tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Emil von Sauer

Emil George Konrad von Sauer (8. lokakuuta 1862 Hampuri – 27. huhtikuuta 1942 Wien) oli saksalainen pianisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä. Hän tuli tunnetuksi pitkästä konserttiurastaan virtuoosisena esiintyjänä.
Sauer opiskeli Nikolai Rubinšteinin johdolla Moskovan konservatoriossa vuosina 1879–1881 ja sitten Franz Lisztin johdolla Weimarissa 1884–1885. Rubinšteinin johdolla suoritettuja opintoja tuki opettajan veli Anton Rubinstein. Sauer piti lukuisia konserttikiertueita vuosien 1882–1936 välisenä aikana. Kaksi näistä (1898–99, 1908) suuntautui Amerikkaan. Lontoossa Sauer esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1882, Berliinissä tammikuussa 1885 ja Carnegie Hallissa tammikuussa 1899. Vuosina 1901–1907 Sauer johti Wienin musiikkiakatemian pianonsoiton laitosta, ja vuosina 1915–1922 hän johti oppilaitoksen pianonsoiton mestarikoulua. Näiden kausien välillä hän asui Dresdenissä, johon suuntasi jälleen vuonna 1922.
Sauerilta on säilynyt levytyksiä, joilla on kuultavissa Lisztin, Frédéric Chopinin, Franz Schubertin ja Robert Schumannin teosten tulkintoja. Varhaisimmat hänen tekemistään levytyksistä ovat vuoden 1923 paikkeilta. Sauer pääsi Kunnialegioonan jäseneksi; tuolloin ainoat pianistit, jotka hänen lisäkseen olivat saaneet tämän huomionosoituksen, olivat Ignacy Paderewski, Anton Rubinstein ja Franz Liszt. Vuonna 1917 Sauer sai Itävalta-Unkarin hallinnolta periytyvän ritarinarvon, josta oli peräisin hänen nimensä von-liitesana. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Stefan Askenase, Elly Ney ja Jorge Bolet.
Sauer sävelsi kaksi konserttoa, kaksi sonaattia ja monia muita teoksia pianolle. Sävellystyö jäi kuitenkin hänen pianistina luomansa uran varjoon. Sauer myös teki editiot muiden muassa Johannes Brahmsin kokonaispianotuotannosta sekä Louis Plaidyn ja Theodor Kullakin pedagogisista teoksista. Hän julkaisi omaelämäkertateoksen "Meine Welt" vuonna 1901.
Sauer sai ensimmäisen vaimonsa kanssa yhdeksän lasta ja meni tämän kuoltua uusiin naimisiin oppilaansa Angelica Moralesin kanssa. Tästä suhteesta syntyi vielä kaksi lasta.
Wendelin

Wendelin on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Hermann Grädener

Hermann Theodor Otto Grädener (8. toukokuuta 1844 Kiel – 15. syyskuuta 1929 Wien) oli saksalaissyntyinen säveltäjä, musiikkipedagogi ja kuoronjohtaja.
Grädener sai opetusta isältään, kapellimestari-säveltäjä Carl Grädeneriltä ja Joseph Hellmesberger vanhemmalta. Hän asui opiskeluajoistaan saakka Wienissä, jonka konservatoriossa ryhtyi opettamaan musiikin teoriaa vuonna 1877. Grädener työskenteli siellä vuoteen 1913 saakka ja opetti lisäksi vuodesta 1899 Wienin yliopistossa. Vuosina 1892–1896 hän työskenteli Wiener Singakademien kuoronjohtajana. Grädener oli Johannes Brahmsin ja Hans von Bülowin hyvä tuttu.
Grädenerin tuotantoon kuuluvat ooppera "Richter von Zalamea", oratorio "Die heilige Zita", sinfoniat, konsertot viululle ja sellolle sekä piano-, urku- ja kamarimusiikkiteokset. Grädenerin poika oli kirjailija Hermann Grädener nuorempi. Vuonna 2019 Toccata Classics julkaisi ensimmäisen levytyksen Grädenerin kahdesta viulukonsertosta. Viulusolistina toimi Karen Bentley Pollick ja orkesterina Gottfried Rablin johtama Ukrainan kansallinen sinfoniaorkesteri.
Francis Quarles

Francis Quarles (kastettu 8. toukokuuta 1592 Romford – 8. syyskuuta 1644 Lontoo) oli brittiläinen runoilija. Hänet muistetaan etenkin merkittävimpänä englanninkielisenä embleemikirjana pidetystä "Emblemes"-teoksestaan (1635). Quarles julkaisi toisenkin embleemikirjan ("Hieroglyphikes of the Life of Man", 1638); molemmista teoksista tehtiin yhteispainos vuonna 1639.
Quarles oli hovin matalan tason virkamiehen poika. Hän opiskeli Cambridgen yliopistossa ja Lontoon Lincoln's Innissä. 1620-luvun lopussa hän toimi sihteerinä arkkipiispa James Ussherille Irlannissa. Vuonna 1640 Quarles pääsi kronikoitsijaksi Lontooseen, jolloin käytännössä luopui runouden laatimisesta. Hänen ensimmäinen proosateoksensa oli aforismikokoelma "Enchiridion" (1640). Quarlesin on sanottu kärsineen uskollisuudestaan Englannin sisällissodissa ja pamfletistaan "The Loyall Convert" (1644), jolla hän puolusti Kaarle I:n asemaa. Hän kuoli suhteellisen köyhänä.
Therman

Therman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Androscogginin piirikunta

Androscogginin piirikunta () on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 108 277 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Auburnin kaupunki. Piirikunta on perustettu 18. maaliskuuta 1854.
Cumberlandin piirikunta (Maine)

Cumberlandin piirikunta () on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 295 003 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Portlandin kaupunki. Piirikunta on perustettu 1. marraskuuta 1760.
Franklinin piirikunta (Maine)

Franklinin piirikunta () on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 30 199 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Farmingtonin kaupunki. Piirikunta on perustettu 9. toukokuuta 1838.
Otto Ludwig

Otto Ludwig (1813–1865) oli saksalainen kirjailija, jonka murhenäytelmät "Der Erbförster" (1853) ja "Die Makkabäer" (1855) ovat eteviä voimakkaalta luonnekuvaukseltaan ja dramaattiselta vaikuttavuudeltaan. Ludwigin romaanit "Zwischen Himmel und Erde" (1857; suomennettu). "Die Heiterethei" (1857) ovat elämää uhkuvia ja realistisia. Merkittävä on esteettinen tutkimus "Shakespeare-Studien" (1871). Kootut teokset "Gesammelte Schriften" ilmestyivät 1891.
Jadwiga Łuszczewska

Jadwiga Łuszczewska kirjailijanimi Deotyma (1834–1908) oli puolalainen runoilija. Hän on julkaissut "Improwizacye i poezyc" (1854–1858), kertovat runoelmat "Lech" (1859) ja "Sobieski pod Wiedniem" ('Sobieski Wienin luona', 1894) sekä romanttisen näytelmän "Branki w Jasyrze" (1890). Łuszczewska herätti nuorena suurta huomiota erinomaisella improvisointikyvyllään.
Hancockin piirikunta (Maine)

Hancockin piirikunta () on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 54 987 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Ellsworthin kaupunki. Piirikunta on perustettu 25. kesäkuuta 1789.
Axel Lundegård

