tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Purilanjoki

Purilanjoki (entinen "Immalanjoki") on joki Halikossa, Varsinais-Suomessa. Joki saa alkunsa Kankareenjärven pohjoispuolella, ja toimii järven laskujokena. Purilanjoki virtaa Halikon läpi pohjois-etelä -suunnassa ja laskee Halikonlahteen Rauvolanselän läheisyydessä Vartsalassa.
Purilanjoen virtaama on pieni, alle 1 m³/s. Joen valuma-alue on 83 km², josta 56% on metsämaata ja 40% peltoa. Joen rannat ovat pitkälti alas viettäviä pitkiä loivia rinteitä, jotka ovat tehokkaassa viljelykäytössä. Tämän vuoksi jokeen valuu vuosittain suuria määriä ravinteita, jotka kulkeutuvat Halikonlahteen.
Purilanjoki on aikoinaan ollut syvä ja leveä purjehduskelpoinen joki, jota pitkin on purjehdittu sisämaahan. Joen suussa oli pitkä vuonomainen merenlahti, minkä vuoksi Purilanjoenlaaksossa ovat Halikonjoenlaakson ohella sijainneet Halikon vanhimmat asutukset.
Viktor Elm

Viktor Sebastian Elm (s. 13. marraskuuta 1985) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaansa lisäksi seitsemän kautta Alankomaissa. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän pelasi Ruotsin A-maajoukkueessa kymmenen ottelua.
Peliura.
Elm teki aikuisten seurajoukkuedebyyttinsä vuonna 2004 liittymällä Falkenbergs FF -seuraan. Juniorivuosinaan hän edusti Johansfors IF:tä. Kaudella 2006 hän siirtyi Kalmar FF:ään. Kalmarissa Elm nousi ruotsalaisen jalkapallomaailman tietoisuuteen ja oli avainroolissa Kalmarin noustessa kohti maan kärkeä. Elm ja Kalmar voittivat vuonna 2007 Ruotsin cupin ja vuonna 2008 mestaruuden.
Kauden 2008 jälkeen Elm jätti Kalmarin ja siirtyi Alankomaiden pääsarjaseura SC Heerenveeniin. Elm edusti seuraa neljän kauden ajan ja oli keväällä 2009 voittamassa Alankomaiden cupia. Kaudella 2009–2010 hän teki 28 liigaottelussaan viisi maalia. Kaudella 2010–2011 hän pelasi 29 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2011–2012 hän pelasi 33 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kesällä 2012 hän siirtyi Heerenveenistä AZ Alkmaariin, jossa hän pelasi kolme kautta ja voitti vuonna 2013 Alankomaiden cupin. Viimeiset vuotensa hän pelasi jälleen Kalmarissa ja lopetti pelaajauransa kauden 2020 jälkeen.
Elm pelasi kaksi ottelua Ruotsin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa tammikuussa 2008 Yhdysvaltoja vastaan. Hän pelasi kaikkiaan kymmenen A-maaottelua, joissa neljä kertaa avauskokoonpanossa. Maaotteluista kaksi kuului MM-karsintaan. Hän pelasi viimeisen maaottelunsa helmikuussa 2011.
Viktor Elmin veljet David ja Rasmus pelasivat samoin jalkapalloa ammattilaisina.
David Rodrigo

David Rodrigo (s. 8. toukokuuta 1968) on espanjalainen jalkapallovalmentaja.
Ura.
Liikunnanopettajan koulutuksen käynyt Rodrigo aloitti valmennusuransa pienessä katalonialaisseura UE Lleidassa, josta hän siirtyi CD Binéfariin Espanjan kolmanneksi ylimmälle sarjatasolle. Rodrigon johdolla seura nousi Segunda Divisióniin ja voitti Aragonian Cupin 1998. 
Vuonna 1999 Rodrigo siirtyi Andorran maajoukkueen valmentajaksi. Hän uudisti aktiivisesti maan jalkapalloilua ja maajoukkuetta, mutta ensimmäinen voitto antoi odottaa itseään. Lopulta Andorraa onnisti, kun maa kaatoi Makedonian MM-karsinnoissa 2006 maalein 1–0.
Syyskuussa 2006 Rodrigo kohautti haukkumalla Israelia murhaajien maaksi maajoukkuekapteeni Yossi Benayounille. Andorran maajoukkuemies Juli Fernandez pyysi myöhemmin anteeksi koko joukkueen puolesta, vaikka Rodrigo on kiistänyt lausuntonsa.
Rodrigo luopui Andorran maajoukkueen valmentajan pestistä kymmenen vuoden jälkeen lokakuussa 2009.
Elise Gymnastics

Elise Gymnastics, aiemmin Voimistelu- ja urheiluseura Elise (2008–2020) ja alun alkaen Elannon Isku, on 1921 perustettu TUL:n helsinkiläinen urheiluseura, jonka piirissä harrastetaan rytmistä voimistelua, joukkuevoimistelua, akrobatiavoimistelua, aikuis- ja perheliikuntaa ja tanssillista voimistelua. Seura toimii Helsingissä. Seurassa on yli 1 000 jäsentä ja sillä on Suomen Voimisteluliiton Huippuseura- ja tähtiseura statukset. 
Voimistelulajien seura Elise Gymnastics.
Seura on tullut erityisesti tunnetuksi menestyksekkäistä rytmisen voimistelun edustajista, kuten moninkertainen Suomen ja Pohjoismaiden mestari Maria Ringinen. Myös Ekaterina Volkova teki maineikkaan uran ja edusti seuraa ja Suomea Rion olympialaisissa 2016. Hän voitti lukuisia Suomen- ja Pohjoismaiden mestaruuksia. Pohjoismaiden mestari Katri Työppönen (o.s. Kalpala) edusti Suomea olympialaisissa 1996, ja Pohjoismaiden mestari Heini Lautala olympialaisissa 2000.
Monilajiseura Elannon Isku.
Elannon Iskun päälajeja perustamisvaiheessa oli yleisurheilu. Ensimmäinen TUL:n yleisurheilumestari oli Väinö Hynninen korkeushypyssä. Seuran nimekkäitä urheilijoita 1930-luvun lopulla olivat kuulantyöntäjä Voitto Elo ja kestävyysjuoksija Matti Laihoranta. Heistä Elo oli vuoden 1937 Antwerpenin työläisolympialaisten kuulantyönnön mestari.
Sodan jälkeen Iskun yleisurheilunimiä olivat pituushyppääjä Jorma Valkama, kiekonheittäjä Tauno Karlsson ja kestävyysjuoksija Erik Asikainen. Heistä Jorma Valkama saavutti vuoden 1956 Melbournen olympialaisissa olympiapronssia ja hyppäsi samana vuonna mm. pituushypyn SE:ksi 777 cm. 
Suunnistus oli myös sotavuosien jälkeen nouseva laji Iskun lajeissa. Vuonna 1947 Olavi Mannonen otti Suomen mestaruuden. Ikämiessarjoissa Iskun miehiä esiintyi mitalistien joukossa 1950-luvulla. Toinen sotien jälkeen näkyvä laji oli koripallo, jossa Isku nousi niin TUL:n kuin SM-sarjaan. Vuoden 1946 SM-sarjassa sijoitus oli 4. tasapisteissä SM-pronssijoukkueen kanssa ja vuosina 1948 ja 1949 tuli SM-pronssia. Vuosina 1946-1948 Isku saavutti kolme peräkkäistä TUL:n mestaruutta. Iskun menestyksekäs miesten koripalloaikakausi päättyi kaudella 1953 putoamiseen pääsarjasta. Naisten puolella Isku pelasi SM-sarjaa kaudella 1949. Edeltävänä kautena naiset saavuttivat TUL:n koripallomestaruuden. Elannon Isku pelasi myös lentopallossa pääsarjaa kertaluontoisesti vuonna Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1958. Miesten telinevoimistelu oli myös 1940-luvun lopulla ja 1950-luvulla Iskun ykköslajeja, kuna seuraan liittyivät vuonna 1949 nimekkäät Lontoon olympiavoittajat Veikko Huhtanen ja Paavo Aaltonen yhdessä Kalevi Viskarin ja Mauri Hiltusen kanssa. Iskun voimistelöijoista myöhemmin olympiavoimistelijoiksi nousivat Viskari ja Sakari Olkkonen.
Iskun Kalevi Heinänen valittiin Vuoden koripalloilijaksi 1940-luvulla kaksi kertaa. Olympiapronssia ovat voittaneet Iskun Kalevi Viskari voimistelun joukkuekilpailussa 1952 sekä Jorma Valkama pituushypyssä 1956. Kolminkertainen telinevoimistelun olympiavoittaja Paavo Aaltonen voitti Iskun jäsenenä rekin maailmanmestaruuden 1950.
Jan Børge Poulsen

