tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valtakunta (Eero Koivistoisen albumi)

Valtakunta on vuonna 1968 julkaistu Eero Koivistoisen albumi. Koivistoinen on säveltänyt ja sovittanut kappaleet. Levyn tekstit ovat Pentti Saarikosken, Tuomas Anhavan, Hannu Mäkelän ja Jarkko Laineen runoja. 
Koivistoinen itse soittaa levyllä tenorisaksofonia, pianoa ja vibrafonia. Lisäksi hän johtaa orkesteria. Levyllä soittaa Koivistoisen lisäksi joukko tunnettuja suomalaisia muusikoita ja kappaleilla laulavat Eero Raittinen, Vesa-Matti Loiri, Eero Koivistoinen ja Seija Simola. 
Levystä julkaistiin CD-versio vuonna 1995. CD-versio sisältää lisäksi neljä vuonna 1988 nauhoitettua kappaletta, joilla laulavat Sakari Kuosmanen, Maarit Hurmerinta ja Pepe Ahlqvist. Myös CD-version kansi poikkeaa alkuperäisestä.
Lapin kesä (20 suosikkia -sarjan albumi)

20 suosikkia – Lapin kesä on vuonna 1996 julkaistu Vesa-Matti Loirin kokoelmalevy. Levy on osa Warner Music Finlandin "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjaa. Samana vuonna julkaistiin samassa sarjassa toinenkin Loiri-kokoelma "Saiskos pluvan".
Ilkka Uotila

Ilkka Juhani Uotila (nimimerkki Stig Framåt, 31. maaliskuuta 1937 Muurla – 16. lokakuuta 2002 Helsinki) oli Yleisradion pitkäaikainen musiikkitoimittaja. Uotila aloitti uransa Yleisradiossa 1969, ja ura jatkui 2000-luvulle asti, jolloin hän jäi eläkkeelle ja kuoli pian sen jälkeen. Hän oli toimittajana muun muassa ohjelmissa "Kaksi ruskeaa piparkakkua", "Pihapihlaja", "Satumaa", "Yömyöhä" ja "Sana- ja sävelradio".
Uotila aloitti Yleisradiossa free lance -toimittajana vuonna 1969, josta siirtyi Yleisradion viihde-/kevyen musiikin osastolle. Siellä hän alkoi tehdä uusia juonnettuja musiikkiohjelmia. Uotila käytti radiotyössä pseudonyymiä Stig Framåt. Nimi oli keksitty Katajanokan raitiovaunu viiden katossa roikkuneen metallilaatan tekstistä "Stig framåt på gången!".
Lakeuden kutsu

Lakeuden kutsu on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Ilkka Vanne. Käsikirjoitus on Antti Tuurin ja Ilkka Vanteen. Elokuva kertoo Erkki Hakalasta (Kari Väänänen), joka palaa Yhdysvalloista kotiseudulleen Etelä-Pohjanmaalle. Elokuva perustuu Antti Tuurin samannimiseen, vuonna 1997 ilmestyneeseen Finlandia-palkittuun romaaniin. Elokuva on itsenäinen jatko-osa elokuville "Pohjanmaa" ja "Ameriikan raitti".
Vastaanotto.
"Suomen Kuvalehden" Ari Rouvinen kirjoitti Kari Väänäsen saavuttavan oivallisesti päähenkilön miehisen uhon ja kehui myös muiden neljän miespääroolin esittäjiä. "Kalevan" Pentti Kejonen valitteli Kaisun mukaantulon tarinaan muuttavan loppupuolella tyylin toiseksi ja tason heikommaksi. 
Seinäjokisen "Ilkan" Marita Nyrhinen kertoi lehdistönäytöksessä nauraneensa eri kohdissa kuin eteläsuomalaiset kollegat: ”Pohjalaisuus lienee ulkopuoliselle outo ja totinen asia. Se, joka tuntee luonteenlaadun, elämäntavat ja kielen, pitää taatusti hauskaa. Mutta entä muut?”
XTC

XTC oli brittiläinen uuden aallon musiikkia soittanut yhtye. Yhtye perustettiin Swindonissa Englannissa vuonna 1972 nimellä The Helium Kidz, ja se jatkoi toimintaansa vuoteen 2006 asti. XTC tunnetaan muun muassa kappaleista "Making Plans for Nigel" (1979), "Senses Working Overtime" (1982), "The Mayor of Simpleton" (1989) ja "Dear God" (1986), joista jälkimmäisin sai aikanaan huomiota uskonnonvastaisten sanoitustensa vuoksi. Yhtyeen esikoisalbumi "White Music" julkaistiin vuonna 1978 John Leckien tuottamana ja Virgin Recordsin kustantamana.
Multilateralismi

Multilateralismi tarkoittaa monenkeskistä yhteistyötä ja päätöksentekoa. Käsitettä käytetään esimerkiksi maailmankaupan ja maailmanpolitiikan yhteydessä. Multilateralismin vastakohta on unilateralismi. 
Esimerkkinä monenkeskisen kauppajärjestelmän perustasta mainitaan usein Maailman kauppajärjestö WTO. Sitä vastaan toimivat alueelliset ja kahdenväliset vapaakauppasopimukset.
Brian Hyland

Brian Hyland (s. 12. marraskuuta 1943) on yhdysvaltalainen poplaulaja, jonka suurin menestys ajoittui 1960-luvun alkupuolelle. Hänen ensimmäinen suuri menestyksensä oli "Itsy Bitsy Teenie Weenie Yellow Polka Dot Bikini" vuonna 1960. Vuonna 1962 levytetty "Sealed with a Kiss" oli suuri menestys myös Suomessa. 1960-luvun puolivälissä Hylandin suosio hiipui, eikä hän saanut enää menestyslevyjä poikkeuksena vuonna 1970 levytetty "Gypsy Woman". Hyland on edelleen mukana viihdealalla.
Veskunoita

Veskunoita on suomalaisnäyttelijä Vesa-Matti Loirin kolmas studioalbumi vuodelta 1973. Albumi sisältää jazz- ja popmusiikkia Loirin tulkitsemana. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat singlenäkin julkaistut ”Roudari Roope ja Hengari Hertta” ja ”Uuno Turhapuro”.
Albumi julkaistiin Scandia-levymerkillä LP-levynä sekä C-kasettina myös Finnlevyn toimesta. Vuonna 2016 Svart Records julkaisi albumista kaksi uutta remasteroitua vinyylilevypainosta: 200 kappaleen rajoitetun painoksen oranssilla vinyylillä ja 300 kappaleen rajoitetun painoksen tavallisella, mustalla vinyylillä. Albumia ei ole julkaistu kertaakaan CD-levynä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut/suomentanut Jukka Virtanen, ellei toisin mainita. Kaikki kappaleet sovittanut Jaakko Salo.
Kokoonpano.
Muusikot.
Kappaleissa ”Rakkautta kaipaan oikeaa” (4) sekä ”Anna-Maija ja Ismo” (8) soittaa tunnistamaton huuliharpisti.
Vesa-Matti Loiri (vuoden 1994 albumi)

Vesa-Matti Loiri on vuonna 1994 julkaistu Vesa-Matti Loirin albumi.
Ennen viimeistä maljaa

Ennen viimeistä maljaa on vuonna 1980 julkaistu Vesa-Matti Loirin albumi. Levy sisältää käännöksiä ruotsalaisen Carl Michael Bellmanin lauluista ja epistoloista. Laulujen käännökset Jukka Tabermann. 
Albumi nousi Suomen virallisen listan kymmenennelle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä kaksitoista viikkoa.
Kello-pasianssi

