tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Georgina Spelvin

Georgina Spelvin (s. 3. tammikuuta 1936) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on kuulunut aikuisviihdealan palkintoja jakavan XRCO:n kunniajäsengalleriaan vuodesta 1985. 
Spelvin aloitti uransa näyttämöllä (muun muassa "Guys and Dolls"), mutta siirtyi pornoon tutustuttuaan ohjaaja Gerard Damianoon. Tunnetuimpiin elokuviin kuuluu "The Devil in Miss Jones" (1973).
Teksasissa syntyneen Spelvinin oikea nimi on Michelle Graham. Kymmenien pornoelokuviensa ohella hän esiintyi lyhyesti "Poliisiopisto"-sarjan ensimmäisessä ja kolmannessa elokuvassa 1980-luvulla, joissa hän esitti sivuroolissa seksityöntekijää. 
Spelvin julkaisi omaelämäkertansa "The Devil Made Me Do It" vuonna 2008.
Hoosianna

Hoosianna on alkujaan hepreankielinen huudahdus, joka varsinaisesti merkitsee ”oi auta” tai ”pelasta”, mutta jota jo varhain alettiin käyttää myös kuninkaille ja Jumalalle sekä erityisesti odotetulle Messiaalle osoitettuna riemu- ja ylistyshuutona. Vanhassa testamentissa sana esiintyy muun muassa psalmissa 118 (jae 25).
Kaikissa evankeliumeissa kerrotaan, että kun Jeesus saapui aasilla ratsastaen Jerusalemiin, kansanjoukko (tai Luukkaan mukaan hänen opetuslapsensa) ottivat hänet riemuiten vastaan ja huusivat hoosiannaa (Matt. 21:1–11, Mark. 11:1–10, Luuk. 19:29–38, Joh. 12:12–19). Tämä tapahtui kuitenkin vain muutamaa päivää ennen hänen ristiinnaulitsemistaan. Tapauksen muistoksi vietetään palmusunnuntaita.
Sana esiintyy yleisesti myös kristillisissä hymneissä ja virsissä, joista Suomessa tunnetuin on G. J. Voglerin säveltämä Hoosianna-hymni (virsi 1 nykyisessä virsikirjassa). Sana sisältyy muun muassa messuissa laulettavaan Sanctus-hymniin.
Hoosianna-hymnin laulaminen ensimmäisenä adventtisunnuntaina on vanha perinne Suomessa ja Ruotsissa. Hymnillä on ikää yli 200 vuotta.
Uskonnollisen perinteen ulkopuolella termiä ’hoosianna’ käytetään suomessa joissain puhekielisissä yhteyksissä metaforisesti verbin ’huutaa’ kanssa kuvaamaan suurta iloa, innostuneisuutta tai vahvaa kokemusta tai toimintaa, josta oletettavasti aiheutuu vastaavaa tunnetta tai tunteita.
Pirullinen kosto

Pirullinen kosto ("The Evil That Men Do") on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut toiminta- ja jännityselokuva, jonka ohjasi J. Lee Thompson ja pääosaa esittää Charles Bronson.
Juoni.
Tohtori Clement Molloch on sadistinen kiduttaja, joka tunteettomasti muun muassa sulloo irtopäitä uhriensa vatsaan sekä pakottaa heidät syömään omaa ulostettaan. Molloch saa hupinsa näistä järjettömistä karmeuksistaan. Yksi Mollochin uhreista on eräs reportteri, jonka Molloch kiduttaa armotta hengiltä.
Entinen palkkamurhaaja Holland (Charles Bronson) viettää eläkepäiviä saarellansa, kunnes Hector Lomelin saapuu paikalle ja kertoo ystävänsä kuolemasta. Hector pyytää Hollandilta hoitaa Molloch, mutta hän kieltäytyy ottamasta työtään. Myöhemmin hän muuttaa mielensä ja lähtee Meksikon rajalle etsimään Mollochia. Hän saa myös mukaansa reportterin vaimon Rhianan.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Roope Lehtinen pitää "Pirullista kostoa" tavanomaisena Bronson-elokuvana, jossa tähti ei ole enää parhaassa vedossa. Hän antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Johanna Suurpää

Johanna Suurpää (s. 6. maaliskuuta 1962 Helsinki) on oikeusministeriön demokratia- ja julkisoikeusosaston päällikkö . Hän toimi aiemmin Pakolaisneuvonnan lakimiehenä ja Turvapaikkalautakunnan sihteerinä, vähemmistövaltuutettuna 2007–2010. Sen jälkeen hän toimi ulkoministeriön ihmisoikeuspolitiikan yksikön päällikkönä, ja oikeusministeriön demokratia- ja kieliasioiden yksikön johtajana. Koulutukseltaan hän on oikeustieteen kandidaatti. Hän on toiminut myös asiantuntijana Wienissä ja Tallinnassa maahanmuuttoasioissa.
Naistoimittajat ry myönsi Suurpäälle vuonna 1989 Vuoden kellokas -palkinnon huomion kiinnittämisestä pakolaiskysymykseen. Suurpää toimi vuonna 1990 Suomen Demokraattisten Lakimiesten puheenjohtajana.
Johanna Suurpään vanhemmat ovat Matti Suurpää ja Anna-Liisa Suurpää o.s. Kärki, äidinisä oli säveltäjä Toivo Kärki .
Keskiyön pako

Keskiyön pako ("Midnight Run") on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Martin Brest ja pääosassa on Robert De Niro.
Elokuva kertoo entisestä poliisista, Jack Walshista joka toimii nykyään palkkionmetsästäjänä. Jack on saanut uuden keikan johon sisältyy käyminen New Yorkissa, josta Jackin pitää hakea mafialta rahaa huijanneen Jonathan "Duke" Mardukas. Jackin pitää viedä Jonathan Los Angelesiin, ennen kuin mafian tappajat saavat heidät kiinni. Hommaa vaikeuttaa Jackin ja Duken jatkuvat erimielisyydet ja FBI-agentti, joka jahtaa kanssa Dukea saadakseen hänet avaintodistajaksi erään mafiapomon kiinni ottamiseen.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen luonnehti elokuvaa hulvattoman yllätykselliseksi ja tiheätempoiseksi ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Paul Neumann

Paul Neumann (13. kesäkuuta 1875 Wien – 9. helmikuuta 1932 Wien) oli itävaltalainen juutalainen uimari, joka osallistui vuoden 1896 kesäolympialaisiin voittaen kultaa 500 metrin vapaauinnissa. Hänestä tuli samalla ensimmäinen itävaltalainen olympiavoittaja ikinä.
Neumann osallistui kyseisissä olympialaisissa 500 ja 1200 metrin vapaauintikilpailuihin. Hän voitti 500 metrin vapaauinnin aikaan 8.12,6, mutta koska 1200 metrin vapaauinti pidettiin välittömästi 500 metrin vapaauinnin jälkeen ei Neumann ehtinyt levätä tarpeeksi seuraavaa uintisuoritusta varten. Lopulta Neumann keskeytti 1200 metrin vapaauinnin.
Neumannin uran muita kohokohtia ovat olleet muun muassa Itävallan jokiuintimestaruus vuonna 1892 ja Itävallan mestaruus 510 metrin vapaauinnissa vuonna 1894
Vuonna 1897 Neumann teki maailmanennätykset 2, 3, 4 ja 5 mailin uinneissa.
Hänet on valittu myös kansainväliseen uinnin hall of fameen ja kansainväliseen juutalaisten urheilijoiden hall of fameen.
Vaaliruhtinas

