tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Triton (jumala)

Triton () on kreikkalainen jumala, syvyyksien viestinviejä. Hän on meren jumalan Poseidonin ja Amfitriten poika. Hänet kuvataan usein ihmisenä, jolla on kalan alavartalo.
Isänsä tavoin Triton kuvataan yleensä atrain kädessä. Tritonin oma erityispiirre on kuitenkin simpukankuori, jota hän käyttää torven lailla nostattamaan tai rauhoittamaan aallot. Hyginuksen mukaan sen ääni oli niin kauhistuttava, että se sai jättiläisetkin pakenemaan. 
Hesiodoksen "Jumalten synnyn" mukaan Triton eli vanhempiensa kanssa kultaisessa palatsissa meren pohjassa. Argonauttien tarina sijoittaa hänen kotinsa Libyan rannikolle. Apollonios Rodoslaisen kertomuksessa Argo-laivan rantauduttua Vähä-Syrtin rannalle miehistö kantaa laivan Tritonis-järvelle, josta paikallinen jumala Triton ohjaa sen Välimeren poikki. 
Triton esiintyy myös roomalaisissa taruissa ja eepoksissa. Aeneis-eepoksessa Aeneaan torvensoittaja Misenus haastaa Tritonin kilpasoittoon. Tällöin Triton lennättää ylimielisen Minesuksen mereen.
Aikojen kuluessa Tritonin nimestä ja mielikuvasta on muotoutunut taru merenneitomaisesta kansasta nimeltä tritonit. Tritonit voivat olla sekä mies- että naispuolisia, ja ne kuvataan usein meren jumalten saattajina. Tavallisia tritoneja on kuvaillut maantieteilijä Pausanias. Tritonin muunnokselle kentauri-tritonille eli iktyokentaurille kuviteltiin ihmisen ylävartalon ja kalan pyrstön lisäksi vielä hevosen eturaajat. Triton on saanut ulkomuotonsa mahdollisesti foinikialaisilta kalajumalilta.
Tritonin mukaan on nimetty useita asioita, kuten Neptunuksen kuu Triton. Nimeämisellä on symbolista arvoa, sillä Tritonin isän Poseidonin vastine roomalaisessa mytologiassa on nimeltään Neptunus.
Musta kappale

Musta kappale on fysiikassa käytetty termi ideaalisesta kappaleesta, joka absorboi kaiken siihen kohdistuvan säteilyn eikä siis heijasta sitä lainkaan. Musta kappale asettuu ympäristönsä kanssa aina säteilytasapainoon, ja sen säteilyspektri riippuu vain sen sisäisestä lämpötilasta. Käytännössä musta kappale ei kuitenkaan ole väriltään musta, sillä pysyäkseen termisessä tasapainossa sen on emittoitava jatkuvasti absorboimansa energiamäärä säteilyä.
Esimerkiksi Aurinkoa ja muita tähtiä voidaan mallintaa varsin hyvällä tarkkuudella mustina kappaleina ja tämän avulla laskea muun muassa niiden terminen tasapaino.
Mustan kappaleen suurimman intensiteetin aallonpituus saadaan Wienin siirtymälaista ja intensiteetti Stefanin-Boltzmannin laista. Sen spektri saadaan Planckin säteilylaista.
Historia.
Klassinen fysiikka ei pystynyt selittämään mustan kappaleen lähettämän säteilyn spektrin muotoa. Tätä ongelmaa kutsuttiin ultraviolettikatastrofiksi: kun aallonpituus pienenee, klassisen teorian mukaan säteilyn energiatiheyden pitäisi kasvaa rajatta. Ongelmalle esitti ratkaisun vuonna 1900 Max Planck kvanttihypoteesillaan, jonka mukaan sähkömagneettinen säteily voi esiintyä vain tietynsuuruisina diskreetteinä paketteina, kvantteina. Tästä havainnosta ja Albert Einsteinin sille antamista tulkinnoista sai alkunsa kvanttimekaniikka.
Käytännön mustat kappaleet.
Vuonna 2016 mustin valmistettu materiaali Vantablack on hiilinanoputkilla pinnoitettu alumiinipinta. Kun fotoni osuu kappaleen pintaan, se joutuu putkien väliin, jossa se heijastuu ja lopulta imeytyy kappaleeseen.
Teoria alkuräjähdyksestä perustuu kosmologiseen periaatteeseen, jonka mukaan maailmankaikkeus on homogeeninen ja isotrooppinen suurilla pituusskaaloilla. Teorian mukaan maailmankaikkeus oli sekunti syntymänsä jälkeen lähes täydellisesti lämpötasapainossa yli 1010 K lämpötilassa. Lämpötila laski kun maailmankaikkeus laajeni ja sen sisältämä säteily ja aine jäähtyivät. Nykyään havaittava kosminen taustasäteily on täydellisin luonnossa havaittu musta kappale, ja sen spektri vastaa tarkasti Planckin säteilylain antamaa spektriä noin 2,7 K lämpötilassa. Kosminen taustasäteily on myös lähes suuntariippumaton, niin että poikkeama isotrooppisuudesta on vain 1/100 000.
Kardinaalikollegio

Kardinaalikollegio (virallisesti "Pyhä kardinaalikollegio") tarkoittaa Rooman kirkon kardinaaleja heidän kokonaisuudessaan, siis kaikkia kardinaaleja yhdessä. 
Tehtävät.
"Paavin senaatti".
Kardinaalikollegion jäsenet ovat paavin käytettävissä joko yksittäin tai yhdessä erilaisissa konsistoreissa hänen johtaessaan kokonaiskirkkoa. Täten kardinaaleilla on neuvoa-antava funktio kirkon johdossa ja hallinnossa. Aiemmin kardinaalikollegiosta käytettiin hallinnollisesti nimitystä "paavin senaatti". Nimitystä ei käytetä virallisesti enää vuodesta 1983, jolloin uusi kanoninen laki astui voimaan, mutta se saattaa esiintyä kirjallisuudessa samoin kuin paavin yksittäisissä lausunnoissa ja asiakirjoissa. 
Sedisvakanssi.
Kardinaalien tärkein tehtävä on valita uusi paavi edellisen kuoltua. Kirkon jouduttua paavin kuoltua sedisvakanssiin kirkon johto siirtyy paavi Johannes Paavali II:n apostolisessa konstituutiossaan "Universi Dominici Gregis" vahvistaman käytännön mukaan kardinaalikollegion käsiin. Kollegion valtuudet on tosin rajattu juoksevien hallinnollisten tehtävien hoitoon, välttämättömien, ei siirrettävissä olevien asioiden päättämiseen sekä konklaavin valmisteluun. Kanoninen laki kieltää kardinaalikollegiolta nimenomaisesti virkatoimet, jotka kanoninen laki rajaa vain paaville, samoin kuin kirkkolain ja paavin vaalijärjestyksen sekä paavin valtaoikeuksien ja Pyhän istuimen hallinnon muuttamisen. Sedisvakanssin ensimmäisestä päivästä konklaavin alkuun kardinaalikollegio kokoontuu päivittäin nk. yleiskongregaatioon keskustelemaan tärkeistä kirkon asioista.
Koostumus.
Kardinaalikollegioon kuuluvat kaikki kardinaalit nimityksestään kuolemaansa asti. Nykyään ei enää ole määrätty ylärajaa kardinaalikollegion jäsenmäärälle. Vain paavinvaaliin oikeutettujen, alle 80-vuotiaiden kardinaalien määrä on rajattu 120:een, mutta vuosien 1998 ja 2001 konsistoreissa Johannes Paavali II ylitti itse tämän rajan ja nosti sen väliaikaisesti 135:een. 
Kardinaalikollegio jakautuu kolmeen kardinaaliluokkaan: kardinaalipiispat, kardinaalipapit ja kardinaalidiakonit. 
Kardinaalikollegion puheenjohtajana toimii kardinaalidekaani, jonka kardinaalipiispat valitsevat keskuudestaan. Tämänhetkinen kardinaalidekaani on Giovanni Battista. Hänen sijaisensa, subdekaani, on Leonardo Sandri.
Aulis Saarijärvi