Kello-pasianssi on yksi pasianssipelin muotoja.
Säännöt.
Alkuasetelma.
Tavallinen 52 kortin korttipakka sekoitetaan ja jaetaan sitten 13 eri pinoon, joista jokaisessa on neljä korttia. Korttien on tällöin oltava ylösalaisin niin, etteivät niiden tunnukset näy. Yksi pinoista asetetaan keskelle ja muut ympyrään sen ympärille. Viimeksi mainituista jokainen vastaa sijainniltaan jotakin kellotaulun numeroa, esimerkiksi suoraan "ylhäällä", edessäpäin oleva numeroa 12, siitä oikealle olevat numerota 1, 2 jne. 
Aloitus.
Keskelle asetetusta pinosta nostetaan päällimäinen kortti ja katsotaan, mikä numero siinä on. Ässä vastaa numeroa 1, jätkä (sotilas) numeroa 11 ja kuningatar (rouva) numeroa 12. Nostettu kortti siirretään kuvapuoli ylöspäin käännettynä sen pinon alimmaksi, jota sijaitsee ympyrässä vastaavassa kohdassa kuin kortin numero kellotaulussa. Jos nostettu kortti on kuningas, se sijoitetaan keskimmäisen pakan alimmaksi kuvapuoli ylöspäin käännettynä.
Jatko.
Ensimmäisen kortin jälkeen jokainen kortti nostetaan aina siitä pinosta, jonka alimmaksi edellinen kortti vietiin. Muuten menetellään samoin kuin edellä.
Läpimeno tai pelin päättyminen.
Peli päättyy, kun kaikki neljä kuningasta on nostettu ja käännetty.
Pasianssi on mennyt läpi, jos tällöin kaikki kortit ovat kuvapuoli ylöspäin.
Pasianssi ei ole mennyt läpi, jos yksikin kortti on tällöin jäänyt johonkin pinoon ylösalaisin.
Eilakaisla

Eilakaisla Oy on suomalainen henkilöstöpalvelualan perheyritys, jonka perusti Eila Kaisla vuonna 1971. Yritys on henkilöstöpalvelualalla Suomen vanhin. Eilakaislan toimitusjohtajana toimi vuodesta 2004 Eila Kaislan poika Tom Kaisla. Lokakuussa 2022 toimitusjohtajana aloitti Antti Soro. 
Eilakaislalla on toimipisteet Helsingissä, Jyväskylässä, Lahdessa, Mikkelissä, Oulussa, Tampereella ja Turussa. Sillä on ollut myös toimipiste Tallinnassa Virossa.
Historia.
Eilakaisla Oy:n perusti Eila Kaisla vuonna 1971. Yritys toimi alun perin nimellä Toimialapalvelu Eilakaisla Oy. Eila Kaisla oli aloittavan yrityksen ainoa työntekijä. Ensimmäinen työpaikkailmoitus ilmestyi "Helsingin Sanomissa" 7. maaliskuuta 1971. Yritys kasvoi nopeasti ja työllisti pian 120 henkeä kuussa. Vuonna 1984 Eila Kaisla valittiin vuoden yrittäjäksi Helsingissä, ja vuonna 1987 hänet sekä yritys palkittiin valtakunnallisella yrittäjäpalkinnolla. Vuonna 1988 yritys laajensi toimintaansa Espooseen ja sen pääkonttori siirtyi Helsingin keskustaan Aikataloon. Vuonna 1989 Eilakaisla laajensi toimintaansa Tampereelle.
Eila Kaisla kuoli vuonna 1991, jolloin yhtiön omistus siirtyi hänen pojilleen Aki ja Tom Kaislalle. Yrityksen toimitusjohtajaksi valittiin Juhani Luukkonen. Vuonna 1993 toimitusjohtajan pesti siirtyi Leena Martiskaiselle. Vuosina 1997–2007 Eilakaisla Oy laajeni franchising-ketjuna. Ensimmäinen franchising-yritys aloitti Oulussa vuonna 1997. Vuonna 2000 Suomen Franchising-Yhdistys ry valitsi Eilakaislan vuoden franchising-ketjuksi. Vuonna 2003 Leena Martiskainen siirtyi hallituksen puheenjohtajaksi ja toimitusjohtajaksi valittiin Riitta Ahlholm. Vuonna 2004 Tom Kaisla osti koko yrityksen osakekannan ja aloitti toimitusjohtajana, siirtyen vuonna 2019 hallituksen puheenjohtajaksi. Vuosina 2019–2022 toimitusjohtajana toimi Erika Ehrnrooth. 
Vuonna 2008 Eilakaisla uudisti strategiaansa ja luopui franchising-mallista. Viimeinen franchising-yrittäjä lopetti syksyllä 2013.
Palvelut.
Eilakaisla Oy tarjoaa henkilöstövuokrausta toimisto-, taloushallinto-, myynti-, markkinointi-, tuotanto-, logistiikka-, HoReCa- ja it-aloilla. Henkilöstövuokrauksen lisäksi Eilakaisla Oy:n palveluihin kuuluvat suorarekrytoinnit, erilaiset palveluratkaisut, uudelleensijoituskoulutukset, konsultointi sekä SHL- ja Aon Assessment -soveltuvuusarvioinnit.
Eilakaisla maksaa vuosittain palkkaa yli 2 500 suomalaiselle ja on historiansa aikana ollut mukana yli 150 000 suomalaisen työuralla. Vuosina 2007–2018 Eilakaisla Oy arvioitiin Taloustutkimuksen teettämässä kyselyssä yleisarvosanaltaan toimialansa parhaaksi yritykseksi.
Eilakaisla lanseerasi vuonna 2018 päätelaiteriippumattoman Weople-rekrytointityökalun, jonka toiminta on sittemmin lopetettu.
Vuonna 2021 Eilakaisla julkaisi Osaajagalleria-nimisen anonyymin rekrytoinnin työkalun. Osaajagalleria on rekrytoivien työnantajien käyttöön tarkoitettu ESCO-luokitusjärjestelmään pohjautuva osaajapankki, josta voi selata palvelua käyttävien työnhakijoiden profiileja suoraan Eilakaislan kotisivuilta ilman kirjautumista.
Vesa Sytelä

Vesa Johannes Sytelä (s. 1963 Tampere) on tamperelainen rumpali, jonka tunnetuin yhtye oli Juice Leskinen Grand Slam. Grand Slamin hajottua Sytelä soitti pitkään Clifters-yhyeessä. Myöhemmin hän on soittanut rumpuja projektiluontoisissa kokoonpanoissa muun muassa Anssi Tikanmäen ja Dave Lindholmin kanssa. Vuonna 2007 hän oli mukana Juice Leskisen muistokonsertteja varten kootussa Grand Slam 2007 -kokoonpanossa.
Sytelä on rumpujensoiton lisäksi toiminut äänittäjänä ja keikkamiksaajana. Hänellä oli myös oma soitin- ja laitevuokraukseen erikoistunut yritys. 1980-luvun puolivälissä hän tuotti jonkin aikaa myös radiomainoksia.
Sytelä toimi vuosina 2005–2009 Pori Jazzin tuotantopäällikkönä ja toimii edelleen kansainvälisten musiikkitapahtumien tuotantopäällikkönä.
Sytelä on toiminut myös Yössä erilaisissa rooleissa muun muassa miksaajana.
Birger Wiik

Hugo Birger Wiik (26. heinäkuuta 1916 Kilpilahti, Porvoon maalaiskunta – 21. huhtikuuta 2003 Espoo) oli suomalainen kemisti, meteoriittien tutkija ja Geologian tutkimuskeskuksen professori.
Wiik tuli tunnetuksi 1960-luvun lopulla, kun hän ainoana pohjoismaalaisena sai tutkittavakseen Apollo 11 -kuulennolla kerättyjä kuukivinäytteitä. Wiik oli myös vakiojäsen Yleisradion "kuustudiossa" joka seurasi ensimmäisiä kuulentoja reaaliajassa. Kuustudio tai kuupaneeli koostui tiedetoimittajista ja alan asiantuntijoista.
Kansankoti

