tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Baghlanin maakunta

Baghlanin maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee valtion pohjoisissa osissa. Maakunnan pääkaupunki on Pol-e Khomri, mutta sen nimi tulee toisesta kaupungista, Baghlanista. 
Alueella ei ole tehty luotettavaa väestönlaskentaa vuosikymmeniin. Vuoden 1979 laskennassa maakunnan väkiluku oli 566 096. Arvio vuodelle 2020 on hiukan yli miljoonan. 
Maakunnasta noin 60 prosenttia on vuoristoista, 40 % tasankoa. Maatalous on tärkeä elinkeino varsinkin maakunnan pohjoisosassa, jossa kasvaa rypäleitä, pistaasipähkinitä, granaattiomenia ja sokerijuurikasta. 
Tadžikit ovat suurin etninen ryhmä, siihen kuuluu noin puolet väestöstä. Paštuja on noin 20 prosenttia ja hazaroita 15 prosenttia. Uskonnoltaan alueen asukkaista 85 % on sunneja, 15 % šiioja. Vuonna 2017 arvioitiin, että 25% väestöstä oli lukutaitoisia.
Elastaani

Elastaani (lyhenne EA tai EL), joka tunnetaan myös kauppamerkeillä Lycra ja Spandex, on kevyt, erittäin joustava polymeerikuitu, joka on kemialliselta rakenteeltaan lähellä polyuretaania. Se kestää hyvin erilaisia kemikaaleja (deodorantit) ja hikoilua. Auringonvalo, lika ja kuumuus kuitenkin heikentävät kuitua. 
Elastaania kehitettiin 1960-luvulla Yhdysvalloissa käytettäväksi alus- ja urheiluvaatteisiin sekä sukkahousuihin. 1990-luvulla elastaania alettiin lisätä pieninä määrinä myös muihin arjen käyttövaatteisiin antamaan joustoa. Elastaania sisältävästä lumpusta ei voida valmistaa uutta kangasta.
Canillo

Canillo on kylä ja kunta Andorrassa. Se sijaitsee maan koillisosissa. Canillon kunnan pinta-ala on 121 neliökilometriä ja asukasluku noin 3 928 vuoden 2017 arvioissa. Canillon kylässä puolestaan oli 2 313 asukasta, mikä tekee siitä maan asukasluvultaan kahdeksanneksi suurimman kylän. Se on muun muassa melko suosittu matkailukohde. Kylä sijaitsee noin 1 526 metrin korkeudessa.
Maantiede.
Canillon kunta sijaitsee Andorran koillisosissa. Lännessä sijaitsee Ordino, etelässä Encamp ja pohjoisessa sekä idässä Ranska. Canillon kunnan pääkylän lisäksi siellä sijaitsevat muun muassa Soldeun, Inclesin, El Tarterin ja Ransolin kylät.
Ilmasto.
Canillon kylässä on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 5 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 180 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 14 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin –1 °C. Sateisin kuukausi on toukokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 130 millimetriä. Heinäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 79 millimetriä. 
Politiikka.
Canillon kunnassa toimii oma paikallishallinto (Comú), jolla on suhteellisen laajat valtaoikeudet luonnonvarojen käytöstä päättämisestä aluesuunnitteluun ja julkisten palveluiden järjestämiseen. Hallinnon jäsenet valitaan neljän vuoden välein vaaleilla, ja eniten ääniä saanut puolue saa puolet paikoista. Loput paikat jaetaan saatujen äänien mukaan eniten ääniä saanut puolue mukaan lukien. Suurimmalla puolueella on näin ollen aina enemmistö hallinnossa.
Liikenne.
Andorran päätie CG-2 kulkee Canillon kylän kautta sekä länteen Andorra la Vellaan että lounaaseen El Pas de la Casaan Ranskan rajalle.
Väestö.
Vuoden 2018 arvioissa Canillon kunnassa oli 4 103 asukasta, kun pääkylässä asukasluku oli 2 313. Sekä kunnan että kylän asukasluvut ovat olleet voimakkaassa kasvussa 2000-luvulla: Vuonna 2001 kunnan asukasluku oli alle 2 400 ja kylän hieman yli 1 100.
Koulutus.
Canillossa toimii kaksi perus- ja toisen asteen koulua. Andorrassa on kolme eri koulutusjärjestelmää: andorralainen, ranskalainen ja espanjalainen, joista andorralainen ja ranskalainen koulu ovat saatavilla kunnassa. Canillossa ei ole yliopistoa.
Kaoliini

Kaoliini (H2Al2Si2O8 H2O tai Al2Si2O5(OH)4) on vaalea tai harmahtava alumiinisilikaattien heikosti kovettunut seos, joka on muodostunut pääasiassa kaoliiniryhmän mineraaleista ja sisältää etenkin kaoliniitti-nimistä savimineraalia ym. hienosuomuisia mineraaleja. Kaoliinia syntyy maasälpäpitoisten kivilajien rapautumisessa tai hydrotermisessa muuttumisessa. Kaoliini on myös yleisnimitys, jolla suomen kielessä tarkoitetaan usein sekä mineraalia kaoliniitti että maalajia kaoliinisavi. Kaoliinin CAS-numero on 1332-58-7. Kaoliini on läpinäkyvä tai läpikuultava ja
siinä voi olla helmiäiskiilto. Nimitys kaoliini pohjautuu kiinalaiseen Kao Lin -nimiseen paikkakuntaan.
Kaoliinia käytetään posliinituotteiden valmistuksessa sekä tulenkestävien tiilien valmistuksessa ja täyteaineena ja päällystyspigmenttinä paperiteollisuudessa.
Suomen kaoliiniesiintymät sijaitsevat Virtasalmella, Puolangalla ja Sallassa.
Île-de-France

Île-de-France ( &lt; frankin kielen "Liddle Franke", "Pieni Ranska") on Ranskan historiallinen maakunta ja samalla yksi Ranskan 18 nykyisestä hallintoalueesta. Sen pääkaupunki on Pariisi, joka on myös koko Ranskan pääkaupunki. Alue käsittää Pariisin metropolialueen lähiseutuineen, ja se on 12 012 neliökilometrin laajuinen. Île-de-France on Ranskan väkirikkain alue; sen väkiluvuksi on arvioitu lähes 12 000 000 (2012). Nykyinen hallintoalue perustettiin vuonna 1976, jolloin alue korvasi vuonna 1961 luodun Pariisin hallintoalueen.
Alueen pääasiallisia jokia ovat Seine sivujokineen Marne, Oise ja Aisne.
Nimen alkuperä.
Nimi Île-de-France on ollut maakunnan nimenä ainakin vuodesta 1387 saakka. Aikaisemmin alueesta oli käytetty nimitystä "Pays de France", joka kuitenkin samoihin aikoihin alkoi tarkoittaa koko nykyistä Ranskaa.
Nimi Île-de-France merkitsee "Ranskan saarta". Maakunta sijaitsee kuitenkin sisämaassa. On arveltu, että nimi on alkujaan tarkoittanut Seine-, Marne- Oise- ja Ourcq -jokien välistä aluetta, jota on pidetty ikään kuin jokien välisenä saarena. Toisen selityksen mukaan nimi on väännös frankinkielisestä nimestä "Liddle Franke" ("Pikku Ranska"), jota olisi käytetty tästä alueesta erotukseksi koko Ranskasta.
Muiden Ranskan historiallisten maakuntien tavoin Île-de-France menetti hallinnollisen merkityksensä Ranskan vallankumouksen aikana vuonna 1789, kun maakuntien tilalle perustettiin Ranskan departementit. 
1970-luvulle saakka suunnilleen nykyistä Île-de-Francea vastaavasta alueesta käytettiin nimitystä "Région parisienne" ("Pariisin seutu") ,mikä kuitenkin herätti tyytymättömyyttä Pariisin esikaupunkien ja maaseudun asukkaissa. Kun nykyinen hallintoalue vuonna 1976 perustettiin, sen nimestä käytiin ankaraa kiistaa, mutta lopulta nimeksi päätettiin valita vanha historiallisen maakunnan nimi "Île-de-France".
Île-de-Francen asukkaista käytetään ranskan kielessä nykyisin nimitystä "francilien". Tätä nimeä ehdotti ensimmäisenä Michel Giraud vuonna 1983, ja Ranskan akatemia hyväksyi sen vuonna 1986.
Departementit.
Île-de-France koostuu kahdeksasta departementista:
Iisoppi

