tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rene Russo

Rene Marie Russo (s. 17. helmikuuta 1954 Burbank, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen huippumalli.
Russo aloitti uransa mallina 1970-luvulla ja esiintyi muutamaan otteeseen muun muassa "Voguen" ja "Cosmopolitanin" kannessa sekä useissa mainoksissa. 1980-luvun lopussa hän siirtyi näyttelijäksi ja esiintyi etenkin suuren budjetin trilleri- ja toimintaelokuvissa. Russo sai paljon tunnettavuutta 1990-luvulla ja hän näyttelee edelleen elokuvissa.
Varhainen elämä.
Russon vanhemmat olivat tehdastyöläinen ja baaritarjoilija Shirley Balocca ja automekaanikko Nino Russo, joka jätti perheen Renen ollessa 2-vuotias. Perheeseen jäivät Renen ja äidin lisäksi Toni-sisar. Russolla on lisäksi viisi sisaruspuolta isänsä kautta. Hänen molemmat isovanhempansa sekä isän että äidin puolelta olivat italialaisia, joten hän on syntyperältään amerikanitalialainen. Lisäksi hänellä on äitinsä kautta englantilaisia ja saksalaisia sukujuuria. Russo aloitti lukion Burroughs High Schoolissa, mutta jätti sen kesken 10. eli toisella luokalla. Tämän jälkeen hän työskenteli hanttihommissa auttaakseen perhettään rahallisesti, muun muassa silmälasitehtaalla ja elokuvateatterin kassalla.
Ura.
Russo aloitti mallinuransa agentin huomattua hänet Rolling Stonesin konsertissa. Ennen näyttelijänuraansa hän työskenteli Ford-mallitoimistolle ja oli yksi Amerikan menestyneimpiä malleja. 1980-luvun alussa hän alkoi opiskella näyttelemistä ja esiintyä pienissä kalifornialaisissa teattereissa. Vuonna 1987 hän sai sivuroolin lyhytkestoisesta televisiosarjasta "Sable". Sittemmin hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Tappava ase 3" (1992) "Tulilinjalla" (1993), "Tappava ase 4" (1998), "Seikkailija Thomas Crown" (1999) ja "Big Trouble" (2002). Vuonna 2005 hän näytteli amerikanitalialaisen ohjaajan D. J. Caruson elokuvassa "Rahantekijä" yhdessä Al Pacinon kanssa. 
Russo piti kuuden vuoden tauon näyttelemisestä, kunnes palasi valkokankaille vuonna 2011 supersankarielokuvassa "Thor", sekä sen jatko-osassa "" vuonna 2013 Friggan roolissa. Vuonna 2014 hän voitti Saturn Award-palkinnon ja oli Bafta-ehdokkaana roolistaan menestyselokuvassa "Nightcrawler".
Yksityiselämä.
Russo on ollut vuodesta 1992 naimisissa käsikirjoittaja Dan Gilroyn kanssa. Heillä on vuonna 1993 syntynyt tytär.
Russo on kertonut sairastavansa kaksisuuntaista mielialahäiriötä. Uskonnoltaan hän on uudestisyntynyt kristitty.
René Robert

René Robert (31. joulukuuta 1948 Trois-Rivières, Quebec, Kanada – 22. kesäkuuta 2021) oli laitahyökkääjänä pelannut jääkiekkoilija. Oikea laitahyökkääjä Robert pelasi 12 kautta NHLssa vuosien 1970 ja 1982 välillä.
Robertin NHL-ura alkoi kaudella 1970–1971 Toronto Maple Leafsissa, jossa hän pelasi vain viisi peliä. Buffalo Sabresiin hän päätyi Pittsburgh Penguinsin kautta. Penguinsissa hän oli aloittanut kauden 1971–1972, mutta hänet kaupattiin kesken kauden Sabresiin, josta Penguins sai Eddie Shackin.
Sabresissa Robert muodosti Gilbert Perreaultin ja Rick Martinin kanssa tunnetun The French Connection -nimen saanen hyökkäyskolmikon. Nimi tuli tuolloin suositulta "Kovaotteiset miehet" -elokuvalta, jonka alkuperäinen nimi on The French Connection. Nimen taustalla oli se, että kaikki kolme hyökkääjää olivat kanadanranskalaisia. Ketjun jäsenet tekivät yhdessä 1 681 pistettä ja johdattivat vuonna 1975 Sabresin sen ensimmäisiin Stanley Cup -finaaleihin. Kaudella 1974–1975 Robert itse valittiin .
The French Connection hajosi vuonna 1979, kun Robert kaupattiin Colorado Rockiesiin. Hänen viimeinen kausi oli 1981–1982, jonka hän pelasi Maple Leafsissa. Robert pelasi 744 NHL:n runkosarjaottelua ja teki niissä 284 maalia ja antoi 418 syöttöä: yhteensä hän keräsi 702 tehopistettä.
Coy Watson Jr.

James Caughey (Coy) Watson Jr. (16. marraskuuta 1912 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat – 14. maaliskuuta 2009 Alpine, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka näytteli mykkäelokuvissa 1920-luvulla. Hän oli yksi tuon ajan suurista tähdistä, ja sai tähden Walk of Famelle vuonna 1999.
Sam Robards

Sam Prideaux Robards (s. 16. joulukuuta 1961 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa 1980-luvulta lähtien, enimmäkseen sivuosissa. Hän sai Young Artist -palkintoehdokkuuden debyyttiroolistaan vuoden 1982 elokuvassa "Myrsky". Robards on näyttelijöiden Jason Robardsin ja Lauren Bacallin poika. Hänellä itsellään on kolme lasta kahdesta avioliitosta.
Kivijärvi (Kannonkoski)