Jan Børge Poulsen (s. 23. maaliskuuta 1946) on tanskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Kesästä 2014 lähtien hän on toiminut tanskalaisseura Haslevin päävalmentajana.
Ura.
Peliurallaan Poulsen edusti Boldklubben Fremiä ja Store Heddinge BK:ta. Uran suurimmiksi saavutuksiksi jäi Tanskan Cupin hopea 1971 ja Tanskan mestaruushopea 1976 BK Fremissä.
Poulsen aloitti valmennusuransa Store Heddingen pelaajavalmentajana 1976. Hän toimi 1970- ja 1980-luvuilla valmentajana Boldklubben Fremissä ja Køge BK:ssa. 1990 hänet palkattiin Richard Møller Nielsenin apuvalmentajaksi Tanskan maajoukkueeseen, joka voitti Euroopan mestaruuden 1992. Kisojen jälkeen Poulsen siirtyi Tanskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajaksi, muttei onnistunut luotsaamaan Tanskan nuoria EM-kisoihin. 
1999 Poulsen jätti Tanskan ja siirtyi Singaporen maajoukkueen urheilujohtajaksi. 2001 hän nousi maajoukkueen päävalmentajaksi, mutta sai potkut jo seuraavana vuonna. Hän palasi Tanskaan ja toimi FC Bornholmin päävalmentajana ja Lyngby BK:n juniorivalmentajana. 2006–2007 hän toimi Jordanian alle 21-vuotiaiden maajoukkuevalmentajana. Tammikuussa 2008 hän siirtyi Armenian maajoukkueen peräsimeen. Hän sai potkut tehtävistään maaliskuussa 2009 luotsattuaan Armeniaa 12 maaottelussa. 
Elokuussa 2010 Poulsen palasi valmennustehtäviin allekirjoitettuaan kaksivuotisen sopimuksen Tansanian maajoukkueen päävalmentajan tehtävistä. Poulsen johdatti Tansanian CECAFA Cupin mestariksi vuonna 2010. Mestaruus oli maajoukkueen ensimmäinen missään kilpailussa 16 vuoteen. Hän sai potkut toukokuussa 2012. 
Elokuussa 2013 Poulsenista tuli tanskalaisen alasarjajoukkue Solrødin päävalmentaja. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi Haslevin peräsimeen.
Tampereen Sanomat

Tampereen Sanomat oli vuosina 1866–1900 sekä 1905–1939 Tampereella ilmestynyt sanomalehti. Puoluepoliittisesti lehti seisoi 1900-luvun alussa nuorsuomalaisen puolueen ja myöhemmin 1920- ja 1930-luvuilla Kansallisen Edistyspuolueen takana.
Historia.
Lehti aloitti ilmestymisensä Tampereen ensimmäisenä sanomalehtenä 3. tammikuuta 1866 nimellä "Sanomia Tampereelta". Lehden nimi muutettiin kuitenkin Tampereen Sanomiksi saman vuoden heinäkuun alussa. Lehden perustaja oli tamperelainen kirjakauppias Emil Hagelberg joka toimi myös lehden vastaavana toimittajana aina 1880-luvun alkuun saakka. Vuonna 1881 Tampereen Sanomat uutisoi pilkallisesti J. V. Snellmanin 75-vuotispäiville osallistuneen tamperelaisen valtuuskunnan matkasta. Tämä suututti kyseiseen valtuuskuntaan kuuluneet lennätinpäällikkö F. V. Jalanderin ja tehtailija Anton Vuorisen niin, että he alkoivat puuhata uutta kilpailevaa lehteä Tampereelle. Uuden lehden "Aamulehden" näytenumero ilmestyi joulukuussa 1881. "Tampereen Sanomat" ilmestyi aina elokuuhun 1900 saakka, jolloin lehti jouduttiin talousvaikeuksien vuoksi lopettamaan. Lehti alkoi kuitenkin ilmestyä uudelleen syyskuusta 1905 alkaen.
Joulukuussa 1866 painettiin yksi Tampereen Sanomien numero ensimmäisenä Suomessa puumassasta valmistetulle paperille perinteisen lumpuista valmistetun paperin asemesta. Puumassapaperi oli valmistettu Knut Fredrik Idestamin samana vuonna Tammerkosken alaputouksen luo perustamassa puulumpputehtaassa.
Sisällissodan aikana "Tampereen Sanomien" kirjapaino tuhoutui Tampereen taistelun aikana valkoisten tykkitulessa ja lehden ilmestyminen keskeytyi. Vuoden 1918 aikana "Tampereen Sanomia" painettiin vielä jonkin aikaa takavarikoidussa "Kansan Lehden" kirjapainossa. Lehti alkoi ilmestyä uudelleen 1920 "Maaseudun Sanomien" nimellä, mutta muutti sitten nimensä takaisin entiseen muotoon vuonna 1925.
 "Tampereen Sanomien" ilmestyminen päättyi lopullisesti 30. marraskuuta 1939 kun kaikki lehden kolme toimittajaa lähtivät talvisotaan.
Meho Kodro

Meho Kodro (s. 12. tammikuuta 1967) on bosnialainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Joulukuusta 2016 vuoteen 2018 hän toimi sveitsiläisen Servetten päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Pitkänhuiskea Kodro tuli urallaan tunnetuksi loistavasta tekniikastaan ja hyvistä laukauksistaan. Pituutensa ansiosta hän oli myös vahva pääpelaaja. Hän aloitti uransa FK Velez Mostarin joukkueessa. Hän kerkesi pelata joukkueen paidassa 129 ottelua kunnes muutti Jugoslavian hajoamissotien alettua Espanjaan. Hän pelasi baskiseura Real Sociedadissa neljän kauden ajan ja nousi tunnetuksi hyökkääjäksi Espanjassa. Kaudella 1994–95 Kodro oli Primera Divisiónin toiseksi paras maalintekijä iskettyään 25 maalia 35 ottelussa. 
1995 Kodro siirtyi FC Barcelonaan. Hän ei kuitenkaan sopeutunut katalonialaisseuraan ja loukkaantumiset pahensivat Kodron tilannetta. Vaikka hänelle kertyikin 32 ottelua kauden aikana syntyi maaleja vain yhdeksän. Päävalmentaja Johan Cruijffin potkujen jälkeen myös Kodro jätti Barcelonan kauden 1995–96 päätyttyä ja suuntasi CD Tenerifeen. Vaikka Kodro sai säännöllisesti peliaikaa uudessa seurassan oli hän kaukana Sociedadin huippuvuosistaan. 
Kaudella 1999–2000 Kodro pelasi Deportivo Alavésissa, mutta onnistui tekemään vain viisi maalia. Hän jätti kauden jälkeen Espanjan kentät ja siirtyi israelilaisseura Maccabi Tel Aviviin, jossa hän lopetti uransa kauden 2000–01 jälkeen.
Ura valmentajana.
Kodro toimi kauden 2005–06 lopulla Real Sociedadin apuvalmentajana, mutta José Mari Bakeron saatua potkut ennen kauden 2006–07 alkua, myös Kodro jätti Sociedadin. Valmennusura sai todellisen alkunsa tammikuussa 2008, kun Kodro valittiin Bosnia ja Hertsegovinan jalkapallomaajoukkueen peräsimeen. Hän jätti valintaprosessissa taakseen muun muassa saksalaisvalmentaja Lothar Matthäusin. 17. toukokuuta samana vuonna kuitenkin ilmoitettiin, että Kodro saa lähteä joukkueesta, kun hän oli kieltäytynyt valmentamasta joukkuetta harjoitusmaaottelussa Irania vastaan. 
Maajoukkuepestinsä jälkeen Kodro palasi Real Sociedadin organisaatioon juniorivalmentajaksi. Kesäkuussa 2010 hänestä tuli seuran reservijoukkueen päävalmentaja. Kodron johdolla Sociedad pelasi kolme kautta Segunda División B:ssa sijoittuen keskikastiin sijoille 11–12. Kodro jätti joukkueen kauden 2012/13 jälkeen. 
Syyskuussa 2014 Kodrosta tuli FK Sarajevon päävalmentaja. Kodro sai kuitenkin potkut jo huhtikuussa 2015 kun kautta oli jäljellä enää kahdeksan kierrosta. Sarajevo oli liigassa toisena, kaksi pistettä kärjen perässä.
Joulukuussa 2016 Kodrosta tuli Sveitsin Challenge Leaguessa pelanneen Servetten päävalmentaja.
OGLE-2006-BLG-109L

