tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Marja-Liisa Olthuis

Marja-Liisa Olthuis (s. 9. elokuuta 1967 Partakko, Inari) on suomensaamelainen kielitieteilijä. Olthuis on väitellyt tohtoriksi inarinsaamen lajinimistä ja kirjoittanut inarinsaamen kieliopin ja sanakirjan. Lisäksi hän on kirjoittanut lasten- ja nuortenkirjoja. Hänen lastenkirjansa "Njobžâvääri pessijâšmarkkâneh" sai syyskuussa 2008 IBBY:n kunniamaininnan, joka myönnettiin IBBY:n maailmankongressissa Kööpenhaminassa.
Olthuis väitteli Oulun yliopiston Humanistisen tiedekunnan Giellagas-instituutissa 2007. Väitöskirja oli suomenkielinen (´Inarinsaamen lajinnimet: Lintujen ja sienten kansannimien historiaa ja oppitekoisten uudisnimien muodostuksen metodiikkaa´, Engl. ´Species names in Inari Saami: A history of the popular names of birds and mushrooms and methods for creating new names for species"." Väitöskielenä oli inarinsaame". "
Olthuis on kehitellyt inarinsaamen kielen elvytykseen tähtäävän täydennyskoulutuksen, jossa kieltä opetetaan kielen siirtymistä ajatellen kriittisille ammattiryhmille: päivähoitajille ja opettajille sekä toimittajille, papeille ja virkamiehille. Koulutuksen jälkeen nämä ammattiryhmät voivat toimia inarinsaameksi ja huolehtia omalta osaltaan siitä, että kieli paremmin siirtyy lasten ja nuorten aktiiviseksi käyttökieleksi. Koulutus on katsottava kiireelliseksi inarinsaamen kielen elvytystoimenpiteeksi, sillä nyt kielikylvetettävien lasten ja nuorten kielitaito on saatava riittävän vahvaksi, jotta he saisivat kielelliset valmiudet siirtää erittäin uhanalaisen vähemmistökielen myöhemmin omille lapsilleen ja näin ollen turvata kielen tulevaisuuden. Koulutuksen toteuttaa Oulun yliopiston Giellagas-instituutti. Koulutus koostuu inarinsaamen alkeis- ja jatkokurssista, perusopinnoista sekä laajasta käytännön harjoittelujaksosta. Lisäksi koulutukseen sisällytetään joitakin kursseja aineopinnoista. Harjoittelussa hyödynnetään inarinsaamelaisia työkohteita, Saamelaisalueen koulutuskeskuksen järjestämiä kulttuurikursseja sekä kieltä hyvin tai erinomaisesti puhuvien tavallisten inarinsaamelaisten kielenpuhujien kielitaitoa. Tavalliset kielenpuhujat toimivat ns. kielimestareina, jotka tukevat oppilaiden saamen kielen oppimisprosessia. Inarinsaamen täydennyskoulutus käynnistyi elokuussa 2009.
Olthuis työskentelee Oulun yliopiston Giellagas-instituutissa saamen kielen lehtorina. Hän toimii myös Anarâškielâ servin puheenjohtajana. Aiemmin hän on työskennellyt Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksessa inarinsaamen tutkijana sekä Anarâskielâ servin kielentutkimusryhmän johtajana. Hän on osallistunut inarinsaamen kieliteknologiatyöhön Tromssan yliopiston kieliteknologiayksikössä 2015–2016.
Olthuisin puoliso on hollantilaissyntyinen Henkjan Olthuis. Heillä on kaksi lasta (s. 1996 ja 2004). Marja-Liisa Olthuis puhuu lastensa kanssa inarinsaamea.
Zos Kia Cultus (Here and Beyond)

Zos Kia Cultus (Here and Beyond) on puolalaisen metalliyhtye Behemothin vuonna 2002 julkaistu studioalbumi.
Albumi on tyylillisesti jatkoa edelliselle levylle "Thelema.6": itämaiset, Nile-tyyliset vaikutteet sekä erittäin nopea ja tekninen death metal yhdistyvät levyllä jättäen black metal -ainekset hieman vähemmälle huomiolle.
Kruunueetterit

Kruunueetteri on heterosyklinen yhdiste, joka sisältää useita eetteriryhmiä . Kruunueetterit nimesi Charles J. Pedersen niiden kruunua muistuttavan rakenteen vuoksi. Kruunueetterit voivat sulkea sisäänsä metalli-ioneja erittäin selektiivisesti eli ne sitoutuvat vain tiettyyn ioniin eivätkä muodosta sidosta muiden metalli-ionien kanssa. Yleisimpiä kruunueettereitä voidaan pitää etyleenioksidin oligomeereinä. Kruunueettereitä voidaan käyttää ionoforeina eli ionien kuljettajina esimerkiksi vedestä kloroformiin 
Historiaa.
Vuonna 1967 Charles Pedersen, työskennellesään DuPontilla, löysi yksinkertaisen synteesin etsiessään ainetta, joka pystyisi kationien kelaatioon. Hän liitti katekolimolekyylejä toisiinsa hydroksyyliryhmien välityksellä. Yllätyksekseen Pedersen huomasi, että eräs kuusi happiatomia sisältävä rengasmainen sivutuote kykeni muodostamaan vahvan sidoksen kaliumioniin. Myöhemmin Pedersen tutki erityisesti dibentsokruunueettereitä.
Selektiivisyys.
Kruunueetterin happiatomilla on yksi sitoutumaton elektronipari, niillä se muodostaa koordinaatiosidoksen metallikationin kanssa. Selektiivisyys riippuu suuresti kruunueetterin koosta. Mikäli metalli-ioni on säteeltään liian suuri, se ei kykene pääsemään kruunueetterirenkaan sisälle, eikä sidosta muodostu. Vastaavasti liian pieni kationi on liian kaukana happiatomeista eikä tehokas sidoksen muodostaminen onnistu . Kruunueetterit toimivat siis Lewis-emäksinä.
Kruunueetterijohdannaisia.
Bentsokruunueetterit.
Bentsokruunueettereissä kruunueetterimolekyyliin on liittynyt yksi tai usein kaksi bentseenirengasta. Bentsokruunueettereitä käytetään muodostamaan komplekseja ioniyhdisteiden kanssa . Bentsokruunueetterit ovat myrkyllisiä .
Atsakruunueetterit.
Atsakruunueettereissä yksi tai useampi happiatomeista on korvattu typpiatomilla, joka voi muodostaa metalli-ionin kanssa kolme sidosta. Kaksi- ja useampisyklisiä atsakruunueettereitä kutsutaan kryptandeiksi .
Lariaattiset kruunueetterit.
Lariaattisen kruunueetterin runkona on atsakruunu, jonka yhteen typpiatomiin on liittynyt hiilivetyhäntä, jossa on eetteriryhmä. Substraatti muodostaa sidoksen hännän kanssa ja hiilivetyketju taipuessaan asettaa metalli-ionin atsakruunurenkaan sisälle . Yleensä kruunueetterit muodostavat sidoksia pääasiassa alkali- ja maa-alkalimetalli-ionien välillä, mutta lariaattiset kruunueetterit voivat sitoutua myös muidenkin metallien, kuten hopean ja lyijyn, kanssa . Lariaattisten kruunueettereiden häntä voi myös olla vastaanottaa protoneja. Tämä vaikuttaa myös aineen selektiivisyyteen. Lariaattiset kruunueetterit ovat myös huomattavan tehokkaita ionoforeja
Tunturikeulankärki