Kivijärvi on Keski-Suomessa Kivijärven, Kannonkosken ja Kinnulan kuntien alueella Kivijärven kirkonkylän ja Kannonkosken kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi. Suomen 30. suurin järvi .
Kivijärvi on Suomen tavallisimpia järvennimiä. Tämän suuren järven nimen on mainittu pohjautuvan sekä järven kivisiin rantoihin että yksittäisen paikan ominaisuuksiin. Järven itärannalla sijaitsee huomattavan suuri vyörykivikko (louhikko).
Maantietoa.
Kivijärven pinta-ala on 15 403 hehtaaria eli 154 neliökilometriä, se on 47,1 kilometriä pitkä ja 19,3 kilometriä leveä. Kivijärven järvenselät etelästä pohjoiseen ovat Kuivaselkä, Lintuselkä, Lokaselkä, Rutaselkä ja Kotkatselkä, joista Lokaselkä on suurin järvenselkä. Järvessä on 472 saarta, joiden pinta-ala on yhteensä 964,02 hehtaaria eli noin noin 5,89 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista 90 on alle neliökilometrin mutta yli hehtaarin suuruisia, 380 yli aarin ja loput kaksi ovat alle aarin kokoisia. Kivijärven suurimpia saaria ovat Riansaari, Rutasaari, Iso Talviaissaari, Lehtosaari (Kivijärvi), Lehtosaari (Kinnula), Iso Kuoresaari, Saihosaari, Vietsaari, Heitsaari, Huhmarsaari, Siikasaari, Korpisaari ja Selkäsaari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 1 293,59 miljoonaa kuutiometriä eli 1,29359 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 8,4 metriä ja suurin syvyys on 43,8 metriä, joka sijaitsee Lintuselällä. Järven rantaviivan pituus on 544,5 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 176,9 kilometriä. Kantatie 77 (Sininen tie) ylittää järven Suurussalmen kohdalla Kannonkosken kunnan alueella.
Säännöstelyä.
Kivijärven veden korkeutta on säännöstelty sähkövoimalaitoskäyttöön 1950-luvulta alkaen. Vuonna 1863 Kivijärven pintaa laskettiin muusta syystä. Alkuperäinen purkautumisuoma Vuosjärveen on järven keskivaiheilla oleva Kämärinkoski, joka on menettänyt asemansa maannousemisilmiön takia. Kannonkosken Kannonjärvi ja Enonjärvi laskevat vetensä Kivijärveen Kannonkosken kautta.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Kivijärven alueeseen (14.443) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,8 metriä mpy. Kivijärvi laskee pääosin Hilmon voimalaitoskanavan kautta Vuosjärveen. Toinen laskureitti sijaitsee aivan järven eteläpäässä, mistä vesi kulkeutuu Potmonkosken, Naisvirran, Syväjärven, Pudasjärven ja Hilmonkosken kautta Vuosjärveen.
Suomen Säkkijärvi-seura

Suomen Säkkijärvi -seura ry on valtakunnallinen pitäjäseura, jonka kotipaikka on Ylämaa. Seuran tarkoitus on edistää säkkijärveläisyyden ja karjalaisuuden tunnettavuutta sekä säkkijärveläisen ja karjalaisen kulttuuriperinteen säilymistä. Seura ylläpitää yhteyttä entisten säkkijärveläisten ja heidän jälkeläistensä kesken sekä tallentaa historiaa ja perinnetietoutta.
Suomen Säkkijärvi-seura järjestää vuosittain säkkijärveläisten yhteisöjen ja sukututkijoiden tapaamisia, perinneruokakursseja, tupailtoja sekä muita tapahtumia. Suomen Säkkijärvi-seura ry kerää ja ylläpitää säkkijärveläistä valokuva-arkistoa. Suomen Säkkijärvi-seura ry:llä on säkkijärveläistä julkaisutoimintaa, muun muassa vuosittainen säkkijärveläinen kuvakalenteri. Nuorisotoimintaa varten on perustettu Facebook-profiili ja -ryhmä jotka toimivat myös seuran yhteyskanavana.
Seuran puheenjohtaja vuonna 2016 on Ari Vainio.
Voiskovitsa

