tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Die Fragmente der Vorsokratiker

Die Fragmente der Vorsokratiker on Hermann Alexander Dielsin kokoama jättimäinen esisokraattisilta filosofeilta säilyneiden tekstikatkelmien kokoelma, joka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1903. Diels uudisti ja laajensi teosta kolme kertaa, ja myöhemmin Walther Kranz julkaisi siitä viidennen uudistetun painoksen vuosina 1934–1937 ja kuudennen vuonna 1952. Teoksen myöhemmät painokset ovat uusintapainoksia kuudennesta.
Sisältö.
Teos koostuu kolmesta osasta. Se esittää jokaista esisokraatikkoa koskien sekä lainauksia, jotka ovat peräisin heidän muuten kadonneista teoksistaan mutta säilyneet osana muiden myöhemmin kirjoittamia teoksia, sekä toisen käden lähteiden tarjoamaa aineistoa, joka tunnetaan nimellä "testimonia". Tähän kuuluvat esisokraatikkojen teosten kommentaarit sekä selonteot heidän elämästään ja ajattelustaan. 
Viittausjärjestelmä.
Dielsin menetelmästä viitata esisokraatikkoja koskeviin tekstikatkelmiin on tullut alan standardi. Viittausjärjestelmää kutsutaan Diels-Kranz (DK) -numeroinniksi. Järjestelmässä jokaisella esisokraattisella kirjailijalla on oma numero, jonka mukaan kirjailijat on numeroitu suunnilleen aikajärjestyksessä Orfeuksesta teoksen "Dissoi logoi" kirjoittajaan. Kunkin numeron alla kirjailijaan liittyvät katkelmat on merkitty kirjaimella seuraavasti:
A. "testimonia": antiikin aikaiset selonteot kirjailijan elämästä ja opeista,
B. "ipsissima verba": kirjailijan omat täsmälliset sanat, eli häneltä säilyneet tekstikatkelmat,
C. "imitaatiot": sanat, joihin on otettu mallia kirjailijalta.
Kunkin kirjaimen alle koottujen katkelmien järjestys määräytyy puolestaan yleensä lähteiden nimien aakkosjärjestyksen perusteella.
Esimerkiksi Parmenidesta koskevat katkelmat löytyvät numerolta 28. Teksti, jota pidetään hänen runonsa "Luonnosta" (”Totuuden ja Mielipiteen tie”) johdanto-osana, ja joka tunnetaan Sekstos Empeirikoksen ja Simplikioksen lainaamana, on Dielsin kokoelmassa merkitty katkelmaksi 28 B1. Luku 28 viittaa siis Parmenideehen; B siihen, että kyseessä on suora lainaus; ja 1 tarkoittaa sitä, että kyseessä on ensimmäinen Dielsin esittämistä Parmenides-lainauksista.
Platonin kuvaus Zenon Elealaisen ja Parmenideen väitetystä vierailusta Ateenaan ("Parmenides" 127ff) on puolestaan merkitty katkelmaksi 29 A11. 29 on Zenonin numero teoksessa, sillä katkelma liittyy suoremmin Zenoniin kuin Parmenideehen; A tarkoittaa sitä, että kyseessä on kertomus kyseessä olevasta filosofista, ei lainaus.
Vaikka Dielsin teos on suuresti arvostettu, tutkijat ovat erimielisiä joistakin sen tekemistä tulkinnoista. Jotkut tutkijat pitävät joitakin katkelmia, jotka Diels on luokitellut suoriksi lainauksiksi, tosiasiassa parafraaseina tai oppien selityksinä.
Teoksesta puuttuvat luonnollisesti uusimmat tekstilöydöt, kuten vuonna 1998 julkistettu Strasbourgin papyrus, jossa on säilynyt joitakin osia Empedokleen ennen tuntemattomista runoista. Kyseessä vaikuttaa olevan jatko Empedokleen runolle "Luonnosta", joka on Dielsin teoksessa katkelma DK 31 B17.
Osat.
Vuoden 1934 painoksessa teoksen kolme osaa jakautuvat seuraavasti:
Nordhorn

Nordhorn on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se on Grafschaft Bentheimin piirikunnan keskuskaupunki ja sijaitsee lähellä Alankomaiden kuningaskunnan ja Nordrhein-Westfalenin osavaltion rajaa Vechtejoen varrella. Lähin suurkaupunki on Alankomaiden Enschede, joka sijaitsee noin 25 kilometriä kaupungista lounaiseen. Saksan puolella Münster sijaitsee kaupungista 75 kilometriä kaakkoon ja Osnabrück noin 85 kilometriä itään.
Historia.
Varhaisin kirjallinen maininta asutuksesta Nordhornin alueella sijoittuu vuoden 900 tienoille. Tuolloin sen nimi esiintyi muodossa "Northhornon". 1100-luvun lopulle mentäessä Nordhornista oli kehittynyt huomattava hiekkakivikaupan keskus fleemiläisen kauppareitin varrella. Vuonna 1379 Bentheimin kreivi Bernhard I myönsi sille kaupunginoikeudet.
Väestö.
Nordhornin asukasluku vuoden 2006 lopussa oli 53 156. Noin 29 prosenttia kaupungin asukkaista on roomalais-katolisia, 28 prosenttia evankelis-reformoituja ja 21 prosenttia evankelis-luterilaisia. Noin 22 prosenttia väestöstä tunnustaa jotakin muuta tai ei mitään uskontoa..
Karl Albrecht

Karl Hans Albrecht (20. helmikuuta 1920 – 16. heinäkuuta 2014) oli saksalainen liikemies ja miljardööri. Hän perusti veljensä Theon kanssa kansainvälisen Aldi-kauppaketjun.
Albrecht syntyi Essenissä. Hän oli Saksan rikkain ihminen ja myös maailman rikkaimpia ihmisiä; Forbesin mukaan hänellä oli noin 20 miljardin dollarin pääoma. Hän oli naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta.
Albrechtin veljekset jatkoivat äitinsä liikemiesuraa toisen maailmansodan päätyttyä. Ensimmäinen Aldi avattiin vuonna 1961. 
Karl Albrecht menehtyi 94 vuoden iässä heinäkuussa 2014.
Theo Albrecht

Theo Paul Albrecht (28. maaliskuuta 1922 Essen, Saksa – 24. heinäkuuta 2010) oli saksalainen liikemies ja miljardööri. "Forbesin" mukaan hän oli vuonna 2007 maailman 20. rikkain ihminen noin 17,5 miljardin dollarin pääomallaan.
Albrecht omisti Trader Joe's -ketjun. Hän pyöritti veljensä Karlin kanssa Aldia.
Albrecht oli vuonna 1971 siepattuna seitsemäntoista päivän ajan. Kidnappauskokemus sai hänet vetäytymään täysin pois julkisuudesta. Hänen poikansa Berthold ja Theo Albrecht nuorempi perivät isänsä osuuden (Aldi Nord) Aldi-kauppakonsernista.
Shelly Yachimovich

Shelly Yachimovich (‎, s. 28. maaliskuuta 1960) on israelilainen toimittaja ja poliitikko. Hän on edustanut knessetissä työväenpuoluetta.
Amir Peretzin tultua valituksi työväenpuolueen puheenjohtajaksi Yachimovich ilmoitti olevansa ehdolla 2006 vaaleissa. Hänet valittiin knessetin jäseneksi. Syyskuussa 2011 Yachimovich valittiin puolueensa puheenjohtajaksi. Hänestä tuli Israelin työväenpuolueen historian toinen naispuheenjohtaja Golda Meirin jälkeen. Puolue saavutti parlamenttivaaleissa 2013 vain kaksi lisäpaikkaa verrattuna vuoden 2009 vaaleihin, joissa se oli saanut historiansa heikoimman tuloksen. Yachimovich hävisi marraskuussa 2013 puolueen puheenjohtajavaalin Isaac Herzogille seitsemäntoista prosenttiyksikön erolla.
John B. Anderson