Vaaliruhtinas (, ) oli eräiden kirkollisten tai maallisten ruhtinaiden nimitys Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa. Heidän asemansa määriteltiin kultaisessa bullassa vuonna 1356. Tuolloin vaaliruhtinaita oli seitsemän.
Vaaliruhtinaiden tehtävänä oli valita keisari. Keisarin vaalista käytettiin nimitystä "Kur", ja se suoritettiin äänestämällä siten, että keisariehdokkaan tuli saada kahden äänen enemmistö. Vaaliruhtinailla oli laajat etuoikeudet, kuten alueidensa suvereniteetti ("Landeshoheit"), minkä ansiosta he olivat käytännöllisesti katsoen itsenäisiä suhteessa keisariin.
Vaaliruhtinaat.
Alun perin vaaliruhtinaita olivat:
1600-luvulla vaaliruhtinaiksi valittiin myös:
Napoléon Bonaparten aikana vuonna 1803 vaaliruhtinasjärjestelmää uudistettiin merkittävästi. Kaksi hengellistä kirkkoruhtinasta, Trierin ja Kölnin arkkipiispat, menettivät asemansa vaaliruhtinaina. Samalla nimitettiin uusia vaaliruhtinaita. Kahden vuoden päästä tehtiin vielä yksi muutos vaalioikeuksiin. Vaaliruhtinaiden joukkoon kuuluivat nyt myös:
Vaaliruhtinaiden tehtävä päättyi vuonna 1806. Vain Hessen-Kasselin maakreivi käytti vaaliruhtinaan arvonimeä vuoteen 1866 saakka.
Marzio Bruseghin

Marzio Bruseghin (s. 15. kesäkuuta 1974 Conegliano, Treviso) on italialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1997–2012. 
Bruseghin voitti Italian maantieaika-ajomestaruuden vuonna 2006. Italian ympäriajossa hän voitti ylämäkeen ajetun aika-ajoetapin 2007 sekä osittain mäkisessä maastossa ajetun aika-ajo-osuuden 2008. Hän ajoi vuonna 2008 kaikki kolme suurta ympäriajoa maaliin. Italian ympäriajossa hän oli kolmas, Ranskan ympäriajossa 27. ja Espanjan ympäriajossa kymmenes.
Jatkosodan suomalaiset ilmatorjuntayksiköt

Jatkosodan suomalaiset ilmatorjuntayksiköt esitellään tässä artikkelissa taulukkomuodossa. Taulukoista käy ilmi ilmatorjuntayksiköiden nimet, sijoitukset (mm. jatkosodan alussa), niiden käyttämä kalusto, saavutetut ilmavoitot, niiden kärsimät tappiot ja muita tietoja.
Jatkosodan alussa ilmatorjuntayksiköt oli jaettu useaan eri käyttötarkoitukseen, joita olivat muun muassa:
Taulukot kesäkuussa 1941 perustetuista ilmatorjuntayksiköistä.
Suluissa olevat aseet saatu vasta perustamisvaiheessa. Ko. aseet joko kertaalleen poistettuja tai sotasaalisaseista kunnostettuja.
Päämajan ilmatorjuntareservi.
Taulukosta näkyy hyvin se, että Päämajan alaisuudessa olleet ilmatorjuntayksiköt oli sijoitettu lähinnä suurten asutuskeskusten ja myös rautatieyhteyksien suojaamiseen. Sodan alettua yksiköitä ryhdyttiin siirtämään varsinaisen sotatoimialueen välittömään läheisyyteen.
Alueelliset ilmatorjuntayksiköt.
Taulukossa on esitelty kesäkuussa 1941 perustetut alueelliset ilmatorjuntayksiköt. Suluissa olevat luvut tarkoittavat kalustoa, joka oli saatu yksiköiden käyttöön perustamisvaiheessa (kalustosta, joka oli joko kertaalleen jo käytöstä poistettua tai kunnostettua sotasaaliskalustoa).
Taulukossa huomio kiinnittyy siihen, että ilmatorjunta-aseita oli ripoteltu ympäri maata pieninä määrinä. Monin paikoin Etelä- ja Länsi-Suomessa jäätiin kuitenkin kokonaan ilman ilmatorjunta-aseistusta (mm. Forssaan oli suunniteltu yksiköitä, joille ei kuitenkaan riittänyt kalustoa). Lisäksi kalustomäärät olivat paikoin lähes olemattomat (esimerkiksi Hyvinkää, johon saatiin 2 kpl 40 mm:n ilmatorjuntatykkiä, joilla ei käytännössä olisi ollut mitään torjunnallista merkitystä).
Taulukosta käy siis yksiselitteisesti ilmi, että kyseessä vähävaraisen ja -väkisen maan armeija, jolla ei ollut kalustoa saati koulutettua henkilöstöä kuin kaikkein tärkeimpien kohteiden välttävään suojaamiseen.
Armeijakuntien ilmatorjuntayksiköt.
Taulukossa on esitelty armeijakunnille alistetut ilmatorjuntayksiköt.
Divisioonien ilmatorjuntayksiköt.
Talvisodan kokemusten perusteella havaittiin myös ilmatorjunnan merkitys uudenaikaisessa sodankäynnissä ja divisioonan organisaatioon lisättiin ilmatorjuntayksikkö, joka oli kuitenkin pahasti alimitoitettu todelliseen tarpeeseen nähden. Taulukossa esitellään divisioonien orgaaniset ilmatorjuntayksiköt.
Lentojoukkojen ilmatorjuntayksiköt.
Taulukossa esitellään ilmavoimille alistetut ilmatorjuntayksiköt, joiden tehtävänä oli pääasiallisesti lentokenttien suojaaminen.
Puolustusvoimien kalustopula ilmatorjunnan osalta näkyy selvästi tässäkin taulukossa. Olihan koko ilmavoimien kallisarvoisen lentokaluston suojaksi asettaa vain 16 kappaletta keveitä (40 mm) tykkejä. Lisäksi merkittävä osa lähitorjuntaan tarkoitetusta kalustosta oli jo kertaalleen poistettua tai sotasaaliskalustoa ja suurelta osin myös tavanomaisia, mutta it-jalustalle asennettuja, konekiväärejä.
Rautateiden ilmatorjuntayksiköt.
Päämaja oli osoittanut rautatieyhteyksien ja junien suojaukseen allaolevassa taulukossa esitetyt ilmatorjuntayksiköt.
Sivasin maakunta

Sivasin maakunta () on maakunta Turkissa. Sen pääkaupunki on Sivas. Maakunnan asukasluku on 618 617 (2015). Pinta-alaa sillä on 28 164 neliökilometriä (2014), ja se on Turkin toiseksi laajin maakunta.
Piirikunnat.
Maakunta on jaettu 17 piirikuntaan. 
&lt;br clear=left&gt;
Josef Černý

Josef Černý (18. lokakuuta 1939 Rožmitál, Böömin-Määrin protektoraatti – 24. heinäkuuta 2025) oli tšekkiläinen jääkiekkoilija ja valmentaja. Hän pelasi 210 maaottelua Tšekkoslovakian jääkiekkomaajoukkueessa 1960- ja 1970-luvuilla. 
Černý pelasi ZKL Brno -jääkiekkoseurassa. Černý voitti Tšekkoslovakian mestaruuden 1960 ja 1966, voitti myös Euroopan seurajoukkueiden mestaruuden 1966 ja 1968. Hän saavutti olympiapronssia 1964 talviolympialaisissa, olympiahopeaa 1968 talviolympialaisissa ja olympiapronssia 1972 talviolympialaisissa. 
Kaudella 1978–1979 Černý valmensi pelaaja-valmentajana itävaltalaisseura Atse Grazia.
Černý valittiin kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n Hall of Fameen 2007.
Harry Potter (elokuvasarja)