Voiskovitsa () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Leningradin alueen Hatsinan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee yhdeksän kilometriä Hatsinasta länteen. Kunnassa on 6 800 ja taajamassa 3 900 asukasta (vuonna 2017).
Maantiede.
Voiskovitsan kunnan pinta-ala on 31,27 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä ja etelässä Hatsinan piirin Suuren-Kolppanan, lounaassa Jelisavettinan, luoteessa Sääskelän ja pohjoisessa Puutostin kuntiin. Pinta-alasta 34,3 % on metsää, 28,5 % maatalousmaata, 16,5 % teollisuus- ja muuta erikoisaluetta ja 15,5 % asuinaluetta.
Suurin osa kunnasta sijaitsee Inkerin ylängöllä. Se on pinnanmuodostukseltaan kaakkoon viettävää moreenitasankoa. Huomattavampia vesistöjä ei ole. Hyötykaivannaisiin kuuluvat dolomiitti, savi, hiekka ja turve.
Asutus.
Kuntaan kuuluu viisi asutuskeskusta: Voiskovitsan ja Novyi Utšhozin taajamat sekä Karstalan (ven. "Karstolovo"), Rääpisin eli Räpisin ("Rjabizi") ja Tääkelin kylät. Lisäksi on kaksi puutarhapalsta-aluetta. Novyi Utšhozissa on varuskunta-alue, joka asukkaita ei ole otettu huomioon kunnan tilastoissa. Voiskovitsan taajaman ja Karstalan välissä sijaitsevaa entistä varuskuntaa ollaan sirtämässä kunnan haltuun. Voiskovitsan kylä kuuluu Sääskelän kuntaan.
Historia.
Voiskovitsan kylän lähellä on keskiaikaisia hautakumpuja. Se mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Seudulle muutti 1600-luvulla inkerinsuomalaisia uudisasukkaita, jotka kuuluivat Spankkovan ja Kolppanan luterilaisiin seurakuntiin. Eräissä kylissä asui myös ortodoksisia inkerikkoja ja myöhemmin virolaisia.
Toisen maailmansodan aikana neuvostoarmeija kävi seudulla ankaria taisteluita Leningradia kohti hyökkääviä saksalaisia vastaan. Saksalaismiehityksen aikana suomalaiset siirrettiin Suomeen, josta heidät sittemmin palautettiin Neuvostoliittoon. Myöhemmin vain harvat heistä pääsivät palaamaan kotiseudulleen.
Liikenne, talous ja palvelut.
Kunnan läpi kulkevat Kirovskin, Namkun, Hatsinan ja Haisevaisin välinen Pietarin eteläinen kehätie A-120, Hatsinan ja Opoljan välinen maantie sekä Namkun, Hatsinan, Veimarin ja Ivangorodin välinen rautatie. Kunnasta on linja-autoyhteydet Hatsinaan. Voiskovitsan asemalla pysähtyvät Pietarista Ivangorodiin ja Slantsyyn kulkevat paikallisjunat.
Paikallisia elinkeinoja ovat teollisuus, maatalous ja palvelut. Kunnassa toimii lentokonemoottorien korjauspaja, puunjalostuslaitos, teräsbetonitehdas ja muita teollisuuslaitoksia. Maataloutta edustavat Voiskovitsan suurkanala ja kolme yksityistä maatilaa. Osa työvoimasta käy töissä Hatsinassa, naapurikunnissa tai Pietarissa.
Palvelut ovat keskittyneet Voiskovitsan ja Novyi Utšhozin taajamiin. Niihin kuuluu kaksi lastentarhaa ja keskikoulua, taide- ja musiikkikoulut, kulttuuri- ja urheilukeskus ja upseerikerho kirjastoineen sekä kaksi pientä poliklinikkaa.
Akropolis-ralli 2008

Akropolis-ralli 2008 (virallisesti 55. BP Ultimate Acropolis Rally of Greece 2008) oli Rallin MM-sarjan kauden 2008 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 30. toukokuuta.–1. kesäkuuta Ateenassa. Rallin voitti Ranskan Sébastien Loeb, toinen oli norjalainen Petter Solberg, joka ajoi ensi kertaa Subarun uudella korimallilla ja kolmas oli suomalainen Mikko Hirvonen. Tuotantoautot voitti toisen kerran peräkkäin Andreas Aigner. Rallissa ajettiin 20 EK:ta. Kilpailun jälkeen kilpailunjärjestäjät palkitsivat Gianluigi Gallin Colin McRae Memorial Trophy -palkinnolla kilpailun suurimmasta keskinopeudesta.
Susanina

Susanina () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Leningradin alueen Hatsinan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 18 kilometriä Hatsinasta itään. Taajamassa on 2 600 ja kunnassa 8 500 asukasta (vuonna 2017).
Maantiede ja asutus.
Susaninan kunnan pinta-ala on 281,06 neliökilometriä. Se rajoittuu luoteessa Hatsinan piirin Patamäen, lännessä Novyi Svetin ja Koprinan sekä etelässä Siiverskan ja Viiritsan kuntiin, idässä Leningradin alueen Tusinan piirin ja pohjoisessa Pietarin kaupunkiin. Pinta-alasta 71,0 % on metsää, 24,2 % maatalousmaata ja 3,6 % asuinaluetta.
Alue on pinnanmuodostukseltaan jääkauden muovaamaa tasankoa. Vesistöjä ovat Suijanjoki, Inkereenjoki ja sen sivujoki Tšornaja. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, savi ja turve.
Kuntaan kuuluu yhdeksän asutuskeskusta: Kopralan (ven "Kobralovo"), Semrinan ("Semrino") ja Susaninan taajamat, Hovinmäen ("Myza"), Koussulan ("Kovšovo"), Kraasnitsan ("Krasnitsy"), Saaprun ("Zaborje") ja Virkkilän ("Virkino") kylät sekä Vladimirskajan rautatieaseman asutus. Puutarhapalsta- ja huvila-alueita on 48.
Historia.
Susaninan taajama syntyi 1900-luvun alussa Koussulan asemalle, kun paikallinen talonpoika Pietari Liukkonen myi sieltä ostamansa maat huvilapalstoiksi. Rautatieasema ja taajama saivat nykyisen nimensä vuonna 1914 sekasorron ajan sankarin Ivan Susaninin mukaan. Seudulla asuneet inkerinsuomalaiset kuuluivat ennen toista maailmansotaa Koprinan luterilaiseen seurakuntaan.
Liikenne, talous ja palvelut.
Kunnan läpi kulkevat Kirovskin, Namkun, Hatsinan ja Haisevaisin välinen maantie A-120, Pietarin ja Vitebskin sekä Namkun, Hatsinan, Veimarin ja Ivangorodin väliset rautatiet. Joukkoliikenteestä huolehtivat paikallisbussit ja Pietarin lähijunat.
Paikallisia elinkeinoja ovat teollisuus ja palvelut. Semrinassa toimii kaksi rautateiden rakennus- ja kunnossapitolaitosta. Lisäksi tuotetaan elintarvikkeita, pakkaustarvikkeita ja puutavaraa. Kopralan maatalousyritys tuottaa maitoa ja lihaa. Kolme neljäsosaa työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella, etupäässä Pietarissa.
Keskustaajaman palveluihin kuuluvat keskikoulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, kirjasto ja pieni poliklinikka. Julkisia palveluja on myös Kopralassa ja Semrinassa.
Matkailu ja palvelut.
Kunnassa on paljon kesäasutusta. Kraasnitsan lähelle suunnitellaan golf-keskusta. Historiallisiin nähtävyyksiin kuuluu vuosina 1909–1910 rakennettu Kazanin Jumalanäidin ikonin kirkko Susaninan taajamassa.
Naasia