Iisoppi eli rohtoiisoppi ("Hyssopus officinalis") on huulikukkaiskasveihin kuuluva monivuotinen, kukkiessaan voimakkaasti tuoksuva puolipensas. Rungon alaosa on joillakin yksilöillä puumainen. Luonnonvaraisena iisoppi kasvaa Välimeren ympäristössä ja Lähi-idässä.
Iisopin kreikankielinen nimi , "hyssōpos" perustuu oletettavasti vanhaan hepreankieliseen "esob"/"ezov"-sanaan (), joka mainitaan myös Raamatussa. Tosin "esob" on viime tiedon mukaan paljastunut syyrianmeiramiksi ("Origanum syriacum"). Myös arabialaista pyhää yrttiä tarkoittavaa "azzof"-sanaa on tarjottu iisopin alkuperäksi, mistä johtuen iisoppi tunnetaan Ranskassa myös "herbe sacrée" -nimisenä. Suomeen iisoppi saapui 1600-luvun alkupuolella, jolloin luostarit alkoivat viljellä sitä pikemminkin lääkkeeksi kuin mausteeksi. Puutarhassa iisoppia käytetään karkottamaan lanttu-, nauris- ja kaaliperhosia. Mehiläiset sen sijaan suosivat iisoppia mesikasvina. Iisoppi on aurinkoisen paikan kasvi. Maan tulee olla hiekkaista sekä hyvin ojitettu.
Käyttö.
Iisopin käyttö ruoanlaitossa on suhteellisen vähäistä. Sitä käytetään salvian tapaan veri- ja maksaruoissa sekä keventämässä rasvaisia ruokia. Kuivatessa iisopin karvaus korostuu ja liiaksi käytettynä tekee ruuan helposti kitkeräksi. Lehtiä on vanhoina aikoina käytetty jopa salaatissa. Iisoppi sopii hyvin yrttiteen yhdeksi osaksi, ja sitä käytetään myös monien vahvojen yrttiliköörien, kuten Chartreusen, mausteena.
Iisoppi oli pitkään Suomessa apteekkirohto. Kasvin kukkivista latvoista tehtiin lääkettä muun muassa astmaan ja keuhkoputkentulehdukseen sekä helpottamaan liman poistumista hengitysteistä. Kasvin sisältämä karvasaine marrubiini helpottaa liman erittymistä hengitysteistä. Iisoppiöljy sisältää bakteereita tuhoavia ketoneita, minkä vuoksi sitä on käytetty haavojen ja ihosairauksien hoitoon. Vaikka siitä saatava öljy on tehokas apu bakteereja vastaan, niin se on samalla myös hermomyrkky, joka voi laukaista epileptisen kohtauksen.
2013

2013 (MMXIII) oli normaalivuosi (ei karkausvuosi), joka alkoi tiistaista.
Yhdistyneiden kansakuntien julistamia vuoden teemoja olivat kansainvälinen kvinoan vuosi ja kansainvälinen vesiyhteistyön vuosi.
Iqaluit

Iqaluit () on Kanadan Nunavutin territorion pääkaupunki, joka tunnettiin nimellä Frobisher Bay vuosina 1942–1987. Kaupunki sijaitsee Baffininsaarella ja se on Kanadan territorioiden pääkaupungeista kaikkein pohjoisin. Sen asukasluku oli vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 7 740. Hieman yli puolet kaupungin asukkaista on inuiteja. 
Maantiede.
Iqaluit sijaitsee Baffininsaarella Frobisherinlahden koilliskärjessä Nunavutin territoriossa. Kaupungin ympärillä kohoaa kukkuloita ja lähistöllä virtaa Sylvia Grinnell -joki. Kanadan territorioiden pääkaupungeista Iqaluit on kaikkein pohjoisin. Kaupungin pinta-ala on 52,50 km².
Historia.
Frobisherinlahden alue on ollut pitkään karibuja, hylkeitä ja mursuja metsästäneiden inutitien asuinaluetta. Inuitit eivät asuneet paikoillaan, vaan he liikkuivat vuodenaikojen mukaisesti saaliseläintensä perässä. Ensimmäinen eurooppalainen alueella oli tiettävästi englantilainen Martin Frobisher, joka vieraili lahdella kolmeen otteeseen vuosien 1576 ja 1578 välillä. Ensimmäinen alueen lahdeksi kartoittanut oli Charles Francis Hall vuonna 1861 ja vuonna 1914 Hudsoninlahden kauppakomppania perusti lahdelle kauppa-aseman. Merkittävä muutos alueelle oli vuonna 1942 aloitettu amerikkalaisen lentotukikohdan rakennustyöt. Liittyen tukikohtaan jotkin paikalliset inuitit asettuivat aloilleen töihin tukikohdassa. Lentotukikohta jäi toisesta maailmansodasta huolimatta vähälle käytölle ja lopulta Kanada osti sen takaisin Yhdysvalloilta. Sen merkitys kasvoi myöhemmin uudestaan kylmän sodan takia. Paikalle syntynyt asutuskeskus tunnettiin nimellä Frobisher Bay.
Vuonna 1963 liittovaltio teki Frobisher Baystä Baffininsaaren keskuksen. Paikalla aloitettiin rakennushankkeita, joihin kuului esimerkiksi uusien koulujen, kirkkojen ja asuinrakennusten rakennustyöt. Iglun muotoinen anglikaaninen katedraali on tullut sittemmin tunnetuksi. Vuonna 1987 Frobisher Bayn asukkaat vaihtoivat kaupunkinsa nimen nykyiseen muotoon Iqaluit, joka vapaasti kääntäen tarkoittaa kalaisaa paikkaa. Vuonna 1999 tehtiin päätös Nunavutin territorion perustamisesta ja vuonna 2001 Iqaluitista tuli uuden territorion pääkaupunki. Pääkaupunki on sittemmin kasvanut aiempaan kokoonsa nähden nopeasti.
Liikenne ja talous.
Iqaluitin lentoasemalta lähtee lentoja muualle Nunavutiin, Yellowknifeen ja Etelä-Kanadaan. Kaupungin satamaa voidaan käyttää kesäisin, vaikkakin vuorovesivaihtelu on suurta.
Iqaluitin suurin taloudellinen tekijä on julkinen sektori ja hallinto. Viime aikoina on kehitetty myös yksityistä sektoria, kuten turismia, taidetta ja käsityötä. Palkkataso Iqaluitissa on ollut suhteellisen korkea, mutta myös elinkustannukset alueella ovat vastaavasti tavallista korkeammat.
Väestö.
Iqaluitin väkiluku oli vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 7 740. Vuonna 2011 vastaava luku oli 6 699. Inuiteja kaupungin asukkaista oli 4 270. Muuhun kuin alkuperäisväestöön kuuluvia asukkaita oli 3 085. Suurin osa kaupungin asukkaista (5 300) puhui kotonaan eniten englannin kieltä. Ranskaa käytti vastaavasti 280. Inuiittikieliin kuuluvalla inuktitutilla oli 1 725 sitä ensisijaisesti kotonaan käyttävää ja kaikkiaan sen osaajia oli 3 885.
Bakronyymi