Tunturikeulankärki ("Oxytropis lapponica") on Euraasian vuoristoalueilla kasvava hernekasvi. Suomessa laji on rauhoitettu ja sitä tavataan vain yhdellä kasvupaikalla.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen tunturikeulankärki kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on suikerteleva, tyveltä haarova ja koheneva. Varsi on myötäkarvainen ja varren nivelvälit ovat pitkiä. Lehdet ovat päätöparisia ja parilehdykkäisiä, pareja on 7–10 kappaletta. Lehdykät ovat suikeita. Terttumaisessa kukinnossa on 7–9 violetinsävyistä kukkaa. Palko on mustakarvainen, riippuva ja teräväkärkinen. Tunturikeulankärki kukkii heinä-elokuussa.
Tunturikeulankärki muistuttaa väritykseltään hiukan hiirenvirnaa ("Vicia cracca"), ja muodoltaan kenttäkeulankärkeä ("O. campestris"). Sen voi sekoittaa tunturikurjenherneeseen ("Astragalus alpinus"), mutta ero näkyy kukkien muodossa: keulankärkien venho eli kahden alimman terälehden muodostama osa on suippo, kurjenherneillä tylppä.
Levinneisyys.
Tunturikeulankärkeä tavataan vuoristoalueilla Euroopassa ja Aasiassa. Euroopassa sitä kasvaa Albaniassa, Pyreneillä, Alpeilla sekä Ruotsin ja Norjan tunturialueella, mihin esiintymään myös Suomen ainoa kasvusto liittyy. Aasiassa lajia tavataan muun muassa Kaukasuksella, Altailla ja Tiibetissä.
Suomessa tunturikeulankärkeä tavataan vain Enontekiön Kilpisjärvellä Käsivarren alueella yhdessä paikassa Mallan luonnonpuistossa.
Elinympäristö.
Suomessa tunturikurjenherne kasvaa alapaljakan paisterinteillä paikoilla, joissa maaperä on kulunut esimerkiksi lumen sulamisvesien takia. Laji on kalkinvaatija. Suomen ainutta esiintymää saattaa uhata kasvupaikan umpeenkasvu.
Apostasia

Apostasia (, sanoista από "apó", ’kaukana’, στάσις "stásis", ’asento’) merkitsee julkista uskosta luopumista. Erityisesti ilmausta käytetään kristinuskosta luopumisesta, mutta sillä voidaan viitata myös muista uskonnoista luopumiseen. 
Historia.
Rooman keisari Julianus (361–363) sai lisänimen "Apostata", koska hän luopui kristinuskosta ja suosi kreikkalaista filosofiaa ja erityisesti uusplatonismia.
Roomalaiskatolisessa kirkossa apostasialla viitataan myös papin virasta luopumiseen eli siirtymistä hengellisestä säädystä maalliseen. 
Uskosta luopuminen Suomessa.
Suomessa oli voimassa uskontopakko vuodesta 1634 alkaen. Kaikkien oli kuuluttava luterilaiseen kirkkoon tai lähdettävä maasta, poikkeuksena Karjalan ortodoksit. Evankelis-luterilaisesta kirkosta eroaminen tai vaihtaminen toiseen uskontoon ei ollut mahdollista. Vuonna 1869 säädettiin kirkkolaki, jonka mukaan ”erehdyksessään pysyvät” sai päästää kirkosta. Kirkosta eroaminen kokonaan tuli mahdolliseksi vuonna 1923, kun uskonnonvapauslaki astui voimaan. 
Islam.
Islamilainen sharialaki määrää kuolemantuomion, jos henkilö edes osittain luopuu islamista. Tällöin hänestä tulee "kafir" eli uskoton. Määräyksen uskonnolliset perustelut löytyvät "hadith"-kirjallisuudesta.
Palonkylä

Palonkylä eli Palo on yksi entisen Saloisten kunnan eli Salon vanhimmista kylistä Pohjois-Pohjanmaalla Raahessa, se on myös maarekisterikylä.
Historia.
Palo perustettiin 1500-luvulla. Aiemmin Palo oli ollut savolahtelaisten huhtamaita. Ensimmäiset palonkyläläiset olivat veljekset Heikki ja Olli Heikinpojat, joiden tilat perustettiin 1540-luvulle mennessä. Heikin tila oli Isoperet ja Ollin tila Ojala. Kolmannen talon kylälle perusti 1560-luvulla Heikin poika Jaakko ja se tunnettiin tietenkin Jaakkolana. Olli Heikinpojan perustama sukutila oli yhtäjaksoisesti saman suvun hallussa 1548 vuodesta 2000-luvulle asti. Äijälän sukutilaa hoiti 15 sukupolvea. Se kuuluu Talousseuran alueen vanhimpiin sukutiloihin. Palo kuului Salon pitäjään 1800-luvun lopun kuntauudistukseen asti, jolloin pitäjä jaettiin kolmeksi kunnaksi. Kuntauudistuksessa Palo siirtyi hetkeksi Salon emäseurakunnan eli Pattijoen alaisuuteen. Vuonna 1912, Raahen-Salon kirkkoherrakuntaa jaettaessa, Palo palasi jälleen osaksi Saloisten kuntaa. Rautaruukin perustamisen jälkeinen aika 1960-1970-luvuilla oli Palonkylällä vilkasta rakentamisen aikaa. Vuonna 1926 perustettiin Palon koulu, joka lakkautettiin 1980-1990-luvulla.
Nikolai Bolštšakov

Nikolai Bolštšakov (s. 11. toukokuuta 1977 Žakasij) on venäläinen maastohiihtäjä, MM-mitalisti.
Bolštšakov saavutti Canmoren nuorten MM-kilpailuista 1997 hopeaa 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa. Aikuisten arvokisoissa hän debytoi Lahden MM-kisoissa 2001, jossa hän sijoittui takaa-ajossa 29:nneksi ja vapaan sprintissä 35:nneksi. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän sijoittui viestissä kuudenneksi ja 30 kilometrin vapaan yhteislähdössä seitsemänneksi.
Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005 Bolštšakov hiihti ankkuriosuuden Venäjän joukkueessa, joka saavutti pronssia Saksan ja Norjan jälkeen. Kultajoukkue Norja voitti Venäjän noin 20 sekunnin erolla. Joukkueessa hiihtivät hänen lisäkseen Vasili Rotšev, Jevgeni Dementjev ja Nikolai Pankratov. Samoissa kisoissa hän hiihti lisäksi 15 kilometrin vapaalla kahdenneksitoista.
Maailmancupissa hän hiihti ensimmäisen kisansa Kavgolovossa 3. tammikuuta 1998. Hän on sijoittunut kahdesti viestikilpailuissa palkintokorokkeelle; hän oli Kuopiossa 27. marraskuuta 2001 kolmas ja samana talvena 16. joulukuutaDavosissa toinen.
Alice Connor

Alice Connor (s. 2. elokuuta 1990 Buckinghamshire, Englanti) on englantilainen näyttelijä, joka aloitti uransa lapsinäyttelijänä kuusivuotiaana. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Tatuoitu äiti", "Rosvoruhtinas", sekä televisiosarjoista "The New Worst Witch" ja "My Spy Family".
Ann Flood

Ann Flood (s. 12. marraskuuta 1934 - 7. lokakuuta, 2022) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi varsinkin vuodesta 1962 esittämästään Nancy Pollock Karrin roolista televisiosarjassa "The Edge of Night" (1956–1984). Hän esiintyi myös elokuvissa "Mystic Pizza" (1988) ja "The Nostril Picker" (1993).
Bite It Like a Bulldog