Naasia () on kaupunkimainen taajama ja kunta Leningradin alueen Kirovskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Pietarin ja Olhavan välisen rautatien varrella Lava- ja Kaarajokien rannoilla. Asukkaita taajamassa on 5 000 henkeä (vuonna 2008).
Taajama syntyi vuonna 1933 turvetuotannon keskukseksi Siiherin rautatieaseman yhteyteen. Radan eteläpuolelle rakennettiin kahdeksan väliaikaista työläisasutusta, joita yhdisti kapearaiteinen rautatie. Turvetuotannosta luovuttiin 1900-luvun lopussa. Nykyään Naasiassa on rakennustarviketehdas ja polttoaineteollisuutta. Paikallinen nähtävyys ovat vuosina 1784–86 rakennetun Tihvinän Jumalanäidin ikonin kirkon rauniot.
Naasian kuntaan kuuluvat taajaman lisäksi seuraavat kylät:
Saamustissa, Vanhassamyllyssä sekä Naasian taajamaan nykyään kuuluvassa Suosaaressa () asuneet inkerinsuomalaiset kuuluivat ennen Markkovan luterilaiseen seurakuntaan.
Naasianjoki, josta taajama on saanut nimensä, sijaitsee siitä noin 15 kilometriä länteen. Taajamaa ei tule sekoittaa samannimiseen asemaan entisen Markkovan kylän tienoilla tai Priladožskin (Ylä-Naasia) lähellä sijaitsevaan samannimiseen kylään.
Priladožski

Priladožski () on kaupunkimainen taajama ja kunta Leningradin alueen Kirovskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Pietari–Murmansk-maantien vieressä Naasianjoen rannalla lähellä Laatokkaa (tästä sen nimi). Asukkaita on (2006) 5 200 henkeä.
Taajama on syntynyt vuonna 1978 Euroopan suurimman kanalan rakentamisen yhteydessä. Työläisasutuksen statuksen se sai vuonna 1982. Rakennukset ovat lähinnä 1970–1980-luvuilla pystytettyjä korkeita elementtitaloja. Tärkein työnantaja on suurkanala "Sinjavinskaja ptitsefabrika", joka nimestään huolimatta sijaitsee täällä eikä viereisessä Vahriselässä eli "Sinjavinossa". Kuntaan kuuluu myös lähellä sijaitseva Naasian () kylä, jota ei tule sekoittaa samannimiseen taajamaan.
Frans Rantanen

Frans Vihtori Rantanen (14. helmikuuta 1874 Kokemäki – 29. elokuuta 1921 Kokemäki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1909 ja 1910–1918.
Elämä.
Kokemäen Kuoppalan kylässä syntyneen Rantasen vanhemmat olivat torppari Josef Rantanen ja Eva Stina Tuomaantytär. Kansakoulun jälkeen hän työskenteli rautatieläisenä ja vuodesta 1900 lähtien kirvesmiehenä. Vuonna 1903 Rantanen oli perustamassa Kokemäen työväenyhdistystä, jonka puheenjohtajana hän toimi vuoteen 1906 saakka. Rantanen oli myös sosialidemokraattisen piiritoimikunnan agitaattorina Rauman ympäristössä. Kansanedustajaksi hänet valittiin Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa vuonna 1907. Rantasta pidettiin suoraselkäisenä ja rehellisenä poliitikkona. Väinö Tanner luonnehti häntä ”harvasanaiseksi, vakaaksi ja niin helvetin jääräpäiseksi”.
Marraskuussa 1911 Rantanen nimettiin työväestön edustajana Kokemäen ensimmäiseen kunnanvaltuustoon. Hän pyysi vapautusta tehtävästä, koska sosialidemokraatit olivat valtuustojen asettamista vastaan vaatien yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden toteuttamista myös kunnallishallinnossa. Rantasen pyyntöön ei suostuttu, mutta hän lähti mukaan vasta vuoden kuluttua, jolloin työväenyhdistys perui päätöksensä erottaa valtuustotyöhön osallistuvat jäsenensä. Rantanen luopui valtuustopaikastaan heti erovuoroon tultuaan vuoden 1915 alussa.
Sisällissodan alla Rantanen pysyi parlamentaristisella linjalla ja vastusti aseellista vallankumousta. Sodan käynnistyttyä tammikuussa 1918 Otto Wille Kuusinen tarjosi Rantaselle "Suomen Kansanvaltuuskunnan Tiedonantajan" taloudenhoitajan tehtävää, mutta hän kieltäytyi ja matkusti helmikuun alussa kotiinsa. Rantanen ei lähtenyt punaisten toimintaan myöskään Kokemäellä. Sodan päätyttyä hän palasi Helsinkiin 15. toukokuuta osallistuakseen eduskuntatyöhön. Rantanen kuitenkin pidätettiin kaksi päivää myöhemmin ja toimitettiin Helsingin lääninvankilaan. Rantanen sai kolmen vuoden vankeustuomion valtiopetoksen valmistelusta, koska oli hyväksynyt marraskuussa 1917 julkaistun "Me vaadimme" -julistuksen. Lisäksi hänen katsottiin syyllistyneen kiihotukseen kirjoittaessaan sodan aikana nimimerkillä ”Filemon” Porissa ilmestyneeseen "Sosialidemokraattiin". Tuomio muutettiin 5 vuoden ehdonalaiseksi ja lokakuussa hänet laskettiin vapaaksi Sörnäisten vankilasta.
Vapautumisensa jälkeen pitkään terveysongelmista kärsinyt Rantanen ei enää lähtenyt mukaan politiikkaan. Hän kuoli sydänkohtaukseen elokuussa 1921 kävellessään Tulkkilan kylänraitilla.
Perhe.
Rantanen oli naimisissa vuosina 1909–1917 Fanny Matilda Välimäen kanssa. Leskeksi jäätyään hän avioitui Maria Josefina Saloniemen kanssa vuonna 1919.
Ammattitutkintostipendi