Bakronyymi (engl. "back" ’takaisin’ + "acronym" ’akronyymi’)tarkoittaa näennäistä kirjainlyhennettä tai akronyymiä, jonka laajennettu merkitys on keksitty jälkikäteen luomalla sanayhdistelmä, joka sopii termin alkukirjaimiin. Osaa bakronyymeistä on ehdotettu vakavissaan, tästä esimerkkinä ping-verkkotyökalulle keksitty sanayhdistelmä ”packet internet groper”. Todellisuudessa pingin nimi on otettu kaikuluotaimen ääni-impulssia kuvaavasta onomatopoeettisesta termistä. Backronyymejä voidaan myös käyttää huumorin keinona. Esimerkiksi Perl-ohjelmointikielen merkitykseksi on ehdotettu ”pathologically eclectic rubbish lister”. Aku Ankka -sarjakuvissa sudenpennut-järjestön arvonimet toimivat samalla periaatteella.
Backronyymejä muodostetaan joskus myös olemassa olevan oikean akronyymin tilalle tai rinnalle. DVD-levyjen nimi keksittiin ensin sanoista ”digital video disc”, mutta kun huomattiin, että tekniikka on hyödyllinen myös muuntyyppisen kuin videodatan tallentamiseen, lanseerattiin epävirallinen lyhenteen selitys ”digital versatile disc”. Suomalainen esimerkki on SAK, joka oli alun perin lyhennys Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliitosta, mutta kun tämä yhtyi 1960-luvun lopussa toisen keskusjärjestön SAJ:n (Suomen Ammattijärjestön) kanssa, perustetun yhteisen liiton lyhenteenä pysyi SAK, mutta nimeksi tuli Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö. 
Backronyymejä voidaan pitää yhtenä kansanetymologian muotona. Niitä esiintyy luultavasti eniten englannin kielessä. Yleisiä backronyymien käyttötapoja ovat vitsit ja herjaukset: suomeksi niitä on keksitty automerkeille, kuten Opel = ”on poistettava ehdottomasti liikenteestä” ja VOLVO = ”valitamme ostosta, lähetämme varaosat” sekä halventavasti urheilujoukkueille, esimerkiksi Jokerit = ”joukko onnettomia kaukaloon eksyneitä runkkareita ilman taitoa” ja HoNsU = "huono-onniset ns. urheilijat". Diktatuureissa tällä tavoin on keksitty poliittisia vitsejä, esimerkiksi Virossa lyhenteestä ENSV (Eesti Nõukogude Sotsialistik Vabariik, Viron sosialistinen neuvostotasavalta) saatiin ”Enne Nälg Siis Viletsus” (”Ensin nälkä, sitten kurjuus”).
Jack O’Neill

Jonathan "Jack" O'Neill on Richard Dean Andersonin esittämä kuvitteellinen hahmo TV-sarjassa Tähtiportti (). O'Neillin hahmo tavattiin Kurt Russellin esittämänä jo Tähtiportti-elokuvassa, jossa hänen sukunimensä on O'Neil. O'Neill on sotilas ja arvoltaan ilmavoimien kenraaliluutnantti ja salaisen Yhdysvaltain hallinnon haaran, Homeworld Commandin komentaja. Sarjan alussa eversti O'Neill johtaa TP-1-ryhmää tehtäviin Tähtiportin läpi. Hänen ryhmäänsä kuuluvat majuri Samantha Carter, tohtori Daniel Jackson ja jaffa Teal'c. Myöhemmin hän ylenee SGC:n (Stargate Command, Tähtiporttitukikohta) päälliköksi. Vielä myöhemmin hän ylenee kenraalimajuriksi, jättää TP-1:n ja siirtyy töihin Pentagoniin yleten lopulta kenraaliluutnantiksi.
Tähtiportti-sarjassa Jack on kuollut useasti, mutta hänet on aina saatu elvytettyä. Lisäksi hän on joutunut useiden muukalaislaitteiden vaikutuksen alaiseksi. O'Neill nauttii suurta arvostusta avaruusrotu asgardien keskuudessa. Asgardit mm. nimesivät teknologisesti edistyneimmän, replikaattoreita vastaan kehitetyn aluksensa "Jack O'Neilliksi".
Jackin aiemmasta sotilasurasta tiedetään melko vähän, mutta ainakin hän on osallistunut "black ops" -tyylisiin salaisiin tehtäviin esimerkiksi entisessä Itä-Saksassa (jaksossa "The Gamekeeper" Jack joutuu läpikäymään toveriensa kuolemaan johtanutta tehtävää yhä uudelleen ja uudelleen).
O'Neill on omalaatuinen monessa mielessä. Hänen sarkastiset huomautuksensa tuovat oman tunnelmansa sarjaan. Hän ei ole ryhmän aivot, mutta hänen sotilaskokemuksensa, vaistonsa ja skeptisyytensä ovat pelastaneet ryhmän ja maapallon moneen kertaan. Jackin viiltävä huumori jakaa ihmiset kahtia; sitä joko vihaa tai rakastaa. Jack O'Neillin hahmo esiintyy kahdessa Tähtiportti-sarjan 10. tuotantokauden jaksossa, kolmessa Stargate Atlantis -sarjan jaksossa sekä neljässä Stargate Universe -sarjan jaksossa, joka alkoi 2. lokakuuta 2009.
O'Neill johti alun perin ryhmän tähtiportin läpi Abydokselle poikansa Charlien kuoleman jälkeen, mutta rikkoi lopulta hänelle annetun määräyksen tuhota Abydoksen portti ja tuhosi sen sijaan pommilla Abydosta johtavan "jumalan", goa'uld Ra:n. Vuotta myöhemmin hän joutui hakemaan Daniel Jacksonin pois Abydokselta pienen ryhmän kanssa, koska Maahan oli hyökätty ja hyökkäyksen uskottiin olleen Ra'n johtama.
TP-1:n ensimmäinen tehtävä oli mennä Chulak-planeetalle pelastamaan Apophiksen kaappaamat ihmiset. He eivät saaneet kaikkia pelastettua, mutta Apophiksen oikea käsi Teal'c liittyi heidän taisteluunsa goa'uldeja vastaan. Siitä lähtien TP-1 on jatkanut taisteluaan monen vuoden ajan.
Michael Praetorius

Michael Praetorius (mahdollisesti 15. helmikuuta 1571 – 15. helmikuuta 1621) oli saksalainen säveltäjä.
Elämä.
Praetorius syntyi Creuzburgissa, Thüringenissä. Hän opiskeli Torgaussa, Frankfurt an der Oderissa ja Zerbstissä. Hän toimi urkurina Marienkirchessä Frankfurtissa sekä Gröningenissä. Vuonna 1589 hänestä tuli Braunschweig-Wolfenbüttelin herttuan Heinrich Juliuksen hovikapellimestari. Hän johti myös joissain tilanteissa Saksin herttuan kuoroa ja orkesteria.
Musiikki.
Praetorius oli tuottelias säveltäjä. Hänen musiikissaan oli vaikutteita muun muassa Samuel Scheidtin ja Heinrich Schützin musiikista. Praetoriuksen sävellyksiin kuuluu muun muassa paljon laulumusiikkia sekä "Terpsichore"-niminen tanssisarja.
Praetorius kirjoitti kolmiosaisen musiikkitietokirjan "Syntagma Musicum" (1614–1620). Teos ilmestyi 1615 Wittenbergissä ja siitä tuli vuosisatojen ajaksi evankelisten kirkkojen liturgisen musiikin suuntaviivoja esittelevä teos. Hän julkaisi myös kokoelman "Musae Sioniae" (pain. 1609), joka oli kokoelma moniäänisiä ja monikuoroisia koraalisovituksia. Näiden joukossa on neliääninen kantionaalisovitus virteen "”"Es ist ein Ros entsprungen" ("On ruusu Iisain juuren", Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virsi 23, Ruotsin kirkon virsikirja 113). Sävelmän vanhin tunnettu muoto on "Alte Catholische Geistliche Kirchen-gesang -"kirjassa vuodelta 1599. Kirja tunnetaan myös "Speyrerer Gesangbuch" -kirjana. On oletettu, että sävelmä olisi tuota vuotta vanhempi.
Orangen piirikunta (Kalifornia)

