tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jaakko Pulli

Jaakko Johannes Pulli (31. toukokuuta 1906 Haavus, Sortavalan maalaiskunta – 23. joulukuuta 1983 Lahti) oli suomalainen säveltäjä, sanoittaja. Parhaiten Jaakko Pulli tunnetaan foxtrot-kappaleen ”Puuseppä” säveltäjänä, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös paljon muita teoksia. Pulli sävelsi musiikkia kahdeksalla vuosikymmenellä.
Pulli oli mukana 21. lokakuuta 1934 Uudenmaan läänin Pyhäjärvellä työmies Uuno Dunderin muilutusyrityksessä. Pulli oli juopotellut kolmen paikkakuntalaisen miehen kanssa ja he saivat päähänpiston lähteä kyyditsemään kommunistina pitämäänsä Dunderia. He tunkeutuivat Dunderin asunnolle mutta Dunder onnistui vapautumaan heidän käsistään talon pihamaalla. Pulli oli laulanut "Yks voima sydämehen kätketty on..." kuljetettaessa ulos Dunderia, jota myös kehoitettiin sanomaan hyvästit, koska hän ei enää mahdollisesti tulisi palaamaan kotiin. Kyyditystä yrittäneet menivät sitten poliisilaitokselle kysymään, miksi kommunistien annettiin paikkakunnalla olla vapaina. Pulli lähetti muilutusyrityksen jälkeen Dunderille kirjeen, missä hän sanoi, että Dunder sai kiittää Pullia siitä että hän oli vielä hengissä. Poliisikuulustelussa kyyditsijät selittivät, että heidän tarkoituksensa oli kuljettaa Dunder erään kyyditsijän asunnolle, missä häntä olisi "opetettu" ja laulatettu isänmaallisia lauluja.
Sävellyksiä.
Lähde:
Anna Deavere Smith

Anna Deavere Smith (s. 18. syyskuuta 1950 Maryland) on yhdysvaltalainen näyttelijä, professori, kirjailija, käsikirjoittaja ja journalisti.
Smith on uransa aikana muun muassa tehnyt sosiaalisia ongelmia käsitteleviä monologeja, opettanut korkeakouluissa ja näytellyt televisiosarjoissa (kuten sarjoissa "Nurse Jackie" ja "West Wing") sekä elokuvissa (joista esimerkkeinä "Philadelphia" ja "The American President").
Sukujuuret.
Smith syntyi afroamerikkalaiseen perheeseen Baltimoressa Marylandissa vuonna 1950. Geenitestin mukaan hänen syntyperänsä on 48,9 % afrikkalaista ja 50,7 % eurooppalaista. Hänen eurooppalaisesta syntyperästään suurin osa on englantilaista, mutta hänellä on myös muun muassa kaukaista suomalaista perimää.
Helsinki Metropolitan Orchestra

Helsinki Metropolitan Orchestra (HMO) on kesällä 2017 perustettu musiikin alan ammattilaisista, opiskelijoista ja pitkän linjan harrastajista koostuva sinfoniaorkesteri. Orkesterin taiteellinen johtaja on Sasha Mäkilä ja intendentti Kara Koskinen.
Taiteellinen johtaja Sasha Mäkilä kertoo Rondo-lehden artikkelissa orkesterista seuraavaa:
"HMO on kokoonpanona aivan uniikki siksi, että mukana on harrastajia, opiskelijoita ja ammattilaisia, ja ikäjakaumakin on erittäin laaja. Toinen ainutlaatuinen asia on se, että kaikki soittajat ovat taustastaan riippumatta samalla viivalla. Koska kokoonpano on uusi, on tähän ollut ihmisten helppo tulla, ja moni on löytänyt orkesterista jotain, jota ei ole voinut kokea aikaisemmissa ympyröissään musiikkiharrastuksen tai ammatin parissa."
Helsinki Metropolitan Orchestra syntyi kesällä 2017, kun pianisti Alina Sorjonen ja kapellimestari Sasha Mäkilä päättivät koota muusikkoystävänsä yhteen harjoittelemaan ja esittämään konserttimusiikkia kesäisessä Helsingissä. Konsertti Temppeliaukion kirkossa oli menestys. Yleisömäärä, n. 800 kuulijaa, joista n. 100 seisomapaikoilla, yllätti kaikki ja jätti jälkeensä palavan halun jatkaa yhdessä soittamista. Syksyn järjestäytymisen jälkeen seuraavat konsertit olivat Kauniaisissa ja Helsingissä vuodenvaihteessa 2017-2018. Vuoden 2018 aikana orkesteri on mm. esiintynyt kapellimestarikurssin harjoitusorkesterina ja oopperaorkesterina, tehnyt kolmen sinfoniakonsertin kiertueen Suomessa ja ollut kiertueella Kiinassa. Vuoden 2019 alussa orkesteri on mm. tehnyt äänityksen (yksityinen tilaaja) ja esiintynyt Emma-gaalassa yhdessä Anssi Kelan, bändin ja EMO Ensemble -kuoron kanssa.
Vuonna 2024 Helsinki Metropolitan Orchestra julkaisi yhdessä pianisti Martin Malmgrenin kanssa ensilevytyksen Moses Pergamentin pianokonsertosta. Keväällä 2025 orkesteri soitti ensi kertaa kokonaisuudessaan Leo Funtekin orkestraatiot Erkki Melartinin lauluista V. A. Koskenniemen runoihin.
Antti Siika-aho

Antti Siika-aho on keskustan helsinkiläinen poliitikko. Hän oli ehdokkaana vuoden 2019 eduskuntavaaleissa. Vuoden 2018 lopulla Siika-aho nimitettiin elinkeinoministeri Mika Lintilän erityisavustajaksi. Vuodesta 2022 Siika-aho on toiminut Kiinteistönomistajat ja rakennuttajat Rakli ry:n yhteiskuntasuhdepäällikkönä. Aiemmin Siika-aho on toiminut muun muassa Keskustanuorten pääsihteerinä vuosina 2016–2018. Siika-aho valittiin keskustan puoluesihteeriksi puolueen ylimääräisessä puoluekokouksessa syyskuussa 2023. Jyväskylässä kesäkuussa 2024 pidetyssä sääntömääräisessä puoluekokouksessa Siika-aho valittiin yksimielisesti jatkokaudelle puoluesihteeriksi.
Siika-aho ollut myös keskustan puoluehallituksen jäsen.
Siika-aho on toiminut aiemmin Suomen ja Pohjois-Korean suhteita edistävän Suomi–Korea-seuran puheenjohtajana.
Koulutus.
Siika-aho on valmistunut filosofian maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2014. Ylioppilaaksi hän valmistui 2005 Haapajärven lukiosta.
Koululiikunta

Koululiikunta on kouluaine, johon kuuluu erilaista urheilua. Opetushallituksen mukaan koululiikunnan päämääränä on vaikuttaa myönteisesti oppilaan fyysiseen, psyykkiseen ja sosiaaliseen toimintakykyyn ja hyvinvointiin sekä ohjata oppilasta ymmärtämään liikunnan terveydellinen merkitys.
Liikunta on Suomen koulujen pakollisia oppiaineita.
Pikku naisia (vuoden 2019 elokuva)