Axel Wilhelm Lundegård (17. joulukuuta 1861 Västra Sallerup – 20. joulukuuta 1930 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija. Läheinen ystävyysliitto ja kirjallinen yhteistyö Victoria Benedictssonin kanssa oli tärkeä tekijä hänen kirjallisessa kehityksessään. Benedictssonin kuoleman jälkeen Lundegård julkaisi hänen elämäkertansa "Viktoria Benedictsson" (1890) sekä myöhemmin romantisoidun kuvauksen hänen elämästään ("Elsa Finne", 1902).
Lundegårdin runsaasta tuotannosta muita esimerkkejä ovat romaanit "Röde prinsen" (1889), "La mouche", kuvaus kuolevasta Heinestä (1891), "Titania" (I–II, 1892), "Stormfågeln" (1893), "Tannhäuser" (I–II, 1895) ja "Asra" (1898). Myöhemmin hän liikkui etupäässä historiallisen romaanin alalla ja kirjoitti useita värikkäitä ja eloisia kuvauksia, kuten "Struensee" (I–III, 1898–1900), "Drottning Margareta" (I–II, 1905–1906), "Drottning Filippa" (1907) sekä "Drottning Cilla" (1910).
Tuotteliaisuutensa runsauden vuoksi Lundegård usein toistaa itseään; hänen henkilökuvauksensa on sattuvaa, mutta harvoin syvällistä, hänen sanontansa huoliteltua, mutta jossain määrin sovinnaista.
Roger Stone

Roger Jason Stone (s. 27. elokuuta 1952 Norwalk, Connecticut) on yhdysvaltalainen poliittinen vaikuttaja ja presidentti Donald Trumpin entinen neuvonantaja. Helmikuussa 2020 hän sai kolmen vuoden ja neljän kuukauden pituisen vankeusrangaistuksen valehtelusta Yhdysvaltain edustajainhuoneen komitealle, joka selvitti Venäjän sekaantumista Yhdysvaltain presidentinvaaleihin vuonna 2016. Trump lievensi Stonen tuomiota heinäkuussa 2020, eikä Stone joutunut vankilaan. Joulukuussa Trump armahti Stonen.
Stone on aiemmin toiminut avustajana Richard Nixonin, Ronald Reaganin, Bob Dolen sekä Jack Kempin kampanjoissa. 1990-luvulla hän toimi Trumpin omistamien kasinoiden lobbarina Washingtonissa ja ehdotti Trumpille presidenttiehdokkuutta vuonna 1998. Stonesta kertova dokumenttielokuva "Get Me Roger Stone" on katsottavissa Netflix-suoratoistopalvelussa.
Stone on tunnettu erityisesti leiskuvasta persoonastaan. Hän on muun muassa tatuoinut Richard Nixonin kuvan selkäänsä, eikä Stone tavallisesti käytä lainkaan sukkia. Stone on kertonut lapsena valehdelleensa koulutovereilleen Nixonin aikovan tehdä lauantaista koulupäivän, jonka seurauksena Stonen koulussa järjestetyissä 1960 nuorten vaaleissa John F. Kennedy voitti Nixonin valtavalla äänivyöryllä. 1990-luvulla Stone puolestaan joutui eroamaan tehtävästään Bob Dolen presidentinvaalikampanjassa, kun media paljasti hänen ostaneen yhdessä vaimonsa kanssa nimettömiä seuranhakuilmoituksia sanomalehdistä.
Elly Ney

Elly Ney (27. syyskuuta 1882 Düsseldorf – 31. maaliskuuta 1968 Tutzing) oli saksalainen pianisti. Hän erikoistui Ludwig van Beethovenin teosten tulkitsemiseen. Muihin hänen suosimiinsa säveltäjiin kuului Johannes Brahms.
Ney vietti suuren osan lapsuudestaan Bonnissa. Ney opiskeli aluksi Kölnissä esimerkiksi Isidor Seissin johdolla. Vuonna 1903 hän matkusti Wieniin, jossa sai opetusta ensin Theodor Leschetizkylta ja sitten Emil von Sauerilta. Vuonna 1900 Ney sai Berliinin kaupungin Mendelssohn-palkinnon ja vuonna 1901 Kölnissä Ibach-palkinnon. Ney toimi kolmen vuoden ajan konservatorion opettajana Kölnissä, mutta päätti sitten keskittyä konserttiuraansa. Hän kiersi Euroopassa ja esiintyi 1920-luvulla säännöllisesti myös Yhdysvalloissa. Hän saavutti arvostusta sooloresitalistina, kamarimusiikin tulkitsijana ja orkesterien solistina. Vuonna 1927 Ney sai Bonnin kaupungin kunniakaupunkilaisen aseman. Samana vuonna hän kantaesitti Ernst Tochin pianokonserton Berliinissä. Seuraavana vuonna hän toisti sen esityksen Yhdysvalloissa Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa. Vuonna 1932 Ney perusti viulisti Max Strubin ja sellisti Ludwig Hoelscherin kanssa pianotrion.
Ney oli vuosina 1911–1927 naimisissa kapellimestari Willem van Hoogstratenin kanssa. Vuonna 1928 hän solmi uuden avioliiton chicagolaisen Paul Allais'n kanssa, mutta tämä avioliitto jäi melko lyhyeksi.
Toiminta Natsi-Saksassa.
Neylla oli taipumus esoteeriseen ajatteluun. Hän oli radikaali vegetaristisen elämäntavan puolestapuhuja. Hän uskoi yrttien sekä mehujen lääkinnällisiin voimiin ja tutustui hydroterapian hengellisiin mahdollisuuksiin.
Ney oli cembalisti Li Stadelmannin tavoin antisemitisti ja vakaumuksellinen kansallissosialisti; Ney oli näistä kahdesta tosin paitsi merkittävämpi taiteilijana, myös fanaattisempi vakaumuksessaan. Hän suhtautui pakkomielteisesti juutalais- ja rotuaiheisiin. Hän esimerkiksi piti Anton Brucknerin sinfonian kielteisiä tuntemuksia herättänyttä esitystä juutalaisen manipuloinnin tuloksena, Richard Straussin libretisti Stefan Zweigin tekstejä "juutalaisdemonisina" ja jazzia rodullisesti rappiollisena. Adolf Hitleriä Ney ihaili Saksaa "vaivanneen taudin parantajana". Hän oli tyytyväinen juutalaisten poistamiseen vaikutusvaltaisista asemista myös musiikkielämässä. Hän sai tästä hyötyä omaa uraansa ajatellen. Ney esiintyi käytännössä ilmaiseksi nuorelle saksalaisyleisölle, joka usein koostui Hitler-Jugendin jäsenistä.
Ney saattoi tuoda poliittisen vakaumuksensa musiikkiin esimerkiksi siteeraamalla Hitleriä Beethoven-sonaattiesitysten välillä ja kunnioittamalla Beethovenin rintakuvaa natsitervehdyksellä. Vuonna 1937 Hitler myönsi Neylle tämän 55-vuotispäivän kunniaksi professorin arvonimen. Vuosina 1939–1945 Ney työskenteli opettajana Salzburgin Mozarteumissa.
Ney ei toisen maailmansodan jälkeen saanut enää koskaan esiintymislupaa Bonnissa, vaikka esimerkiksi keräsi rahaa uuden Beethovenhallen rakentamiseksi kaupunkiin. Tutzingin kaupunki kuitenkin teki Neysta kunniakaupunkilaisen vuonna 1952; natsihistorian takia tämäkin asema lopulta poistettiin häneltä postuumisti vuonna 1968.
Diana Hyland