Harry Potter on fantasiaelokuvasarja, joka perustuu brittiläisen J. K. Rowlingin kirjoittamiin "Harry Potter" -romaaneihin. Siihen kuuluu kahdeksan elokuvaa, jotka ilmestyivät vuosina 2001–2011 alkaen elokuvasta "Harry Potter ja viisasten kivi" ja päättyen elokuvaan "Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2". Vuonna 2016 sai ensi-iltansa "Ihmeotukset ja niiden olinpaikat", joka on ensimmäinen kolmesta spin-off- ja esiosaelokuvasta. "Harry Potter"- ja "Ihmeotukset"-elokuvasarjat muodostavat yhdessä mediajatkumon nimeltä J. K. Rowlingin velhomaailma. Se on kaikkein neljänneksi eniten tuottanein elokuvasarja 8,539 miljardin dollarin kokonaistuotolla.
"Potter"-elokuvissa työskenteli neljä ohjaajaa: Chris Columbus, Alfonso Cuarón, Mike Newell ja David Yates. Steve Kloves käsikirjoitti kaikki sarjan elokuvat lukuun ottamatta "Harry Potter ja Feeniksin kiltaa" (2007), jonka käsikirjoitti Michael Goldenberg. David Heyman tuotti kaikki kahdeksan elokuvaa, mutta työskenteli myös David Barronin kanssa toisesta elokuvasta alkaen. J. K. Rowling oli mukana kahden viimeisen elokuvan tuotannossa.
Kirjasarjan viimeinen osa "Harry Potter ja kuoleman varjelukset" jaettiin kahdeksi elokuvaksi. "Kuoleman varjelusten" kuvaukset päättyivät 12. kesäkuuta 2010. "Osa 1" sai ensi-iltansa 17. marraskuuta 2010 ja "Osa 2" 13. heinäkuuta 2011.
Pääroolien valitseminen.
Vuonna 2000 seitsemän kuukauden etsinnän jälkeen Heyman ja Kloves huomasivat Daniel Radcliffen istuvan aivan heidän takanaan teatterissa. Heyman kertoi: ”Takanani istui poika, jolla oli isot siniset silmät. Tämä poika oli Dan Radcliffe. Muistan ensireaktioni: Hän oli utelias, hauska ja niin energinen. Hänessä oli myös jalomielisyyttä ja herttaisuutta. Mutta samaan aikaan hän oli erittäin ahne ja himoitsi tietoa kaikesta.”
Radcliffe oli jo esiintynyt vuonna 1999 BBC-televisiotuotannossa "David Copperfield", jossa hän näytteli lapsuusvuosiensa ajan. Heyman suostutteli Danielin vanhemmat päästämään Danielin koe-esiintymään Harry Potterin rooliin. Rowling oli innokas nähdessään Radcliffen koe-esiintymispätkät ja sanoi, ettei varmasti olisi ollut parempaa vaihtoehtoa Harry Potterin rooliin. — Samaa osaa oli tavoitellut muiden joukossa myös Eddie Redmayne, joka sittemmin valittiin elokuvan "Ihmeotukset ja niiden olinpaikat" päärooliin.
Samana vuonna tuntemattomat brittinäyttelijät Emma Watson ja Rupert Grint valittiin tuhansien joukosta näyttelemään Hermione Grangerin ja Ron Weasleyn roolia. Heidän ainoat kokemuksensa näyttelemisestä olivat koulunäytelmiä. Saadessaan roolinsa Grint oli 11-vuotias ja Watson 10-vuotias. 
Elokuvatiimi löysi Watsonin tämän teatteriopettajan kautta ja vaikuttui tämän itseluottamuksesta. Aluksi Watson meni mukaan vain huvin vuoksi, mutta mitä enemmän koe-esiintymisiä hän teki, sitä vakavammaksi juttu kehittyi. Watson teki yhteensä kahdeksan koe-esiintymistä.
Palkintoja.
3. helmikuuta 2011 ilmoitettiin "Harry Potter" -elokuvasarjan saavan kunnia-BAFTA:n sen myötävaikutuksesta elokuvamaailmassa. Palkinnon vastaanottivat J. K. Rowling ja tuottaja David Heyman 13. helmikuuta 2011 järjestetyssä BAFTA-palkintojenjakotilaisuudessa.
S: Saadut E: Ehdokkuudet
Annie-gaala 1997

Annie-gaala 1997 oli 25. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1997 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 16. marraskuuta Pasadena Civic -teatterisalissa Pasadenassa, Kaliforniassa.
Ehdokkaat ja voittajat.
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
European Renewable Energy Council

The European Renewable Energy Council (EREC) on Euroopan uusiutuvan energiaan liittyvän teollisuuden, kaupan ja tutkimuksen kattojärjestö, joka perustettiin vuonna 2000. ERECin toimisto sijaitsee Brysselissä.
Järjestön pitää tehtävänään:
Järjestön jäsenyhdistyksiin kuuluvien yritysten vuosittainen liikevaihto on yhteensä 45 miljardia euroa, ja henkilöstömäärä yli 450 000 työntekijää..
Silvia Pinal

Silvia Pinal Hidalgo (12. syyskuuta 1931 – 28. marraskuuta 2024) oli meksikolainen näyttelijä, joka esiintyi useissa Luis Buñuelin elokuvissa, kuten "Viridianassa" (1961) ja "El ángel exterminadorissa" (1962). Hän näytteli myös telenoveloissa ja loi toissijaisen uran politiikassa.
Frank Neal

Frank Neal (s. 30. lokakuuta 1954 Toronto, Ontario) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja.
Neal pelasi SM-liigassa kolme kautta edustaen Reipas Lahtea ja HIFK:ta. Lahdessa pelatessaan Neal tuli valituksi SM-liigan All Stars -kentälliseen kaudella 1978–1979, ensimmäisenä ulkomaalaisena SM-liigan historiassa. Seuraavat kaksi kautta Neal pelasi HIFK:n joukkueessa, jossa hän oli yksi avainpelaajista joukkueen voittaessa Suomen mestaruuden kaudella 1979–1980. HIFK:sta Neal siirtyi pelaamaan Ruotsin Elitserieniin Färjestadin joukkueeseen, jossa hän ei kuitenkaan päässyt samalle tasolle, kuin SM-liigassa.
Neal oli puolustajaksi pienikokoinen, vain 168 cm. Siitä huolimatta hänet muistetaan kovana taistelijana, joka osasi tehdä pisteitä (kaudella 1979–1980 33 ottelua, joissa 39 pistettä).
Vuodesta 2011 lähtien Neal on toiminut NHL-seura Minnesota Wildin pelaajatarkkailijana.
Embrace

Embrace on englantilainen kitararockbändi Brighousesta ja Bradfordista West Yorkshiresta. Tähän päivään mennessä he ovat julkaisseet viisi studioalbumia, yhden singlealbumin ja yhden b-side- kokoelman. Yhtyeeseen kuuluu veljekset Danny McNamara (laulaja) ja Richard McNamara (kitaristi) sekä basisti Steve Firth, kosketinsoittaja Mickey Dale ja rumpali Mike Heaton. Yhtyeen tuorein studioalbumi, How to Be a Person Like Other People, julkaistiin 26. elokuuta 2022.
Dean Whitehead