Bite It Like a Bulldog on Lordin single, joka julkaistiin 3. syyskuuta 2008. Se on ensimmäinen singlejulkaisu "Deadache"-albumilta. Kappaleen ovat tehneet Mr. Lordi ja OX. Kappaleessa on mukana Mr. Lordin koirien "Mörkön" ja "Fridan" murinaa.
Kappaleesta on tehty myös Mika Lindbergin ohjaama musiikkivideo, joka kuvattiin Lapland Studiolla. Musiikkivideo julkaistiin 30. syyskuuta 2008. 
Single nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen singlelistan ykkössijalle. Single on myynyt kultalevyyn oikeuttavan määrän.
"Bite It Like a Bulldog" sai ensisoittonsa radiossa Radio Rockin iltapäivässä perjantaina 15. elokuuta 2008 kello 15.
27. elokuuta 2008 Lordin jäsenet Awa, Kita ja OX osallistuivat Espoon 550-vuotisjuhliin jakamalla nimikirjoituksia. Nimikirjoituksen hakijoille jaettiin ilmaiseksi rajoitettu erikoispainos singlestä.
Lähteet.
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: "Lordiary". Tammi, 2022
SPIT

SPIT () eli VoIP-spam tarkoittaa automatisoituja mainospuheluita, palvelunestohyökkäyksiä ja muita haitakkeita IP-puheluissa.
Kuten sähköposti ja muut Internet-palvelut, myös IP-puhelut ovat vaarassa automatisoidulle haittaviestinnälle niiden ilmaisuudesta johtuen. Toistaiseksi haittaviestintä on ollut hyvin vähäistä, vaikka sen torjumiseksi on jo tehty tutkimusta ja muutamia sovelluksia. Teknisesti ottaen tutkimus ja sovellukset ovat kohdistuneet enimmäkseen SIP-protokollaan, joka on tällä hetkellä lupaavin standardi muun muassa IP-puheluyhteyksien luontiin. (Session Initiation Protocol, IETF – Internet Engineering Task Force, )
Ongelma SPIT:n torjumisessa on puheluiden synkroninen luonne. Sähköpostiviestejä on huomattavasti helpompi analysoida etukäteen, koska viesti on kirjoitetussa muodossa, eikä sen tarvitse olla samalla minuutilla käyttäjän luettavissa. Puheluissa sisältöä on kuitenkin vaikea analysoida ilman, että puhelu ohjataan aluksi erilliselle koneelle, joka pyrkii tunnistamaan soittajan ihmiseksi koneen sijaan. Tämä kuitenkin häiritsee jossain määrin oikeita soittajia. Keskeisessä osassa SPIT:n torjumiseksi onkin suunniteltu ns. mustia listoja ja luotettuja kontakteja.
Thomas Klauser

Thomas Klauser (s. 9. kesäkuuta 1964) on Länsi-Saksaa urallaan edustanut saksalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1979–1991.
Klauser kilpaili ensimmäisen kerran aikuisten arvokilpailuissa Sarajevon olympialaisissa 1984, jossa hän sijoittui normaalimäessä sijalle 46. Seefeldin MM-kilpailuissa seuraavana vuonna hän sijoittui suurmäessä 28:nneksi ja normaalimäessä 22:nneksi. 
Tauplitz/Bad Mitterndorfin lentomäen MM-kilpailuissa 1986 hän sijoittui kuudenneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 hän liiti suurmäessä viidenneksi, normaalimäessä 20:nneksi ja joukkuemäessä kuudenneksi. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän sijoittui suurmäessä neljänneksi ja joukkuekisassa kuudenneksi, mutta epäonnistui normaalimäessä ja jäi sijalle 47. 
Lahden MM-kisoissa 1989 Klauser sijoittui normaalimäessä 16:nneksi ja suurmäessä 45:nneksi. Hän oli vielä kahdeksas lentomäen MM-kilpailuissa Vikersundissa 1990. Hän päätti uransa seuraavaan kauteen. Maailmancupin osakilpailuissa hän ylsi viidesti palkintosijalle.
My Spy Family

My Spy Family on brittiläinen Paul Alexanderin luoma televisiosarja, joka keskittyy Bannonin perheeseen, joilla on vahva salaisen agentin tausta. Perheen vanhemmat Dirk ja Talia olivat nuoruudessaan vihollis vakoojia, mutta rakastuivat ja menivät myöhemmin naimisiin. Nykyään heillä on kolme lasta Spike, Elle ja Boris, jotka ovat vanhempiensa myötä tutustuneet enemmän kuin tarkemmin vakoojien tekniikoihin ja laitteisiin.
Sarjaa esitettiin ensi kerran 1. syyskuuta 2007 Britanniassa ja Suomessa maksullisella Cartoon Networkilla 10. tammikuuta 2008.
Aarne Hytönen

Aarne Jonatan Hytönen (joissakin lähteissä virheellisesti "Aarre Jonatan Hytönen") (20. lokakuuta 1901 Turku – 29. huhtikuuta 1972) oli suomalainen arkkitehti. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Helsingissä sijaitsevat Töölön kisahalli ja Olympiaterminaali, jotka hän suunnitteli yhdessä Risto-Veikko Luukkosen kanssa.
Hytönen kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1919 ja valmistui diplomiarkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1928. Opintomatkoja hän teki Skandinaviaan, Saksaan, Ranskaan, Alankomaihin ja Italiaan. Hän työskenteli Helsingin kaupungin rakennustoimiston avustavana arkkitehtina 1927–1937. Vuosina 1937–1959 hänellä oli arkkitehtitoimisto R.-V. Luukkosen kanssa. Vuonna 1942 Hytönen työskenteli Waldhof-yhtiön arkkitehtina Käkisalmessa, 1943–1944 professori Alvar Aallon toimistopäällikkönä, 1946–1947 rakennushallituksen yliarkkitehtina ja 1947–1948 hänellä oli Göteborgissa toimisto yhdessä arkkitehti Gustaf Birch-Lindgrenin kanssa.
Ivan Udodov

Ivan Vasilevitš Udodov (, 20. toukokuuta 1924 – 16. lokakuuta 1981) oli Neuvostoliittoa urallaan edustanut venäläinen painonnostaja.
Toisen maailmansodan aikana vuonna 1941 Udodov vietiin Buchenwaldin keskitysleirille. Vapauduttuaan keskitysleiriltä vuonna 1945 hän ei pystynyt liikkumaan ilman apua ja hänen painonsa oli noin 30 kiloa. Udonov aloitti painonnoston lääkärin suosituksesta.
Udodovin suurin saavutus on olympiakulta kääpiösarjasta Helsingissä 1952. Hänen punnerrustuloksensa oli 90 kg, tempaustuloksensa 97,5 kg ja työntötuloksensa 127,5 kg. Yhteistuloksellaan 315 kg hän voitti hopealle sijoittuneen Iranin Mahmoud Namdjoun 7,5 kilolla. MM-kilpailuissa hän saavutti kolme mitalia. Hän saavutti höyhensarjassa hopeaa Wienissä 1954 ja Münchenissä 1955. Kääpiösarjassa hän voitti kultaa Tukholmassa 1953 yhteistuloksella 315 kg.
Udodov pyrki vuoden 1956 olympialaisiin, mutta ei tullut valituksi loukkaantumisen takia. Udodov lopetti urheilu-uransa ja toimi autonkuljettajana ja myöhemmin painonnoston valmentajana.
Hadžimurad Akkajev

Hadžimurad Magomedovitš Akkajev (s. 27. maaliskuuta 1985 Tyrnyauz) on venäläinen painonnostaja.
Akkajev saavutti hopeaa Ateenan olympialaisissa 2004 alle 94-kiloisten sarjassa. Pekingissä 2008 hän saavutti pronssisen mitalin samassa painoluokassa. Venäjän mestaruuden hän on voittanut vuonna 2007 molemmissa nostomuodoissa ja vuonna 2008 yhteistuloksessa. Lisäksi hänellä on lukuisia mitaleita alempien ikäluokkien kansainvälisistä arvokilpailuista.
Seuratasolla Akkajev edustaa Venäjän armeijan keskusurheiluseuraa. Hän on 182 senttimetriä pitkä ja painaa 94 kilogrammaa.
Risto-Veikko Luukkonen

