tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Savo-karjalainen osakunta

Savo-karjalainen osakunta oli Keisarilliseen Aleksanteri-Yliopistoon vuonna 1833 perustettu ja vuonna 1905 edelleen jaettu osakunta. Nykyään Savo-karjalaisen osakunnan perinteitä jatketaan Helsingin yliopiston Savolaisessa osakunnassa ja Karjalaisessa Osakunnassa.
Historia.
Natio Wiburgensis eli Viipurilainen kansakunta mainitaan ensimmäistä kertaa Turun akatemian konsistorin pöytäkirjoissa vuonna 1679. Osakunta eli ja toimi myös Turun palon jälkeen vuonna 1827 yliopiston siirryttyä Helsinkiin. Osakunnan inspehtori, kirurgian professori N. A. Ursin erosi tehtävästään vuonna 1832. Syynä eroon oli erimielisyydet ylioppilaiden kanssa. Koska osakunnan jäsenmäärä oli kasvanut voimakkaasti edellisinä vuosina, rehtori Erik Melartin esitti, että Natio Wiburgensis jaettaisiin kahtia, uuteen Viipurilaiseen osakuntaan ja Savo-karjalaiseen osakuntaan.
Osakunnan ensimmäinen jakso 1833–1852.
Savo-karjalaiset perivät sääntönsä vanhalta Viipurilaiselta kansakunnalta. Vuosina 1833–1852 osakunnan keskimääräinen jäsenluku oli 72, ja se oli tuolloin koko ajan yliopiston toiseksi suurin tai suurin osakunta.
Vuonna 1852 keisari Nikolai I määräsi osakunnat lakkautettaviksi. Savo-karjalainen osakunta vietti päättäjäisjuhlaansa 9. joulukuuta 1852 Ravintola Kaisaniemessä. Osakunnan laulajat esittivät tilaisuudessa ensimmäistä kertaa Savolaisen laulun, jonka Karl Collan oli säveltänyt parina edellisenä päivänä.
Ylioppilastiedekuntien aika 1852–1868.
Kun osakuntatoiminta oli virallisesti kielletty, Helsingin yliopistossa opiskelijoiden kokoontuminen oli sallittua vain ylioppilastiedekuntien piirissä. Osakuntalaitoksen perinteitä ei kuitenkaan unohdettu, ja keisarin vaihduttua Aleksanteri II:ksi ja ilmapiirin vapaannuttua Savo-karjalainen osakunta heräsi epäviralliseen eloon vuonna 1857. Osakunnan kokoukset pidettiin vuorotellen eri jäsenten luona ja piilossa julkisuudelta.
Epävirallisten osakuntien piirissä syntyi omia käsinkirjoitettuja sanomalehtiä. "Savo-Karjalainen" perustettiin syksyllä 1864.
Osakuntatoiminta jatkuu 1868–1905.
1880-luvulla osakunnan piirissä aloitettiin yhteisten illanviettojen ("klubi-illat") järjestäminen. Ensimmäistä köyri-iltaa pidettiin 10. lokakuuta 1886, josta kehittyi sittemmin Savolaisen osakunnan talakkunajuhla.
Kaukohaku

Kaukohaku (lempinimeltään KAUHA) oli entisen Telen (nyk. Telia Finland) hakulaitepalvelu, jota käytettiin muun muassa vapaaehtoisten palokuntien koollekutsuun hälytyksissä. Kaukohaun käyttö alkoi vuonna 1985 ja päättyi vuoden 2001 lopussa. Kaukohaku toimi POCSAG-protokollalla 150 MHz:n taajuusalueella. Järjestelmä välitti hakuja yksisuuntaisesti 512 bit/s:n nopeudella. Kaukohakujärjestelmä kattoi koko Suomen ja siihen tarvittiin muutama sata tukiasemaa. Järjestelmä koostui hakukeskuksesta, hakulähetinverkosta ja hakulaitteista eli vastaanottimista. GSM-puhelimien yleistyminen ja halpeneminen 1990-luvun lopulla vei kysyntäpohjan kaukohakujärjestelmältä.
Hakutyypit.
Hakujärjestelmällä pystyttiin välittämään kolmenlaisia viestejä:
Hakuja voitiin lähettää sekä yksittäiseen hakulaitteeseen, että myös ryhmähakuna useampaan hakulaitteeseen kerralla. Hakulaitteisiin sai myös laitettua hiljaisen toiminnon, jolloin hakulaite ei pitänyt ääntä haun tullessa, mutta tallensi tulleet haut myöhempää tarkastelua varten.
Galactuksen apulaiset

 
Galactuksen apulaiseksi kutsutaan Marvel-kustantamon sarjakuvauniversumissa seikkailevia olentoja, joille maailmojen syöjä Galactus on antanut minimaalisen osan omaa kosmista energiaansa. Apulaisten tehtävänä on ollut etsiä syötäviä planeettoja Galactukselle. Kautta aikojen Galactuksella on ollut kerrallaan vain yksi apuri ja kuuluisin näistä on eittämättä Hopeasurffari. 
Apulaisen tehtävä on etsiä sopiva planeetta Galactuksen nälän tyydyttämiseksi, varoittaa sen mahdollisia asukkaita ja antaa näille hetki aikaa evakuoitua sekä auttaa isäntäänsä pystyttämään laitteet, joita Galactus tarvitsee planeetan energian keräämiseksi. 
Apulaisen synty.
Apurien syntyhistoriat ovat erilaisia. Nova esimerkiksi suostui apulaiseksi pelastaakseen maapallon Galactuksen nälältä. Morg ja Terrax taas olivat voiman- ja vallanhaluisia despootteja sekä murhamiehiä, jotka janosivat kosmisen voiman mukanaan tuomaa valtaa. 
Apulaisten voimat ja varusteet.
Jokainen apulainen saa hitusen Galactuksen mittaamatonta kosmista voimaa. Näin apulaisista tulee yli-inhimillisen voimakkaita, miltei haavoittumattomia kaikenlaisille iskuille, he saavat kyvyn manipuloida materiaa ja energiaa ja nopeuden kattaa suuriakin etäisyyksiä avaruudessa. 
Koska apurit ovat välillisesti vastuussa miljardeista kuolonuhreista ja kansanmurhista, Galactus on yleensä poistanut syyllisyyden tunteet sanansaattajien emootioista. Tästä huolimatta useat Galactuksen apulaiset ovat kapinoineet herraansa vastaan.
Luettelo apulaisista.
Pitkään luultiin Hopeasurffarin olevan Galactuksen ensimmäinen apuri. Nyttemmin amerikkalaisissa lehdissä on kuitenkin todettu olennon nimeltään Langennut olleen Galactuksen ensimmäinen apulainen. Seuraava listaus kattaa kaikki Galactuksen apurit, mutta niille jotka eivät vielä ole esiintyneet Suomessa on englanninkielinen nimi lisätty mahdollisen suomennoksen perään. 
On myös epäilty Shi'arien Keisarillisen Kaartin preettorin Gladiaattorin olleen jossain vaiheessa elämäänsä Galactuksen apulainen. Tämä tieto on tosin vahvistamatta.
Adolfo Schwelm Cruz

Adolfo Schwelm Cruz (s. 28. kesäkuuta 1923 Buenos Aires, Argentiina – k. 10. helmikuuta 2012) oli argentiinalainen kilpa-autoilija. Hän osallistui yhteen Formula 1:n MM-kilpailuun kaudella 1953.
Schwelm Cruz kilpaili ensin Jaguar XK120:lla ja myöhemmin Alfa Romeo Monzalla urheiluautokilpailuissa kotimaassaan Argentiinassa, mutta siirtyi ajamaan Eurooppaan. Hänen parhaaksi sijoituksekseen jäi kuudes Caracallassa ajetusta Gran Premio di Roma -kilpailusta. Autona hänellä oli Maserati A6G.
Vuonna 1953 Schwelm Cruz osallistui Formula 1 -sarjan osakilpailuun. Kilpailu oli Argentiinan Grand Prix 1953, ja hän ajoi Cooper-tallin tehdasautoa. Schwelm Cruz joutui kuitenkaan keskeyttämään kilpailussa, eikä hän saavuttanut lyhyellä F1-urallaan yhtään MM-pistettä.
Alberto Rodríguez Larreta

