tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Robert Knox

 
Robert Knox (4. syyskuuta 1791 – 20. joulukuuta 1862) oli skotlantilainen lääkäri, luonnontieteilijä ja matkailija. Hän oli osallinen Edinburghissa vuosina 1827–1828 sattuneeseen West Portin murhien ruumiinryöstötapaukseen.
Elämäkerta.
Robert Knox opiskeli Edinburghin Royal High Schoolissa ja aloitti lääketieteen opinnot vuonna 1810. Hän valmistui lääkäriksi vuonna 1814 ja liittyi armeijaan apulaiskirurgina. Knox lähti merimatkalle purjelaivalla vuonna 1817 ja kävi Hyväntoivonniemellä. Matka kesti vuoteen 1820. Matkalta palattuaan Knox matkusti Ranskaan, jossa hän tapasi luonnontieteilijät Georges Cuvierin ja Étienne Geoffroy Saint-Hilaireen, joista hän kertoi myöhemmin teoksessaan "Great Artists and Great Anatomists". 
Knox palasi vuonna 1822 Edinburghiin, jossa hän toimi anatomina. Knox valittiin vuonna 1823 Royal Society of Edinburghin jäseneksi, ja pian valinnan jälkeen hän esitti Royal College of Surgeons of Edinburghille suunnitelman anatomiamuseon perustamisesta Edinburghiin. Ehdotus hyväksyttiin, ja Knox nimitettiin museon konservaattoriksi. Knox luennoi Edinburghin yliopistossa vuosina 1825–1841. 
Knox piti vuosina 1826–1840 yksityistä anatomiakoulua. Siihen aikaan ruumiinavauksen sai tehdä ainoastaan oikeusistuimen tuomitsemille ja teloitetuille rikollisille, joten anatomianopetukseen tarvittavien ruumiiden saanti oli hankalaa. Ruumiinryöstely eli köyhien ja kodittomien ruumiiden käyttäminen dissektioon oli yksi keino täyttää ruumiiden kysyntää. Eräs Knoxille ruumiita toimittanut henkilö oli William Hare, joka ehti kaupata 17 ruumista ennen kuin hänet ja hänen rikostoverinsa William Burke pidätettiin 2. syyskuuta 1828 West Portin murhina tunnetusta rikossarjasta. Tapauksen seurauksena Knox joutui irtisanoutumaan toimestaan perustamansa museon konservaattorina. 
Sen jälkeen Robert Knox hankki tulonsa lääketieteellisestä kirjoittelusta, luennoista ja useista julkaisuista. Hänen keskeiset tekstinsä olivat "The Races of Men" (1850, uudistettu laitos 1862), "Great Artists and Great Anatomists" (1852), "A Manual of Artistic Anatomy" (1852) ja "Man - his Structure and Physiology" (1857). Hänet nimitettiin Lontoon syöpäsairaalan lääkäriksi vuonna 1856, ja hän työskenteli tehtävässä kuolemaansa 20. joulukuuta 1862 asti. Hänet haudattiin Brookwoodin hautausmaalle lähelle Wokingia.
Apuristeilijä

Apuristeilijä oli molempien maailmansotien aikainen sotalaivatyyppi. Apuristeilijöiksi muutettiin yleensä uppoumaltaan noin 12 - 15 000 tonnin kauppalaivoja, joihin oli asennettu 2 - 3 keskiraskasta tykkiä sekä muuta aseistusta. Niitä käytettiin itsenäiseen sotaan kauppamerenkulkua vastaan sekä sukellusveneiden, taistelulaivojen ja risteilijöiden huoltoaluksina. 
Toisessa maailmansodassa Kriegsmarinen apuristeilijät () kaappasivat ja upottivat suuren määrän liittoutuneiden tonnistoa. Alukset esiintyivät puolueettomina kauppalaivoina ja muuttivat ulkoasuaan mahdollisuuksien mukaan. Ennen Japanin liittymistä sotaan käytettiin mielellään Japanin lippua ja sikäläisen kauppalaivan asua. Kuitenkin kaikilla aluksilla oli sotalippu sekä jokaiselle miehelle oman laivaston asetakit ja virkalakit. Määräysten mukaan ne tuli ottaa käyttöön, jos jouduttiin taisteluun ylivertaisen vihollisen kanssa sekä avattaessa tuli vihollisen kauppalaivaa vastaan. Vieraan valtion lipun alla tehty hyökkäys tai puolustustaistelu olisi voitu tulkita merirosvoudeksi eikä lailliseksi sotatoimeksi.
Sam Waterston

Samuel Atkinson "Sam" Waterston (s. 15. marraskuuta 1940) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on voittanut muiden muassa Golden Globen (1993) sekä Emmyn (1996) ja ollut ehdolla parhaan miespääosan Oscarin saajaksi (1985).
Waterston syntyi Cambridgessa, Massachusettsissa, ja valmistui Yalen yliopistosta. 
Waterston esiintyi vuosina 1994–2010 piirisyyttäjä Jack McCoyn roolissa televisiosarjassa "Kova laki" sen viidennen tuotantokauden alusta aina sarjan päätökseen asti. Hänellä on ollut rooleja myös lukuisissa elokuvissa, joiden joukossa ovat "Kuoleman kentät" (1984), "Viides ohjus" (1986) ja monet Woody Allenin elokuvat, kuten "Rikoksia ja rikkomuksia" (1989). 
"Helsingin Sanomien" Marjatta Möttölä kirjoitti vuonna 1994 Sam Waterstonin nimen olevan eräänlainen laadun tae: ”Surumielisen lämpimästi hymyilevää Waterstonia ei ole koskaan näkynyt huolimattomasti tehdyissä tai mitäänsanomattomissa elokuvissa tai tv-tuotannoissa.”
Lisa Gay Hamilton

Lisa Gay Hamilton (s. 25. maaliskuuta 1964) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Beloved – rakastettu" (1998) ja "Pahin rikos" (1999).
Hamilton oli vuosina 1997–2003 Rebecca Washingtonin roolissa televisiosarjassa "Oikeus ja kohtuus". Hän ohjasi vuonna 2003 Beah Richardsia koskevan dokumentin. Dokumentti voitti Peabody-palkinnon.
Steve J. Harris

Steve J. Harris (s. 3. joulukuuta 1965) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi Eugene Youngina televisiosarjassa "Oikeus ja kohtuus", mutta on esittänyt myös elokuvarooleja, muun muassa elokuvassa "Minority Report".
Hänellä oli myös äänirooli vuoden 2004 "Batman"-animaatiosarjassa, jossa hän esitti etsivä Ethan Bennettiä.
Harris syntyi Chicagossa, Illinoisissa. Hänellä on vuonna 1969 syntynyt veli Wood Harris, joka on myös näyttelijä. 
Harris oli vuosina 1999 ja 2000 ehdolla kahden Emmy-palkinnon saajaksi.
Kelli Williams

Kelli Renee Williams (s. 8. kesäkuuta 1970) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa, ja koki vanhempiensa avioeron.
Williams muistetaan ennen kaikkea Lindsay Dolen roolista televisiosarjassa "Oikeus ja kohtuus". Hän on kuitenkin myös elokuvanäyttelijä. Hän näyttelee myös sarjassa "Paljastavat valheet" tri Gillian Fosteria.
Williams on hindu ja naimisissa käsikirjoittaja-ohjaaja-tuottaja Ajay Sahgalin kanssa. Hänellä on lapsia.
Rajasaari

Rajasaari () on saari Helsingin edustalla, Humallahden eteläpuolella. Sinne johtaa Taka-Töölöstä Rajasaarenpenger. 
Suurin osa saaresta on aidattua koirapuistoa eli koirien ulkoilu- ja uintialuetta. Liikuntavirasto pitää saarella kalastustoiminnan tukikohtaansa ja hoitaa veneiden talvisäilytyspaikkaa; saaresta on myös talviuintimahdollisuus. Rajasaaressa toimi jätevedenpuhdistamo 1939–1978 ja samassa rakennuksessa myöhemmin Viirus-teatteri.
Kesällä 2008 Vapaa liikkuvuus -kansalaisliike majoitti parikymmentä romania Rajasaareen Viirus-teatterilta tyhjiksi jääneisiin tiloihin, jossa silloin sijaitsi liikkeen perustama sosiaalikeskus Rajatila. Sieltä se siirtyi Kalasatamaan sittemmin purettuun Sosiaalikeskus Satamaan.
Mukormykoosi