Risto-Veikko Luukkonen (25. kesäkuuta 1902 Mikkeli – 7. syyskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Helsingissä sijaitsevat Töölön kisahalli ja Olympiaterminaali, jotka hän suunnitteli yhdessä Aarne Hytösen kanssa, sekä Turun kaupunginteatteri ja konserttitalo.
Luukkonen kirjoitti ylioppilaaksi suomalaisesta normaalilyseosta 1920 ja valmistui diplomiarkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1925. Hän teki opintomatkoja Ruotsiin, Skandinaviaan, Keski-Eurooppaan, Neuvostoliittoon ja Yhdysvaltoihin. Luukkonen oli Helsingin kaupungin rakennustoimiston palveluksessa 1925–1935, jonka jälkeen hän perusti arkkitehtitoimiston Aarne Hytösen kanssa vuosiksi 1937–1959. Vuodesta 1959 lähtien hänellä oli oma toimisto.
Manuel Alegre

Manuel Alegre de Melo Duarte GCL (s. 12. toukokuuta 1936 Águeda) on portugalilainen runoilija ja sosialistipuolueen poliitikko. Hän on ollut tuottelias kirjoittaja, jonka tekstejä on tehty myös lauluiksi. Hänelle myönnettiin Camões-palkinto vuonna 2017.
Alegre opiskeli Coimbran yliopistossa. Hän joutui hallituksen epäsuosioon avoimesta vastustuksestaan António de Oliveira Salazaria kohtaan johtuen. Hän olikin pitkään ulkomailla; Angolassa ja Algeriassa. Hän palasi Portugaliin neilikkavallankumouksen jälkeen ja pääsi parlamenttiin ensimmäistä kertaa 1975. Hänen kunniakseen on pystytetty Coimbrassa patsas. Alegre osallistui tammikuun 2006 presidentinvaaleihin saaden 20,7 % kannatuksen.
Liberian lippu

Liberian kansallislippu on johdettu Yhdysvaltain lipusta. Se koostuu yhdestätoista poikittaisesta raidasta, joista kuusi on punaisia ja viisi valkoisia, sekä vasemmassa yläkulmassa sijaitsevasta valkoisesta viisisakaraisesta tähdestä, joka on sinisellä taustalla. Yksitoista raitaa symboloivat maan itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajia ja punainen ja valkoinen rohkeutta ja moraalista erinomaisuutta. Valkoinen tähti kuvastaa entisten orjien vapautta, valkoinen väri esimerkillisyyttä, punainen rohkeutta ja sininen tausta afrikkalaisen kotimaan edustamista.
Vuonna 1827 Liberian siirtokunnat ottivat itselleen lipun, joka oli johdettu Yhdysvaltain lipusta niin, että tähtikuvion sijalla oli valkoinen risti, joka symboloi siirtomaaseuran kristillistä taustaa. Nykyisen lipun piirsi seitsemän monrovialaisnaisen komitea. Tähti kuvaa kirkkaana loistavaa Liberiaa Afrikan tummansinisellä taivaalla.
Piirikuntien liput.
Liberian 15 piirikunnalla on omat lippunsa. Ne ovat herättäneet hilpeyttä Liberian internetissä niiden perinteistä poikkeavan ulkonäön takia.
Marlboro-mies

Marlboro-mies on Marlboro-savukemerkin mainoshahmo. Se keksittiin Yhdysvalloissa, jossa Marlboro-miestä käytettiin savukemainoksissa vuosina 1954–1999.
Historia.
Marlboro-miehen hahmon kehitteli vuonna 1954 Leo Burnett. Marlboro-mies on kovapintainen karjapaimen, joka esiintyy savuke suussa ulkoilmassa tekemässä oikeita miesten töitä. Mainosten alkuperäinen tarkoitus oli lisätä suodattimella varustettujen savukkeiden suosiota, joita pidettiin tuohon aikaan usein naisten savukkeina.
Mainoskampanjaa on usein pidetty yhtenä mainonnan historian parhaista. Cowboy-hahmon lisäksi on ollut muunkin tyyppisiä Marlboro-miehiä, mutta ne eivät ole olleet yhtä suosittuja.
Vuonna 2006 Allan Lazar, Dan Karlan ja Jeremy Slater laittoivat Marlboro-miehen ykkössijalle kirjassaan "The 101 Most Influential People Who Never Lived" (Vaikutusvaltaisimmat ihmiset, jotka eivät koskaan eläneet).
Hahmon esittäjiä.
Näyttelijä ja kirjailija William Thourlby oli ensimmäinen Marlboro-mies. Muita ovat olleet muun muassa Charley Conerly, Jim Patton, Darrell Winfield, Dick Hammer, Brad Johnson, Bill Dutra, Dean Myers, Robert Norris, Wayne McLaren, David McLean, Buster Hobbs ja Tom Mattox.
Australialainen George Lazenby, joka näytteli James Bondia elokuvassa Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa, oli Euroopan Marlboro-mies.
Marlboro-miesten kuolemat.
Ainakin kolme entistä Marlboro-miestä on kuollut tupakoinnin aiheuttamiin sairauksiin. David Millar kuoli keuhkoahtaumatautiin vuonna 1985 ja Wayne McLaren keuhkosyöpään 51-vuotiaana heinäkuussa 1992. David McLean, joka esiintyi monissa televisiomainoksissa ja lehti-ilmoituksissa 1960-luvun alkupuolelta, kuoli myös syöpään 73-vuotiaana vuonna 1995. Vuosina 1978–1981 Marlboro-miestä esittänyt Eric Lawson kuoli keuhkosairauteen tammikuussa 2014 72-vuotiaana.
Matti Nurro

Matti Tapani Nurro on suomalainen muusikko. Hän on Miljoonasade-yhtyeen kitaristi, mutta hän on myös säveltänyt ja sovittanut yhtyeen kappaleita. Hän on toiminut yli 20 vuotta Miljoonasateen kitaristina. Nykyisin hän myös opettaa Pohjoisen Keski-Suomen Ammattioppilaitoksessa Äänekoskella.
My Skin Is Cold

My Skin Is Cold on norjalaisen black metal -yhtye Satyriconin EP.
Se sisältää yhden uuden kappaleen, kaksi remasteroitua kappaletta ja kaksi live-esitystä, joilla orkesteri soittaa yhtyeen kanssa.
Bertel Roos

Bertel Arthur Roos (9. lokakuuta 1893 Rautalampi – 10. lokakuuta 1954) oli suomalainen Venäjän armeijan luutnantti ja Suomen armeijan luutnantti. Hänen vanhempansa olivat konsulentti Aapeli Roos ja Vilhelmiina Hiltunen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Priska Laineen kanssa. 
Opinnot.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion klassillisesta lyseosta vuonna 1912 ja liittyi Savolaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1913–1914. 
Venäjän armeija.
Hän ryhtyi sotilaaksi vuoden 1915 alussa ja liittyi vapaaehtoisena Venäjän armeijaan ja suoritti Vladimirin sotakoulun kurssin ja palveli Venäjän armeijaa 50. Siperialaisessa tarkka-ampujarykmentissä, jonka mukana hän otti osaa maailmansotaan ja yleni luutnantiksi. 
Jääkäriaika.
Venäjän vallankumouksen aikaan hänelle myönnettiin kotiloma armeijasta. Tällä kotilomalla hänelle kerrottiin mahdollisuudesta saada sotilasoppia Saksassa ja näin hän liittyi vapaaehtoisena jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 3. marraskuuta 1917, josta hänet poistettiin 5. tammikuuta 1918. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Hän palasi Suomeen syyskuun alussa vuonna 1918 ja astui 24. lokakuuta 1918 luutnanttina Suomen armeijan palvelukseen ja määrättiin komppanianpäälliköksi Terijoen rajavartiopataljoonaan, josta hänet siirrettiin 17. tammikuuta 1920 samanlaiseen toimeen Käkisalmen läänin rykmenttiin. Armeijasta hän erosi 31. maaliskuuta 1920 ja matkusti sen jälkeen Pohjois-Amerikan Yhdysvaltoihin, jossa on toiminut postivirkailijana. Hänet on haudattu Brooklyniin New Yorkiin Yhdysvaltoihin.
Arvo Ahti