Dean Whitehead (s. 21. tammikuuta 1982 Abingdon, Englanti) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Hänen pelaajauransa aikana edustamiaan seuroja olivat muun muassa Sunderland AFC ja Stoke City FC. Nykyään Whitehead toimii apuvalmentajana Blackburn Roversissa.
Ura pelaajana.
Oxford United.
Whitehead aloitti uransa Abingdon Townin juniorijoukkueessa ennen siirtymistään Oxford Unitediin. Viiden Oxford-kauden jälkeen Whitehead siirtyi Sunderlandiin vapaalla siirrolla. Myöhemmin FA määräsi Sunderlandin maksamaan 150 000 puntaa Oxfordille.
Sunderland.
Whiteheadista tuli nopeasti edustusjoukkueen avainpelaaja ja hän oli johdattamassa "Black Catsit" mestaruussarjan voittoon kaudella 2004–05. Kauden päätteeksi pelaajat valitsivat hänet kauden parhaaksi.
Seuraavalla kaudella (2005/06) Whitehead solmi Sunderlandin kanssa kolmen vuoden jatkosopimuksen. Sunderlandin osalta kausi oli epäonnistunut ja se putosi takaisin Championshipiin. Whiteheaden valioliigakaudesta parhaiten muistetaan hänen upea vapaapotkumaalinsa n. 27 metristä ohi Englannin maajoukkueen ja Tottenhamin maalivahdin Paul Robinsonin.
Championship -kauden 2006–07 aikana Whiteheadesta tuli joukkueen kapteeni, kun hän korvasi tehtävässä Burnleyyn siirtyneen Steven Caldwell'n. Kauden päätteeksi Sunderland nousi Valioliigaan.
Kausi 2007/08 alkoi hyvin ja Sunderland voitti ennakkosuosikki Tottenhamin 1–0. Onni ei ollut Whiteheaden puolella ja alkukauden Wigan -ottelussa saama vamma pitää keskikenttäpelaajan poissa pelikentiltä puolen vuoden ajan.
Stoke City.
Whitehed allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen Stoke Cityn kanssa 24. heinäkuuta 2009. Hän teki Stoke City debyyttinsä 15 elokuuta 2009 ottelussa Burnleyta vastaan. Whitehedin hitaasti alkanut ura Stokessa on kääntynyt nousuun ja hän on saanut kiitosta valmentaja Tony Pulisilta.
Ura valmentajana.
Kahden vuosikymmenen mittaisen pelaajauran päätyttyä kesällä 2018 Dean Whitehead siirtyi valmennustehtäviin. Hän suoritti UEFA A -valmentajalisenssin ja liittyi Huddersfield Townin valmennustiimiin David Wagnerin avuksi, johtaen samalla seuran alle 17-vuotiaiden akatemiaryhmää.
Marraskuussa 2019 Whitehead jätti Huddersfieldin liittyäkseen Sam Rickettsin valmennusryhmään Shrewsbury Townin edustusjoukkueen valmentajaksi.
Kaudella 2021–22 hän toimi Port Valen valmentajana ja auttoi joukkuetta nousemaan Ykkösliigasta Mestaruussarjaan. Heinäkuussa 2022 Whitehead tarttui tilaisuuteen työskennellä yhdessä Euroopan merkittävimmistä sarjoista, kun hän siirtyi Turkin suurseura Beşiktaşin valmennustiimiin. 
Marraskuussa 2022 Whitehead nimitettiin Cardiff Cityn edustusjoukkueen valmentajaksi, kun seurassa toimi väliaikaisena päävalmentajana Mark Hudson. Tammikuussa 2023 Hudsonin erottamisen jälkeen, Whitehead otti tilapäisesti vastuulleen Cardiffin edustusjoukkueen päävalmentajuuden.
Helmikuussa 2025 Whitehead jatkoi valmennusuraansa liittymällä Blackburn Roversin valmennusryhmään apuvalmentajaksi, jossa Valérien Ismaël oli juuri aloittanut pestinsä päävalmentajana.
Vähemmistökieli

Vähemmistökieli tarkoittaa yleisesti kieltä, joka ei ole jonkin valtion valtakieli. Vähemmistökieli voidaan määritellä myös tiukemmin.
Euroopan neuvostossa on tehty alueellisia kieliä ja vähemmistökieliä koskeva eurooppalainen peruskirja. Se on kansainvälinen sopimus, jonka monet Euroopan neuvoston jäsenmaat ovat allekirjoittaneet ja jota Euroopan neuvosto valvoo. Peruskirjan määritelmän mukaan vähemmistökieliä ovat kielet, ”joita osa jonkin valtion väestöstä perinteisesti käyttää, mutta jotka eivät ole kyseisen valtion virallisten kielten murteita, maahanmuuttajien kieliä eivätkä keinotekoisia kieliä”. Tällaisia kieliä ovat esimerkiksi baski Espanjassa ja unkari Romaniassa.
Vähemmistökielillä on hyvin erilaisia asemia eri yhteiskunnissa, ja niiden puhujamäärät vaihtelevat miljoonista muutamiin kymmeniin. Jos kielen puhujien määrä on kovin pieni, kieli muuttuu uhanalaiseksi ja lopulta katoaa kokonaan nuorempien sukupolvien siirtyessä käyttämään pelkästään valtaväestön kieltä. Useissa maissa vähemmistökielten asemaa pyritään tukemaan esimerkiksi lainsäädännöllä, joka takaa palveluiden saamisen kyseisillä kielillä.
Neil Simon

Marvin Neil Simon (4. heinäkuuta 1927 Bronx, New York – 26. elokuuta 2018 Manhattan, New York) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän sai uransa aikana kolme Tony-palkintoa ja yhden Pulitzerin. 
Simon syntyi Bronxissa New Yorkissa ja opiskeli vuonna 1946 lyhyen aikaa New Yorkin yliopistossa. Hänen ensimmäinen Broadway-näytelmänsä "Come Blow Your Horn" kantaesitettiin vuonna 1961.
Simon oli 1960-luvulta 2000-luvulle tuottelias kirjoittaja. Hän julkaisi kymmenittäin tunnettuja näytelmiä ja käsikirjoitti elokuvia. Hän oli naimisissa muun muassa Marsha Masonin kanssa vuosina 1973–1981 ja Elaine Joycen kanssa vuodesta 1999.
Elämä ja ura.
Simon syntyi juutalaisperheeseen heinäkuussa 1927 New Yorkin Bronxissa. Hänen isänsä Irving Simon oli vaatekauppias. Bronxin lisäksi hän varttui myös Washington Heightsin naapurustossa Manhattanilla. Hän opiskeli New Yorkin yliopistossa 1944–1945 ja Denverin yliopistossa Coloradossa 1945–1946, jossa hän palveli samalla Yhdysvaltain ilmavoimissa ja toimi sotilaslehden urheilutoimittajana.
1940-luvulla Simon kirjoitti myös radiohupailuja veljensä Dannyn kanssa. 1950-luvulla he siirtyivät televisioon, jossa he kirjoittivat sketsejä muun muassa Jackie Gleasonille kirjoittajakollegoinaan muun muassa Woody Allen ja Mel Brooks. Danny Simon siirtyi ohjaajan tehtäviin, mutta Neil Simon alkoi saada yhä enemmän menestystä kirjoittajana ja voitti Emmy-palkinnon Sid Caesarin (1957) ja Phil Silverin tv-show’sta (1959). Vuonna 1961 veljekset Neil ja Danny Simon julkaisivat ensimmäisen teatterinäytelmänsä "Come Blow Your Horn", joka oli samalla heidän viimeinen yhteistyöhankkeensa.
Neil Simon ryhtyi työskentelemään yksin ja tuotteliaasti niin, että parhaimmillaan syntyi näytelmä joka vuosi. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat "Barefoot in the Park" (1964), "The Odd Couple" (1966), "Last of the Red Hot Lovers" (1970), "The Prisoner of Second Avenue" (1972); "Brighton Beach Memoirs" (1984), "Biloxi Blues" (1986), "Broadway Bound" (1987) ja "Lost in Yonkers" (1991).
Neil Simon teki näytelmistään myös elokuvasovituksia. Näitä ovat "Päreet palaa!‎‎" (1975, ohj. Melvin Frank), "Brighton Beach Memoirs" (1986, ohj. Gene Saks), "Sukumme on toista maata" ("Lost in Yonkers", 1993, ohj. Martha Coolidge), "Jake’s Women" (1996, ohj. Glenn Jordan) ja "London Suite" (1996, ohj. Jay Sandrich).
Simonille myönnettiin Tony-palkinto näytelmistä "The Odd Couple, Biloxi Blues" ja "Lost in Yonkers", josta hän sai myös Pulitzer-palkinnon.
Vuonna 1999 Simonilta julkaistiin omaelämäkerta "The Play Goes On: A Memoir".
Simon kuoli keuhkokuumeeseen 91-vuotiaana Manhattanilla 26. elokuuta 2018. Ennen kuolemaansa hän sairasti Alzheimerin tautia ja munuaisten vajaatoimintaa.
Suomennettuja näytelmiä.
Simonin näytelmistä on esitetty suomeksi ainakin näitä:
Greatest hits (Monkees)