Kansankoti () on pohjoismaista hyvinvointivaltiota kuvaava ilmaisu, jonka käyttö aloitettiin Ruotsissa 1900-luvun alussa. Poliittisena käsitteenä termi oli alun perin konservatiivien käyttämä. Nimitys tuli vasemmiston käyttöön pitkäaikaisen pääministerin Per Albin Hanssonin ja hänen johtamansa Sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen toimesta 1920-luvulla. Käsite on sittemmin ollut monen pohjoismaisen sosiaalidemokraattisen pääministerin käytössä.
Historia.
Kansankoti paikkana.
Ennen sen käyttöä poliittisen retoriikan harjoittamisessa, kansankoti tarkoitti rakennusta, jossa köyhälistöllä oli edulliseen hintaan mahdollisuus saada tietoa yhteiskunnasta lukemalla kirjoja ja lehtiä. Kansankoteja oli Pohjoismaiden suurissa kaupungeissa 1800-luvun loppupuolella. Suomen ensimmäisen kansankodin perusti Helsinkiin vuonna 1889 Alli Trygg-Helenius.
Poliittinen käsite.
Ruotsin konservatiivit ottivat "folkhem"-käsitteen käyttöön poliittisena käsitteenä ja kielikuvana. Termillä pyrittiin luomaan yhteisyyden tunnetta luokkarajojen yli ja näin säilyttämään yhteiskuntarauhaa työväenliikkeen esittämien demokratisoimisvaatimusten torjumiseksi.
Sosiaalidemokraattinen merkitys.
1920-luvulla Ruotsin pääministeri Per Albin Hansson otti kansankoti-käsitteen käyttöön toisensisältöisenä. Kuuluisassa puheessaan vuonna 1928 Hansson ilmaisi sosiaalidemokraattien näkemyksen yhteiskunnasta:
"Hyvässä kodissa ei ole etuoikeutettuja eikä syrjäytettyjä perheenjäseniä, ei lellikkejä eikä kaltoinkohdeltujakaan. Siellä kukaan ei katso toiseen ylhäältä alaspäin, siellä kukaan ei yritä tavoitella itselleen etua toisten kustannuksella, vahva ei polje jalkoihinsa eikä ryöstä heikkoa. Hyvässä kodissa vallitsevat tasa-arvoisuus, toisista huolehtiminen, yhteistyö, avuliaisuus."
Hanssonin jälkeen samaa politiikkaa jatkoi 1960-luvun lopulle saakka pääministeri Tage Erlander. Sosiaalidemokraattien mukaan kansankoti on demokraattinen hyvinvointiyhteiskunta, joka toimii yhteishengen ja yhteisyyden periaatteella. Tähän tarvitaan heidän mukaansa sosiaalipolitiikkaa, kuten yleinen sairausvakuutus, lapsilisät, työeläkejärjestelmä ja peruskoulu. Poliittiset vastustajat eivät useinkaan vastustaneet näitä uudistuksia sinänsä, mutta varoittelivat niiden kustannuksista ja verojen kiristymisestä.
Pietarsaaren paperitehdas

Pietarsaaren sellu- ja paperitehdas (ent. Wisapaper) on Billerud-konserniin kuuluva paperitehdas ja UPM-Kymmene Oyj-konserniin kuuluva sellutehdas Pietarsaaressa. Henkilöstöä on noin 100. Paperitehdas sijaitsee sellutehtaan vieressä (sellutuotanto 800 000 tonnia vuodessa). Sellutehtaalla työskentelee 300 henkilöä. Paperitehdas myytiin ruotsalaiselle Billerud-yhtiölle 1.2.2012.
Tuotteet.
Erittäin valkoinen, konekalanteroitu sileä voimapaperi
Valkoinen, konekalanteroitu sileä voimapaperi
Valkoinen, joustava säkkipaperi
Valkoinen tai ruskea kiillottamaton voimapaperi
Ruskea, kiillotettu voimapaperi
Kuolajoki

Kuolajoki on suomenkielinen paikannimi. Nimen alkuosa tulee saamelaiskielten kalaa tarkoittavasta sanasta, vertaa esimerkiksi , "kala". Nimi esiintyy paikannimissä etenkin Suomen Lapissa ja lähialueilla. Nimen esiintymiä ovat muiden muassa seuraavat:
Chaim Topol

Chaim Topol (; monesti vain Topol; 9. syyskuuta 1935 Tel Aviv – 9. maaliskuuta 2023 Tel Aviv) oli israelilainen näyttelijä. Hän syntyi sabrana Tel Avivissa ja aloitti uran kotimaassaan jo ennen kansainvälistä läpimurtoaan.
Topol tunnetaan varsinkin musikaalista "Viulunsoittaja katolla" (1964) ja siitä tehdystä elokuvasta (1971). Hän voitti elokuvasta Golden Globen ja oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Teatterinäyttämöllä hän ehti omien sanojensa mukaan esittää Viulunsoittajaa yli 3 500 kertaa. Viimeisen kerran hän esitti maitomies Tevyen roolia 74-vuotiaana vuonna 2009.
Topolin myöhempien roolien joukkoon lukeutuu osa elokuvassa "Left Luggage" (1998). Hän esiintyi myös James Bond -elokuvassa "Erittäin salainen" (1981).
A Better Tomorrow

A Better Tomorrow () on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi John Woo ja pääosissa ovat Lung Ti, Leslie Cheung ja Chow Yun-Fat. Elokuvasta on tehty jatko-osa vuonna 1987 ja kokonaan uusi eteläkorealainen versio vuonna 2010.
Tarina.
Elokuva kertoo kahdesta veljeksestä Tse Ho Sungista ja Tse Kit Sungista. Ho työskentelee iso rikollisjärjestölle, kun taas Kit on juuri valmistumassa poliisiksi. Ho aikoo kuitenkin lopettaa rikollisen uransa, sillä hän lupasi sen kuolevalle isälleen, eikä halua, että hänen maineensa pilaisi Kitin poliisiksi tulon mahdollisuudet, sillä Kit ei tiedä Ho'n hämäristä taustoista. Ho aikoo hoitaa vielä yhden keikan ja jättää kaiken taakseen, mutta joutuukin petetyksi ja joutuu vankilaan. Kun Kit kuulee tämän, veljesten suhde kariutuu oitis. Kun Ho vapautuu kolme vuotta myöhemmin vankilasta, hän yrittää yhäkin aloittaa uuden sivun elämässään, mutta syndikaatti yrittää houkutella Hon takaisin hommiin, uutena johtajanaan Shing, joka aiemmin toimi Hon ja hänen ystävänsä Markin oppipoikana. Hon kieltäydyttyä hän ajautuu sotaan järjestöä vastaan samalla kun hän yrittää selvittää tulehtuneita välejään veljeensä Kitiin.
A Better Tomorrow II

A Better Tomorrow II (, "Ying hung boon sik II") on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva, joka on jatko-osa vuoden 1986 elokuvalle "A Better Tomorrow". Elokuvan ohjasi John Woo ja pääosissa ovat Lung Ti ja Yun-Fat Chow.
Tarina.
Elokuva kertoo vankilassa istuvasta Ho Tse Sungista, jolle tarjotaan mahdollisuutta vapautukseen. Mutta ehdot ovat kovat, Ho'n pitäisi soluttautua rikollisjärjestöön ja paljastamaan entisen työtoverina ja ystävänsä, Lung Sin toimet. Ho ei kuitenkaan aio pettää ystäväänsä ja kieltäytyy tehtävästä. Mutta Ho'n kuullessa että hänen veljensä Kit soluttautuu jengiin paljastakseen Lung Sin, päättää Ho hyväksyä hänelle tarjotun mahdollisuuden suojellakseen veljeään.
Kuusaansaaren paperitehdas