Pikku naisia "(Little Women)" on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Greta Gerwig. Elokuva perustuu yhdysvaltalaisen Louisa May Alcottin klassikkoromaaniin "Pikku naisia" vuosilta 1868–1869. Elokuvan pääosissa ovat Saoirse Ronan, Emma Watson, Florence Pugh, Eliza Scanlen, Laura Dern, Timothée Chalamet, Meryl Streep, Tracy Letts, Bob Odenkirk, James Norton, Louis Garrel ja Chris Cooper. 
"Pikku naisia" sai ensi-iltansa 7. joulukuuta 2019 Museum of Modern Artissa. Teatteriensi-illan se sai joulupäivänä 25. joulukuuta 2019 Yhdysvalloissa ja 31. tammikuuta 2020 Suomessa. Elokuva sai kuusi Oscar-ehdokkuutta vuoden 2020 gaalassa muun muassa parhaasta elokuvasta, naispääosasta (Ronan), naissivuosasta (Pugh) sekä parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta. Jacqueline Durran voitti elokuvasta parhaan puvustuksen Oscar-palkinnon.
Xiaomi Mi Note Pro

Xiaomi Mi Note Pro on Xiaomin 6. toukokuuta 2015 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 5.0 (Lollipop) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Xiaomi Mi Note -älypuhelimessa on 5,7-tuumainen näyttö 2K-resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy 2 Gigahertsin 8-ytiminen prosessori. Laitteessa on 4 Gigatavua RAM-muistia ja 64 Gigatavua sisäistä muistia.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on 13 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 4 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 5.0 "Lollipop" Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Xiaomi Mi 4i

Xiaomi Mi 4i on Xiaomin 1. huhtikuuta 2015 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 5.0 (Lollipop) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Xiaomi Mi 4i -älypuhelimessa on 5-tuumainen näyttö Full HD-resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy 1,7 Gigahertsin 8-ytiminen prosessori. Laitteessa on 2 Gigatavua RAM-muistia ja 32 Gigatavua sisäistä muistia.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on 13 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 5 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 5.0 "Lollipop" Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Lähteet.
https://www.phonearena.com/phones/Xiaomi-Mi-4i_id9368
Xiaomi Mi 4c

Xiaomi Mi 4c on Xiaomin 1. huhtikuuta 2015 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 5.1 (Lollipop) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä. AnTuTun mittausten mukaan Mi 4c oli Kiinan kymmenen suosituimman puhelimen joukossa vuonna 2016.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Xiaomi Mi 4c -älypuhelimessa on 5-tuumainen näyttö Full HD-resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy kuusi prosessoriydintä, joista neljä on vähemmän tehokasta ja kaksi tehokkaampaa. Laitteesta on kaksi eri versiota, toisessa on 2 Gt keskusmuistia ja 16 Gt tallennustilaa, toisessa 3 Gt ja 32 Gt.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on 13 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 5 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutiolla.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 5.1 "Lollipop" Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä. Valmistaja on julkaissut päivityksen Android-versioon 7.0 "Nougat". Epävirallisesti käyttöjärjestelmän voi päivittää versioon 10 asti, esimerkiksi LineageOS:n versiolla 17.1.
Suomen urheilu 1991

Suomen urheilu 1991 käsittelee vuoden 1991 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija.
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Vuoden naisurheilijaksi valittiin hiihtäjä Marja-Liisa Kirvesniemi ja vuoden valmentajaksi keihäänheittäjä Kimmo Kinnusen valmentaja ja isä Jorma Kinnunen. Voimanostaja Jarmo Virtanen pääsi kymmenen parhaan listalle marraskuun 1990 maailmanmestaruudellaan, jota ei ehditty kunnolla ottaa huomioon vuoden 1990 parhaita äänestettäessä.
Lällättäminen

Lällättäminen tai lällättely on usein riimimuotoista, lorumaista tai säveleistä kiusoittelua, härnäämistä tai kiusaamista, joka on yleistä erityisesti pienten lasten keskuudessa. Sanaa käytetään myös aikuisten vahingoniloisesta toiminnasta.
Huudahdukset "lällällää", "ähäkutti" ja "ähäpiti" ilmentävät tyypillisesti vahingoniloa, sitä että niiden lausuja on voittanut kuuntelijan, tai sitä, että hän on tätä parempi jossakin. Lällättelyn pelkkä sävel ilman sanallista selvennystä riittää ilmaisemaan lausujan tarkoitusperän hyvin universaalisti ja kulttuurista riippumatta. Sävel on sama kuin englanninkielisen tuutulaulun, "Bye Baby Bunting".
Lällätyslorut ovat myös suullisen kansanperinteen muoto.
Tavallisia muotoja lällättämisloruille Suomessa ovat:
Kiusoitteleva lällättely.
Lällättelyn hyväntahtoista kiusoittelua, ja sitä saatetaan käyttää esimerkiksi hippaleikissä takaa-ajajan motivoimiseen pakenevien lasten toimesta.
Seksuaalissävytteinen lällättely.
Kahta lasta, joiden saatetaan arvella olevan ihastunut toisiinsa, saatetaan myös kiusoitella laulamalla eräänlainen lällätysloru: ”Matti ja Maija ne yhteen sopii, huomenna pannaan pussauskoppiin”.
Jouko Liljeroos

Jouko Liljeroos (s. 19. marraskuuta 1950 Virrat) on suomalainen maastohiihtäjä. Ammatillisen uransa hän teki rajavartijana ja myöhemmin voiteluasiantuntijana Vuokatin urheiluopistolla.
Liljeroos oli voittamassa vuonna 1970 nuorten EM-kisoissa viestihopeaa Eljas Nygårdin ja Pekka Tiihosen kanssa Norjan voittaessa tulevien tähtien Oddvar Brån ja Ivar Formon johdolla.
Aikuisiällä Liljeroos muutti Sotkamoon ja sittemmin Kuhmoon. Hän oli mukana MM-kisojen esikisoissa vuonna 1973 Falunissa ja 1977 Lahdessa. Vuoden 1973 esikisoissa hän oli paras suomalainen. Pääsyn vuoden 1974 MM-kisoihin esti sairastelu ennen kisoja. Vuonna 1977 Liljeroos saavutti ensimmäisen Suomen mestaruutensa 30 kilometrin matkalla. 
Talvesta 1978–1979 tuli Liljeroosin uran paras. Hän saavutti kaksi Suomen mestaruutta eli 15 kilometrillä ja 50 kilometrillä. Seuraavana talvena ennen Lake Placidin helmikuun 1980 olympialaisia hän loukkaantui Kuusamossa törmättyään harjoituslenkillä poroon ja katkaisten rytäkässä solisluunsa. Kuntoutuminen olympialaisiin ei onnistunut. 
Urheilu-uransa aikana Liljeroos toimi jo rajavartijana Kuhmossa ja sen jälkeen Sotkamossa Vuokatin urheiluopistolla voiteluasiantuntijana.
Striimaaja

Striimaaja ( tai "live streamer") on henkilö, joka lähettää videokuvaa verkossa suorana lähetyksenä katsojille suoratoistopalvelun kautta. Pääosa pelistriimaajista lähettää videota Twitch-palveluun, mutta osa käyttää myös pienempiä alustoja, kuten Youtube Gaming ja Mixer.
Suosituimmat striimaajat elättävät itsensä pelkällä striimaamisella. Heidän toimeentulonsa koostuu sponsoreista, mainostuloista ja katsojatuloista. Katsojat voivat tukea striimaajia lähettämällä heille lahjoituksia tai tilaamalla heidän kanavan, mikä maksaa noin viisi euroa kuussa riippuen palvelusta. Tilaamisella katsoja saa haltuunsa erikoismerkin nimensä viereen ja mahdollisuuden käyttää striimaajan itseluomia hymiöitä.
Sota ja rakkaus