John Bayard Anderson (15. helmikuuta 1922 Rockford, Illinois – 3. joulukuuta 2017 Washington (DC)) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän kuului republikaanipuolueeseen ja edusti Illinois’n 16:tta vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa kymmenen kauden ajan vuosina 1961–1981. Hän oli sitoutumattomana ehdokkaana vuoden 1980 presidentinvaaleissa ja sai noin seitsemän prosenttia äänistä.
Anderson valmistui oikeusopinnoista Illinois’n yliopistosta ja suoritti Master of Laws (LL.M) -tutkinnon Harvardissa. Hän oli toisen maailmansodan veteraani.
Hän kuului republikaanipuolueeseen, mutta oli sitoutumattomana ehdokkaana vuoden 1980 presidentinvaaleissa, koska republikaanien ehdokkaaksi valittiin presidenttiyden sittemmin voittanut Ronald Reagan. Anderson sai varsinaisessa vaalissa kolmanneksi eniten ääniä, noin seitsemän prosenttia.
Vuoden 2000 presidentinvaalissa Anderson antoi tukensa Ralph Naderille.
Rémy Belvaux

Rémy Belvaux (10. marraskuuta 1966 – 4. syyskuuta 2006) oli belgialainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän oli vuonna 1993 ehdolla European Film Awardsin saajaksi.
Belvaux syntyi Namurissa. Hänet tunnetaan ainoaksi jääneestä kokopitkästä elokuvastaan "" ("C’est arrivé près de chez vous") vuodelta 1992. Se syntyi yhteistyössä André Bonzelin, Benoît Poelvoorden ja Vincent Tavierin kanssa. Käsikirjoittamisen, ohjauksen ja tuottamisen lisäksi Belvaux myös näytteli elokuvassa. Pääosaa heistä esitti Poelvoorde.
"Man Bites Dogin" jälkeen Belvaux teki pieniä näyttelijäntöitä ja ohjasi mainoksia. Vuonna 1998 Belvaux oli mukana kakuttamassa Bill Gatesia. Myös hänen veljensä Lucas Belvaux on näyttelijä ja ohjaaja.
Belvaux kuoli marraskuussa 2006 Orry-la-Villen kylässä Pohjois-Ranskassa. Hän oli kuollessaan 39-vuotias.
Risto Eräsaari

Risto Olavi Eräsaari (s. 2. helmikuuta 1946 Hämeenlinna) on Helsingin yliopiston sosiaalipolitiikan emeritusprofessori, joka on kirjoittanut runsaasti artikkeleita yhteiskuntatieteen teoriasta. Eräsaaren asiantuntijuusaloja ovat hyvinvointivaltio, moderniteetti, ongelmien epistemologia ja asiantuntijuus.
Eräsaari kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan yhteiskoulussa 1965 ja valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen kandidaatiksi 1970, valtiotieteen lisensiaatiksi 1976 ja väitteli valtiotieteen tohtoriksi samassa yliopistossa 1985. Työuransa hän aloitti Helsingin yliopiston assistenttina 1970–1978 ja siirtyi sieltä Suomen Akatemian nuoremmaksi tutkijaksi vuosiksi 1978–1982. Jyväskylän yliopiston yliassistenttina hän toimi 1982–1985, virkaa toimittavana professorina 1986–1988, yhteiskuntapolitiikan professorina 1988–1997 ja vuodesta 1997 lähtien dosenttina. Jyväskylän yliopiston yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan dekaanina Eräsaari oli 1993–1997. Helsingin yliopiston sosiaalipolitiikan/ yhteiskuntapolitiikan professorina hän toimi 1997–2014, valtiotieteellisen tiedekunnan varadekaanina 1997–2000 (opetus) ja 2004–2006 (tutkimus). Joensuun yliopiston dosenttina Eräsaari on ollut vuodesta 1992.
Päätyönsä ohella Eräsaari on toiminut Sosiaalipoliittisen yhdistyksen hallituksen jäsenenä 1974–1978, Suomen tiedepoliittisen yhdistyksen varapuheenjohtajana 1976–1977, Helsingin yliopiston tieteellisen neuvottelukunnan jäsenenä 1997–2000 ja 2001–2003, yliopiston tutkijakollegiumin johtokunnan varapuheenjohtajana 2000–2003, 2004–2009 ja puheenjohtajana 2010–2014. Yhteiskunta ja kontingenssi -tutkimusprojektin johtajana hän oli 2006–2009. Helsingin yliopiston tiedesäätiön hallituksen jäsenenä Eräsaari oli 2004–2013, Janus-lehden päätoimittajana 1992–1996, sen toimitusneuvoston jäsenenä 1996–2005 ja 2008–2012, SoPhin toimituskunnan jäsenenä 1996–1999 ja Tiede &amp; edistys -lehden toimituskunnassa 1998–2007.
Vierailevana tutkijana ja vierailevana professorina Eräsaari on ollut Brisbanessa 1986, Edinburghissa 1990, Lontoossa 1995, Kööpenhaminassa, Grazissa, Zürichissä, Manchesterissa ja Vancouverissa.
Giuseppe Delfino

Giuseppe Delfino (22. marraskuuta 1921 – 10. elokuuta 1999) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa.
Giuseppe Delfino voitti urallaan neljä olympiakultaa. Helsingissä 1952 ja Melbournessa 1956 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa. Jälkimmäisissä kisoissa hän oli yhden otteluvoiton päässä henkilökohtaisesta kultamitalista mutta hävisi tuon ottelun Yhdysvaltain Richard Pew'lle ja joutui ottelemaan vielä kultamitalista maanmiestensä Carlo Pavesin ja Edoardo Mangiarottin kanssa. Jatko-otteluiden tuloksena Pavesi voitti kultaa ja Delfino jäi hopealle.
Rooman 1960 olympialaisissa Delfino ei otteluissaan tuhlannut voimiaan pyrkimällä väkisin voittoon vaadittaviin viiteen pisteeseen vaan antoi ajan kulua loppuun ja keskittyi täysillä jatkoajalla oteltavaan kerrasta poikki -pisteeseen. Tällä taktiikalla hän voitti kultaa. Uransa neljännen kultamitalin hän voitti joukkuekilpailussa. Vielä Tokion 1964 olympialaisissa Delfino sai hopeaa joukkuekilpailussa.
Delfinon ainoa henkilökohtainen mitali maailmanmestaruuskisoista oli pronssi vuodelta 1959.
Canoas

Canoas [kano:´-], on kaupunki Brasilian eteläosassa, Rio Grande do Sulin osavaltiossa, noin 15 kilometriä Porto Alegresta pohjoiseen.
Vuonna 2010 siellä asui 324 025 ihmistä. Canoasissa on elintarvike-, lääke- ja kemianteollisuutta sekä öljynjalostamo. Suurin osa sen väestöstä käy työssä osavaltion pääkaupungissa Porto Alegressa.
Cherokeelainen kirjaimisto

Cherokeelainen kirjaimisto on tavukirjoitusjärjestelmä, jolla kirjoitetaan cherokeen kieltä. Sen kehitti lukutaidoton cherokee-intiaani Sequoyah, englanninkieliseltä nimeltään George Guess tai George Gist. Hän alkoi kehittää järjestelmäänsä vuonna 1809, ja cherokeet ottivat sen virallisesti käyttöön vuonna 1825. Kirjoitusjärjestelmä on yhä käytössä cherokee-intiaanien keskuudessa.
Johnny Cashin kappale ”Talking Leaves” kertoo cherokeelaisesta kirjaimistosta ja sen synnystä.
Kirjaimet.
Translitteroinnissa käytettävä v-kirjain vastaa äännettä eli nasalisoitua švaata.
Tia Hellebaut