Alberto Rodríguez Larreta (s. 14. tammikuuta 1934 – 11. maaliskuuta 1977) oli argentiinalainen kilpa-autoilija ja Formula 1 -kuljettaja.
Rodríguez Larreta osallistui yhteen Formula 1 -sarjan MM-osakilpailuun, joka oli vuoden 1960 Argentiinan Grand Prix. Hän sijoittui pisteiden ulkopuolelle yhdeksänneksi. Hän lähti lähtöruudusta 15. Hän ei F1-uransa aikana kerännyt yhtään maailmanmestaruuspistettä. Hän ajoi Lotus-tallissa.
Down on the Upside

Down on the Upside on Soundgardenin vuonna 1996 julkaisema viides studioalbumi. Albumi julkaistiin 21. toukokuuta 1996. "Down on the Upside" nousi ilmestyttyään Billboardin sijalle 2.
Albumista julkaistiin myös rajoitettu erä, jonka mukana oli "Into the Upside" -haastattelu-cd.
Albumilta nousi neljä hittiä: "Pretty Noose", "Ty Cobb", "Blow Up the Outside World" ja "Burden in My Hand". Kappale "Pretty Noose" sai myös Grammy-ehdokkuuden.
Kitaristi Kim Thayil ei pitänyt albumin lopputuloksesta.
Listasijoitukset.
Albumi
Singlet
A-Sides

A-Sides on Soundgardenin vuonna 1997 julkaisema kokoelma. Se kattaa yhtyeen 13 ensimmäistä vuotta, ja julkaistiin A&amp;M-levymerkin kautta. Albumi oli Soundgardenin viimeinen albumi ennen yhtyeen paluuta vuonna 2010 ja kokoelman "Telephantasm" julkaisua. Se sisältää yhden ennenjulkaisemattoman kappaleen, "Bleed Together", joka löytyy Burden in My Hand -singleltä.
Albumi sijoittui Billboardin listan sijalle 63.
Black Hole Sun

Black Hole Sun on Soundgardenin kappale ja vuonna 1994 julkaistu single. Se on samalla myös vuoden 1994 tunnetuin grunge-kappale. Kappale on toinen single "Superunknown"-albumilta. Se julkaistiin myöhemmin myös Soundgardenin kokoelmalevyllä "A-Sides". Vuonna 1995 kappale voitti Grammy-palkinnon parhaasta hard rock-esityksestä. Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo. Single oli Yhdysvaltojen single-listan ykkönen. Suomessa se nousi virallisen singlelistan sijalle 13.
Laulaja Chris Cornellin myöhempi yhtye Audioslave on soittanut kappaleen useilla keikoillaan. Useimmiten kuitenkin Cornell on soittanut ja laulanut kappaleen yksin säestäen akustisella kitaralla.
Toowoomba

Toowoomba on kaupunki Queenslandin osavaltiossa Australiassa. Se sijaitsee 132 kilometriä osavaltion pääkaupungista Brisbanesta länteen. 
Toowoomban väkiluku on 113 687 (2003), mikä tekee siitä Australian toiseksi suurimman sisämaakaupungin Canberran jälkeen. 
Eurooppalaiset asettuivat Toowoomban alueelle ensimmäistä kertaa 
1840-luvulla. Nimeä Toowoomba käytettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1852. Toowoombasta tuli kunta vuonna 1860 ja kaupunki 1904.
Bodenin keskusrautatieasema

Bodenin keskusrautatieasema (, ) on rautatieasema Ruotsin rataverkolla Bodenin kunnassa. Asemalla risteävät rataosat , ja . Boden ymmärretään usein kahden viimeksi mainitun radan risteyskohdaksi, vaikka Haaparannan ja Kiirunan radat erkanevat toisistaan vasta neljä kilometriä Bodenin pohjoispuolella Buddbynin rautatieasemalla.
Bodenin henkilöasemalla pysähtyvät kaikki Narvik–Tukholma reitin henkilöjunat. Lisäksi henkilöaseman pohjoispuolella on tavaraliikenteen käyttämä ratapiha. Kiirunan ja Luulajan välistä malmiliikennettä varten rakennettu Bodenin ohitusraide on linjattu ratapihojen länsipuolitse.
Bodenin puurakenteinen asemarakennus on Statens Järnvägarin ensimmäisen pääarkkitehdin Adolf W. Edelsvärdin suunnittelema. Rakennus on edelleen rautatiekäytössä. Siellä on muun muassa kahvila, odotushuone sekä lipunmyyntipiste. Asemalla on neljä laituriraidetta.
Khalid Khannouchi

Khalid Khannouchi (s. 22. joulukuuta 1971 Meknès, Marokko) on yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija, joka on keskittynyt maratonille.
Marokon kansalaisena syntynyt Khannouchi riitautui 1992 Marokon yleisurheiluliiton kanssa harjoittelukustannuksista ja muutti kolmen ystävänsä kanssa Brooklyniin New Yorkiin. Vuonna 1996 hän meni naimisiin Sandra Inoan kanssa, joka on toiminut hänen valmentajanaan ja agenttinaan. Vuonna 1997 Khannouchi voitti Chicagon maratonin ajalla 2.07.10, joka oli nopein debyyttimaraton kautta aikojen. Seuraavana vuonna hän voitti Peachtree Road Racen, 10 kilometrin maantiejuoksun, ajalla 27.47 ja sijoittui toiseksi Chicagon maratonilla ajalla 2.07.19.
Vuonna 1999 Khannouchi voitti Peachtree Road Racen ajalla 27.45. Chicagon maratonilla hän voitti kilpailun uudella maailmanennätysajalla 2.05.42. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun haamuraja 2.06 rikottiin. 2. toukokuuta 2000 hän sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden. Samana vuonna hän voitti Philadelphian puolimaratonin ajalla 1.01.17 ja San Blasin puolimaratonin ajalla 1.05.01. Lontoon maratonilla hän oli toinen ajalla 2.08.36, ja hän voitti Chicagon maratonin uudella Yhdysvaltojen ennätysajalla 2.07.01.
Vuonna 2002 Khannouchi voitti Kioton puolimaratonin ajalla 1.02.16. Samana vuonna hän voitti Lontoon maratonin ME-ajalla 2.05.38 ja Chicagon maratonin ajalla 2.05.56. Seuraavana vuonna hän voitti Kioton puolimaratonin ajalla 1.02.15. Vuonna 2004 hän oli Chicagon maratonin viides ajallaan 2.08.44 ja 2006 Lontoon maratonin neljäs loppuajalla 2.07.04.
Khannouchi voitti universiadeissa kultaa 5 000 metrillä ajalla 14.05,33 Buffalossa 1993.
Air Astana

Air Astana (IATA: KC, ICAO: KZR) on kazakstanilainen lentoyhtiö, jonka kotikenttinä toimivat Astanan kansainvälinen lentoasema ja Almatyn lentoasema. Se on Kazakstanin hallituksen (51 %) ja BAE Systemsin (49 %) omistuksessa.
Air Astana perustettiin 29. elokuuta 2001 ja se aloitti palvelunsa 15. toukokuuta 2002.
Patria koulutti Pirkkalassa yhtiölle lentäjiä vuoden 2022 loppuun saakka.
Kohteet.
Kesäkuussa 2017
Laivasto.
Joulukuussa 2018:
Euroopan unioni asetti Air Astanan Euroopan unionin lentoliikenteeseen kieltolistalle 13. heinäkuuta 2009. Kielto poistui yhtiön osalta listan päivityksessä 12/2016.
Lemonator