Sota ja rakkaus on kuvanveistäjä Tiina Torkkelin lotta-aiheinen työ Hämeenlinnassa. Se esittää eläinlääkintälottaa ja hevosen päätä. Lotan sylissä on hevosenkengistä koottu symbolinen pallo, joka kuvaa väylää tulevaan ja pois sodasta. Teoksen materiaali on sinkittyä kierrätysmetallia.
Veistos oli alun perin tarkoitettu sijoitettavaksi Forssaan, mutta siellä se nähtiin poliittisena. Sittemmin teoksesta esittivät kiinnostuksensa useat paikkakunnat. Viimeksi sijaintipaikaksi suunniteltiin Hämeenlinnaa, jossa siitä tehtiin valtuustoaloite. Teos odotti sijoituspaikkaa Taidekeskus Salmelassa. Veistoksen rahoituksesta vastaa pääasiassa Lotta Svärd Säätiö.
Veistos sai lopulta sijoituspaikan Hämeenlinnasta. Se paljastettiin kesäkuussa 2019 Kirjastonpuistossa Pikkutorinkujan varrella. Pieni versio teoksesta on esillä Tyrvään pappilalla Sastamalassa..
David Sheff

David Sheff (s. 1955) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Hänet tunnetaan omaelämäkerrallisesta bestseller-teoksestaan "Beautiful Boy" (2008), jossa hän käsittelee Nic-poikansa huumeriippuvuutta ja sen vaikutusta perheeseensä.
Sheffin poika Nic syntyi hänen ensimmäisestä avioliitostaan Vicki Bunchin kanssa. Nykyisen vaimonsa Karen Barbourin kanssa hänellä on kaksi lasta.
Bajaninkääpiöterrieri

Bajaninkääpiöterrieri eli sananmukaisesti Barbadoksenkääpiöterrieri ("Bajan Toy Terrier") on barbadosilainen koirarotu. 
Ulkonäkö.
Bajaninkääpiöterrieri on suippokuonoinen, pystykorvainen, töyhtöhäntäinen ja sileäkarvainen. Sen väritys on hunajankeltainen. Se painaa noin 4 kg. 
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotua kuvaillaan älykkääksi, valppaaksi ja aktiiviseksi. Sitä käytetään sekä seurakoirana että hiirten, sammakoiden ja liskojen tappamiseen. Se on myös peloton pihapiirin vahti. 
Alkuperä.
Rotu luotiin 1960–1970 -luvun Barbadoksella, pääasiassa kanadalaisen Millerin pariskunnan aloitteesta. Nimitys "bajan" tarkoittaa Barbadokselta peräisin olevaa.
Nic Sheff

Nicolas "Nic" Sheff (s. 20. heinäkuuta 1982 San Francisco, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kirjailija, käsikirjoittaja ja kolumnisti. Hänen tunnetuin teoksensa on omaelämäkerrallinen "Tweak: Growing Up On Methamphetamines" (2007), joka kuvaa kirjailijan nuoruusvuosien kamppailua metamfetamiiniriippuvuuden kanssa. Hänen isänsä on toimittaja-kirjailija David Sheff.
Sheff on toiminut käsikirjoittajana tv-sarjoissa "Jälkiä jättämättä" ja "Kolmetoista syytä".
Alco (koira)

Alco on mitä todennäköisimmin sukupuuttoon kuollut perulainen koirarotu. 
 Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty "Canis alco".
Ulkonäkö.
Alco oli pienikokoinen sylikoira. Sillä oli melko suuri pää ja riippuvat korvat. Häntä oli pitkä ja hapsuttunut. Karvapeite oli pitkä ja pehmeä. Väritys oli valkoinen mustin laikuin (joita esiintyi lähinnä korvissa, pään alueella ja lantiolla) ja pienin tan-merkein (silmien yläpuolella).
Alkuperä.
Perulaiset naiset käyttivät alcoa sylikoiranaan, ja sen nimen sanotaan tulleen muinaisesta inkojen käyttämästä kielestä. Kuuluisa eläintieteilijä Buffon mainitsi rodun 1700-luvulla, minkä jälkeen sitä kuvaili varsin seikkaperäisesti Charles Hamilton vuonna 1840. Jälkimmäiseksi mainittuun vuoteen mennessä matkailija nimeltä W. Bullock oli ehtinyt jo tuoda sen Eurooppaan. Hänen hankkimansa yksilö oli kotoisin Meksikosta, joten jotkin koiratieteilijät uskovat rodun olleen meksikolainen. Desmond Morris puoltaa kuitenkin perulaista alkuperää.
Illnau-Effretikon

Illnau-Effretikon on kaupunki Koillis-Sveitsissä Zürichin kantonissa. Siellä on noin 17 000 asukasta.
Historiaa.
Kunnan nimi oli vuoteen 1973 Illnau, mutta Effretikonin väkiluvun voimakkaan kasvun takia kaupungin nimeksi tuli vuonna 1974 Illnau-Effretikon. Kyborgin kunta liitettiin Illnau-Effretikoniin vuonna 2016.
Sijainti.
Illnau-Effretikon sijaitsee Kemptjoen varrella kumpuilevassa Mittellandissa toistakymmentä kilometriä Zürichistä koilliseen ja viitisen kilometriä Winterthurista etelään. Kaupungin keskus on Effretikon.
Liikenne.
Moottoritie A1 ja SBB:n rautatie Zürichistä Winterthuriin kulkevat Effretikonin kautta. Lisäksi Effretikonista johtaa rata Illnaun kylän kautta Wetzikoniin.. Illnau-Effretikon kuuluu Zürichin seudun lähiliikennealueeseen (S-Bahn Zürich) ja SBB:n S3-, S7-, S8-, S19- ja S24-junat pysähtyvät Effretikonissa.
Siggo Frondelius

Siggo Gunnari Frondelius, Vestrogotus (syntyjään "Qvist", noin 1648 Länsi-Götanmaa, Ruotsi – noin 1733 Impilahti) oli ruotsalaissyntyinen, pääasiassa Impilahdella vaikuttanut kirkkoherra. Hänen isänsä oli Gunnarus Siggonius († 1676), Nårungan kirkkoherran poika.
Frondelius valmistui Turun yliopistossa ylioppilaaksi 8. lokakuuta 1687. Hän aloitteli papinuraansa Pälkjärvellä apulaispappina vuonna 1697. Sieltä hän päätyi Salmiin kappalaiseksi (1700–1705) ja lopulta Impilahdelle kirkkoherraksi, jossa hän toimi vuodesta 1722 alkaen aina kuolemaansa asti.
Salmin kunta joutui Frondeliuksen toimiessa kappalaisena Suuren Pohjan sodan aikaan venäläisten hyökkäyksen kohteeksi. Joko vuoden 1700 tai 1701 talvella aseistetut venäläiset hyökkäsivät Salmin kirkkoon ja surmasivat useita kirkossaolijoita. Frondelius onnistui pakenemaan kirkon sivuovista, vaikkakin joutui venäläissotilaiden takaa-ajamaksi. Päästyään rannalle Frondelius jatkoi ryömimällä heikkoa jäätä pitkin Lunkulansaarelle asti ja sieltä turvaan. Venäläiset eivät uskaltaneet lähteä heikolle jäälle, mutta huolimatta onnistuneesta paostaan Frondeliuksen omaisuus joutui venäläisten käsiin ja hänen talonsa kirjoineen poltettiin.
Frondelius avioitui elämänsä aikana kahdesti. Ensimmäinen vaimo oli Tohmajärven vapaaherrakunnan inspehtorin ja kruunun hallintovirkamiehen Sven Stillen tytär Katarina Stille (1665–1731), jonka kuoleman jälkeen Frondelius avioitui Susanna Auvoniuksen (1684–1760) kanssa. Kaikki kahdeksan lasta ovat hänen ensimmäisestä avioliitostaan.
Maija! Hitit 1999–2019