Arvo Johannes Ahti (1. tammikuuta 1894 Turku – 28. lokakuuta 1931) oli suomalainen jääkäriluutnantti. 
Perhe ja opinnot.
Ahdin vanhemmat olivat kauppamatkustaja Johan Gustaf Ahlgren ja Vilhelmina Nummelin. Hänen puolisonsa oli Signe Adolfina Parviainen. Ahti kävi kahdeksan luokkaa Turun suomalaista reaalilyseota sekä Turun kauppaopiston. Opintojensa jälkeen hän työskenteli konttoristina Turussa, josta hän matkusti opintomatkalle Saksaan vuonna 1914.
Tie jääkäriksi.
Saksassa Ahti työskenteli Lyypekissä sijaitsevassa Piehl &amp; Fehlingin konttorissa. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua matkusti hän takaisin Suomeen ja työskenteli konsuli M. Kramerin agentuuriliikkeen hoitaja Turussa. Ahti oli aikeissa liittyä Jääkäripataljoona 27:ään keväällä 1916, kun santarmit saivat vihiä hänen puuhistaan ja pidättivät hänet 10. toukokuuta 1916 ja toimittivat Katajanokan lääninvankilaan. Katajanokalta hänet kuljetettiin lokakuussa kuulusteluiden jälkeen Spalernajan vankilaan Pietariin. Hän vapautui Spalernajasta Venäjän vallankumouksen alussa 12. maaliskuuta 1917.
Vankilasta vapauduttuaan hän piti alkuperäisen suunnitelmansa ja liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 10. toukokuuta 1916. Pataljoonan täydennysjoukosta hänet siirrettiin 10. elokuuta 1917 haupitsipatteriin. Ahti suoritti intendenttikurrssin Libaussa vuonna 1917, jonka jälkeen hän työskenteli pataljoonan rahastonhoitajan toimistossa.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Ahti saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) varavääpeliksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 2. helmikuuta 1918. Hänet määrättiin Suomen sisällissotaan ensin jääkäritykistön intendentiksi ja Tampereen valtauksen jälkeen suoritetussa tykistön uudelleen järjestelyssä hänet määrättiin 11. huhtikuuta Jääkäritykistöprikaatin intendentiksi. Suomen sisällissodassa hän otti osaa taisteluihin Tampereella ja Viipurissa. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Ahti erosi puolustusvoimista 7. joulukuuta 1918. Muutaman viikon kuluttua hän otti vastaan Helsingissä Aarno &amp; Lehtinen oy:n agetuuriosaston päällikön tehtävät. Hän teki useita opintomatkoja esimerkiksi Yhdysvaltoihin ja Kanadaan vuonna 1923, Keskuskauppakamarin stipendiaattina Balkanin maihin, Vähään Aasiaan ja Egyptiin hän suoritti opintomatkan vuonna 1925, Ranskaan ja Espanjaan vuonna 1926 ja Italiaan vuonna 1927. Myöhemmin hän perusti oman agentuuriliikkeen.
Juho Autio

Juho (Jussi) Autio (21. lokakuuta 1889 Kaukola – 25. heinäkuuta 1947) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat vanhempi postinkuljettaja Juho Autio ja Maria Parkkonen ja hänen puolisonsa oli Ellen Maria Inkinen. 
Opinnot.
Hän kävi kansakoulun ja Taistelukoulun kanta-aliupseerikurssin jalkaväkilinjan hän vuonna 1934.
Jääkäriaika.
Tämä rautatieharjoittelija liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 8. marraskuuta 1915, josta hänet siirrettiin 11. heinäkuuta 1917 pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianvääpeliksi 4. jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Suomen sisällissodassa hän otti osaa komppaniansa mukana taisteluihin Raudussa ja rajaseudun kahakoissa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen hän palveli Suomen Armeijassa samassa joukko-osastossa kuin sodan aikana, josta muodostettiin myöhemmin Jääkäripataljoona N:o 4. Kyseisestä pataljoonasta muodostettiin lopulta Kajaanin sissipataljoona. Hänet komennettiin konekiväärikurssin johtajaksi Lapin 2. rajavartiopataljoonaan 20. lokakuuta 1918, josta hänet komennettiin Itä-Suomen jalkaväkirykmentti N:o 5:een ja sen 2. konekiväärikomppaniaan (myöhemmin Pohjois-Savon rykmentti) 26. tammikuuta 1919. Hän erosi armeijan palveluksesta 1. maaliskuuta 1919 ja liittyi Talin suojeluskuntaan, jossa toimi paikallispäällikkönä 14. kesäkuuta – 1. joulukuuta 1919.
Heimosoturi.
Jussi Autio otti osaa heimosotiin Aunuksen retkikunnassa 1. toukokuuta – 31. joulukuuta 1920 aseupseerina retkikunnan ylipäällikön esikunnassa.
Palvelus puolustusvoimissa.
Aunuksen retkeltä palattuaan hän asettui Salmin rajavartiostoon, jossa toimi ensin sen esikunnan kanslistina ja myöhemmin konekiväärikomppanian päällikkönä. Elokuussa 1923 hänet siirrettiin 3. komppaniaan joukkueenjohtajaksi. 1. huhtikuuta 1926 alkaen hän toimi tarkastavana vääpelinä ja myöhemmin talousvääpelinä. 
Talvi- ja jatkosota.
Talvisotaan hän osallistui Kuormastokomppania 81:ssä ja Erillinen Pataljoona 18:ssa osallistuen taisteluihin Laatokan karjalassa. Välirauhan aikana hän palveli Asevaraston 5:n talouspäällikkönä sekä 2. komppanian taloudenhoitajana Rajavartiosto 3:ssa. Jatkosotaan hän osallistui rahastonhoitajana Erillisessä Rajapataljoonassa. Vakinaisesta palveluksesta hän erosi vuonna 1942. Hänet on haudattu Hämeenkyröön.
Luottamustoimet.
Salmin kunnan taksoituslautakunnan jäsenenä hän toimi vuosina 1929–1940.
Bill Pertwee

William Desmond Anthony ”Bill” Pertwee (21. heinäkuuta 1926 – 27. toukokuuta 2013) oli brittiläinen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi varsinkin roolistaan William Hodgesina "Ruutiukot"-sarjassa. Hän oli näyttelijä Jon Pertween serkku.
Pertwee hyväksyttiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi (MBE) vuonna 2007.
Brunou

Brunou on sukunimi, joka on johdettu etunimestä Bruno 'brunnåv tai 'brunåu. Nimi Brunou juontaa Suomen ritarihuoneen aateliskalenterin mukaan Brunow- aatelissuvusta. Sukunimenä Brunou on muun muassa seuraavilla:
John Laurie

John Laurie (25. maaliskuuta 1897 Dumfries, Dumfriesshire, Skotlanti – 23. kesäkuuta 1980 Chalfont St. Peter, Buckinghamshire, Englanti) oli skottilainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi varsinkin roolistaan "Ruutiukoissa". Teatterin puolella hän esiintyi Shakespearen näytelmissä. Hänet nähtiin myös muun muassa Shakespearen näytelmistä tehdyissä elokuvissa sekä Alfred Hitchcockin ohjauksissa "Juno ja riikinkukko" (1930) ja "39 askelta" (1935).
Syntyjään skotlantilainen Laurie kuoli Englannissa ollessaan 83-vuotias.
Filmografia.
Lähde:
Olli Heikkinen