Tia Hellebaut (alk. Van Haver, s. 16. helmikuuta 1978 Antwerpen) on belgialainen entinen korkeushyppääjä ja yleisurheilun moniottelija. Hellebautin päälaji ennen korkeushyppyä oli seitsenottelu, mutta olkapäävamman vuoksi hän joutui vaihtamaan lajia.
Hellebaut sijoittui Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 seitsenottelussa 14:nneksi ja Budapestin sisäratojen MM-kilpailuissa 2004 viisiottelussa viidenneksi. Hän oli korkeushypyssä kahdestoista Ateenan olympialaisissa 2004 ja kuudes Helsingin MM-kilpailuissa 2005. Hän voitti korkeushypyssä kultaa vuoden 2006 Euroopan-mestaruuskilpailuissa Göteborgissa tuloksella 203 ja vuoden 2007 yleisurheilun sisäratojen EM-kilpailuissa Birminghamissa Belgian ennätystuloksella 205.
Hellebaut teki viisiottelun kaikkien aikojen viidenneksi parhaan tuloksen vuonna 2007, mutta päätti olla kilpailematta sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa sairauden takia ja keskittyä korkeushyppyyn. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui korkeushypyssä 14:nneksi. Talvella 2008 hän voitti Valencian MM-hallikisoissa viisiottelun maailmanmestaruuden pistein 4867. Pekingin olympialaisissa 2008 Hellebaut voitti kultaa korkeushypyssä. Hän voitti ensimmäisenä naisena Kroatian Blanka Vlašićin sitten kesäkuun 2007. Voittotulos oli Belgian ennätys 205 cm, jonka Hellebaut ylitti ensimmäisellään ja Vlašić toisellaan. Hellebautin kulta oli ensimmäinen belgialaisen yleisurheilijan olympiavoitto sitten Tokion olympialaisten 1964 jolloin estejuoksija Gaston Roelants voitti olympiakultaa.
Joulukuussa 2008 Hellebaut ilmoitti olevansa raskaana ja lopettavansa uransa. Lapsen isä on Hellebautin elämänkumppani Wim Vandeven, joka on myös valmentanut Hellebautia pitkään. Hellebaut synnytti ensimmäisen lapsensa kesäkuussa 2009. 
Helmikuussa 2010 Hellebaut ilmoitti tekevänsä paluun ja tavoittelevansa olympiavoittonsa puolustamista Lontoon olympialaisissa 2012. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 197 cm. Hän oli raskaana Barcelonassa kilpaillessaan ja synnytti toisen lapsensa helmikuussa 2011. Kesällä 2011 hän kertoi jatkavansa uraansa ja tavoittelevansa edelleen pääsyä Lontoon olympialaisiin. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän oli viides tuloksella 195 cm. Hän sijoittui viidenneksi myös Lontoon olympialaisissa tuloksella 197.
Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 187 cm. Kisojen jälkeen hän ilmoitti lopettavansa kilpauransa.
Uransa jälkeen Hellebaut on toiminut oman valmennusakatemian ja yleisurheilukoulun vetäjänä. Huhtikuussa 2025 uutisoitiin, että korkeushyppääjä Ella Junnila siirtyy Hellebautin valmennukseen.
Sharon Gless

Sharon Marguerite Gless (s. 31. toukokuuta 1943 Los Angeles) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on irlantilaisia sukujuuria. 
Glessilla on ollut pitkäaikaisia rooleja useissa suosituissa televisiosarjoissa, joista tunnetuimpia ovat "Cagney &amp; Lacey" (1982–1988) ja "Älä kerro äidille 2" "(Queer as Folk 2)" (2000–2005). Vuonna 2007 hän aloitti sarjassa "Burn Notice". 
Gless on esiintynyt myös elokuvissa ja teatterissa, ja hänellä on ollut vuodesta 1995 tähti Hollywood Walk of Famella. Hän on voittanut kaksi Emmy-palkintoa ja kaksi Golden Globea. Hän meni 4. toukokuuta 1991 naimisiin tuottaja Barney Rosenzweigin kanssa. 
Glessin naispuolinen ihailija kiusasi suosikkinäyttelijäänsä 1980-luvulta saakka häirikköviesteillä; vuonna 1990 sama nainen tunkeutui käsiaseen kanssa Glessin kotiin, mutta näyttelijätär ei ollut paikalla. Ilmeisesti murtautujan aikomuksena oli ollut tehdä itsemurha Glessin nähden. Murtautuja tuomittiin kuuden vuoden vankeusrangaistukseen.
Barney Rosenzweig

Barney Rosenzweig (s. 23. joulukuuta 1937 Los Angeles) on yhdysvaltalainen televisiotuottaja, joka tunnetaan pääasiassa sarjasta "Cagney &amp; Lacey" (1982–1988). Hän on ollut vuodesta 1991 naimisissa sarjan päänäyttelijän Sharon Glessin kanssa.
Rosenzweig valmistui Etelä-Kalifornian yliopistosta valtiotieteen oppiarvolla vuonna 1959. Hänet on palkittu kahdella Emmy-palkinnolla. Hänen muistelmateoksensa "Cagney &amp; Lacey...and Me" julkaistiin vuonna 2007.
Geiá sou María

Geiá sou María (, usein "Yassou Maria", suomeksi ”Hei Maria”) on kreikkalaisen laulaja Sarbelin kappale, jonka hän esitti vuoden 2007 euroviisuissa. Koska Kreikka oli edellisenä vuonna päässyt kymmenen parhaan joukkoon, laulu oli suoraan loppukilpailussa, jossa se esiintyi kymmenentenä. Kappale sai 139 pistettä ja pääsi sijalle 7. Se sai 12 pistettä Bulgarialta ja Kyprokselta.
Erikhthonios (Ateena)

Erikhthonios (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan muinainen kuningas, joka syntyi autoktoonisesti – maasta – ja jonka Athene kasvatti. Varhaisimmat kirjoitukset eivät erottele häntä Erekhtheuksesta, hänen pojanpojastaan, mutta neljännestä vuosisadasta eaa. alkaen heidät kuvataan eri hahmoiksi.
Pseudo-Apollodoroksen mukaan Athene vieraili Hefaistoksen luona pyytämässä tältä aseita, mutta Hefaistoksen valtasi halu Athenea kohtaan. Päättäneenä säilyttää neitsyytensä Athene pakeni, mutta vaikka Hefaistos olikin rampa, hänen onnistui tavoittaa Athene ja yrittää maata tämän. Kamppailun aikana hänen siementänsä tippui jumalattaren reidelle, joka vastenmielisyyttä tuntien pyyhki sen pois villan palalla. Athene heitti villan maahan hedelmöittäen siten Gaian. Gaia palautti syntyneen pienokaisen Athenelle, joka tämän Erikhthoniokseksi (kr. "eris", ”riita” ja "khthon", "maa"), ja laittoi pieneen laatikkoon.
Athene antoi sen jälkeen laatikon Kekropsin, Ateenan kuninkaan, kolmelle tyttärelle – Herse, Pandrosos ja Aglauros – ja varoitti heitä koskaan avaamasta sitä. Uteliaisuus kuitenkin voitti heidät, ja Aglaulos ja Herse avasivat laatikon, josta paljastui lähteestä riippuen joko pienokainen, jonka ympärille käärme oli kietoutunut, tai joka oli puoliksi ihminen ja puoliksi käärme. Sisarukset joko tulivat hulluiksi ja heittäytyivät Akropoliilta alas, tai vaihtoehtoisesti käärme tappoi heidät. Toisen version mukaan varis kertoi Athenelle tapahtuneesta, jolloin tämä teki nämä kaksi sisarusta hulluiksi saaden heidät heittäytymään mereen.
Kun Erikhthonios kasvoi, hän karkotti Amfiktyonin, joka puolestaan oli anastanut vallan Kranaokselta kaksitoista vuotta aiemmin, ja tuli Ateenan kuninkaaksi. Hän nai Praksithean, najadin, ja he saivat pojan, Pandion I:n. Tänä aikana Pallas Athene suojeli häntä jatkuvasti. Hän perusti panathenaian Athenen kunniaksi ja nostatti tämän kunniaksi puisen patsaan Akropoliille. Paroksen marmorin mukaan hän opetti alamaisensa iestämään hevosia ja käyttämään niitä vaunojen vetämiseen, sulattamaan hopeaa ja kyntämään maata auralla. Lisäksi Erikthonioksen kerrottiin keksineen quadrigan, nelivaljakon.
Erikthoniosta seurasi valtaistuimelle hänen poikansa Pandion I.
Aimé Césaire