Lemonator oli suomalainen popyhtye. Se soitti melodista poppia, jossa kuului vaikutteita muun muassa Pink Floydilta, R.E.M:ltä ja Elliott Smithiltä. Lemonator julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 1997. Yhtyeen kappaletta "Is it you" käytettiin DNA:n mainoskampanjassa ja kappaletta "You stole my heart" Postin mainoskampanjassa. 
Lemonator yhtyeenä teki viimeiset keikkansa elokuussa 2015, jonka jälkeen yhtye lopetti toimintansa.
Buddbynin rautatieasema

Buddbynin rautatieasema (, ) on rautatieasema Ruotsin rataverkolla neljä kilometriä Bodenin keskusrautatieaseman pohjoispuolella Bodenin kunnassa. Buddbyn on Bodenin liikennepaikkaan kuuluva junakohtauspaikka sekä risteysasema, jossa rataosa erkanee -malmiradasta. Liikennepaikka sijaitsee 1148 ratakilometrin päässä Tukholman keskusrautatieasemalta.
Buddbynin ratapiha käsittää ratojen erkanemisvaihteen lisäksi yhden sivuraiteen, jota voidaan käyttää junien kohtaamisiin. Suoraa raideyhteyttä Kiirunan suunnalta Haaparannan suuntaan ei ole.
Aiemmin radat Kiirunan ja Haaparannan suuntiin erkanivat eri tasossa siten, että itään Haaparannan suuntaan johtanut pääraide ylitti Kiirunan suunnan pääraiteen. Ylikulun maapenkeen jäännökset ovat edelleen nähtävissä maastossa. Ylikulku on edelleen merkitty myös joihinkin tie- ja maastokarttoihin.
Aspera Hiems Symfonia

Aspera Hiems Symfonia oli norjalaisen Arcturus-yhtyeen esikoisalbumi. Se äänitettiin heinä-elokuussa 1995 ja julkaistiin 3. kesäkuuta 1996. Albumin kahdeksasta kappaleesta neljä on uudelleen äänitettyjä versioita vuonna 1993 julkaistun "Constellation"-EP:n kappaleista ja loput uusia lauluja.
Aspera Hiems Symfonia julkaistiin Ancient Lore Creations - ja Century Black -levymerkeillä.
Everlong

Everlong on yhdysvaltalaisen rockyhtye Foo Fightersin vuonna 1997 julkaistu single. Kappale on toinen singlejulkaisu Foo Fightersin "The Colour and the Shape" -albumilta. Se julkaistiin kahtena CD:nä, kun se julkaistiin singlenä. 
Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo. David Letterman on sanonut ”Everlongin” olevan hänen lempikappaleensa. 21. helmikuuta 2000 yhtye esitti "The Late Show with David Lettermanissa" kappaleen, josta hän totesi ”my favorite band, playing my favorite song” (”lempiyhtyeeni soittaa lempikappaleeni”).
Kappale on videopeleissä "Rock Band 2", "Guitar Hero World Tour ja Rocksmith 2014"
Kappale on ylittänyt miljardin suoratoiston rajan Spotifyssä.
Kappaleet.
CD1:
CD2:
Nursultan Nazarbajevin kansainvälinen lentoasema

Nursultan Nazarbajevin kansainvälinen lentoasema (, , IATA: NQZ, ICAO: UACC) on kansainvälinen lentoasema Kazakstanin pääkaupungissa Astanassa. Sillä on yksi kiitotie, jonka pituus on 3 500 metriä.
Astanan kansainvälinen lentoasema rakennettiin vuonna 1931.
Vuonna 2013 lentoaseman kautta kulki 2,609 miljoonaa lentomatkustajaa ja 8 329 tonnia rahtia.
Kesäkuussa 2020 lentoaseman IATA-koodi muutettiin vastaamaan muuttunutta nimeä.
Hands All Over (kappale)

Hands All Over on Soundgardenin vuonna 1990 julkaisema single. Se on toinen single albumilta "Louder Than Love". Tuottaja Jack Endino oli taustalaulajana kappaleessa "Come Together", joka on Beatles-cover. "Come Together" oli myös viimeinen kappale, jonka Soundgarden nauhoitti tuottaja Jack Endinon kanssa.
Kitaristi Kim Thayilin mukaan "Hands All Over" -kappaleen musiikkivideo oli huonoin, jonka he olivat koskaan tehneet.
My Hero

My Hero on yhdysvaltalaisen rockyhtye Foo Fightersin vuonna 1998 julkaistu hittikappale. Kappale julkaistiin Foo Fightersin albumilla "The Colour and the Shape" vuonna 1997. Kappaleesta on tehty myös kuuluisa musiikkivideo. 
Kappaleesta julkaistiin single akustisena albumilta "Skin and Bones" vuonna 2006.
Kappaleen aihe juontaa juurensa yhtyeen laulaja Dave Grohlin lapsuuteen. Hän on sanonut, että hänen lapsuuden sankareitaan olivat tavalliset ihmiset, joihin "saattoi luottaa".
Kappale oli myös elokuvassa "Varsity Blues" ja samoin sen soundtrackissa. Singlen B-puoli ”Baker Street” on skottilaisen laulaja Gerry Raffertyn kappale.
Room a Thousand Years Wide

Room a Thousand Years Wide on Soundgardenin single vuodelta 1990. Kappaleen on säveltänyt rumpali Matt Cameron, ja sanoitukset on tehnyt kitaristi Kim Thayil. Singlen b-puolena on raita "HIV Baby" . 
Kappale oli ensimmäinen singlekappale, joka nauhoitettiin basisti Ben Shepherdin kanssa. Se nauhoitettiin alun perin Sub Popin seitsemän tuuman vinyylille mutta nauhoitettiin uudelleen Badmotorfinger-albumille.
Alex Skolnick

Alex Skolnick (s. 29. syyskuuta 1968) on thrash metalia soittavan Testament-yhtyeen toinen kitaristi. 
Hän eli nuoruutensa Berkeleyssä, Kaliforniassa. Skolnick tuli Testamentiin hieman sen perustamisen jälkeen Derrick Ramirezin tilalle ja soitti yhteensä viidellä Testamentin studioalbumilla ennen eroamistaan bändistä ja liittymistään väliaikaisesti Savatage-yhtyeeseen. 
"Handful Of Rain" ja "Japan live '94" -julkaisujen jälkeen Skolnick erosi Savatagesta ja oli 1990-luvun puolivälistä eteenpäin mukana monissa pienemmissä yhtyeissä ja teki myös vierailuita muiden yhtyeiden levyillä. Skolnick muutti New Yorkiin hankkimaan itselleen tutkintoa New Yorkin New Schoolin yliopistosta.
Skolnick perusti basisti Nathan Peckin ja rumpali Matt Zebroskin kanssa jazz-yhtyeen Alex Skolnick Trio. Trio on julkaissut levyt (2002) ja "Transformation" (2004), "Last Day In Paradise" (2007), "Veritas" (2011) ja "Conundrum (2018)".
Vuonna 2001 nauhoitettiin uudelleen Testamentin vanhempia biisejä "First Strike Still Deadly" -kokoelmalevyä varten johon Skolnick osallistui aktiivisesti. Keväällä 2005 Testament palasi klassiseen kokoonpanoonsa, johon Skolnick siis kuului, ja teki lyhyen Euroopan-kiertueen. Euroopan-kiertueella nauhoitettiin myös Testamentin live-dvd "Live In London". Kiertue oli todella onnistunut ja yhtye jatkoi keikkojen tekemistä silloin tällöin ympäri maailmaa. Testament on kertonut mahdollisesta uudesta levystä kyseisen klassisen kokoonpanonsa kanssa.
Alex Skolnick käyttää paljolti Gibsonin kitaroita, mutta alkuvuosinaan Testamentissa hänellä oli myös oma mallinsa Ibanezin kitaramerkillä. Nykyään hän käyttää Heritage-merkkisiä kitaroita. Heritage valmistaa Alex Skolnickin signaturemallia.
Jänniteyhtälö