Kuusaansaaren paperitehdas oli nykyisen Kymin paperitehtaan edeltäjä Kouvolan Kuusankoskella. Kuusaansaari sijaitsee Kymintehtaan tehdasalueella. Tehtaan sisäisesti se tunnettiin pitkään Y-osastona (Yankee) ja lyhenteellä Kuu.Pap. Y.
Historia.
Paperitehdas perustettiin 11. ja 15. tammikuuta 1872 pidetyssä kokouksessa nimellä Kuusankoski Ab. Perustajina olivat Carl Robert Mannerheim, Samuel Werner von Troil ja 32 muuta turkulaista osakasta, lähinnä virkamiehiä, kauppiaita ja tehtailijoita. Ensimmäinen paperikone käynnistyi 2. heinäkuuta 1873. Tehtaat fuusioituivat Kymin Osakeyhtiön ostaessa Voikkaan (Tampereen Kattohuopatehdas Oy) ja Kuusankoski Oy:n 3. maaliskuuta 1904. Voikkaan tehtaan omistaja Rudolf Elving nimitettiin toimitusjohtajaksi. Tehtaalla oli parhaimmillaan 5 paperikonetta. Viimeiset tehdasalueella toimineet paperikoneet (PK1-PK2) pysäytettiin joulukuussa 2005. Viimeisenä tuotannossa oli PK2, joka tuotti viimeiset paperitonninsa 21. joulukuuta 2005. Molemmat paperikoneet purettiin vuoden 2008 aikana. Suojelluissa tehdasrakennuksissa ei ole enää paperikoneita tai muuta koneistoa.
Tehtaan paperikoneet.
Viimeisimmät paperikoneet PK1 ja PK2 työllistivät sulkemisvaiheessa noin 70 työntekijää.
PK1 ja PK2 tuotanto oli yhteensä noin 20 000 t vuodessa.
Rautatie ja kalusto.
Tehdasalueella toimi vuosina 1918–1960 Kuusankosken ja Voikkaan tehdasalueet yhdistänyt 5,5 km:n mittainen kapearaiteinen rautatie. Radasta on jäljellä suojeltu tallirakennus Voikkaan tehdasalueella, yksi moottoriveturi ja kaksi matkustajavaunua Jokioisten museorautatiellä. Lisäksi säilyneenä ovat radalla liikennöineet kaksi umpitavaravaunua sekä kaivinkoneen kuljetusta varten oleva raskaskuljetuslavetti.
Tehdasalueelle rakennettiin myös leveäraiteinen rautatieyhteys. Vaihtotyöt hoidettiin UPM-Kymmenen omilla vetureilla.
Veturit.
Tehdasalueen vaihtotöissä käytettiin keltaiseksi maalattuja teollisuusvetureita. Aiemmin samoja vetureita käytettiin yhdessä Voikkaan paperitehtaan kanssa. Vaihtotyöt UPM-Kymmene Oyj:n omalla kalustolla loppuivat Kuusankoskella vuodenvaihteessa 2008–2009.
Tehtaalla on ollut myös muita vetureita.
Athenaios

Athenaios (, ; 100- ja 200-lukujen vaihde) oli antiikin kreikkalainen reetori ja grammaatikko, joka oli kotoisin Naukratiksesta Egyptistä ja joka toimi kirjastonhoitajana Roomassa.
Teokset.
Athenaioksen tiedetään kirjoittaneen historiateoksen Syyrian kuninkaista ja tutkielman "thratta"-kaloista, jotka Arkhippos ja muut komediakirjailijat mainitsevat. Kummatkin näistä teoksista ovat kadonneet. Tunnetuin ja merkittävin Athenaioksen säilynyt teos on "Deipnosofistai" (lat. "Deipnosophistae"), jonka nimi voidaan kääntää ”Päivällisfilosofeiksi” tai ”Oppineiden pidoiksi”. Nykyaikaan säilyneessä muodossa se käsittää viisitoista kirjaa. Ensimmäiset kaksi kirjaa sekä osat kirjoista III, XI ja XV ovat säilyneet vain tiivistelminä. Muuten teos vaikuttaa säilyneen kokonaisuudessaan. Teos kertoo varakkaan ylipapin Publius Livius Larensiksen järjestämistä monipäiväisistä pidoista, johon osallistuvat aikakauden merkittävimmät kulttuurihenkilöt. Teos on kokoelma sekalaista tietoa, pääasiassa liittyen ruokapöytään, mutta se sisältää huomioita myös muun muassa kielestä ja kirjallisuudesta, musiikista, lauluista, tansseista, peleistä ja kurtisaaneista. Teos on täynnä lainauksia kirjailijoilta, joiden teoksia ei ole säilynyt muuten. Athanaios lainaa yli tuhatta kirjailijaa ja esittää heiltä 10 000 tekstikatkelmaa. Ne ovat peräisin 2 500 eri teoksesta. Kirjailija kehuu lukeneensa 800 keskikomediaan kuuluvaa näytelmää.
Teoksen juoni on monimutkainen ja kehnosti esitetty. Se esittää olevansa teoksen kirjoittajan selonteko ystävälleen Timokrateelle oppineen taiteidensuosijan Laurentiuksen (tai Larentiuksen) talossa pidetyistä pidoista. Näin se on Platonin tyyliin kirjoitettu dialogi dialogin sisällä, mutta keskustelu on tarpeeksi pitkä, jotta se kattaisi useita päiviä, vaikka sen esitetäänkin tapahtuneen yhtenä päivänä. Pitojen kahdenkymmenenyhdeksän vieraan joukkoon kuuluvat muun muassa Galenos ja Ulpianus, mutta kaikki ovat todennäköisesti fiktiivisiä hahmoja, eikä suurin osa ota osaa keskusteluun. Vieraita pyydetään kuitenkin tuomaan mukanaan katkelmia runoilijoilta, ja näitä luetaan ääneen ja niistä keskustellaan ruokapöydän ääressä.
Kokonaisuudessaan teos on lähinnä kömpelö väline esitellä kirjoittajan laajaa ja monipuolista lukeneisuutta. Teoksen suurimmat arvot eivät olekaan taiteelliset, vaan siinä, että sen osana on säilynyt paljon katkelmia ja tietoa, jotka muuten olisivat kadonneet kokonaan. Ilman Athenaiosta monia kreikkalaisia kirjailijoita, kuten Arkhestratosta, ei tunnettaisi lainkaan. Kirja XIII on merkittävä antiikin kreikkalaisen seksuaalisuuden tutkimuksen kannalta.
Anne Donovan

Anne Theresa Donovan (1. marraskuuta 1961 – 13. kesäkuuta 2018) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. 
Donovan syntyi ja kasvoi New Jerseyssä. Hän kuului joukkueeseen, joka voitti naisten koripallon kultaa kesäolympialaisissa Los Angelesissa 1984 ja Soulissa 1988. Hänet valittiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1995, Women’s Basketball Hall of Fameen vuonna 1999 ja FIBA Hall of Fameen vuonna 2015.
Päätettyään peliuransa vuonna 1989 Donovan siirtyi valmentajaksi. Hän valmensi muun muassa viittä eri WNBA-seuraa, Indiana Feveriä kaudella 2000, Charlotte Stingiä kausina 2001–2002, Seattle Stormia kausina 2003–2007, New York Libertyä kausina 2009–2010 ja Connecticut Sunia kausina 2013–2015. Storm voitti hänen valmennuksessaan WNBA:n mestaruuden kaudella 2004. Pekingissä 2008 Donovan toimi olympiakultaa voittaneen Yhdysvaltain naisten koripallomaajoukkueen päävalmentajana.
Donovan kuoli 56-vuotiaana sydämen petettyä.
Marraskuu (albumi)

20 suosikkia – Marraskuu on suomalaisen Miljoonasade-yhtyeen toinen kokoelma-albumi vuodelta 1995. Levy on osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjaa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Heikki Salo.
Hardy Krüger

Franz Eberhard August ”Hardy” Krüger (12. huhtikuuta 1928 Berliini, Saksa – 19. tammikuuta 2022 Kalifornia, Yhdysvallat) oli saksalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi sekä saksalaisista että yhdysvaltalaisista elokuvista. Myös hänen tyttärensä Christiane Krüger on tunnettu näyttelijä.
Tulkoon rakkaus

20 suosikkia – Tulkoon rakkaus on Miljoonasade-yhtyeen kokoelma-albumi vuodelta 1997. Levy on Miljoonasateelta toinen ja viimeinen osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjassa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Heikki Salo ja sovittanut Miljoonasade, ellei toisin mainittu.
Stig-Göran Myntti

Stig-Göran Myntti (6. elokuuta 1925 Maalahti – 28. helmikuuta 2020) oli suomalainen jalka- ja jääpalloilija.
Jalkapallo.
Myntti edusti lähes koko uransa Vasa IFK:ta, lukuun ottamatta kautta 1957, jonka hän pelasi RU-38:n riveissä. Suomen mestaruuden Myntti voitti VIFK:ssa vuosina 1944, 1946 ja 1953. Suomen jalkapallomaajoukkueessä hän pelasi 61 A-maaottelua ja teki viisi maalia. Myntti oli mukana Suomen joukkueessa myös Helsingin 1952 olympialaisissa. Hänet valittiin Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 1993.
Jääpallo.
Jääpalloilijana Myntti saavutti MM-kilpailuissa 1957 hopeaa. Hän pelasi 12 A-maaottelua ja teki niissä neljä maalia.
Muuta.
Stig-Göran Myntille myönnettiin vuoden 1953 saavutuksista Vaasa-lehden kultamitali. 
Stig-Göran Myntin poika Kenth Myntti ja pojanpoika Henri Myntti ovat myös pelanneet jalkapalloa pääsarjatasolla.
Gene Wilder