Ammattitutkintostipendi voidaan myöntää kertakorvauksena henkilölle, joka on suorittanut ammatillisen perustutkinnon, ammattitutkinnon tai erikoisammattitutkinnon. Stipendin myöntää Työllisyysrahasto.
Aikuiskoulutustuen ja ammattitutkintostipendin lakkauttava laki tuli voimaan 1.6.2024. Tämä tarkoittaa sitä, että ammattitutkintostipendejä voidaan myöntää 31.7.2024 mennessä suoritetun tutkinnon perusteella. Stipendi tulee hakea vuoden sisällä tutkinnon suorittamisesta eli viimeistään 31.7.2025 mennessä. 1.8.2024 tai sen jälkeen suoritetut tutkinnot eivät enää oikeuta ammattitutkintostipendiin.
Ammattitutkintostipendin voi saada henkilö, joka  
Ammattitutkintostipendi on veroton kertakorvaus ammatillisen tutkinnon suorittamisesta. Stipendi myönnetään kaikille saamisedellytykset täyttäville. 1.1.2022 tai sen jälkeen suoritetun tutkinnon perusteella myönnettävän stipendin suuruus 414 euroa. 
Ammattitutkintostipendijärjestelmä on ollut voimassa vuodesta 1996 alkaen. Vuonna 2023 myönteisiä ammattitutkintostipendipäätöksiä annettiin 28 485 kpl. Stipendejä maksettiin yhteensä 11,8 miljoonaa euroa.
Kalle Salminen

Kaarle (Kalle) Vihtori Salminen (25. syyskuuta 1863 Alastaro – 7. maaliskuuta 1939 Punkalaidun) oli suomalainen maalari ja poliitikko, joka toimi sosialidemokraattien kansanedustajana Suomen ensimmäisessä eduskunnassa vuosina 1907–1908.
Elämä ja ura.
Salmisen vanhemmat olivat torppari Israel Davidinpoika ja Anna Katarina Juhantytär. Hän työskenteli aluksi maataloustöissä ja maalarina, ja toimi myöhemmin kelloseppänä, valokuvaajana ja puhelinkeskuksen hoitajana kotipitäjässään Punkalaitumella. Salminen oli myös Punkalaitumen työväenyhdistyksen puheenjohtaja. Vuonna 1906 hän osallistui Tampereen ensimmäiseen yleiseen torpparikokoukseen sekä SDP:n Oulussa järjestettyyn puoluekokoukseen. Salminen valittiin kansanedustajaksi vuoden 1907 eduskuntavaaleissa Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä.
Salmisen puoliso oli Amanda Karolina Heikkilä, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1889.
Suuri-Saaritsa

Suuri-Saaritsa () on entinen kylä Leningradin alueen Volossovan piirin Kalttinan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Ortesjoen yläjuoksulla Vuirin ja Kikkerin välisen maantien varrella.
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Tuolloin se oli Kaprion lääniin kuuluneen Zaretšjen pogostan keskus. 1700-luvun alussa Pietari I lahjoitti kylän arkkitehti Domenico Trezzinille, ja myöhemmin sinne rakennettiin kartano.
Malaja Hatyn.
Toisen maailmansodan aikana lokakuussa 1943 saksalaiset polttivat kylän siirtäessään asukkaita Baltiaan ja Saksaan. Osa asukkaista poltettiin elävältä. Tapahtuman muistoksi entisen kylän paikalle avattiin vuonna 1971 Malaja Hatyn -niminen muistomerkki.
João de Deus

João de Deus de Nogueira Ramos (8. maaliskuuta 1830 – 11. tammikuuta 1896) oli portugalilainen runoilija. Hän opiskeli lakia Coimbran yliopistossa, mutta keskittyi pian päätoimiseen kirjoittamiseen. 
João de Deus oli kotoisin Algarvesta, mutta kuoli Lissabonissa. Hän kuului sukupolvensa suurimpiin runoilijoihin ja loi myös pienen uran sitoutumattomana poliitikkona.
Hayes Pondin kahakka