 
Aulis Saarijärvi (s. 1954 Alavus) on suomalainen kirjailija. Hän on toiminut myös muun muassa valtion autonkuljettajana, katsastusmiehenä, yrittäjänä ja toimittajana. Hänen opintoihinsa kuuluvat autokatsastajakoulutus, turvamieskoulutus, yo-merkonomi, painopinnanvalmistaja sekä mekaanikko. 
Aulis Saarijärven kirjalliseen tuotantoon kuuluu yli seitsemänkymmentä romaania, sekä runsaasti kirjoituksia keräilyharrastuksista, numismatiikasta ja filateliasta eri lehdissä. 
Saarijärvellä oli antikvaarisia kirjakauppoja Helsingissä. Viimeisin oli kuuluisa kirjahuutokaupoistaan, laajasta numismatiikan ja filatelian kauppaosaamisesta. Myöhemmin Saarijärvi ajoi kirjamyyntibussillaan ympäri Suomea markkinoilla, messuilla sekä erilaisissa tilaisuuksissa.
Giuseppe Giacosa

Giuseppe Giacosa (21. lokakuuta 1847 – 1. syyskuuta 1906) oli italialainen runoilija, näytelmäkirjailija ja libretisti. Hän on tunnettu yhdessä Luigi Illican kanssa laatimistaan libretoista Giacomo Puccinin oopperoihin "La bohème", "Tosca" ja "Madama Butterfly".
Eeva Tenhunen

Eeva Tenhunen (oik. Eeva Leena Palosuo), 2. tammikuuta 1937 Sortavala – 9. kesäkuuta 2017 Kitee) oli suomalainen rikoskirjailija. Hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1961.
Tenhusen vanhemmat olivat kauppatieteiden kandidaatti Toivo Ilmari Tenhunen ja filosofian kandidaatti Siiri Maria Silvennoinen. Hän avioitui Knud Aksel Palosuon kanssa vuonna 1968. Tämä kuoli vuonna 1986, jonka jälkeen Tenhunen sanoi kirjoittamisestaan kadonneen kepeyden. Hän työskenteli äidinkielen ja historian opettajana Kiuruvedellä, Sukevalla ja Kiteellä. 
Eeva Tenhusen teokset ovat humoristisia "whodunit"-tyyppisiä rikosromaaneja, joiden päähenkilönä on komisario Martti Halla ja tämän vaimo Liisa. Esikoisromaani "Mustat kalat" (1964) sijoittuu Olavinlinnaan, jossa Tenhunen oli itse oppaana opiskelukesinään. Kirjan päähenkilö on historianopiskelija Liisa Rautasalo, joka myös on oppaana linnassa. Kirjan rikos on linnassa tapahtuva murha, jota tutkii komisario Martti Halla. Komisario Halla on myöhemmissä kirjoissa naimisissa Liisan kanssa, joka on rikoskirjailija.
Vuonna 1985 ilmestyneessä dekkarissa "Kuolema sukupuussa" ei poikkeuksellisesti esiinny Hallan pariskunta. Tapahtumat sijoittuvat Savonlinnaan, johon on kokoontunut Frostin suvun jäseniä. Myöskään kirjassa "Nuku hyvin, Punahilkka" ei kyseinen pariskunta esiinny, vaan kirjan tapahtumat sijoittuvat itäsuomalaiseen syrjäiseen maalaiskylään ja päähenkilöinä ovat yhteiskoulun opettajat. Kertojana on historian- ja suomenopiskelija Ulla, joka on saanut paikan epäpätevänä sijaisopettajana. 
Romaanista "Kuolema savolaiseen tapaan" (1976) on tehty myös televisioelokuva vuonna 1983. Viimeinen, yhdeksäs teos "Joka uniinsa uskoo" ilmestyi vuonna 1987. 
Dekkareiden lisäksi Tenhuselta ilmestyi vuonna 1982 kirjeromaani "Rakas perhe", jossa 1960-luvun Turussa asuva suomen kielen opiskelija Tuuli kertoo auskultointivuodestaan Savonlinnassa asuvalle perheelleen.
La Mesa

La Mesa on kaupunki Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Se perustettiin 1869, ja siitä tuli kaupunki virallisesti 16. helmikuuta 1912. Kaupungin asukasluku oli 57 065 vuoden 2010 väestönlaskennassa.
Maantiede.
Yhdysvaltojen Census Bureaun (Yhdysvaltain tilastokeskus) mukaan kaupungin pinta-ala on 24,1 km², josta maata on 24,0 km² ja vettä 0,1 km². Veden osuus on 0,32%.
Anja Niskanen

Anja Niskanen (s. 13. kesäkuuta 1968) on suomalainen iskelmälaulaja, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja joka voitti 16-vuotiaana vuonna 1984 Syksyn Sävel -kilpailun kappaleella "Ollaan hiljaa vain". Hän sai myös kultalevyn vuonna 1984 ilmestyneestä ensimmäisestä albumistaan "Anja Niskanen".
Anja Niskanen oli mukana 1983 Lahden taidetapahtumassa järjestetyssä laulukilpailussa, jossa hän voitti nuorten pop-rock-laulelma-sarjan. Hän oli itse sovittanut kilpailukappaleensa “You’re the sunshine of my life”. Tämän jälkeen hän voitti MTV:n Kyky-84 -nimisen laulukilpailun, jossa hän tulkitsi Carola Häggkvistin balladin ”Liv”. Hänen muita laulujaan ovat muun muassa "Lauantaina bailataan vaan", "Syy on rakkauden" ja "Sydämessä soi".
Vuonna 1991 Niskanen teki toisen albuminsa "Ikkuna", joka sisälsi edeltäjäänsä nähden aikuismaisempaa ja vakavampaa iskelmämusiikkia.
Tammikuussa 2012 Anja Niskaselta ilmestyi promosingle "Sydämessä soi", joka on uusintaversio Kevään Sävel -kilpailussa vuonna 1985 kuullusta kappaleesta. Keväällä 2012 Anjalta ilmestyi promosingle Euroviisu-karsinnoissa mukana olleesta kappaleesta "Love me do". Kappaleen on säveltänyt Anja Niskanen. Sen sanoituksesta ja sovituksesta vastaavat Anja Niskanen ja Thommy Fagerlund.
Kesällä 2012 Anja Niskanen solmi levytyssopimuksen Rocket Recordsin kanssa. Vuoden 2012 syksyllä häneltä ilmestyi ruotsinkielinen albumi "Personligt" ja vuonna 2013 suomenkielinen albumi "Valoisat tunteet".
Yksityiselämä.
Niskanen on kouluttautunut liikunnan, nuoriso- ja vapaa-ajan ohjaajaksi. Nykyään hän työskentelee kehitysvammaisten ohjaajana. Hän on toista kertaa naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Diskografia.
Albumit:
Singlet:
Morin huur

Morin huur eli morin khuur (mongoliksi морин хуур) on mongolialainen jousisoitin. Siinä on kaksi hevosen häntäjouhista tehtyä kieltä. Soittimen nimi on suoraan suomennettuna "hevosenpääviulu", ja se tulee soittimen kaulan jatkeesta, joka muotoillaan hevosen pään muotoiseksi. Morin huuria käytetään pääasiassa mongolialaisessa kansanmusiikissa ja jotkut pitävät sitä Mongolian kansallissoittimena. 
Eläinten hoidossa.
Mongoliassa Gobin alueella morin huurilla on viljelijöiden elämässä toinen perinteinen tärkeä käyttötarkoitus: kun emäkameli synnyttää vasikan, se voi hylätä poikasen erilaisten stressitilanteiden takia. Mongolian kamelinomistajat käyttävät morin huurilla säestettyä laulua emäkamelin stressin lievittämiseksi ja saavat emän helpommin hyväksymään jälkeläisensä. Kamelin väitetään "itkevän" kuullessaan musiikkia riitissä.
Soittimen käyttö eläinten hoidossa on ikuistettu dokumenttielokuvassa "Ingen Egshig", jonka ohjasi Badraa J. vuonna 1986. Dokumentti voitti vuonna 1988 Moskovan kansainvälisten elokuvajuhlien pääpalkinnon. Dokumenttielokuvasta on myös tehty uusi versio vuonna 2003, jolloin Byambasuren Davaa ohjasi dokumenttielokuvan nimeltään Tarina itkevästä kamelista. Davaan dokumentti oli ehdolla vuoden 2005 parhaan dokumentin Oscar-palkinnon saajaksi.
Pertti Hakamäki