Mukormykoosi eli tsygomykoosi on opportunistinen infektio, jonka on aiheuttanut "Mucorales"-lahkoon kuuluva sieni. Yleisin taudin aiheuttaja on suku nimeltä "Rhizopus", mutta sen takana voi olla myös esimerkiksi "Rhizomucor", "Cunninghamella", "Apophysomyces", "Saksenaea", "Absidia", "Mucor", "Syncephalastrum", "Cokeromyces" tai "Mortierella".
Mukormykoosia tavataan pääasiassa immuunijärjestelmältään heikentyneillä henkilöillä. Taudin kulku on usein nopeaa, ja sen kuolleisuus on korkea, jopa 50–85 %. Riskiä tartunnan saamiseen kohottaa syöpä, aliravitsemus sekä diabetes ja siitä mahdollisesti seurannut hiilihydraattiaineenvaihdunnan häiriö.
Mukormykoosi tunnetaan myös nimellä musta sieni. Taudin luokka ICD-10-tautiluokituksessa on B46.
Oireet.
Taudin ilmenemismuodot ja fyysiset oireet ovat riippuvaisia infektion kohteena olevasta alueesta. Kraniofasiaalinen eli rinoserebraalinen mukormykoosi alkaa nenän sivuonteloista ja leviää sieltä silmäkuoppaan, kasvoihin ja aivoihin. Sen oireita ovat toispuoleinen päänsärky, kipu kasvoissa, kuume sekä nenän tukkoisuus. Myöhemmässä vaiheessa ilmenee myös tajunnan heikkenemistä, kaksoiskuvien näkemistä tai näön katoamista.
Keuhkojen mukormykoosilla ei ole ominaisia ulkoisia ilmentymiä, vaan sen oireita ovat kuume, hengenahdistus ja yskä.
Erityisesti palovammapotilailla esiintyvä ihon mukormykoosi ilmenee selluliittina, tartunnan saaneen ihoalueen kuolioina sekä tummina rupikudoksina. Muita oireita voivat olla kuume, turvotus ja värimuutokset.
Mahalaukkuun ja suoleen liittyvässä mukormykoosissa ei keuhkojen mukormykoosin tapaan ole ominaisia fyysisiä ilmentymismuotoja. Se voi kuitenkin aiheuttaa alavatsan kipua, pahoinvointia ja oksentamista sekä joissain tapauksissa veriulostetta.
Hoito.
Taudin hoitona käytetään ensisijaisesti amfoterisiini B:tä. Mikäli amfoterisiini B -hoito ei sovellu potilaalle, voidaan käyttää isavukonatsolia.
Helvi Ojala

Helvi Maria Ojala (ent. Päätalo, myöhemmin "Moilanen", 16. elokuuta 1918 – 9. maaliskuuta 2003) oli kirjailija Kalle Päätalon ensimmäinen vaimo. Hän syntyi Turun lähellä Karinaisten Kyrössä. Perheeseen kuului muurari-isä Juho, äiti Sanni ja neljä lasta. Näistä Toivo (s. 1923) esiintyy myös Iijoki-sarjassa. 1936 perhe muutti Tampereelle. 1938 Helvi sai töitä osuuskaupan myyjänä Messukylässä. Hän rupesi kirjoittelemaan Kallen kanssa kesällä 1943. Heidät esitteli yhteinen tuttava (kirjoissa Heikinkallio). He tapasivat ensimmäisen kerran elokuussa 1943, kun Kalle oli lomalla Siiranmäen vankileiriltä, jonne hänet oli komennettu talousaliupseeriksi. Kihloihin he menivät 13.12.1943.
Kalle kotiutettiin jatkosodasta marraskuussa 1944. Hän ja Helvi saivat pian asunnon Kustaa Lehtosen talon yläkerrassa Messukylässä. Se oli puolitoistakerroksinen puutalo. 1948 hän vaihtoi työpaikkaa Uudenkylän Voiman myymälään. Kesällä 1951 Helvi ja Kalle muuttivat Taivalkoskelle, josta Kalle oli ottanut työn kunnan rakennusmestarina. Sieltä hän palasi seuraavan vuoden syyskesällä. Hän työskenteli sen jälkeen linja-auton rahastajana. 
Avioliitto oli vaikeuksissa Kallen naisseikkailujen takia. Se oli sota-ajan avioliitto, joka oli solmittu nopeasti montakaan kertaa tapaamatta ennen kihlausta. Kalle ei ollut vielä kypsä avioliittoon, häneltä oli jäänyt nuoruus kesken isän sairauden ja sodan vuoksi . 1953 Kalle valvoi Vesilahdella keskuskoulun rakentamista. Tällöin hän tutustui nuoreen "Raijaan", jonka saattoi raskaaksi. Tämä lopulta sai Helvin hakemaan eroa.
Toisen miehensä Helvi tapasi Taivalkosken aikana. Veikko Moilanen toimi siellä osuuskaupan autokuskina. Heidät vihittiin helmikuussa 1958. Veikko Moilanen kuoli 1978.
Iijoki-sarjassa Helvi Ojala esiintyy nimellä Laina Puronen. Päätalo ylipäätään käytti Tampereen-ajoista puhuessaan henkilöistä muunnettuja nimiä. Helvin toisesta miehestä Veikko Moilasesta hän käytti kuitenkin oikeaa nimeä. Helvin henkilöllisyys paljastui Iijoki-sarjan viimeisissä osissa. Tosin innokkaimmat Päätalo-fanit olivat selvittäneet sen jo aiemmin. Iijoki-sarjan kuvaus Laina Purosesta ei ole mairitteleva: hän oli usein pahalla tuulella eikä suvainnut alkoholia.
Liam Brady

Liam "Chippy" Brady (s. 13. helmikuuta 1956 Dublin) on irlantilainen jalkapalloilija. Aktiiviaikanaan keskikenttäpelaaja Brady tunnettiin tekniikastaan, etenkin vasemman jalan taitavasta käytöstä. Seurajoukkueissa hän voitti Arsenalin riveissä yhden FA Cupin ja Juventuksen paidassa kaksi Serie A:n mestaruutta. Maajoukkueessa Liam Brady pelasi 72 kertaa ja teki yhdeksän maalia.
Underground (elokuva)

Underground () on Emir Kusturican ohjaama elokuva vuodelta 1995. Sen käsikirjoitti Dušan Kovačević. Elokuva on saanut lukuisia palkintoja. 
Elokuvasta käytetään myös nimeä Olipa kerran maa (Била једном једна земља, Bila jednom jedna zemlja), joka on oikeammin serbialaisella RTS-televisiokanavalla näytetyn 5 tunnin pituisen minisarjan nimi.
Elokuvan aiheita ovat kahden miehen välinen ystävyys sekä Jugoslavian historia toisen maailmansodan jälkeisenä aikana. Sen tuotantoon osallistui elokuvayhtiöitä entisestä Jugoslaviasta, Ranskasta, Saksasta ja Unkarista. 
Teatteriversio on 163 minuuttia pitkä. Kusturican mukaan alkuperäinen teos kesti 320 minuuttia, mutta tuottajat antoivat luvan vain puolet lyhyemmän version julkaisemiseen. 
Elokuva voitti Kultainen palmu -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1995.
Mari Vesala