Diana Hyland (25. tammikuuta 1936 Cleveland Heights, Ohio – 27. maaliskuuta 1977 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. 
Varhaiset vuodet.
Hyland syntyi Cleveland Heightsissa, Ohiossa. Hänen oikea nimensä oli Diana Gentner (tai joidenkin lähteiden mukaan Diane Gentner). 
Ura.
Hyland aloitti uransa näyttelijänä 19-vuotiaana televisiosarjassa "Robert Montgomery Presents" vuonna 1955. Seuraavan vuosikymmenen aikana hän esiintyi usein sivuosarooleissa ja vierailevissa rooleissa eri televisiosarjoissa, kuten Takaa-ajettu, Muukalaiset sekä Hämärän rajamailla. Hylandin filmidebyytti tapahtui vuonna 1963 elokuvassa One Man´s Way. Muihin elokuvarooleihin kuuluu esimerkiksi rooli elokuvassa Armottomat, jossa hän näytteli yhdessä Marlon Brandon, Jane Fondan ja Robert Redfordin kanssa. 
Vuonna 1968 hän sai roolin sarjasta Peyton Place, jossa hän näytteli Susan Winter -nimistä hahmoa 59 jaksossa. 1970-luvulla hän jatkoi näyttelemistä yhden jakson verran lukuisissa eri sarjoissa, kuten esimerkiksi Kojakissa ja Onnen päivissä. 
Yksityiselämä.
Hyland tapaili hetken aikaa näyttelijä Joe Goodsonin kanssa ennen kuin he menivät naimisiin 24. huhtikuuta 1969. Heidän poikansa Zachary Goodson syntyi heinäkuussa 1973. Pari erosi elokuussa 1974. 
Hyland aloitti suhteen vuonna 1976 näyttelijä John Travoltan kanssa, jonka hän tapasi näytellessään Travoltan äitiä televisioelokuvassa "Poika muovikuplassa." 
Kuolema.
Hylandilla todettiin rintasyöpä muutama vuosi ennen kuolemaansa ja hänelle tehtiin mastektomia. Syövän kuitenkin todettiin levinneen vuonna 1976 ja hänen terveytensä heikentyi. Hyland ja John Travolta pysyivät yhdessä Hylandin kuolemaan, maaliskuuhun 1977, asti, jolloin Hyland kuoli 41-vuotiaana Travoltan syliin. Hyland palkittiin postuumisti roolistaan elokuvassa "Poika muovikuplassa" Emmy-palkinnolla, jonka Travolta nouti hänen puolestaan.
Kennebecin piirikunta

Kennebecin piirikunta () on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 122 302 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on osavaltion pääkaupunki Augusta. Piirikunta on perustettu vuonna 1799.
Knoxin piirikunta (Maine)

Knoxin piirikunta () on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 39 772 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Rocklandin kaupunki. Piirikunta on perustettu 1. huhtikuuta 1860.
Brahmaputrantimali

Brahmaputrantimali ("Chatarrhaea longirostris") eli aiemmalta nimeltään vuoripensastimali on pyrstötimaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Aasiasta.
Koko ja ulkonäkö.
Brahmaputrantimali voi kasvaa 20–23 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Brahmaputrantimalin pää, selkä ja siivet ovat väriltään punertavanruskeat. Lajin kurkku on valkoinen ja vatsa vaalean punaruskea. Linnun pyrstö on pitkä. Brahmaputrantimalin nokka on pitkähkö, alaspäin kaartuva ja väriltään musta.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Brahmaputrantimalia tavataan Brahmaputran laaksosta Intian pohjoisosista, Nepalista ja Bhutanista sekä ehkä myös Myanmarista. Lajin elinympäristöä ovat heinikot ja ruovikot, jotka myös tulvivat. Tyypillinen kasvilajeja elinympäristössä ovat esimerkiksi silkkiheinä ("Imperata cylindrica") ja "Typha elephantina". Brahmaputrantimalin ravintoa ovat hyönteiset ja niiden toukat. Linnun pesimäkausi on maaliskuulta kesäkuulle ja se rakentaa pesänsä ruohoista pensaaseen. Naaras munii kolmesta viiteen sinistä munaa. Brahmaputrantimali luokitellaan vaarantuneeksi lajiksi ja kannan kooksi arvioidaan 2 500–10 000 yksilöä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen karjan laidunnuksen ja viljelysmaaksi muuttamisen vuoksi.
Lincolnin piirikunta (Maine)

Lincolnin piirikunta () on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 34 634 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Wiscassetin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1760.
Oxfordin piirikunta (Maine)

Oxfordin piirikunta () on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 57 975 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Parisin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1805.
Penobscotin piirikunta

Penobscotin piirikunta () on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 152 148 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Bangorin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1816.
Muuruveden kotiseutumuseo

Muuruveden kotiseutumuseo on Kuopion Muuruveden pitäjän kirkonkylällä, Muuruveden kirkon naapurustossa sijaitseva kotiseutumuseo. Museota ylläpitää Muuruveden kotiseutuyhdistys. Museo esittelee Muuruveden historiaa esinein ja valokuvin. Nähtävillä on lisäksi muun muassa talonpoikaisesineistöä, suutarin työkaluja, tuohiesineitä ja maatalouden koneita ja käsityökaluja. 
Muuruveden kirkon pysäköintialueen (Kustilankuja 2) länsipuolella sijaitsevan museorakennuksen etupihalla on muutamia muistokiviä ja -laattoja pitäjän merkkihenkilöistä. Esimerkkinä mainittakoon runonlaulaja Lauri Väänäsen ja kansanrunoilija, valtiopäivämies Pietari Väänäsen yhteismuistomerkki.
Eleanor Sokoloff

Eleanor Sokoloff (o.s. "Blum"; 1914 Cleveland – 12. heinäkuuta 2020 Pennsylvanian sairaala) oli yhdysvaltalainen pianopedagogi ja pianisti.
Sokoloff opiskeli Clevelandin musiikki-instituutissa ennen siirtymistään Philadelphiaan. Vuonna 1931 hän aloitti opintonsa Curtisin musiikki-instituutissa, jossa hänen opettajanaan pianonsoitossa toimi David Saperton ja kamarimusiikissa Louis Bailly. Curtisin musiikki-instituutissa Sokoloff tapasi tulevan miehensä, pianisti Vladimir "Billy" Sokoloffin. Pariskunta muodosti suositun duon ja sai mainetta nelikätisillä resitaaleillaan Philadelphiassa.
Sokoloff loi yli 80 vuotta kestäneen pedagogisen uran Curtisin musiikki-instituutissa. Hän opetti pianonsoittoa aluksi (1936–1949) sitä sivuaineena opiskelleille, mutta siirtyi pääaineopettajaksi tämän jälkeen. Hänestä tuli musiikki-instituutin historian pitkäaikaisin opettaja. Sokoloffin johdolla opiskelivat muiden muassa Craig Sheppard, Lambert Orkis, Susan Starr, Meng-Chieh Liu, Leon McCawley, Charles Abramovic, Randall Hodgkinson, Daniel Hsu ja Kit Armstrong.
Sokoloff jäi leskeksi vuonna 1997. Hän opetti Curtisin musiikki-instituutissa vielä lukuvuodella 2019–2020 ja suunnitteli jatkamista syksyllä 2020 koronaviruspandemiatilanteesta riippumatta. Hän kuitenkin kuoli luonnollisesti 106-vuotiaana heinäkuussa 2020. Häntä jäivät kaipaamaan muiden muassa tyttäret Katharine ja Laurie, molemmat muusikoita.
Tauno Pohjala

Tauno Urho Tapio Pohjala (27. helmikuuta 1906 Kiikoinen – 22. toukokuuta 1972) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Pohjala edusti urallaan Porin Tarmoa ja Kiikoisten Kirmaa.
Kalevan kisoissa Pohjala saavutti vuonna 1931 hopeaa 1 500 metrin juoksussa ja pronssia 800 metrin juoksussa. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa hän oli Porin Tarmon joukkueessa pronssilla 4 × 800 metrillä vuonna 1929.
Pohjala edusti Suomea Suomi–Ruotsi-maaottelussa 1931.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradat.
Lähde
Eric Ny