Jänniteyhtälö on virtapiiriä tai sen osaa koskeva yhtälö, josta saadaan selville kyseessä olevassa virtapiirissä tai sen osassa vaikuttavat jännitteet.
Esimerkki jänniteyhtälöstä.
formula_1
Luutalahti

Luutalahti on kylä Joensuun kaupungin itäosassa Pohjois-Karjalassa noin 60 kilometriä Joensuun keskustaajamasta kaakkoon. Luutalahti oli aiemmin osa Tuupovaaran kuntaa, joka vuonna 2005 liitettiin Joensuun kaupunkiin. Tuupovaaran kirkonkylään matkaa on 16 kilometriä. Luutalahden postinumero on 82870. 
Luutalahden naapurikyliä ovat entisen Tuupovaaran alueella Kokinvaara ja Öllölä sekä entisen Korpiselän alueella Mannervaara ja Hoilola. Luutalahden kylässä on Tarmo lähikauppa, jonka yhteydessä toimi aiemmin myös asiamiesposti. Kauppa lopetettiin 2006. Luutalahdella ja Mannervaaralla on yhteinen kylätoimikunta. Lisäksi Luutalahdessa toimii myös marttayhdistys. 
Luutalahden koulupiiri perustettiin vuonna 1920. Koulu toimi aluksi kylän eri taloissa, kunnes vuonna 1949 valmistui oma koulurakennus. Koulu lakkautettiin vuonna 1980.
Historia.
Ensimmäisen kerran Luutalahti mainitaan vuoden 1631 maakirjassa, jolloin kylässä oli seitsemän taloa. Vuonna 1723 taloluku oli laskenut viiteen, mutta 1736 taloja oli taas seitsemän.
Jesus Christ Pose

Jesus Christ Pose on Soundgardenin yksi suosituimpia kappaleita ja vuonna 1991 julkaistu single. 
Monet ihmiset pitävät tätä kappaletta antikristillisenä. Yhtye jopa sai siitä syystä tappouhkauksia Isossa-Britanniassa 90-luvun alkupuolella. Kappale tosiasiassa kertoo siitä kun media käyttää Jeesuksen nimeä ja tämän ristiinnaulitsemisasentoa väärin.
"Jesus Christ Pose" kuullaan elokuvan S.F.W. alkuteksteissä.
The Dillinger Escape Plan on tehnyt kappaleesta oman versionsa.
Kazakstanin lippu

Kazakstanin lippu on Kazakstanin tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 4. kesäkuuta 1992, sitä ennen käytössä oli vielä Kazahstanin sosialistisen neuvostotasavallan lippu. Lipun mittasuhteet ovat 1:2.
Lipussa on sinisellä pohjalla keskellä kultainen arokotka ja 32-säteinen aurinko. Lipun vasemmassa reunassa on kultainen ornamenttikuvio.
Kazakstanin lipun reunassa oleva kuvio kuvastaa kazakkien taidetta ja kulttuuriperinteitä. Vaaleansininen kuvastaa Kazakstania asuttavia turkkilaisia kansoja: tataareja, mongoleja ja uiguureja. Väri edustaa myös taivaanjumala Tengriä sekä vettä ja Kazakstanin yhtenäisyyttä. Aurinko symboloi elämän lähdettä ja energiaa sekä varallisuutta ja yltäkylläisyyttä, auringon säteet ovat kuin viljan jyviä. Kultainen arokotka symboloi Tšingis-kaanin valtakuntaa.
Learn to Fly

Learn to Fly on yhdysvaltalaisen rockyhtye Foo Fightersin kuuluisa kappale.
Kappale on yksi Foo Fightersin tunnetuimpia kappaleita. Kappale on julkaistu Foo Fightersin albumilla "There Is Nothing Left to Lose" vuonna 1999 ja samana vuonna kappaleesta tehtiin single. Single on albumin ensimmäinen singlejulkaisu. Kappaleesta tehtiin myös menestynyt musiikkivideo, jossa Dave Grohl ja Nate Mendel näyttelevät useita osia. Musiikkivideolla esiintyvät myös Tenacious D:stä tutut Kyle Gass ja Jack Black.
Hengelo

Hengelo on kaupunki Alankomaissa Overijsselin provinssissa. Se sijaitsee seitsemän kilometriä luoteeseen Enschedestä ja kymmenen kilometriä lounaaseen Oldenzaalista. Kaupungin pinta-ala on 61,78 neliökilometriä (vesialueita 0,72 neliökilometriä) ja asukasluku 81 074 (tilanne 1. tammikuuta 2016).
Historia.
Hengelon kunta perustettiin vuonna 1802, jolloin alueella oli maatiloja ja maataloustyöläisten taloja. Se kasvoi kaupungiksi 1800-luvun lopussa, kun siitä tuli merkittävä rautatien risteyskohta. Rautatien ansiosta alueelle tuli raskasta teollisuutta. Toisen maailmansodan aikana liittoutuneet pommittivat Hengeloa rautatien sekä tehtaissa tuotettujen sotatarvikkeiden takia. 6. ja 7. kesäkuuta 1944 pommitukset tuhosivat kaupungin keskustan ja tappoivat satoja ihmisiä.
Liikenne.
Hengelo sijaitsee Zutphenista Oldenzaaliin kulkevan rautatien varrella. Amsterdam–Hannover–Berliini-reittiä kulkeva InterCity-juna pysähtyy kaupungin rautatieasemalla. Valtatie A1/E8 Amsterdamista Moskovaan kulkee kaupungin läpi ja tie A35 Enschedestä Almeloon menee kaupungin länsipuolelta. Kaupungissa on lisäksi suuri satama Twente-kanaalin varrella.
Hengelossa voi liikkua sekä junalla että linja-autolla.
Svappavaaran rata

Svappavaaran rata () on Ruotsin rataverkkoon kuuluva rataosuus Kiirunan kunnassa Norrbottenin läänissä Pohjois-Ruotsissa. 
Rataosa avattiin liikenteelle vuonna 1964, kun Svappavaaran malmiesiintymää alettiin hyödyntää. Sen pituus on 40 kilometriä, ja se yhdistää Svappavaaran kaivoksen Luulaja–Kiiruna -malmirataan. Vuonna 1983 tapahtuneen Svappavaaran kaivostoiminnan lakkauttamisen jälkeen rataosalla on vain pellettitehtaan tavaraliikennettä.
Rilan luostari