Olli-Pekka Heikkinen (20. toukokuuta 1961 Jyväskylä – 13. kesäkuuta 2020 Jyväskylä) oli suomalainen muusikko ja musiikin tutkija. Hän toimi Miljoonasade-yhtyeen kosketinsoittajana ja sävelsi ja sovitti sen kappaleita. Hänen tunnetuimmat kappaleensa ovat ”506 ikkunaa”, ”Tulkoon rakkaus” ja ”Rakkaus on lihaa”. 
Heikkinen soitti myös tanssiyhtyeessä ja Mestari Orikanto -yhtyeessä, joka voitti humpan suomenmestaruuden.
Ylioppilaaksi Heikkinen tuli Jyväskylän lyseosta vuonna 1980. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1997, lisensiaatiksi 2008, ja tohtoriksi 2009 Jyväskylän yliopistosta. Hän työskenteli populaari- ja kansanmusiikin lehtorina Tampereen yliopiston musiikintutkimuksen laitoksessa sekä seinäjokelaisen Rytmimaisterit-hankkeen vastuuopettajana. Sen jälkeen hän toimi Suomen Akatemian tutkijatohtorina Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa. Heikkisen musiikkitieteellinen tohtorinväitöskirja "Äänitemoodi: Äänite musiikillisessa kommunikaatiossa" tarkastettiin Jyväskylän yliopistossa joulukuussa 2009. Suomen Musiikkitieteellisen Seuran hallituksen jäsen Heikkinen oli vuosina 2011–2015.
Heikkisen vanhemmat olivat postipäällikkö Reino Jalmari Heikkinen ja postivirkailija Anja Tuomikki Toivainen. Puoliso oli vuoteen 2012 saakka lehtori Anne Keippilä.
ASAP

ASAP () oli vuonna 1989 toiminut rockyhtye.
Adrian Smith oli Iron Maidenin kitaristi. Muita yhtyeen jäseniä olivat kitaristit Andy Barnett ja Dave Colwell, basisti Robin Clayton, kosketinsoittaja Richard Young ja rumpali Zak Starkey.
Rayco Hernández

Rayco Hernández (s. 1981) on espanjalainen lentopalloilija, joka pelasi kaudella 2008–2009 Tampereen Isku-Volleyn riveissä Lentopallon SM-liigassa.
Ura.
Hernández nousi 19-vuotiaana Espanjan Superliigaan. Hän pelasi kaudet 2001–2003 Asturian riveissä. Kaudella 2003 Hernández vaihtoi Gran Canarian riveihin, jossa hän eteni aina Euroopan Cupin finaaleihin asti kaudella 2004. Hän edusti Gran Canariaa lopulta kaudet 2003–2008, kunnes teki sopimuksen Tampereen Isku-Volleyn kanssa SM-liigaan.
Women’s International Boxing Association

Women's International Boxing Association (WIBA) on kansainvälinen naisammattinyrkkeilyliitto, joka perustettiin vuonna 2000. Liiton puheenjohtaja on Ryan Wissow.
Toiminta.
Jäsenet.
Yhteensä 62 maata ja itsehallintoaluetta ovat edustettuina WIBA:ssa:
Nyrkkeilijöitä.
Liiton nykyisiä ja entisiä maailmanmestareita ovat muiden muassa Laila Ali, Jackie Frazier-Lyde, Ann Wolfe, Leatitia Robinson, Gina Guidi, Sumya Anani, Kara Ro, Chevelle Hallback, Marcela Acuña, Ada Velez, Anita Christensen, Melinda Cooper, Jenifer Alcorn, Mary Jo Sanders ja Duda Yankovich.
Historia.
WIBA:n perustivat yhdysvaltalainen Ryan Wissow ja kolumbialainen Luis Bello-Diaz vuonna 2000. Liitto kasvoi nopeasti merkittäväksi kansainväliseksi naisammattinyrkkeilyliitoksi.
Vihreä Teatteri

Vihreä Teatteri ry perustettiin vuonna 1961 Porin Teatterin iltanäyttelijöiden - Veikko Roslundin, Matti Niemelän, Toivo Kanamäen, Markus Peltosen, Timo Peltosen, Kalervo Vaittisen ja Pertti Mellinin - esitettyä Porin Teatterin lavastajalle, Veli Tuomas-Kettuselle idean perustaa Poriin oma teatterinsa. Vihreän Teatterin perustavassa kokouksessa Tuomas Kettunen valittiin puheenjohtajaksi.
Toimintaperiaate.
Vihreän Teatterin toiminnan tarkoituksena oli kehittää ja kouluttaa nuoria ja lahjakkaita teatterityöstä kiinnostuneita henkilöitä, sekä edistää teatteriharrastusta ja toteuttaa teatterityötä käytännössä järjestämällä yleisölle tilaisuuden tutustua yhdistyksen aikaansaamiin työnäytteisiin. Tarkoituksen toteuttamiseksi yhdistys järjesti teatteriesityksiä ja lasten ja nuorten sekä aikuisten koulutustoimintaa.
Yleistä.
Vihreä Teatteri oli lakkautettaessaan yksi Suomen vanhimmista kesäteattereista. Ohjelmistoon kuuluu niin uusia kuin vanhoja lasten- ja aikuistennäytelmiä. Teatterin esitystoiminta sijoittui katettuun 450-paikkaiseen Kirjurinluodon kesäteatteriin. Teatterin toimitilat olivat kesän 2019 tulipalossa kärsineessä Keskuskartanossa (Rautatienpuistokatu 2). Teatterin tarpeisto ja puvusto sijaitsivat samassa tilassa. TIlasta ja samalla suuresta puvustosta ja tarpeistosta luovuttiin kesällä 2020. Vihreä Teatteri palasi juurilleen, kun vuonna 2021 harjoitukset tapahtuivat Kulttuuritalo Anniksella.
Vihreä Teatteri päätti lopettaa toimintansa joulukuussa 2021. Syyksi mainittiin se, ettei löytynyt tarpeeksi vapaaehtoisia ja vastuunkantajia jatkamaan toimintaa. Lisäksi kesän 2021 näytelmä Koffeli ja Pöffeli Porin pirun jäljillä oli ollut tappiollinen, mahdollisesti osin koronaviruspandemian takia.
Nathan Englander

Nathan Englander (s. 1970 Long Island, New York) on yhdysvaltalainen kirjailija Hänen sai novellikokoelmastaan "For the Relief of Unbearable Urges" tulokaskirjailijalle poikkeuksellisen suuren 350 000 dollarin ennakkopalkkion 2000. 
Hänen esikoisromaaninsa Erikoistapausten ministeriö kertoo juutalaispojan katoamisesta Argentiinan 1970-luvun "likaisessa sodassa".
Ari Laaksonen (muusikko)

Ari Kalevi Laaksonen on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Miljoonasade-yhtyeen basistina, vaikkakin hän on vaikuttanut monien heidän kappaleidensa säveltäjänä ja sovittajana. Hänen tunnetuin kappaleensa on "Tomujoki", joka on päätynyt monelle albumille.
Laaksonen on soittanut Teatteri Eurooppa Neljän orkesterissa vuodesta 2005.
Chen Jing

Chen Jing (, s. 20. syyskuuta 1968 Wuhan) on taiwanilainen entinen pöytätennispelaaja ja olympiavoittaja, joka on voittanut olympiamitaleja myös Kiinalle. 
Kiinaa edustaessaan hän voitti Soulin olympialaisissa 1988 kultaa kaksinpelistä ja hopeaa nelinpelistä.
Taiwanille Chen voitti hopeaa Atlantan olympialaisten kaksinpelissä vuonna 1996 ja pronssia Sydneyn olympialaisten kaksinpelissä 2000.
Hän palasi Manner-Kiinaan vuonna 2003 ja opiskeli tohtoriksi Urheilupsykologian alalta Etelä-Kiinan normaaliyliopistossa (SCNU). Valmistuttuaan hän jäi samaan oppilaitokseen apulaisprofessoriksi ja myöhemmin professoriksi.
Nick Wheeler

