Verulamium

Verulamium (lat., myös "Verolamium"; ) oli antiikin aikainen kaupunki Britanniassa. Se sijaitsi lähellä nykyistä St Albansin kaupunkia.
Ennen roomalaisaikaa kaupunki tunnettiin catuvellaunien heimon pääkaupunkina nimeltä "Verlamion". Se on ensimmäisiä nimeltä tiedettyjä paikkoja Britanniassa ajalta ennen Rooman valtaa. Roomalaiskaupungille annettiin "municipium"-oikeudet noin vuonna 50. Siitä kasvoi merkittävä kaupunki, vaikka Boudiccan ikeenijoukot hävittivät sitä vuonna 61. Kukoistusaikanaan 300-luvulla Verulamium oli Britannian provinssin kolmanneksi suurin kaupunki. Nykyään kaupungista on jäljellä muun muassa osa kaupunginmuuria, termien jäänteitä ja roomalainen teatteri.
Maantiede.
Verulamiumin kaupunki sijaitsi Britannian saaren eli nykyisen Iso-Britannian kaakkoisissa sisäosissa kaupungille nimen antaneen Ver-joen varrella joen länsipuolella, 33 kilometriä luoteeseen Londiniumista eli nykyisestä Lontoosta. Kaupungin kautta kulki roomalaisen Britannian merkittävimpiin teihin kuulunut Watling Street. "Itinerarium Antonini Augusti" mainitsee Verulamiumin kolmella reitillä: Hadrianuksen vallilta Rutupiaehen johtaneella reitillä, joka oli pääosin Watling Streetiä; reitillä Eboracumista Londiniumiin; sekä reitillä Londiniumista Lindumiin.
Kaupungin arkeologinen alue sijaitsee Hertfordshiren kreivikunnassa noin kilometrin länsiluoteeseen nykyisestä St Albansista. Kaupungin paikka on nykyään puistoaluetta ja viljelysmaata, tosin osittain rakennettua.
Historia.
Kelttiläisaika.
Verulamium oli alun perin kelttiläinen "oppidum", joka oli catuvellaunien heimon tärkein keskus nimeltä "Verlamion" tai "Verlamio" (”Asutus rämeellä”). Se oli luultavasti Cassivellaunuksen asuinpaikka, jonka Julius Caesar valloitti 55–54 eaa. Tasciovanos (n. 20 eaa.–5 jaa.) teki siitä oletettavasti pääkaupunkinsa, ja kaupungin kelttiläinen nimi esiintyy ensimmäisen kerran rahapajan leimana hänen lyöttämissään rahoissa.
Roomalaisaika.
Myöhemmin Verulamiumista tuli roomalais-brittiläinen kaupunki. Paikalle perustettiin ensin roomalainen sotilasasema noin vuonna 43–44 jaa. Siviilirakennukset ja suorakulmainen katuverkosto rakennettiin noin vuonna 50 jaa. Oletettavasti samaan aikaan kaupunki sai "municipiumin" aseman. Se tarkoitti, että kaikilla asukkailla oli joko latinalaisoikeudet ("jus Latii") tai kaikki Rooman kansalaisoikeudet.
Verulamium tuhoutui kuningatar Boudiccan johtamassa ikeenien kapinassa vuonna 60 tai 61 jaa. Tämän jälkeen se rakennettiin uudelleen roomalaisen kaupunkisuunnittelun periaatteiden mukaisesti. Laajemmin sitä rakennettiin uudelleen keisari Vespasianuksen ja kuvernööri Agricolan aikana noin vuonna 79 jaa. Verulamium tuhoutui uudelleen tulipalossa Antoninus Piuksen hallituskauden lopulla noin vuonna 155, mutta rakennettiin jälleen uudelleen, mikä kertoo sen elinvoimasta.
Pyhä Alban, jonka mukaan läheinen nykykaupunki on nimetty, kärsi marttyyrikuoleman Verulamiumissa, mikä on ajoitettu joko vuosiin 208–211, 251–259 tai 303–311. Häntä pidetään Britannian ensimmäisenä kristittynä marttyyrinä, ja tämä kertoo kristinuskon läsnäolosta kaupungissa.
Verulamium vaikuttaa kukoistaneen vielä 300-luvulla, jolloin se oli Britannian kolmanneksi suurin kaupunki Londiniumin ja Coriniumin jälkeen. Sen taantumisesta on merkkejä vasta 400-luvulla. Arkeologisten löytöjen perusteella kaupunkielämä jatkui muurien suojassa ainakin vuoteen 450 saakka. 600-luvun "Ravennan kosmografiassa" paikka esiintyy nimimuodolla "Virolanium".
Myöhempi historia ja kaivaukset.
Nykyinen St Albansin kaupunki syntyi Pyhälle Albanille omistetun keskiaikaisen luostarin ympärille. Luostari taas rakennettiin antiikin aikaisen kaupungin ulkopuolella olleen roomalaisaikaisen hautausmaan paikalle, koska sitä pidettiin Pyhän Albanin hautapaikkana. Kaupunkia rakentaessa käytettiin paljon materiaalia, jota saatiin Verulamiumista.
Kaupungin paikalla on suoritettu arkeologisia kaivauksia, ja ne ovat olleet mahdollisia laajemmin kuin Britannian monissa muissa roomalaiskaupungeissa, koska samalla paikalla ei ole myöhempää kaupunkia. Alueen käyttö viljelysmaana on kuitenkin tuhonnut ylimpiä arkeologisia kerroksia.
Rakennukset ja löydökset.
Kelttiläisajan kaupunkiin liittyen on löydetty maavalleja ja hautausmaita. Roomalaisaikainen kaupunki oli todennäköisesti ympäröity alusta asti vallilla ja vallihaudalla, jotka sulkivat sisäänsä noin 47,6 hehtaarin kokoisen alueen. Valli uusittiin 100-luvun lopulla, ja sulki tuossa vaiheessa sisäänsä noin 90 hehtaarin kokoisen alueen, mutta työ jäi keskeneräiseksi. 200-luvulla rakennettiin kaupunginmuuri, joka sulki nyt sisäänsä pienemmän, noin 80 hehtaarin kokoisen alueen.
Kaupungissa oli roomalaisille kaupungeille tyypillinen ruutuasemakaava. Kaupungin keskellä pääkatujen risteyksessä ollut forum valmistui Flaviusten aikana vuonna 79 jaa. Se muistutti läheisesti roomalaisen Gallian forumeita ennemmin kuin roomalaiselle Britannialle tyypillisempää "principia"-tyyppiä. Aukion koko oli 88 × 98 metriä. Forum uusittiin vuoden 155 tulipalon jälkeen. Kaupungissa oli myös muun muassa basilika, jonka koko oli 45 × 120 metriä, sekä roomalainen teatteri.
Kaupungista on löydetty kaksi temppeliä. Toinen sijaitsi lähellä teatteria ja ajoitetaan noin vuoteen 90 jaa. Sen pylväikön koko oli noin 16,2 × 16,2 metriä ja cellan koko 7,3 × 7,3 metriä. Sitä ympäröi temenos. Toinen temppeli sijaitsi juuri kaupungin eteläportin sisäpuolella. Se oli katkaistun kolmion muotoinen niin, että sen pitkät sivut olivat noin 29,5 metriä ja lyhyet sivut 9,4 ja 25,3 metriä. Temppelin pylväiden korkeus oli lähes viisi metriä. Erikoinen muoto johtui temppelin sijainnista katujen välissä.
Nykyisen St Albansin tuomiokirkko, entinen luostarikirkko, on rakennettu suureksi osaksi roomalaisaikaisista tiilistä.