Pertti Johannes Hakamäki (s. 26. kesäkuuta 1952 Parkano) on suomalainen arkkitehti. Pertti Hakamäki oli Kauppakeskus Jumbon laajennusosan suunnittelun pääarkkitehti.
Hakamäki myi kauppakeskusten ja liikerakennusten suunnitteluun erikoistuneen toimistonsa Innovarch Oy:n 2008 Vahanen-yhtiöille ja jatkoi työtään sen toimitusjohtajana. Näin muodostui noin 70 työntekijän Suomen suurin arkkitehtipalveluja tarjoava yritysryhmä, joka tähtäsi Venäjän markkinoille.
Richard Scarry

Richard McClure Scarry (5. kesäkuuta 1919 Boston, Yhdysvallat – 30. huhtikuuta 1994 Gstaad, Sveitsi) oli yhdysvaltalainen lastenkirjailija ja kuvittaja.
Hänen lastenkirjoistaan tunnetuimmat kuuluvat sarjaan "Richard Scarryn touhukas maailma". Niissä kuvataan humoristiseen tyyliin ihmismäisten eläinhahmojen elämää Touhulan kaupungissa (Toisinaan suomennettu Puuhalaksi, kaupungin nimi alkuperäisteoksissa "Busytown"). Näiden kirjojen kaksi keskeisintä hahmoa ovat Kissalan Hessu ja Mato Matala ("Huckle Cat" ja "Lowly Worm"). Muita hahmoja ovat muun muassa Putte Sutinen, Banaani-Toope, Hilda Hippo ("Hilda Hippo"), Herra Possula/Armas Karjula ("Mr. Frumble"), Palomies Savunen ("Smokey the Fireman") ja Konstaapeli Hallikainen/Konstaapeli Murina ("Sergeant Murphy").
Richard Scarryn kirjoja ovat suomentaneet muun muassa Marjatta Kurenniemi ja Kaarina Helakisa.
Scarry teki yli 300 lastenkirjaa, joista osan kuvittajana toisten kirjoittamissa kirjoissa. Kun eri maissa tehdyt käännökset lasketaan yhteen, Scarryn kirjoja on myyty yli kolmesataa miljoonaa kappaletta. 1990-luvun puolivälissä hänen kirjojensa pohjalta tehtiin televisioon lastenohjelmasarja, Richard Scarryn touhukas maailma, jota on esitetty Suomessakin TV2:lla ja C More Juniorilla.
Ogopogo

Ogopogo on järvihirviö, jonka väitetään asuvan Okanaganjärvessä, Kanadan Brittiläisessä Kolumbiassa.
Alueen intiaanit ovat tunteneet hirviön valkoihoisia kauemmin. He kutsuvat sitä nimellä "N´ha-a-itk". He pelkäsivät järven ylitystä ja saattoivat kuljettaa mukanaan eläimiä olennolle uhrattaviksi, mikäli tämä näyttäytyisi. Intiaanit myös kieltäytyivät kalastamasta tietyissä järven osissa.
Ensimmäiset kirjatut näköhavainnot hirviöstä ovat vuodelta 1860, jolloin ensimmäiset eurooppalaiset uudisasukkaat asettuivat alueelle. Ensimmäinen havainto, jossa suuri joukko ihmisiä väitti nähneensä hirviön, tapahtui vuonna 1926. Järvihirviö sai nimen "Ogopogo" 1920-luvun luvun foxtrot-kappaleesta "The Ogo-Pogo – The Funny Fox-Trot", joka kertoo intialaisesta, banjoa soittavasta merihirviöstä.
Olennon kerrotaan olevan pitkä, hoikka ja käärmemäinen ja sen viiksekäs pää muistuttaa lampaan tai hevosen päätä. Silminnäkijöiden kertoman mukaan se on 7–9 metriä pitkä, mutta sen vartalon läpimitta on alle metri. Eräiden kertomusten mukaan olion pyrstö olisi kaksihaarainen ja iho karvaton ja sileä. Ogopogon sanotaan uivan liikuttamalla ruumistaan pystysuunnassa.
On esitetty arveluja siitä, että Ogopogo olisi jonkinlainen hengissä säilynyt zeuglodontti eli Basilosaurus.
Turtola (kylä)

Turtola on kylä Tornionjoen varrella Pellon kunnassa. Kylä on kunnan entinen kirkonkylä ja kuntakeskus. Suuri vaikuttaja kirkonkylän muuttamiseen Pellon kylään oli Lapin sota. Sekä Turtolan että Pellon kylät oli tuhottu ja uudelleenrakentamisen yhteydessä päätettiin rakentaa uusi kuntakeskus Pelloon; se kun oli jo ennen sotia kasvanut Turtolaa suuremmaksi kyläksi. Nykyäänkin Turtola on kunnan suurin kylä keskustaajaman jälkeen. 
Ruotsin puolella Tornionjokea, Övertorneån kunnassa on Svansteinin kylä, joka oli Haminan rauhaan 1809 asti samaa kylää Turtolan kanssa ja jota joskus edelleen kutsutaan myös Turtolaksi.
Turtolassa sijaitsi silloisen Turtolan, nykyisen Pellon seurakunnan ainoa kirkko, punainen ristinmallinen puukirkko. 16.10.1944 saksalaiset polttivat myös kirkon. Uudelleenrakentamisen yhteydessä seurakunta päätti rakentaa uuden kirkkonsa Pelloon, mutta tilanne kärjistyi lopulta jo lähelle seurakunnan jakautumista, joten päätettiin rakentaa kaksi pienempää kirkkoa; toinen Pelloon ja toinen hieman pienempi Turtolaan entisen kirkon paikalle. Turtolassa sijaitsee myös kolme Pellon neljästä hautausmaasta: toinen käytössä olevista; vanhempi, käytöstä poistettu sekä sankarihaudat (kirkon edessä).
Turtolassa sijaitsi viimeinen kunnan eteläosan alakoulu Juoksengin koulun lakattua, mutta Turtolan koulussakin loppui opetus keväällä 2016. Turtolassa vietettiin kesällä 2016 viikonlopun kestänyttä koulun lopettamisjuhlaa, joka oli nimetty Turtolan koulun suureksi luokkakokoukseksi. 
Turtolan kunnassa on syntynyt kaksi Suomen pääministeriä: Kaarlo Castrén (pääministerinä 1919) ja Paavo Lipponen (pääministerinä 1995–2003).
Minerva-riutta