Mari Vesala (s. 1967 Helsinki) on suomalainen musiikkiteknologi, toimittaja, juontaja ja laulaja. Toimittajana hän on tehnyt töitä useissa radioyhtiöissä ja televisiokanavilla. Mari Vesala pääsi ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta keväällä 1987 ja vuonna 2007 hän valmistui musiikkiteknologiksi Koulutuskeskus Salpauksesta.
Radioura.
Mari Vesala aloitti toimittajan uransa vuonna 1988 Radio Sykkeessä, missä hän teki musiikki-, ajankohtais- ja puheohjelmia sekä henkilökuvia . Vuonna 1990 Vesala jatkoi Yleisradion uudella kanavalla, Radiomafiassa. Siellä hän työskenteli vuoteen 1993 asti musiikki-, primetime- ja lastenohjelmien toimittajana sekä teki minikuunnelmia. Vesala on toimittanut juonnettuja musiikkiohjelmia , ruokaohjelmia ja raportteja myös Radio Helsinkiin, Yleisradion Radio Aino -kanavalle ja Radio Suomeen.
Muita työtehtäviä.
Mari Vesala on toiminut juontajana monissa tilaisuuksissa, kuten Ääni ja vimma -kilpailuissa vuodesta 1996 alkaen. Vuonna 1997 Vesala kirjoitti ja sanoitti Teatterikorkeakouluun laulunäytelmän "Tähti kuun sisällä". Sävellykset hän teki yhdessä Jiri Kurosen kanssa. Laulunäytelmä oli näyttelijä Petriikka Pohjanheimon lopputyö. Näytelmää on esitetty myös Multian kulttuuri- ja viihdetapahtumassa Multiaista Satoa kesällä 1998. Vuosina 1997–1999 hän teki useiden piirrettyjen dubbausta Zen Productions -tuotantoyhtiölle.
Yksityiselämä.
Mari Vesalan vanhemmat ovat muusikko Edward Vesala ja tuottaja-ohjaaja Mervi Pohjanheimo.
Hihhulit

Hihhulit on ekspressionistisen taidemaalari Tyko Sallisen öljyvärimaalaus vuodelta 1918. Kooltaan 168 × 185 cm olevaa tummasävyistä Cézannen ja kubismin ihanteiden mukaisesti tehtyä maalausta on pidetty yhtenä Sallisen päätöistä.
"Hihhulit" on yleensä nähty erityisesti uskonnollisen hurmoksen kuvana, jossa tiivistyvät taiteilijan oman lapsuuden väkevimmät ja kipeimmät kokemukset; pelko, toivo ja mielikuvituksen voima, minkä lisäksi työn on katsottu kuvaavan myös sisällissodan kipeitä kokemuksia. Maalauksen rytmiikka, sen irrationaalinen puoli ja sen kansalliset piirteet ovat uusprimitivismiä. Varsinkin venäläisessä avantgardessa nämä olivat tuttuja piirteitä.
Vastaanotto.
"Hihhulit" oli ensimmäistä kertaa esillä syksyllä 1918 marraskuun ryhmän näyttelyssä Ateneumissa ja näyttelyn kritiikeissä Sallisen maalauksen hahmoja pidettiin ”tavattoman rumina olentoina”.
Kööpenhaminassa vuonna 1919 järjestetyssä Suomen taiteen näyttelyssä Sallisen "Hihhuleista" tuli näyttelyn eniten huomiota saanut teos, ja se liitettiin kritiikeissä sisällissodan kipeisiin kokemuksiin. Myöhemmin myös Sallisen elämäkerran kirjoittanut Aaro Hellaakoski sekä taidehistorioitsija Markku Valkonen ovat nähneet teoksessa yhteyksiä sisällissotaan.
"Hihhuleita" on pidetty Sallisen toisena suurena kansanelämän ja ekstaasin kuvauksensa hänen samana vuonna tekemänsä "Jytkyt"-maalauksen ohella, ja on jopa väitetty, että Sallinen tuskin olisi saanut kansallisen taiteilijan mainetta ilman "Hihhuleita" ja "Jytkyjä".
Sławomir Kuczko

Sławomir Kuczko (s. 25. kesäkuuta 1985 Koszalin) on puolalainen uimari, joka kilpailee rintauinnissa.
Kuczkon uran suurin saavutus on 200 metrin rintauinnin Euroopan mestaruus pitkiltä radoilta Budapestistä 2006. Lyhyen radan EM-kilpailuissa hän on kyseiseltä matkalta saavuttanut kultaa vuonna 2005, hopeaa vuosina 2004 ja 2006.
David Cook

David Roland Cook (s. 20. joulukuuta 1982 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja "American Idolin" seitsemännen kauden voittaja vuodelta 2008. Ennen kisaa hänellä on ollut jo paljon musiikillista taustaa mm. Axium-yhtyeen laulaja/kitaristina ja yhtyeen hajottua hän julkaisi 2006 omakustannelevyn nimeltä "Analog Heart", jossa hän soitti suurimman osan kitaraosuuksista ja piano-osuuksista. Cook asuu tällä hetkellä Nashvillessä.
Historia.
Cook syntyi Houstonin kaupungissa Texasin osavaltiossa, mutta hän eli suurimman osan lapsuudestaan Blue Springsissa, Missourin osavaltiossa. Hän kiinnostui musiikista hyvin nuorena. Ensimmäisen kitaransa hän sai kaksitoistavuotiaana, toisella luokalla hän aloitti laulamisen. Myöhemmin hän esiintyi musikaaleissa, muun muassa "The Music Man", "West Side Story" ja "Singin' in the Rain". Hän sai stipendin University of Central Missouriin teatteriopintoihin, "pääaineensa" hän kuitenkin vaihtoi kahden vuoden jälkeen ja valmistui graafiseksi suunnittelijaksi vuonna 2006.
Cook perusti Axium-yhtyeen 1999, jonka solistina hän toimi yhtyeen hajoamiseen 2006 saakka. Kun yhtye hajosi, Cook muutti Tulsaan aloittelemaan omaa uraansa. Hän toimi lyhyen aikaa paikallisen Midwest Kings-yhtyeessä soittaen basso-osuuksia, joitain kitara osuuksia ja taustalaulua EP:llä "Incoherent with Desire to Move On". Tämän jälkeen hän nauhoitti omakustanteisen levyn "Analog Heart", joka julkaistiin samoihin aikoihin. Cook esiintyi paikallisissa keikkapaikoissa ja työskenteli baarimikkona Blank Slate nimisessä baarissa.
David Cook osallistui American Idolin 7. tuotantokauden kisoihin Nebraskan osavaltion Omahassa järjestetyissä karsinnoissa ja pääsi jatkoon Bon Jovin kappaleella "Livin' on a Prayer". Alun perin hänen ei pitänyt osallistua koko kilpailuun, sillä hän oli paikalla kannustamassa nuorempaa veljeään, mutta veljensä kehotuksesta hän osallistui karsintoihin. Cookin suurin kilpailija oli nuori 17-vuotias David Archuleta, joka oli kauden alusta asti suuri suosikki Cookin ohella. Kummatkin pääsivätkin finaaliin. 21. toukokuuta 2008 David Cook valittiin American Idol kisan voittajaksi. Tämän jälkeen julkaistiin David Cookin soolosingle "The Time of My Life". Cook esiintyi myös suositun "Guitar Hero" pelin mainoksessa. 
Hänen ensimmäinen Idolin jälkeinen albuminsa "David Cook "julkaistiin USA:ssa marraskuun 18. päivänä vuonna 2008, ja sitä seurasi "This Loud Morning kesäkuussa 2011."
Uusi single "Wait for me "ilmestyi marraskuun 17, päivä.
Musiikilliset vaikuttajat.
David Cookin musiikillisia vaikuttajia on Our Lady Peace, Alice in Chains, Big Wreck, Pearl Jam, Chris Cornell, Switchfoot, Bon Jovi, Foo Fighters ja Collective Soul.
Yue Yuen