Nickolas Don ”Nick” Wheeler (s. 20. maaliskuuta 1982) on yhdysvaltalaisen rockbändin "The All-American Rejectsin" pääkitaristi ja taustalaulaja.
Wheelerin innostus musiikkiin lähti alulle hänen siskonsa levykokoelmasta, joka käsitti esimerkiksi Queenin ja Def Leppardin. Hän alkoi soittaa kitaraa seitsemänvuotiaana.
Teini-ikäisenä Nick soitti bändinsä kanssa juhlissa, joissa Tyson Ritter oli portsarina. Tyson liittyi Nickin bändiin, josta puuttui basisti, laittaen alulle läheisen ystävyyssuhteen. Nick ja Tyson perustivat kahdestaan oman bändin The All-American Rejects ja lähtivät New York Cityyn äänittämään ensimmäistä albumiaan. Myöhemmin Mike Kennerty ja Chris Gaylor liittyivät bändiin.
Nick kävi yhden lukukauden Oklahoman yliopistoa ennen kuin keskeytti.
Hänellä on monia tatuointeja, kuten Mupetit-tatuointi oikeassa kädessään. Kaikilla bändin jäsenillä sekä kiertuehenkilökunnalla on AAR-logo rinnassaan.
Wheeler soittaa kappaleessa ”Snakes on a Plane (Bring It)”, jossa olivat mukana Gabe Saporta (Cobra Starship), William Beckett (The Academy Is…), Travis McCoy (Gym Class Heroes), ja Maja Ivarsson (The Sounds).
Åsa Linderborg

Åsa Linderborg (s. 20. toukokuuta 1968 Västerås) on ruotsalainen historioitsija, kirjailija ja Aftonbladetin kulttuuritoimittaja.
1980-luvulla Linderborg toimi Vasemmistopuolue kommunistit -puolueessa. Vuonna 1987 hänet valittiin Kommunististen nuorten Mälardalenin alueen asiamieheksi. Linderborg on myöhemmin toiminut vasemmistopuolueen luottamustoimissa Uppsalassa.
Vuonna 2001 Linderborg väitteli filosofian tohtoriksi Uppsalan yliopistosta. Väitöskirjan aiheena oli Ruotsin sosialidemokraattien historiankirjoitus ideologisen vallankäytön voimavarana.
Linderborgin omaelämäkerrallinen esikoisteos "Minua ei omista kukaan" oli August-palkintoehdokkaana 2007.
Arn Magnusson

Arn Magnusson on ruotsalaisen kirjailijan ja toimittajan Jan Guilloun luoma kuvitteellinen, keskiaikainen hahmo, joka kuuluu Folkunga-sukuun. Arn päätyy ristiretkelle Jerusalemiin ja ottaa osaa keskiaikaiseen Sverker-, Erik- ja Folkunga-sukujen väliseen valtataisteluun, jota käytiin nykyisen Ruotsin alueella 1200-luvulla. Arnista kertovassa romaanissa suuressa osassa on myös Arnin ja Cecilian rakkaustarina. Cecilia päätyy Varnhemin luostariin samaan aikaan kun Arn on ristiretkellä.
Historiallinen tausta.
Arn Magnusson on fiktiivinen hahmo, mutta historiallinen tausta on osittain todellinen. Kirjassa hänen isänsä Magnus Minneskiöld ja setänsä Birger Brosa elävät keskiajalla ja kuuluvat Bjälbo-sukuun, joka tunnettiin myös Folkungan sukuna. Isä Magnuksen historiallisesti todelliset pojat olivat muun muassa Eskil, Birger Jarl ja piispat Karl ja Bengt Magnusson, jotka kävivät Pohjoisen ristiretkillä ja taistelivat Ruotsin vallasta Erikin suvun kanssa Sverkereiden sukua vastaan. Isä Magnuksen uskotaan kuolleen Lenan taistelussa Sverkereita vastaan ja piispa Karl kuoli pohjoisen ristiretkellä Virossa. Temppeliritarit taistelivat Jerusalemissa samoihin aikoihin, mutta ei ole tietoa että heidän järjestössään on ollut ruotsalaisia. Temppeliritarit taistelivat samoihin aikoihin Jerusalemissä sulttaani Saladinia vastaan, joka esiintyy myös kirjassa.
Arn seikkailee ristiretkitrilogiassa, johon kuuluu kirjat "Tie Jerusalemiin", "Temppeliherra" ja "Pohjoinen valtakunta". Lisäksi Guillou kirjoitti sarjalle itsenäisen jatkoteoksen "Arnin perintö," joka on fiktiivinen tarina Birger Jarlista"."
Kirjasarjasta on tehty myös kaksi elokuvaa. Vuonna 2007 ensi-iltansa saanut "Arn – Temppeliritari" käsittää sarjan kaksi ensimmäistä kirjaa, ja kolmatta kirjaa käsittelee vuonna 2008 ensi-iltansa saanut "Arn – Pohjoinen valtakunta". Elokuvan budjetti oli 210 miljoonaa kruunua.
Mike Kennerty

Michael Brian Kennerty (s. 20. heinäkuuta 1980 Miami, Florida) on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen The All-American Rejectsin kitaristi ja taustalaulaja. Hän liittyi bändiin vuonna 2002.
Kennerty on punkbändi These Enzymesin kitaristi ja perustajajäsen The All-American Rejects -bändikaverinsa, rumpali Chris Gaylorin kanssa.
Mike omistaa Edmond Recordsin, joka on erikoistunut värivinyylien painamiseen. Hän tuotti punkrokkari Ben Weaselin albumin "These Ones Are Bitter" ja soitti sillä kitaraa. 
Mike rakastaa Dr Pepperiä ja Taco Belliä, jossa hän on kertonut työskennelleensä.
Arnošt Lustig

Arnošt Lustig (21. joulukuuta 1926 Praha – 26. helmikuuta 2011 Praha) on huomattavimpia tšekkiläisiä kirjailijoita. Juutalainen Lustig selvisi nuoruudessaan holokaustista, mikä leimasi monia hänen teoksiaan. Hänen tuotantonsa käsittää romaaneja, novelleja, käsikirjoituksia ja näytelmiä ja niiden inspiraationa toimi usein natsien toimeenpanema kansanmurha.
Prahan kevään päätyttyä neuvostomiehitykseen 1968 Lustig pakeni maasta. Hän asui ensin Jugoslaviassa, sitten Israelissa ja päätyi sitten Yhdysvaltoihin, missä hän toimi Washington DC:n American Universityssä ensin luennoitsijana vuodesta 1973 ja sitten professorina 1978–2003. 1990-luvulla Lustig alkoi asua jälleen osittain Prahassa, ja eläkkeelle jäätyään hän asui siellä vakinaisesti. Arnošt Lustig .
Keväällä 2008 Arnošt Lustigille myönnettiin Franz Kafka -palkinto. Hän kuoli syöpään 84-vuotiaana helmikuussa 2011.
Tommi Murto

Tommi Murto (s. 1977) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Murto pelasi Miesten Superpesiksessä vuosina 1995-2008 ja toiseksi ylimmällä sarjatasolla Miesten Ykköspesiksessä kaudet 2009-2010.
Murto aloitti pääsarjauransa Alajärven Ankkureissa ja on saavuttanut SM-pronssia vuonna 2003 Koskenkorvan Urheilijain, vuonna 2004 Seinäjoen Maila-Jussien ja vuonna 2008 Nurmon Jymyn riveissä. Hän on voittanut Superpesiksen kärkilyöntitilaston kahdesti (1999 ja 2003) ja pelannut Itä–Länsi-ottelussa kymmenen kertaa.
Kaudeksi 2009 Murto palasi kasvattajaseuraansa Alajärven Ankkureihin, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi Ykköspesistä kaksi kautta. Hän voitti Ykköspesiksen kärkilyöntitilaston vuonna 2009.
Comanche Moon