Aimé-Fernand-David Césaire (26. kesäkuuta 1913 Basse-Pointe, Martinique – 17. huhtikuuta 2008 Fort-de-France, Martinique) oli afromartiniquelainen ranskalainen runoilija, kirjailija ja poliitikko. 
Césaire syntyi Fort-de-Francessa Martiniquen saarella ja muutti vuonna 1931 Pariisiin kouluun. 
Yhteiskunnallinen toiminta.
Césaire oli yhdessä senegalilaisen Léopold Sédar Senghorin ja guayanalaisen Léon-Gontran Damasin kanssa luomassa värillisten ympäri maailmaa yhdistävää, kirjallisia ja poliittisia pyrkimyksiä ajavaa, négritude-aattetta.
Césaire meni vuonna 1937 naimisiin opiskelutoverinsa Suzanne Roussin kanssa. Pari muutti pienen poikansa kanssa Martiniquelle vuonna 1939. Césaire ystävystyi surrealistirunoilija André Bretonin kanssa, joka vietti tulevat sotavuodet hänen kotisaarellaan. 
Césairen palattua kotisaarelle hänet nimitettiin 1945 Fort-de-Francen pormestariksi ja Ranskan kansalliskokouksen jäseneksi Ranskan kommunistipuolueen tuella. Hän erosi 1956 kommunistipuolueesta ja perusti 1960 Martiniquelaisen edistyspuolueen (Parti Progressiste Martiniquais), PPM). Vuonna 2006 hän kieltäytyi tapaamasta Nicolas Sarkozya, koska Sarkozyn Union pour un Mouvement Populaire -puolue oli tukenut lakia, jonka mukaan Ranskan toiminta siirtomaa-aikana tulee esittää koulujen historianopetuksessa Ranskan kannalta myönteisessä valossa. 
Kirjallinen toiminta.
Césaire perusti 1932 Léopold Sédar Senghorin ja Léon Gontran Damas'n kanssa "L'Étudiant noir" -lehden, jossa hän käytti ensimmäisenä termiä négritude, joka korosti mustan identiteetin merkitystä. Hän oli myös "Présence africaine" -julkaisusarjan perustajia. Hän oli alun pitäenkin Senghoria ja Damas'ta radikaalimpi, mikä näkyi hänen merkittävimmästä runokokoelmastaan "Cahier d'un retour au pays natal" (1943). Sillä oli merkittävä vaikutus toisen maailmansodan jälkeisen sukupolven mustaan älymystöön kuvatessaan Martiniqueen kohdistuneista vääryyksisitä. Myöhemmin hän suuntautui surrealismiin. Hän kuvaa taistelua siirtomaavaltaa vastaan näytelmätrilogiassa "Et les chiens se taisaient" (1956), "La tragédie du roi Christophe" (1963) ja "Une saison au Congo" (1967). 
Runokokoelmien ohella Césaire julkaisi muun muassa draamaa ja poliittisen teoksen "Discours sur le colonialisme" (1953).
Karin Tuominen on suomentanut Césairen runon "Synnyinseudulle paluun vihko" ("Cahier d'un retour au pays natal", 1939)
Baguio City

Baguio City () on kaupunki Filippiineillä. Kaupunki sijaitsee Luzonin saaren pohjoisosassa ja sen asukasluku on 345 366 (2015).
Baguio City perustettiin vuonna 1900 alueella asuvan Ibaloi-kansan perustaman kylän paikalle. Tuolloinen Filippiinien hallinto päätti tehdä kaupungista Filippiinien kesäpääkaupungin vuonna 1903. Alueella on presidentin kartano ja muun muassa korkeimman oikeuden toimitiloja. Baguio on Cordilleran hallinnollisen alueen pääkaupunki. Kaupungin nimi tulee Ibaloi-kansan sammalta tarkoittavasta sanasta "bagiw". Baguio sijaitsee noin 1500 m merenpinnan yläpuolella ja alueen kasvillisuus on trooppinen ja siellä kasvaa sammaleen lisäksi muun muassa orkideoita.
Tekijäinvaihdunta

Tekijäinvaihdunta eli crossing-over tai geenienvaihdunta on meioosin ensimmäisessä jakautumisessa eli vähennysjaossa mahdollisesti tapahtuva vastinkromosomien kromatidien osien vaihto. Geenienvaihduntaa edeltää vastinkromosomien konjugoituminen (rinnakkain asettuminen) ja kiasman muodostuminen.
Geenienvaihdunta mahdollistaa uudenlaisten geeniyhdistelmien syntymisen vastinkromosomeista, kromosomien sisäisen rekombinaation. Täten se on vastinkromosomien mendelististä segregaatiota täydentävä rekombinaatiomekanismi ja monimuotoisuutta lisäävä tekijä. Näin selitetään myös miksi sisarukset eivät ole identtisiä tai näytä samalta, vaikka he olisivat saaneet perimänsä samoilta vanhemmilta.
Vuorisirri

Vuorisirri ("Calidris tenuirostris") on keskikokoinen kahlaaja. Lajin kuvaili ja nimesi Thomas Horsfield 1821.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 26–28 cm, siipien kärkiväli 62–66 cm ja paino 125–230 g. Naaras on selvästi kookkaampi. Suurikokoinen sirri, hieman isosirriä suurempi. Nokka on melko ohut ja pitkähkö ja lievästi alaspäin kaartunut. Höyhenpuku on lähes kauttaaltaan tummatäpläinen, vatsapuolelta vähiten. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen.
Pesii Koillis-Siperian tundralla. Muuttolintu, joka talvehtii suurina parvina Etelä-Aasiassa Pakistanista Kiinaan ja Australiassa. Maailman populaation koko noin 380 000 yksilöä. Sen kanta on erittäin uhanalainen. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Pesimäaikana laji elää tundralla ja arktisen alueen tunturien ja vaarojen niityillä ja pensaikoissa. Pesimäajan ulkopuolella rannikoiden muta- ja hiekkarannoilla.
Lisääntyminen.
Pesä on maassa ja munia on 4.
Ravinto.
Hyönteiset, nilviäiset ja muut pienet selkärangattomat.
Lars Frölander