Yue Yuen (täydelliseltä nimeltään "Yue Yuen Industrial Holdings Limited") () on suuri taiwanilaisomisteinen urheiluvälinevalmistaja. Se valmistaa joka kuudennen maailmassa tehtävän lenkkitossun. Sen asiakkaita ovat 30 kansainvälistä merkkituoteyhtiötä, mukaan luettuna Nike, Adidas, Puma ja Asics. Yue Yuen on näiden tärkein sopimusvalmistaja.
Yue Yuenilla on tehtaita Indonesiassa, Vietnamissa ja erityisesti Kiinassa. Se on kannattava yhtiö: sen liikevaihto ylitti neljä miljardia dollaria vuonna 2007 ja samana vuonna liikevoitto oli lähes 400 miljoonaa dollaria. Yhtiön pääkonttori on Hongkongissa ja sen osake on listattu Hongkongin pörssiin.
Play Fair -kampanjan raportin mukaan Yue Yuen maksaa työntekijöillen palkkaa, joka alittaa toimeentulorajan. Play Fair vaatii Yue Yuenia ja sen kaltaisia yhtiöitä sallimaan työntekijöidensä järjestäytymisen; tarjoamaan heille pitkäaikaisia ja turvattuja työsuhteita pätkätöiden sijaan; välttämään tehtaiden, tuotannon ja tuhansien työpaikkojen äkillisiä siirtoja maasta toiseen; sekä maksamaan työntekijöille ihmisarvoisia palkkoja.
Työvoiman osuus valmiista lenkkitossuparista on pieni, noin 10 %. Play Fair -kampanjan mukaan merkkituoteyhtiöillä olisikin varaa maksaa alihankkijoilleen enemmän ja vielä niin, että raha varmasti päätyisi työntekijöille. 
Yue Yuen kuuluu taiwanilaiseen Pou Chen -konserniin.
Oppi Untracht

Oppi A. J. Untracht (17. marraskuuta 1922 New York, Yhdysvallat – 5. heinäkuuta 2008 Porvoo) oli yhdysvaltalaissyntyinen, myöhemmin suomalaistunut kultaseppä, korusuunnittelija, valokuvaaja ja kirjailija.
Untracht kävi Suomessa vuonna 1957 ja tutustui tulevaan puolisoonsa lasitaiteilija Saara Hopeaan. He avioituivat vuonna 1960 ja asuivat aluksi New Yorkissa. Untracht asui vuosia Aasiassa, myöhemmin myös Hopean kanssa Nepalissa, ja he tutustuivat sikäläiseen korunvalmistukseen. Samalla he keräsivät perinteisiä koruja, joita on ollut esillä näyttelyissä. He muuttivat Porvooseen vuonna 1967. Saara Hopea kuoli vuonna 1984.
Oppi Untracht kuoli Porvoossa pitkälliseen sairauteen 5. heinäkuuta 2008. Hän oli 85-vuotias.
Forza Motorsport

Forza Motorsport on Turn 10 Studiosin kehittämä ja Microsoft Game Studiosin julkaisema ajopeli, joka julkaistiin Xboxille toukokuussa 2005. Pelin jatko-osa "Forza Motorsport 2" julkaistiin Xbox 360:lle. 
Pelissä on 231 eri automallia monelta eri valmistajalta. Omaa autoa voi koristella maalauksella, tarroilla ja autenttisilla viritysosilla. Pelissä on myös monipuoliset säädöt, joilla autoa voi parantaa.
Autoluokat.
Pelin autot on jaettu kuuteen eri autoluokkaan suorituskyvyn ominaisuuksien perusteella. Autoluokat saattavat rajoittua joissain kilpailuissa, mutta pelaajalla on kuitenkin mahdollisuus hankkia kaikki autot itselleen. Autoja voi myös ostaa toisilta pelaajilta Xbox Liven, linkitettyjen konsolien tai samassa Xbox-konsolissa olevien profiilien välillä.
Quick Match. Voit liittyä nopeasti kilpailuun.
Optimatch. Voit valita etsimäsi kisan kilpailu-, auto- ja peliehdot niin tarkasti kuin haluat.
Create Match. Voit luoda ja isännöidä määräämiesi asetuksin käytävää kilpailua, tai luoda aulan, jossa voit käydä autokauppaa muiden pelaajien kanssa.
Go to career. Voit pelata ura-modia verkossa muita pelaajia vastaan ja hankkia krediittejä.
Danny Federici

Daniel Paul "Danny" Federici (23. tammikuuta 1950, Flemington, New Jersey, Yhdysvallat – 17. huhtikuuta 2008, New York, New York) oli yhdysvaltalainen muusikko. Hän teki pitkän uran Bruce Springsteenin E Street Bandissa, jossa hän soitti urkuja, kellopeliä ja harmonikkaa. Lisäksi hän levytti kaksi sooloalbumia.
Federici sairasti pitkään melanoomaa, johon hän menehtyi 58-vuotiaana.
Diskografia.
Sooloalbumit
Mika Taanila

Mika Taanila (s. 22. toukokuuta 1965 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja ja kuvataiteilija. 
Taanilan teokset sijoittuvat dokumenttielokuvan, avantgarden ja videotaiteen välimaastoon. Tunnetuimpia niistä ovat elokuvat "Mannerlaatta" (2016), "Atomin paluu" (2015, ohj. yhdessä Jussi Eerolan kanssa), "Optinen ääni" (2005), "Tulevaisuus ei ole entisensä" (2002) ja "Futuro – tulevaisuuden olotila" (1998).
Ura ja teokset.
Taanila opiskeli kulttuuriantropologiaa Helsingin yliopistossa 1986-88 ja valmistui artenomiksi Lahden Muotoiluinstituutin videokuvauksen osastolta 1992. 1990-luvulla hän ohjasi parikymmentä musiikkivideota kotimaisille artisteille, muun muassa Kauko Röyhkälle, 22-Pistepirkolle ja Circlelle.
Toden ja fantasian välillä liikkuvissa elokuvissaan Taanila käsittelee usein teknologisia utopioita ja tulevaisuusvisioita. Elokuviensa raaka-aineena Taanila käyttää usein erilaisia arkistomateriaaleja, kuten amatöörifilmejä tai tieteellistä koemateriaalia.
Perinteisen elokuvamuodon lisäksi hän esittää teoksiaan myös filmi- ja videoinstallaatioina gallerioissa ja taidemuseoissa.
Taanila on myös aktiivinen audiovisuaalisen kulttuurin tuntija ja toimi muun muassa Avanto – Helsinki Media Art Festivalin elokuvaohjelmiston suunnittelijana koko tapahtuman ajan 2000-2008.
Taanila on osallistunut lukuisiin kansainvälisiin ryhmänäyttelyihin, kuten Aichi Triennale, Nagoya (2013), Arctic Hysteria, PS.1, New York (2008), Shanghai Biennale (2006), Berlin Biennale (2004) ja Manifesta 4 (2002). Yksityisnättelyihin kuuluvat mm. Padiglione de L'Esprit Nouveau Bolognassa (2020), Kiasma (2013–2014), TENT Rotterdam (2013), Badischer Kunstverein, Karlsruhe (2008), Dazibao, Montréal (2007) ja Migrosmuseum, Zûrich (2005).
Vuonna 2017 Taanila oli yksi Pohjoismaisen paviljongin kuudesta taiteilijasta Venetsian biennaalissa teossarjallaan "Film Reader".
Palkinnot.
Taanila on voittanut Tampereen elokuvajuhlien kotimaisen kilpailun pääpalkinnon kahdesti (1999 ja 2006) sekä Euroopan laajimman mediataidekilpailun Internationaler Medien Kunstpreisin ja Ars Electronican erikoispalkinnot (2000 ja 2002). Vuonna 1993 MTV:n European Music Video Contestissa Taanilan 22-Pistepirkolle ohjaama musiikkivideo "Birdy" sijoittui viidenneksi.
Kesällä 2012 Taanila osallistui Kasselissa Documenta 13 -näyttelyyn kolmikanavaisella videoinstallaatiolla "Suomen sähköisin kunta" (2012). Teos kuvaa dokumenttimateriaalin keinoin Olkiluoto 3 -ydinvoimalan rakentamista Eurajoella. Taanila on ohjannut yhdessä Jussi Eerolan kanssa samasta aiheesta myös dokumenttielokuvan "Atomin paluu." Se sai ensi-iltansa Suomen elokuvateattereissa 6. marraskuuta 2015 ja Saksassa vuonna 2017. Elokuva voitti parhaan pohjoismaisen dokumenttielokuvan NORDIC:DOX -palkinnon Kööpenhaminan -festivaalilla 2015.
Taanilalle myönnettiin ensimmäistä kertaa jaettu mediataiteen valtionpalkinto marraskuussa 2013. Hän sai vuoden 2015 Ars Fennica -palkinnon.
Taanilan ja Sami van Ingenin yhdessä ohjaama dokumenttielokuva "Monica in the South Seas" (2023) voitti vuoden 2023 Docpoint-elokuvajuhlilla kotimaisen kilpasarjan.
Kalle Kerman