OGLE-2006-BLG-109L on tähti Jousimiehen tähdistössä 4 900 valovuoden (1 500 pc) päässä Maasta. Sen massa on noin puolet Auringon massasta ja pintalämpötila vain noin 4 000 K.
OGLE-2006-BLG-109L:n ympäriltä löydettiin maalis–huhtikuussa 2006 eksoplaneettakunta, johon kuuluu ainakin kaksi jättiläisplaneettaa. Monimutkaisen analysointiprosessin vuoksi löytö julkaistiin vasta helmikuussa 2008, ja se sai runsaasti huomiota, sillä kun huomioidaan keskustähden Aurinkoa pienempi koko, planeetat OGLE-2006-BLG-109L b ja OGLE-2006-BLG-109L c kiertävät sitä suhteessa vastaavilla etäisyyksillä kuin oman Aurinkokuntamme kaksi suurinta planeettaa: Jupiter ja Saturnus. Koska näiden planeettojen keskinäinen massasuhde on myös likimain sama kuin Jupiterilla ja Saturnuksella, OGLE-2006-BLG-109L:n planeettakunta muodostaa tavallaan oman Aurinkokuntamme "kutistetun" version.
Planeettalöydön teki mm. eksoplaneettoja gravitaatiolinssi-ilmiön avulla etsivien OGLE-, microFUN-, MOA-, PLANET- sekä RoboNet-projektien muodostama verkosto.
Tammerfors Aftonblad

Tammerfors Aftonblad oli Tampereella vuosina 1882–1972 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Vuosina 1894–1897 sen nimenä oli "Tammerfors", vuosina 1897–1916 "Tammerfors Nyheter" ja vuosina 1899 ja 1916 jonkin aikaa "Tammerfors Annonsblad".
"Tammerfors Aftonblad" oli Tampereen vähälukuisen ruotsinkielisen väestön paikallinen uutis- ja ilmoituslehti. Kielipolitiikassa se oli ruotsinmielinen ja muissa kysymyksissä vapaamielinen. Sortovuosina lehdestä tuli perustuslaillinen ja se sai kenraalikuvernööri Bobrikovilta määräaikaiset lakkautustuomiot vuosina 1899 ja 1901. "Tammerfors Nyheter" tuki ruotsalaista puoluetta ja vuodesta 1906 lähtien ruotsalaista kansanpuoluetta. Lehti lakkautettiin vuonna 1916, mutta se alkoi pian ilmestyä uudestaan vanhalla nimellään. Vuosina 1883–1885 sen kustannusyhtiö julkaisi myös suomenkielistä "Tampere"-lehteä.
1900-luvun kuluessa "Tammerfors Aftonbladista" tuli Tampereen ruotsinkieliselle sivistyneistölle ja teollisuuspiireille eräänlainen kallis ylellisyys, joka lukijakuntansa tavoin keskittyi lähinnä talous- ja kulttuuriasioihin. Uutisvälineenä se heikkeni jatkuvasti varsinkin muihin lehtiin verrattuna. Tappiollinen lehti pieneni vuosi vuodelta ja oli loppuvaiheessa lähes saman kokoinen kuin vuonna 1890. Lehti jouduttiin lopettamaan, koska Tampereen seudulla ei enää ollut riittävästi ruotsinkielisiä lukijoita.
"Tammerfors Aftonblad" ilmestyi vuonna 1882 kerran, vuosina 1883–1894 kahdesti, vuosina 1894–1898 kolmesti, vuosina 1899–1934 neljästi, vuosina 1934–1939 kuudesti, vuonna 1940 neljästi, vuosina 1941–1950 jälleen kuudesti, vuosina 1951–1971 kahdesti ja vuosina 1971–1972 kerran viikossa. 1920-luvun lopulta vuoteen 1950 asti lehti ilmestyi kesäisin vain kolme kertaa viikossa ja viimeisenä kolmena vuonna se ei ilmestynyt kesällä lainkaan. Levikki oli jatkuvasti 400–600 kappaletta. 
Lopetetun lehden jatkajana aloitti Tammerfors Aktuellt vuonna 1973.
Aragonian kuningaskunta

Aragonian kuningaskunta oli kuningaskunta Pyreneiden niemimaalla vuosina 1035–1137. Sen alue vastaa suunnilleen nykypäivän Aragonian autonomista aluetta Espanjassa. Vuodesta 1137 Aragonian kuningaskunta oli osa suurempaa valtioliittoa Aragonian kruunua, johon kuului muun muassa Valencian kuningaskunta ja Katalonian ruhtinaskunta. Kruunun kaikilla alueilla oli sama hallitsija, jonka korkein titteli oli Aragonian kuningas. Aragonia ja Kastilia yhdistyivät Espanjan kuningaskunnaksi vuonna 1469.
Historia.
Kuningaskunta oli alun perin frankkien alue Jacan kaupungin ympärillä. Se oli liitetty Pamplonan kuningaskuntaan (myöhempi Navarran kuningaskunta) vuonna 925. Aragonian alue erotettiin Navarran kuningaskunnasta vuonna 1035 ja Ramiro I ylensi alueen kuningaskunnaksi. 
Córdoban kalifaatin hajotessa sisällissotaan vuonna 1031 Aragonia laajeni etelään valloittaen arabialueita. Pääkaupunki siirrettiin ensin Huescaan vuonna 1095 ja edelleen Zaragozaan vuonna 1118. Vuonna 1285 Aragonian eteläisimmätkin alueet oli vallattu maureilta. Niiden mukana tuli suuri islamilainen väestö. Mahdollisesti jopa 35 % Aragonian väestöstä eli suunnilleen 200 000 oli tuolloin muslimeja. Joillakin alueilla he olivat jopa enemmistönä. Kristityt valloittajat suhtautuivat muslimeihin suvaitsevaisesti. Nämä saivat jatkaa uskontonsa harjoittamista ja hallita itseään šarialain säädösten mukaisesti. 
Aragonian kruunu.
Aragonian kuningaskunta antoi nimen Aragonian kruunulle vuoden 1150 personaaliunionissa, jossa olivat mukana Barcelonan kreivi Ramon Berenguer IV ja Aragonian kuningatar Petroliina. Aragonian kuninkailla oli myös Barcelonan kreivin arvonimi ja he hallitsivat alueita Aragoniassa ja Kataloniassa, ja myöhemmin Baleaareilla, Valenciassa, Sisiliassa, Napolissa ja Sardiniassa. Aragonian kruunun kuningas oli paitsi Aragonian alueiden hallinnollinen kuningas, myös Valencian kuningas, Mallorcan kuningas (jonkin aikaa), Barcelonan kreivi, Montpellier’n lordi ja jonkin aikaa myös Ateenan ja Neopatrian herttua. Arvonimet antoivat hänelle ylivallan alueellaan. Arvonimiä vaihdeltiin, kun hävittiin ja voitettiin alueita. Aateliston kuninkaanvastainen Aragonian unioni rajoitti 1200-luvulla kuninkaan valtaa.
Aragonia ja Kastilia yhdistyivät vuonna 1469 ja muodostivat Espanjan kuningaskunnan. Aragonian kruunun instituutiot jatkoivat olemistaan vuoteen 1707, jolloin maan hallintoa yhdenmukaistettiin.
Derek Landy