Eric Oskar Sigvard Ny (15. lokakuuta 1909 Sala, Västmanland – 2. syyskuuta 1945 purjeveneonnettomuudessa Björkfjärdenillä, Mälarenilla) oli ruotsalainen keskimatkojen juoksija. Hän aloitti urheilu-uransa Köpings IS:n riveissä, mutta vuodesta 1930 muutettuaan Tukholmaan seurana oli IK Mode. Tulosten puolesta parhaaksi vuodeksi Nylle muodostui kesä 1934, jolloin hän oli maailmantilstossa kolmas 800 metrillä ja neljäs 1 500 metrillä. 
Eric Ny voitti ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa kaudella 1931 matkan 1 500 metrillä ja oli vuoden 1931 maailmantilastossa kuudes ajalla 3.55,8. Lisäksi hän oli jäsenenä IK Moden voittamassa 4 x 1 500 metrin viestissä Ruotsin mestaruutta. Hän kilpaili myös Ruotsi-Suomi -maaottelussa Tukholmassa, mutta hävisi 1 500 metrillä Eino Purjeelle. Hänet valittiin seuraavan vuoden olympialaisiin Los Angelesiin, jossa hän oli 1 500 metrillä viides.
Eric Ny tuli tunnetuksi urheilu-urallaan pitkäaskelisena ja vauhtia pitävänä keskimatkojen juoksijana. Kesällä 1933 hän paransi Erik Byléhnin vuonna 1928 juoksemaa Ruotsin 800 metrin ennätystä puolella sekunnilla ajallaan 1.52,3. Hän ei ennätyksestään huolimatta saavuttanutta kesällä 1933 Ruotsin mestaruutta, vaan sijoittui toiseksi Arne Larssonin voittaessa. Samana vuonna hän oli mukana IK Moden 4 x 1 500 metrin Ruotsin mestaruuden voittaneessa joukkueessa. Kesällä 1934 hän otti nimiinsä myös Ruotsin ennätyksen 1 500 metrillä ajalla 3.50,8, jolla hän paransi vuonna 1926 Edvin Widen juoksemaa ennätystä sekunnilla. Tulos oli vuoden 1934 neljänneksi paras ja säilyi vuoteen 1939, jolloin Arne Andersson paransi ennätystä. Ny paransi puolestaan vielä juoksemaansa 800 metrin Ruotsin ennätystä syyskuussa 1934 aikaan 1.50,4. Tulos oli vuoden 1934 kolmanneksi paras ja säilyi maan ennätyksenä peräti yhdeksän vuotta eli Hans Liljekvist alitti vuonna 1943 1.50:n rajan. Ny saavutti vielä 1934 IK Moden riveissä 4 x 1 500 metrin Ruotsin mestaruuden. Ny kävi kesäkuussa 1934 Helsingissä ja voitti ylivoimaisesti 800 metrillä sen ajan suomalaiset kärkinimet, kuten Teilerin, Mikkelin, Kurkelan ja Sarkaman. Syyskuun 1934 EM-kisoissa Torinossa Ny sijoittui 800 metrillä neljänneksi ja maanmiehensä Erik Wennbergin sijoittuessa seuraavaksi. 
Nyn uralla kesä 1936 tuotti vielä menestystä, sillä hän voitti Ruotsin 800 mestaruuden ja valittiin Berliinin olympialaisiin 1 500 metrille. Ny voitti alkueränsä päästen finaaliin. Finaalissa Ny oli viimeisen kierroksen alkaessa kärjessä, mutta joutui antamaan periksi muulle joukolle takasuoralla. Loppuvaiheessa hän putosi 11:nneksi.
Eric Ny sai tunnustuksena menestyksellisestä urastaan vuonna 1933, kun hänet nimettiin yleisurheilun Stora grabbariksi numerolla 78. Kaikkiaan hän saavutti kahden olympiaedustuksen lisäksi kuusi maaotteluvoittoa, kaksi henkilökohtaista Ruotsin mestaruutta ja kolme viestimestaruutta. Uransa jälkeen hän asui Strängnäsissä ja kuului paikalliseen IK Viljan -seuraan. Hän toimi ennen kuolemaansa Strängnäsissä kunnallispolitiikassa.
Madhavrao Scindia

Madhavrao Jivarijao Scindia (; ; 10. maaliskuuta 1945 – 30. syyskuuta 2001) oli intialainen poliitikko ja entisen Gwaliorin ruhtinaskunnan prinssi. Hän istui Lok Sabhassa yhdeksän kautta vuosina 1971–2001. Poliittisen uransa aikana hän toimi muun muassa rautateistä vastaava valtioministerinä 1984–1989. P. V. Narasimha Raon hallituksessa hän oli ilmailu- ja turismiministeri 1991–1993 ja opetusministeri 1995–1996.
Scindia äänestettiin Lok Sabhaan ensimmäisen kerran vuonna 1971 hindunationalistisen Bharatiya Jana Sanghin jäsenenä. Hänet valittiin parlamenttiin seuraavan kerran sitoutumattomana 1977 ja kongressipuolueen jäsenenä 1980. Hänen toimintansa kongressipuolueessa johti välirikkoon hänen äitinsä Vijaya Raje Scindian kanssa, joka edusti hindunationalistista Bharatiya Jana Sanghia ja sen seuraajaa Intian kansanpuoluetta (BJP). Indira Gandhin kansallisen hätätilan aikana 1975–1977 Vijaya Raje joutui vankilaan ja hänen tyttärensä kokivat häirintää hallituksen taholta. Madhavrao päätti paeta maasta Nepaliin ja Britanniaan kunnes tilanne rauhoittuisi. Hänen äitinsä ei antanut hänelle koskaan anteeksi hänen puoluevalintaansa. Vijaya Raje Scindia päätti tehdä poikansa Madhavraon perinnöttömäksi ja kielsi tätä hoitamasta hautajaisriittejään.
Scindia kuoli lento-onnettomuudessa vuonna 2001 yhdessä sihteerinsä, neljän toimittajan, lentäjän ja apulaislentäjän kanssa. Lentokone putosi kaatosateen ja sen aiheuttaman huonon näkyvyyden seurauksena.
Eddie Gale

Eddie Gale (1941 Brooklyn – 10. heinäkuuta 2020 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jazztrumpetisti.
Gale sai jo varhain opetusta trumpetisti Kenny Dorhamilta. 1960-luvun alussa hän tutustui Sun Raan, jonka Arkestra-kokoonpanon kanssa työskenteli 1960–1970-luvuilla. Gale soitti myös Cecil Taylorin kanssa levyllä "Unit Structures" ja Larry Youngin kanssa levyllä "Of Love and Peace". Hänen omia albumeitaan olivat "Ghetto Music" (1968) ja "Black Rhythm Happening" (1969). Nämä soul jazz -vaikutteiset levyt julkaistiin Blue Note Recordsin kautta.
Gale suuntasi Yhdysvaltain länsirannikolle 1970-luvun alussa. Hän oli lyhyesti Stanfordin yliopiston nimikkotaiteilija ja sai sitten saman aseman San Josén valtionyliopistosta. Vuonna 1974 pormestari Norman Mineta nimesi Galen San Josén jazzlähettilääksi. Myöhemmällä urallaan Gale esimerkiksi esiintyi usein hip hop -kokoonpano The Coupin kanssa. Gale kuoli 78-vuotiaana. Häntä jäivät kaipaamaan vaimo Georgette sekä lapset Donna, Marc, Chanel, Gwilu ja Teyonda.
Zindzi Mandela