Orangen piirikunta () on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Piirikunnassa asui 3 186 989 ihmistä vuonna 2020 ja se on pinta-alaltaan 2 455 neliökilometriä. Aluetta on tehnyt kuuluisaksi Orangen alueelle sijoittunut televisiosarja "The O.C." Piirikunta on väkiluvultaan Yhdysvaltain kuudenneksi suurin piirikunta. Orangen piirikunta eroaa useimmista piirikunnista siten, ettei sillä ole yhtä keskusta, ja alue on lähes kauttaaltaan esikaupunkialuetta.
Maantiede.
Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan alueen pinta-ala on 2 455 km², mikä tekee siitä Etelä-Kalifornian pienimmän piirikunnan. Pinta-alasta on 2 045 km² maata ja 411 km² vettä. Veden osuus on 16,7 %.
Orangen piirikunta rajautuu lännessä Tyyneen valtamereen, pohjoisessa Los Angelesin piirikuntaan, koillisessa San Bernardinon piirikuntaan ja etelässä San Diegon piirikuntaan.
Piirikunnan korkein kohta on Santiago Peak (1 733 m). Tärkein vesiväylä on "Santa Ana" -joki.
Väestö.
Piirikunnan asukkaista 39,9 prosenttia on valkoisia, 32,1 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 20,7 prosenttia aasialaisia. 45,5 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 87 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 38,3 vuotta.
Politiikka.
Orangen piirikunta oli ennen vuotta 2016 luotettavaa republikaanien kannatusaluetta. Piirikunta äänestikin vuosina 1960–2012 kaikissa vaaleissa republikaaneja. Ronald Reagan luonnehti Orangen piirikuntaa aikoinaan "paikaksi, jonne kaikki hyvät republikaanit menevät kuolemaan". Vuoden 2016 presidentinvaaleissa demokraattien ehdokas Hillary Clinton voitti Orangen piirikunnassa, ja vuonna 2018 demokraatit voittivat Orangen piirikunnassa vuoden 2018 välivaaleissa. Tämän jälkeen Los Angeles Timesin toimittajan kolumnissa Orangen piirikunta "todettiin kuolleeksi 129-vuotiaana". Republikaanit ovat kuitenkin tämän jälkeenkin onnistuneet voittamaan paikkoja paikallisvaaleissa.
Jan Stamic

Jan Václav Antonín Stamic (saks. Johann Wenzel Anton Stamitz; kastettu 30. kesäkuuta 1717 Německý Brod, Böömi – 27. maaliskuuta 1757 Mannheim, Saksa) oli tšekkiläinen säveltäjä ja viulisti. Hän kuului niin sanottuun Mannheimin koulukuntaan. Stamic syntyi Německý Brodissa (nyk. Havlíčkův Brod) Tšekissä. Hän aloitti musiikin opiskelun isänsä johdolla, joka oli urkuri. Vuonna 1741 Stamic siirtyi Mannheimiin, jossa hänestä tuli hoviorkesterin ensiviulisti ja hieman myöhemmin myös konserttimestari. Vuodet 1754–1755 hän vietti Pariisissa. Hän kuoli 39-vuotiaana Mannheimissa vuonna 1757. Stamic sävelsi konserttoja (pääasiassa viululle ja huilulle), kamarimusiikkia, sinfonioita sekä messun. Erityisesti jälkimaailma arvostaa sinfonioita, joita Stamic sävelsi yli 50. Stamicin sävellyksiä ei nykyisin enää juuri esitetä, mutta häntä pidetään nykymuotoisen sinfonian tärkeimpänä luojana ja tällä alalla lähinnä Joseph Haydnin ja Wolfgang Amadeus Mozartin edelläkävijänä.
Jan Stamicin poikia olivat säveltäjät Karel Stamic (saks. Carl Stamitz, 1746–1801) ja Antonin Stamic (saks. Anton Stamitz, s. 1754, k. vuoden 1820 tienoilla), joka asui ja työskenteli vuodesta 1770 lähtien Pariisissa. Molemmat sävelsivät isänsä tapaan sinfonioita ja konserttoja ym. soitinmusiikkia.
PDP-1

PDP-1 (Programmed Data Processor-1) oli ensimmäinen Digital Equipment Corporationin valmistama minitietokone ja Programmed Data Processor -sarjan ensimmäinen. Tietokone on merkittävä muun muassa ensimmäisenä kaupallisena "interaktiivisena" tietokoneena.
Tietokone julkaistiin vuonna 1959 ja sitä valmistettiin noin 50 kappaletta. Tietokoneella oli sillä merkittävä rooli varhaisen tietokoneharrastuksen alullepanijana: kone oli ostettu MIT:hen ja muutamiin muihin korkeakouluihin, joissa käyttöpolitiikka oli sen verran vapaamielinen, että opiskelijat saattoivat varata sen käyttöönsä vapaa-aikanaan ja toteuttaa sillä omia pelejään ja kokeilujaan.
PDP-1 oli transistoripohjainen kone, jonka arkkitehtuuri perustui MIT:ssä kehitettyihin varhaisiin transistorikoneisiin (TX-0 ja TX-2). Sen suurimpia etuja oli pienikokoisuus: koko laitteisto vei vain muutamia neliömetrejä lattiapinta-alaa. Erikoisuutena oli myös suuri tutkamainen kuvaputki, jota käytettiin usein pelien ja interaktiivisten ohjelmien näyttölaitteena. Ensisijaisena massamuistina oli reikänauha. Sananpituus oli 18 bittiä ja ferriittirengasmuistilla toteutetun keskusmuistin koko vaihteli 4096:n ja 65536:n sanan välillä. Nopeimmat konekäskyt suoritettiin 10 mikrosekunnissa.
Tietokone maksoi standardikokoonpanossa 85000–100000 dollaria.
PDP-1 oli ensimmäinen tietokone, joka ajoi tietokonepelien historiaan keskeisesti kuuluvaa "Spacewar"-peliä. PDP-1 on ollut myös Suomessa nähtävillä GameOn-tietokonepelinäyttelyssä syksyllä 2003.
David Niven

James David Graham Niven ['nɪvən] () oli englantilainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Elämä ja ura.
Varhainen elämä.
David Niven syntyi vuonna 1910. Hän väitti itse syntyneensä Kirriemuirissa Skotlannissa, mutta syntymätodistuksen mukaan syntymäpaikka on Lontoo. Yhteys Skotlantiin oli isänisän kautta.
David Nivenin isä kuoli ensimmäisessä maailmansodassa ja hänen äitinsä meni myöhemmin naimisiin konservatiivipoliitikko Thomas Comyn-Plattin kanssa.
Niven opiskeli Sandhurstin kuninkaallisessa sotakorkeakoulussa 1928, ja toimi Highland Light Infantryn ammattiupseerina 1929–1933. Vuonna 1933 hän irtisanoutui armeijan palveuksesta ja lähti Yhdysvaltoihin tekemään näyttelijän uraa.
Näyttelijänura.
Saavuttuaan Hollywoodiin 1930-luvulla Niven työskenteli elokuvissa aluksi avustajana ja vuonna 1935 hänellä oli pieni rooli elokuvassa "Kapina laivalla". Ensimmäiset pääosaroolinsa hän teki 1930-luvun lopulla.
Niven palveli Britannian armeijassa toisen maailmansodan aikana ja yleni lopulta everstiluutnantiksi. Hän osallistui myös Normandian maihinnousuun. Sodan jälkeen hän jatkoi näyttelijänuraansa esiintyen muun muassa Phileas Foggin roolissa Jules Vernen teokseen perustuvassa elokuvassa "Maailman ympäri 80 päivässä", korpraali Millerinä elokuvassa "Navaronen tykit", herrasmiesvaras Charles Lyttonina elokuvassa "Vaaleanpunainen pantteri" ja James Bondina Bond-parodiassa "Casino Royale".
Nivenin viimeisiksi elokuviksi jäivät "Vaaleanpunainen pantteri" -sarjan elokuvat "Vaaleanpunaisen pantterin jäljillä" ja "Vaaleanpunaisen pantterin kirous". Hän kuoli heinäkuussa 1983 Sveitsissä ALS-tautiin.
Yksityiselämä.
Vuonna 1940 Niven avioitui Primula Susan Rollon kanssa. He saivat kaksi poikaa. Primula Niven kuoli vuonna 1946 tapaturmaisesti 28-vuotiaana. Nivenin toinen puoliso Hjördis Paulina Tersmeden (o.s. Genberg) oli eronnut ruotsalainen malli ja näyttelijä. He menivät naimisiin vuonna 1948 vain kymmenen päivää ensimmäisen tapaamisen jälkeen. Heillä oli kaksi lasta, adoptoidut tyttäret.
Tunnustuksia.
Vuonna 1959 Niven voitti parhaan miespääosan Oscarin ja Golden Globen suorituksestaan elokuvassa "Eri pöydissä" ("Separate Tables"). Lisäksi hän voitti vuonna 1954 Golden Globen kategoriassa paras miespääosa musikaalissa tai komediassa suorituksestaan elokuvassa "Viattomuus kadulta" ("The Moon Is Blue") ja oli ehdolla samassa kategoriassa vuonna 1958 roolistaan Godfrey Smithinä elokuvassa "Rakkaani, älä karkaa!" ("My Man Godfrey").
Põltsamaa jõgi