Minerva-riutta (), tongaksi "Ongo Teleki") on pienten luotojen ja karien muodostama ryhmä Tyynen valtameren eteläosassa (koordinaatit 23°23′S 178°58′W) noin 400 kilometriä Tongasta lounaaseen.
Riutta on nimetty alueella vuonna 1829 haaksirikkoutuneen "Minerva"-aluksen mukaan. Nousuveden aikaan riutta oli vedenpinnan alapuolella, mutta tuli näkyviin laskuveden vallitessa. Mikään valtio ei vaatinut riuttaa omakseen, koska kansainvälisten merenkulun lakien mukaan aluetta, joka ei ole jatkuvasti vähintään yli jalan merenpinnan yläpuolella nousuvedenkin aikana, ei voida vaatia millekään valtiolle.
1970-luvun alkupuolella lasvegasilainen liikemies Michael Oliver keksi haluavansa itselleen oman valtion. Koska olisi ollut vaikeaa (todennäköisesti mahdotonta) löytää aluetta, joka ei olisi jo kuulunut jollekin valtiolle, hän päätti rakentaa Minerva-riutan niin, että se nousisi vedenpinnan yläpuolelle. Vuonna 1971 hän alkoi kuljettaa Australiasta hiekkaa aikeenaan saada riutta nousemaan yli yhden jalan verran vedenpinnan yläpuolelle. 
19. tammikuuta 1972 ”Minervan tasavalta” perustettiin, sen lippu pystytettiin riutalle ja Morris ”Bud” C. Davis valittiin tasavallan presidentiksi Oliverin tukemana. Itsenäisyysjulistus ilmoitettiin kirjeellä useille naapurivaltioille. Australia, Cookinsaaret, Fidži, Länsi-Samoa, Nauru, Tonga ja Uusi-Seelanti pitivät kokouksen helmikuussa ja 24. helmikuuta 1972 Tonga vaati aluetta kuuluvaksi itselleen. 
Kuningas Taufa’ahau Tupou IV julisti 15. kesäkuuta 1972 Minerva-riutan kuuluvan Tongalle ja lähetti alueelle pienen ryhmän poistamaan Minervan lipun riutalta. South Pacific Forum tunnusti syyskuussa 1972 Tongan vaatimukset alueeseen. Helmikuussa 1973 Oliver erotti presidenttinsä ja hänen projektinsa päättyi. Vuonna 1982 Morris C. Davisin johtama amerikkalaisryhmä yritti vallata riutan, mutta tongalaisjoukot pakottivat heidät poistumaan kolmen viikon riutallaolon jälkeen.
Lokakuussa 2003 Internetiin avattiin sivut, joilla ”Minervan ruhtinaskunnan” Charlestonissa, Yhdysvalloissa toimiva pakolaishallitus vaatii aluetta itselleen. Ruhtinaskunnan johtajaa kutsutaan nimellä ”Prinssi Calvin”. ”Minervan ruhtinaskunnan” taustalla olevien ihmisten henkilöllisyyttä ei tunneta.
Fidži ei ole tunnustanut Tongan vaatimuksia Minerva-riutasta vaan pitää aluetta itselleen kuuluvana.
Juuli

Juuli on suomalainen naisen etunimi, Julia-nimen muunnos. Muutamia tämän nimisiä henkilöitä on ollut jo 1900-luvun alku­puolella, mutta tässä muodossa nimi on yleistynyt vasta 1980-luvulta lähtien. Vuosina 1980–2019 syntyneitä Juuli-nimisiä henkilöitä on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1298.
Vuodesta 2015 lähtien Juulin nimipäivä on ollut 12. huhtikuuta, joka ennestäänkin on ollut Julian nimipäivä.
Auri

Auri on suomalainen naisen, joskus miehenkin etunimi. Nimi on muunnos Aurorasta ja Aurasta. Aurora tarkoittaa aamuruskoa. Aurin, Auroran ja Auran nimipäivää vietetään 10. maaliskuuta.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Auri on Suomessa annettu hieman alle 340 naiselle ja noin 20 miehelle.
Jukka M. Heikkilä

Jukka M. Heikkilä (s. 1966 Tampere) on suomalainen kirjailija. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri. Heikkilä voitti vuonna 2001 Nuori Aleksis -palkinnon teoksellaan "Antigonos, jumalten poika".
Mega Man 6

Mega Man 6 (Japanissa nimellä Rockman 6: The Biggest Battle in History!!) on Capcomin kehittämä ja julkaisema julkaisema toiminta- ja tasohyppelypeli. Peli julkaistiin vuonna Nintendo Entertainment Systemille ja on viimeinen länsimaissa julkaistu "Mega Man" -sarjan peli kyseisellä konsolilla. (Japanissa julkaistiin vielä Monopolin tyylinen "Rock Board" 1990-luvun puolivälissä.)
"Mega Man 6":a ei julkaistu Euroopassa lainkaan moduuliversiona, mutta sen yhdysvaltalaisia versioita päätyi kuitenkin myös Eurooppaan. Nintendo 3DS:n kauppapalvelun kautta peli julkaistiin ensimmäistä kertaa Euroopassa liki 20 vuotta alkuperäisestä Japanin ja Pohjois-Amerikan julkaisusta.
Capcom työsti peliä samanaikaisesti "Mega Man X" -pelin ohella, joka ilmestyi samana vuonna, ja peli suunniteltiin edeltäjiään haastavammaksi. "Mega Man 6":ssa apulaitteet ovat erilaiset kuin muissa klassisissa "Mega Man" -peleissä, mutta niillä on silti samat ominaisuudet kuin aikaisemmillakin esineillä.
Suurin osa pelin roboteista edustaa tiettyjä kulttuureja, kuten Tomahawk Man (Amerikan alkuperäiskansat), Yamato Man (feodaalinen Japani), Flame Man (arabit, joskin hyvin etäisesti) ja Blizzard Man (mahdollisesti Pohjoismaat tai Kanada). Muut ovat suunnittelultaan pelisarjalle tyypillisempiä.
Knight Man ja Wind Man ovat Nintendo Power -lehden USA:ssa järjestämän kilpailun voittajien suunnittelemia. Kilpailun tarkoitus oli suunnitella robottimestari ja kaksi parhainta lähetettiin Capcomille. Kilpailuja oli pidetty aikaisemmin Japanissa lähes joka pelille; Knight Man ja Wind Man ovat ainoat robottimestarit, jotka eivät ole japanilaisten suunnittelemia. Knight Manin suunnitteli kanadalainen Daniel Vallée ja Wind Manin yhdysvaltalainen Michael Leader.
Juoni.
Mystinen Mr. X isännöi ensimmäisiä robottiturnauksia, johon osallistuu useita robotteja kautta maailman. Kun turnauksen finaalissa on jäljellä enää kahdeksan robottia, Mr. X varastaa robotit ja ohjelmoi ne armeijakseen, jota hän aikoo käyttää maailman valloitukseen. Mega Man onnistuu tuhoamaan robotit ja jäljittää Mr. X:n tukikohdan. Mega Man voittaa Mr. X:n, joka tappion jälkeen paljastuu Mega Manin arkkiviholliseksi, tohtori Wilyksi. Mega Man onnistuu voittamaan Wilyn ja ilkeä tiedemies joutuu vihdoin kaltereiden taakse.
Lumilinko

Lumilinko on omalla tai sitä kuljettavan välineen voimanlähteen avulla lunta kulkuväyliltä poistava laite. 
Lumilinko voi olla joko täysin itsenäisesti omalla konevoimallaan kulkeva tai kävelevän tai laitteen päällä istuvan kuljettajan ohjaama laite.
Lumilinko liitetään usein traktorin, veturin, ratatyökoneen, auton tms. työnnettäväksi tai vedettäväksi. Itse lumen linkoaminen tapahtuu voimakoneen käyttämän ison ruuvin tai propellin avulla.
Lumilingon käyttökohteita ovat alueet, joilta poistettava lumi on saatava syrjään siten, että sitä ei läjitetä puhdistetun alueen reunoille. Traktorin vetämää linkoa käytetään Suomessa ehkä kuitenkin eniten sivuteiden, pihateiden ja mökkiteiden puhdistukseen. Työnnettävä lumilinko on yleistynyt pihojen talvisessa kunnossapidossa.
Lumilingon pyörivät osat voivat aiheuttaa tapaturman, lingosta voi myös singota jäätä, kiviä tai jäätyneitä maakokkareita usean metrin päähän. Erityisen vaarallista on tukkeutuneen lingon puhdistaminen, jos laite on käynnissä. Myös lumilingon aiheuttama melu on otettava huomioon sillä työskenneltäessä. Omalla käyttövoimalla liikkuvat lumilingot on Valtioneuvoston asetuksen n:o 621 ("Ulkona käytettävien laitteiden melupäästöistä") mukaan varustettava melumerkinnällä eli merkinnällä taatusta äänitehotasosta.
Krunnien saaristo