Zindziswa ”Zindzi” Mandela-Hlongwane (23. joulukuuta 1960 Soweto, Etelä-Afrikka – 13. heinäkuuta 2020 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli eteläafrikkalainen poliitikko ja diplomaatti. Hän toimi isänsä Nelson Mandelan rinnalla ”ensimmäisenä naisena” ennen tämän toista avioliittoa. Vuosina 2015–2020 Mandela oli Etelä-Afrikan Tanskan-suurlähettiläänä.
Nuoruus ja perhe.
Zindziswa Mandela syntyi Sowetossa vuonna 1960. Hänen vanhempansa olivat Nelson ja Winnie Mandela. Zindzi oli Nelson Mandelan kuudeslapsi ja toinen lapsi Madikizela-Mandelan kanssa. Zindzi oli 18 kuukauden ikäinen, kun hänen isänsä Nelson Mandela pidätettiin vuonna 1962. Kaksi vuotta myöhemmin Mandela tuomittiin elinkautiseen vankeuteen Rivonian oikeudenkäynnissä.
Zindzi asui äitinsä Winnie Mandelan kanssa, joka vuonna 1977 karkotettiin kahdeksaksi vuodeksi Oranjen vapaavaltion provinssin Brandfortiin. Zindzi lähetettiin Swazimaahan, missä hän suoritti keskiasteen opintonsa. Hän jatkoi sieltä korkeakouluun ja sai vuonna 1985 oikeustieteen Bachelor of Arts -tutkinnon Kapkaupungin yliopistosta.
Ura.
Zindzi Mandela kasvoi keskellä apartheidin vastaista taistelua ja joutui itsekin useasti hallituksen ahdistelemaksi. Hän nousi vuonna 1985 itsekin taistelun keskiöön. Hän luki Jabulani-stadionilla Sowetossa isänsä puheen, jossa hän kieltäytyi vastaanottamaan presidentti P. W. Bothan ehdollisesti tarjoamaa vapautta. Zindzi Mandela oli tämän jälkeen itse muun muassa Soweton nuorisokongressin varajohtajana, mukana Release Mandela -kampanjassa ja Umkhonto we Sizwen maanalaisena toimijana.
Mandela valittiin saattamaan isäänsä tämän virkaanastujaisissa vuonna 1994. Hän toimi sen jälkeen myös ensimmäisen naisen sijaisena, kunnes Nelson Mandela meni vuonna 1998 naimisiin Mosambikin entisen presidentin lesken Graça Machelin kanssa.
Mandelan ura diplomaattina alkoi, kun hän aloitti elokuussa 2014 koulutuksen. Hän otti kesäkuussa 2015 vastaan Etelä-Afrikan Tanskan-suurlähettilään tehtävän. Hän herätti suurlähettiläänä myös kohua, kun twiittasi Etelä-Afrikan maauudistusten puolesta. Etelä-Afrikan ulkoministeriö käynnisti asiasta tutkimuksen, rikkoiko Mandela ministeriön sosiaalisen median sääntöjä. Ulkosuhteiden ministeri Naledi Pandor, entinen presidentti Thabo Mbeki ja monet oppisitiopoliitikot tuomitsivat twiitit, mutta Mandelan mukaan hän ei ollut vastuussa henkilökohtaisista mielipiteistään yhdellekään valkoiselle miehelle tai naiselle.
Perhe.
Mandela oli kahdesti naimisissa, ja hänellä oli neljä lasta ensimmäisestä liitostaan Zwelibanzi Hlongwanen kanssa. Mandela meni vuonna 2013 naimisiin Molapi Motlhajwan kanssa. Heidän liittonsa kesti vain noin vuoden.
Robert Lyne

Robert Francis Lyne (2. huhtikuuta 1885 Newport – 13. huhtikuuta 1957 Clifton) oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän pelasi Lontoon kesäolympialaisissa 1908 Walesin joukkueessa, joka voitti turnauksessa pronssia.
Martin Häner

Martin Häner (s. 27. elokuuta 1988 Berliini) on saksalainen maahockeypelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 184-senttimetrinen. Hän edustaa Berliner HC -seuraa. Häner saavutti Saksan maajoukkueessa kultaa Lontoon kesäolympialaisissa 2012 ja pronssia Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016. Tokion kesäolympialaisissa 2020 hän oli Saksan neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa. Häner kuului myös Saksan MM-hopeaa voittaneeseen joukkueeseen maailmanmestaruuskilpailuissa 2010.
Hans Tambs Lyche

Hans Tambs Lyche (21. marraskuuta 1859 Fredrikshald, Norja – 16. huhtikuuta 1898 Kristiania, Norja) oli norjalainen pappi ja uskonnollinen kirjailija. Käytyään kotimaassaan teknillisen koulun hän siirtyi Yhdysvaltoihin, jossa ensin toimi rautatieinsinöörinä, valmistui sitten papiksi ja oli seitsemän vuotta unitaarisen seurakunnan pappina. Hänet kutsuttiin 1893 Norjaan toimittamaan suunnittelemaansa uutta "Kringsjaa"-nimistä aikakauskirjaa. Hän selosti siinä kulttuurimaailman aikakauskirjallisuutta ja pyrki samalla innostamaan maanmiehiään "uusidealismiin", valoisaan romanttiseen elämänuskoon, jonka hän teknisen ja luonnontieteellisen koulutuksensa täydennykseksi oli omaksunut englantilaisilta ja amerikkalaisilta kirjailijoilta, kuten Carlyle, Ruskin, Tennyson, Browning, Emerson, Longfellow).
Lyche oli toimittaja, kirjailija, pappi ja uskonnollinen puhuja. Hän suoritti insinöörintutkinnon Kristianiassa ja meni opintojen päätyttyä vapaakirkolliseen pappiskouluun Yhdysvaltoihin Meadvilleen (Pennsylvania) unitaariseksi papiksi. Hän palasi 1892 Norjaan, jossa hän työskenteli toimittajana ja sananjulistajana. Hän perusti heti unitaarisen seurakunnan. 1893 perustamassaan kuukausijulkaisussa "Kringsjaa" hän pyrki propagoimaan amerikkalaista hengenelämää. Hän julkaisi esitelmiään kirjana "Nyidealismen" (1896). Valikoima lehtiartikkeleita, "Lysstreif over livsproblemer", ilmestyi 1903 (laajennettu painos 1906).
Abu al-Wafa

Abu al-Wafa Muhammad Buzjani (; 10. kesäkuuta 940 – 15. heinäkuuta 998) oli persialainen Khorasanista kotoisin oleva matemaatikko ja astronomi, joka työskenteli Bagdadissa. Hän kehitti pallotrigonometriaa ja hänen kirjansa aritmetiikasta oli ensimmäinen, joka islamilaisessa maailmassa käytti negatiivisia lukuja. Hän kommentoi al-Khwarizmin "Algebraa" ja käänsi kreikasta Diofantoksen "Artihmetican."
Abu al-Wafa löysi uuden keinon laskea sinitaulukoita. Hänen trigonometriset taulukkonsa on tehty kahdeksan desimaalin tarkkuudella, kun Ptolemaios pääsi vain kolmeen desimaaliin. Vaikka intialainen numerojärjestelmä jo tunnettiin, Abu al-Wafa käytti vielä vanhaa kreikkalaista tapaa, missä luvut ilmaistiin sanallisesti ja laskutoimitukset tehtiin muistinvaraisesti sormia apuna käyttäen. Tämän on arveltu johtuneen siitä, että hän kirjoitti aritmeettisen teoksensa käytännön oppaaksi kauppiaille, joille vielä 900-luvulla intialainen lukujärjestelmä oli vieras.
Eiza González

Eiza González Reyna (s. 30. tammikuuta 1990 México) on meksikolainen näyttelijä ja laulaja. Hän tuli tunnetuksi roolistaan saippuasarjasta ' (2007–2008), jossa hän näytteli Dolores "Lola" Valentea. Hän myös näytteli pääroolia Nickelodeonin draamasarjassa "Sueña conmigo" (2010–2011). Hänet tunnetaan myös sivurooleistaan elokuvissa "Baby Driver" (2017), ' (2019) ja "" (2019).
Pierre Hébert