Jerome Silberman, taiteilijanimeltään Gene Wilder (11. kesäkuuta 1933 Milwaukee, Wisconsin – 29. elokuuta 2016 Stamford, Connecticut) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnettiin hauskuuttavien velmujen rooleistaan. Wilder sai Emmy-palkinnon vuonna 2003, ja hän oli ehdolla muun muassa kahden Oscarin saajaksi.
Wilderin vanhemmat olivat venäjänjuutalaisia. Sanotaan, että yksi alkusysäyksistä Wilderin viihdyttäjän uralle oli hänen äitinsä vakava sairastuminen Genen ollessa vielä pieni poika. Hän päätti piristää potilasta omilla hupiesityksillään. Wilderin ura käynnistyi teatterissa 1950-luvulla opiskeltuaan sitä ennen näyttelemistä. Hän työskenteli silloin myös jonkin aikaa mielisairaalassa ja tämän kokemuksen on nähty vaikuttaneen hänen myöhempään ilmaisuunsa. Gene Wilderin ulkonäkö ja luonne eivät sopineet Hollywoodin miessankarien muottiin. Niinpä hän profiloitui tietynlaisiin sivuosiin. Yhteistyö komediaohjaaja Mel Brooksin kanssa teki hänestä maailmanlaajuisesti tunnetun koomikon. Gene Wilder näytteli Richard Pryorin kanssa yhdessä useassa elokuvassa, kuten "Hopeanuoli", "Mänteillä menee lujaa" ja "Syyttömät silminnäkijät". 
Vuonna 1981 Wilder tiivisti näyttelijäntyönsä ytimen seuraavasti: ”Komediat ovat minua, mutta haluan esittää sekä vakavaa että hauskaa. Kun nämä asiat saadaan kiteytettyä samaan, hyvä tulee.”Hän oli vuosina 1984–1989 naimisissa näyttelijä Gilda Radnerin kanssa, kunnes tämä kuoli munasarjasyöpään. Hän meni vuonna 1991 naimisiin pitkäaikaisimman puolisonsa Karen Boyerin kanssa. Hän joutui vuonna 1999 hoidettavaksi Non-Hodgkinin lymfooman takia. Wilder kuoli 83-vuotiaana Alzheimerin taudin aiheuttamiin komplikaatioihin.
Made in Taiwas

Made in Taiwas on suomalaisen Miljoonasade-yhtyeen kokoelma-albumi. Se julkaistiin 9. marraskuuta 1998. Kokoelmasta julkaistiin samaan aikaan sekä kahden CD:n versio että neljän CD:n boxi.
Kappaleet.
4CD:n versio.
Levy 4.
Live:
2CD:n versio.
Sisältää 38 kappaletta boxilta.
Sanoitukset: Heikki Salo, paitsi CD3/"Vieraalla maalla" trad.
Tekijät.
15.-18. Mörssäri, Jyväskylä 29.5.1996
Maan mitta

Maan mitta on JP Siilin ohjaama ja Iiro Küttnerin käsikirjoittama kolmiosainen televisiominisarja vuodelta 2007. Sarjan päähenkilö Katja Halkola valmistuu maanmittaajaksi ja palaa sarjassa kotiseudulleen Parauksen kylään, josta hän on saanut töitä. Kylä sijaitsee lähellä Venäjän rajaa, missä hän johtaa maanmittausrymää. Aiemman ryhmän jäsenet olivat joutuneet auto-onnettomuuteen, ja vain yksi heistä selvisi hengissä. Kituvan kylän vuosia aiemmin suljettu kaivos on avattu, mikä on saanut kyläläiset uskomaan että kylä toipua entiselleen ja vilkastua.
Roolit.
Lähde:
Gilda Radner

Gilda Susan Radner (28. kesäkuuta 1946 – 20. toukokuuta 1989) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi varsinkin esiintymisistään "Saturday Night Livessä". Hän sai vuonna 1978 Emmy-palkinnon. Hän oli naimisissa Gene Wilderin kanssa vuodesta 1984, kunnes kuoli munasarjasyöpään Los Angelesissa vain 42-vuotiaana.
Juutalaiseen perheeseen Detroitissa syntyneellä Radnerilla oli bulimia. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Aino-Maija Tikkanen

Aino-Maija Tikkanen (oik. Kinnunen; 2. marraskuuta 1927 Turku – 3. maaliskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja lausuntataiteilija.
Tikkanen syntyi Turussa ja muutti Helsinkiin kouluiässä. Hänen isänsä oli "Uusi Aura" -lehden päätoimittaja Eino Tikkanen. Tikkasen teatteriura alkoi Intimiteatterissa, jossa hän oli 1952–1956. Sieltä hän siirtyi Tampereen Työväen Teatteriin vuosiksi 1956–1961 ja toimi sen jälkeen Suomen teatterikoulun puheilmaisun opettajana
1962–1971. Tikkasen elokuvaura alkoi 1950-luvulla elokuvissa "Olemme kaikki syyllisiä" ja "Morsiusseppele". Hän piti kuitenkin enemmän teatterista, ja vuosien varrella hän lopetti elokuvien teon lähes kokonaan. 
Tikkaselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1983. Hän oli taiteilijaprofessori vuosina 1985–1990.
Tikkanen oli naimisissa estetiikan professorin Aarne Kinnusen kanssa, ja heillä oli kolme lasta. "Helsingin Sanomien" päätoimittaja Heikki Tikkanen oli Aino-Maija Tikkasen veli.
Pintandwefall

Pintandwefall on helsinkiläis-vantaalainen vuonna 2006 perustettu neljän nuoren naisen garagerock-yhtye, joka voitti Ääni ja vimma -yhtyekilpailun keväällä 2007. Yhtyeen esikoisalbumi "Wow! What Was That, Baby?" julkaistiin lokakuussa 2007. Yhtyeen tyyliin kuuluvat Spice Girls -tyyliset taiteilijanimet sekä esiintymisasuina käytettävät zorro-naamiot.
Jäsenet.
Jäsenet vaihtelevat paljon soittimia keskenään.
Historia.
Taiteilijanimeä Dumb Pint käyttävä Ninni Luhtasaari perusti yhtyeen keväällä 2006. Hän halusi perustaa tyttöbändin esiintymään koulunsa Vaskivuoren lukion bändimaratoniin, ja värväsi ystävänsä Iiti Yli-Harjan (Tough Pint), Ringa Mannerin (Cute Pint) sekä Sanna Komin (Crazy Pint) mukaan yhtyeeseen. Sääntönä oli, että kaikki tarttuivat soittimeen, jota eivät olleet aiemmin soittaneet. Pintandwefall esitti keikalla vain kaksi kappaletta, ja tarkoitus oli sen jälkeen hajota musiikillisiin erimielisyyksiin. Yhtye valittiin kuitenkin esiintymään myös saman koulun kesäfestivaalille, joten sen piti tehdä lisää kappaleita ja alkaa treenata tosissaan. Vielä vuoden 2006 aikana bändi ehti myös julkaista ensimmäiset demonsa "Uuh Aah, Baby" sekä "Milkbar, baby?". 
Vuonna 2007 Pintandwefall osallistui Ääni ja vimma -kilpailuun ja voitti sen, vaikka olikin soittanut ensimmäisen keikkansa vasta reilua vuotta aiemmin. Kesällä 2007 tamperelainen aloitteleva levy-yhtiö GAEA Records otti Pintandwefallin talliinsa, ja ensimmäinen pitkäsoitto "Wow! What Was That, Baby?" äänitettiin elokuussa. Levyn äänitti ja tuotti Tigerbombs-yhtyeen Pepe Trouble, ja se julkaistiin 17. lokakuuta 2007. Kappale ”Somewhere I'd Be Worshipped” soi YleX-radiokanavan viikon tehobiisinä viikolla 36, ja siitä kuvattiin myös yhtyeen ensimmäinen musiikkivideo. Joulukuussa 2007 Pintandwefall esiintyi ensimmäisen kerran ulkomailla soittaessaan Pietarin Club Revolutionissa.
Vuonna 2010 yhtye kiinnitettiin saksalaiselle Viva Hate Recordsille, joka julkaisi yhtyeen albumin maaliskuussa 2010 Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä.
To Travel for Evermore