Kalle Kerman (s. 10. helmikuuta 1979 Kuopio) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Ura.
Kaudella 1999–2000 Kerman oli KalPan kovassa A-nuorten SM-sarjan joukkueessa neljänneksi tehokkain pelaaja Janne Laakkosen, Samuli Suhosen ja Jukka Voutilaisen jälkeen sekä kolmanneksi paras maalintekijä. Hän debytoi myös Suomi-sarjassa. Seuraavalla kaudella Kerman pelasi täyden kauden miesten pelejä Suomi-sarjassa ja oli KalPan paras pistemies runkosarjassa ja paras maalintekijä niin runkosarjassa kuin pudotuspeleissä. KalPa nousi seuraavaksi kaudeksi sarjatasoa ylemmäs Mestikseen, jossa Kerman oli KalPan toiseksi tehokkain pelaaja ja hänet valittiin koko sarjan toiseen tähdistökentälliseen.
Kerman siirtyi kaudeksi 2002–2003 SM-liigaan ja SaiPaan, jossa teki ensimmäisellä kaudellaan 24 pistettä. Toisella kaudellaan hän oli joukkueensa paras maalintekijä. Kerman siirtyi kolmen SaiPa-kauden jälkeen kaudeksi 2005–2006 Elitserienin Mora IK:n joukkueeseen, oli koko sarjan kolmanneksi paras maalintekijä (jaettu) ja joukkueensa kolmanneksi paras pistemies. Keväällä 2006 hän debytoi myös A-maajoukkueessa MM-leirityksessä huhtikuussa ottelussa Tanskaa vastaan. Maalitilinsä Kerman ottelussa Tšekkiä vastaan.
Kaudeksi 2006–2007 Kerman siirtyi vahvan kauden jälkeen Luleå HF:ään, jossa ei kuitenkaan pystynyt ottamaan samanlaista roolia kuin Morassa. Kesken toisen Luulaja-kautensa Kerman palasi Suomeen ja siirtyi Jokereihin tammikuussa 2008. Toinen kausi Jokereissa toi yhden kauden piste-ennätyksen (30 pistettä) SM-liigassa ja Kerman pääsi keväällä 2009 Sveitsin MM-kisoihin. 
Huhtikuussa 2009 Kerman solmi kolmivuotisen sopimuksen (mallia 2+1) KalPan kanssa. Hyökkääjän perässä oli ainakin myös Kärpät.
Lokakuussa 2014 Kerman ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Perhe.
Kalle ja Susanna Kermanin perheeseen kuuluu lapsia.
Antti Hulkkonen

Antti Hulkkonen (s. 15. heinäkuuta 1977 Liperi) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja ja voittanut urallaan kolme SM-hopeaa ja yhden sm-kullan. 
Hulkkonen teki ensiesiintymisensä SM-liigassa kaudella 1996–1997. Hän pelasi viiden kauden ajan Jokereissa. Kaudella 2000–2001 hän kävi hakemassa pelituntumaa myös Mestiksen Kiekko-Vantaasta. Kaudeksi 2001–2002 hän siirtyi SaiPaan.
SaiPassa Hulkkonen pelasi kaksi kautta. Kaudella 2002–2003 Hulkkonen nousi SM-liigan tehokkaimpien puolustajien joukkoon. Hän teki 55 ottelussa tehopisteet 14+12 ja oli puolustajien pistepörssin neljäs. Neljällätoista maalillaan Hulkkonen teki puolustajista eniten maaleja SM-liigassa.
Hulkkonen siirtyi TPS:aan kaudeksi 2003–2004. Hulkkonen nousi TPS:ssa fanien suosikiksi kovien taklaustensa ansiosta. Hän pelasi lopulta TPS:ssa kolme kautta, joista viimeinen, 2005–2006 oli huonoin. Pisteitä hän teki vain 3+8, ja tehotilastossa hänen saldonsa oli -11. Keväällä 2006 Hulkkonen teki kahden vuoden sopimuksen Elitserienin Brynäsin kanssa.
Hulkkonen palasi Jokereihin kaudeksi 2008–2009. Kausi sujui Hulkkoselta heikosti, ja hän teki kauden aikana vain pisteet 1+4. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Ilvekseen. Ilveksessä Hulkkonen ei pystynyt pelaamaan joukkueen odottamalla tasolla. SM-liigan viimeisenä ollut joukkue myi Hulkkosen tammikuussa 2010 Allsvenskanin Leksandiin.
H. Liljeroos

H. Liljeroos Oy on Tampereella aiemmin tekstiiliteollisuutta harjoittanut yritys, joka toimii nykyään kiinteistöalalla.
Yrityksen historia alkoi värjäri Henrik Liljeroosin (1828–1873) vuonna 1851 Tampereelle perustamasta värjärinverstaasta. Verstas toimi vuodesta 1857 alkaen Puutarhakatu 10:ssä ja Liljeroosilla oli myös vanuttamo eli verkavalkki Tammerkosken alakosken varrella. Vuonna 1870 Liljeroos osti Tammerkosken alaputouksen länsipuolella sijainneen ns. Renforsin saaren eli Neulasaaren jolla oli sijainnut konkurssiin mennyt Renforsin neulatehdas. Hän perusti saarelle verkatehtaan jossa kehrättiin villaa ja kudottiin, värjättiin ja vanutettiin villakankaita. 
Henrik Liljeroosin kuoltua 44-vuotiaana vuonna 1873 verkatehdasta hoitivat hänen leskensä ja poikansa Johan Henrik Liljeroos. Vuonna 1890 alkoi villankehruu tehdasmaisessa mittakaavassa, ja samalla tehtaan sijantipaikkana olevan saaren nimeksi tuli Kehräsaari.
H. Liljeroos Oy jatkoi villankehruuta Kehräsaaressa vuoteen 1983 saakka, kunnes kotimaisten villakankaiden kysyntä ulkomaisen kilpailun takia heikkeni ja villankehruu tuli kannattamattomaksi. Yritys muutettiin kiinteistöyhtiöksi ja entiset tehdastilat saneerattiin vuokrattaviksi liike- ja toimistotiloiksi.
Heazlewoodiitti

Heazlewoodiitti (Ni3S2) on harvinainen nikkelisulfidimineraali. Sen nikkelipitoisuus on korkea suhteessa rikkiin: mineraali sisältää noin 73 % nikkeliä ja 26 % rikkiä. Heazlewoodiitti on nimetty löytöpaikkansa mukaan; mineraali löydettiin vuonna 1896 Heazlewoodin alueelta Australian Tasmaniasta. Mineraalin tyyppipaikka on Heazlewoodissa sijaitseva Lord Brasseyn kaivos.
Heazlewoodiitti on väriltään pronssinrusehtava, ja sillä on metallinen kiilto. Sen kidejärjestelmä on trigoninen, ja se esiintyy yleensä rakeisena pirotteena tai massamaisena. Mineraalin kovuus Mohsin asteikolla on 4, mikä vastaa fluoriitin kovuutta. Heazlewoodiitin isäntäkivi on serpentiniitti, ja sitä muodostuu todennäköisesti hydrotermisissä prosesseissa.
Yxnollaykkönen (albumi)