Pierre Hébert (1804 Villabé - 1869 Pariisi) oli ranskalainen kuvanveistäjä. Hänen pojastaan Pierre-Eugène-Emile Héberistä tuli myös kuvanveistäjä ja hänen tyttärestään Hélène Bertaux ´sta tuli kuvanveistäjä sekä naisten oikeuksien puolustaja. 
Hébert opiskeli kuvanveistäjäksi Georges Jacquot`n oppilaana. Hänen töitään oli Pariisin Salongin näyttelyissä vuosina 1836- 1869.
Kuratowskin teoreema

Kuratowskin teoreema on tasograafien tasoon piirtämistä koskeva verkkoteorian teoreema. Tasograafit ovat verkkoja, jotka voidaan piirtää tasolle siten, että pisteiden väliset viivat eivät leikkaa keskenään. Puolalainen matemaatikko Kazimierz Kuratowski todisti mukaansa nimetyn teoreeman vuonna 1930. Sen mukaan mielivaltainen graafi on tasograafi jos ja vain jos se ei sisällä täydellisen viiden pisteen graafin "K"5 tai täydellisen kaksijakoisen graafin "K"3,3 alijaotuksia. On helppo huomata, että näitä kahta graafia ei voi piirtää tasoon viivojen leikkaamatta, mutta sen todistaminen että nämä ovat ainoat rakenne-elementit jotka voivat tehdä verkosta ei-tasolle-piirrettävän, on vaikeampaa.
Al-Kashi

Ghiyath al-Din Jamshid Masud al-Kashi (; n. 1380 Kashan, Iran – n. 1429 Samarkand, Transoxiana) oli persialainen astronomi ja matemaatikko, joka eli Timur-Lenkin valtakunnassa. Hän oli islamin kultakauden viimeinen suuri nimi ennen islamilaisen sivilisaation taantumaa.
Al-Kashi työskenteli Timur-Lenkin pojanpojan Ulugh Begin rakennuttamassa observatoriossa Samarkandissa. Hän kirjoitti tutkimuksensa joko persiaksi tai arabiaksi. Al-Kashi tunnetaan desimaalilaskennan kehittäjänä, vaikka hän ei alaa keksinytkään. Hän esimerkiksi laski 1400-luvulla piin likiarvon 16. desimaaliin asti. Koska maapallon säde tunnettiin, ja maailmankaikkeus arvioitiin 600 000 kertaa maata suuremmaksi, al-Kashi kehui laskeneensa maailman läpimitan hevosen karvan tarkkuudella. Euroopassa päästiin tässä suhteessa hänen ohitseen vasta 1500-luvun lopulla.
Aritmetiikassa al-Kashi tunnetaan siitä, että hän onnistui 1400-luvulla laskemaan viidennen juuren, toisten tietojen mukaan kuudennen juuren. Omar Khaijam oli 1100-luvulla väittänyt keksineensä keinon laskea juuria mihin määrään asti tahansa, mutta hänen todistelunsa on kadonnut.
Binomiteoreeman al-Kashi esitti Pascalin kolmion muodossa noin sata vuotta sen jälkeen, kun se esitettiin Kiinassa ja sata vuotta ennen kuin se esitettiin Euroopassa.
Islamilaisen kulttuurin jäykistyminen johti siihen, että al-Kashin jälkeen islamilaisten tiedemiesten lukumäärä oli enää häviävän pieni. Kun islamilainen maailma taantui, eurooppalainen tiede oli kuitenkin heräämässä eloon ja pääsi 1100- ja 1200-luvuilla hyödyntämään sitä osaa arabialaisesta matematiikasta, joka oli onnistuttu kääntämään latinaksi. Matematiikka olikin islamilaisen maailman edistynein tiede, koska se oli abstraktina tieteenä pysynyt paremmin suojassa uskonnolliselta dogmatismilta kuin luonnonfilosofia.
Ranskassa kosinilause tunnetaan nimellä "al-Kashin teoreema".
Just Dance 2017

Just Dance 2017 on Ubisoftin kehittämä ja julkaisema "Just Dance" -sarjan tanssipeli Wiille, Wii U:lle, Nintendo Switchille, PlayStation 3:lle, PlayStation 4:lle, Xbox 360:lle, Xbox Onelle ja Windowsille. Se julkistettiin Ubisoftin lehdistötilaisuudessa Electronic Entertainment Expo 2016 -tapahtumassa ja julkaistiin 25. lokakuuta 2016. Se oli sarjan ensimmäinen peli, joka julkaistiin PC:lle, ja yksi ensimmäisistä Nintendo Switchille julkaistuista peleistä.
Edeltäjänsä "Just Dance 2016:n" tapaan peliin oli saatavilla uuden sukupolven konsoleilla tilauspohjainen lisäpalvelu Just Dance Unlimited -palvelu, jonka kautta peliin sai yli 200 kappaletta aiemmista Just Dance -sarjan peleistä sekä joitakin täysin uusia kappaleita. Ubisoft lopetti pelin verkkosisältöjen tukemisen Wiillä, Wii U:lla, Xbox 360:llä ja PlayStation 3:lla 19. marraskuuta 2018, minkä jälkeen Just Dance Unlimited sekä verkkomoninpelitila World Dance Floor eivät ole enää käytettävissä näillä konsoleilla.
Georg Edvard von Alfthan

Georg Edvard von Alfthan (17. kesäkuuta 1856 Helsinki – 23. maaliskuuta 1901 Artjärvi) oli suomalainen vapaaherra, kapteeni ja ruotsin kielellä kirjoittanut matkakirjailija. 
Elämä.
Von Alfthanin vanhemmat olivat kulkulaitostoimikunnan päällikkö, kenraaliluutnantti Georg von Alfthan ja Ebba Matilda Geschwend. Hän palveli koulut käytyään vänrikkinä Onegan jalkaväkirykmentissä ja sai aliluutnantin arvon 1878. Von Alfthan erosi tästä rykmentistä 1880 ja palveli sitten Hämeenlinnan tarkka-ampujapataljoonassa, josta hän erosi alikapteenin arvoisena. Von Alfthan teki useita matkoja Yhdysvaltoihin ja Etelä-Afrikkaan ja hän kirjoitti näistä matkoistaan matkakirjoja.
Von Alfthan kuoli 45-vuotiaana Harjun tilalla Artjärvellä. Hän oli naimisissa kahdesti ensin Hedvig Constance Beatrice Furuhjelmin (1856–1889) kanssa ja sitten Maria Matilda Ylöstalon (1868–1921) kanssa. Hänen poikansa oli insinööri, toimitusjohtaja Georg Alfred Knut von Alfthan (1883–1940). Von Alfthanin veljiä olivat vapaaherra, teollisuudenharjoittaja Anton von Alfthan ja vapaaherra, ylilääkäri Kristian Axel von Alfthan.
Thabit ibn Qurra

Thābit ibn Qurra (; 826–901) oli matemaatikko, fyysikko, astronomi ja kääntäjä, joka eli Bagdadissa abbasidihallinnon aikaan. Al-Khwarizmin ohella hän oli 800-luvun maineikkain islamilaisessa maailmassa vaikuttanut matemaatikko.
Ibn Qurran ansiosta kreikasta ja syyriasta käännettiin arabiaksi Eukleideen, Arkhimedeen, Apollonioksen, Ptolemaioksen ja Eutokioksen töitä. Apollonioksen "Konikasta" on suoraan latinaksi käännettynä säilynyt vain neljä ensimmäistä lukua, kun taas kolme seuraavaa ovat säilyneet vain arabialaisten käännösten avulla.
Ibn Qurra löysi alkulukuja koskevan ”ystävällisten lukujen kaavan” ja esitti Pythagoraan lauseen yleistyksen, joka soveltuu kaikkiin kolmioihin. Hän laajensi ja korjasi lauseita ja todistuksia esimerkiksi lukuteoriassa ja paraboloidien geometriassa.
Komsomolskajan metroasema (Koltsevaja)