Derek Landy (s. 1974 Lusk, Dublinin kreivikunta) on irlantilainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Hänen elokuvakäsikirjoituksiaan ovat "Dead Bodies" ja "Boy Eats Girl". Landy on myös kirjoittanut nuortenkirjasarjaa luuranko-yksityisetsivä Keplo Leutokalmasta, josta on tällä hetkellä (2022) tehty englanniksi viisitoista osaa, joista suomeksi ovat ilmestyneet osat "Keplo Leutokalma, Leikkiä tulella, Kasvottomat, Pimeitä aikoja" sekä "Jäänteiset".
Keplo Leutokalmasta kertovan sarjan käännösoikeudet on myyty kahdeksaantoista maahaan ja sarjasta on tekeillä myös elokuva.
Laird

Laird on skotlantilainen perinnöllinen arvonimi kartanonomistajalle. Toisin kuin englantilaisilla lordeilla lairdeilla ei ollut äänestysoikeutta historiallisessa Skotlannin parlamentissa, eikä myöhemmin Ison-Britannian kuningaskunnan House of Lordsissa. Lairdilla oli kuitenkin erilaisia feodalistisia oikeuksia.
Laird ei ole myöskään aatelisarvo.
Saat sen mistä luovut

Saat sen mistä luovut on kirjailija-terapeutti Tommy Hellstenin kirja. Teos on julkaistu myös englanniksi nimellä "Courage to Surrender". Hellstenin seitsemän paradoksia heijastelevat ainakin joiltain osin Raamatun opetusta, mutta hän selittää niitä lähinnä psykologis-filosofisesti järkeillen.
Tommy Hellstenin seitsemän paradoksia ovat
Kvadrantti

 
Kvadrantti on kulmien mittauksessa käytetty mittausväline.
Sitä on aikoinaan käytetty laajasti merenkulussa sekä karttojen teossa. Kvadrantti koostuu neljännesympyrän muotoisesta kaaresta ja ympyrän keskipisteen ympäri kiertyvästä tähtäyssauvasta. Kun ympyrän kehälle kaiverretaan kulma-asteikko, on kulmien mittausväline valmis. Jo Ptolemaios ehdotti, että kvadrantti voidaan pystyttää kiinteästi meridiaanin tasoon ja luotilangan avulla se saadaan täsmälleen pystysuoraksi. 
Kvadrantilla voidaan mitata kohteiden korkeudet niiden ohittaessa etelämeridiaanin. Tästä saadaan sitten maantieteellistä leveyttä vastaava taivaanpallon koordinaatti, deklinaatio. Jos taas havaitaan kohdetta, jonka deklinaatio on jo tiedossa, saadaan selville havaintopaikan leveysaste. 
Kvadrantin mukaan oli aikoinaan nimetty yksi taivaan tähdistö, mutta nykyiseen viralliseen tähdistöjen luetteloon se ei päässyt.
Raimo Hiltunen

Raimo Vilho Kari Hiltunen (25. heinäkuuta 1944 Piippola – 9. joulukuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen professori. Hän toimi Helsingin yliopiston farmasian tiedekunnan dekaanina vuosina 2004–2009, kaksi kolmevuotiskautta, sekä farmakognosian professorina. Hänelle myönnettiin marraskuussa 2007 Albert Wuokon palkinto.
Raimo Hiltunen valittiin vuonna 2007 Helsingin yliopiston Pohjois-Pohjalaisen Osakunnan inspehtoriksi. Hän oli kotoisin Piippolasta.
Ura.
Hiltunen valmistui filosofian maisteriksi (farmasia) Helsingin yliopistosta 1975 ja hän väitteli tohtoriksi 1976. Hän sai vuonna 1978 farmakognosian dosentuurin Helsingin yliopisto. Hän suoritti 1977 laudaturin orgaanisessa kemiassa, ja hänet valittiin 1980 farmakognosian apulaisprofessoriksi. Professori hänestä tuli 1988. Vuosina 1998–2003 hän oli matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan farmasian laitoksen johtaja.
Julkaisut.
Näiden lisäksi hänellä on akateemisia julkaisuja.
Francisco Chaparro

Francisco ”Paco” Chaparro (s. 30. marraskuuta 1942) on espanjalainen jalkapallovalmentaja.
Chaparro on kotoisin Trianan kaupunginosasta Sevillasta. Hän valmensi andalusialaisissa alasarjajoukkueissa ennen siirtymistään Real Betisiin juniorivalmentajaksi. Kaudella 2006–2007 Chaparro kutsuttiin seuran edustusjoukkueen valmentajaksi kauden viimeiseen otteluun, jonka voitto varmisti joukkueen pysymisen Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa. Chaparro valmensi keväällä 2007 myös Betisin B-joukkueen nousuun Segunda División B:hen.
Kaudella 2007–2008 Chaparro korvasi Héctor Cúperin Betisin edustusjoukkueen valmentajana 14 kierroksen jälkeen. Hänen valmennuksessaan joukkue sijoittui sarjan 13:nneksi. Chaparro jatkoi tehtävässä myös kaudella 2008–2009 kunnes Josep María Nogués korvasi hänet huhtikuussa 2009 joukkueen ajauduttua putoamistaisteluun.
Chaparro juoksee joka aamun pitkän lenkin, ja hänet tunnetaan leikkimielisellä nimityksellä ”Trianan Mick Jagger”.
Unto Oksanen

Unto Ensio Oksanen (27. huhtikuuta 1922 Kouvola – 25. heinäkuuta 1984) oli suomalainen mäkihyppääjä.
Kouvolan Hiihtoseuraa edustanut Oksanen voitti ainoan Suomen mestaruutensa lähes 34-vuotiaana Nokialla 1956. Hänen taakseen jäivät muun muassa samana vuonna Cortina d'Ampezzossa olympiamitalin voittaneet Aulis Kallakorpi (kolmas) ja Antti Hyvärinen (kuudes). Oksanen sijoittui tammikuussa hypätyssä olympiakatsastuksessa yhdeksänneksi eikä päässyt olympialaisiin. Maaliskuussa 1956 hän kilpaili Kulmin lentomäessä ja hyppäsi ennätyksekseen 103 metriä. Kulmissa hän sijoittui 9:nneksi, 11:nneksi ja 12:nneksi, ja kolmen osakilpailun yhteispisteissä hän oli 12:s.
Ulkomailla Oksanen voitti Ranskassa Morezin kilpailun vuonna 1955. Holmenkollenilla hän sijoittui viidenneksi vuonna 1954. Suomen mestaruutensa lisäksi hän saavutti vuonna 1952 SM-pronssia.
Oksanen kuului Kouvolan Hiihtoseuran johtokuntaan neljä vuotta. Hänelle on myönnetty Suomen Urheilun hopeinen ansiomitali. Ammatiltaan Oksanen oli autoilija.
Luís Eduardo Schmidt

Luís Eduardo Schmidt eli Edú (s. 10. tammikuuta 1979 Jaú, São Paulon osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan monipuolinen hyökkääjä. Edú voi pelata kärkipelaajan lisäksi laidalla. Hän pelaa Brasilian Campeonato Brasileiro Série A:n Internacionalissa. Edúlla on Brasilian lisäksi myös Italian kansalaisuus.
Edú aloitti uransa brasilialaisessa São Paulon joukkueessa vuonna 1997. Vuonna 2000 hän siirtyi Celta Vigon joukkueeseen Espanjaan. Celtassa Edú pelasi 117 ottelua ja teki niissä 25 maalia. Vuodesta 2004 vuoteen 2009 Edú pelasi Real Betisin joukkueessa. 
Vuonna 2004 Celta putosi Primera Divisiónista ja Edú lainattiin Betisin joukkueeseen. Edún debyyttikausi vihreävalkoisissa oli erinomainen: hän muodosti tehokkaan hyökkäysparin Ricardo Oliveiran kanssa ja joukkue sijoittui sarjassa neljänneksi. Edú teki sarjassa 11 maalia. Vuonna 2006 Edún siirto Betisiin tuli pysyväksi; sevillalaisseura maksoi brasilialaisesta kahden miljoonan euron siirtosumman Celtalle. Vuonna 2009 Edú palasi kotimaahansa, Porto Alegren Internacionalin joukkueeseen.
Brasilian maajoukkueessa Edú on pelannut yhden kerran, vuonna 1999 Australiaa vastaan.
Naamiokukkatangara