Rilan luostari () on suuri ortodoksinen luostari Bulgarian lounaisosassa. Luostari sijaitsee Kjustendilin alueella 117 kilometriä Sofiasta etelään. Luostari löytyy Rilska-joen laaksosta Rilavuorten läheisyydestä, 1 147 metrin korkeudelta merenpinnasta, Rilan kylän itäpuolelta.
Luostari on perustettu 900-luvun alkupuoliskolla. Se on Bulgarian merkittävimpiä kulttuurihistoriallisia monumentteja ja kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Luostarikompleksi käsittää yhteensä 8 800 m²:n alueen. Rakennukset ovat suorakaiteen muotoisen sisäpihan (3 200 m²) reunoilla. Pääkirkko ja keskiaikainen torni sijaitsevat pihalla. Viisikupolinen pääkirkko valmistui vuonna 1837. Kirkon arvokkain esine on kullattu ikonostaasi, joka on kuuluisa puuleikkauksistaan ja jonka tekemiseen meni viisi vuotta neljältä käsityöläiseltä.
Historia.
Perinteisesti on uskottu, että luostarin perusti läheisessä luolassa asunut erakko Ivan Rilski. Luostarikompleksin perustivat kuitenkin erakon oppilaat, jotka olivat tulleet vuoristoon kuulemaan tämän opetuksia.
Perustamisestaan lähtien Rilan luostari on ollut Bulgarian hallitsijoiden suosiossa. Melkein jokainen tsaari antoi suuria lahjoituksia luostarille aina osmanimiehitykseen saakka, mikä teki siitä Bulgarian kansallisen tietoisuuden kulttuurisen ja hengellisen keskuksen.
Paikallinen feodaaliherra Hrelju Dragovola pystytti Rilan luostarin uudelleen nykyiselle paikalleen 1300-luvulla. Kompleksin vanhimmat rakennukset Hreljova kula -torni (1334–1335) ja pieni kirkko tornin vieressä (1343) ovat tuolta ajalta samoin kuin piispan valtaistuin ja luostarin portit. Osmanien saapuminen 1300-luvun lopussa ja useat ryöstöretket johtivat luostarin tuhoutumiseen 1400-luvun puolivälissä.
Moskovan ja koko Venäjän patriarkaatin ja etenkin Athoksella sijaitsevan Rossikonin luostarin antamien lahjoitusten avulla Rilan luostari rakennettiin uudelleen 1400-luvun lopussa. Rakennustöitä johtivat Kjustendilin seudulta tulleet kolme veljestä, jotka myös toivat Ivan Rilskin pyhäinjäännökset rakennusryhmään.
Luostari toimi bulgarian kielen ja kulttuurin säilyttäjänä maan ollessa vieraan vallan alaisuudessa. Bulgarian kansallisen heräämisen aikana (1700–1800-luku) luostari tuhoutui tulipalossa 1833 ja se rakennettiin uudelleen seuraavan 30 vuoden aikana rikkaiden bulgarialaisten tuella. Asuinrakennusten rakentaminen aloitettiin 1816 ja kellotorni lisättiin vanhaan torniin 1844. 
Luostarikompleksi julistettiin kansalliseksi monumentiksi 1976 ja se listattiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1983. Luostariin on useita julkisen liikenteen linja-autoyhteyksiä.
Luostarissa on melko tiukat käyttäytymissäännöt. Hiljaisuutta ja kunnioittavaa käytöstä tulee noudattaa, melua ei saa aiheuttaa. Siellä ei saa valo- tai videokuvata, käyttää mobiililaiteita, polttaa tupakkaa tai pukeutua liian kepeästi. Esimerkiksi shortsit, lyhyet hameet tai topit samoin kuin reput tai muut suuremmat matkatavarat ovat kiellettyjä. Kirkossa käsiä ei tule pitää taskuissa eikä istuttaessa jalkoja ei sovi ristiä.
Svappavaara

Svappavaara (, ) on taajama ja kylä Kiirunan kunnassa, Norrbottenin läänissä, Pohjois-Ruotsissa. Taajamassa on 417 asukasta.
Svappavaaran kylä syntyi kaivostoiminnan myötä 1600-luvulla. Kaivosyhtiö LKAB on edelleen paikkakunnan suurin työnantaja. Kylässä sijaitsevat Svappavaaran peruskoulu sekä Ralph Erskinen suunnittelema kylätalo Ormen Långe.
Kaivostoiminta Svappavaarassa on päättynyt, mutta kylässä toimii edelleen malminrikastamo, sekä Kaunis Ironin rautamalmikuljetusten terminaali jossa rekoilla Pajalasta kuljetettu rautamalmi lastataan junaan ja kuljetetaan Narvikiin. Svappavaaran rata yhdistää kylän ja rikastamon Luulajan ja Kiirunan väliselle Malmiradalle.
Srebarnan luonnonsuojelualue

Srebarnan luonnonsuojelualue on luonnonsuojelualue Etelä-Dobrogeassa Bulgarian koillisosassa. Alue muodostuu Srebarnajärvestä ja sen ympäristöstä, ja se sijaitsee tärkeällä lintujen muuttoreitillä Afrikasta Eurooppaan. Varsinainen suojelualue on laajuudeltaan 6,4 km², ja sen ympärillä on 5,4 km² puskurivyöhyke. Suojelualue perustettiin vuonna 1948 ja lisättiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1983.
Sijainti ja koko.
Srebarnan luonnonsuojelualue sijaitsee Bulgarian koillisosassa lähellä Romanian rajaa. Se on 638 hehtaarin laajuinen ja suojelee Srebarnajärven ekosysteemiä. Srebarnajärvi sijaitsee Tonavan tulvatasangolla noin kilometri joen uomasta etelään. Järven lisäksi suojelualueeseen kuuluu sen pohjoispuolella olevat entiset maatalousmaat, Tonavan varrella olevat metsäplantaasit sekä Komlukan saari ja sen ja Tonavan rantatörmän. välissä oleva vesialue.
Järven avoin vesialue oli vuonna 2000 noin 120 hehtaaria. Lisäksi järveen kuuluu 400 hehtaarin laajuinen ruoikko.
Ilmasto.
Bulgarian pohjoisosissa ilmasto on mantereinen. Talvet ovat kylmiä ja kosteita ja kesät kuumia. Tammikuun keskilämpötila on –2 astetta ja heinäkuun keskilämpötila 23 astetta. Vuoden sadanta on 502 millimetriä.
Elävä luonto.
Kasvillisuus.
Srebarnan luonnonsuojelualueella on laskettu olevan 2 748 taksoniin kuuluvaa kasvia. Noin 53 prosenttia koko Bulgarian kosteikkolajeista kasvaa alueella. Lajeista kaksi on kansainvälisestä ja yksitoista kansallisesti uhanalaista.
Järviruoko on alueen valtalaji, ja se peittää kaksi kolmasosaa sen koko alasta. Ruoikon lajeja ovat myös kapeaosmankäämi ja leveäosmankäämi sekä järvikaislalajit. Yleisinä mattoina kasvaa valkolumme, hapsivita sekä kilpukka- ja limaskalajeja. Rannan puskissa kasvavat muun muassa raita, tuhkapaju ja punapaju. Komlukan saarella on tulvametsiä, joiden lajeja ovat pajut ja poppelit.
Eläimistö.
Srebarnassa on erityisen arvokas lintulajisto. Siellä elää 233 lintulajia, joista 80 on muuttolintuja. Alueella pesii 99 lajia. Välimeren ja Mustanmeren alueen kiharapelikaaneista 9,6 prosenttia elää Srebarnassa. Kiharapelikaanin lisäksi alue on jalohaikaran, merimetson ja ruskosotkan ainoa pesimäpaikka Bulgariassa. Niiden lisäksi Srebarnassa lisääntyvät myös pikkumerimetso, yöhaikara, silkkihaikara, rääkkähaikara, pikkuhaikara, pronssi-iibis, kapustahaikara, ruisrääkkä ja isotrappi. Tärkeitä talvehtijoita ovat kyhmyjoutsen, tundrahanhi, merihanhi ja merikotka.
Srebarnassa on tavattu 41 nisäkäslajia. Kaloista siellä elää muun muassa Bulgariassa harvinainen toutain ja matelijoista muun muassa pensaskäärme. Sammakkoeläimiä alueelta on löydetty 12 lajia ja sudenkorentoja 36 lajia.
Johann Vogel

Johann Vogel (s. 8. maaliskuuta 1977, Geneve, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija. Hänellä ei ole tällä hetkellä seuraa. Vogel on myös Sveitsin jalkapallomaajoukkueen kapteeni.
Vogel aloitti ammattilaisuransa sveitsiläisessä Grasshoppersissa, jonne hän siirtyi meyriniläisestä amatöörijoukkue FC Meyrinistä vuonna 1992. Vuonna 1999, 133:n Grasshopper-pelin jälkeen, PSV Eindhoven osti Vogelin pelioikeudet. Vogel pelasi kuusi kautta Alankomaiden Eredivisie-liigassa ennen siirtymistään AC Milaniin. Milanista Vogel siirtyi La Ligan Real Betisiin. Espanjassa hänen peliaikansa jäi vähiin ja hän jätti seuran joulukuun lopulla 2007
Daniel Owino Misiani