The Monkees Greatest Hits on vuonna 1995 julkaistu The Monkees-yhtyeen kokoelmalevy.
Sendhil Ramamurthy

Sendhil Amithab Ramamurthy (s. 17. toukokuuta 1974 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on intialaiset sukujuuret.
Ramamurthy on näytellyt Mohinder Sureshin roolia televisiosarjassa "Heroes" ja muun muassa elokuvissa "My Sexiest Mistake", "Little India" ja "Thanks to Gravity" sekä vieraillut televisiosarjoissa "Greyn anatomia" ja "Sairaalaelämää". 
Hän on ollut vuodesta 1999 naimisissa Olga Sosnovskan kanssa. Pariskunnalla on yksi lapsi.
Wallingford Riegger

Wallingford Constantine Riegger (29. huhtikuuta 1885 – 2. huhtikuuta 1961) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän käytti monissa töissään Schönbergin 12-säveljärjestelmää.
Rieggerin oma soitin oli sello. Hän opiskeli Yhdysvaltain lisäksi Saksassa ja opetti itse myöhemmin muun muassa Draken yliopistossa ja Ithaca Collegessa. 
Riegger kuoli erikoisen onnettomuuden seurauksena New Yorkissa vuonna 1961: hän sotkeutui kahden tappelevan koiran talutushihnoihin, kaatui, löi päänsä ja menehtyi saamiinsa vammoihin.
Poppa Joe

”Poppa Joe” on brittiläisen Sweet-yhtyeen kappale ja single, joka julkaistiin alkuvuodesta 1972.&lt;ref name="Väistö, Perttunen/17"&gt;Väistö, Perttunen 2003, s.17.&lt;/ref&gt; Kuten yhtyeen kaikki vuosien 1971–1972 singlejen a-puolet, myös ”Poppa Joe” on Nicky Chinnin ja Mike Chapmanin säveltämä. Kappale on 1970-luvun purukumipoppia, josta löytyy myös vaikutteita karibialaisesta musiikista.&lt;ref name="Väistö, Perttunen/26"&gt;Väistö, Perttunen 2003, s. 26.&lt;/ref&gt; Kuten yhtyeen kaikkien viiden ensimmäisen RCA Recordsin julkaiseman singlen kohdalla, Sweet ei soita a-puolella itse, vaan musiikista vastaavat studiomuusikot.
”Poppa Joe” nousi listaykköseksi ainakin kahdeksassa maassa, mukaan lukien Suomessa.&lt;ref name="Väistö, Perttunen/27"&gt;Väistö, Perttunen 2003, s. 27.&lt;/ref&gt; Britanniassa ”Poppa Joe” oli korkeimmillaan listan sijalla 11. 
Singlen b-puoli on yhtyeen esikoisalbumille sisältyvä ”Jeanie”, joka puolestaan oli yhtyeen jäsenten itse tekemä ja soittama. Siitä mahdollisesti suunniteltiin jopa a-puolta, koska siitä kuvattiin ”Poppa Joen” tavoin promovideo.&lt;ref name="Väistö, Perttunen/16-17"&gt;Väistö, Perttunen 2003, s. 16–17.&lt;/ref&gt; Singlen kummatkin kappaleet julkaistiin myöhemmin samana vuonna myös kokoelmalevyllä "The Sweet’s Biggest Hits".
Eddy julkaisi ”Poppa Joesta” suomenkielisen version ”Pappa Joe”. Sanat teki Vexi Salmi salanimellä Leo Länsi.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Tom Walkinshaw

Tom Walkinshaw (14. elokuuta 1946 Midlothian, Skotlanti Iso-Britannia – 12. joulukuuta 2010 Oxfordshire, Skotlanti Iso-Britannia) oli skotlantilainen kilpa-autoilija, Formula 1 -tallipäällikkö ja Tom Walkinshaw Racing -yhtiön perustaja. Hän omisti myös Englannissa rugbyä pelaavan Gloucester Rugby -joukkueen.
Walkinshaw kuoli syöpään 12. joulukuuta 2010 64-vuotiaana.
Ura moottoriurheilussa alkaa.
Walkinshaw perusti vuonna 1975 Tom Walkinshaw Racingin (TWR), joka suunnitteli sekä rakensi kilpa- ja ralliautoja muun muassa Rover- ja Porsche-merkeillä. Sen autoilla kilpailtiin eri autoilusarjoissa, välillä hyvälläkin menestyksellä, muun muassa voittamalla Le Mansin 24 tunnin ajon neljästi (vuosina 1988 ja 1990 Jaguar-yhteistyössä ja vuosina 1996–97 Porsche-yhteistyössä).
Formula 1 -ympyröihin Walkinshaw pääsi kun hänet palkattiin Benettonin F1-talliin vastaavaksi suunnittelijaksi vuonna 1992. Kaudella 1994 Michael Schumacher voitti tallin autolla ensimmäisen mestaruutensa, ja samana vuonna Walkinshaw joutui selvittelyn kohteeksi kun tallin autoista löytyi muun muassa kiellettyä elektroniikkaa. Rangaistuksia ei kuitenkaan tullut, koska FIA ei pystynyt todistamaan että autot olisivat olleet sääntöjenvastaisia itse kilpailutapahtumissa.
Vuonna 1995 Walkinshaw osti puolet Ligierin F1-tallista Benettonin tallipäällikkö Flavio Briatorelta. Walkinshaw olisi halunnut hankkia tallin kokonaan omistukseensa, mutta se ei onnistunut, joten kaupat peruttiin. Niinpä hän hankki Arrowsin F1-tallin ja ryhtyi samalla tallipäälliköksi. Kaudella 1997 Walkinshaw onnistui saamaan talliinsa edellisen kauden mestarin Damon Hillin, vaikka tallin kilpailukykyyn ei uskottu. Talli saavutti kauden aikana yhdeksän pistettä ja sijoittui valmistajien sarjassa kahdeksanneksi. Paras sijoitus oli Hillin ajama kakkossija Unkarin GP:ssa, jonka oli lähellä voittaa ennen kytkinongelmia.
Maksumieheksi.
TWR Group työllisti vuonna 1997 1500 henkeä Britanniassa, Ruotsissa, Australiassa ja Yhdysvalloissa. Se joutui kuitenkin selvitystilaan vuonna 2002 kun Walkinshaw'n F1-tallilla oli suuria talousvaikeuksia. Walkinshaw muun muassa maksoi itse omista rahoistaan noin viisi miljoonaa euroa, jotta sai tallin moottorivelat maksettua Cosworthille ja autot radalle Silverstonessa. Lopulta Saksan GP kolme viikkoa myöhemmin jäi tallin viimeiseksi, vaikka kaudesta oli vielä viisi osakilpailua ajamatta. Tallin kaatumisen jälkeen varoja perittiin Walkinshaw'lta henkilökohtaisesti ja lopulta myös TWR-yhtiö joutui lopettamaan toimintansa.
Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto

Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto (ransk. "Office international Nansen pour les réfugiés", engl. "Nansen International Office for Refugees") oli Kansainliiton alajärjestö, jonka tehtävänä oli huolehtia kansainvälisesti pakolaisista. Järjestö toimi vuosina 1930–1939, ja sille myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1938.
Historia.
Vuoden 1930 lopulla perustettu järjestö aloitti toimintansa varsinaisesti 1. huhtikuuta 1931. Organisaatio oli ensimmäisen Kansainliiton Pakolaisasiain pääkomission seuraaja. Pääkomissiota oli johtanut sen perustamisesta 27. kesäkuuta 1921 lähtien norjalainen pakolaisasiain päävaltuutettu Fridtjof Nansen, joka oli kuollut alkuvuodesta 1930. Kansainliiton sihteeristö katsoi kuitenkin tarpeelliseksi järjestää apua pakolaisille eri puolilla maailmaa.
Toimiston tehtäväksi tulivat eritoten poliittisten pakolaisten virrat Saksasta, Italiasta ja Espanjasta, joissa kaikissa maissa oli valtaan tullut diktaattori. Vielä toimintansa loppuvaiheissa toimisto sai laajan työkentän Itävallan pakolaisista. 
Melko pian Nobelin rauhanpalkinnon saamisen jälkeen Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto suljettiin, mutta sen työtä jatkamaan perustettiin Lontoossa toiminut Kansainliiton pakolaisasiain pääkomissio.
Rieskalähteen koulu

Rieskalähteen koulu sijaitsee Turun kaupungissa Vätin kaupunginosassa Satakunnantien ja Tampereentien välissä. Rieskalähteen koulussa toimii oppilaskunnan hallitus ja koulussa järjestetään tukioppilastoimintaa. Koulussa toimii peruskoulun 7.–9. vuosiluokat. Koulussa on yli 700 oppilasta ja reilut 50 opettajaa. Turun painotetun matematiikan oppilaat opiskelevat Rieskalähteen matematiikkaluokalla.
Rakennus.
Olli Vahteran suunnittelema, vuonna 1963 valmistunut rakennus oli alun perin Läntinen kansalaiskoulu. Rakennukseen on tehty muutoksia ainakin vuonna 1973. Monimuotoisen rakennuksen julkisivut ovat harjattua terästä ja betonia, profiloitua kuparilevyä ja laattaterässäleikköä.
Owen Garriott

Owen Kay Garriott (22. marraskuuta 1930 – 15. huhtikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen astronautti.
Garriott syntyi Enidissä, Oklahomassa, ja valmistui Enid High Schoolista vuonna 1948, sen jälkeen Oklahoman yliopistosta. Hänet otettiin NASA:n töihin vuonna 1965, ja hän osallistui SL-3- (1973) ja STS-9-missioihin (1983). 
Garriott lähti NASA:sta kesäkuussa 1986. Hänet otettiin "Astronaut Hall of Fameen" vuonna 1997.
Garriott on naimisissa ja hänellä on neljä aikuista lasta, joista yksi on "Ultima"-tietokonepelisarjan luoja ja avaruusturisti Richard Garriott.
Luettelo eniten tuottaneista elokuvista

Elokuvat tuottavat tuloja useista eri tulolähteistä mukaan lukien teatterinäytöksistä, DVD- ja Blu-ray -myynnistä, esittämisoikeuksista televisiossa ja markkinoinnista. Elokuvateattereiden lipputulot ovat kuitenkin tärkein ja pääasiallinen mittari, kun määritellään elokuvan menestystä. Tämä johtuu vanhan käytännön lisäksi siitä, että lipputulotiedot ovat helposti saatavilla verrattuna muihin tulolähteisiin. Tämä luettelo listaa kaikkien aikojen eniten lipputuloja saaneet elokuvat ja elokuvasarjat, ja näyttää miten lipputulot ovat kasvaneet ajan myötä. Luettelo ei listaa muista tulolähteistä saatuja tuloja.
Perinteisesti sotaelokuvat, musikaalit ja historialliset draamat ovat olleet kaikkein suosituimpia genrejä, mutta 2000-luvulla elokuvasarjat ovat menestyneet parhaiten. Kaksi kahdeksasta "Harry Potter" -elokuvasta ja kaikki Peter Jacksonin Keski-Maahan sijoittuvat elokuvat ovat viidenkymmenen menestyneimmän elokuvan joukossa, minkä lisäksi "Transformers" ja "Pirates of the Caribbean" ovat olleet suosittuja. Myös supersankarielokuvat kiinnostavat elokuvayleisöä: DC Comicsin "Teräsmies" ja "Batman" sekä Marvel Comicsin sarjakuviin perustuvat elokuvat, kuten "Hämähäkkimies", "X-Men" ja Marvel Cinematic Universen elokuvat, ovat menestyneet pääosin hyvin. Kymmenen tuottaneimman elokuvan joukosta vain kolme, James Cameronin ohjaamaa elokuvaa "Titanic," "Avatar" ja "" ovat sellaisia, joita ei ole sovitettu aiemmin olemassa olleesta materiaalista. Myös animaatioelokuvat ovat suosittuja: Disney on menestynyt elokuvilla "Frozen – huurteinen seikkailu" (kaikkein eniten tuottanut animaatioelokuva) ja "Leijonakuningas", minkä lisäksi yhtiön Pixar-elokuvista "Toy Story" -elokuvat ja "Nemoa etsimässä" ovat saaneet eniten suosiota.
Vaikka inflaatio on kuluttanut pois useimpien 1960- ja 1970-luvun elokuvien menestyksen, tuolta ajalta on olemassa elokuvasarjoja, jotka saavat edelleen uusia elokuvia. Esimerkiksi uusia "Teräsmies", "James Bond" ja "Star Trek" -elokuvia julkaistaan ajoittain, samalla kun "Tähtien sota" ja "Apinoiden planeetta" -elokuvasarjat herätettiin eloon pitkän tauon jälkeen; myös "Indiana Jones" teki menestyksekkään paluun valkokankaalle kahdenkymmenen vuoden tauon jälkeen. Jotkut tuottaneimman elokuvan titteliä hallinneista vanhemmista elokuvista eivät kykene kilpailemaan nykyelokuvien kanssa, vaikkakin niiden tuotto on nykyrahassakin huomattava. Esimerkiksi "Tuulen viemää", joka oli kaikkein eniten tuottanut elokuva 25 vuoden ajan, ei mahdu edes 50 parhaan joukkoon, mutta inflaatiokorjattuna se olisi yhä kaikkein eniten tuottanut elokuva. Kaikki tuotot on ilmaistu Yhdysvaltain dollareilla niiden nimellisillä arvoilla ellei toisin mainita.
Eniten tuottaneet elokuvat.
Tässä luettelossa elokuvat on listattu niiden elokuvateattereissa saamien tulojen mukaan. 56 elokuvaa on saavuttanut yli miljardin dollarin lipputulot, joista "Avatar" on ensimmäisellä sijalla. Lippuhinnan inflaatiota, väestön suuruutta tai lippujen ostamistrendejä ei ole otettu huomioon.
 "tarkoittaa, että elokuvaa näytetään yhä teattereissa."
 "tarkoittaa, että jotain elokuvasarjan elokuvista näytetään yhä teattereissa."
Antónios Pepanós

Antónios Pepanós (, joskus myös "Pépanos", Πέπανος, 1866 – ?) oli kreikkalainen uimari, joka osallistui vuoden 1896 kesäolympialaisiin voittaen hopeaa 500 metrin vapaauinnissa.
Ennen vuoden 1896 Ateenan kesäolympialaisia, Pepanós oli epäröinyt osallistumistaan, koska hän oli jo 30-vuotias, ja ohittanut omasta mielestään parhaat kautensa. Lopulta hän päätti osallistua 500 metrin vapaauintiin, johon osallistui Pepanóksen lisäksi vain kaksi uimaria. Pepanós sijoittuen toiseksi ajalla 9.57,6. Paul Neumann, joka voitti kilpailun, ui matkan aikaan 8.12,6.
Village Roadshow Pictures

Village Roadshow Pictures on yhdysvaltalainen elokuvayhtiö.
Village Roadshow on australialainen viihdealan yritys, joka on perustanut Village Roadshow Picturesin.
Yhtiö toimii usein yhteistyössä Warner Brosin kanssa elokuvien rahoittamisessa.
Sofia Kallio