Põltsamaa jõgi on Keski-Virossa virtaava Pedjan joen 135 km pitkä sivujoki. Se alkaa Pandiveren ylängöltä ja Endlan luonnonsuojelualueelta Jõgevamaan, Järvamaan ja Länsi-Virumaan maakuntien rajamailta.
Põltsamaa jõgi virtaa keskivaiheillansa Põltsamaan kaupungin halki. Se yhtyy Pedja jõgeen Alam-Pedjan luonnonsuojelualueen tuntumassa lähellä Võrtsjärveä.
Varsinkin yläjuoksulla majavat ovat tehneet patojaan jokeen. Siellä täällä joen poikki on myös itsestään kaatuneita ja paksujakin puita, mikä haittaa kanoottiretkeilyä. Joki on kuitenkin erinomainen melontajoki, rauhallinen ja kaunis. Joen yli kaartuvat puut muodostavat lehvästötunneleita. Joki mutkittelee paikoitellen hyvinkin voimakkaasti. Rannat ovat paikoitellen vaikeakulkuisia.
Koillismaan seutukunta

Koillismaan seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu kaksi kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitus­järjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 178. Seutukunnan alue poikkeaa jonkin verran Koillismaan ei-hallinnollisesta alueesta, johon saatetaan eri yhteyksissä lukea myös muita lähialueen kuntia kuten Posio ja aiemmin Koillismaan seutukuntaan kuulunut Pudasjärvi.
Väestönkehitys.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Yleistä.
Koillismaan seutukunnan tärkeimmät elinkeinot ovat matkailun lisäksi maa- ja metsätalous sekä puu-, metalli-, elintarvike-, tietotekniikka- ja käsityöteollisuus. Seutukunnan tärkeimmät kulkuyhteydet ovat valtatie 20 Oulusta Kuusamoon ja valtatie 5 Kajaanista Kuusamoon sekä reittilentoliikenteen kenttä Kuusamossa. Maantieteellisesti seutukunta sijaitsee Oulun läänin koillisosassa. Sen pohjoispuolella on Itä-Lapin seutukunta, länsipuolella Oulunkaaren seutukunta ja eteläpuolella Kehys-Kainuun seutukunta. Itärajana on Venäjän valtion raja.
Tavoite 1 -ohjelma.
Koillismaan seutukunnan tavoite 1 -ohjelman visio on, että Koillismaa olisi alue, jonka asukkailla olisi mahdollisuus toimeentuloon ja korkeatasoisiin palveluihin luonnonläheisessä ympäristössä. Suurimpana tavoitteena on työllisyyden parantaminen Koillismaalla vuoteen 2006 mennessä niin, että työllisen työvoiman määrä nousee kokonaisuudessaan 1 500 hengellä, osaamisen taso ja työvoiman laatu nousevat sekä yrittäminen lisääntyy. Tavoitteet on jaettu kolmeen ryhmään, joissa jokaisessa on omat kehittämistoimenpiteensä ja hankkeensa. Ryhmät ovat yritystoiminan kehittäminen, osaamisen tason nostaminen sekä maaseudun kehittäminen.
Tilastoja.
Pinta-ala- ja väkilukutietoja Koillismaan seutukunnan kunnista. (*) = Seutukunnan numero.
Bukavu

Bukavu on kaupunki Kongon demokraattisessa tasavallassa. Se sijaitsee Kivujärven rannalla ja on Sud-Kivun provinssin pääkaupunki.
Belgialaiset perustivat Costermansvillen vuonna 1901. Nimi muutettiin Bukavuksi vuonna 1966.
Bukavussa on lentokenttä, hyvät tieyhteydet eri suuntiin ja satama Kivujärven rannalla, josta kulkee vuosittain yli sata tonnia rahtia. Kaupungissa toimii useita yliopistoja, muun muassa Bukavun katolinen yliopisto. 
Vuonna 2004 kaupungissa oli noin 472 000 asukasta.
Lubumbashi

Lubumbashi (entinen ranskankielinen Élisabethville tai hollanninkielinen Elisabethstad) on Kongon demokraattisen tasavallan toiseksi suurin kaupunki ja maan kaakkoisosan keskus. Tämä kuparinlouhintateollisuudesta vaurastunut kaupunki on Katangan maakunnan pääkaupunki. Lubumbashin asukasluku vuonna 2004 oli noin 1,3 miljoonaa.
Sijainti.
Lubumbashi sijaitsee noin 1 000 metriä merenpinnan yläpuolella niin sanotulla kuparivyöhykkeellä, joka ulottuu Kongon eteläosasta Sambian keskiosiin. Kafwejoki virtaa läheisellä Sambian rajalla liittyäkseen Sambesijokeen etelämpänä.
Lubumashi sijaitsee Ilebosta, Kolwezista ja Kindusta tulevien rautateiden risteyskohdassa. Rautatietä pitkin kuljetetaan muun muassa kuparia, kobolttia, sinkkiä, tinaa ja hiiltä. Kaupungissa on myös Lubumbashin kansainvälinen lentoasema.
Historia.
Lubumbashi perustettiin vuonna 1910. Sen nimi oli vuoteen 1965 saakka Élisabethville.
Vuonna 1960 Belgian Kongon itsenäistyessä Belgiasta Katangan maakunta julistettiin itsenäiseksi. Lubumbashi toimi tämän separatistisen valtion pääkaupunkina vuoteen 1963 saakka, jolloin YK:n joukot, jolta Kongo oli pyytänyt apua tilanteen ratkaisemiseksi, kukistivat kapinan.
Mobutu Sese Sekon aikana kaupunki oli alennustilassa, mutta vuosina 1999–2003 se toimi valtion pääkaupunkina.
Talous ja kulttuuri.
Lubumbashi on kansallisesti tärkeä taloudellinen ja teollinen keskus. Siellä valmistetaan tekstiilejä, elintarvikkeita, painotuotteita, tiiliä ja kuparijalosteita.
Kaupungin nähtävyyksiä ovat muun muassa kasvitieteellinen puutarha, eläintarha ja arkeologis-etnologinen Lubumbashin kansallismuseo. Siellä on myös kansallisen mittapuun mukaan korkeatasoinen Lubumbashin yliopisto.
Lubumbashi on väestörakenteeltaan monikansallinen. Suurimpia väestöryhmiä ovat sangat, lambat, lubat, lundat ja rundat. Kaupungin valtakieli on swahili, josta on kehittynyt siellä erityinen kingwana-murre.
Matteo da Perugia