Hayes Pondin kahakka käytiin Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvan lumbeeheimon ja Ku Klux Klanin välillä Maxtonissa, Pohjois-Carolinassa 18. tammikuuta 1958. Kahakka päättyi lumbeiden voittoon, ja he onnistuivat lopettamaan klaanin aktiviteetit Robesonin piirikunnassa.
Kahakan syyt.
Ku Klux Klan aloitti 1950-luvulla terroriaallon Yhdysvaltojen eteläosissa. Heidän yhtenä kohteenaan olivat lumbeeintiaanit. Klaani aloitti polttamalla ristejä intiaanien pihoilla. Tammikuun 18. päivänä Pohjois-Carolinan klaanijohtaja James Cole suunnitteli pitävänsä massiivisen mielenosoituksen pelotellakseen intiaaneja. Tähän mielenosoitukseen hän arveli saavansa paikalle 5000 henkilöä.
Tapahtumat.
Myöhemmät raportit mielenosoitusyönä kokoontuneiden ihmisten lukumäärästä vaihtelevat, mutta todennäköisesti paikalle saapui korkeintaan 100 klaanin jäsentä. Klaanilaiset toivat paikalle kolmella suurella K-kirjaimella koristellun julisteen, kannettavan generaattorin ja hehkulampun. Kokouksen alkaessa heikkotehoinen valokaari ei ulottunut riittävän etäälle, ja klaanilaisilta jäi näkemättä paljonko lumbeita oli saapunut tilaisuuteen. Kun Cole kehotti miehiään lähtemään, he käsittivät joutuneensa 500 - 1000 lumbeen piirittämiksi. Nämä olivat aseistautuneet kiväärein, haulikoin, kirvein ja kuokin. Lumbeet avasivat tulen ja neljä klaanilaista haavoittui lievästi haulikon ammuksista. Muut klaanilaiset joutuivat paniikkiin ja turvautuivat joko poliisin suojeluun tai pakenivat metsään. James Cole pakeni läheiselle suolle, ja hänen vaimonsa ajoi lumbeita paetessaan ojaan, josta intiaanit työnsivät hänet takaisin tielle. Klaani jätti jälkeensä paljon seremoniallista rekvisiittaa, ja lumbeet sieppasivat heidän KKK-lippunsa.
Seuraukset.
Taistelun jälkeen lumbeet pitivät voitonjuhlan, jossa he polttivat klaanin taaksensa jättämän rekvisiitan. Lumbeet juhlivat tätä voittoa suurimpana taistelusaavutuksenaan, ja taistelupäivä on lumbeiden virallinen vapaapäivä. Lehdet kiittelivät lumbeita ja pilkkasivat Ku Klux Klaania. James Cole sai mellakan järjestelyistä kahden vuoden vankeustuomion.
Vaikka Ku Klux Klanin toiminta aktivoutui uudelleen 1960-luvulla Pohjois-Carolinassa, he eivät enää koskaan pitäneet kokousta Robesonin piirikunnassa.
Lee Bo-na

Lee Bo-na (s. 22. heinäkuuta 1981 Kwangsu) on eteläkorealainen haulikkoampuja ja olympiamitalisti.
Lee Bo-na on saavuttanut olympialaisissa Ateenssa 2004 hopeaa kaksoistrapissa ja pronssia trapissa. Lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissa Zagrebissa 2006 kaksoistrapissa pronssia.
Juan Miguel Rodríguez

Juan Miguel Rodríguez (s. 26. toukokuuta 1967) on kuubalainen haulikkoampuja ja olympiamitalisti.
Rodríguez on saavuttanut olympialaisissa Ateenassa 2004 pronssia skeetissä.
Heikkohermoisuus

Neurastenia (F48.0) ("latinaksi neurasthenia") on kiistelty tautinimeke, joka tarkoittaa hermojen aiheuttamaa heikkoutta, vaikka tautinimike onkin suomennettu joskus virheellisesti heikkohermoisuudeksi. Kyseessä ei siis ole heikko hermosto, vaan hermostosta aiheutuva heikkous. Käytössä on edelleen myös aiempi väsymysoireyhtymä-tautinimike.
Neurastenian pääoireena on ärtyneisyyden lisäksi jatkuvaa henkisen uupumuksen tunnetta vähäisenkin ponnistuksen seurauksena taikka jatkuvaa väsymystä ja heikotusta vähäisenkin fyysisen ponnistelun seurauksena. Henkisellä uupumuksella viitataan tässä yhteydessä tyypillisesti keskittymiskyvyttömyyteen ja ajattelun vaikeutumiseen.
Diagnoosiin vaaditaan edellä mainittujen oireiden lisäksi myös lihassäryn, huimauksen, päänsäryn, unihäiriöiden tai rentoutumiskyvyttömyyden esiintymistä
. Krooninen väsymysoireyhtymä ja työuupumus ovat neurastenian erotusdiagnooseja, mikä tarkoittaa sitä, ettei potilaalle voida antaa neurastenia-diagnoosia, jos hän täyttää kroonisen väsymysoireyhtymän tai työuupumuksen diagnostiset kriteerit.
Neurastenia tunnettiin Euroopassa jo 1600-luvulla. Neurastenia sijoitettiin 1900-luvulla laaditussa kansainvälisessä tautiluokituksessa psykiatristen häiriöiden luokkaan F, mutta 2000-luvulla julkaistut tutkimukset viittaavat siihen, että neurastenian oireiksi tulkitut oireet johtuvatkin aivojen ja muun keskushermoston tulehdustilan aiheuttamista elimellisistä vaurioista. Kyseessä onkin siis G-luokkaan kuuluva neurologinen sairaus lihaskipuja aiheuttava aivo-selkäydintulehdus (ME).
Yhdysvaltojen kansallinen lääketieteellinen akatemia Institute of Medicine julkaisi vuonna 2015 suurimman koskaan aiheesta tehdyn tutkimuskatsauksen, jossa päädyttiin suosittamaan luopumista psykiatrisen diagnoosikoodin F48.0 käytöstä, koska lääketieteellinen näyttö ei puolla ajatusta oireiston psykiatrisesta luonteesta. Neurastenia-diagnoosi onkin poistettu jo Yhdysvalloissa ja Kanadassa käytettävästä DSM-tautiluokituksesta.
Heittoliike