Daniel Owen (Owino) Misiani (22. helmikuuta 1940 – 17. toukokuuta 2006) oli benga-muusikko, joka syntyi Tansaniassa, mutta asui 1960-luvulta lähtien Keniassa. Hän lauloi pääasiassa luon ja swahilin kielillä. 
Misiani syntyi Tansanian pohjoisosassa sijaitsevassa Shiratissa. Hänen vanhempansa olivat laulajia. Hän muutti 1960-luvun alussa Keniaan, jossa hän tuli tunnetuksi Shirati Jazz -yhtyeen perustajajäsenenä. 
Misiani oli naimisissa kuusi kertaa ja hänellä oli useita lapsia . Hän kuoli toukokuussa 2006 bussionnettomuudessa asuinkaupungissaan Kisumussa.
Jällivaaran rautatieasema

Jällivaaran rautatieasema (, ) on rautatieasema Ruotsin rataverkolla Jällivaaran kunnassa Norrbottenin läänissä Ruotsin Lapissa. Asema sijaitsee Luulajan ja Kiirunan välisellä rataosalla, ja siellä risteävät Malmbanan, Inlandsbanan sekä Vitåforsbanan.
Asemalla pysähtyvät kaikki henkilöjunat, ja siellä on myös runsaasti tavaraliikennettä.
Kauppakeskus Malmin Nova

Malmin Nova on Helsingin Ala-Malmilla sijaitseva kauppakeskus. Kauppakeskus sijaitsee Malmin rautatieaseman välittömässä läheisyydessä, radan vastakkaisella puolella Malmintorin kauppakeskuksesta. Novaa ja Malmintoria yhdistää ratojen yli kulkeva, ”Malmin putkeksi” kutsuttu katettu kävelysilta, jota kautta pääsee myös asemalaitureille.
Malmin Novan suurin liike on K-Citymarket. Sen lisäksi kauppakeskuksessa on noin 40 erilaista liikettä, muun muassa useita optikkoliikkeitä ja kampaamoita, Alko, Alepa, Tokmanni, Dressmann, Normal ja Jysk. Kahviloita ovat olleet Baguette (konkurssi 2024) ja Coffee House, ravintoloita korealainen Kiva, Burger King ja Kotipizza. Malmin Novan kerrospinta-ala on n. 30 000 m², vuokrattava pinta-ala n. 24 000 m².
Malmin Novassa on 690 paikan pysäköintihalli. Katupaikoituspaikkoja on lähiympäristössä noin sata ja lähellä olevassa P1-paikoitushallissa on noin 300 pysäköintipaikkaa.
Historiaa.
Malmin Nova juontaa juurensa vuoteen 1987, jolloin Jussi Pajusen perheyhtiö Kauppahuone Pajunen rakennutti Malmille kauppakeskuksen ja avasi siinä uudenlaisen, elintarvikkeisiin erikoistuneen A &amp; P Ostoparatiisin. Kiinteistöön tuli myös muita liikkeitä, kuten Pajusen perustamat lastentarvikeliike JollyP ja omatoimiremontoijille suunnattu Teesi sekä leipomokahvila Baguette. Pian Pajuset myivät perustamansa Alepa-päivittäistavaraketjun S-ryhmälle, mutta jatkoivat liiketoimintaa Malmin Ostoparatiisissa. Vuonna 1990 kauppakeskuksen elintarvikemyymälä siirtyi Keskolle. 
Jo alkuperäinen, 1980-luvun lopun ”kulutusjuhlista” muistuttava nimi Ostoparatiisi oli herättänyt ivaa ja alkoi pienellä kirjoitettuna merkitä ironisesti mitä tahansa uutta ostoskeskusta. Kun nimi sai Keskolta K-etuliitteen ja muuttui kansan suussa ”Kostoparatiisiksi”, uudeksi nimeksi otettiin Malmin Nova. Sillä nimellä kauppakeskus avattiin marraskuussa 2000, omistajana edelleen Edv. Pajunen Oy..
Vuonna 2003 Novan tilat kaksinkertaistuivat uuden K-Citymarketin myötä. Laajennusosan on suunnitellut arkkitehtitoimisto Lahdelma &amp; Mahlamäki.
Malmin Novan omistus on vaihdellut taajaan 2000-luvun alun jälkeen. Vuonna 2006 Capmanin rahasto myi Malmin Novan kiinteistösalkkunsa osana ostajaryhmälle, johon kuuluivat islantilainen Samson Properties, Royal Bank of Scotland ja Ari Salmivuoren sijoitusyhtiö Ajanta. Vuonna 2011 omistajina olivat Bron-Cap Property Holding ja Ruokakesko. Vuonna 2018 Malmin Nova siirtyi Savills Investment Managementin hallinnoimalta sijoitusrahastolta suomalaiselle eQ-yhtiölle.
2020-luvun alkupuoliskolla K-Citymarketia uudistettiin, mutta Malmin Novan muiden yritysten kokonaisliikevaihto liki puolittui vuoden 2017 85,5 miljoonasta vuoden 2023 46,4 miljoonaan euroon. Osaselityksenä on kuitenkin se, että liiketiloja on siirtynyt Keskon omistukseen eivätkä niiden luvut enää näy Malmin Novan myynnissä.. Vuosikymmenen puolivälissä moni pienempi myymälä lopetti tai muutti Novasta muualle. Näitä olivat 37 vuotta paikalla toiminut kahvila Baguette, Suomalainen Kirjakauppa, kukkakauppa Taikakukka ja käytettyjen vaatteiden myymälä UFF. Yrittäjät moittivat kävijämäärien laskua ja samanaikaista vuokrien nousua.
Cantillon

Cantillon (koko nimi Brasserie Brouwerij Cantillon) on perinteinen Anderlechtissa Brysselin alueella Belgiassa sijaitseva pienpanimo. Tämä perheyritys on perustettu vuonna 1900 . Panimo tunnetaan perinteisin menetelmin villihiivasta valmistetuista lambic-oluistaan. Panimo toimii samalla museona (Musée Bruxellois de la Gueuze), jossa vierailijoilla on mahdollisuus tutustua gueuze-lambicin valmistukseen. 
Historiaa.
Cantillonin perusti helmikuussa 1900 Paul Cantillon. Hän ei ollut aluksi panija vaan lambic-sekoittaja. Hän osti lambiceja valmistajilta ja sekoitti niitä keskenään ja lisäsi niihin hedelmiä. Oma lambic-tuotanto alkoi vuonna 1937, ja se jatkuu edelleen.
Vuonna 1969 Cantillonin panimo siirtyi Robert ja Marcel Cantillonilta Marcelin vävyn Jean-Pierre Van Royn johdettavaksi. Huolimatta oluttrendien muuttumisesta 1960-luvulla (suosittiin makeampia ja kevyempiä oluita) Van Roy päätti jatkaa perinteisten lambicien valmistusta. Musée Bruxellois de la Gueuze avattiin vuonna 1978. Vuodesta 1999 Cantillon on pyrkinyt käyttämään oluissaan ainoastaan luomuraaka-aineita. Heinäkuussa 2001 panimon johtoon siirtyi Jean-Pierren poika Jean. 
Oluet.
Cantillonin oluet ovat poikkeuksetta erittäin happamia verrattuna vaikkapa Mort Subite- ja Belle Vue -lambiceihin. 
Panimo valmistaa omasta gueuzestaan sekoittamalla myös erikoiseriä. Esimerkiksi helsinkiläistä One Pint Pubia varten on valmistettu lambicia tyrnistä, punaisesta karviaismarjasta ja viinimarjasta. Tukholmalaiselle Akkurat-olutravintolalle on tehty erikoisoluita muun muassa lakkamarjasta.
Dødheimsgard