Matteo da Perugia (kuoli 1418) oli italialainen säveltäjä. Hänen syntymävuodestaan ei ole varmaa tietoa. Hän toimi kanttorina ja kuoronjohtajana Milanon katedraalissa vuosina 1402-1407 ja uudelleen 1414-1416. 
Matteo da Perugian sävellyksiä on säilynyt yhdessä käsikirjoituksessa kaikkiaan noin kolmekymmentä. Siinä on sekä uskonnollista että maallista musiikkia. Useimmissa lauluissa on ranskankieliset sanat.
PDP-11

PDP-11-sarjan (lyhenne sanoista "Programmed Data Processor") tietokoneet olivat Digital Equipment Corporationin (DEC) menestyneimpiä minitietokoneita. Sarjan tuotanto alkoi vuonna 1970 ja jatkui aina 1990-luvulle asti.
PDP-11:tä on kutsuttu kaikkien aikojen eniten vaikuttaneeksi minitietokoneeksi.
Tekninen kuvaus.
Alkuperäinen PDP-11/20-mallin suoritin (KA11) toteutettiin TTL-logiikalla. Vuoteen 1972 mennessä markkinoille oli tullut yhdelle mikropiirille mahtuva 4-bittinen ALU-piiri 74181, jota käytettiin KD11-A:ssa. Myöhemmin KB11-A suoritin käytti nopeampaa 74S181-piiriä.
PDP-11:n suoritinarkkitehtuurissa on kahdeksan 16-bittistä rekisteriä, joista kuusi on yleiskäyttöistä, yksi on pino-osoitin ja yksi on ohjelmalaskuri. Rekisterit voivat viitata toisiin rekistereihin, muistiin tai sisältää suoraan data-arvoja. Jokaisella rekisterillä voitiin suorittaa logiikka-, matematiikka- tai testioperaatioita 16-bittisellä sanalla, 8-bittisellä tavulla tai muistihaulla (luku ja kirjoitus). Myöhemmät mallit lisäsivät liukulukutuen.
Osoiteavaruuden koko on . Suurimmissa malleissa on erikseen käsky- ja data-avaruus, mutta tätä ominaisuutta eivät DEC:n käyttöjärjestelmät hyödyntäneet. Käytännössä kaikissa PDP-11-malleissa fyysinen keskusmuisti on paljon osoiteavaruutta suurempi.
Alkuperäinen UNIX-käyttöjärjestelmä ja C-ohjelmointikieli kehitettiin aivan alkuvaiheita lukuun ottamatta PDP-11:llä. Ensimmäinen versio Unixista kehitettiin PDP-7:lle assemblyllä. Uusin PDP-11:llä toimiva UNIX-versio on 2.11BSD. DEC:n omia käyttöjärjestelmiä olivat RT-11, RSTS, RSX11 ja DOS.
PDP-11-arkkitehtuurista saadut vaikutteet näkyvät paitsi sen seuraajassa VAXissa, myös esimerkiksi Motorola 68000 -sarjan mikroprosessoreissa. 
PDP-11:t olivat ensimmäisiä laajasti kloonattuja länsikoneita Neuvostoliitossa ja muissa itäblokin maissa. PDP-11-arkkitehtuurin suosio jatkui näissä maissa pitempään kuin länsimaissa, ja esimerkiksi Neuvostoliitossa valmistettiin PDP-11-pohjaisiin mikrosuorittimiin perustuvia kotitietokoneita, ohjelmoitavia laskimia ja satelliitteja.
LSI-11.
LSI-11 oli DEC:n ensimmäinen mikroprosessori, joka oli kehitetty yhdessä Western Digitalin kanssa.
LSI-11 koostui kolmesta mikropiiristä: ROM-piiristä, kontrollipiiristä ja datapiiristä. LSI-11 toteutti PDP-11:n arkkitehtuurin mutta oli hitain PDP-11, jota valmistettiin.
Emulaatio.
SIMH-emulaattori tukee PDP-11:stä.
Bernart de Ventadorn

Bernart de Ventadorn eli Bernard de Ventadour (s. 1100-luku Corrèze, Ranska) oli ranskalainen trubaduuri ja runoilija. Hän vaikutti 1100-luvun jälkipuoliskolla. Hänen runojaan leimaa tunteen vienous ja sanonnan sujuvuus. Hän ylisti Ventadourin kreivin puolisoa ja Rikhard Leijonamielen äitiä, Englannin Eleonora Akvitanialaista. Hän eli lopuksi Toulousen kreivin Raimund V:n hovissa ja kuoli luostarissa.
Elämä.
De Ventadornin syntymävuodesta ei ole tarkkaa tietoa. Hänen isänsä oli mahdollisesti leipuri. De Ventadorn opiskeli musiikkia ja runoutta luultavasti Eblen kreivin opissa. Myöhemmin De Ventadorn oli muun muassa Eleonoora Akvitanialaisen palveluksessa. Viimeisinä vuosinaan hän vetäytyi luostariin Dordogneen, jossa hän kuoli todennäköisesti 1100-luvun viimeisellä vuosikymmenellä.
Teokset.
De Ventadornilta säilyi poikkeuksellisen paljon teoksia, kuten 45 runoa, joista 18:sta on jäljellä myös musiikki. Tunnetuimpiin melodioihin kuuluu muun muassa "Quan vei la lauzeta mover".
Aiheesta muualla.
Jari Mantila

Jari Mantila (s. 14. heinäkuuta 1971 Kotka) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän voitti Thunder Bayn MM-hiihdoissa 1995 hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa. Joukkuekilpailuissa hän voitti olympiakultaa Salt Lake Cityssä 2002 ja maailmanmestaruuden Ramsaussa 1999. 
Yleisen sarjan SM-mitaleja Mantilalla on kolme, SM-kulta vuodelta 1994. Mantila edusti Lahden Hiihtoseuraa.
Kauden 2004-2005 Mantila toimi yhdistetyn joukkueen suksihuoltajana. Oberstdorfin MM-kisoissa hän toimi Suomen mäkihyppyjoukkueen suksihuoltajana. Näiden kisojen aikana Mantila jäi kuitenkin kiinni rattijuopumuksesta ja joutui passitetuksi kotiin.
Kaudella 2005–2006 Mantila aloitti Venäjän mäkihyppymaajoukkueen palveluksessa. Vuonna 2012 hän toimi Harri Ollin valmentajana.
Saavutuksia.
Olympialaiset
MM-hiihdot
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2005