Maija! Hitit 1999–2019 on Maija Vilkkumaan kokoelma-albumi, joka julkaistiin 8. maaliskuuta 2019. Levyllä on yksi uusi kappale, ”Kultakala”.
Spring Break

Spring Break on Sean S. Cunninghamin tuottama ja ohjaama yhdysvaltalainen teinikomedia vuodelta 1983. David Smilowin käsikirjoittamassa elokuvassa kaksi ujoa college-opiskelijapoikaa lähtevät viettämään kevätlomaa Floridan rantalomakohteeseen Fort Lauderdaleen. Toisen pojan senaattoriksi pyrkivä isä pyrkii kuitenkin estämään hauskanpitoa kaikin tavoin.
Vastaanotto.
Neljä ja puoli miljoonaa Yhdysvaltain dollaria maksanut elokuva tuotti lipputuloina noin 24 miljoonaa dollaria.
Rotten Tomatoes -koontisivuston mukaan 22 prosenttia arvioijista ja 41 prosenttia yleisöstä on antanut "Spring Breakille" myönteisen arvion.
Kriitikko Roger Ebert näki elokuvan uuden ”seksinnälkäiset teinipojat” -komediagenren edustajana, joita ovat myös "Kylvetäänkö yhdessä, neiti Mallow?" (Private Lessons, 1980), "Amerikan viimeinen neitsyt" (The Last American Virgin, 1982) ja "Maisteri ensilempi" (My Tutor, 1983). Genre on hänestä 1980-luvun roisi muunnelma 1960-luvun vaihteen melko viattomista ”beach party” -elokuvista.
"Helsingin Sanomien" lyhyessä ensi-ilta-arvostelussa Helena Ylänen sanoo "Spring Breakin" olevan ”vähämielinen” ja ”ikävää rappiokulttuuria”.
Vuoden 1994 "Video-oppaassa" Roope Lehtinen antoi elokuvalle tähtien sijasta pommin, joka vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”. Hänen mukaansa elokuva tarjoaa ”aivotonta, olematonta, sataan kertaan nähtyä holtitonta komediaräpellystä, jonka ideat eivät kanna kahta minuuttia”.
Volketswil

Volketswil on kaupunki Koillis-Sveitsissä Zürichin kantonissa. Siellä on vajaat 19 000 asukasta.
Sijainti.
Volketswil sijaitsee Greifenseen pohjoispuolella kumpuilevassa Mittellandissa kymmenkunta kilometriä Zürichistä itään ja viitisentoista kilometriä Winterthurista etelään.
Liikenne.
Moottoritie A53 kulkee Volketswilin poikki. Schwerzenbachin rautatieasema sijaitsee Volketswilin lounaisrajalla, Zürich–Wetzikon-radan varrella. Schwerzenbach kuuluu Zürichin seudun lähiliikennealueeseen (S-Bahn Zürich) ja SBB:n S9- ja S14-junat pysähtyvät siellä.
Muuta.
Dübendorfin lentokenttä sijaitsee osittain Volketswilin alueella.
Onofrion suuri suihkulähde

Onofrion suuri suihkulähde () on suihkulähde Dubrovnikin kaupungissa Kroatiassa. Sen suunnitteli napolilainen Onofrio della Cava.
Ragusan tasavallan valtuusto päätti vuonna 1436 rakentaa akveduktijärjestelmän Šumetista Dubrovnikiin. Asiakirjojen perusteella akvekduktin suunnittelu annettiin Andreucius Bulbitolle ja Onofrio della Cavalle. Myöhemmät asiakirjat mainitsevat vain Onofrion, eikä Bulbiton roolia rakenustöissä tiedetä.
Akveduktijärjestelmän lisäksi Onofrio della Cava suunnitteli myös kaksi suihkulähdettä. Suuri suihkulähde rakennettiin vuosina 1438–1440. Se on 16-sivuinen rakennelma, jonka huipulla on milanolaisen Petar Martinovin rakentama kupoli.
Vuoden 1667 maanjäristys vaurioitti suihkulähdettä pahoin. Kupolin huipulla ollut lohikäärmepatsas tuhoutui järistyksessä. Suihkulähteen 16 kaiverrettua kasvoa ovat säilyneet. Niiden suusta pulppuaa vettä altaaseen. Maanjäristyksen jälkeisissä restaurointityöissä ei ole onnistuttu palauttamaan rakennelman alkuperäistä muotoa.
Thesmothetai

Thesmothetai (monikko, , ”lakien perustajat”; yksikössä ) olivat antiikin Ateenassa kuusi alempaa arkonttia. Heille kuului tiettyjen lakiin ja oikeuteen liittyvien asioiden hallinnointi.
Thesmothetaiden virka perustettiin 600-luvulla eaa. He muodostivat yhdessä eponyymiarkontin, kuningasarkontin ja polemarkin kanssa yhdeksän arkontin virkakunnan, ja heidät valittiin muiden arkonttien tavoin vuoden mittaiselle kaudelle. 400- tai 300-luvulta lähtien thesmothetai-virkamiehiä avusti näiden sihteeri (). Thesmothetain toimipaikka oli Thesmotheteion, joka sijaitsi Ateenan niin kutsutulla Arkaaisella agoralla.
Tehtävät.
Oikeudenkäyttö.
Thesmothetaille kuului ennen kaikkea oikeudenkäyttö monenlaisissa julkisissa ja yksityisissä asioissa. Nimen "thesmos" () on vanha sana, joka tarkoitti 'lakia' tai 'säädöstä'. Kyseiset virkamiehet eivät kuitenkaan säätäneet uusia lakeja, vaan tuomitsivat olemassa olevien perusteella, silloin kun niitä oli olemassa, sekä tulkitsivat lakia.
Heliaian ja muiden valamiesoikeusistuinten perustamisen jälkeen thesmothetai johtivat oikeudenkäyttöä niissä tapauksissa, jotka eivät kuuluneet varsinaisten arkonttien tai jonkun muun tahon alaisuuteen. Thesmothetai ottivat vastaan syytteitä, veivät niitä oikeuteen ja toimivat oikeuden istuntojen puheenjohtajina. Thesmothetaille kuuluivat käytännössä kaikki oikeustapaukset, jotka eivät kuuluneet muille arkonteille tai jollekin muulle toimijalle.
Antiikin lähteiden perusteella thesmothetaille tiedetään kuuluneen muun muassa seuraavat asiat: monenlaiset viralliset syytteet ("eisangelia", "probolē", "grafē paranomōn"), viranomaisten tarkastukset ("dokimasia"), monenlaiset petokset, kansalaiseksi tekeytyminen, väärät todistukset, rahanväärennökset, lahjukset, sykofantit, hybrikset, aviorikokset, paritus, herjaukset, varkaudet, vuokrat, pantit ja velat.
Antiikin lähteissä thesmothetaille kerrotaan tehdyn ilmiantoja myös muun muassa seuraavanlaisissa tapauksissa: oliivipuiden kaatamista koskevan lain rikkominen; salaliitto oikeuden päätösten tyhjäksi tekemiseksi; ulkomaalaisen ja kansalaisen avioliitto; sekä toisen henkilön tyttären antaminen aviopuolisoksi omana tyttärenä. Jos joku henkirikoksen vuoksi maanpakoon tuomittu tavattiin Attikan alueelta ilman tuomion kumoamista, thesmothetailla oli oikeus teloituttaa tämä ilman oikeudenkäyntiä.
Lakien uudistaminen.
Thesmothetai myös johtivat lakien uudistamista. He kävivät joka vuosi läpi kaikki lait (), ja raportoivat, jos havaitsivat keskenään risririitaisia tai tarpeettomiksi käyneitä lakeja tai sellaisia lakeja, jotka oli jo päätetty poistaa käytöstä, mutta jääneet silti kirjoihin. Mikäli tällaisia lakeja löytyi, niiden kopiot julkaistiin Eponyymien heerosten muistomerkillä, jotta kaikki saattoivat nähdä ne. Tämän jälkeen ekklesia antoi lakien muuttamisen erityisten tätä varten nimitettyjen virkamiesten, nomothetai, tehtäväksi tietynlaisissa oikeuden istunnoissa, joita thesmothetai johtivat.
Muut tehtävät.
Thesmothetai myös valvoivat julkisten virkojen arpomalla tapahtunutta jakoa.
Sahar Delijani