Yxnollaykkönen on 101-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Yhtye katosi julkisuudesta toisen albumin jälkeen. 
Albumin kappaleista "Luotan kohtaloon", "Paeta jos voisin", "Sen minkä pyytää" ja "Haluan Extaasiin" julkaistiin erilliset singlelevyt.
Volk (albumi)

Volk on lokakuussa 2006 julkaistu slovenialaisen Laibach-yhtyeen studioalbumi. "Volkilla", kuten useilla muillakin Laibachin levyillä, on selkeä teema: kaikki kappaleet ovat kansallislaulujen inspiroimia, mikä näkyy niin laulujen nimissä, sanoituksissa kuin sävelmissäkin.
Osa musiikista pohjautuu tosin myös Laibachin aiempaan tuotantoon. Levyn viimeinen kappale, NSK, on torvisoittokunnan esittämä versio Laibachin "Opus Dei" -albumillaan 1987 julkaisemasta kappaleesta ”The Great Seal”, joka on NSK-valtion kansallislaulu. Lisäksi kappaleen America sanoitukset muistuttavat pitkälti Laibachin "WAT"-levyllä 2003 julkaiseman ”Satanic Versus” -laulun lyriikoita. Samankaltaisten sanoituksien lisäksi America ja Satanic Versus ovat täsmälleen samanpituisia äänitteitä.
Levy on tehty yhteistyössä toisen slovenialaisen yhtyeen, Silencen kanssa. Silence sävelsi ja tuotti "Volkin" kaikki kappaleet paitsi NSK:n.
"Volkista" julkaistiin 9. lokakuuta 2006 single ”Anglia”. Julkaisu sisältää myös kappaleen ”España” sekä kolme miksattua versiota edellisistä.
"Volkin" lauluista neljään on tehty myös musiikkivideot. Nämä laulut ovat ”Anglia”, ”Rossiya”, ”Slovania” ja ”Türkiye”.
Jouhkola

Jouhkola on kylä Tohmajärvellä. Jouhkola sijaitsee lähellä Tohmajärven–Kiteen tietä (seututie 486). Jouhkolan naapurikyliä ovat Akkala ja Riikola.
Tohmajärven keskustaan on matkaa 6–7 km, Niiralan raja-asemalle 25 km, Joensuuhun 60 km ja Helsinkiin 420 km. Jouhkolan kautta kulkee useita linja-autovuoroja päivässä Tohmajärven keskustaan ja edelleen Joensuuhun. Tolosenmäen rautatieasema Kiteellä on 25 kilometrin päässä.
Jouhkolan Hovi on vanha tila Jouhkolan kylässä, jossa toimii muun muassa vuokramökkejä ja saunapalveluita tarjoava yritys. Jouhkolan Hovin kartanopihapiiri on yksityiskäytössä.
Korkeakangas

Korkeakangas on bikepark- ja hiihtokeskus Valkeakoskella. VlkMTB:n rakentamia DH-ratoja löytyy kaksi sekä yksi endurorata. Pohjoisrinteestä löytyvä DH3-nimellä kulkeva rata tarjoilee bermejä ja hyppyreitä, tämän vierestä löytyy DH2, joka on ehkä jopa hieman enduro henkinen pätkä ja Enduro1 puolestaan kulkee huipun eteläpuolella tarjoten helposti lähestyttävän enskalinjan kallioiden päällä ja metsän siimeksessä. Lisäksi Korkeakankaan alueella kulkee lukemattomia XC- ja trail-reittejä. Talvisin Korkeakankaan alueella pääsee hiihtämään kymmeniä kilometrejä korkeuseroja tarjoilevilla laduilla. Korkeakankaan huippu sijaitsee 156 meren pinnan yläpuolella ja korkeusero on 62m. 
Alueelta löytyy myös 18 reikäinen frisbeegolfrata. Valkeakosken Korkeakankaalle kesäkuussa 2016 valmistunut frisbeegolfrata on kilpatason metsärata. Radalta löytyy muun muassa avoimehkoja peltoväyliä, tiukkoja metsärännejä sekä lopun kruunaava upea liidätysväylä laskettelurinteessä. 
Korkeakangas sijaitsee Veikko Hakulisen tiellä. 
Aiemmin Korkeakangas oli myös talvisin laskettelukeskus Valkeakoskella. Kaupunginvaltuuston päätöksellä talvikausi 2018–2019 oli Korkeakankaan viimeinen.
Hyppyrit.
Korkeakankaan bikeparkista rinteen alaosasta löytyvät hyppyrilinjat vaihtelevat vuosittain. 
Enduro1, DH2 ja DH3 pysyvät pitkälti samanlaisina.
Luettelo liittovaltioista

Tämä on luettelo liittovaltioista eli valtioista, jotka koostuvat useista itsehallinnollisista alueista (joita yleensä nimitetään osavaltioiksi), joilla on keskitetty liittovaltion hallinto. 
Liittovaltiossa itsehallinnollisten osavaltioiden valtaa vähennetään perustuslaillisesti ja sitä ei voida vähentää keskitetyn hallinnon omalla päätöksellä. Yleensä liittovaltiot ovat monikulttuurisia tai kattavat laajan alueen. Osavaltioilla ei yleensä ole oikeutta erota yksipuolisella päätöksellä.
Klamytologia

Klamytologia on suomalaisen punk-yhtye Klamydian vuonna 1998 julkaisema 3cd:n 10-vuotisjuhlakokoelma joka myi platinaa.
Kazimierz Deyna

Kazimierz Deyna (23. lokakuuta 1947 Starogard Gdański, Puola – 1. syyskuuta 1989 San Diego, Yhdysvallat) oli puolalainen jalkapalloilija.
Hän pelasi seurajoukkuetasolla muun muassa Legia Varsovassa sekä Manchester Cityssä.
Puolan maajoukkueessa Deyna pelasi 97 ottelua ja teki niissä keskikenttäpelaajalle huomattavat 41 maalia. Hän saavutti maajoukkueessa muun muassa olympiakullan vuonna 1972 ollen myös turnauksen paras maalintekijä yhdeksällä maalilla. Lisäksi hän saavutti olympiahopeaa 1976 olympiakisoista. 
MM-turnauksia Deyna pelasi kaksi: 1974, joissa Puola tuli kolmanneksi, sekä 1978, joissa hän toimi joukkueen kapteenina.
Deyna kuoli auto-onnettomuudessa San Diegossa vuonna 1989.
Seokset

Seokset on Klamydian vuonna 2003 julkaisema EP-albumi. Albumilla vierailevat Children of Bodom, Timo Kotipelto, Timo Rautiainen ja Seppo Pohjolainen.
"Seokset" sijoittui Suomen singlelistalla parhaimmillaan kolmannelle sijalle.
Abraham Häggman

Abraham Häggman (28. marraskuuta 1733 Kruunupyy – 20. marraskuuta 1810 Tampere) oli suomalainen kupariseppä ja tehtailija, jota pidetään Tampereen teollisuuden uranuurtajana. Häggman oli ensimmäinen, joka tajusi Tammerkosken vesivoiman teollisuudelle tarjoamat mahdollisuudet.
Kotiseudullaan Kruunupyyssä seppänä toiminut Häggman muutti Tampereelle vuonna 1780. Hän osti tontin Tammerkosken länsirannalta aikoen käyttää hyväksi Tammerkosken vesivoimaa useissa eri tehdaslaitoksissaan. Tunnetuin näistä oli vuonna 1783 toimintansa aloittanut lumppuja raaka-aineena käyttänyt paperitehdas, mutta Häggman harjoitti myös tekstiili- ja kuparituotteiden valmistusta ja valmisti myös tiiliä ja saviruukkuja. Häggmanin laitokset olivat kuitenkin kooltaan pieniä, ja enimmillään hänellä oli palveluksessaan 15 henkilöä vuonna 1790. Parhaiten menestyi paperitehdas, jonka vuosittainen tuotanto oli 1800-luvun alussa noin tuhat riisiä erilaisia paperilaatuja. 
Häggman myi paperitehtaan vuonna 1808 Hatanpään kartanon omistaneelle maisteri Lars Gustaf Lefrénille. Tehtaan omistajiksi tulivat 1832 Johan ja Frans Frenckell, ja sen toiminta jatkui Frenckellin paperitehtaan nimellä vuoteen 1928 saakka.
Eteläsilta