Krunnien saaristo sijaitsee Perämerellä Iin edustalla. Se muodostuu Maakrunnin ja Ulkokrunnin saarista sekä niitä ympäröivistä pienemmistä saarista. Saariston lähimmät saaret ovat 11 kilometrin, kaukaisimmat 21 kilometrin päässä rannikolta.
Saaristo kuuluu Krunnien luonnonsuojelualueeseen, joka on yksityinen Maakrunni-säätiön hallinnoima suojelualue. Saaret rauhoitettiin virallisesti vuonna 1956, mutta ne ovat olleet epävirallisesti rauhoitusalueena vuodesta 1937 saakka.
Krunnien suojelualueeseen kuuluvat saaret ovat pääosan vuodesta maihinnousukiellossa. Saariston halki johtaa Oulun ja Kemin välinen 10 metrin laivaväylä.
Saaret.
Krunnien saaristo jakaantuu neljään osaan. Pääsaari "Ulkokrunni" ja sitä ympäröivät pikkusaaret sijaitsevat lännessä. Ulkokrunnista kolmisen kilometriä pohjoiseen sijaitsee "Pohjanletto"-niminen kolmen pienen saaren ryhmä. Idässä sijaitsee saariston toiseksi suurin saari "Maakrunni" sekä "Ristikari". Etelässä ovat "Kraasukka", "Paska-Kraasukka" ja "Tasasenletto".
Saariston läntisin saari, pääsaari Ulkokrunni on toiminut pitkään luotsiasemapaikkana. Saaren itäisimmässä kärjessä sijaitsee vuonna 1874 valmistunut F. W. Lüchoun suunnittelema 29,6 metriä korkea Ulkokrunnin pooki. Pooki korvasi 1841 samaan paikkaan rakennetun 9,6 metrin korkuisen rakennelman jota oli pystytetty apumittauspisteeksi Struven ketjun meridianimittaukseen. Saaren vanha luotsiasema toimii nykyisin Oulun yliopiston Perämeren tutkimusaseman tiloina.
Maakrunni

Maakrunni on saari Perämerellä Iin edustalla Krunnien saaristossa.
Maakrunni on Krunnien toiseksi suurin saari. Se sijaitsee noin 12 kilometriä mantereelta länteen ja seitsemän kilometriä saariston pääsaaresta Ulkokrunnista itään. Saaren suurin pituus on noin 2,8 kilometriä ja leveys 1,3 kilometriä. Maakrunni on matala, pääosin lehtimetsää kasvava saari, jonka korkeimmat kohdat kohoavat noin viisi metriä merenpinnan yläpuolelle. Saari sijaitsee kokonaisuudessaan Krunnien luonnonsuojelualueen sisäpuolella.
Saaren länsiranta on rikkonainen ja kivikkoinen, itärannan ollessa pääosin hiekkainen. Saaren koillisosassa sijaitsee Hanhihieta-niminen hietikko, joka jatkuu itä-länsisuuntaisena kapeana Leikkihieta-nimisenä hiekkasärkkänä lähes kilometrin verran merelle. Länsirantaa sävyttävät poukamat, lahdet ja karikot sekä useat pienet luodot. Saaren eteläisimmissä kärjissä, Viurunnokalla ja Tyrninokalla, sijaitsevat saaren ainoat rakennelmat, Oulun–Kemin 10 metrin väylän linjaloistot.
Saaren länsiosassa Viurunnokan Äijänkummulla kivirakassa sijaitsee muinaisjäännös, vanha kalajumala. Kalajumala on kivien avulla pystyyn tuettu noin 1,4 metrin korkuinen, 80 cm:n levyinen ja noin 30 cm:n paksuinen tasapaksu jäkälän peittämä uhrikivi, joka kapenee toisesta päästään. Kalastajien kerrotaan uhranneen kalajumalalle vielä viime aikoina. Kalajumalasta pohjoiseen Meriläisenlahden pohjoispuolella Kumpeleenharjun laella sijaitsee toinen muinaisjäännös, kivistä ladottu kummeli, jonka halkaisija on 4–5 metriä ja korkeus noin 1,5 metriä.
Ulkokrunni

Ulkokrunni on Perämerellä sijaitsevan Krunnien saariston suurin ja samalla läntisin saari. Se on ollut aikoinaan myös saariston saarista asutuin, nykyisin saaret ovat asumatonta luonnonsuojelualuetta. Saaren eteläkärjessä, Pihlajakarissa, asuu kesäaikaan luonnonsuojelualueen valvoja. Nykyisin saariston kaikki saaret ovat Maakrunnisäätiön omistuksessa. Ulkokrunni on matala ja metsäinen saari. Se sijaitsee noin 20 kilometrin päässä Suomen rannikolta länteen, Oulun ja Kemin välisen laivaväylän länsipuolella. 
Saari on syntynyt maannousun myötä, ja se on toiminut kalastajien tukikohtana. Ennen saaren nousemista merestä alue oli kalastusmatalikkoa. Saarella toimineet kalastajat toimivat luotseina maksua vastaan.
Saaren rakennusperintö.
Saarella on ollut useita kalastajien mökkejä. Saarelta on löydetty kiveen hakattu aurinkokello, jossa on vuosiluku 1840. Lisäksi erään mökin jäännösten askelmakivessä on hakattuna vuosiluku 1850. Saaren länsiosassa on myös muinaismuistolain suojelemia halkaisijaltaan noin kymmenmetrisiä jatulintarhoja.
Ulkokrunniin perustettiin luotsiasema ja luotsiasemarakennus valmistui 1872. Rakennuksessa on myöhemmin toiminut Oulun yliopiston Perämeren tutkimusasema. Luotsiaseman vierellä sijaitsee hirsinen savusauna, joka on siirretty paikalle 1800-luvun lopulla. Luotsiasemarakennuksen ulkoasu on peräisin 1930-luvulta. Rakennus oli alun perin tyyppipiirustusten mukaan rakennettu tupa, mutta sitä on muutettu useaan otteeseen. Ympäröivän metsän kasvun vuoksi rakennusta on kohotettu lisäämällä siihen pieni torni. Luotsitoiminta päättyi 1934, jonka jälkeen luotsiaseman rakennukset ovat saaneet olla luotsitoiminnan aikaisessa asussaan.
Osana Struven ketjua saarelle rakennettiin vuonna 1841 kolmiomittaustorni, jonka korkeus oli 9,6 metriä. Merenkulkijat alkoivat käyttää tornia maamerkkinä, ja se siirtyi luotsilaitoksen hallintaan 1849. Lähes samalle paikalle rakennettiin 29,6 metrin korkuinen Frans Wilhelm Lüchown suunnittelema Ulkokrunnin tunnusmajakka vuonna 1874. Tunnusmajakka on edelleen saaren hallitseva maisemaelementti.
Saarella sijaitsee myös vuonna 1872 valmistunut kivinen kummeli. Vuonna 1936 saarelle rakennettiin rautaristikkorakenteinen 26,5 metrin korkuinen Ulkokrunnin loisto, joka on eräs Suomen korkeimpia ristikkorakenteisia loistotorneja.
Ulkokrunni on eräs Suomen edustavimpia merenkulun rakennusperinnön kohteita.
Hopeanharmaa

Hopeanharmaa () on kirjailija Jack O'Brienin luoma kuvitteellinen koirahahmo. Sen emo, husky Dee, oli pohjoiskanadalaisesta intiaanikylästä karannut vetokoira ja isä puolestaan erämaiden villi susi.
Vaikka ihminen ampuu sen emon, Hopeanharmaa ystävystyy lopulta Kanadan ratsupoliisin, kersantti Jim Thornen kanssa, jonka kanssa he joutuvat moniin seikkailuihin.
Ensimmäinen Hopeanharmaa-kirja julkaistiin 1933. Suomeksi käännettynä Hopeanharmaa julkaistiin Tammen kustantamana vuonna 1957.
James Oliver Curwoodin Kazan ja Jack Londonin Valkohammas ovat myös suosittuja koirasankareita.
Uotila