Naamiokukkatangara ("Nemosia rourei") on äärimmäisen uhanalainen Brasiliassa Espírito Santon osavaltiossa elävä varpuslintu.
Naamiokukkatangara on kooltaan noin 14 cm pitkä. Selkä lajilla on väriltään musta ja vatsa valkoinen. Rinta naamiokukkatangaralla on kirsikanpunainen. Päälaki on harmaa ja silmien ympärillä on leveähkö musta naamio, joka ulottuu niskaan. Naamiokukkatangaran laulu on monimutkainen liverrys, johon liittyy myös viheltäviä ääniä.
Naamiokukkatangaran elinaluetta ovat metsät 900–1100 metrin korkeudessa. Linnut tekevät pesänsä korkeiden puiden lehvästöjen sisään. Ravintonaan laji käyttää pääasiassa niveljalkaisia.
Naamiokukkatangarakannan kooksi arvioidaan noin 50–250 yksilöä. Suurin lajiin kohdistuva uhka on Espírito Santon alueella tapahtuva voimakas metsien hakkuu maatalousmaaksi. Laji on nykyään suojeltu Brasilian lainsäädännöllä.
Georg Gerstacker

Georg Gerstacker (3. kesäkuuta 1889 - 21. joulukuuta 1949) oli saksalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Gerstacker saavutti hopeaa 60 kilon sarjasta Tukholman olympialaisissa 1912. Hän hävisi olympiafinaalissa suomalaiselle Kaarlo Koskelolle selätyksellä 24 minuutin painin jälkeen. Seuraavana vuonna 1913 MM-kilpailuissa hän sijoittui 67,5 kilogramman painoluokassa neljänneksi. Arvoltaan epävirallisissa vuoden 1914 EM-kisoissa hän saavutti hopeaa 60 kilogramman painoluokassa.
1921 EM-kisoista Gerstacker saavutti pronssia. Kolme vuotta myöhemmin Neukirchenin EM-kisoissa hän saavutti uransa ensimmäisen ja ainoan arvokisakultamitalin.
Saksan mestaruuden Gerstacker voitti vuosina 1924, 1925 ja 1927, hopeaa vuonna 1926 ja pronssia 1919 sekä 1922.
Otsavalo

Otsavalo eli otsalamppu tai otsavalaisin on pään ympäri olevaan pantaan kiinnitetty valaisin, jonka avulla on helppo toimia pimeässä kädet vapaina. Otsalamppujen kaksi yleisintä tyyppiä ovat halogeenivalaisin ja LED-valaisin. Otsalamppuja käytetään erityisesti yösuunnistuksessa.
Halogeenivalaisin.
Perinteiseen hehkulamppuun verrattuna halogeenivalaisimen etuja ovat kirkkaampi valo, pidempi akkukesto, pidempi kantama ja monipuolisemmat säädöt. Haittana on kuitenkin suurehko valaisimen koko ja suuresta virrankulutuksesta johtuva akkujen suuri koko.
LED-valaisin.
LED-valaisimet ovat syrjäyttämässä halogeenivalaimet. Nykyaikaiset LED-valaisimet ovat halogeenivalaisimia valovoimaisempia ja kuluttavat vähemmän virtaa. Pieni LED-valaisin ei tarvitse erillistä akkua ja suuritehoistenkin LED-valaisimien akut ovat huomattavasti halogeenivalaisimien akkuja kevyempiä.
Muut valaisimet.
Voimakastehoisina otsalamppuina on tarjolla myös Xenon-teknologiaan perustuvia valaisimia.
Valtaistuimet

Valtaistuimet (latinaksi "throni") ovat yhdeksänportaisen enkelihierarkian ensimmäisen hierarkian kolmas kuoro. Kirkkotaiteessa valtaistuimet kuvataan usein ketjuna ympyröitä tai renkaita, joiden ulkokehällä on neljä tai kuusi siipeä, joissa on silmiä. Varsinkin ikoneissa kehät sijoitetaan Kristuksen jalkojen alle. Ihmishahmoisena valtaistuinten enkeliluokkaan kuuluva hahmo on toisinaan kuvattu piispan asussa.
Erikoinen kuva pyörämäisestä enkelihahmosta on peräisin Hesekielin kirjan alusta (1:16-21), jossa kuvattu kerubeja. Kerubien lisäksi tekstissä kuvataan outoja esineitä, pyöriä: ”Kaikki neljä pyörää olivat toistensa kaltaisia, ja ne välkehtivät kuin olisivat krysoliitista tehdyt. Niissä oli kuin pyörä ristikkäin toisen kanssa… Pyörät olivat korkeat, pelottavat, jokainen kehä oli täynnä välkehtiviä silmiä.”
Kirkkotaiteessa kuvataan Raamatussa (2. Kuninkaiden kirjassa) kerrottua tarinaa Elian taivaaseen ottamisesta. Hän matkustaa tulisilla vaunuilla. Elian käyttämän ”kulkuneuvon” on tulkittu mahdollisesti olevan valtaistuinten luokkaan kuuluvan enkeliolennon. Tämän kaltaisista tulkinnoista ovat myös ufo-harrastajat kiinnostuneita. Heistä Hesekielin kirjan kuvaus valtaistuimet-enkeliluokasta on kuvaus avaruusaluksen vierailusta maan päällä muinaisina aikoina.
Enharmoniset sävelet

Enharmoniset sävelet ovat erinimisiä säveliä, joiden sävelkorkeus puhtaassa virityksessä hieman poikkeaa toisistaan, vähennetyn sekunnin verran, mutta joiden välillä ei tasavirityksessä ole korkeuseroa. Nuottikirjoituksessa sävelet katsotaan eri säveliksi ja merkitään eri tavalla, esimerkiksi fis korotettuna f-sävelenä ja ges alennettuna g-sävelenä, ja riippuu pääasiassa sävellajista, kummaksi sävel merkitään ja tulkitaan. 
Joillakin soittimilla, esimerkiksi viululla, voidaan sävel­korkeutta jatkuvasti säätää, ja tällaisilla soittimilla enharmoniset sävelet pyritään soittamaan puhtaan virityksen mukaisesti hieman eri korkuisina. Myös monet laulajat ottavat intuitiivisesti huomioon tämän korkeuseron. Sitä vastoin pianossa ja muissa kosketin­soittimissa niitä vastaa sama kosketin ja ne soivat samalla korkeudella. Hyvän sävelkorvan omaavilla ihmisillä näyttää kuitenkin olevan kyky tulkita tasa­vireiselläkin soittimella soitetut sävelet esiintymisyhteytensä mukaisesti joksikin tietyksi toisiaan enharmonisesti vastaavista sävelistä, mihin vaikuttaa varsinkin sävelten taipumus toimia johtosävelinä eri suuntiin. 
Enharmonisia säveliä ovat seuraavassa kaaviossa samaan ruutuun merkityt:
Korkeusero ja esimerkki.
Oktaavin päässä toisistaan olevien sävelten taajuuksien suhde on 2 : 1. Puhtaassa virityksessä suuren terssin päässä toisistaan olevien sävelten taajuuksien suhde on 5 : 4. Siirryttäessä C-sävelestä kaksi suurta terssiä ylöspäin päädytään Gis-säveleen, jonka taajuuden suhde C:n taajuuteen on (5/4)2 eli 25 : 16. Toisaalta siirryttäessä oktaavia ylempänä olevasta C-sävelestä suurta terssiä alemmas päädytään As-säveleen, jonka taajuuden suhde alempaan C:hen on 2 × 4/5 eli 8 : 5. Tästä seuraa, että puhtaasti viritettyjen Gisin ja Asin taajuuksien suhde on (8/5) : (25/16) eli 128 : 125, desimaalilukuna 1,024. Ero on siis huomattavasti pienempi kuin pienimmän pianolla soitettavan intervallin, kromaattisen puoliaskelen päässä toisistaan olevien sävelten, esimerkiksi E:n ja Esin välinen suhde 25 : 24 eli 1,0417.
Yksiviivaisen A:n taajuudeksi on sovittu 440 Hz. Tästä voidaan laskea, että jos C-duuri-asteikko viritetään puhtaasti, keski-C:n taajuus on 264 Hz. Tämän mukaisesti Gis-sävelen taajuudeksi saadaan 412,5 Hz ja As-sävelen 422,4 Hz. Tasaviritetyissä soittimissa kuitenkin molemmat soivat samoin ja sävelen taajuus on noin 415,3 Hz.
Rusthollari Pettersonin Helsinginmatka