To Travel for Evermore tanskalaisen Wuthering Heights -metalliyhtyeen toinen studioalbumi vuodelta 2002.
Kokoonpano.
Esiintyvät muusikot:
John C. Breckinridge

John Cabell Breckinridge (16. tammikuuta 1821 Lexington, Kentucky – 17. toukokuuta 1875 Lexington, Kentucky) oli yhdysvaltalainen lakimies, poliitikko ja kenraali.
Breckinridge opiskeli nuorena useissa korkeakouluissa, mukaan lukien muun muassa New Jerseyn collegessa eli nykyisessä Princetonin yliopistossa. Lopulta hän valmistui lakimieheksi vuonna 1840, jonka jälkeen hän toimi lakimiehenä kotikaupungissaan Lexingtonissa.
Breckinridge osallistui majurina Meksikon–Yhdysvaltain sotaan 1847-48, jonka jälkeen hän istui demokraattina Kentuckyn osavaltion edustajainhuoneessa 1849 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1851–1855. Presidentti Franklin Pierce nimitti hänet suurlähettilääksi Espanjaan, mutta hän kieltäytyi. Hänestä tuli varapresidentti James Buchananin voitettua presidentinvaalit vuonna 1856. Breckinridgestä tuli 36-vuotiaana maan nuorin varapresidentti.
Breckinridge oli Etelän demokraattien ehdokas presidentiksi 1860, mutta hävisi republikaanien Abraham Lincolnille. Hänet valittiin kuitenkin Kentuckyn edustajaksi Yhdysvaltain senaatissa maaliskuussa 1861 alkaneelle kaudelle. 4. joulukuuta 1861 hänet kuitenkin erotettiin senaatista Konfederaation kapinan tukemisen vuoksi.
Yhdysvaltain sisällissodassa Breckinridge toimi ensin Konfederaation armeijan prikaatikenraalina ja myöhemmin kenraalimajurina. Sodan lopulla tammi-huhtikuussa 1865 hän toimi myös Konfederaation sotaministerinä.
Sisällissodan päätyttyä huhtikuussa 1865 Breckrindridge muutti Eurooppaan, josta hän palasi takaisin Lexingtoniin vuonna 1868. Viimeisinä vuosinaan Breckrinridge palasi lakimieheksi ja osallistui rautatieyhtiöiden toimintaan. Hän kuoli Lexingtonissa 17. toukokuuta 1875.
Breckrinridgen sukuun kuuluu useita yhdysvaltalaisia merkkihenkilöitä. Hänen isoisänsä oli oikeusministeri John Breckinridge ja yksi hänen pojistaan, Clifton R. Breckinridge, Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen.
Far from the Madding Crowd

Far from the Madding Crowd on tanskalaisen Wuthering Heights -yhtyeen kolmas studioalbumi vuodelta 2004. Albumin nimi on otettu Thomas Hardyn romaanista ja kappaleilla on yhteyksiä romaaniin, mutta vielä enemmän J. R. R. Tolkienin kirjoihin.
Kappaleet.
Japanin bonusraita
USA:n bonusraita
Kasvukipuja 20 vuotta

Kasvukipuja 20 vuotta on suomalaisen Miljoonasade-yhtyeen viimeisin kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2006. Kokoelma juhlisti Miljoonasateen 20-vuotista uraa, sisältäen yhtyeen suurimmat hitit sekä kaksi uutta levytystä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Heikki Salo.
Harvey Korman

Harvey Herschel Korman (15. helmikuuta 1927 Chicago, Illinois – 29. toukokuuta 2008 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura.
Hän esiintyi televisiouransa aikana muun muassa The Danny Kaye Show’ssa (1963–1967) ja The Carol Burnett Show’ssa (1967–1978). Korman esiintyi myös lukuisissa elokuvissa. Näistä muutamia ovat komediat "Villiä hurjempi länsi" (1974), "Mel Brooksin mieletön maailmanhistoria" (1981) ja "Isäni on turbomies" (1996).
Korman myös ääninäytteli Tomissa &amp; Jerryssä ja Kivisissä ja Sorasissa. Hänelle myönnettiin neljä Emmy-palkintoa ja yksi Golden Globe.
Korman kuoli 81-vuotiaana 30. toukokuuta 2008. Hän oli kärsinyt verenkiertohäiriöstä.
Rita Wilson

Margarita ”Rita” Wilson (o.s. "Ibrahimoff"; s. 26. lokakuuta 1956 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt sekä televisiossa että elokuvissa; viimeksi mainituista tunnetuimpia ovat "Uneton Seattlessa" (1993) ja "Isäni on turbomies" (1996).
Wilson syntyi Los Angelesissa. Hänen äitinsä on kreikkalainen ja isä bulgarialainen.
Wilson meni naimisiin Tom Hanksin kanssa 30. huhtikuuta 1988. Parille on syntynyt kaksi lasta (s. 1990 ja 1995). Wilson, Hanks ja heidän lapsensa saivat Kreikan kansalaisuuden heinäkuussa 2020 kiitoksena pariskunnan rahankeräyksestä Kreikan vuoden 2018 maastopalojen jäljiltä. Pariskunnalla on loma-asunto Kreikan Antíparoksen saarella. Vuonna 2018 he ostivat myös toisen loma-asunnon Patmoksen saarelta.
Divinópolis

Divinópolis [-no´-] on kaupunki Brasiliassa Minas Geraisin osavaltiossa.
Vuonna 2000 siellä asui 184 000 asukasta. Divinópolis on tärkeä teollisuuskaupunki. Siellä on tekstiili-, elintarvike- ja metalliteollisuutta.
Shoshenk I

Shoshenk I, Shoshenq I, Sesonq I tai Sesonk I on meshweshien libyalaisesta heimosta tullut Egyptin faarao. Hän hallitsi kolmannella välikaudella vuosina 943–922 eaa. ja kuului 22. dynastiaan. Shoshenk oli mahtavan meshweshijohtaja Nimlot A:n ja Tentshepeh A:n poika. Nimlot A:n isä oli myös nimeltään Shoshenk.
Ennen faaraoksi nousemistaan Shoshenk toimi Egyptin armeijan päällikkönä ja faarao Psusennes II:n pääneuvonantajana.
Monien egyptologien mielestä Shoshenk I vastaa Raamatussa mainittua Siisakia (Suusak).
Perhe.
Shoshenkilla oli kaksi vaimoa Patareshnes ja Karomama A. Hänellä oli ainakin kolme poikaa, Osorkon I, josta tuli seuraava faarao, sekä Iuput A ja Nimlot B. Hänestä tuli myös Psusennes II:n tyttären Maatkaren appi.
Auringonpimennys.
Tutkijat ovat tulleet siihen tulokseen, että Shoshenk I:n 17. hallitusvuotena olisi tapahtunut auringonpimennys. Muinaisessa Egyptissä tätä pidettiin viestinä jumalilta. Koska nykyinen kronologia ei löydä tätä pimennystä, jotkut ovat ehdottaneet vuonna 932 eaa. tapahtunutta pimennystä tähän kohtaan. Tämän auringonpimennyksen ajankohdasta ei tiettävästi ole tutkijoilla virallista näkökulmaa.
Vaupés (departementti)

Vaupés on yksi Kolumbian 32 departementista. Se sijaitsee Kolumbian Amazonissa Brasilian rajalla. Departementin pinta-ala on 54 135 km². Pääkaupunki on Mitú. Departementti perustettiin vuonna 1991. Vuonna 2020 sen arvioitu väkiluku oli noin 45 000.
Joo joo / Metropoliitta