Sahar Delijani (; s. 1983) on iranilainen kirjailija, jonka esikoisnovelli "Jakarandapuun lapset" on julkaistu yli 75 maassa ja käännetty 30 kielelle. 
Sahar Delijani syntyi Evinin vankilassa Teheranissa, sillä hänen molemmat vanhempansa pidätettiin vasemmistolaisina poliittisina aktivisteina, jotka taistelivat vastikään perustettua islamilaista hallintoa vastaan. Delijan äiti vietti kaksi ja puoli vuotta vankilassa ja isä neljä vuotta. Hänen setänsä, isänsä nuorempi veli, oli tuhansien poliittisten vankien joukossa, jotka teloitettiin ja haudattiin joukkohautoihin vuonna 1988. Delijani, hänen vanhempi veljensä ja serkkunsa olivat heidän isovanhempiensa ja tätinsä kasvattamia kunnes vanhemmat vapautuivat. Tämä toimi inspiraationa Delijaniin esikoisnovellille, joka sijoittuu vuosien 1983 ja 2011 väliselle ajalle. 
12-vuotias Delijani ja hänen perheensä muuttivat Pohjois-Kaliforniaan vuonna 1996. Vuonna 2002 hän opiskeli Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja sai BA-tutkinnon kirjallisuudessa. Vuonna 2006 valmistuttuaan hän muutti Torinoon Italiaan jossa hän asui yli 10 vuotta. Nykyään hän asuu Kaliforniassa työskennellen toisen novellinsa parissa.
Yhdistynyt Makedonia

Yhdistynyt Makedonia tai Suur-Makedonia on irredentistinen ajatus makedonialaisnationalistien keskuudessa. Ajatuksen tarkoituksena on yhdistää koko Makedonian maantieteellinen alue yhdeksi valtioksi, jota johtaisivat makedonialaiset. Muilla kansoilla, kuten albaaneilla ja kreikkalaisilla, olisi kuitenkin tasa-arvoiset oikeudet.
Osibisa

Osibisa on Lontoossa vuonna 1969 perustettu afrorock-yhtye, jonka alkuperäisjäsenet olivat syntyperältään afrikkalaisia tai Karibianmeren saarilta tulevia. Heidän paljolti lyömäsoittimiin perustuva musiikkinsa yhdistää aineksia jazzista, popista ja rockista sekä afrikkalaisesta ja Länsi-Intian maiden kansan- ja rytmimusiikista, etenkin ghanalaisesta highlifesta. Yhtye oli suosituimmillaan 1970-luvun alkuvuosina, jolloin sen singlehittejä olivat ”Woyaya”, ”Sunshine Day”, ”Welcome Home”, ”The Coffee Song” sekä coverversio Miriam Makeban tunnetuksi tekemästä iskelmästä ”Pata Pata”.
Yhtyeen perustajajäsenet olivat ghanalaiset Teddy Osei (saksofoni, huilu, laulu), Mac Tontoh (trumpetti ja taustalaulu) ja Sol Amarfio (rummut ja taustalaulu), nigerialainen Loughty Lassisi Amao (congarummut, muut lyömäsoittimet, puhaltimet), trinidadilainen Robert Bailey (kosketinsoittimet), grenadalainen Spartacus R (bassokitara) ja Wendell Richardson (soolokitara ja laulu). Myöhempiin jäseniin kuuluu muun muassa kosketinsoittaja Kiki Djan.
"Helsingin Sanomien" J. A. Heikkilä arvioi yhtyeen esikoisalbumia "Osibisa" (1971) ja sanoi musiikin muistuttavan aika tavalla pari vuotta aiemmin pinnalle nousseen Santana-yhtyeen tyyliä.
Osibisa on vieraillut Suomessa ainakin Turun Ruisrockissa 1972 ja Seinäjoen Provinssirockissa 1983.
Art Garfunkel versioi Osibisan kappaleen ”Woyaya” albumilleen "Angel Clare" (1973). Osibisan perkussionistit vierailivat Uriah Heepin kappaleella ”Look at Yourself”.
Osibisan kahden ensimmäisen albumin kannet suunnitteli Roger Dean uransa alussa. Myöhemmin hän tuli tunnetuksi muun muassa Yesille, Uriah Heepille ja Asialle tekemistään levykansista.
Futsalin maailmanmestaruuskilpailut 2020

Vuoden 2020 futsalin maailmanmestaruuskilpailut on historian yhdeksäs kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n järjestämä futsalin maailmanmestaruusturnaus, joka järjestetään 12.9.-3.10.2021 Liettuassa. Turnaus oli alun perin tarkoitus järjestää jo syksyllä 2020 mutta koronapandemian johdosta arvokisoja jouduttiin lykkäämään. Puolustavana mestarina kisoihin lähtee Argentiina.
Kisakaupunkeina toimivat Vilna (Siemens Arena), Kaunas (Žalgiris Arena) ja Klaipėda (Švyturys Arena). Kisäjärjestäjät hakivat FIFA:lta lupaa järjestää otteluita myös kolmessa muussa kaupungissa, mutta lopulta lisälupia ei myönnetty. 
Karsintavaihe.
Varsinaiseen Liettuassa järjestettävään lopputurnaukseen pääsee osallistumaan 24 maata. Isäntämaa Liettuan lisäksi turnaukseen pääsee siis 23 joukkuetta, jotka ovat selvittäneet tiensä maanosansa karsintavaiheesta. Kaikenkaikkiaan MM-karsintoihin osallistuu yhteensä 101 maata. 
Euroopan karsinnat.
Euroopan osalta lopputurnaukseen pääsevät maat ratkaistaan neljässä vaiheessa (UEFA:n Preliminary Round, Main Round ja Elite Round sekä PlayOff Round). Kokonaisuudessa Euroopassa karsintoihin osallistuu 48 maata, joista vain 6 parasta pääsevät lopputurnaukseen isäntämaa Liettuan ohella. 
Preliminary round tammi-helmikuussa 2019.
Alkuvuodesta 2019 pelattiin kahdeksan erillistä neljän maan turnausta (Preliminary Round). Jokaisen lohkon kaksi parasta etenivät karsintojen seuraavaan vaiheeseen,Main Roundille. 
Main Round lokakuussa 2019.
Lokakuussa 2019 pelatulla Main Roundille muodostettiin uudet kahdeksan erillistä neljän maan turnausta (osallistujina siis 16 Preliminary Roundilta selvinnyttä joukkuetta ja 16 UEFA rankingin perusteella sijoitettua joukkuetta). Jokaisen lohkon kaksi parasta joukkuetta etenivät kolmanteen vaiheeseen Elite Roundille. 
Elite Round tammi-helmikuussa 2020.
Elite Round toteutetaan neljänä erillisenä neljän maan turnauksena 28.1.–2.2.2020. Elite Roundin neljän lohkon voittajat pääsevät suoraan MM-lopputurnaukseen ja lohkokakkoset pelaavat vielä Play-Offs vaiheen. 
PlayOff round marraskuussa 2020.
Play-Offs vaihe oli tarkoitus pelata 9. ja 12.4.2020 kaksiosaisina koti-vieras ottelupareina. Lohkon A kakkonen kohtaa lohkon B kakkosen C ja D kakkoset toisensa. Näiden otteluparien voittajat etenevät varsinaiseen Liettuassa pelattavaan MM-lopputurnaukseen viimeisinä Euroopan edustajina.
Koronapandemian johdosta viimeiset karsintaottelut jouduttiin siirtämään syksylle 2020. Suomen karsintaottelut Serbiaa vastaa onnistuttiin pelaamaan vasta marras-joulukuussa 2020.
Aiheesta muualla.
Maanosien jalkapalloliittojen futsaliin keskittyvät nettisivut:
Pell City