Rusthollari Pettersonin Helsinginmatka on suomalainen vuonna 1912 valmistunut lyhyt näytelmäelokuva, jonka ohjaajana, käsikirjoittajana, tuottajana ja pääosan esittäjänä oli ruotsalainen Bror Berger (1874–1948). Elokuvaa esitettiin myös nimellä "Kuinka rusthollari teki kauppoja Helsingissä".
Elokuvassa rahaa tarvitseva Rusthollari Pettersson lähtee joulun alla Helsinkiin myymään sikaa. Kaupanteko onnistuu, mutta reissulla hän tutustuu myös eräisiin tyylikkäisiin tyttöihin ja rahat palavat nopeasti. Kotiinpaluu muutaman päivän päästä ankaran emännän luokse ei suju iloisissa merkeissä. Elokuvan kuva-aineisto on tuhoutunut.
Margaretaa ajetaan takaa

Margaretaa ajetaan takaa () oli suomalainen vuonna 1912 valmistunut lyhyt näytelmäelokuva, jonka ohjaajana ja tuottajana oli Karl Emil Ståhlberg. Elokuva esitettiin osana Atelier Apollon tuottamaa revyytä "Faust tahi Hiisi Helsingissä". Elokuva sekä sen käsikirjoitus ovat kadonneet.
Elokuva näytettiin revyyn näyttämösuoritusten jälkeen, ja valkokankaalta seurattiin kun tarinan Faust ja Mefisto ajavat takaa Margaretaa Helsingissä. Elokuvassa nähdään mm. Esplanadi, Senaatintori, Kauppatori, Alppila ja Tähtitornin vuori sekä tunnettuja pääkaupunkilaisia kuten ravintoloitsija Wilhelm Noschis ja runoilija Hjalmar Procopé.
Cháris Alexíou

Cháris Alexíou (usein "Haris Alexiou", ; s. 27. joulukuuta 1950) on kreikkalainen laulaja. Hän aloitti levyttämisen 1970-luvulla. 
Alexíoulta on ilmestynyt kymmeniä sooloalbumeita.
John Button

John Norman Button (30. kesäkuuta 1933 – 8. huhtikuuta 2008) oli australialainen työväenpuolueen poliitikko ja senaattori, joka toimi maansa teollisuus- ja kauppaministerinä vuosina 1983–1993. Häntä edelsi Andrew Peacock ja seurasi Alan Griffiths. 
Buttonia pidettiin poliitikkona, joka tasoitti työväenpuolueen tietä hallitukseen, ja joka oli talousuudistuksen kantava voima. Hän uudisti myös maan autoteollisuutta säöätelevät lait.
Button kuoli haimasyöpään 74-vuotiaana.
Suomen euroviisukarsinta 1967

Suomen euroviisukarsinta 1967 käytiin lauantaina 11. helmikuuta. Suora lähetys TV-ohjelma 1:ssä alkoi kello 19.25. Voittajaksi suurten konkareiden joukosta nousi liki tuntematon Fredi (Matti Siitonen). Voittajasävelmän säveltänyt Lasse Mårtenson sai karsinnoissa kaksoisvoiton, sillä kaksi parhaaksi tullutta sävelmää olivat hänen käsialaansa. Karsinnassa kukin artisti sai lähettää kaksi laulua.
Karsintaan osallistuneista kappaleista Laila Kinnusen esittämä ”Unohdusta ei ole” edusti myöhemmin Suomea Intervision laulukilpailussa, jossa se sijoittui kolmanneksi.
ZANU-PF

Zimbabwe African National Union − Patriotic Front (lyh. ZANU−PF) on Zimbabwessa toimiva puolue, joka on ollut vallassa maan itsenäistymisesta lähtien, vuodesta 1980. Robert Mugabe oli puolueen johdossa marraskuuhun 2017 asti.
ZANU-PF perustettiin marxilaisen vapautusrintaman ZANU:n pohjalle maan virallisesti itsenäistyessä. ZANU oli perustettu jo vuonna 1963 Etelä-Rhodesiaan, joka oli tuolloin Britannian siirtomaa. Sen tehtävänä oli vastustaa valkoista vähemmistövaltaa. Se joutui toisenlaiseen toimintaympäristöön, kun Ian Smith julisti Rhodesian yksipuolisesti itsenäiseksi Britanniasta. ZANU toimi pääosin Mosambikin suunnalta, kun sen kilpailijan Joshua Nkomon johtama ZAPU operoi Sambiasta. Järjestöt tekivät yhteistyötä koko Smithin hallintokauden alan. 
Vuonna 1980 pidettiin ensimmäiset vaalit, joihin mustat saivat osallistua, ja ZANU–PF sai yli puolet parlamenttipaikoista. ZAPU menestyi lähinnä Matabelemaassa.
1980-luvun alussa Zimbabwen armeija terrorisoi ndebelekansaa tarkoituksenaan murskata ZAPU, joka heikennettyään liitettiin ZANU-puolueeseen.
ZANU–PF on ideologialtaan sosialistinen. Se on saanut aikaan maareformin, muttei ole onnistunut järjestämään maataloustuotantoa tyydyttävästi. Vuoden 2008 parlamenttivaaleissa puolue menetti parlamenttienemmistönsä. Robert Mugabea on syytetty yksinvaltaisesta johtamisesta.
Robert Mugabe syrjäytettiin puolueen ja maan johdosta marraskuussa 2017 ja hänen jälkeensä puoluetta ja Zimbabwea on johtanut presidentti Emmerson Mnangagwa.
ZANU-PF voitti ylivoimaisen parlamenttienemmistön ja presidentti Mnangagwa voitti uuden viisivuotiskauden Zimbabwen presidenttinä vaaleissa elokuussa 2018. Oppositio on syyttänyt vaaleja vilpillisiksi ja ei ole tunnustanut niiden tuloksia laillisiksi.
Puolueen perustaja ja sen ensimmäinen johtaja, ex-presidentti Robert Mugabe kuoli 6. syyskuuta 2019 95 vuoden ikäisenä.
Frank Little

Thomas Francis "Frank" Little (30. marraskuuta 1925 – 7. huhtikuuta 2008) oli australialainen pappi, joka toimi Melbournen hiippakunnan katolisena arkkipiispana vuosina 1974–1996. Hän sai vihkimyksensä 3. lokakuuta 1950.
Littlen seuraaja arkkipiispana oli sittemmin myös kardinaaliksi nimitetty George Pell. 
Little kuoli kotonaan Melbournessa 82-vuotiaana.
George Pell