Komsomolskaja () on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Se sijaitsee asemien Kurskaja ja Prospekt Mira välissä. Asemalta on vaihtomahdollisuus Sokolnitšeskaja-linjan asemalle Komsomolskaja. Asema avattiin 30. tammikuuta 1952.
Georgi Lytkin

Georgi Stepanovitš Lytkin (1835–1906) oli komilainen kirjailija ja opettaja. Lytkinin suoritettua 1855–1859 yliopistolliset opintonsa Pietarin yliopiston itämaisessa tiedekunnassa hänet lähetettiin kaksivuotiselle tutkimusmatkalle Astrahanin ja Stavropolin kuvernementteihin kalmukin ja oiratin kielen tutkimista varten, valmistumaan mongolin kielen professorinvirkaan. Näihin aikoihin virinneet vapaammat tuulahdukset Venäjän yhteiskunnallisessa elämässä saivat hänet kuitenkin hylkäämään nämä aikeet ja pyrkimään Komiin kotiseudulleen kansan valistajaksi. Tässä tarkoituksessa hän pyrki Ust-Sysolskin piirikunnan tarkastajaksi, joksi häntä ei kuitenkaan nimitetty. Lytkin antautui nyt opettajauralle ja saikin vihdoin – kolme vuotta palkattomana toimittuaan – opettajanviran eräästä Pietarin kymnaasista.
Lytkinin merkittävin teos on venäjäksi ja komiksi eli syrjääniksi ilmestynyt "Syrjäänien alue Permin hiippakunnan alaisuudessa sekä syrjäänin kieli" (1899), jonka ensimmäisessä osassa on muun muassa monipuolinen ja seikkaperäinen esitys komien käännyttäjän, Tapani Permiläisen elämästä ja toiminnasta, jälkimmäisessä osassa taas muun muassa pieni komilainen kansanrunokokoelma, komilais-venäläinen sanasto ja lyhyt komin kielioppi. Kirja, jolla on huomattava tieteellinenkin arvo, sai komilaistenkin keskuudessa paljon lukijoita ja vaikutti herättävästi heidän kansallistuntoonsa. Mahdollistaakseen kirkollisen opetuksen ja jumalanpalveluksen muuttamisen kominkieliseksi Lytkin käänsi komiksi muun muassa liturgian (1883), evankeliumit ja Apostolien teot (1885) ja Psaltarin (1885). Lytkin teki myös monta epäonnista yritystä saadakseen komin kielen opetuskieleksi komilaisalueen kouluihin.
Paveletskajan metroasema (Koltsevaja)

Paveletskaja () on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Se sijaitsee asemien Dobryninskaja ja Taganskaja välissä. Asemalta on vaihtomahdollisuus Zamoskvoretskaja-linjan asemalle Paveletskaja. Asema avattiin 1. tammikuuta 1950.
Michel Plasson

Michel Plasson (s. 2. lokakuuta 1933 Pariisi) on ranskalainen kapellimestari.
Plasson opiskeli Pariisin konservatoriossa ja Yhdysvalloissa. Hänen opettajiinsa kuuluivat Erich Leinsdorf, Pierre Monteux ja Leopold Stokowski. Plasson toimi vuosina 1968–1983 Orchestre national du Capitole de Toulousen sekä Théâtre du Capitolen pääkapellimestarina ja jatkoi vuoden 1983 jälkeen toimimista ensin mainitun johdossa. Urallaan Théâtre du Capitolessa Plasson johti muiden muassa sellaisten oopperoiden kuin "Salomen", "Aidan", "Nürnbergin mestarilaulajien", "Faustin", "Parsifalin" ja "Carmenin" esitykset. Vuonna 1985 Plasson johti Marcel Landowskin teoksen "Montségur" kantaesityksen.
Vuonna 1987 Plassonista tehtiin Zürichin Tonhalle-orkesterin päävierailija. Hän on johtanut vierailijana myös muiden muassa Berliinin filharmonikkoja, Lontoon filharmonikkoja, Covent Gardenia ja Metropolitan-oopperaa. Covent Garden -debyyttinsä hän teki vuonna 1979. Plassonin levyttämien teosten joukossa ovat Albéric Magnardin "Guercœur" ja Albert Rousselin "Padmâvatî".
Heikki Ruokangas

Heikki Ruokangas (s. 1987 Oulu) on suomalainen kitaristi, jonka musiikki on saanut vaikutteita muun muassa jazzista, avantgarde jazzista sekä ambient-musiikista.
Plougonven

 
Plougonven (bretoniksi "Plougonven") on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Morlaix’n kaupungista kaakkoon.
Kunnan nähtävyys on Saint-Yvesin kirkko kirkkopihoineen. Kirkko rakennettiin uudelleen 1500-luvun alussa goottilaiseen tyyliin. Myös kirkon vieressä oleva luuhuone on peräisin samalta ajalta. Kirkkopihassa oleva monumentaalinen kalvaarioryhmä on peräisin vuodelta 1554. Ranskan suuren vallankumouksen aikaan vuonna 1794 kalvaarioryhmää tuhottiin ja siitä poistettiin muun muassa ristit. Paikallinen kuvanveistäjä kuitenkin teki ne uudelleen vuonna 1897.
Naima

Naima on Vanhasta testamentista peräisin oleva naisen etunimi, joka tarkoittaa heprean kielessä ’onnellista’, ’herttaista’ ja ’suloista’. Nimen rinnakkaismuotoja ovat Naimi, Naema ja Naemi. Nykyisessä raamatunkäännöksessä käytetään nimiasua Noomi.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Naima on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa etunimenä 1 421 henkilöllä. Naimi-nimisiä naisia on tilastoitu alle 840, Naema-nimisiä alle 259 ja Naemi-nimisiä alle 247. 
Nimipäivät.
Naima, Naimi ja Naema ovat aikoinaan olleet mukana suomalaisessa almanakassa. "Naima" esiintyi kalenterissa vuosina 1867–1870 ja 1890–1928, "Naema" vuosina 1871–1889 ja "Naimi" vuosina 1929–1949. Kaikkien nimipäivää vietettiin 9. helmikuuta.
Ruotsin almanakassa "Naima" ja "Naemi" viettävät nimipäivää 17. marraskuuta. Virossa "Naiman" ja "Naimin" nimipäivä on 24. tammikuuta.
Ahaetullinae

Ahaetullinae on tarhakäärmeiden (Colubridae) alaheimo, johon kuuluu 64 lajia. Se on varsinaisten tarhakäärmeiden (Colubrinae) sisarryhmä, ja suppeassa merkityksessä nämä kaksi alaheimoa ovat tarhakäärmeiden heimon ainoat. Aiemmin myös Ahaetullinae luokiteltiin osaksi varsinaisia tarhakäärmeitä, mutta se erotettiin omaksi alaheimokseen, koska sen suvut muodostavat selvästi monofyleettisen ryhmän.
Ahaetullinae-käärmeet elävät puissa, ja niiden elinympäristöä ovat lähinnä metsät. Levinneisyysalue ulottuu Pakistanista, Sri Lankasta ja Intiasta Nepaliin ja Bangladeshiin pohjoisessa, ja jatkuu itään käsittäen koko Kaakkois-Aasian sekä Kiinan eteläosat, Filippiinit, Papua-Uuden-Guinean ja Australian koillisosat. Liitokäärmeet ("Chrysopelea") ovat tunnettuja liitokyvystään, ja "Dendrelaphis"-suvun lajit osaavat hyppiä.
Kuutäpläpirkko