Pell City on kaupunki St. Clairin piirikunnassa Alabaman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 7 945.
Elias Gillgren

Elias Gillgren (s. 21. marraskuuta 1997) on ruotsinsuomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienin Vetlandaa ja on pelipaikaltaan puolustuspelaaja.
Gillgren on kasvanut vahvalla Ruotsin jääpallokulttuurin ydinalueella Lidköpingissä ja aloittanut jääpalloilun paikallisen Villan junioreissa. 
Seurajoukkueura.
Miesten sarjassa Gillgren aloitti 17-vuotiaana Lidköpings AIK:ssa Allsvenskanissa kaudella 2015–2016. Seuraavalla kaudella hän oli Elitserienin suurseuran Villan riveissä, mutta ei vakiinnuttanut paikkaansa. Niinpä Gillgren siirtyi Elitserieniin nousseen IFK Motalan puolustukseen, jossa hän sai vahvan aseman joukkueen puolustuksessa ja teki keväällä 2017 kahden vuoden jatkosopimuksen.
Keväällä 2022 Gillgren solmi kolmen vuoden jatkosopimuksen IFK Motalan kanssa.
Keväällä 2024 IFK Motala ilmoitti ettei se aio osallistua Elitserieniin seuraavalla kaudella. Ilmoituksen jälkeen Gillgren valitsi uudeksi seurakseen Vetlanda BK:n.
Maajoukkueura.
Gillgren on edustanut Suomen nuorten maajoukkuetta ja teki ensi esiintymisen Suomen maajoukkueessa 8. syyskuuta 2018. Keväällä 2019 käydyissä MM-kisoissa hän oli Suomen joukkueessa, joka voitti pronssimitalin.
Saavutukset.
MM-hopea: 2023, 2025&lt;br&gt;
MM-pronssi: 2019
Arlesitar

Arlesitar () on vuonna 1908 valmistunut ranskalainen mykkäelokuva. Alphonse Daudetin novelliin perustuva ja Albert Capellanin ohjaama draama oli ensimmäinen ”taidefilmiksi” kutsuttu teos.
Juoni.
Arlesiin härkätaistelua katsomaan tullut Frédéric kohtaa kauniin tytön, joka saa hänet unohtamaan morsiamensa. Hän esittelee tytön vanhemmilleen, mutta tämän entinen sulhanen näyttää hänelle kirjeen, jossa tyttö vannoo rakastavansa miestä. Frédéric ajaa tytön pois, mutta tämä jää vaivaamaan hänen mieltään. Arlesittaren kuvajaista jahdatessaan Frédéric syöksyy kuolemaansa.
Tuotanto ja vastaanotto.
Elokuvan on tuottanut ”taidefilmeihin” erikoistunut Pathé Frèresin tytäryhtiö Société cinématographique des auteurs et gens de lettres eli SCAGL. Se sai ensi-iltansa kuukautta ennen kilpailevan yhtiön Le Film d’Artin ensimmäisiä teoksia. Eliittiä tavoitelleesta kilpailijasta poiketen SCAGL:n kirjallisuussovitukset oli suunnattu myös tavalliselle yleisölle. Monista ”taidefilmeistä” poiketen elokuva on tehty etupäässä luonnollisessa ympäristössä ja se tarjoaa mieleenpainuvan panoraamakuvan Arlesin kattojen yllä. "Arlesitarta" varten sovitettiin ensimmäinen tunnetun tekijän elokuvasäestys, joka tosin ei ole alkuperäissävellys, vaan se perustuu Georges Bizetin Daudetin näytelmää varten säveltämään musiikkiin.
"Arlesittaren" vastaanotto oli pääosin positiivinen, mutta se sai ilmeisesti vähemmän huomiota kuin Le Film d’Artin marraskuussa seurannut ensi-ilta, jossa nähtiin muun muassa "Guisen herttuan murha". Capellanin elämäkerran kirjoittaja Christine Leteux kuvaa elokuvaa ”mestariteokseksi, joka vangitsee Daudetin teoksen runollisuuden”.
"Arlesitarta" esitettiin helsinkiläisissä Central ja Maailman Ympäri -teattereissa marraskuussa 1908. Lehti-ilmoituksissa sen mainostettiin olevan ”ensimmäinen taiteellinen filmi”, jossa esiintyy ensiluokkaisia teatterinäyttelijöitä ja joka on kuvattu Daudetin teoksen tapahtumapaikalla. Centralin ilmoituksen mukaan elokuvan tekstit olivat poikkeuksellisesti suomen ja ranskan kielillä. "Turun Sanomien" mukaan ”murhenäytelmä on hyvin vaikuttava ja sitä suurella jännityksellä seuraa alusta loppuun”.
Elokuva on säilynyt, ja se on restauroitu Bolognan elokuva-arkistossa vuonna 2010.
Edit Perényi-Weckinger

Edit Perényi-Weckinger (5. toukokuuta 1923 Kispest, Budapest – 1. helmikuuta 2019) oli unkarilainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Perényi-Weckinger saavutti joukkuekilpailusta olympiahopeaa sekä Lontoossa 1948 että Helsingissä 1952. Helsingissä hän voitti myös yhteisvoimistelussa pronssimitalin ja sijoittui henkilökohtaisissa telinekilpailuissa parhaimmillaan eritasonojapuilla kuudenneksi. MM-kilpailuissa Perényi-Weckinger saavutti joukkuekilpailun hopeaa Roomassa 1954..
2. helmikuuta 2019 Perényi-Weckingerin uutisoitiin kuolleen 95-vuotiaana.
My Stealthy Freedom