Joo joo / Metropoliitta on porilaisen MAC-yhtyeen toinen ja viimeinen singlejulkaisu 1981. Finnlevy julkaisi singlen vinyylinä. Single jäi yhtyeen viimeiseksi, sillä MAC hajosi seuraavana vuonna, minkä jälkeen Neumann perusti Dingon. Singlen kappale "Metropoliitta" on julkaistu myös kokoelmalevyllä "TV räjähtää!".
Uuden aamun kitarat / Mikä olen nyt

Uuden aamun kitarat / Mikä olen nyt on Pertti Neumannin johtaman S.E.X.-yhtyeen ensimmäinen singlejulkaisu vuodelta 1987. 
Singlen kappaleita ei alun perin julkaistu yhtyeen "S.E.X."-albumilla, mutta ne ovat mukana myöhemmin julkaistulla albumin digitaalisella versiolla. Lisäksi kappale "Uuden aamun kitarat" on julkaistu Neumannin kokoelmalevyillä. 
Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.
Menzies Campbell

Walter Menzies Campbell (22. toukokuuta 1941 – 26. syyskuuta 2025) oli brittiläinen poliitikko. Hän istui parlamentin alahuoneen jäsenenä vuodesta 1987 vuoteen 2015, jolloin hän siirtyi ylähuoneen jäseneksi. Hänestä tuli Liberaalidemokraattisen puolueen varajohtaja vuonna 2003 ja johtaja virallisesti 2. maaliskuuta 2006; hän erosi 15. lokakuuta 2007.
Campbell syntyi Glasgow’ssa ja opiskeli Hillhead High Schoolissa sekä Glasgow’n yliopistossa. Hän menestyi ennen poliittista uraansa pikajuoksijana jopa kansainvälisesti; hän kilpaili Tokion 1964 olympialaisissa sekä vuoden 1966 Kansainyhteisön kisoissa Kingstonissa.
Campbell oli varsinaiselta ammatiltaan lakimies. Hän meni kesäkuussa 1970 naimisiin puolisonsa Elspethin kanssa. Hänellä todettiin vuonna 2002 non-Hodgkinin tyypin lymfooma, josta hän toipui.
Per Westerberg

Per Erik Gunnar Westerberg (s. 2. elokuuta 1951 Nyköping) on ruotsalainen Maltillisen kokoomuksen poliitikko, joka toimi Ruotsin valtiopäivien puhemiehenä vuosina 2006–2014. Westerberg syntyi Nyköpingissä ja valmistui Tukholman kauppakorkeakoulusta vuonna 1974.
Westerberg, joka tuli valituksi valtiopäiville ensimmäistä kertaa vuonna 1979, toimi Carl Bildtin hallituksen teollisuus- ja elinkeinoministerinä vuosina 1991–1994.
Anttila (Lohja)

Anttila on Lohjan 1. kaupunginosa. Anttilan kaupunginosa muodostaa suurimman osan Lohjan keskustasta. Sen naapurikaupunginosia ovat Ahtsalmi, Pitkäniemi, Hiidensalmi, Pappila, Moisio ja Keskilohja. Kaupunginosan nimi juontaa juurensa alueella sijainneesta Anttilan tilasta.
Anttilan kaupunginosa on epäsäännöllisen muotoinen. Etelässä kaupunginosan erottaa Keskilohjasta valtatie 25. Lounaassa raja Anttilan ja Ahtsalmen välillä kulkee linjaa Vuorisenkatu – Harjukatu – Postikatu – Aurlahdenkatu – Rantapuisto – Laiturikatu. Luoteessa Anttilan Pitkäniemestä erottaa Immonkadusta lähtien Rantapuisto. Anttila ulottuu pohjoiseen aina Rantapuiston ja Karstuntien risteykseen, ja lyhyt raja Hiidensalmen kanssa kulkee Karstuntietä Tytyrinkadun risteykseen saakka. Siitä eteenpäin Anttila rajoittuu Pappilan kaupunginosaan ensin Asemakatua, sitten Rautatienkatua, Kirkkokatua ja Sibeliuksenkatua pitkin. Koillisessa Anttilan Moisiosta erottaa Joukahaisenkadun kohdalta lähtien Lohjan satamarata aina Kurjenkadulle saakka.
Palvelut.
Suuri osa Lohjan keskustan palveluista sijaitsee Anttilan kaupunginosassa. Muun muassa kaupungintalo Monkola, Lohjan Yhteislyseon lukio, Lohjan ammattikoulu, Tytyrin koulu, Anttilan koulu sekä Harjun koulu sijaitsevat alueella. Myös kauppakeskus Lohjantähti ja tavaratalo Sokos sijaitsevat Anttilan kaupunginosassa.
Keskustan eteläisin osa, jossa sijaitsevat muun muassa poliisilaitos, käräjäoikeus sekä Prisma-keskus ja linja-autoasema, kuuluu kuitenkin Ahtsalmen kaupunginosaan.
Aavan meren tällä puolen

Aavan meren tällä puolen on 9. maaliskuuta 2007 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Nanna Huolman. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat kesään 1984.
Elokuvan kuvaukset aloitettiin Suomessa vuonna 2006. Suomessa elokuvaa on kuvattu lähinnä Pohjois-Karjalassa, Tohmajärvellä ja Kiteellä. Puolet elokuvasta on kuvattu Ruotsin Uddevallassa ja Trollhättanissa.
Juoni.
Elokuvan päähenkilö on 12-vuotias Kirsi, lempinimeltään Kid. Hän on kasvanut Ruotsissa, mutta hänen äitinsä Ester on suomalainen, mitä hän häpeää. Elokuvassa perhe matkustaa Esterin kotiseudulle Pohjois-Karjalaan. Matkalle tulevat mukaan myös Esterin ystävä, Sirkka, sekä tämän 13-vuotias poika, Jamppe. Matkalla herää voimakkaita tunteita ja konflikteja.
Ester-äiti tapaa Suomessa vanhan rakkauden kohteensa, ja alkaa suunnitella pysyvää muuttoa Suomeen. Myös Kidin ja Jampen välit lämpenevät kesän aikana.
Muhoksen Mimmi

Muhoksen Mimmi on Jorma Nortimon ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1952. Se on lajityypiltään komedia ja perustuu Reino ”Repe” Helismaan sanoittamaan samannimiseen iskelmään edelliseltä vuodelta. 
Elokuva oli toinen varsinainen kotimainen rillumarei-elokuva. Yleisömenestys oli huomattavasti yli vuoden keskitasoa.
Juoni.
Mustalaispariskunta Jenny ja pikku-Aleksi pitävät kanttiinia lähellä Muhosta. Heidän vakioasiakkaitaan ovat muurari-Martsu, rappari-Rantsu, hitsari-Heikki sekä heidän pomonsa insinööri-Immu. Jokainen ihastuu junamyyjä Mimmiin, mutta Mimmi pitää vain köyhästä jarrumiehestä, joka on todellisuudessaan Jaakko Mettinen, jolle on myönnetty lammasfarmari Mettisen perintö.
Jaakkoa saapuu etsimään salaperäinen asioitsija Valde Manner, jolla on apunaan lumoava espanjalainen tanssijatar Dolores. Jaakkoa koetetaan huijata pahemman kerran, ja Dolores lumoaa muut miehet tanssillaan.
Tuotanto.
Elokuvassa esiintyvä Siiri Angerkoski oli vanhempana Mimminä vuonna 1951 elokuvassa "Rovaniemen markkinoilla", mutta tässä elokuvassa Angerkoskesta tuli mustalaisnainen. Lisäksi Angerkosken ja Armas Jokion esittämä mustalaispariskunta Jenny ja pikku-Aleksi esiintyvät elokuvassa ensimmäisen kerran. Heidät nähtiin vielä kahdessa elokuvassa, elokuvissa "Lentävä kalakukko" (1953) ja "Majuri maantieltä" (1954).
Muhoksen Mimmiä on sittemmin esitetty televisiossa useita kertoja.
Arviot.
Aikalaisarvosteluissa elokuva tuomittiin ala-arvoiseksi monien samanaikaisten rillumarei-elokuvien tapaan, joskin myönteistäkin siitä jaksettiin löytää. 
Vuonna 2011 kriitikko arvioi elokuvan perisuomalaiseksi 1950-luvun musiikkihupailuksi. Kriitikko Arto Pajukallio pitää Helismaan käsikirjoitusta hätäisenä ja tulkitsee sen kuvan romaneista tylyksi.
Jet (huoltamoketju)