Uotila on Rauman kaupunkiin liitetyn Rauman maalaiskunnan keskus ja pinta-alaltaan Rauman suurin kaupunginosa kaupunkikeskustan ulkopuolella. 
Ennen kuntaliitosta Suomen suurimmaksi kirkottomaksi kyläksikin kutsutussa Uotilassa on arviolta 3 300 asukasta. Myös Uotilan hiidenkirnu on tuonut kylää tunnetuksi. Uotila rajoittuu lännessä Äyhönjärveen, idässä Kollan kylään, pohjoisessa joskus Uotilaankin kuuluvaksi laskettuun Äyhön kylään ja etelässä Tarvolan kylään.
Palveluita Uotilassa ovat muun muassa apteekki ja peruskoulun ala-aste. Uotilassa toiminut Uotilanrinteen lukio liitettiin vuonna 2007 Rauman Yhteislyseon lukion ja Raumanmeren lukion kanssa Rauman Lyseon lukioksi. Uotilan palvelutarjontaan kuuluu myös täysimittainen golf-kenttä oheispalveluineen. Uotilassa toimii urheiluseura Uotilan Työväen Urheilijat (UTU), jolla on toimintaa juniorijalkapallossa ja petankissa.
Uotilan taaja-asutus laajenee nykyisin etelään ja kaakkoon, mistä muodostuu hallinnollinen Kallionikulan kaupunginosa.
BMG Rights Management

BMG Rights Management on saksalaisen Bertelsmannin omistama kansainvälinen levy-yhtiö. Se on eräs maailman suurimpia levy-yhtiöitä.
Historia.
Vuodesta 2004 vuoteen 2008 Sony muodosti yhteisyrityksen BMG:n kanssa ja yhtiön nimi oli tuolloin Sony BMG Music Entertainment. Sony osti BMG:n osuuden yhtiöstä elokuussa 2008. BMG avasi ensimmäisen päämajansa tammikuussa 2009 Berliinissä, ja seuraavina kuukausina BMG avasi toimistojaan myös Pariisiin, Lontooseen, Milanoon, Madridiin ja Amsterdamiin.
Vuonna 2010 BMG osti Cherry Lane Music -yhtiön, jonka asiakkaita ovat olleet muun muassa Elvis Presley, John Denver ja Black Eyed Peas. Yrityskaupan myötä BMG on ollut merkittävä yhtiö Yhdysvalloissa.
Vuonna 2012 BMG oli liikevaihdoltaan neljänneksi suurin musiikin julkaisija maailmassa. Vuonna 2012 BMG otettiin käyttöön BMG Masters -malli, joka perustuu sekä artistin että yhtiön vaikuttamiin jakelun- ja myynninedistämisiin. Tämä on mahdollistanut levytyssopimuksia, joissa on suurempi rojalti.
BMG osti Sanctuary Recordsin helmikuussa 2013. Aikaisempi BMG oli jaettu Sanctuary tietyillä alueilla. Euroopan unioni hyväksyi kaupan toukokuussa 2013.
Maaliskuussa 2013 Bertelsmann osti kokonaan BMG:n, ja BMG:stä tuli Bertelsmannin tytäryhtiö. Aiemmin Bertelsmann omisti vajaat puolet BMG:stä.
Vuonna 2014 BMG oli menestynein musiikin julkaisija Saksassa ja sai 53 Grammy-ehdokkuutta.
Pian Mute Recordsin ja Sanctuaryn hankinnan jälkeen BMG vastasi edellä mainittujen levy-yhtiöiden myynnistä, markkinoinnista, tuotannosta ja jakelusta kaikkialla maailmassa Yhdysvaltain ja Kanadan ulkopuolella, ja BMG:n järjestämä INgrooves taas toteutti samaa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Vuonna 2014 BMG solmi levytyssopimuksen useita platinalevyjä myyneen poikabändin Day26:n kanssa. Marraskuussa 2014 BMG osti Union Square Music -yhtiön.
Sony BMG Music Entertainment

Sony BMG Music Entertainment, Inc. oli vuosina 2004–2008 toiminut levy-yhtiö. Se oli lopputulos 50–50-yhteenliittymästä Sony Music Entertainmentin (osa Sonya) ja BMG Entertainmentin (osa Bertelsmannia) välillä. Yhteenliittymä toteutui 5. elokuuta 2004. Sony ja Bertelsmann omistivat kumpikin 50 prosenttia yhtiöstä. 5. elokuuta 2008 ilmoitettiin, että Sony ostaa Bertelsmannin osuuden levy-yhtiöstä. Tämän vuoksi levy-yhtiön nimeksi vaihtui Sony Music Entertainment, Inc.
Sony BMG Music Entertainment oli yksi neljästä suuresta ("Big Four") levy-yhtiöstä ja äänitallenteiden tuottajasta. Yhtiö omisti ja hoiti muun muassa seuraavien levy-yhtiöiden levyjakelun: Arista Records, Columbia Records, Epic Records, J Records, RCA Victor Records, RCA Records, Sonic Wave America.
Merilevä

Merilevä on meressä kasvavaa levää. Merilevää kasvaa kaikissa valtamerissä jokaisella ilmastovyöhykkeellä tropiikista Arktikseen ja Antarktikseen.
Merilevien tieteellinen luokittelu on puutteellinen, mutta niitä arvioidaan olevan noin 10 000 eri lajia. Niistä punaisia merileviä on noin 7 000 lajia, ruskeita 2 000 lajia ja vihreitä 1 000 lajia. Punaisiin merileviin kuuluvat esimerkiksi ruokana käytettävät punahuntulajit eli nori ("Porphyra") ja herkkupunakämmen eli dulse ("Palmaria palmata") sekä karrageenia tuottavat iirinpunaviuhka ("Chondrus crispus"), "Gigartina", "Eucheuma", "Gelidium" ja "Gracilaria". Ruskeisiin merileviin kuuluu kylmien vesien kelppi ("Laminariales"), kuten kombu ("Laminaria") ja wakame ("Undaria"). Herkät vihreät merilevät elävät lämpimien vesien tyynillä rannikoilla. Niihin kuuluu esimerkiksi merisalaatti ("Ulva lactuca").
Merilevät saavat ravintoaineensa merivedestä pintansa läpi. Ne käyttävät hiilidioksidia ja tuottavat yhteyttämällä happea. Merilevät tuottavat noin 75 prosenttia Maan ilmakehän hapesta ja poistavat suuret määrät hiilidioksidia. Merilevät ovat elintärkeä osa merten ekosyystemejä, ja ne tarjoavat ruokaa ja suojaa monille meren eliöille. Myös ihminen ja muut maaeläimet käyttävät niitä hyväkseen, sillä moni merilevälaji on syömäkelpoinen. Merilevä on perinteistä ja hyvin suosittua ruokaa etenkin Japanissa ja muissa Itä-Aasian maissa. Länsimaissa se ei ole vielä yleistynyt.
Merilevässä on runsaasti ravintoaineita, ja sen mineraalipitoisuus voi olla kymmenen kertaa suurempi kuin maakasveissa. Mineraalien kuten jodin, raudan ja kalsiumin lisäksi merilevässä on paljon kuitua, proteiinia, antioksidantteja, A-vitamiinia, B-vitamiinia, C-vitamiinia ja E-vitamiinia. Merilevä on rasvatonta, ja siinä on vain vähän hiilihydraattia. Merilevää markkinoidaankin terveys- ja laihdutusruokana.
Punaisista ja ruskeista merilevistä tuotetaan merileväkolloideja, joilla monista elintarvikkeista saadaan paksuja ja hyytelömäisiä sekä pitempään säilyviä. Eräs tällainen merileväseos on agar.
Merilevää saadaan keräämällä sitä merestä sekä viljelemällä sitä rannikoilla. Satoa saadaan yleensä ympäri vuoden. Merilevää voidaan valmistaa ruoaksi hyvin monella tavalla: sitä voidaan syödä raakana, tai se voidaan valmistaa esimerkiksi keittämällä, paistamalla, savustamalla tai fermentoimalla. Kuivattu merilevä säilyy hyvin pitkään. Eri merilevälajeilla on omat erityiset makunsa mauttomista voimakkaan makuisiin. Merilevässä on paljon umamia, viidettä perusmakua.
Universal Music Group