George Pell (8. kesäkuuta 1941 – 10. tammikuuta 2023) oli australialainen pappi. Hän toimi Melbournen (1996–2001) ja Sydneyn (2001–2014) hiippakuntien katolisena arkkipiispana.
Pell nimitettiin kardinaaliksi 21. lokakuuta 2003 ja osallistui uuden paavin valintaan vuonna 2005. Pell valittiin 2014 Vatikaanin talousministeriksi selvittämään valtion taloudellisia epäselvyyksiä. Hän oli lehtiuutisten mukaan tuolloin katolisen kirkon kolmanneksi korkeimmassa asemassa, ja spekulaatioissa mahdollinen tuleva paavi. Pell jätti ministeripaikkansa 2017 vastatakseen Australiassa syytöksiin seksuaalisesta hyväksikäytöstä.
Pell tuomittiin Australiassa 13. maaliskuuta 2019 kuudeksi vuodeksi vankeuteen kahden 13-vuotiaan pojan seksuaalisesta hyväksikäytöstä, joka olisi syytösten mukaan tapahtunut Melbournessa Australiassa vuonna 1996. Syytösten mukaan hän ahdisti uhrinsa sakastiin, jossa hän pakotti nämä seksuaaliseen aktiin. Hän on korkeimmassa asemassa oleva katolisen kirkon jäsen, joka on tuomittu lapsiin kohdistuvista seksuaalirikoksista. Australian korkein oikeus vapautti hänet huhtikuussa 2020. Oikeus perusteli päätöstä sillä, että todisteiden valossa oli jäänyt varteenotettava epäilys tuomitun syyttömyydestä. Valamiehistön olisi oikeuden mukaan pitänyt ottaa huomioon todistajien uskottavuuden lisäksi muut todisteet.
Pellin hautajaiskatedraalin luon ja lähipuistossa oli runsaasti mielenosoittajia 2. helmikuuta 2023 hautajaisten aikana, sillä monet eivät usko Pellin syyttömyyteen. Hautajaisvieraina oli arvohenkilöitä, kuten Australian entinen pääministeri Tony Abbott, joka ylisti puheessaan hautajaistilaisuudessa Pelliä hienoimmaksi tuntemakseen ihmiseksi. Pell oli julkisesti paavi Franciscuksen tukija, mutta myöhemmin ilmeni että hän oli arvostellut paavia nimimerkillä eräässä muistiossa. Nimimerkkimuistion mukaan Kristus ei ollut Franciscuksen aikana enää kirkon pää.
Rock’n rollin maailma

Rock’n rollin maailma on Seinäjoen helluntaiseurakunnan nuorisotiimin vuonna 1986 julkaisema c-kasetti, joka sisältää väitteitä rockmusiikin ja erityisesti heavy metalin saatanallisesta alkuperästä. Kasetilla muun muassa soitetaan The Beatlesin, Led Zeppelinin ja Pink Floydin kappaleita takaperin. Tällöin kappaleissa erottuu väittämän mukaan salaisia viestejä, jotka kasetin julkaisijoiden mukaan ovat tarkoituksellisia tai ”saatanan lisäämiä”. Puhekasetin on tuottanut Timo Närhi ja puhujana on nykyäänkin helluntaiseurakunnan piirissä vaikuttava Jyrki Isohella.
"Helsingin Sanomien" haastattelema Isohella kertoi, ettei kasettia tehtäessä ehditty paneutua suomalaiseen rockmusiikkiin, joka hänestä yleensä ottaen olikin varovaisempaa kuin brittiläinen ja amerikkalainen. Iskelmämusiikin hän katsoi olevan rockia ”hienostuneempaa”, mutta senkin yllyttävän nuorisoa aviorikoksiin ja muihin moraalittomuuksiin. Jopa saksalaisista lied-lauluista olivat helluntailaiset löytäneet sopimattomia kätkettyjä viestejä, ja heidän mukaansa sinfoniamuusikoiden joukossa oli saatananpalvojia siinä missä rockmuusikkojenkin.
Kasettia ehdittiin myydä kolmisen tuhatta kappaletta ennen kuin Teosto ja Ääni- ja kuvatallennetuottajat asettivat sen myyntikieltoon musiikkinäytteisiin liittyvistä tekijänoikeussyistä.
Kasetilla on nykyisin kulttimainetta.
Achille Silvestrini

Achille Silvestrini (25. lokakuuta 1923 – 29. elokuuta 2019) oli italialainen pappi. Hänestä tuli yksi katolisen kirkon kardinaaleista 28. kesäkuuta 1988, mutta osallistuminen vuoden 2005 konklaaviin oli mahdotonta yli 80 vuoden iän johdosta.
Silvestrini sai pappisvihkimyksensä 13. heinäkuuta 1946. Hän toimi idän kirkkojen kongregaation prefektinä vuosina 1991–2000.
Pentti Rautawaara

Eero Pentti Rautawaara (28. kesäkuuta 1911 Vaasa – 31. maaliskuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen kansainvälisestikin tunnettu sellotaiteilija. Hänen isänsä oli laulaja Wäinö Rautawaara, sisarensa oopperalaulaja Aulikki Rautawaara ja serkkunsa säveltäjä Einojuhani Rautavaara sekä setänsä oopperalaulaja Eino Rautavaara.
Rautawaara opiskeli sellonsoittoa Helsingin musiikkiopistossa Ossian Fohströmin johdolla vuosina 1929–1931 ja teki opintomatkoja Norjaan, Saksaan, Ranskaan ja Britanniaan vuosina 1932–1939. Hän piti ensikonserttinsa vuonna 1933. Ensimmäinen kiinnitys hänellä oli Helsingin Teatteriorkesterissa vuoteen 1942 ja vuodesta 1947 hän toimi Radio-orkesterin soolosellistinä. Kotimaan lisäksi Rautawaara konsertoi Virossa, Puolassa, Saksassa, Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa.
Rautawaara soitti yhdessä Cyril Szalkiewiczin kanssa Suomen Solistiyhdistyksen järjestämissä konserteissa, ja hänen perustamansa Helsinki-kvartetti esitti myös hänen serkkunsa sävellyksiä. Rautawaara palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1959.
James Purdy

James Otis Purdy (17. heinäkuuta 1914 – 13. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen kirjailija. 
Purdy loi monipuolisen tuotannon, joka käsittää romaaneja, novelleja, runoutta ja näytelmiä. Teoksia on käännetty useille kielille, myös suomeksi ("Malcolm").
Dead to the Past, Blind for Tomorrow

Dead to the Past, Blind for Tomorrow on oululaisen Reflexion-rockyhtyeen vuonna 2008 ilmestynyt toinen studioalbumi.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 30.
Bum Phillips

Oail Andrew ”Bum” Phillips (29. syyskuuta 1923 – 18. lokakuuta 2013) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän pelasi Lamarin ja Stephen F. Austin Staten yliopistoilla sekä ennen maailmansodan aikaista palveluaan Yhdysvaltain merijalkaväessä että sen jälkeen. 
Phillips toimi Houston Oilersin (1975–1980) ja New Orleans Saintsin (1981–1985) päävalmentajana sekä San Diego Chargersin (1967–1970) ja Houston Oilersin (1974) puolustuskoordinaattorina. Oilers eteni hänen valmennuksessaan kahdesti un, kausina 1978 ja 1979, mutta hävisi molemmilla kerroilla Pittsburgh Steelersille. NFL-seurojen lisäksi Phillips valmensi muutamia high school- ja yliopistojoukkueita. 
Myös Bum Phillipsin poika Wade Phillips on valmentanut NFL-tasolla.
Magazine

Magazine oli englantilainen post-punk-yhtye, joka oli koossa vuosien 1977 ja 1981 välillä. Yhtye perustettiin Manchesterissa, kun Howard Devoto oli jättänyt yhtyeensä Buzzcocksin alkuvuodesta 1977. Hän tapasi kitaristi John McGeochin huhtikuussa 1977 ja he alkoivat kirjoittaa kappaleita, joista tulisi Magazinen materiaalia. He värväsivät Barry Adamsonin, Bob Dickinsonin ja Martin Jacksonin yhtyeeseen, ja sopivat levytyssopimuksen Virgin Recordsin kanssa. Bob Dickinson lähti pian yhtyeen ensimmäisen singlen "Shot by Both Sides" jälkeen, ja hänet korvasi Dave Formula. "Shot by Both Sides" nousi Britannian singlelistan top 50:een.
Diskografia.
Kaikki julkaisut julkaissut Virgin.
Erling Lorentzen