Eteläsilta (), tunnetaan Intelin emolevyissä nimellä I/O controller hub (ICH), on toinen tietokoneen emolevyn sisältämistä piirisarjoista. Eteläsilta huolehtii väylistä ja oheisliitännöistä. Eteläsilta on väylän avulla liitetty pohjoissiltaan, jossa sijaitsevat nopeampaa tiedonsiirtoa vaativat osat, kuten suoritin ja keskusmuisti ja näytönohjaimen PCI-E-portti.
Eteläsiltaan kuuluvat tyypillisesti PCI-, USB ja ISA-väylät ja emolevylle integroidut oheislaitteiden ohjaimet, kuten kiintolevyjen ATA tai SATA-ohjaimet, Ethernet, Firewire -liitännät, audio-, näppäimistö, ja hiiriliittimet, sarjaportit, levykeasema. Eteläsiltaan integroituja tietokoneen sisäisiä toimintoja voivat olla keskeytysohjaimet, paristovarmennettu kello, BIOS, SMBus.
Nykyisyys.
Pohjoissillan toiminnallisuus, kuten muistiohjain, on nykyisin nopeuden vuoksi pääasiassa integroitu suoritinytimeen.
Näin tehtiin Intel Sandy Bridge -arkkitehtuurissa ja AMD Fusion -arkkitehtuurissa, jotka molemmat julkaistiin 2011. Tällöin nimitykset pohjois- ja eteläsilta jäivät paljolti merkityksettömiksi.
Esim. Intel käyttää entisen eteläsillan sisältävästä toiminnallisuudesta Intel 5 Series -piirisarjasta lähtien nimeä Platform Controller Hub (PCH). Tämä on kytketty Direct Media Interface (DMI) -väylällä suoraan suorittimeen, jotka kytkeytyy suoraan myös DDR3-muistiin ja PCIe-grafiikkaväylään.
Panu Kaila

Panu Viljo Edvard Kaila (s. 17. toukokuuta 1939 Helsinki) on suomalainen arkkitehti ja Oulun yliopiston arkkitehtuurin professori emeritus, joka on opettanut kaikissa Suomen teknisissä korkeakouluissa sekä muun muassa Tokiossa. Hänet tunnetaan varsinkin perinnerakentamisen tuntijana ja puolustajana.
Muun muassa kirjoissaan "Talotohtori" (1997) ja "Kevät toi maalarin" (2000) Kaila on käsitellyt yksityiskohtaisesti rakentamisen historiaa, perinteitä ja nykyaikaa. Näkyvimmin hän on ajanut järkevän korjausrakentamisen asiaa pitämällä suosittua Talotohtori-palstaansa useissa sanomalehdissä vuodesta 2000, minkä ansiosta hän sai 2010 tiedonjulkistamisen elämäntyöpalkinnon.
Lisäksi Kaila on saanut vuonna 1979 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon, 2003 Taiteen valtionpalkinnon ja Suomen tietokirjailijat ry:n Oppikirjailijapalkinnon.
Hänen puolisonsa on Arietta Kaila.
Tekijänoikeuspäivä

Tekijänoikeuspäivää vietetään Suomessa 28. huhtikuuta ja maailmanlaajuisesti 26. huhtikuuta. Päivä on osa Maailman henkisen omaisuuden päivän WIPO:n ("World Intellectual Property Organisation") järjestön ja Unescon julistama kirjan ja tekijänoikeuden päivän viettoa Suomessa. 
Useat aktivistit ja tutkijat ovat arvostelleet tekijänoikeuspäivää yksipuoliseksi propagandaksi perinteisten tekijänoikeuksien puolesta, päivän jättäessä huomioimatta vapaisiin teoksiin liittyvät vaihtoehdot.
Miro Haapaniemi

Miro Haapaniemi (s. 15. helmikuuta 1973 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi SM-liigaa Helsingin IFK:ssa vuosina 1993–1996. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Haapaniemi nousi HIFK:n junioreista edustusjoukkueeseen kaudeksi 1993–1994. Hän pelasi tuolla kaudella SM-liigassa 32 runkosarjaottelua, joissa hän teki kolme maalia ja sai kolme syöttöpistettä. Seuraavalla kaudella hän pelasi liigassa yhdeksän ottelua, joissa hän teki kaksi maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä. Hän pelasi myös lainalla I-divisioonassa Karhu-Kissojen joukkueessa. Kaudella 1995–1996 Haapaniemi pelasi 13 liigaottelua, joissa hän teki kaksi maalia ja antoi neljä maalisyöttöä. Suurimman osan kaudesta hän pelasi I-divisioonassa Pitäjänmäen Tarmon joukkueessa. Haapaniemi pelasi liigassa kaikkiaan kolme pudotuspeliä.
Haapaniemi pelasi kauden 1996–1997 Ruotsin II-divisioonassa IK Panternin joukkueessa. Hän päätti pelaajauransa Suomen II-divisioonassa Pitäjänmäen Tarmon joukkueessa kausina 1997–1999.
Haapaniemi saavutti pronssia alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1991.
Pedersören kirkko

Pedersören kirkko (ruots. "Pedersöre kyrka") on keskiaikainen kivikirkko, joka alueliitosten takia, nimestään huolimatta, sijaitsee Pietarsaaren kaupungissa eikä enää Pedersören kunnassa. Kirkko on Pohjanmaan vanhimpia. Paikalle rakennettiin ensimmäinen puinen kirkko jo 1200-luvun loppupuolella. Puukirkkokautta kesti yli 200 vuotta ja sen aikana kirkkoja oli luultavasti useampia kuin yksi. Kivikirkko rakennettiin todennäköisesti vuosina 1510–1520. Kirkko on yksi Pedersören seurakunnan kolmesta kirkosta. Myös Jakobstads svenska ja Pietarsaaren suomalainen seurakunta käyttävät kirkkoa.
Pedersören kirkko muutettiin ristikirkoksi vuosina 1787–1795, ja rakennustöitä johti tunnettu kirkonrakentaja Jacob Rijf. Ennen muutostyötä kirkko oli kulmaprofiloitujen pilasterien varaan holvattu yksilaivainen länsitornillinen harmaakivikirkko. Myös kellotapuli rakennettiin samoihin aikoihin. Pohjalaistyyppisen kellotapulin pohjakerros on kivestä. Se on rakennettu Thomas Rijfin ja Matti Hongan johtamana vuosina 1769–1775. Tapulin kelloista yksi on vuodelta 1488. Todennäköisesti Tallinnassa valettu kello on alkuaan ollut Turun tuomiokirkossa, josta Jacob de la Gardie oli hankkinut sen vuonna 1615 ja lahjoittanut läänityksenään olleen Pedersören kirkolle. Kirkko paloi pahasti vuonna 1985. 
Pohjakaavaltaan tasavartisen ristikirkon länsipäässä on korkea ja suippo torni. Itäpäässä on runkohuoneen korkuinen doorilainen portiikki. Ikkunat, muut oviaukot ja ulkokulmat on korostettu rustiikkirappauksella. Sakaristo on itä- ja pohjoisristien välissä. Sisätilat on lautaholvattu, seinäpinnat on elävöitetty pilastereilla ja palkistolla. Alttari on lounaiskulmassa ja saarnastuoli sitä vastapäätä koilliskulmassa. Tornin paanupeitteisen korkean huipun esikuvana lienee ollut Tukholman suurkirkon vastaavanlainen 1490-luvulla tehty tornin pääty.
Alttarimaalaus ”Tidlös tid” on Jukka Nopsasen maalaama ja vuodelta 1991. Se kuvaa ehtoollisen asettamista, kuten kirkon edellisetkin alttarimaalaukset. Taulun kehykset ovat vuodelta 1705 ja nykyinen maalaus on neljäs niihin asetettu teos.
Metsäautotie