Lars Arne Frölander (s. 26. toukokuuta 1974 Boden) on ruotsalainen uimari ja olympiavoittaja. Hänen uransa kohokohta oli 100 metrin perhosuinnin olympiavoitto Sydneyssä 2000. Muutamaa kuukautta myöhemmin hän rikkoi 100 metrin perhosuinnin maailmanennätyksen lyhyellä radalla 16. marraskuuta 2000, ajalla 50,59, Ateenassa, lyhyen radan MM-kilpailuissa, ja paransi sitä seuraavana päivänä lukemiin 50,44. Ennätys kesti vuoden ja kuukauden, jolloin sen rikkoi saksalainen Thomas Rupprath.
Frölander palkittiin Svenska Dagbladetin kultamitalilla vuonna 2000.
Seuratasolla Frölander edustaa Linköpings Allmänna Simsällskapia.
Yksityiselämä.
Frölander syntyi Bodenissa ja muutti perheensä kanssa kolmevuotiaana Borlängen Ornäsiin.
Helsingin taidevärjäämö

Helsingin Taidevärjäämö OY- Helsingfors Konstfärgeri AB oli suomalainen vuosina 1929-1989 toiminut kankaanpainantayritys. Yritys aloitti toimintansa Helsingissä, osoitteessa Mikonkatu 8. Vuonna 1932 tuotantolaitos muutti Meritullinkatu 1:een ja vuonna 1939 Lindström Oy:n rakennukseen Lautatarha- ja Tynnyrintekijänkadun kulmaan, missä se toimi vuoteen 1989 asti.
Helsingin Taidevärjäämöllä oli huomattava vaikutus kotimaisen painokangassuunnittelun kehitykseen. Erityisesti siihen johti tekstiilitaiteilija Eeva Taimin sekä sisustusarkkitehti Kaj Franckin työ mallinsuunnittelijoina. Myös graafikko Helmiriitta Honkanen sekä Kaarina Hälvä ovat toimineet yrityksessä mallipiirtäjinä.
Mærsk Mc-Kinney Møller

Arnold Mærsk Mc-Kinney Møller (13. heinäkuuta 1913 Kööpenhamina – 16. huhtikuuta 2012 Kööpenhamina) oli tanskalainen liikemies ja miljardööri.
Elämä.
Mærsk Mc-Kinney Møller syntyi Kööpenhaminassa 13. heinäkuuta 1913. Hänen isänsä oli liikemies Arnold Peter Møller ja äiti Yhdysvaltain Kentuckysta kotoisin oleva Chastine Estelle Roberta McKinney. Møller pitikin itseään puoliksi amerikkalaisena. Perheyhtiön toimintaan Mærsk Mc-Kinney Møller tuli mukaan vuonna 1940. Tanskan miehityksen myötä hän siirsi isänsä kanssa yhtiön toiminnan New Yorkiin, mistä käsin Mærsk Mc-Kinney Møller johti yhtiötä toisen maailmansodan aikana. Yhdysvalloissa hän asui vuoteen 1947 saakka.
Isänsä kuoleman jälkeen 1965 Mølleristä tuli A. P. Møller-Mærskin toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Hän jäi sivuun toimitusjohtajan paikalta 1993, mutta jatkoi yhtiön hallituksen puheenjohtajana vuoteen 2003. Mc-Kinney Møllerin aikana Maersk-konsernista muotoutui kansainvälinen monialayhtiö, joka toimi muun muassa lentoliikenteessä, vähittäiskaupassa, it-alalla sekä teollisuudessa. Maerskista kehittyi suuri logistiikkayhtiö, jonka tulot vuonna 2010 olivat noin 60 miljardia kruunua.
Tanskalaislehti Berlingske Nyhedsmagasin arvioi vuonna 2010 Møllerin varakkaimmaksi tanskalaiseksi hänen omaisuutensa ollessa 8,3 miljardia kruunua. Vuonna 2007 talouslehti Forbes oli arvioinut Møllerin toiseksi varakkaimmaksi tanskalaiseksi Lego Groupin entisen toimitusjohtajan ja hallituksen puheenjohtajan Kjeld Kirk Kristiansenin jälkeen.
Møllerin puoliso Emma kuoli vuonna 2005. Heillä oli kolme tytärtä: Ane Mærsk Mc-Kinney Uggla, Leise Mærsk Mc-Kinney Møller ja Kirsten Mc-Kinney Møller Olufsen. Møller oli yksi harvoista Elefanttiritarikunnan jäsenistä, jotka eivät ole valtionpäämiehiä eivätkä kuninkaallisia. Hän oli ensimmäinen ei-amerikkalainen IBM:n hallituksessa, jossa hän istui 14 vuoden ajan. Mærsk Mc-Kinney Møller kuoli 98-vuotiaana Kööpenhaminassa 16. huhtikuuta 2012.
Robin Wikman (jalkapalloilija)

Robin Wikman (s. 21. tammikuuta 1986 Helsinki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Wikman lukeutui Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueen vakionimiin. 15. toukokuuta 2009 alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentaja Markku Kanerva valitsi Wikmanin 40:n pelaajan ehdokaslistalle, josta valitaan lopullinen alle 21-vuotiaiden joukkue 15. kesäkuuta - 29. kesäkuuta Ruotsissa pelattavaan EM-lopputurnaukseen.
Robert Mondavi

Robert Gerald Mondavi (18. kesäkuuta 1913 – 16. toukokuuta 2008) oli yhdysvaltalainen viininvalmistaja. Hän loi uransa Kaliforniassa, ja hänen katsotaan yleisesti tehneen Napa Valleyn viineistä maailmankuuluja.
Virginia-nimisessä kaupungissa Minnesotassa syntyneen Mondavin vanhemmat olivat italialaisia maahanmuuttajia. Mondavit muuttivat Kaliforniaan Robertin ollessa 10-vuotias. Hän valmistui Stanfordin yliopistosta vuonna 1937. Kuvernööri Arnold Schwarzenegger ja First Lady Maria Shriver ilmoittivat 20. elokuuta 2007 hänen ottamisestaan California Hall of Fameen 5. joulukuuta. 
Mondavi loi vuonna 1968 sen ajan Amerikassa varsin tuntemattoman Sauvignon Blanc'n paikallisen "Fumé blanc" -version. Kyseinen viini oli välitön menestys. Sen tekijän omaelämäkerta "Harvests of Joy" ilmestyi vuonna 1998, ja hänen elämästään on tehty dokumenttielokuva. Hänen viinitilansa eteen tehdystä työstä nousi julkisuuden henkilöksi myös hänen puolisonsa Margrit Mondavi.
Espanjan Grand Prix 2001

Espanjan Grand Prix 2001 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. huhtikuuta 2001 Circuit de Catalunyalla Espanjassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kolmas. Schumacher ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1.21,151 (kierroksella 25)
McLarenilla ajanut suomalaiskuljettaja Mika Häkkinen keskeytti kilpailun johtopaikalta viimeisellä kierroksella, jonka seurauksena Michael Schumacher nousi voittajaksi. Voitto olisi ollut Häkkiselle neljäs peräkkäinen Catalunyan radalla.
FIA salli Espanjan osakilpailusta lähtien luistoneston, koska sen kieltoa oli käytännössä mahdotonta täysin valvoa.
Neidhart von Reuenthal

Neidhart von Reuenthal myös Nithart (noin 1180 – noin 1240) oli saksalainen minnelaulaja, joka oli syntynyt Baijerissa ja asui elämänsä Itävallassa, missä hän toimi Itävallan herttuan Fredrik II:n palveluksessa. Minnelaulajana Neidhart oli luovimmillaan vuosien 1210 ja 1240 välisenä aikana.
Neidhart von Reuental (yläsaksaksi Nîthart uon Riuwental) on todennäköisesti hänen pseudonyyminsä. Neidhart osallistui viidenteen ristiretkeen vuosina 1217–1219. Yleisesti hänen laulunsa olivat tarkoitetut esitettäviksi hovin tilaisuuksissa ja ne jakautuvat kahteen eri tyyppiin, eli Sommerreien ja Winterlieder. Ensin mainitut ovat yksinkertaisia muodoltaan ja lyhyitä; ne kuvaavat yleensä talonpoikaisväestön tansseja. Jälkimmäiset ovat pidempiä ja rakenteeltaan taidokkaampia ja niihin on useimmiten sisällytetty taitavia kuvauksia talonpoikaiselämästä.
Lauluissaan Neidhart yhdistää usein taidokkaasti korkean rakkauden teeman parodioiden riemukkaan realistiseen talonpoikaiseen elämänmenoon. Hän myös ivailee talonpoikaisia nuorukaisia, jotka matkivat ritarien minnerunoutta, joka oli keskeisesti rakkausrunoutta.
E. R. Braithwaite