Sofia Kallio (s. 1974) on suomalainen sopraano. Sofia Kallio aloitti lauluopinnot vuonna 2000 Turun ammattikorkeakoulussa. Vuonna 2001 hän jatkoi opintojaan saksalaisessa Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa professori Marga Schimlin johdolla. Vuonna 2002 Kallio siirtyi Karlsruhen Oopperakouluun professori Mitsuko Shirain oppilaaksi. Kallion opettajana on viimeksi toiminut professori Roland Hermann. Kallio on osallistunut muun muassa Sherril Milnesin ja Brigitte Fassbaenderin mestarikursseille. Hän on valmistunut filosofian maisteriksi kulttuurihistorian laitokselta Turun yliopistosta vuonna 2000. 
Kallio sai kolmannen sijan Passaun kansainvälisessä laulukilpailussa Saksassa vuonna 2007 ja samana vuonna kolmannen sijan kansainvälisessä Sibelius-laulukilpailussa Suomessa.
Kauden 2004–2005 Sofia Kallio oli kiinnitettynä Strasbourgin oopperan oopperastudioon ”Les Jeunes Voix du Rhin”. Vuodesta 2005 lähtien hän on ollut kiinnitettynä Pforzheimin oopperan solistikuntaan Saksassa ja syksystä 2008 Coburgin oopperaan. Kallio on esiintynyt Savonlinnan Oopperajuhlilla kesällä 2005 ja 2006.
Otto Herschmann

Otto Herschmann (4. tammikuuta 1877 – 14. kesäkuuta 1942) oli itävaltalainen, juutalainen urheilija ja olympiamitalisti. 
Herschmann osallistui vuoden 1896 kesäolympialaisissa 100 metrin vapaauintiin. Hän sijoittui toiseksi ajalla 1.22,8 häviten 0,6 sekuntia voittajalle, Alfréd Hajósille. Vuoden 1912 olympialaisissa hän kuului hopeaa voittaneeseen Itävallan säilämiekkailujoukkueeseen. Hän toimi tuolloin myös Itävallan olympiakomitean puheenjohtajana ja on ainoa kansallisen olympiakomitean puheenjohtaja, joka virassa toimiessaan on saavuttanut olympiamitalin.
Natsit pidättivät Herschmannin Wienissä 14. tammikuuta vuonna 1942 ja hänet karkotettiin Sobibórin keskitysleirille. Hän kuoli Izbicassa Saksan miehittämässä Puolassa myöhemmin samana vuonna.
Herschmann on valittu kansainväliseen juutalaisten urheilijoiden Hall of Fameen.
7. marraskuuta 2001 Herschmannin kotikaupunki Wien nimesi erään kujan Herschmannin muistoksi "Otto-Herschmann-Gasse"ksi ().
Silmät sydämeeni

Silmät sydämeeni on vuoden 2007 "Idols"-kisassa kolmanneksi sijoittuneen Kristiina Braskin esikoisalbumi, joka julkaistiin marraskuussa 2007.
Albumilta julkaistiin neljä singleä ”Nyt mä meen”, ”Silmät sydämeeni”, ”Pilvet valmiina” ja ”Liian kaukana”. 
Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 9 viikolla 46/2007, mikä oli myös sen korkein sijoitus. Levy on myynyt kultaa, yli 15 000 kappaletta.
Singlet.
Nyt mä meen.
Albumin ensimmäisenä julkaistiin 10. lokakuuta 2007 kappale "Nyt mä meen". Single lähti soimaan radioissa varsin nopeasti, mutta kovin suurta menestystä siitä kuitenkaan ei tullut. Singlellä on kappaleesta radiosoittoon tarkoitettu "singleversio". Myöhemmin albumilla julkaistiin kappaleesta albumiversio, tosin mukana oli myös singleversio.
Silmät sydämeeni.
Toinen single "Silmät sydämeeni" julkaistiin joulukuussa 2007. Kappale lähti soimaan radioissa hitaasti, mutta nousi myöhemmin monen radiokanavan soitetuimpien kappaleiden joukkoon. Kappale sai arvosteluissa parempia arvosanoja kuin ensimmäinen single "Nyt mä meen". Singlellä on myös mukana Teleksin tekemä "Unohtaisinpa". Single julkaistiin vain promosinglenä.
Pilvet valmiina.
Kolmas single "Pilvet valmiina" lähetettiin radioille toukokuussa 2008. Harva radiokanava otti kappaletta soittolistoilleen, mutta esimerkiksi Radio Nova soitti sitä kohtalaisen paljon. Braskin kotisivuilla kerrottiin, että kappaleeseen kuvattaisiin musiikkivideo, mutta sen tekeminen sittemmin ilmeisesti peruuntui.
Liian kaukana.
Neljäs single lähetettiin radioille elokuun lopussa 2008. Single ei menestynyt.
John Astin

John Allen Astin (s. 30. maaliskuuta 1930) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt sekä elokuvissa että televisiossa, merkittävimpänä roolina Gomez Addams sarjassa "The Addams Family" 1960-luvulla.
Astin syntyi Baltimoressa Marylandissa, Margaret Linnie Mackenzien ja lääkäri Allen Varley Astinin pojaksi. Hän opiskeli matematiikkaa Johns Hopkinsin yliopistossa ja Washington &amp; Jefferson Collegessa. 
Astin oli vuonna 1969 Oscar-ehdokkaana ja vuonna 1993 Emmy-ehdokkaana. Hän on ollut vuodesta 1989 lähtien naimisissa Valerie Ann Sandobalin kanssa.
Philip Bosco

Philip Michael Bosco (26. syyskuuta 1930 – 3. joulukuuta 2018) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 
New Jerseyssä syntynyt Bosco opiskeli St. Peter's Preparatory Schoolissa ja Washington DC:n Katolisessa yliopistossa. Hänen vanhempansa olivat Margaret Raymond ja Philip Lupo Bosco. Hän meni 2. tammikuuta 1957 naimisiin Nancy Ann Dunklen kanssa. Parille syntyi seitsemän lasta. 
Bosco aloitti uransa Broadway-teatterissa. Teatterin ulkopuolella hänellä oli useita rooleja, muun muassa televisiosarjassa "Kova laki". Hänet palkittiin Emmy- ja Tony-palkinnoilla. 
Bosco esiintyi myös esimerkiksi elokuvissa "Sanaton rakkaus" (1986), "Kylmää terästä" (1989), "Kuka sanoo tahdon" (1997) ja "Hitch – Lemmentohtori" (2005).
Naamiotrappi

Naamiotrappi ("Neotis heuglinii") on itäafrikkalainen trappien heimoon kuuluva kurkilintu. Lajin tieteellinen nimi "heuglinii" tulee Theodor von Heuglinista. "Neotis"-suvun kuvaili Richard Bowdler Sharpe 1893. Sukuun kuuluu 4 lajia.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun selkä on tummanruskea valkoisin viiruin, alapuoli ja pitkä kaula valkeat ja naama musta.
Esiintyminen.
Naamiotrappi elää Itä-Afrikassa Djiboutissa, Etiopiassa, Keniassa ja Somaliassa. Sitä tavataan myös Eritreassa. Sen elinalueen laajuus on noin 630 000 neliökilometriä ja kanta on elinvoimainen.
Larry Peerce

Lawrence "Larry" Peerce (s. 19. huhtikuuta 1930) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.
Peerce syntyi oopperalaulaja Jan Peercen pojaksi New Yorkin Bronxissa. Hän ohjasi ensimmäisenä elokuvanaan "Onnen hinnan" vuonna 1964. Läpimurto oli viimeistään Philip Rothin romaaniin perustuva elokuva "Hyvästi Columbus" (1969). 
Peercen myöhempien elokuvien joukkoon lukeutuvat "Paniikki stadionilla" (1976), "Queenie" (1987) ja "John Belushi – loppuun palanut" (1989).
Barisanvuoret