 
Dødheimsgard (joskus myös DHG) on vuonna 1994 perustettu norjalainen black metal -yhtye.
Dødheimsgard on yhdyssana kolmesta eri sanasta: "Død" (=kuolema), "heim" (=koti) ja "gard", mikä tarkoittaa tässä yhteydessä kartanoa. Vapaa suomennos yhtyeen nimestä on "Kuoleman kartano".
Krokvikin rautatieasema

Krokvikin rautatieasema (, ) on rautatieasema Ruotsin rataverkolla Kiirunan kunnassa rataosalla Kiiruna–Narvik. Asema sijaitsee Krokvikin kylässä napapiirin pohjoispuolella noin 11 kilometriä Kiirunan rautatieasemalta luoteeseen, ja on Kiirunasta lähdettäessä ensimmäinen junakohtauspaikka. Asemalta kaksi kilometriä pohjoiseen sijaitsee Käyrävuopion kylä.
Krokvik on nykyisin miehittämätön, ja liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan kaukokäytöllä Kiirunan asemalla sijaitsevasta ohjauskeskuksesta käsin.
Ratapihalla on pääraiteen lisäksi kaksi sivuraidetta, joita voidaan käyttää junien kohtaamisiin. Lisäksi asemalla on pistoraide, jota käytetään ratatyökoneiden säilytys- ja väistöraiteena.
Krokvikin puurakenteinen asemarakennus on purettu vuonna 2008.
UR-100N

UR-100N on Venäjän käytössä oleva mannertenvälinen ballistinen ohjus. Sen Nato-koodi on SS-19 Stiletto.
Sen kehitystyö alkoi Neuvostoliitossa vuonna 1970 OKB-52-suunnittelutoimistossa. Ohjuksen lentokokeet tehtiin vuosina 1973-1975. UR-100N on neljännen sukupolven siilosta laukaistava nesteajoainetta käyttävä mannertenvälinen ballistinen ohjus. Sitä varten jouduttiin rakentamaan uudet siilot, koska se ei sopinut UR-100-ohjuksen siiloihin. UR-100N tuli Neuvostoliiton asearsenaaliin 1974 alkaen. Vuonna 1978 ohjuksia oli tuolloin siiloissa 180 kappaletta.
Vuonna 1976 alkoi siitä kehitetyn version UR-100NUTTH suunnittelu. Lentokokeet tapahtuivat viisi vuotta myöhemmin. Vuonna 1979 UR-100UTTH tuli palveluskäyttöön. Vuonna 1983 se oli korvannut vanhempia ohjuksia. Tuolloin UR-100UTTH-ohjuksia oli siiloissa 360 kappaletta. Tämä luku laski vuoteen 1991 mennessä 300:aan. Osa Ukrainan alueella olleista ohjuksista tuli Venäjän hallintaan.
Venäjä säilytti käytössä 170 ohjusta muutettuna vastaamaan aserajoitussopimusten sisältöä, jossa niihin sallittiin kuhunkin vain yksi ydinkärki. Ohjusten määrä laskee kohti 50:ntä vuoteen 2010 mennessä. Yhdysvaltain ohjuspuolustusaloitteen saadessa George W. Bushin hallinnolta enemmän rahoitusta kuin 1990-luvulla, Venäjä ainakin uhkasi 2000-luvun alussa muuntaa ohjukset takaisin monta ydinkärkeä kuljettaviksi.
Khold

Khold on norjalainen black metal -yhtye joka on perustettu vuonna 2000 Tulus-yhtyeen hajomisen jälkeen. Yhtyeen perustivat Oslossa Sarke (rummut) ja Gard (laulu &amp; kitara). He ottivat mukaansa myös Rinnin (kitara) ja Eikind (basso). Yhtye nauhoitti demon vuonna 2000 ja se teki samana vuonna levytyssopimuksen Moonfogin kanssa. Sen esikoisalbumi "Masterpiss of Pain" julkaistiin keväällä 2001 ja metallimusiikkilehdet pitivät sitä "tuoreena henkäyksenä black metal-musiikkiin". Vuonna 2003 yhtye vaihtoi levy-yhtiökseen Candlelight Recodsin joka julkaisi Kholdin 3. albumin seuraavana vuonna.
Sekä yhtyeen 2. albumi "Phantom" että "Mørke gravers kammer" ovat olleet Alarm-palkintoehdokkaita julkaisuvuotenaan. Keväällä 2005 Khold levytti neljännen albuminsa "Krek" joka julkaistiin 10. lokakuuta 2005. Pääsiäisenä 2006 yhtye jäi tauolle määrittelemättömäksi ajaksi. Yhtye palasi tauolta 2007 ja julkaisi viidennen albuminsa "Hundre år gammal" seuraavana vuonna.
Henschel Hs 293

Henschel Hs 293A on saksalainen toisen maailmansodan aikainen radio-ohjattava liitopommi, jota käytettiin eräänlaisena meritorjuntaohjuksena. Sen suunnitteli Henschel Flugzeugwerken Berliinissä.
Liitopommimallin pääsuunnittelija oli Herbert Wagner. Sen piti tulla käyttöön vuonna 1940, mutta valmistus alkoi vasta loppuvuodesta 1943. Yhteensä 12 000 pommia valmistettiin. Niistä laukaistiin 400, ja niiden on katsottu tuhonneen 55 laivaa. Suurimman menestyksen liitopommi saavutti Salernon ja Anzion maihinnousutaisteluissa Italiassa. Asetta pelättiin myös Jäämerellä. 
Saksalaiset tiettävästi laukaisivat neljä Hs 293 -liitopommia Lapin sotaan liittyneen Tornion maihinnousun aikana lokakuussa 1944. Kolme pommeista putosi mereen ja yksi maalle synnyttäen noin viisi metriä syvän ja halkaisijaltaan 20-metrisen kraatterin. Pommit laukaistiin Focke-Wulf Fw 200 Condor -koneista.
Torniojärven rautatieasema

Torniojärven rautatieasema (, ) on rautatieasema Ruotsin rataverkolla Kiirunan kunnassa Norrbottenin läänissä rataosalla Kiiruna–Narvik. Rautatieasema sijaitsee Torniojärven itäpäässä järven etelärannalla, ja sen etäisyys Tukholman keskusrautatieasemalta on 1464 ratakilometriä mitattuna Bodenin keskusrautatieaseman kautta.
Liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan keskitetysti Bodenin keskusrautatieasemalla sijaitsevasta liikenteenohjauskeskuksesta käsin. Nykyisin Torniojärven liikennepaikkaa käytetään pääasiassa junien kohtaamisiin. 
Asema sijaitsee vuoren rinteellä 393 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. Vuorenseinämä kohoaa rautatien eteläpuolella noin kuuteensataan metriin.
Asemarakennus.
Torniojärven asemarakennus on samassa suuressa tiilirakennuksessa kuin alkuperäinen sähköradan muuttaja-asema, joka rakennettiin radan sähköistyksen myötä vuonna 1915. Muuttajalaitteistolla muutettiin valtakunnan sähköverkosta saatavan sähkön 50 hertsin taajuus sähkövetureille sopivaksi 162/3 hertsin taajuudelle.
Outshined

Outshined on Soundgardenin kappalee. Se on julkaistu myös singlenä vuonna 1991 ja on "Badmotorfinger"-albumin toinen raita. "Outshined" oli kuukauden kappale tammikuussa 1997.
"Outshinedin" alussa on kitarariffi. Kappaleen sanat "I'm looking California, and feeling Minnesota" ovat antaneet aiheen elokuvalle "Feeling Minnesota", mutta sitä ei silti ole elokuvan soundtrackillä. Kappaleesta on tehty musiikkivideo, jonka ovat tuottaneet Jonathan Dayton ja Valerie Faris. Soundgarden itse ei pitänyt videosta. Videon lyhentämiseksi kitarasoolosta oli leikattu osa pois.
Chris Cornellin Soundgardenin jälkeinen yhtye Audioslave on soittanut kappaleen lukuisia kertoja keikoillaan, ja se on muun muassa yhtyeen "Live in Cuba" -DVD:llä.
Rusty Cage