Edward Ricardo Braithwaite (27. kesäkuuta 1920 Georgetown, Guyana – 12. joulukuuta 2016 Rockville, Maryland, Yhdysvallat) oli guyanalainen kirjailija ja diplomaatti. Hänen kaunokirjalliset teoksensa kuvaavat heikkoja sosiaalisia oloja ja mustiin kohdistuvaa rotusortoa.
Opiskeltuaan Queen’s Collegessa kotimaassaan Braithwaite pääsi New Yorkin City Collegeen. Hän palveli toisessa maailmansodassa Royal Air Forcen lentäjänä. Sodan jälkeen hän muutti Cambridgen yliopistoon, jossa opiskeli tohtoriksi fysiikasta.
Braithwaiten tunnetuin kaunokirjallinen teos on hänen esikoisromaaninsa "To Sir, with Love" (1959), joka pohjautuu hänen omiin kokemuksiinsa käytöshäiriöisen luokan opettajana Itä-Lontoossa 1950-luvun alkupuolella. James Clavell
ohjasi teoksen pohjalta vuonna 1967 menestystä saavuttaneen elokuvan "Vastahakoiset" ("To Sir With Love"), jossa Sidney Poitier esittää kirjailijan omaakuvaa ymmärtäväisenä opettajana.
Braithwaite toimi pitkän kansainvälisen uransa aikana muun muassa Guyanan suurlähettiläänä Yhdistyneissä kansakunnissa ja Venezuelassa sekä opetti englantia New Yorkin yliopistossa.
John Wooden

John Robert Wooden (14. lokakuuta 1910 Hall, Indiana – 4. kesäkuuta 2010 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän oli kaikkien aikojen ensimmäinen henkilö, joka kelpuutettiin Basketball Hall of Fameen sekä pelaajan (1961) että valmentajan (1973) ominaisuudessa.
Woodenia pidetään yhtenä amerikkalaisen yliopistourheilun legendoista. Hän johti UCLA:ssa ("University of California, Los Angeles") The Bruinsia, joka voitti hänen aikanaan 620 ja hävisi 147 peliä. Joukkue voitti kaikkiaan kymmenen NCAA-mestaruutta. 
Wooden valmistui Purduen yliopistosta. Hän oli naimisissa Nellie Rileyn kanssa 53 vuoden ajan, kunnes tämä kuoli sairauteen 21. maaliskuuta 1985. Hänet valittiin "Sports Illustratedin" "Vuoden urheilijaksi" vuonna 1972, ja hänelle myönnettiin Presidential Medal of Freedom. Hän on kuulunut vuodesta 2006 College Basketball Hall of Fameen.
Martti Pennanen

Martti Asser Pennanen (8. joulukuuta 1923 Tervola – 17. joulukuuta 2010 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Suurelle yleisölle hän tuli tunnetuksi 1970- ja 1980-luvuilla tehtyjen elokuvien ja televisionäytelmien ansiosta. Pennasen muistetuimpia esiintymisiä ovat olleet roolit elokuvissa "Päämaja", "Kun taivas putoaa", "Yhden miehen sota", "Meiltähän tämä käy", "Loma" ja "Pedon merkki" sekä televisionäytelmissä "Lyhyet erikoiset", "Hänen olivat linnut" sekä "Sodan ja rauhan miehet", jossa hän näytteli Väinö Tanneria. Pennanen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1982. Hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuodesta 1985 alkaen.
Pennanen kuoli 87-vuotiaana Tampereella Koukkuniemen vanhainkodissa. Hänet on haudattu Teiskon hautausmaalle Terälahdelle.
JP Siili

Jukka-Pekka Siili (s. 17. syyskuuta 1964), tunnetaan myös nimellä JP Siili, on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat "Ganes" (2007) ja "Hymypoika" (2003) sekä televisiosarjat "Rakastuin mä luuseriin" (2005), "Juulian totuudet" (2002), "Uusi päivä" (2010) ja "Tellus" (2014).
Siili on myös voittanut käsikirjoittamallaan ja ohjaamallaan kolmiosaisella tv-minisarjalla "Juulian totuudet" (2002) arvostetun kansainvälisen Prix Italia -palkinnon parhaana draamasarjana. Lisäksi "Juulian totuudet" voitti myös Telvis-palkinnon.
SF Film

SF Film Finland Oy on vuoden 2000 alussa toimintansa aloittanut Bonnier-konserniin kuuluvan Svensk Filmindustrin tytäryhtiö. Aikaisemmin yritys oli nimeltään FS Film Oy, mutta vaihtoi nimensä vuonna 2013 SF Film Finland Oy:ksi, joka on lähempänä konsernin muiden pohjoismaisten elokuvatoimistojen nimiä. Se on Suomen johtava elokuvalevitysyhtiö sekä teatterielokuva- että DVD-markkinoilla, ja sen edustamia ulkomaisia elokuvayhtiöitä ovat muun muassa Warner Bros. ja 20th Century Fox, joka on näistä suurin. 
Yhtiöllä on vuosina 2000–2011 ollut ensi-illassa yli 500 ulkomaista ja 50 kotimaista elokuvaa, joista suurimpia lanseerauksia ovat olleet "Taru sormusten herrasta" -trilogia, James Bond -elokuva "Kuolema saa odottaa", "The Simpsons Movie", "Avatar", "Ice Age" -animaatiot, "Tähtien sota" -sarjan Episodit II ja III sekä viimeisimpänä kesällä 2011 julkaistu "Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2". 
SF Film on markkinajohtaja elokuvien tallennemyynnissä 22 %:n ja vuokramyynnissä noin 35 %:n markkinaosuudella (09/11). Teatterilevityksessä markkinaosuudeksi vuonna 2012 arvioidaan 40–45 %.
Kaye Ballard

Catherine Gloria Balotta (Kaye, joskus Kay Ballard; 20. marraskuuta 1925 Cleveland, Ohio – 21. tammikuuta 2019 Rancho Mirage, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli italialaisia juuria. 
Ballard esiintyi vuosina 1967–1969 NBC:n tilannekomediassa "The Mothers-in-Law", jonka toisena päänäyttelijänä oli Eve Arden. Hänet tunnetaan myös Broadwayn musikaaleista ja useista elokuvista. Hän vieraili "The Muppet Show’ssa" vuonna 1977 ja jatkoi uraansa 1940-luvulta aina 2000-luvulle saakka.
Ballard oli naimaton ja toipunut rintasyövästä. Hän asui vuodesta 1970 kuolemaansa saakka Rancho Miragessa, Kalifornian Coachella Valleyssa asunnossa, jonka hän on kertonut ostaneensa aikoinaan Desi Arnazilta.
Cass Ballenger