Jet on yhdysvaltalaisen ConocoPhillips-öljy-yhtiön huoltoasemaketju. 
Suomeen Jet laajeni vuonna 1993. Polttoaine ketjulle tuli Suomessa Nesteeltä ja Conocon jalostamolta Englannista. 
Vuoteen 1996 mennessä Du Pont Jet Oy:n operoima Jet-ketju oli tullut tunnetuksi Suomessa muita tankkauspaikkoja edullisemmasta hintatasostaan: se myi bensaa yleensä 5–10 penniä litralta eli noin 1–2 prosenttia halvemmalla kuin muut ketjut, mutta ajoittain jopa 10 prosenttia halvemmalla. Silti se 20 asemallaan ylsi vain kahden prosentin markkinaosuuteen valtakunnallisesti. Myöhemmin jakeluasemia oli Suomessa yhteensä 49 ja muualla Pohjoismaissa noin 250. Loppuvuosina Jetin Suomen-markkinaosuus bensiinissä oli yli viisi prosenttia ja dieselin myynnissä noin puolitoista prosenttia.
Venäläinen Lukoil ja ConocoPhillips sopivat vuoden 2006 lopulla kaupasta, jolla 376 ConocoPhillipsin huoltoasemaa siirtyi Lukoilin omistukseen. Sopimus kattoi Jet-nimellä toimivat asemat Euroopassa, joista 49 on Suomessa. Suomessa asemat siirtyivät Teboilille, ja niistä tuli Teboil Express -asemia.
Oggi ja torakat

Oggi ja torakat (, ) on Jean-Yves Raimbaudin luoma ja ranskalaisen elokuvayhtiö Gaumontin ja Xilam Animationin tuottama piirrossarja.
Sarjan juoni.
Sarja kertoo sinisen värisestä Oggi-nimisestä pulskasta kissasta, joka rakastaa syömistä ja television katselua. Hänen elämäänsä kuuluvat myös Dee Dee, Marky ja Joey -nimiset torakat, jotka tuottavat hänelle hullunkurisia tapaturmia. Sarjan keskeisimpiin hahmoihin kuuluu myös Oggin serkku Jack, joka on vihreä pitkä ja lihaksikas kissa. Sarjassa on erilaista muihin piirrossarjoihin verrattuna, että siinä ei puhuta juuri lainkaan, joten jakson tapahtumia elävöittää suurimmaksi osaksi musiikki. Hahmot käyttävät usein puhumisen sijaan elekieltä.
Päähahmot.
Oggi.
Oggi () on sinisen värinen hieman pulska kissa, joka rakastaa syömistä ja television katselua. Hän joutuu usein tekemisiin kolmen torakan kanssa, jotka tekevät hänelle usein kepposia. Hänellä on sisko nimeltä Monica. Oggilla on viha-rakkaus-suhde torakoihin, yleensä hän vihaa niitä, mutta joissain jaksoissa on paljastunut, että Oggi sisimmissään rakastaa torakoita, esimerkiksi jaksossa "So Lonely".
Jack.
Jack on väriltään vihreä kissa, joka on Oggin serkku. Hän yleensä joutuu ajoittain torakoiden tekemien kepposten kohteeksi. Hän on hyvin vahva ja kekseliäs, ja on rakentanut monenlaisia koneita. Hän on rakastunut Oggin siskoon Monicaan, Jack on myös Monican serkku.
Monica.
Monica on Oggin sisko, joka kulkee yleensä rullaluistimet jalassa. Hän harrastaa monenlaisia urheilulajeja, kuten benji-hyppyä. Oggin serkku Jack rakastuu Monicaan ja yrittää tehdä häneen vaikutukseen.
Bob.
Bob on Oggin naapurissa asustava isokokoinen koira. Hän ei pidä siitä, että häntä tullaan häiritsemään. 
Olivia.
Olivia on Oggin naapurissa asuva tyttökissa.
Elokuva.
Oggi ja torakat -elokuva (Oggy et les Cafards, le film) sai ensi-iltansa Rankassa 7. elokuuta 2013.
Sarja Suomessa.
Suomen televisiossa sarjaa esitettiin ensimmäisen kerran televisiokanavalla Nelonen vuosina 1999–2000.. Sarjaa on esitetty myös C More Juniori-maksukanavalla ja Sub-kanavalla.
Fäärinkielinen Wikipedia

Fäärinkielinen Wikipedia () on Wikipedian fäärinkielinen versio. 18. syyskuuta 2009 siellä oli 3 780 artikkelia ja 1. lokakuuta 2012 artikkeleita oli 5 774.
Ted Levine

Frank Theodore ”Ted” Levine (s. 29. toukokuuta 1957 Bellaire, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat kauhuelokuvassa "Uhrilampaat" (1991), jossa hän esitti Jame ”Buffalo Bill” Gumbia sekä poliisipäällikkö Leland Stottlemeyerin rooli televisiosarjassa Monk ja kenraali Underwoodia Jalmari Helanderin elokuvassa "Big Game" (2014).
Ohiossa syntynyt Levine opiskeli Marlboro Collegessa ja Chicagon yliopistossa. Hänen puolisonsa on Kim Phillips, ja heillä on kaksi lasta. 
Levine on ollut ehdolla nebraskalaisen Omahan kaupungin pormestariksi.
Dan Butler

Daniel Bruce ”Dan” Butler (s. 2. joulukuuta 1954 Huntington, Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esittänyt muun muassa Bob ”Bulldog” Briscoeta televisiosarjassa "Frasier". Butler on esiintynyt myös näyttämöllä esimerkiksi "The Lisbon Traviatassa". Hän on kirjoittanut myös omaan elämäänsä pohjautuvan näytelmän "The Only Thing Worse You Could Have Told Me…".
Butlerilla oli sivurooli kauhuelokuvassa "Uhrilampaat" (1991). Butler on avoimesti homoseksuaali. Hänen isänsä ensimmäinen kommentti asiasta oli: ”ainoa pahempi asia, jonka olisit voinut ilmoittaa minulle olisi ollut sanoa, että olet kuollut”; tästä myös edellä mainitun näytelmän nimi.
Ǧ

Ǧ, ǧ ("G ja hattu") on latinalainen kirjain, joka esiintyy koltansaamen, romanin, berberien ja lakotojen kirjoituksessa sekä eräissä muiden kirjaimistojen latinaistuksissa. 
Ǧ/ǧ-kirjainta ei pidä sekoittaa turkkilaisten kielten kirjaimeen Ğ/ğ (G ja lyhyysmerkki), jossa kantakirjaimen yläpuolinen tarke on muodoltaan kaareva eikä teräväkärkinen.
Somnium

Teemu ”Somnium” Raimoranta (19. toukokuuta 1977 Helsinki – 16. maaliskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen metallimuusikko. Hän perusti folk metal -yhtye Finntrollin yhdessä Jan Jämsenin kanssa, jota ennen hän oli soittanut Thy Serpentissä. Hän myös soitti kitaraa Impaled Nazarenessä ja Barathrumissa. Hän oli kotoisin Helsingistä.
Kuolema.
Somnium kuoli 25-vuotiaana pudottuaan alkoholin vaikutuksen alaisena Pitkältäsillalta alas jäälle. Tapausta pidetään yleisesti onnettomuutena, vaikka useat mediat esittivät myös epäilyksiä itsemurhasta. Impaled Nazarenen laulaja Mika Luttinen väitti Raimorannan nauttineen alkoholia maltillisesti kuolemaa edeltävänä iltana ja tehneen itsemurhan.
Somniumille pidettiin 25. maaliskuuta 2003 muistokonsertti, joka järjestettiin onnettomuuden luonteen vuoksi päihteettömänä. Konsertissa soittivat Barathrum, Children of Bodom, Impaled Nazarene, Ensiferum ja Finntroll.
Diskografia.
Finntroll
Impaled Nazarene
Barathrum