Heittoliikkeellä tarkoitetaan tilannetta, jossa kappale saatetaan liikkeeseen antamalla sille alkunopeus, minkä jälkeen kappale liikkuu vain maan vetovoiman alaisena. Lisäksi kappaleeseen vaikuttaa väliaineen vastus. Heittoliike voidaan jakaa kahteen tapaukseen, pystysuoraan ja vinoon heittoliikkeeseen.
Pystysuora heittoliike.
Pystysuorassa heittoliikkeessä kappaleen paikka y ja nopeus v ajan t funktiona saadaan helposti johdettua paikan yleisestä lausekkeesta vakiokiihtyvyydessä:
formula_1
ja nopeuden yleisestä lausekkeesta vakiokiihtyvyydessä
formula_2,
kun kiihtyvyys a = -g. Jolloin saadaan kappaleen paikkakoordinaatiksi
formula_3
ja nopeudeksi
formula_4 .
Kappaleen paikkakoordinaatista ja nopeudesta saadaan helposti johdettua pystysuoralle heittoliikkeelle erikoispisteet, kun alku ja loppupaikka sijaitsevat samassa tasossa:
nousuaika: formula_5
lentoaika: formula_6
lakikorkeus: formula_7
Vino heittoliike.
Koska vaakasuora liike ei vaikuta putoamiskiihtyvyyteen, voidaan vino heittoliike ajatella pystysuoran tasaisesti kiihtyvän liikkeen (ay = vakio) ja vaakasuoran tasaisen liikkeen (vx = vakio; ax = 0) yhdistelmäksi. Tässä ay on siis kiihtyvyyden a y-suuntainen komponentti ja vx nopeuden v x-suuntainen komponentti. Koska nopeus voidaan esittää yleisesti vakiokiihtyvyydessä kuten aikaisemmin on esitetty ja koska vinossa heittoliikkeessä ay = -g, missä g on putoamiskiihtyvyys, ja heittokulma on formula_8 ja oletetaan kappaleen lähtevän liikkeelle hetkellä t = 0, saadaan nopeuden komponentit, kun kitkaa (ilmanvastusta) ei huomioida:
formula_9
formula_10.
Merkitään alkunopeutta v0 ja v0x on nopeuden x-suuntainen komponentti ja v0y vastaavasti y-suuntainen komponentti. Koska paikka vakiokiihtyvyydessä voidaan esittää kuten aikaisemmin on esitetty, saadaan vinolle heittoliikkeelle johdettua helposti kappaleen paikka ajanhetkellä t:
formula_11
formula_12.
Nopeuden ja paikan komponenttien avulla voidaan helposti johtaa seuraavat vinon heittoliikkeen erikoispisteet, kun alku ja loppupaikka sijaitsevat samassa tasossa:
nousuaika: formula_13
lentoaika: formula_14
lakikorkeus: formula_15
kantama: formula_16
Usein käyttökelpoinen on myös putoamiskiihtyvyydestä riippumaton lentoradan muotoa kuvaava kaava
formula_17
Thomas Müntzer

 
Thomas Müntzer (n. 1490 Stolberg, Stolbergin kreivikunta – 27. toukokuuta 1525 Mühlhausen) oli saksalainen radikaali teologi uskonpuhdistuksen alkaessa. Nykyään hänet muistetaan toimistaan Saksalais-roomalaisen keisarikunnan talonpoikaissodan aikana. 
Müntzer syntyi noin vuonna 1490. Koulutukseltaan hän oli pappi. Vuonna 1519 hän tapasi uskonpuhdistaja Martti Lutherin Leipzigin kaupungissa. Myöhemmin hän pääsi Lutherin suosituksella papiksi Zwickaun kaupunkiin. Zwickaussa toimiessaan häneen tarttui aatteita radikaaleilta Zwickaun profeetoilta. Näiden ajatuksiin kuului muun muassa jumalattomien ja turmeltuneen papiston nopea syrjäyttäminen. Myös Müntzer alkoi saarnata radikaalimmin ja joutui siksi pakenemaan Böömiin. "Prahan manifestissa" Müntzer esitteli periaatteensa: ”kirjoitusten kuolleet kirjaimet” tuli korvata ”elävän Hengen lahjoilla”, ja lisäksi ”Pappien ja apinoiden kirkon” tilalle tulisi ”Jumalan valittujen ystävien seurakunta”.
Vuodet 1523−1524 Müntzer oli Allstedtissa, missä hän saksalaisen messun laatimisen ohella yritti saada maallisia ruhtinaita liittymään taisteluun katolista kirkkoa vastaan. Luther sen sijaan vaati saksalaisia ruhtinaita ”torjumaan ilkivaltaa ja ehkäisemään kapinan”. Müntzerin oli paettava Mühlhauseniin. Siellä hän kirjoitti teoksen "Hyvin aiheellinen puolustuspuhe ja vastaus Wittenbergin hengetöntä, lauhkeaa lihaa vastaan". Teoksessaan hän puolustautui kapinasyytöksiltä ja kutsui Lutheria ”hissuttelijaksi”, ”mielistelijäparaksi” ja ”tohtori Valehtelijaksi”. Samoin hän syytti Lutherin ”paistattelevan ruhtinaiden suosiossa”. 
Leviävä uskonpuhdistusliike herätti laajaa levottomuutta Saksalais-roomalaisen keisarikunnan alueen talonpoikien keskuudessa. Talonpoikaissotana tunnetun protestiliikkeen taustalla piili useita uskonpuhdistukseen liittyviä ajatuksia. Uskonpuhdistaja ja radikaali teologi Müntzer vaikutti paljolti siihen, että talonpojat uskoivat taistelevansa tasa-arvoisen ”Jumalan valtakunnan” puolesta. Ruhtinaat ja maanomistajat kävivät talonpoikia vastaan omilla joukoillaan, joiden varustelu ja organisointi oli huomattavasti kapinaliikettä korkeammalla tasolla. Kapina tukahdutettiin, ja arviolta 100 000 kapinaan osallistunutta talonpoikaa teloitettiin. Myös Müntzer vangittiin, ja hänet teloitettiin miekalla 27. toukokuuta 1525 kidutuksen jälkeen.
Lähteet.
Talonpoikaissota