Thomas Cass Ballenger (6. joulukuuta 1926 Hickory, Pohjois-Carolina – 18. helmikuuta 2015) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän edusti vuosina 1986–2005 puoluettaan Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Pohjois-Carolinan kymmenennestä vaalipiiristä.
Ballenger syntyi Hickoryssa. Hän opiskeli Pohjois-Carolinan yliopistossa Chapel Hillissä ja sai myöhemmin "Bachelor of Artsin" arvon Amherst Collegesta. Hän oli toisen maailmansodan veteraani.
Ballenger ei asettunut enää ehdolle vuoden 2004 vaaleissa ja hänen seuraajakseen valittiin Patrick McHenry, jonka valintaa republikaanien ehdokkaaksi hän oli tukenut esivaalin toisella kierroksella. 
Ballenger oli 1800-luvun poliitikko Lewis Cassin lapsenlapsenlapsenlapsi.
Roscoe Bartlett

Roscoe Gardner Bartlett (s. 3. kesäkuuta 1926 Kentucky) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Marylandin kuudennesta vaalipiiristä vuosina 1993–2013. 
Bartlett on pitkän akateemisen uran luonut professori. Hän on harjoittanut koko ikänsä myös maanviljelyä; rakkaus alaan kehittyi jo lapsuudessa, jonka hän vietti isoisänsä tilalla Kentuckyssä. Hänellä on puolisonsa Ellen Louise Baldwinin kanssa kymmenen lasta.
Bartlett on seitsemännen päivän adventisti.
Le Tigre

Le Tigre on yhdysvaltalainen yhtye, jonka musiikki on sekoitus punkia, elektroa ja new wavea. Le Tigre tunnetaan erittäin poliittisista, feministisistä sanoituksista. Yhtyeen biisi Deceptacon on tunnettu myös Girl Skateboardsin elokuvasta "Yeah Right".
Historia.
Alkuperäisenä suunnitelmana oli, että Le Tigre sekoittaisi riot grrrlin politiikkaa ja feminismiä hauskoihin sampleihin ja lo-fi-biitteihin. Yhtye itse julisti olevansa ”underground elektro-feministisiä performanssitaiteilijoita” yhdistäen esiintymisissään visuaalisuutta, musiikkia ja tanssia.
Yhtyeen perustivat vuonna 1998 Johanna Fateman ja Kathleen Hanna, joka oli aiemmin ollut Bikini Kill -yhtyeen laulaja. Mukana oli myös JD Samson, josta tuli yhtyeen varsinainen jäsen, kun Sadie Benning jätti yhtyeen ennen "Feminist Sweepstakes" -albumin nauhoittamista vuonna 2001. JD oli työskennellyt aiemmin yhtyeen roudarina ja Benningin diakuvien koneenkäyttäjänä ensimmäisen albumin aikaisissa live-esiintymisissä. JD on merkittävä homoseksuaalien oikeuksien puolustaja, ja poiminnat ”New Kicks” -kappaleessa ovat tosiasiallisesti mielenosoituksesta, jonka JD itse nauhoitti. Kathleen on aktiivinen seksuaalisen hyväksikäytön vastustaja.
”Hot Topic” -kappale yhtyeen ensimmäisellä albumilla on kunnianosoitus kaikille kuvataiteilijoille, muusikoille, kirjailijoille, feministeille ja muille, jotka ovat inspiroineet heitä. Näitä ovat esimerkiksi Yoko Ono, Cibo Matto, Aretha Franklin, Vaginal Davis, Yayoi Kusama, John Cassavetes, Sleater-Kinney, Billy Tipton, James Baldwin ja Jean Genet. Vastaavasti kappale ”FYR” "Feminist Sweepstakes" -albumilta on kunnioituksenosoitus asioille, jotka tuotiin esiin Shulamith Firestonen "Fifty Years of Ridicule"'ssa hänen vuonna 1970 julkaistussa feministisessä teoksessaan "The Dialectic of Sex".
Le Tigren kaksi ensimmäistä levytystä julkaisi riippumaton levy-yhtiö Mr. Lady Records, jota pyörittävät The Butchiesin Kaia Wilson ja taiteilija Tammy Rae Carland. "Feminist Sweepstakes" (2001) tuli ulos Chicks on Speedin levy-yhtiön kautta. "This Island" -albumi (2004) oli Le Tigren ensimmäinen suurella yhtiöllä (Universal/Strummer). The Carsin Ric Ocasek tuotti sille yhden kappaleen, ”Tell You Now”. Vielä Universalin kanssa tehdyn sopimuksen jälkeenkin Le Tigre jatkoi työskentelyä itsenäisten levy-yhtiöiden kanssa. Vuonna 2005 he julkaisivat "This Island Remixes" -äänitteen Chicks on Speedin kanssa.
Vuoden 2007 alusta yhtye päätti jäädä pitkälle tauolle.
Runnin seisake

Runnin seisake () on seisake Suomen rataverkolla Iisalmen kaupungissa Pohjois-Savon maakunnassa rataosalla .
Runnin lähde tunnettiin laajalti jo 1700-luvulla, jolloin paikkakunnalle kulki ihmisiä juomaan ihmeitä tekeväksi kerrottua vettä. Lähteen ympärille syntyi 1900-luvun alussa kylpylä hotelleineen ja huviloineen. Rautatien tullessa paikkakunnalle Runnin kylpylä eli kukoistuskauttaan. Ennen rautatien valmistumista kylpylävieraat saapuivat laivalla Iisalmesta, mutta junalla pääsi vain parin kilometrin päähän kylpylästä.
Asema otettiin käyttöön vuonna 1925. Asemarakennuksen suunnitteli ilmeisesti rautatiehallituksen arkkitehti Bruno Granholm ja se edustaa rataosalle tyypillistä arkkitehtuuria.
Runnin asema alennettiin laiturivaiheeksi vuonna 1964 ja se muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1972. Tavaraliikenne Runnin seisakkeella lopetettiin vuonna 2001, mutta kylpylän ansiosta henkilöliikenne jatkuu edelleen, ja asemalle on rakennettu uusi korkea matkustajalaituri. Vuonna 1981 Runnin asemalla kuvattiin Eino Säisän romaanisarjaan pohjautuvaa TV-elokuvaa "Kukkivat roudan maat".
Bibi Blocksberg

