon. Harrison on ensimmäinen judon olympiakultaa voittanut yhdysvaltalainen.
Yhdysvaltain judoliitto myönsi Harrisonille vuoden 2016 olympiavoiton jälkeen kuudennen asteen mustan vyön. Hän lopetti kilpauransa judossa tuohon vuoteen.
Vapaaottelu.
Harrison siirtyi judouransa jälkeen vapaaotteluun. Hän teki lokakuussa 2016 sopimuksen silloisen World Series of Fightingin (WSOF) kanssa ja toimi aluksi kommentaattorin roolissa. Hän harjoitteli vapaaottelua muun muassa American Top Teamissä Floridassa. Huhtikuussa 2018 Harrison ilmoitti ottelevansa nimensä Professional Fighters Leagueksi (PFL) muuttaneessa organisaatiossa ensimmäisen kerran 21. kesäkuuta 2018, painoluokkanaan höyhensarja (145 paunaa, 66 kiloa).
Harrisonin ensimmäinen ottelu käytiin lopulta kevytsarjassa (155 paunaa, 70 kiloa). Hän voitti Brittney Elkinin käsilukolla ottelun ensimmäisessä erässä.