Vuoden 2005 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Oberstdorfissa Saksassa 16.–27. helmikuuta 2005.
Kilpailujen menestynein maa oli Norja, joka voitti seitsemän kultaa ja yhteensä 19 mitalia.
Miesten maastohiihto.
Sprintti (p).
Päivämäärä: 22. helmikuuta&lt;br&gt;Suomen Lauri Pyykönen oli kilpailussa 13., Keijo Kurttila 15. ja Jari Joutsen 25:s.
Sprinttiviesti (v).
Päivämäärä: 25. helmikuuta&lt;br&gt;Suomen joukkue (Lauri Pyykönen ja Keijo Kurttila) oli kilpailussa 15., he olivat välierässään kahdeksansia ja karsiutuivat loppukilpailusta.
15 km (v).
Päivämäärä: 17. helmikuuta&lt;br&gt;Suomen Teemu Kattilakoski oli kilpailussa yhdeksäs, Olli Ohtonen 28., Juha Lallukka 32. ja Sami Jauhojärvi 44:s.
50 km (p) yhteislähtö.
Päivämäärä: 27. helmikuuta&lt;br&gt;Suomen Sami Jauhojärvi oli kilpailussa 14., Tero Similä 25., Valeri Rodohlebov 41. ja Olli Ohtonen keskeytti.
15 km (p) + 15 km (v) yhdistelmäkilpailu.
Päivämäärä: 20. helmikuuta&lt;br&gt;Suomen Sami Jauhojärvi oli kilpailussa 11., Tero Similä 13., Olli Ohtonen 42. ja Valeri Rodohlebov 53:s.
4 × 10 km viesti.
Päivämäärä: 24. helmikuuta&lt;br&gt;Suomen joukkue (Tero Similä, Olli Ohtonen, Teemu Kattilakoski ja Sami Jauhojärvi) oli kilpailussa 12., mikä on edelleen kaikkien aikojen huonoin miesten viestisijoitus arvokisoissa.
Naisten maastohiihto.
Sprintti (p).
Päivämäärä: 22. helmikuuta&lt;br&gt;Suomen Mona-Liisa Malvalehto oli kilpailussa seitsemäs, Aino-Kaisa Saarinen kahdeksas ja Kirsi Välimaa 22:s.
Sprinttiviesti (v).
Päivämäärä: 25. helmikuuta
10 km (v).
Päivämäärä: 17. helmikuuta&lt;br&gt;Suomen Riitta-Liisa Lassila oli kilpailussa 13. ja Pirjo Manninen 51:s.
30 km (p) yhteislähtö.
Päivämäärä: 26. helmikuuta&lt;br&gt;Suomen Annmari Viljanmaa oli kilpailussa 20. ja Kirsi Välimaa 22:s.
7,5 km (p) + 7,5 km (v) yhdistelmäkilpailu.
Päivämäärä: 19. helmikuuta&lt;br&gt;Suomen Riitta-Liisa Lassila oli kilpailussa kahdeksas, Kirsi Välimaa 28. ja Aino-Kaisa Saarinen 31:s. Virpi Kuitunen ei startannut kilpailuun.
4 × 5 km viesti.
Päivämäärä: 21. helmikuuta
Yhdistetty.
Sprintti (suurmäki + 7,5 km hiihto).
Päivämäärä: 27. helmikuuta&lt;br&gt;Suomen Hannu Manninen oli kilpailussa kahdeksas, Jaakko Tallus 12. ja Antti Kuisma 25:s.
Normaalikilpailu (normaalimäki + 15 km hiihto).
Päivämäärä: 18. helmikuuta&lt;br&gt;Suomen Jaakko Tallus oli kilpailussa kahdeksas, Hannu Manninen yhdeksäs ja Anssi Koivuranta 26:s.
Joukkuekilpailu (suurmäki + 4 × 5 km hiihto).
Päivämäärä: 23. helmikuuta
Mäkihyppy.
Normaalimäki.
Päivämäärä: 19. helmikuuta&lt;br&gt;Suomen Risto Jussilainen oli kilpailussa 11., Jussi Hautamäki 15. ja Matti Hautamäki 17:s.
Suurmäki.
Päivämäärä: 25. helmikuuta&lt;br&gt;Suomen Risto Jussilainen oli kilpailussa kahdeksas ja Tami Kiuru 21:s.
Normaalimäen joukkuekilpailu.
Päivämäärä: 20. helmikuuta
Suurmäen joukkuekilpailu.
Päivämäärä: 26. helmikuuta
Intellivision

Intellivision on Mattel Electronicsin vuonna 1979 julkaisema toisen sukupolven pelikonsoli. Koemyynti Kaliforniassa oli lupaava ja seuraavana vuonna konsoli tuli myyntiin laajemmin. Nimi on yhdistelmä sanoista "intelligent television", älykäs televisio. 
Intellivisionia myytiin yli kolme miljoonaa kappaletta ja sille julkaistiin 125 peliä. Sen pahimpana kilpailijana pidettiin Atari 2600:ta, joka menestyi paremmin markkinoilla vaikka oli teknisiltä ominaisuuksiltaan heikkotasoisempi. Konsoli maksoi 299 dollaria ja myi 175 000 kappaletta ensimmäisenä vuotenaan.
Vuoden 1983 videopelilama vaikutti paljon Matteliin, jolle konsoli aiheutti 300 miljoonan dollarin tappiot.Laitteessa oli runsaasti näppäimiä. Numeronäppäimien lisäksi ohjaimissa on sivuilla neljä näppäintä ja 16-suuntainen ohjauslevy näppäinten alapuolella.Ohjaimeen saa myös asetettua kalvot eri pelejä varten. Ohjainta pidetään yleisesti ottaen epäonnistuneena. 
Tekniset tiedot.
Laitteen suorittimena oli General Instrumentin 16-bittinen CP1610-prosessori 894 kHz:n kellotaajuudella.Laitteen äänipiirinä oli GI AY-3-8914.
Laitteessa oli muistia 1352 tavua. ROM-muistia oli 6 kilotavua.
Huesca (maakunta)

Huesca (aragoniaksi "Uesca") on maakunta pohjoisessa Espanjassa Aragonian itsehallintoalueen pohjoisosassa. Sen rajanaapureita ovat Ranska sekä Lleidan, Zaragozan ja Navarran maakunnat.
Huescan pinta-ala on 15 626 neliökilometriä. Sen väkiluku on 219 702 (vuonna 2017) ja väestötiheys 14,1 asukasta neliökilometrillä. Viidennes väestöstä asuu pääkaupungissa Huescassa. Muita tärkeitä kaupunkeja ovat Ayerbe, Sabiñánigo, Jaca, Benasque, Graus, Benabarre, Barbastro, Tamarite de Litera, Monzón ja Fraga. Maakunnassa on yhteensä 202 kuntaa.
Viimeiset aragonian kielen puhujat asuvat Pyreneiden vuoriston laaksoissa Huescassa. Maakunnan itäosissa on myös useita katalaaninkielisiä alueita.
Pyreneiden korkein vuori, Aneto, sijaitsee Huescassa. Ordesa y Monte Perdidon kansallispuisto on myös alueella.
Bertran de Born

Bertran de Born (n. 1140 – ennen 1215) oli ranskalainen trubaduuri ja sotilas. Hän oli myös Hautefortin varakreivi. Bertran de Born vietti viimeiset vuotensa Dalonin luostarissa.
Bertran de Born on tunnettu lähinnä kirjoittamiensa runojen ansiosta. Vain yksi hänen sävellyksensä on tallella.
Bertran sepitteli sotalauluja sekä leimuavia pilkkarunoja, "sirventes", joissa hän yllytti Englannin kuningasta Henrik II:ta ja tämän poikia, esimerkiksi Richard Leijonamieltä, näiden keskinäisissä taisteluissa. Tämä sotaisa ritari, joka lopun ikäänsä eli luostarissa, on kirjoittanut myös intomielisiä lemmenrunoja.
Málaga (maakunta)

Málaga on maakunta Välimeren rannikolla eteläisessä Espanjassa Andalusian itsehallintoalueen eteläosassa. Sen rajanaapureita ovat Cádizin, Sevillan, Córdoban ja Granadan maakunnat.
Málagan pinta-ala on 7 308 neliökilometriä ja väkiluku 1 630 615 (vuonna 2017). Kaksi viidesosaa väestöstä asuu pääkaupungissa Málagassa. Muita tärkeitä kaupunkeja ovat Marbella, Nerja ja Ronda. Maakunnassa on yhteensä 100 kuntaa.
Málaga on tunnetuin pääelinkeinostaan matkailusta, erityisesti Aurinkorannikon lomakohteista. Rannoilla lomailevat miljoonat eurooppalaiset matkailijat vuosittain. Rantojen lisäksi vuoristoisessa maakunnassa on muitakin vierailemisen arvoisia kohteita, kuten El Chorron sola, Torcalin kalkkikivimuodostelmat Antequerassa ja Nerjan luolat.
Jehan Bodel

Jehan Bodel (arviolta 1167–1210) oli ranskalainen trubaduuri. Hän eli Arrasissa ja vaikutti 1100-luvun lopulla. Bodel tunnetaan parhaiten runojen kirjoittajana, sillä häneltä on säilynyt näihin päiviin saakka vain vähän musiikkia. Hän kuoli spitaaliin 1200-luvun alussa.
Kotte