Bibi Blocksberg on saksalainen lasten radiokuunnelma, jonka on luonut Elfie Donelly. Pääosassa on teini-ikäinen tyttö nimeltä Bibi Blocksberg, joka on noita.
Bibi, joka mielellään pilailee, kokee monia seikkailuita ystäviensä kanssa. Taikuudella on keskeinen rooli sarjassa, ja tämä johtaa usein siihen, että Bibin äiti (myös noita) joutuu selvittämään tilanteen. Bibi joutuu usein hankaluuksiin Neustadtin pormestarin kanssa, joka esitetään laiskana ja epäkelpona.
Hahmot.
Bibi.
Bibi (Brigitte) on 13-vuotias tyttö, joka mielellään käyttää taikavoimiaan pilaillakseen ihmisten kustannuksella. Hänen luutansa nimi on "Kartoffelbrei" (perunamuusi). Bibi on hyvin ystävällinen ja pelastaa tilanteen monissa jaksoissa.
Bibin perhe.
Bibin vanhemmat ovat Bernhard ja Barbara Blocksberg. Barbara on myös noita, ja hänen luutansa nimi on "Baldrian". Hän ei osaa kokata, tai edes taikoa, ruokaa, minkä vuoksi hänen perheensä usein vitsailee hänen tarjoamansa ruoan kustannuksella. Barbara on asettanut tyttärelleen rajoituksia taikuuden käytön suhteen mutta tämä ei juuri koskaan tottele niitä. Berhnardilla ei ole taikavoimia, koska niitä on vain naisilla. Hän haluaisi ihan tavallisen perheen ja muistuttaa siitä joka jaksossa. Kuitenkin hän on ylpeä noidistaan, vaikkakin usein riitaantuu Barbaran kanssa,
Monika.
Monika on Bibin paras ystävä. Hän oli ensin epäsuosittu koulussa, mutta kun Bibi sai selville että hänellä on ongelmia perheensä kanssa, hän ystävystyi hänen kanssaan.
Marita.
Marita on myös Bibin ystävä. Heillä on joskus riitoja mutta he kokevat monia seikkailuja yhdessä.
Florian.
Florian on Bibin ystävistä ainoa poika ja tietokoneguru. Hän on auttanut Bibiä hautomaan dinosaurusmunan.
Pormestari.
Neustadtin pormestari tekee mielellään suuria lupauksia mutta haluaa kuitenkin aina pelkkää rahaa. Hänellä on puhehäiriö ja siksi hän kutsuu Bibiä "Blocksbergiksi". Hänellä on suuri ruokahalu ja hän on siksi hyvin lihava. Hän on usein epäkohtelias sihteeriään Pichleriä kohtaan. Hän ei kuitenkaan ole paha vaan hänellä on hyvä sydän.
Karla Kolumna.
Karla Kolumna on toimittaja joka mielellään raportoi Bibin seikkailuista.
Flauipaui.
Flauipaui on Bibin noitaystävä. Hän on hyvin turhamainen ja mielellään hoitaa ulkonäköään. Hänellä on ongelmia taikuuden opettajiensa kanssa koska hän ei osaa läksyjään. Hänen luutansa nimi on "Gänseblümchen" (kaunokainen).
Schubia.
Schubia Wanzhaar on punknoita. Hänellä on vihreä tukka ja moottoriluuta nimeltä "Kawakasi". Hän on hyvin itsevarma ja joutuu usein hankaluuksiin taikuuden opettajiensa kanssa.
Thunderstormit.
Cecily Thunderstorm on Bibin irlantilainen täti ja myös noita. Hänen miehensä on Partick Thunderstorm, jolla ei ole taikavoimia. Heidän tyttärellään Margiella oli ensin riitoja Bibin kanssa, mutta kun Bibi sai selville heidän linnansa taloudelliset ongelmat, hän ryhtyi auttamaan heitä ja ystävystyi Margien kanssa.
Tietojenkäsittelytieteen Seura

Tietojenkäsittelytieteen Seura ry on vuonna 1982 perustettu tietojenkäsittelytieteen tutkijoiden ja alan tutkimustuloksista kiinnostuneiden henkilöiden yhdistys. Seura toimii jäsenistönsä yhdyssiteenä ja pyrkii edistämään tietojenkäsittelytieteen tutkimusta, tutkimustulosten soveltamista ja tutkimuksesta tiedottamista.
Tarkoituksensa toteuttamiseksi yhdistys järjestää jäsenilleen keskustelu- ja koulutustilaisuuksia, harjoittaa tutkimus-, tiedotus- ja julkaisutoimintaa ja on yhteistyössä muiden alan kotimaisten ja ulkomaisten järjestöjen kanssa. Lisäksi yhdistys osallistuu kansainvälisten symposioiden ja konferenssien järjestämiseen, tekee esityksiä ja aloitteita, antaa lausuntoja ja jakaa stipendejä.
Konkreettisina, perinteisinä toimintamuotoina Seura pitää yllä vuosittaisia Tietojenkäsittelytieteen päiviä, julkaisee Tietojenkäsittelytiede-lehteä sekä palkitsee vuosittain ansiokkaita opinnäytetöitä.
Seuran jäsenmäärä on noin 420 (syksy 2007). Siihen kuuluu tutkijoita, opettajia ja opiskelijoita, tietojenkäsittelytieteestä kiinnostuneita atk-ammattilaisia sekä yhteisö- ja yritysjäseniä.
Seura on Tietotekniikan Liiton ja Tieteellisten seurain valtuuskunnan jäsenyhdistys. Tietotekniikan Liitto kuuluu alan kansainväliseen kattojärjestöön IFIP:iin (International Federation for Information Processing). Monet seuran jäsenet toimivat aktiivisesti IFIP:in teknisissä komiteoissa ja työryhmissä.
Seuran vakiintuneisiin toimintatapoihin kuuluvat
Daniel Tšonkadze

Daniel Tšonkadze (, 1830 – 16. kesäkuuta 1860) oli georgialainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti pienoisromaanistaan "Suramis tsikhe" ("Suramin linnoitus").
Tšonkadze syntyi talonpoikaisperheeseen Dušetin lähellä. Hänen syntymäkylänsä yhteisö koostui georgialaisista ja osseeteista. Tšonkadze sai koulutuksensa Vladikavkazin ja Tbilisin seminaareissa, ja opetti osseetin kieltä Stavropolissa ja Tbilisissä 1850-luvulla. Samaan aikaan hän toimi kirkon virkamiehenä, mutta hylkäsi myöhemmin tämän ammatin. 
Suuri osa hänen työstään keskittyi georgialaiseen ja ossetialaiseen kansanperinteeseen. Hän oli valmistumatta jääneen osseetti-venäjä-sanakirjan tekijä, ja kirjoitti muistiin kokoelman ossetialaisia sananlaskuja käyttäen professori Andreas Sjögrenin kielelle kehittämää aakkostoa. Tästä syystä jotkut pitävät häntä "ossetialaisen kirjallisuuden isänä". Tšonkadzen ensimmäinen ja viimeinen julkaistu teos, "Suramis tsikhe", sai osakseen pitkäaikaista menestystä. Se julkaistiin vuosina 1859–1960 georgialaisessa "Tsiskari"-lehdessä. Pienoisromaani on sekoitus kansanperinnettä, historiaa, poliittista protestia ja romanttista draamaa, jossa Tšonkadze hyökkää intohimoisesti maaorjuutta vastaan. Sensuurisyistä tarinalle annettiin keskiaikainen asetelma, ja se oli täynnä allegorioita: tuon aikaista yhteiskuntapoliittista järjestelmää symboloi rapistuva Suramin linnoitus, joka vaatii elävän henkilön haudattavaksi muuriensa sisäpuolelle pysyäkseen pystyssä. Novellan teki kuuluisammaksi tunnettu armenialainen elokuvaohjaaja Sergei Paradžanov, joka ohjasi palkintoja saaneen "Ambavi Suramis tsikhitsan" 1980-luvulla. 
Tšonkadze kuoli tuberkuloosiin vain kolmenkymmenen vuoden ikäisenä, ja hänen sukulaisensa tuhosivat useita hänen kirjoituksiaan mahdollisen tartunnan lähteinä.
Jane Austenin jalanjäljillä

Jane Austenin jalanjäljillä () on brittiläis-amerikkalainen draamaelokuva vuodelta 2007. Se kertoo osittain tosielämään perustuen kirjailija Jane Austenin nuoruudenromanssista irlantilaisen Thomas Lefroyn kanssa. Elokuvan on ohjannut Julian Jarrold, ja sen ensi-ilta Suomessa oli 16. marraskuuta 2007. Pääosissa näyttelevät Anne Hathaway ja James McAvoy.
Juoni.
1700- ja 1800-lukujen vaihteessa elävä Jane (Hathaway) ei mukaudu aikansa naismuottiin, vaan uppoutuu naisille suhteellisen sopimattomaksi katsottuun kirjoittamiseen. Hän välttelee parhaansa mukaan epäsopivia aviomiesehdokkaita, vaikka perheen taloudellista tilannetta auttaisi, jos tytär menisi naimisiin. Vasta kun kujeileva ja Janen älyllisesti haastava Tom Lefroy (McAvoy) saapuu kirjailijan elämään, Jane kokee rakkauden, joka antaa hänelle inspiraation hänen kuuluisimpiin romaaneihinsa.