My Stealthy Freedom on kansanliike , jonka aloitti Iranissa syntynyt toimittaja ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Yhdysvalloissa toimiva aktivisti Masih Alinejad vuonna 2014. Liike alkoi Facebook- sivulta "My Stealthy Freedom," jossa iranilaiset naiset lähettävät valokuvia ilman huivia ja vuoden 2016 loppuun mennessä sivu oli ylittänyt miljoonan Facebookin tykkäyksen. Aloite on saanut laajaa kansainvälistä ja kansallista kattavuutta ja sitä on arvostettu ja arvosteltu. 
Facebook-sivu Stealthy Freedom perustettiin 5. toukokuuta 2014 ja se on tarkoitettu paikaksi lähettää kuvia naisista ilman hijabia (huivia). Monet naiset ovat ottaneet kuvia ilman hijabia eri paikoissa: puistoissa, rannoilla, markkinoilla ja kaduilla. Alinejad sanoi, että kampanja alkoi melko yksinkertaisesti: 
Kerran postasin kuvan itsestäni Lontoossa, vapaana, ilman huivia. Sain monilta iranilaisilta naisilta viestejä joissa sanottiin: Älä julkaise kuvia sieltä, sillä kadehdimme sinua. Pian julkaisin itsestäni uuden kuvan, jossa ajoin kotikaupungissani (Iranissa), taas ilman huivia. Sanoin iranilaisille naisille: "Lyön vetoa, että voitte tehdä saman". Monet heistä lähettivät minulle kuviaan ilman huiviaan, joten loin sivuston nimeltä My Stealthy Freedom. Jos olisin Iranissa tätä sivustoa ei olisi olemassa. Nyt nuo äänettömät naiset voivat ilmaista itseään, ensimmäisen kerran 30 vuoden jälkeen.
- M. Alinejad
Muutamassa päivässä sivu oli saanut yli 100 000 tykkäystä ja vuoden 2015 alussa se nousi jopa 760 000 seuraajaan Vuoden 2016 loppuun mennessä se oli ylettänyt 968 000 tykkäykseen. 
BBC:n vuonna 2014 tekemässä haastattelussa Alinejad korosti, että naiset, jotka ovat lähettäneet valokuvansa, eivät "ole naisaktivisteja, vaan vain tavallisia naisia, jotka puhuvat sydämestään". Moniin kuviin oli liitetty kuvatekstejä, joista osa oli runollista, ja toiset olivat ilkikurisia tai häpeällisiä. Monet kuvatekstistä ovat korostaneet valinnan oikeutta tai valinnanvapautta. 
Toukokuussa 2017 Alinejad käynnisti Valkoisen Keskiviikon- kampanjan, joka rohkaisi naisia poistamaan huivinsa keskiviikkoisin tai käyttämään valkoista huivia protestin merkkinä. 
Reaktiot.
Sedigheh Karimi, Melbournen yliopiston tutkija väitti vuonna 2014, että virtuaalinen ympäristö, kuten "My Stealthy Freedom," tarjoaa mahdollisuuksia itsenäiselle edustukselle ja uusien identiteettien käyttöönotolle. Gholam Khiabany, Lontoon yliopiston Goldsmiths- median ja viestinnän osaston johtaja, on kiitollinen Alinejadin kampanjasta samoin kuin Victoria Tahmasebi-Birgani, naisten ja sukupuoliopintojen professori Toronton yliopistossa. Vuonna 2015 ihmisoikeuksia ja demokratiaa käsittelevä Geneven huippukokous antoi Alinejadille naisten oikeuksia koskevan palkinnon. 
Kesäkuun alussa 2014 Iranin valtion televisio esitteli tarinan, jonka mukaan Masih Alinejad oli huumeiden aiheuttamassa hallusionaatiomaisessa tilassa kun hän poisti vaatteensa ja kolmesta miestä raiskasi hänet poikansa edessä. Alinejad sanoi, että tarina on väärä.
Irlantilainen kansanmusiikki

Irlantilainen kansanmusiikki on enimmäkseen tanssimista varten tehtyä musiikkia, mutta siihen kuuluu myös balladien perinne.
Historia.
Irlantilaisen kansanmusiikin juuret ovat kelttiläisessä musiikissa, joka tuli Irlannin saarelle 2000 vuotta sitten. Sitä kautta irlantilaisella musiikilla on yhteyksiä itämaiseen musiikkiin, ja esimerkiksi irlantilaisen harpun on arveltu olevan peräisin Egyptistä.
Irlantilainen kansanmusiikki siirtyi sukupolvelta toiselle vain kuulonvaraisesti vuoteen 1762 asti, jolloin lauluja alettiin kerätä ja kirjoittaa virallisesti muistiin. Dublinissa sijaitsevassa Irlannin kansanmusiikin arkistossa on nykyisin maailman suurin kansanmusiikin kokoelma.
Kansanmusiikki on Irlannissa ollut aina tärkeää niin maaseudun kuin kaupunkienkin asukkaille. Kun Irlannin kansallisaate vahvistui 1800-luvun lopulla, kiinnostus maan omaan kansanmusiikkiin lisääntyi entisestään. Uusi suosion kausi alkoi amerikkalaisen folkmusiikin suosion nousun yhteydessä 1960-luvulla ja jatkuu edelleen. Irlantilaisella kansanmusiikilla oli myös oma vaikutuksensa amerikkalaiseen folkiin.
1900-luvun lopun irlantilaiset rock- ja punkmuusikot, kuten The Pogues ja Flogging Molly ovat usein käyttäneet perinteisiä folkelementtejä musiikissaan.
Maailman suurin irlantilaisen kansanmusiikin festivaali on Fleadh Cheoil na hÉireann (‘Irlannin musiikkifestivaali’), jossa vierailee vuosittain yli 400 000 kävijää.
Piirteet.
Perinteisiä irlantilaisia soittimia ovat viulu, bodhrán-rumpu, puinen huilu, tinapilli, irlantilainen säkkipilli ja irlantilainen harppu. Niiden lisäksi 1900-luvun aikana suosituiksi tulivat myös harmonikka, kitara, banjo ja busuki.
Irlantilaisessa kansanmusiikissa yleisesti käytettyjä tahtilajeja ovat 12/8 ja 6/8 ("jig"), 4/4 ("reel") ja 9/8, mutta myös polkan 2/4:ää sekä masurkan ja valssin 3/4:ää kuulee. Jokaiseen tahtilajiin liittyy tietty perinteinen tanssi.
"Sean nós" on perinteinen irlantilainen yhden laulajan balladi ilman säestystä. "Sean nós" -laulut lauletaan yleensä iiriksi mutta nykyisin joskus myös englanniksi.
Raury

Raury Deshawn Tullis (s. 10. kesäkuuta 1996 Stone Mountain, Georgia, Yhdysvallat), joka tunnetaan mononyymisesti nimeltä Raury, on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja rap-artisti Atlantasta, Georgiasta. Hänet tunnetaan eklektisestä soundistaan, joka yhdistelee soulia, hip hopia ja rhythm and bluesia. 
Raury julkaisi esikois-mixtapensa "Indigo Child" 25. elokuuta 2014. Mixtape johti lopulta levytyssopimuksen solmimiseen Columbia Recordsin kanssa. Raury on tämän jälkeen julkaissut lisää musiikkia ja hänen musiikkiaan on esiintynyt muun muassa elokuvissa ja videopeleissä. Raury jätti Columbia Recordin pois vuonna 2018.
Abdullah al-Haj

Abdullah al-Haj (s. 30. heinäkuuta 1959 Pekan, Pahang, Malaijan liittovaltio) on Pahangin sulttaani ja Malesian kuudestoista kuningas. Sulttaani Abdullah nimitettiin Malesian kuninkaaksi 31. tammikuuta 2019, vain kaksi viikkoa sen jälkeen kun hänet oli asetettu Pahangin sulttaanin virkaan. Abdullah peri Pahangin sulttaaniuden isältään Ahmad Shahilta, joka luopui vallasta poikansa hyväksi. Malesian kuninkaanviran kiertojärjestyksen mukaan Pahangin sulttaanista tuli maan kuningas Kelantanin sulttaani Muhammadin luovuttua kruunusta. Ahmad Shah oli toiminut Malesian kuninkaana vuosina 1979–1984, eikä hän heikon terveytensä vuoksi enää halunnut ottaa kuninkaanvirkaa vastaan.
Konsta Jaakola