”Rusty Cage” on yksi Soundgardenin tunnetuimmista kappaleista. ”Rusty Cage” julkaistiin albumilla Badmotorfinger vuonna 1991 sekä singlenä vuonna 1992. Se sisältyi myös Soundgardenin kokoelmalle A-Sides.
Kappale tunnetaan sen kitarariffistä, jossa on käytetty wah-wah-pedaalia.
Kappaletta on myös käytetty videopeleissä, kuten ja Road Rash.
Johnny Cash on tehnyt kappaleesta oman versionsa. Se löytyy hänen albumiltaan "Unchained" , joka voitti parhaan Country-albumin Grammy-palkinnon.
Rovajärvi

Rovajärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Diamant

Diamant (ranskan timanttia merkitsevä sana) oli Ranskan ensimmäinen kantoraketti. Sen avulla Ranska pystyi kolmantena maana laukaisemaan avaruuteen oman Astérix-satelliitin 26. marraskuuta 1965. 
Diamant perustui "Pierres précieuses" -teknologiaohjelmaan, jossa kehitettiin seuraavat raketit: Agathe, Topaze, Emeraude, Rubis ja Saphir. Diamant oli ohjelman viimeinen kantoraketti. Sen jälkeen CNES pyrki eurooppalaistamaan kantorakettiohjelmansa toteuttamalla sen Euroopan avaruusjärjestön kautta. 
Diamantista oli kolme versiota: A, B ja BP4. Ne olivat kolmivaiheisia. Niiden hyötykuorman massa oli noin 150 kg, kun satelliitti laukaistiin 200 km korkealle kiertoradalle. 
Diamant A.
A-versiolla laukaistiin Astérix ja sen jälkeen kolme muuta piensatelliittia vuosina 1965–67. Laukaisut tehtiin Hammaguirista, Algeriasta. Vain toinen laukaisu oli osin epäonnistunut – siinä satelliitti joutui aiottua alemmalle kiertoradalle. 
Diamant B.
B-versiossa oli voimakkaampi ensimmäinen rakettivaihe. Viidestä vuosina 1970–73 tehdystä laukaisuyrityksestä kaksi viimeistä epäonnistui. Laukaisut tehtiin Kourousta, Etelä-Amerikasta.
Diamant BP4.
BP4-versiossa oli uusi toinen rakettivaihe. Vuonna 1975 raketilla tehtiin kolme laukaisua.
Keltarousku

Keltarousku ("Lactarius repraesentaneus") on keltainen rouskuihin kuuluva sienilaji.
Koko ja ulkonäkö.
Keltarousku on kookas sieni, jonka kauttaaltaan keltainen väri vaihtelee sävyltään okrasta munankeltaiseen. Keltarouskun lakki on 10-20 cm leveä ja suomukarvainen. Lakki on nuorena reunoiltaan alaspäin kiertynyt ja karvainen, vanhemmiten lakki laakenee. Pinnaltaan lakki on etenkin kostealla säällä limainen. Heltat ovat lakkia vaaleammat. Jalka on lyhyt, tukeva, harvakseltaan kuoppatäpläinen ja vanhemmiten ontto. Kellanvalkoisen mallon maku on vain lievästi karvas ja se tuoksuu miellyttävältä. Vetisen valkoinen maitiaisneste muuttuu violetiksi jouduttuaan kosketuksiin ilman kanssa ja värjää myös sitä ympäröivän mallon harmaanvioletiksi.
Samankaltaiset lajit.
Keltarouskun erottaa samankaltaisesta isovoirouskusta ("L. scrobiculatus") ja muista voirouskuista violetiksi muuttuvan maitiaisnesteen ja mallon perusteella. Ulkonäöltään keltarouskun saattaa sekoittaa myös yleisempänä kasvavaan karvarouskuun ("L. torminosus").
Kasvuaika ja -paikka.
Keltarousku kasvaa heinäkuusta lokakuuhun melko yleisesti tuoreissa kuusi- ja koivukangasmetsissä, usein hieman soistuneilla, korpimaisilla alueilla. Sen kasvualue käsittää koko Suomen tunturialueita lukuun ottamatta, mutta se on pohjoisessa yleisempi.
Käyttö ravinnoksi.
Ruokasienenä keltarousku on arvioitu melko hyväksi. Kuten yleisesti rouskujen kohdalla, kiehauttaminen on suositeltavaa, mutta mietona sienenä keltarouskun voi paistaa myös tuoreeltaan tai käyttää suolasienenä. Lakin limainen pinta kannattaa poistaa ennen sienen käyttöä.
Auranmaa

Auranmaa on Varsinais-Suomen pohjoisosassa sijaitseva historiallis-maantieteellinen alue, joka kuuluu Loimaan seutukuntaan. Asukkaita alueella on noin 20 000.
Auranmaan alueeseen kuuluvat kaikki Loimaan seutukunnan kunnat Loimaata lukuun ottamatta sekä Lietoon vuonna 2015 liitetty Tarvasjoki, joka kuuluu nykyisin Turun seutukuntaan.
Alueella ilmestyy "Auranmaan Viikkolehti" -niminen paikallislehti, jonka levikki oli 8 129 vuonna 2014. Muissa yhteyksissä "Auranmaa" esiintyy muun muassa alueella toimivien järjestöjen nimissä.
Auranmaan kunta.
2010-luvulla Aura ja Pöytyä suunnittelivat yhdistymistä Auranmaa-nimiseksi kunnaksi. Muodostuneen kunnan väkiluku olisi ollut noin 12 400. Hanke kariutui lopullisesti vuonna 2015 molempien kuntien talousvaikeuksien vuoksi.
Kim Thayil

Kim Thayil (s. 4. syyskuuta 1960 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen kitaristi, joka tunnetaan parhaiten Soundgardenin kitaristina. Kim oli yksi Soundgardenin perustajajäsenistä yhdessä Chris Cornellin ja Hiro Yamamoton kanssa vuonna 1984.
Thayilin vanhemmat ovat kotoisin Keralan kaupungista eteläisestä Intiasta. Thayil syntyi Seattlessä ja kasvoi Chicagon Park Forestissa. Hän vietti lapsena paljon aikaa myös vanhempiensa kotimaassa Intiassa. Thayil on yksi tunnetuimpia intialais-amerikkalaisia. Hän tapasi Hiro Yamamoton Rich East High Scoolissa, Park Forrestissa. Valmistumisen jälkeen he muuttivat Washingtonin osavaltioon, missä Thayil opiskeli Washingtonin yliopistossa.
Chris Cornell oli silloin Thayilin huonekaveri. He ystävystyivät ja perustivat Yamamoton kanssa Soundgardenin vuonna 1984. Soundgarden oli seattlelaisista grunge-yhtyeistä ensimmäinen, joka sai levytyssopimuksen suurelta levy-yhtiöltä. Soundgarden julkaisi kolme platinaa saanutta albumia ja sai kaksi Grammy-palkintoa.
Soundgardenin hajottua vuonna 1997 Thayil on soittanut muun muassa Pigeonhedissä, The Presidents of the United States of American kanssa, Dave Grohlin Probotissa ja No WTO Combossa Jello Biafran ja Krist Novoselicin kanssa sekä lukuisissa muissa projekteissa.
Vuonna 2003 Rolling Stone -lehti sijoitti Thayilin sijalle 100 tekemässään luettelossa "Kaikkien aikojen 100 parasta kitaristia".
Mdina

Mdina eli ”hiljainen kaupunki” on Maltan entinen pääkaupunki. Se on yksi maailman parhaiten säilyneistä keskiaikaisista kaupungeista. Yksi kaupungin kuuluisimmista nähtävyyksistä on Mdinan katedraali. Nykyään kaupungissa ei sallita autoliikennettä, vaan kulku tapahtuu kävellen kapeita kujia pitkin.
Vuoden 2021 väestönlaskennassa asukasluku oli 193.