Kotte (tunnetaan myös nimellä Sri Jayewardenepura tai Sri Jayewardenepura-Kotte; , ) on Sri Lankan lainsäädännöllinen pääkaupunki. Kotte sijaitsee käytännössä pääkaupunkina toimivan Colombon eteläpuolella. Kotte oli muinaisen Kotten kuningaskunnan pääkaupunki 1200–1500-luvuilla. Portugalilaiset saapuivat kaupunkiin 1500-luvulla, mutta hylkäsivät sen ja tekivät Colombosta uuden pääkaupunkinsa. Kotten uudelleenrakentaminen alkoi vasta 1800-luvulla.
Historia.
1500-luvun Kotte oli vesistöjen suojaama kolmionmuotoinen linnoitus. Kotte-sana tarkoittaakin linnoitusta. Linnoitettu alue oli 2,5 neliökilometrin laajuinen. Sen suojamuurit olivat 2,5-metrisiä.
Portugali valtasi Ceylonin rannikkoalueita vuonna 1505 ja perusti useita kauppa-asemia. Samalla Portugali siirsi pääkaupungin Kottesta Colomboon. Saaren ylänköalueen asukkaat liittoutuivat hollantilaisten kanssa Portugalia vastaan. Lopulta 1658 Portugali joutui vetäytymään saarelta ja hollantilaiset saavat monopolin kanelin myynnissä.
Kotten modernisoituminen alkoi 1800-luvulla. Britannia sai sen hallinnan vuonna 1815 ja teki saaresta kruununsiirtomaansa. Rakennustoiminta tuhosi arkeologisia jäänteitä kaupungin aikaisemmasta historiasta. Kotte valittiin itsenäisen Sri Lankan maan uudeksi pääkaupungiksi vuonna 1977, ja Sri Lankan parlamentti on sijainnut Kottessa vuodesta 1982.
Giacomo Meyerbeer

Giacomo Meyerbeer (oikealta nimeltään Jakob Liebmann Meyer Beer; 5. syyskuuta 1791 Berliini – 2. toukokuuta 1864 Pariisi, Ranska) oli saksalaissyntyinen, lähinnä ranskankielisiin grand opéroihin keskittynyt oopperasäveltäjä. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen Vogelsdorfissa Saksassa. Hänen oopperansa olivat hyvin suosittuja 1800-luvulla, mutta 1900-luvulla niiden suosio laski.
Meyerbeer saavutti jo lapsena mainetta taitavana pianistina, ja hän opiskeli monipuolisesti musiikkia muun muassa Muzio Clementin, Carl Friedrich Zelterin ja Georg Joseph Voglerin johdolla. Hänen ensimmäinen oopperansa "Jephtas Gelübde (Jeftan lupaus)" ensiesitettiin Münchenissä jouluna 1812 ilman menestystä. Vuonna 1816 Meyerbeer matkusti Italiaan, jossa hän perehtyi syvällisesti italialaiseen oopperaan. Italiassa saamiensa vaikutteiden pohjalta hän sävelsi italiankielisiä oopperoita, jotka saivat myönteisen vastaanoton. Vuonna 1826 Meyerbeer muutti Pariisiin, jossa hän asui vuoteen 1842 saakka. Pariisin vuosinaan hän sävelsi suosituimmat ja elinvoimaisimmiksi osoittautuneet oopperansa. Kun ooppera "Les Huguenots (Hugenotit)" oli esitetty menestyksekkäästi Meyerbeerin kotikaupungissa Berliinissä, kuningas Fredrik Vilhelm IV nimitti hänet vuonna 1842 hovikapellimestarikseen. Vuonna 1844 ruotsalainen Jenny Lind lauloi loistokkaasti naispääosan Meyerbeerin oopperassa "Ein Feldlager in Schlesien (Sotaleiri Sleesiassa)". Nuorempaa säveltäjäpolvea edustanut Richard Wagner hyökkäsi 1800-luvun puolivälistä lähtien kiivaasti vanhanaikaisina pitämiään oopperoita ja varsinkin Meyerbeeriä vastaan, minkä vuoksi Meyerbeeriin alettiin yleisemminkin suhtautua väheksyen.
Meyerbeerin veljiä olivat astronomi Wilhelm Beer ja kirjailija Michael Beer.
Magdalena Kožená

Magdalena Kožená (s. 1973 Brno) on tšekkiläinen oopperalaulaja, ääni­alaltaan mezzosopraano. Kožená lauloi Brnon konservatorion lapsi­kuorossa ja opiskeli myöhemmin samassa opinahjossa pianonsoittoa ja laulua ennen siirtymistään Bratislavan esittävien taiteiden akatemiaan, josta hän valmistui vuonna 1995. Kožená on voittanut useita merkittäviä kilpailuja sekä koti­maassaan että ulko­mailla, muun muassa kansain­välisen Mozart-kilpailun Salzburgissa 1995. Hän on vieraillut usein maailman oopperoissa sekä ooppera­festivaaleilla. Kožená esiintyy myös konsertti­laulajana.
Heinonen HK-1 Keltiäinen

Heinonen HK-1 Keltiäinen on diplomi-insinööri Juhani Heinosen suunnittelema 1-paikkainen lentokone. 
Koneen ensilento tapahtui 25. elokuuta 1954 ja sitä käytettiin 1970-luvulle asti. Vuonna 1957 Heinonen lensi koneellaan Madridista Turkuun välilaskutta – tämä oli alle 500 kg painavien lentokoneiden maailmanennätys FAI:n mukaan. Pitkään Finnairin moottorikorjaamon johtajana toiminut Juhani Heinonen lensi koneellaan useita eri painoluokan ennätyslentoja.
Museokoneita Suomessa.
Kone on Suomen ilmailumuseon kokoelmassa.
Kanadan Grand Prix 2005

Vuoden 2005 Kanadan Grand Prix oli Formula 1 -luokan osakilpailu, joka käytiin 10.–12. kesäkuuta 2005 Circuit Gilles Villeneuven radalla Montrealissa.
McLarenin Kimi Räikkönen voitti kauden kolmannen GP:nsä ja kavensi piste-eron MM-sarjaa johtavaan Renault'n Fernando Alonsoon jälleen 22 pisteeseen. Alonso keskeytti. Toinen oli Ferrarin Michael Schumacher ennen brasilialaista Ferrarin kuljettajaa Rubens Barrichelloa. Juan Pablo Montoya hylättiin mustalla lipulla hänen tultuaan varikolta radalle, vaikka varikon ulostulossa paloi punainen valo turva-auton vetämän letkan ohittaessa juuri varikkoa.
Hallinportin ilmailumuseo

Hallinportin ilmailumuseo on Suomen ilmavoimien lentotekniikkaa ja kalustoa esittelevä sotahistoriallinen museo. Se sijaitsee Jämsän Hallissa, Hallin lentoaseman läheisyydessä.
Kokoelmat.
Museon kokoelmat ovat esillä kahdessa rakennuksessa, joista lipunmyynnin yhteydessä oleva esittelee pienesineistöä, kuten mitaleita, koulutusvälineitä ja valokuvia. Toinen rakennus on kaarihalli, jossa on lentokoneita ja koneiden osia.
Hallinportin näyttelyn (lentokentän kiitotien liukupolun alla) ja Patrian lentokonetehdasalueen vieressä on Karhumäen Veljesten Wanhan tehtaan näyttely, jossa ei ole lentokoneita. Karhumäen Veljesten näyttelu koostuu valokuvista, filmeistä ja ilmavalokuvista eri puolelta Suomea 1920- ja 1930-luvulta.
Heli

Heli on suomalainen naisen etunimi.
Heli on lyhentymä kreikkalaisperäisestä nimestä "Helena", joka tarkoittaa 'loistavaa'. Nimi tunnetaan myös Virossa, jossa Heli voi olla johdos Helenasta tai Elinasta, mutta voi pohjautua myös viron sanoihin heli ja helin ('sävel', 'sointu', 'helinä').
Nimi esiintyi Kansanvalistusseuran kalenterissa jo 1883, ja Suomen almanakassa Heli on ollut vuodesta 1954.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Heli on annettu Suomessa 1900-luvun alusta helmikuuhun 2025 mennessä 17 974 naiselle ja muutamalle miehelle. Heistä yli puolet on 1960- ja 1970-luvuilla syntyneitä.