Konsta Jaakola (s. 4. huhtikuuta 1997 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Jaakola laukoo oikealta.
Ura.
Jaakola on Karhu-Kissojen kasvatti. Hän oli kaudella 2012–2013 C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+6=7. C-nuorten Mestiksen runkosarjassa Jaakola oli Karhu-Kissojen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 19+17=36. Hän voitti kauden päätteeksi C-nuorten Mestispronssia. Vuodet 2014–2016 Jaakola kävi Yhdysvalloissa Rice Memorial High Schoolia. Jälkimmäisellä kaudella 2015–2016 hän oli joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä sekä MPHL:ssä tehoilla 11+7=18 että high school -sarjassa tehoilla 28+31=59. Kauden 2016–2017 Jaakola pelasi EHL-junioriliigaa Philadelphia Little Flyersissa.
Kaudeksi 2017–2018 Jaakola palasi Suomeen ja siirtyi KooKoon A-nuoriin. Kaudella 2018–2019 hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Jaakola debytoi samalla kaudella myös KooKoon SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi kuusi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Jaakola teki liigadebyyttinsä 6. helmikuuta 2019 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hänelle avautui paikka KooKoon kokoonpanosta, kun Toni Kähkönen oli sivussa, Anrei Hakulinen maajoukkueessa ja Henri Kanninen jättänyt joukkueen. Jaakola merkittiin KooKoon nelosketjun oikeaan laitaan Mikko Virtasen ja Tomi Leivon viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 5.16 minuuttia.
Jaakola siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoon. Hänen siirtonsa taustalla oli myös varusmiespalvelus Jääkäriprikaatissa. Jaakolan tulokaskausi Mestiksessä toi 33 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4.
Kaudeksi 2020–2021 Jaakola siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan KH Toruńiin. Hänen ensimmäinen kokonainen pääsarjakautensa toi 32 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 7+6=13.
Jaakola palasi kaudeksi 2021–2022 Mestikseen ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Heinolan Peliittoihin. Toukokuussa 2022 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
9K33 Osa

9K33 Osa () on neuvostoliittolais-valmisteinen ilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Asetyyppi otettiin käyttöön vuonna 1971 sekä esiteltiin julkisuudessa 1976. Ohjausmenetelmä on tutkaseuranta ("beam-riding") sekä komento-ohjaus ("command control"). Ensimmäisissä versioissa ohjuksia on 4 kpl, mutta sittemmin 3 kpl. Ohjusjärjestelmä on "TELAR"-tyyppinen eli ajoneuvo-alustaan asennettava ja tutkan sisältävä, omamassaltaan 130 kg. 19 kg:n taistelulataus perustuu tuhoamisvaikutukseltaan, sirpaloituvaan räjähdepanokseen "(HE-fragmentation") sekä isku- ja herätesytyttimeen. Ohjuksen toimintamatka on 12 km. Järjestelmä tarvitsee erillisen huoltoajoneuvon uusien ohjuksien lataamista varten. Merivoimien käyttöön on ilmeisesti toimitettu niin kutsuttua laivastotyyppiä eli "M-versio"ta tästä ilmatorjunnan ohjusasetyypistä. 
Aiheesta muualla.
Skydome Entertainment

Skydome Entertainment Oy on suomalainen videopelejä kehittävä yritys, joka on perustettu Tampereella 2014. Se kehittää strategia - ja roolipelejä. Sen tunnetuin peli on The Hive. 
Skydomen toimitusjohtaja on Sauli Saarimaa.
Pelit.
Skydomen ensimmäinen peli "The Hive" pääsi läpi Steamin Greenlight äänestyksestä alle viidessä päivässä. Peli julkaistiin aluksi Steamin Early Access ohjelman kautta vuonna 2014 ja se sai osakseen hyvän vastaanoton. The Hive sai Pelit lehden arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Kasper Kaijanen

Kasper Alexsander Kaijanen (s. 25. kesäkuuta 1994 Helsinki) on suomalainen ääninäyttelijä. Hän on esiintynyt muutamissa rooleissa lasten ja nuorten piirrosanimaatiotelevisiosarjoissa ja elokuvissa.
Kaijanen on ääninäytellyt mm. piirrosanimaatiosarjoissa kuten "Avatar", "Richard Scarry - Touhulan arvoituksia", "Digimon Tamers", "Milli ja Molli" sekä "Niko ja ystävät".
Elokuvien suomenkielisissä versioissa hän on dubannut äänensä kahdesti elokuviin Lumottu lelukauppa ja Madagascar 2.
Tytöt

Tytöt () on yhdysvaltalainen musikaali-komediaelokuva vuodelta 1957. Sen ohjasi George Cukor ja tuottivat Sol C. Siegel sekä Saul Chaplin. Musiikin sävelsi ja sanoitti Cole Porter.
Näyttelijät.
Lähde:
Bertoluccin kuu

Bertoluccin kuu tai Kuu ("La luna") on Bernardo Bertoluccin ohjaama italialais-yhdysvaltalainen psykologinen draamaelokuva vuodelta 1979. Leskeksi jääneestä italialais-amerikkalaisesta oopperalaulajattaresta (Jill Clayburgh) ja hänen murrosikäisestä pojastaan (Matthew Barry) Roomassa kertovan elokuvan on käsikirjoittanut ohjaaja Bertolucci yhdessä Franco Arcallin sekä veljensä Giuseppe Bertoluccin ja tuolloisen vaimonsa Clare Peploen kanssa. Pääkuvaajana toimi Bertoluccin vakiokuvaaja Vittorio Storaro. Ennio Morriconen musiikin lisäksi elokuvassa kuullaan Verdiä, Mozartia ja Bee Geesiä.
Juoni.
Elokuvan aihe, italialaisen miehen suhde äitiinsä, alkoi kehittyä Bertoluccin mielessä psykiatrin vastaanotoilla. Freudilaisiin symboleihin viittaavan elokuvan alussa New Yorkissa asuva italialaissyntyinen oopperadiiva jää yllättäen leskeksi, kun hänen amerikkalaismiehensä kuolee sydänkohtaukseen. Hänen on lähdettävä pian kesäksi Roomaan työnsä takia, ja matkalle mukaan tulee hänen ainoa lapsensa, 15-vuotias poika, jonka italialaista isästä poika ei tiedä. Italiassa työhönsä uppoutunut itsekeskeinen äiti herää vähitellen näkemään poikansa ongelmalliseen elämäntilanteen heroiiniriippuvuuksineen. Äidin huolestuminen pojastaan saa vähitellen jopa insestisiä piirteitä, eikä tilannetta ainakaan heti paranna äidin paljastus, että pojan isä onkin italialainen.
Rooleissa.
Roberto Benigni tekee elokuvassa pienen koomisen sivuroolin verhojen ripustajana.
Vastaanotto.
"Kuu" sai ristiriitaisia arvioita ja paljon kohua äidin ja pojan välisen seksuaalisuuden kuvaamisesta. Elokuvaa pidettiin raskaana, teennäisenä ja omaan napaansa tuijottavana. Roger Ebert kuvasi elokuvan juonta oopperamaisen epäuskottavaksi ja melodramaattiseksi ja sanoi Bertoluccin yrittävän saada ”saippuaoopperaa väkisin parittelemaan freudilaisen potilaskertomuksen kanssa”. Andrei Tarkovskin päiväkirjasta on löydetty elokuvalle vielä tylympi tuomio: ”Katsoin Bertoluccin "Kuun". Hirviömäistä, halpahintaista ja vulgaaria roskaa.”
"Helsingin Sanomien" Helena Yläsen mielestä elokuva on kuitenkin ”liian kaunis vihattavaksi”. Vioistaan huolimatta elokuva avautuu hänestä katsojalle omaleimaisena, persoonallisena ja vivahteikkaana: ”Siinä ei ole turhaa elettä, interiööriä tai tavaraa. Kaikki ne luokittuvat jollekin kulttuurin tai sielunmaiseman hyllylle.”
Jill Clayburgh sai roolistaan Golden Globe-ehdokkuuden parhaasta naispääosasta draamaelokuvassa.