Kuutäpläpirkko ("Chilocorus renipustulatus") on leppäpirkkojen heimoon kuuluva hyönteislaji. Se on kooltaan noin 4–5 mm. Kuutäpläpirkko on väriltään musta ja sen peitinsiivissä on kaksi punaista pistettä. Laji on Suomessa yleinen suunnilleen Oulun korkeudelle saakka ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy pääasiassa Euroopassa ja sen lähialueilla.
Kuutäpläpirkkoja ja sen koteloja voi löytää puiden ja pensaiden rungoilta ja oksilta. Kuutäpläpirkon aikuiset ilmestyvät keväällä ja toukkia näkee keskikesällä. Syksyllä aikuiset ruutupirkot hakeutuvat talvehtimispaikkoihin.
Kuutäpläpirkko on peto ja se saalistaa monia hyönteisiä, erityisesti kilpikirvoja ("Coccidae") ja punkkeja ("Acari").
Park kulturyn metroasema (Koltsevaja)

Park kultury () on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Se sijaitsee asemien Kijevskaja ja Oktjabrskaja välissä. Asemalta on vaihtomahdollisuus Sokolnitšeskaja-linjan asemalle Park kultury. Asema avattiin 1. tammikuuta 1950.
Malden (Massachusetts)

Malden on kaupunki Middlesexin piirikunnassa Massachusettsin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui 59 450 asukasta vuonna 2010, mutta uudemman arvion mukaan vuodelta 2017 siellä asuu 61 246 ihmistä. 59% Maldenin asuintaloista on vuokrattu.
Väestö.
Maldenissa asui 59 450 asukasta vuonna 2010. Näistä aasialaisia on lähes neljäsosa. Maldenin mediaani-ikä on 35,3 vuotta. Naisilla se on 36,3 ja miehillä 34,6. Keskimääräisessä maldenilaisessa perheessä on 3,31 ihmistä ja keskimäärin yhdessä talossa asuu 2,64 ihmistä. Kaupungin asukkaista lähes puolet puhuu vain englantia. 
Maantiede.
Maldenin rajanaapurit ovat Melrose pohjoisessa, Stoneham luoteessa, Medford lännessä, Everett etelässä, Revere idässä ja Saugus koillisessa.
Maldenin pinta-ala on 13 neliökilometriä, josta 0,1 neliökilometriä on vettä.
Oktjabrskajan metroasema (Koltsevaja)

Oktjabrskaja () on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Se sijaitsee asemien Park kultury ja Dobryninskaja välissä. Asemalta on vaihtomahdollisuus Kalužsko-Rižskaja-linjan asemalle Oktjabrskaja. Asema avattiin 1. tammikuuta 1950.
Belorusskajan metroasema (Koltsevaja)

Belorusskaja () on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Se sijaitsee asemien Novoslobodskaja ja Krasnopresnenskaja välissä. Asemalta on vaihtomahdollisuus Zamoskvoretskaja-linjan asemalle Belorusskaja. Asema avattiin 30. tammikuuta 1952.
Boris Schildt

Ernst Boris Schildt (13. joulukuuta 1889 Pori – 25. tammikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen agronomi ja tenniksenpelaaja. Suomen tenniksen ”grand old maniksi” tituleerattu Schildt voitti Suomen ensimmäisen kaksinpelimestaruuden 1912 ja osallistui Pariisin olympialaisiin 1924.
Elämä.
Schildtin vanhemmat olivat piirilääkäri Ernst Schildt (1852–1915) ja liikemies Wilhelm Rosenlewin tytär Jenny Johanna Rosenlew (1865–1953). Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1910 ja valmistui agronomiksi 1917. Agronomin tutkinnon suoritettuaan Schildt teki elämäntyönsä Rosenlew-konsernin omistaman Harvialan kartanon hoitajana vuoteen 1955 saakka. Hän oli myös Vanajan kunnanvaltuuston jäsen. 
Schildtin puoliso oli ruotsalainen Inga Elisabeth Westberg (s. 1895), jonka kanssa hän avioitui Tukholmassa vuonna 1922. Boris Schildtin sisar oli tenniksenpelaaja Ingrid Schildt.
Urheilu-ura.
Helsingin Lawn-Tennis Klubia edustanut Schildt voitti saavutti urallaan kaikkiaan 12 sisä- tai ulkokenttien Suomen mestaruutta. Pariisin olympialaisissa 1924 Schildt hävisi ensimmäisellä kierroksella Australian James Bayleylle. Nelinpelissä Schildt ja Runar Granholm aloittivat toiselta kierrokselta ja selvisivät luovutusvoitolla kolmannelle kierrokselle, jossa he hävisivat Ruotsin parille Henning Muller / Charles Wennergren.
Vuonna 1951 Schildt nimettiin Suomen Tennisliiton kunniajäseneksi ensimmäisenä pelaajana yhdessä Arne Grahnin ja Ernst Schybergsonin kanssa.
Piscataquisin piirikunta

Piscataquisin piirikunta () on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 16 785 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Dover-Foxcroftin kunta. Piirikunta on perustettu 23. maaliskuuta 1838.
Mandel

Mandel on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Sagadahocin piirikunta

Sagadahocin piirikunta () on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 35 856 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Bathin kaupunki. Piirikunta on perustettu 14. helmikuuta 1854.
Somersetin piirikunta (Maine)

Somersetin piirikunta () on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 50 484 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Skowheganin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1809.
Kiuruveden yläkoulu

Kiuruveden yläkoulu on suomenkielien yläkoulu (luokka-asteet 7–9) Kiuruvedellä Pohjois-Savossa. Vuonna 2018 koulua kävi yhteensä 267 oppilasta.
Koulun naapurustossa sijaitsevat esimerkiksi lännessä Nivan koulu (Kiuruveden suurin alakoulu) ja etelässä ortodoksinen kirkko.
Historiaa.
Kiuruveden yläkoulun historia ulottuu yli sadan vuoden taakse. Vuonna 1920 Seuratuvalla ja vanhassa pappilassa aloitti Kiuruveden kotiyhteiskoulu. Koululle saatiin omat tilat Kiuruveden Säästöpankin pankkitalon yhteyteen (Vanha Säästöpankki); näissä arkkitehti Toivo Salervon suunnittelemissa 2-kerroksissa tiloissa 5-luokkainen yhteiskoulu toimi vuosina 1923-1950. Tilat kävivät kuitenkin ahtaiksi. Kiuruveden uuden yhteiskoulun rakennuksen suunnitteli arkkitehti Aarne Timonen (1950/51). Alkujaan 2,5-kerroksisessa koulutalossa oli 10 luokkahuonetta, juhlasali, kanslia ja opettajien tilat, ruokahuone ja vahtimestarin asunto. Koulu laajeni 8-luokkaiseksi oppikouluksi vuonna 1953 ja ryhtyi antamaan yliopistoon valmistavaa opetusta. Rakennusta laajennettiin useasti seuraavina vuosina. Vuonna 1954 alkaneissa laajennustöissä tehtiin neljä luokkaa, kotitalousluokka ja käsityöluokka. Valtion vastuulle koulu siirtyi vuonna 1958 ja nimeksi vaihtui Kiuruveden yhteislyseo. Uusissa laajennuksissa kouluun saatiin voimistelusiipi ja kolmas kerros (1958) sekä lisäluokkia ja pohjoispäädyn voimistelusali (1964-1965). Yhteislyseo kasvoi erääksi Suomen suurimmista kouluista ja oppilasmäärä ylsi 1183:een (1973-74). Peruskoulujärjestelmään siirtyminen (1974) muutti koulun kirkonkylän yläasteeksi.