Erling Sven Lorentzen (28. tammikuuta 1923 – 9. maaliskuuta 2021) oli norjalainen liikemies. Hän syntyi Oslossa, mutta asui pitkään Brasiliassa.
Lorentzen omisti Brasiliassa 28 % Aracruz Celulosesta. 
Lorentzen meni 15. toukokuuta 1953 naimisiin prinsessa Ragnhildin kanssa. Parille syntyi vuosina 1954, 1957 ja 1968 kolme lasta.
Ragnhild (Norjan prinsessa)

Prinsessa Ragnhild (9. kesäkuuta 1930 – 16. syyskuuta 2012) oli Norjan kuningasperheen jäsen. Hän oli kuningas Olavi V:n ja tämän puolison prinsessa Märthan tytär sekä kuningas Harald V:n ja prinsessa Astridin sisko.
Ragnhild meni 15. toukokuuta 1953 naimisiin liikemies Erling Lorentzenin kanssa. Kolme lasta saanut pari asui pitkään Brasiliassa. Ragnhild kuoli syyskuussa 2012 kotonaan Rio de Janeirossa.
Kuningatar Maudin maalla Antarktiksella sijaitsee prinsessa Ragnhildin mukaan nimetty rannikkoalue.
Merkelin I hallitus

Merkelin hallitus oli Saksan liittokansleri Angela Merkelin johtama suuri koalitiohallitus, jonka virkakausi oli 22. marraskuuta 2005 – 27. lokakuuta 2009. Sen muodostivat Saksan kristillisdemokraattinen unioni CDU ja sen Baijerissa toimiva sisarpuolue CSU sekä sosiaalidemokraattinen puolue SPD. Merkelin hallituksen edeltäjä oli Gerhard Schröderin toinen hallitus.
Franz Müntefering jätti asemansa marraskuussa 2007, jolloin häntä seurasi Olaf Scholz. Samalla Frank-Walter Steinmeierista tuli varaliittokansleri.
Raymond Pohjola

Ari-Matti "Raymond" Pohjola (s. 8. tammikuuta 1979) on oululainen rumpali. Hän on tullut tunnetuksi lähinnä Reflexion (1997-2009) ja Soulrelic (2003-2007) yhtyeistä. Hänen isoveljensä, Mika Pohjola soittaa Myon-nimisessä rock-yhtyeessä.
Ullin Place

Ullin T. Place (1924 – 2000) oli brittiläinen filosofi ja psykologi. Hän kehitti yhdessä J. J. C. Smartin kanssa mielenfilosofian tyyppi-identiteettiteorian.
Place syntyi Yorkshiressä ja opiskeli Oxfordin yliopistossa Gilbert Rylen oppilaana. Oxfordissa hän tutustui mielenfilosofiaan loogisen behaviorismin hengessä. Myöhemmin hän kuitenkin hylkäsi behaviorismin ja siirtyi kannattamaan tyyppi-identiteettiteoriaa. Hän kuitenkin suhtautui edelleen myönteisesti behavioristiseen lähestymistapaan psykologiassa yleisesti. Hän jopa puolusti B. F. Skinnerin radikaalin behaviorismin mukaisia kantoja Noam Chomskyn ja nousussa olleen kognitivismin kannattajien esittämää kritiikkiä vastaan.
Place ja Smart ovat saaneet eniten mainetta analyyttisessä filosofiassa kehitettyään identiteettiteorian, joka syrjäytti behaviorismin mielenfilosofisena teoriana. Teoksessaan "Is Consciousness a Brain Process?" Place muotoili ajatuksensa siitä, ettei henkisiä tiloja tullut esittää käyttäytymisen kautta. Sen sijaan ne tuli identifioida neuraalisiksi tiloiksi. Näin Placesta tuli yksi materialistisen mielenfilosofian päävirran perustajista.
Placen sisar Dorothy E. Smith on tunnettu kanadalainen sosiologi ja institutionaalisen etnografian perustaja.
Astrid (Norjan prinsessa)

Prinsessa Astrid (s. 12. helmikuuta 1932) on Norjan kuningasperheen jäsen. Hän on Olavi V:n ja tämän puolison prinsessa Märthan tytär, sekä kuningas Harald V:n ja prinsessa Ragnhildin sisko. 
Prinsessa Astrid meni 12. tammikuuta 1961 naimisiin puolisonsa Johan Fernerin kanssa. Parille syntyi viisi lasta. Ferner kuoli 24. tammikuuta 2015.
Boeing 747-8

Boeing 747-8 on Boeingin kehittämä laajarunkoinen matkustajalentokonemallisto, joka on Boeing 747:n kolmas ja viimeiseksi jäänyt sukupolvi. Koneen suunnittelu aloitettiin virallisesti vuonna 2005, kun ilmoitettiin, että Boeing valmistaa kolmannen sukupolven 747:n leveämmällä ja 5.6 metriä pidemmällä rungolla, uusilla siivillä ja taloudellisemmilla moottoreilla. 747-8 on suurin 747-versio, suurin Yhdysvalloissa rakennettu matkustajalentokone, ja toiseksi pisin matkustajalentokone koko maailmassa tammikuussa 2020 ensilentonsa tehneen Boeing 777X-perheen 777-9:n jälkeen.
747-8:sta oli markkinoilla kaksi versiota: matkustajaversio Boeing 747-8 Intercontinental (747-8i) ja rahtiversio Boeing 747-8 Freighter (747-8F). Ensimmäinen 747-8F teki mallin ensilennon 8. helmikuuta 2010, ja 747-8i 20. maaliskuuta 2011. Ensimmäinen rahtiversio toimitettiin lokakuussa 2011, ja matkustajaversio vuonna 2012. Huhtikuussa 2014 koneesta oli yhteensä 120 vahvistettua tilausta, joista 69 oli rahtiversioita ja 51 matkustajaversioita.
747-8:ssa on uudet, pienikulutuksiset, alkujaan 787:aan suunnitellut GenX-moottorit ja sen ohjaamoon on tuotu maltillisesti uutta teknologiaa 777- ja 787-koneista (sähköiset tarkastuslistat, fly-by-wire-kaarto-ohjaimet, päivitetty lennonhallintajärjestelmä, rullauskartat suunnistusnäytöllä, loppuloivennusavustin laskeutumisen yhteydessä). Myös mm. paineistus on uusittu ja moottorien käynnistys automatisoitu, mikä toiminto tosin on sittemmin lisätty myös moneen 747-400-koneeseen ja on vakiona sarjan myöhemmissä yksilöissä (ensimmäinen automaattisella moottorinkäynnistysjärjestelmällä toimitettu 747-400 oli Lufthansan D-ABVB, joka toimitettiin 1989). Erona 777- ja 747-400-koneisiin ei 747-8:ssa ole lainkaan käsinkäynnistysmahdollisuutta, sillä koneen sähköinen moottorinohjausjärjestelmä (Electronic Engine Control, EEC) on suunniteltu toimimaan kaikissa olosuhteissa ja tunnistamaan paremmin käynnistykseen liittyvät poikkeustilanteet. 747-8:n valmistus päättyI vuonna 2022, jolloin 747-koneita oli valmistettu 52 vuotta, päättäen samalla koko 747-ohjelman. Viimeiset kuusi konetta menivät Atlas Air-rahtilentoyhtiölle (4 kpl), joka on suurin 747-operaattori, sekä Yhdysvaltain ilmavoimille presidentin kuljetuskoneeksi (2 kpl). Matkustajaversiosta 747-8i oli lokakuussa 2021 yksi toimittamaton tilaus. Edellinen 747-8i-toimitus tapahtui Korean Airille kesällä 2017.. Viimeinen 747-8, pysyvältä rekisteritunnukseltaan N863GT, nimeltään "Empower", valmistui 6. lokakuuta 2022 ja siirtyi viimeisteltäväksi 6. joulukuuta 2022, päättäen koneen tuotannon: jäljellä ovat enää Yhdysvaltain ilmavoimille varusteltavat 2 aiemmin valmistunutta konetta. Viimeinen uusi kone luovutettiin asiakkaalle tiistaina 31. tammikuuta 2023. 
Tekniset tiedot.
Otettu käyttöön vuonna 2010.