Barisanvuoret ("Bukit Barisan") on vuoristo Sumatran saarella Indonesiassa. Vuoristo sijaitsee saaren länsirannikolla. Vuoret muodostavat pitkin koko saarta kulkevan vuorijonon, jonka pituus on 1 700 kilometriä. Läntisillä rinteillä Barisanvuoristo laskee nopeasti kohti Intian valtamerta, ja rannikkokaistale on vain noin 32 kilometriä leveä. Vuoret ovat lähinnä tulivuoria, joita peittää taaja viidakko. Suurin osa alueesta on muodostunut nuorista magmakivistä ja vulkaanisesta tuhkasta. Vuoriston korkein huippu on Gunung Kerinci; se nousee 3 800 metrin korkeuteen ja on kerrostulivuori. Tulivuori on purkautunut viimeksi 21. elokuuta 2020. Marapi-vuori on Barisanin aktiivisin tulivuori ja sen ensimmäisen rekisteröity purkaus oli vuonna 1838 jonka jälkeen se on purkautunut kymmeniä kertoja.
Vuorijonon eteläpäässä on Bukit Barisan Selatanin kansallispuisto.
Indonesian ja malaijin kielillä Bukit Barisan tarkoittaa 'vuorijonoa'.
Hans Sarpei

Hans Adu Sarpei (s. 28. kesäkuuta 1976, Tema, Ghana) on ghanalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttä tai oikea laitapuolustaja ja pelaa tällä hetkellä saksalaisessa Bayer Leverkusenissa.
Sarpei, joka omistaa myös Saksan passin, kuului vuoden 2006 MM-kisoissa Ghanan joukkueeseen. Ghana oli tuolloin ensimmäistä kertaa maan historiassa MM-lopputurnauksessa. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa 7. marraskuuta 2000 Zimbabwea vastaan. Sarpei pelasi Ghanan joukkueessa myös vuoden 2010 MM-kisoissa.
Nikolai Rezanov

Nikolai Petrovitš Rezanov (; 8. huhtikuuta 1764 Pietari – 13. maaliskuuta 1807 Krasnojarsk) oli venäläinen aatelismies, joka edisti Venäjän siirtomaaherruutta Alaskassa ja Kaliforniassa. Hän oli Venäjän ensimmäinen Japanin-suurlähettiläs vuonna 1804 ja keskeinen henkilö Venäjän hankkeessa purjehtia maailman ympäri vuonna 1803. Hän toimi Adam Johann von Krusensternin rinnalla retkikunnan komentajana Kamtšatkan niemimaalle saakka. Hän kirjoitti japanin sanakirjan ja useita muita teoksia, joita säilytetään Venäjän tiedeakatemian, jonka jäsen hän myös oli, kirjastossa Pietarissa.
Isän paluu

Isän paluu ("Возвращение") on vuonna 2003 valmistunut venäläinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Andrei Zvjagintsev. Elokuva kertoo kahdesta pojasta, joiden isä palaa kotiin 12 vuoden jälkeen. Elokuva on voittanut useita palkintoja, muun muassa Kultaisen leijonan Venetsian elokuvajuhlilla.
Vuonna 2016 "Isän paluu" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
James Garner

James Scott Garner (7. huhtikuuta 1928 Norman, Oklahoma, Yhdysvallat – 19. heinäkuuta 2014 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Elämäkerta.
Garner syntyi Weldon Warren Bumgarnerin ja Mildred Meekin kolmesta lapsesta nuorimpana. Hän menetti äitinsä jo varhaislapsuudessaan. Veljet asuivat äidin kuoleman jälkeen jonkin aikaa muiden sukulaistensa luona mutta palasivat isän huomaan tämän mentyä uusiin naimisiin vuonna 1934. Uusi puoliso oli lapsia kohtaan väkivaltainen ja ankara; avioliitto päättyikin sittemmin eroon. Garner oli Korean sodan palkittu veteraani. 
Garner esitti keskeisiä rooleja lukuisissa televisiosarjoissa. Uraan mahtui kuitenkin myös merkittäviä esiintymisiä elokuvissa, joiden joukkoon lukeutuvat "Kaikki alkoi saippuasta" (1963), "Sodassa ja rakkaudessa" (1964), "Salainen tehtävä Lissabonissa" (1965), "Älkää tappako taiteilijaa" (1965), "Tappajakoirat" (1972), "Pieni intiaani" (1973), "Murphyn romanssi" (1985), "Nimeni on Bill W." (1989), "Uusi alku" (1990), "Angelan skandaali" (1998), "Kieroa peliä" (2000) ja "Atlantis – kadonnut kaupunki" (2001). 
Tuotteliaalla, pitkän uran luoneella Garnerilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Hänelle myönnettiin kaksi Emmy-palkintoa vuosina 1977 ja 1987 ja kolme Golden Globea vuosina 1958, 1991 ja 1994. Hän oli lisäksi vuonna 1986 ehdolla parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajaksi roolista elokuvassa "Murphyn romanssi". 
Garner oli 17. elokuuta 1956 lähtien naimisissa Lois Clarken kanssa, ja pari sai kaksi lasta. James Garner oli vahva demokraattien kannattaja.
Sleepers – katuvarpuset

Sleepers – katuvarpuset on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut draamaelokuva. Elokuvan ohjasi Barry Levinson ja pääosissa ovat Kevin Bacon, Billy Crudup, Robert De Niro, Dustin Hoffman, Jason Patric ja Brad Pitt.
Elokuva perustuu kirjailija Lorenzo Carcaterran samannimiseen teokseen. Kirjailija itse väittää tarinan olevan totta, mutta riittävää näyttöä asialle ei ole.
Elokuva kertoo neljästä nuoresta pojasta Johnista, Michaelista, Tommysta ja Lorenzosta, jotka ovat kasvaneet huonoissa olosuhteissa. Pojat ovat tottuneet perheväkivaltaan ja viettävät usein aikaansa tehden jos jonkinlaisia kepposia isä Bobby Carillonin kielloista huolimatta. Tavallisena ja kuumana päivänä, poikien yrittäessä varastaa nakkisämpylöitä eräästä kärrystä, saa harmiton näpistys suuremmat suhteet sen seurauksena kun eräs mies jää kärryn alle, jonka pojat vahingossa sysäsivät häntä kohti. Pojat joutuvat vuodeksi Wilkinsonin poikakotiin ja siellä osastolle, jota johtaa perverssi Sean Nokes. Nokesin julmat teot jättävät poikiin ikuiset arvet, jotka kostautuvat vielä tulevaisuudessa.
Hôpital d’instruction des armées Percy

Hôpital d’instruction des armées Percy on sairaala Pariisin lounaisessa esikaupungissa Clamartissa. Sairaala on siviili- ja sotilassairaala. Sairaalassa on hyvin laaja hätäapukeskus. Sairaalassa hoidetaan vakavia palovammoja, säteilysairauksia sekä hematologiaa. 
Sairaalassa on hoidettu monia kuuluisia ihmisiä. Palestiinalaishallinnon presidentti Jasser Arafat lennätettiin 29. lokakuuta 2004 Percyn sairaalaan hoidettavaksi. Hänen sairautensa laatua ei ole vielä kyetty selvittämään. Aluksi Arafatin huhuttiin sairastavan verisyöpää, mutta sairaala kiisti huhut. Sairaalan mukaan Arafat vajosi koomaan 3. marraskuuta. Arafat kuoli sairaalassa 11. marraskuuta 2004.
Sambian presidentti Levy Mwanawasa joutui Percyn sairaalaan 29. kesäkuuta vuonna 2008 aivoverenkiertohäiriön takia. Hän kuoli sairaalassa 19. elokuuta.