Comanche Moon on yhdysvaltalainen lännensarja. Sarja perustuu Larry McMurtryn neliosaisen kirjasarjan "Vaarojen maa" viimeiseen osaan "Comanche Moon" (1997).
Sarja esitettiin alun perin kolmiosaisena tammikuussa 2008. Sarjan lähetys Suomessa alkoi Nelosella kuusiosaisena, alkaen 10. heinäkuuta 2008 ja päättyen 14. elokuuta 2008.
Derrick Adkins

Derrick Adkins (s. 2. heinäkuuta 1970 Brooklyn, New York) on entinen yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija, lajin olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Derrick Adkins sijoittui 400 metrin aitajuoksussa kuudenneksi Tokion MM-kilpailuissa 1991 ja seitsemänneksi Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993. Vuonna 1994 hän alitti ensimmäisen kerran 48 sekunnin rajan ajallaan 47,70 s ja oli sinä vuonna maailman nopein lajissaan. Heinäkuussa 1995 hän juoksi Lausannessa ennätyksensä 47,54 s ja voitti kuukautta myöhemmin Göteborgin MM-kilpailuissa kultaa ajalla 47,98 s. Atlantan 1996 olympialaisten loppukilpailussa Adkins sivusi ennätystään ja voitti kultamitalin. Ateenan MM-kisoissa 1997 hän karsiutui välierissä. Hän lopetti uransa vuonna 2003.
Jennifer Carpenter

Jennifer Carpenter (s. 7. joulukuuta 1979 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Showtimen draamasarjasta "Dexter", jossa hän esittää päähenkilön siskoa Debra Morgania. Carpenter on esiintynyt myös muun muassa nimiosassa elokuvassa "Emily Rosen riivaaja" (2005), joka perustuu löyhästi tositapahtumiin.
Carpenter on opiskellut näyttelijäntyötä Juilliard Schoolin draamalinjalla vuosina 1998–2002.
Carpenter oli naimisissa näyttelijä Michael C. Hallin kanssa. Pari erosi vuoden 2010 lopussa.
Chris Gaylor

Christopher James Gaylor (s. 11. huhtikuuta 1979) on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen The All-American Rejectsin rumpali. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 2002.
Gaylor soittaa rumpuja myös punkyhtye These Enzymesissä, jonka perustajajäsen hän on AAR:n kitaristin Mike Kennertyn kanssa. Hän asuu Edmondissa Oklahomassa.
Chris soitti rumpuja punkrokkari Ben Weaselin albumilla "These Ones Are Bitter".
Harakkalintu

Harakat ovat varisten heimoon kuuluvia keskenään samankaltaisia varpuslintuja. Euroopassa harakka-nimitystä käytetään yleensä puhuttaessa "Pica pica" -lajista.
Olga Šišigina

Olga Vasiljevna Šišigina (; s. 23. joulukuuta 1968 Almaty) on entinen kazakstanilainen pika-aitajuoksija.
Olga Šišigina saavutti vuonna 1995 kaksi MM-hopeaa, Barcelonan sisäratojen MM-kilpailuissa 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,92 s ja Göteborgin ulkoratojen MM-kilpailuissa 100 metrin aitajuoksussa ajalla 12,80 s. Kesäkuussa hän juoksi Luzernissa 100 metrin aitajuoksun ennätyksekseen jääneen ajan 12,44 s. Tulos on voimassa oleva Aasian ennätys. Seuraavana vuonna hän jäi kiinni dopingin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.
Vuonna 1999 Šišigina juoksi 60 metrin aitajuoksussa ennätyksensä 7,82 s ja voitti kultaa Maebashin sisäratojen MM-kilpailuissa ajalla 7,86 s. Ulkoratojen MM-kilpailuissa Sevillassa hän juoksi huippuajan 12,51 s mutta jäi neljänneksi. Sydneyn 2000 olympialaisissa hän voitti kultaa ajalla 12,65 s Nigerian Glory Alozieta 0,03 sekuntia nopeampana.
Šišiginan uran viimeinen huippuvuosi oli 2001. Hän sai sijoittui neljänneksi Lissabonin sisäratojen MM-kilpailuissa ajalla 7,96 s ja sai pronssia Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa ajalla 12,58 s.
Sileillä ratamatkoilla Šišigina juoksi ennätyksikseen 60 metrillä 7,33 s (vuonna 2002) ja 100 metrillä 11,13 s (vuonna 2000).
Äärettömän apinajoukon lause

Äärettömän apinajoukon lause on todennäköisyyslaskentaan liittyvä teoreema ja ajatuskoe, jonka mukaan kirjoituskoneen ääreen pantu apina kirjoittaa melkein varmasti lopulta Shakespearen koko tuotannon tai muun halutun tekstin, kunhan sille annetaan tarpeeksi aikaa.
Lausetta voi pohtia matemaattisesti todennäköisyyslaskennan kautta. Todennäköisyys tietylle näppäilysarjalle (Shakespearen tuotanto) on pieni, mutta olemassa. Kun aika lähestyy ääretöntä, todennäköisyys sille, että apina kirjoittaa tämän sarjan, lähestyy yhtä. Todennäköisyysmatematiikassa "melkein varmasti" tarkoittaa, että lopputuloksen todennäköisyys on 1; lopputulos ei ole mahdollinen "varmasti", koska se tarkoittaisi, että kaikki muut lopputulokset olisivat kokonaan poissuljettuja ja tämä lopputulos olisi ainoa mahdollinen. 
"Apina" on puolestaan kuviteltu ihanneapina, joka tuottaa kirjoituskonetta käyttäessään satunnaisen pituisen ja sisällöltään täysin satunnaisen merkkijonon. Kun ajatuskoetta kokeiltiin käytännössä kuukauden mittaisessa, Plymouthin yliopiston järjestämässä kokeessa Paigntonin eläintarhassa makakeilla, apinat eivät kirjoittaneet satunnaisia merkkijonoja vaan lähinnä painoivat samoja näppäimiä.
Australialisten matemaatikkojen tutkimuksessa vuodelta 2024 todettiin, että yhdeltä apinalta kuluisi Shakesperen koko tuotannon kirjoittamiseen kauemmin aikaa, kuin maailmankaikkeuden lämpökuolemaan. Tutkimuksen mukaan yhden simpanssin todennäköisyys kirjoittaa teoreeman mukaisesti vain sana "bananas" tyypillisen simpanssin elinikänä on noin 5 %. Tutkimus osoitti matemaatikkojen mukaan, että apinajoukon teoreema tai vastaavat loputtomiin resursseihin liittyvät matemaattiset todennäköisyyslaskennat eivät aina sovi käytännössä maailmankaikkeuden rajoituksiin.
ISO 3103

ISO 3103 on ISO:n julkaisema standardi teen valmistukseen ja aistinvaraiseen arviointiin.
Teen yhtenäisempää arviointia ja vertailua varten laaditun ISO-standardin lisäksi julkaistu monia enemmän tai vähemmän virallisia ohjeita valmistaa juotavaa teetä, kuten brittiläiset (mustan) teen valmistusohjeet. Näitä, kuten ISO-standardiakaan noudattamalla, ei kuitenkaan saada läheskään kaikista teetyypeistä valmistettua niiden aromikkuuden ja muut toivotut ominaisuudet parhaiten esilletuovaa teejuomaa.
ISO 3103 -standardin pohjana toimineelle brittistandardille myönnettiin kirjallisuuden huumori-Nobel eli Ig Nobel -palkinto vuonna 1999.
Kira Miró

 Kira Miró (s. 13. maaliskuuta 1980 Las Palmas, Espanja) on espanjalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjasta "Serranon perhe", jossa hän näytteli Lola-nimistä tyttöä vuosina 2004 ja 2006.