 
Metsäautotiet ovat metsään tehtyjä erityisesti puutavara-autolla, maastoautolla, traktorilla ja metsätyökoneilla ajettavia metsään päättyviä sorateitä. Niiden ensisijaisena tarkoituksena on mahdollistaa raakapuun nouto puutavara-autolla metsästä tehtaalle, minkä vuoksi niissä on usein avara kääntöpaikka tien päässä. Puutavaranostaja saa käyttää tietä ilmaiseksi. Metsäautoteitä ei ole tarkoitettu läpikulkuteiksi, mikä on usein merkitty liikennemerkillä ja lisäkilvellä.
Metsäautotiet Suomessa.
Suomessa on 120 000 km rakennettuja metsäautoteitä. Metsähallituksen hallinnoimilla valtion mailla metsäteitä on noin 36 000 kilometriä ja noin 1000 siltaa. Yleisesti metsäautotiet ovat liityntäväyliä metsästä yleiseen maantieverkkoon.
Käyttö.
Metsäautoteitä käytetään metsätaloudellisessa puunkorjuussa, metsänhoidossa sekä yleisemmin kulkureittinä. Metsäautotiellä voi ajaa myös hyvin mönkijällä, moottoripyörällä, mopolla ja maastopyörällä. Usein kelirikon aikaan metsäautotiellä on mahdotonta ajaa henkilöautolla. Metsäautotien keskiosa voi olla myös liian korkea tavallisen auton maavaralle.
Metsäautotiet ylittävät usein vesistöjä, jolloin niiden varteen on rakennettava raskaat ajoneuvot kannattava silta tai mahdollisesti sillan asemesta kahlaamo.
Metsäautoteiden ulkopuolisen käytön rajoittaminen helpottui yksityistielakiin vuonna 2003 tehdyn tarkennuksen jälkeen. Metsänparannuslain mukaan myönnettyjä avustuksia ei katsota yksityisen tien julkiseksi tueksi, koska ne maksetaan yksittäisille osakkaille. Tavallisesti yksityisteille tarkoitetut avustukset maksetaan kaikille osakkaille yhteisesti, jolloin tienkäytön rajoittaminen on vaikeampaa.
Metsäteiden rahoitus.
Metsäautoteiden rakentamiseen myönnetään julkista rahoitustukea kestävän metsätalouden rahoituslain perusteella. Tukien myöntämisestä vastaa alueellinen metsäkeskus. Tuen yleisenä perusteena on metsätien soveltuvuus metsätalouden ympärivuotisiin kuljetuksiin. Tien perustaminen tai perusparannus on oltava kokonaisuuden kannalta tarkoituksenmukainen, jotta tukea voidaan myöntää. Lisäksi metsäautotien perustamiseksi on muodostettava tiekunta ja varmistuttava yksityistielain mukaisesta tieoikeudesta. Julkisilla varoilla perustettava metsätie toteutetaan aina yhteishankkeena, eikä yhden tilan hankkeita voida avustaa. 
Metsätalouden kuljetusten on oltava vähintään 40 %, jotta tuki voidaan myöntää. Tiehankkeen suunnittelu maksetaan kokonaan valtion tuella, mutta arvonlisäveron osuus laskutetaan tieosakkailta.
Työn voi aloittaa sen jälkeen kun metsäkeskus on hyväksynyt suunnitelman. Tavallisesti metsäkeskus valtuutetaan hankkeen vetäjäksi ja valvojaksi, mutta tehtävään voidaan palkata myös tieisännöitsijä.
Julkisen tuen määrä on alueesta riippuen 40–60 % kokonaiskustannuksista. Tuki myönnetään yksityisille tieosakkaille, ei tiekunnalle, millä on myöhemmin merkitystä tienkäytön rajoittamisen suhteen.
Muuta.
Jos tie on huonossa kunnossa ja tienkäyttäjä rikkoo ajoneuvonsa siinä, korvausvastuu on lähes aina tien ylläpitäjällä.
Untamo Utrio

Urho Uljas Untamo Utrio (vuoteen 1927 Ulvén; 22. huhtikuuta 1905 Tyrvää – 9. huhtikuuta 1980 Enontekiö) oli suomalainen kustannusjohtaja, toimittaja, kirjailija ja pakinoitsija.
Utrio tuli "Suomen Sosialidemokraatin" palvelukseen 19-vuotiaana toimittajaharjoittelijaksi. Hän oli myöhemmin lehden uutistoimittajana ja siirtyi sitten kymmeneksi vuodeksi "Kuluttajain Lehden" toimittajaksi. Sotavuosina Utrio toimi kansanhuoltoministeriön propagandapäällikkönä ja myöhemmin kustannusliike Tammen toimitusjohtajana 1945–1968. Kustantamo julkaisi Utrion kaudella 1950-luvulla paljon muistelmakirjallisuutta muun muassa Väinö Tannerin, Arvo Tuomisen ja Yrjö Leinon muistelmat. Utrio kuoli sairaskohtaukseen lomamatkallaan Enontekiöllä.
Utrio oli naimisissa toimittaja ja kääntäjä Meri Utrion kanssa. Heidän tyttärensä on kirjailija Kaari Utrio.
Kahlúa

Kahlúa on meksikolainen kahvilikööri. Se on maultaan täyteläisen paahteinen.
Allied Domecq valmisti Kahlúaa vuodesta 1936 vuoteen 2005, jolloin omistajaksi vaihtui Pernod Ricard.
Suomessa Kahlúan alkoholipitoisuus on 20 tilavuusprosenttia, mutta sitä valmistetaan myös 26,5 tilavuusprosentin vahvuisena. Vuonna 2002 tuotiin Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa markkinoille Kahlúa Especial, joka on huomattavasti kalliimpi ja alkoholipitoisuudeltaan edeltäjiään vahvempi (36 tilavuusprosenttia).
Kahlúaa käytetään drinkkien ainesosana, mutta se sopii myös jälkiruokiin kuten jäätelöihin ja kakkuihin.
Visions of Europe

Visions of Europe on vuonna 1998 ilmestynyt Stratovariuksen livealbumi. Se äänitettiin yhtyeen vuoden 1997 Euroopan-kiertueella Italian Milanossa 11. syyskuuta ja Kreikan Ateenassa 14. syyskuuta, ja se sisältää kappaleita yhtyeen albumeilta "Fourth Dimension", "Episode" ja "Visions". "Visions of Europe" oli yhtyeen ainoa livealbumi vuoteen 2010, jolloin ilmestyi uusimmalla kokoonpanolla äänitetty "Polaris Live".
Albumi sijoittui Suomen albumilistalla parhaimmillaan sijalle 6.
Kappaleet.
Ensimmäinen levy
Toinen levy
Midland M16

Midland M16 oli britti John McQuilliamin suunnittelema auto, jolla Midland osallistui 18 kilpailuun kaudella 2006. Auton julkistuspäivä oli 3. helmikuuta 2006. Autoa ajoivat kilpailuissa portugalilainen Tiago Monteiro ja alankomaalainen Christijan Albers. Testikuljettajina toimi Giorgio Mondini, Markus Winkelhock, Adrian Sutil, Alexandre Prémat ja Ernesto Viso. Autossa oli Toyotan V8-moottori, Brembon valmistamat jarrut sekä Bridgestonen renkaat.
Auton parhaimmaksi tulokseksi kilpailussa jäi Monteiron ajama yhdeksäs sija Unkarin GP:ssä ja aika-ajoissa Albersin ajama neljästoista sija Yhdysvaltain GP:ssä. Pisteitä autolla ei saavutettu. Keskeytyksiä tallin tilille kertyi 13 ja hylkäyksiä kaksi. Jo ennen kauden loppua Midland siirtyi Spyker Carsin omistukseen.