Universal Music Group (UMG, aiemmin MCA Music Entertainment) on yksi äänitetuotannon kolmesta suuresta yhtiöstä 23 prosentin markkinaosuudellaan. Yhtiön omistaa ranskalainen Vivendi (entinen Vivendi Universal) ja sen tunnetuimpia artisteja ovat muun muassa Lady Gaga, Bon Jovi, Lil Wayne, Aerosmith, Mariah Carey, Guns N’ Roses, Eminem, Luciano Pavarotti, U2, Lynyrd Skynyrd, Metallica, Rammstein, Nirvana ja Black Sabbath. Yhtiö omistaa myös yhden maailman suurimmista musiikkikustantamoista, Universal Music Publishing Groupin.
Universal Music oli alun perin levy-yhtiö, joka liittyi Universal Pictures -elokuvastudioon. Sen historia on pitkä ja monimutkainen, mutta nykyinen organisaatio muodostettiin, kun sen omistaja Seagram osti PolyGramin ja fuusioi sen UMG:hen vuonna 1998. Seagram myi sittemmin UMG:n Vivendille. Vuonna 2019 Vivendi myi 10 % osuuden UMG:sta Tencentille.
UMG on RIAA:n jäsen.
Levymerkit.
UMG omistaa suuren joukon levymerkkejä, muun muassa:
Vuorikissa

Vuorikissa ("Leopardus geoffroyi", syn. "Oncifelis geoffroyi") on Etelä-Amerikan luonnonvaraisista kissoista runsaslukuisin.
Koko ja ulkonäkö.
Vuorikissan vartalon pituus on 42–66 cm, hännän pituus on 24–36 cm. Kissa painaa 2–6 kg
Levinneisyys.
Vuorikissa elää Etelä-Amerikan keski- ja eteläosissa. Levinneisyysalue ulottuu Boliviasta ja Etelä-Brasiliasta etelään halki Uruguayn, Paraguayn ja Argentiinan.
Lisääntyminen.
Kiima-ajan koittaessa vuorikissat hakeutuvat toistensa seuraan paritellakseen oksiston kätkössä. Uros parittelee kaikkien naaraiden kanssa, joiden elinpiiri ulottuu sen alueelle. Tehtävänsä toimitettuaan se hakeutuu omiin oloihinsa eikä osallistu jälkeläistensä hoitoon. Pennut syntyvät noin 11 viikon kuluttua parittelusta ja painavat 65–123 g. Ne varttuvat nopeasti ja pyrkivät jo neljän päivän ikäisinä nousemaan jaloilleen ja liikuskelemaan ympäriinsä. Emo vieroittaa pennut 8–10 viikon ikäisinä. Silloin ne kiipeävät jo taitavasti. Poikaset jättävät emonsa noin kahdeksan kuukauden ikäisinä.
Ravinto.
Vuorikissa saalistaa tavallisimmin maankamaralla. Joskus sen näkee kuitenkin saalistavan myös oksistossa puissa asuvia eläimiä. Vuorikissa pyydystää lintuja, matelijoita, pieniä nisäkkäitä ja sammakkoeläimiä. Se piiloutuu kasvillisuuteen, odottaa ohikulkevaa saaliseläintä, hyökkää ja painaa uhrin maahan teräväkyntisillä tassuillaan.
Acrux

Acrux ("Alfa Crucis", α Crucis / α Cru / α1α2 Crucis) on eteläisellä tähtitaivaalla olevan Etelän ristin tähdistön kirkkain tähti. Tähti näkyy ainoastaan Kravun kääntöpiirin eteläpuolella.
Acrux on kolminkertainen tähti, joka on 320 valovuoden päässä. α1 ja α2 ovat näennäisesti vain 4 kaarisekunnin päässä toisistaan. Molemmat ovat sinisiä B-spektriluokan tähtiä. α1:n näennäinen kirkkaus on 1,33 magnitudia ja α2:n kirkkaus 1,73 magnitudia. Tähtien pintalämpötilat ovat 28 000 ja 26 000 kelviniä ja luminositeetit 2 500 ja 1 600 kertaa Aurinkoa suuremmat. α1:n ja α2:n väli on 430 AU ja kiertoaika 1 500 vuotta tai huomattavasti enemmän. α1 on spektroskooppinen kaksoistähti, jonka komponenttien kiertoaika 76 päivää ja väli 1 AU. Tähtien massat ovat noin 14 ja 10 Auringon massaa. Molemmat tähdet tulevat räjähtämään supernovina. Lisäksi 90 kaarisekunnin päässä on B-luokan alijättiläinen, jolla on sama ominaisliike kuin Acruxilla ja joka saattaa ehkä kiertää tähteä.
Warner Music Group

Warner Music Group (WMG) on yksi maailman kolmesta suuresta levy-yhtiöstä ja äänitallenteiden tuottajasta. Sen levymerkkejä ovat muun muassa Warner Records, Reprise Records, Sire Records, Atlantic Records, Elektra Records, WEA, London Records, Rhino Entertainment, Warner Music Australia, Word Entertainment, Warner Music Finland, Roadrunner Records ja Warner Western. WMG:hen kuuluu myös musiikkikustantamo Warner-Chappell Music.
Warner on RIAA:n jäsen.
Artistit.
Warnerin artisteja ovat tai ovat olleet muun muassa:
Riksin sarja

Riksin sarja oli WSOY:n julkaisema pehmeäkantinen kirjasarja, jossa julkaistiin viihderomaaneja vuosina 1950–1960. Riksin sarjan nimi on peräisin vanhasta Ruotsin rahayksiköstä riikintaalerista eli ”riksistä”, joka oli sata äyriä. Riksin sarjan myyntihinta oli aluksi 100 markkaa, jota kutsuttiin puhekielessä ”riksiksi”.
Sarja kattoi kirjallisuutta laaja-alaisesti, klassikoita, romanttista viihdettä, lännenkirjoja ja perinteisiä seikkailukirjoja. Siihen kuului muun muassa Maiju Lassilan "Tulitikkuja lainaamassa" ja Honoré de Balzacin "Saiturin tytär" sekä Agatha Christien, James Oliver Curwoodin ja Zane Greyn romaaneja. 
Antikvariaateista Riksin sarjaa löytyy yhä paljon ja monilla Riksin sarjan kirjat ovat kesämökkien vakiolukemista.
Sarjan ja sen edeltäjän "10mk romaanit" kannet teki Eeli Jaatinen.
Mimosa

Mimosa voi tarkoittaa seuraavia:
Kulttuurissa:
Warner Records

Warner Records Inc. (WBR) on osakeyhtiö ja levymerkki, jonka liiketoiminnan Warner Bros. avasi 19. maaliskuuta 1958 Burbankissa. Se on nykyään osa Warner Music Groupia. Warner Recordsin alamerkkejä ovat muun muassa Sire Records, Reprise Records, Nonesuch ja Maverick Records.
Warner Recordsin ja sen levymerkkien artisteihin ovat kuuluneet muun muassa Frank Sinatra, Count Basie, Duke Ellington, The Kinks, Joni Mitchell, Jimi Hendrix, Randy Newman, Black Sabbath, The Grateful Dead, The Mothers of Invention, Van Morrison, Neil Young, Jethro Tull, Alice Cooper, Captain Beefheart, James Taylor, Ry Cooder, Gordon Lightfoot, The Band, The Doobie Brothers, Little Feat, T. Rex, Bonnie Raitt, The Allman Brothers Band, Richard Pryor, Rod Stewart, George Harrison, Prince, Van Halen, The Traveling Wilburys, Steve Martin, The Sex Pistols, Talking Heads, Steve Winwood, Dire Straits, Paul Simon, ZZ Top, Quincy Jones, The Who, Eric Clapton, Madonna, Miles Davis, k.d. lang, Randy Travis, Emmylou Harris, Faith Hill, John Fogerty, Hank Williams, Jr., R.E.M., Red Hot Chili Peppers, Candlebox, Green Day, Jane's Addiction, Seal, Tom Petty, Tevin Campbell ja monet muut.
Välilevypullistuma

Välilevypullistuma eli protruusio on tuki- ja liikuntaelinten sairaus, jossa selkärangassa olevan nikamavälilevyn pehmeä sisäosa pullistuu ulospäin sitä ympäröivän syykehän läpi. Välilevyn hapan hyytelömäinen massa voi tulehduttaa hermojuurta. Välilevytyrä tai pullistuma on yleisin säteilyoireyhtymän syy: pullistuman suuntautuessa selkää kohti voi selkäydinhermon hermojuuri ahtautua, mikä tuntuu tilalle ominaisena säteilykipuna alaraajoissa (iskiaskipu). Jos välilevyn pullistuman aiheuttama hermopuristus on riittävän voimakas, se voi aiheuttaa jalan halvaantumisen. Noin 90 prosenttia välilevyn pullistumasta kärsivistä iskiasoireisista paranee ilman leikkausta.
Välilevytyrä voi tulla nuorelle, terveelle ihmiselle vaikkapa yhtäkkisen voimakkaan kuormituksen seurauksena. Välilevyn ikärappeuma, nikaman kehityshäiriö tai tapaturma lisäävät välilevytyrän riskiä. 
Hoito.
Sairautta hoidetaan kipua aiheuttavaa kuormitusta vähentämällä, ja lisäksi ainakin levossa voidaan rauhoittaa kipua kipulääkkeillä, tulehduskipulääkkeillä tai parasetamolilla. Lisäksi voi käyttää myös sentraalisesti vaikuttavia lääkkeitä eli kodeiinia ja tramadolia. Myös lihasta rentouttavat lääkkeet ovat käytettyjä, sillä ne auttavat esimerkiksi nukkumaan paremmin.
Fysioterapeuttisia hoitoja voi käyttää, tosin lähinnä, jos iskiasvaiva pitkittyy. Fysioterapialla tarkoitetaan muun muassa venytys- eli traktiohoitoja. Oleellinen osa sairauden hoitoa on selän ryhdistä ja lihastasapainosta huolehtiminen. Tämä tapahtuu usein fysioterapeutin ohjauksessa stabiloivien ja ergonomiaharjoitteiden avulla.
Leikkauksesta on hyötyä, jos pullistuma ei parane itsestään tai se aiheuttaa esimerkiksi merkittävän halvausoireen, jos vaiva pahenee tai kipu on sietämätön. Leikkaushoitoa varten tarvitaan selkärangan magneettikuvaus (MRI), harvemmin muita tutkimuksia. Selkärankaan kohdistuvia leikkauksia tekevät neurokirurgit ja ortopedit. Mikrokirurginen leikkaustekniikka on ollut Suomessa käytössä laajemmin jo 1980-luvulta alkaen. 
Iskiasoireen parannuttua kannattaa välttää toistuvaa, pitkäkestoista paikallaanistumista. Moni saa apua myös stabiloivista harjoitteista, joissa keskivartalon ja alaselän lihaksia vahvistetaan.
Ennaltaehkäisy.
Pitkien staattisten asentojen välttäminen vähentää välilevypullistuman riskiä.
Iku Viitanen

Iku Viitanen on suomalainen jääkiekon ja käsipallon parissa toiminut urheiluselostaja sekä salolaisen punk-yhtye Vaavin laulaja, basisti ja säveltäjä.
Viitanen sai huomiota 25. helmikuuta 2003 selostaessaan humalassa turkulaisessa Auran Aallot -paikallisradiossa jääkiekko-ottelun Oulun Kärpät – Turun Palloseura (TPS). 
Viitanen on Auran Aaltojen jälkeen tehnyt työtä esimerkiksi Porin Ässien kenttäkuuluttajana sekä käsipalloseura HC Denniksen toiminnanjohtajana. Hän selosti TPS:n kotiotteluja urheilutelevisiokanava UrhoTV Totalilla. Hänen ääntään on radiossa kuultu salolaisen Radio 88,2:n taajuudella, ja hän oli myös turkulaisen rock-musiikkiin erikoistuneen Radio Sata -radioaseman aamujuontaja. Viitanen toimii HC TPS:n kenttäkuuluttajana.
Sony Music Entertainment

Sony Music Entertainment (SME) on Sonyn omistama suuri kansainvälinen levy-yhtiö. Siihen kuuluvia levy-yhtiöitä ovat Columbia Records, RCA Records, Epic Records ja Arista Records.
Vuonna 1988 Sony osti CBS Recordsin kahdella miljardilla dollarilla ja muutti levymerkin nimeksi Sony Music Entertainment. 
Elokuussa 2004 Sony Music Entertainment muodosti yhteisen yrityksen BMG:n kanssa. Sony BMG Music Entertainmentin myötä maailman musiikkimarkkinoita hallitsee neljä suuryhtiötä entisen viiden sijaan. Elokuussa 2008 ilmoitettiin, että Sony ostaa BMG:n osuuden levy-yhtiöstä. Levy-yhtiön nimeksi vaihtui Sony Music Entertainment.
Sony Music Entertainment on RIAA:n jäsen.
Aslan Abašidze

Aslan Abašidze (, s. 20. heinäkuuta 1938) oli Georgian lounaisosassa sijaitsevan Adžarian autonomisen tasavallan johtaja vuodesta 1991 5. toukokuuta 2004 asti. 
Abašidze syntyi tunnettuun muslimisukuun. Hänen isoisänsä Memed Abašidze oli kuuluisa kirjailija ja kansanedustaja Georgian parlamentissa lyhyen itsenäisyyden aikana 1918–1921. Stalin ammutti hänet vuonna 1937, ja Abašidzen isä oli vankina gulagilla 10 vuotta. Abašidze opiskeli 1950-luvulla Batumin ja Tbilisin yliopistoissa ja työskenteli opettajana ja taloustieteilijänä ennen virkamieheksi ryhtymistään. 
Georgian itsenäistyttyä Abašidze nousi Adžarian johtoon, ja hän ryhtyi rakentamaan omaa armeijaansa ja hallintoaan vastapainoksi Tbilisille. Hän ei kuitenkaan Abhasian ja Etelä-Ossetian tilanteesta poiketen tavoitellut alueelle itsenäisyyttä. Hän on ollut alueellaan jopa suosittu ja tehnyt Adžariasta myös yhden Georgian rikkaimmista alueista.
Ruusujen vallankumouksen jälkeen tilanne Abašidzen ja uuden presidentin Mikheil Saakašvilin välillä kärjistyi maaliskuussa 2004 ennen vaaleja Saakašvilin pyrkiessä vierailemaan Adžariassa saattueineen, minkä rajavartijat estivät. Saakašvili jätti Abašidzelle ultimaatumin, jonka jälkeen Abašidze erosi 5. toukokuuta 2004 ja pakeni Moskovaan. Hänen omaisuutensa takavarikoitiin ja Adžarian itsehallinto lakkautettiin.
Abašidze tuomittiin poissaolevana tammikuussa 2007 kavalluksesta ja virka-aseman väärinkäytöstä 15 vuoden vankeuteen ja 57,6 miljoonan korvauksiin Georgialle. Toisessa tapauksessa Abašidzea syytetään terrorismista ja aseistettujen ryhmien järjestämisestä.
Adhara

Epsilon Canis Majoris (ε Canis Majoris, ε CMa, EPS CMA, ) eli Adhara/Adara on Ison koiran tähtikuvion toiseksi kirkkain tähti ja yksi yötaivaan kirkkaimmista tähdistä. Adhara on arabian kielessä عذارى eli ‘aðāra’,"neitsyet".
Adara on 470 valovuoden päässä oleva kaksoistähti, jonka
näennäinen kirkkaus on 1,50, väri-indeksi B-V -0,21 ja päätähden, joka on kirkas sininen jättiläistähti spektriluokka B2II ja pintalämpötila 20 000 kelviniä.
Adhara on yksi kuumimmista kirkkaista tähdistä.
Tähden kirkkaus näkyvällä alueella on 3 700 Aurinkoa
ja kokonaissäteily kaikilla sähkömagneettisen säteilyn aaltoalueilla ainakin 15 000 Aurinkoa.
Tähden absoluuttinen kirkkaus on -5,0. B-komponentin kirkkaus on +7,5 ja etäisyys A:sta ehkä noin 1 000 AU.