Talonpoikaissota eli Etelä- ja Keski-Saksan talonpoikaissota on nimitys Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alueella vuosina 1524–1525 tapahtuneelle kapinalliselle liikehdinnälle. 
Leviävä uskonpuhdistusliike synnytti laajaa levottomuutta Saksalais-roomalaisen keisarikunnan alueen talonpoikien keskuudessa. Talonpoikien liikehdintä oli merkittävää varsinkin siinä mielessä, että he muodostivat valtakunnan väestöstä kolme neljäsosaa. Jo aiemmin feodaaliruhtinaat olivat pyrkineet hallitsemiensa alueiden yhtenäistämiseen, mikä oli entisestäänkin vähentänyt talonpoikien oikeuksia. Kapinointia ja liikehdintää tapahtui paikallisesti jo 1300-luvulla, mutta uskonpuhdistus ja Lutherin ajatukset kristityn vapaudesta toivat niihin uusia sävyjä. Vuosina 1524–1525 syntyi laajamittaista liikehdintää, joka sai pian vallankumouksellisia piirteitä. Liikehdintään liittyi myös aateliston ja porvariston edustajia.
Talonpoikaissotana tunnetun protestiliikkeen taustalla oli useita uskonpuhdistukseen liittyviä uudistusajatuksia. Vuonna 1525 julkaistiin julistus "Schwabenin talonpoikien kaksitoista artiklaa", jossa vaadittiin maaorjuuden lakkauttamista, verotuksen uudistamista ja vapaita papinvaaleja. Kapina levisi nopeasti. Siihen liittyi Thüringenissä uskonpuhdistaja ja radikaali teologi Thomas Müntzer, joka vaikutti paljolti siihen, että talonpojat uskoivat taistelevansa tasa-arvoisen Jumalan valtakunnan puolesta. 
Ruhtinaat ja maanomistajat kävivät talonpoikia vastaan omilla joukoillaan, joiden varustelu ja organisointi oli huomattavasti kapinaliikettä korkeammalla tasolla. Kapina tukahdutettiin, ja arviolta 100 000 siihen osallistunutta talonpoikaa teloitettiin. Kapinoinnin jälkiseurauksena ruhtinaiden suhtautuminen Lutheriin viileni, sillä he pitivät tätä yhtenä syyllisenä levottomuuksiin. Luther puolustautui syytöksiä vastaan. Vielä kapinan alussa hän oli yrittänyt ottaa maltillista kantaa tilanteeseen, mutta väkivaltaisuuksien lisääntyessä hän oli kehottanut ruhtinaita kaikin tavoin kukistamaan kapinaliikkeen.
Rainbow (tavaramerkki)

Rainbow oli Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan omistama kaupan oma tuotemerkki, jota valmistutti S-ryhmän hankintayhtiö Inex Partners. Vuosien 2024–2025 aikana Rainbow-merkki korvautui vähitellen Coop-tuotemerkillä, mutta pitkään säilyviä Rainbow-tuotteita myydään niin pitkään kuin niitä riittää varastoissa.
Vuonna 1967 lanseerattu Rainbow oli S-ryhmän vanhin ja ostetuin oma merkki. Ensimmäinen Rainbow-tuote oli Rainbow-rusinat, jonka jälkeen tuoteryhmiä laajennettiin säilykkeisiin ja muihinkin elintarvikkeisiin. Rainbow-tuotteet korvasivat vähitellen Daily-tuotteet, ja ne kattoivat kaikki päivittäistavarakauppojen tuoteryhmät. Rainbow-tuotteet olivat aikanaan noin 20–40 % edullisempia kuin vastaavan brändin tuotteet, koska niiden markkinointikulut minimoitiin. Rainbow-tuotteita on myyty Prismoissa ja S-marketeissa sekä osaa tuotteista Alepoissa, Prisma Raudoissa, Saleissa ja ABC-liikennemyymälöissä. Joitakin käyttötavaroita on ollut myös Sokoksissa. 
Vuoteen 2006 asti Rainbow-tuotteita myytiin myös Tradeka Oy:n kaupoissa (Euromarket, Valintatalo ja Siwa), kunnes ne poistuivat niistä yhdessä Daily-, Hyvä Ostos- ja X-tra-tuotteiden kanssa Tradekan vaihdettua päivittäistavaroidensa logistiikkayhtiöksi Inex Partnersin sijasta Tuko Logistics Oy:n. Sen mukana Tradekan kauppoihin tulivat tilalle Eldorado- ja First Price -tuotteet. Vuosina 1996–2003 Inex Partners toimi myös Tradekan kanssa yhteistyössä toimineen Elannon logistiikkayhtiönä, joten silloin myös pääkaupunkiseudun Maxeissa, Valintataloissa ja Siwoissa myytiin Rainbow-, Hyvä Ostos- ja Daily-tuotteita.
Kansalaisjärjestö Finnwatch kertoi vuonna 2013 Rainbow-tuotemerkillä myytävän tuotteita, joiden valmistuksessa loukattiin ihmisoikeuksia ja työntekijöiden oikeuksia. S-ryhmä ilmoitti ryhtyneensä toimenpiteisiin ongelmien korjaamiseksi.
Vuoden 2023 marraskuussa S-ryhmä ilmoitti lopettavansa Rainbow-tuotemerkin. Rainbow korvattiin muissa pohjoismaisissa kaupoissa myytävällä Coop-merkillä tuoteryhmä kerrallaan vuosien 2024–2025 aikana.
Mytäjäinen

Mytäjäinen on Lahden alue, joka sijaitsee Valtatie 12:n eteläpuolella, Sopenkorven kaupunginosan itäosassa. Alueen keskellä sijaitsee Mytäjärven lampi. Alueelle omaleimainen puinen pientaloasutus syntyi varikkotoiminnan myötävaikutuksesta 1900-luvun vaihteessa.
1930-luvulle mennessä Mytäjärven rannan tuntumaan muodostui pieni vuokratonttialue, jolle asettui asumaan lähitehtaiden työläisiä sekä rautatieläisiä. Asuinalue on pienentynyt mm. ympäröivien teiden rakentamisen vuoksi. Alkuperäisestä alueesta on jäljellä ainoastaan Mytäjärven länsipuolella oleva osa.
Talot ovat lahtelaisten rakennusmestareiden käsialaa. Alueen talot ovat hirsirakenteisia, ja niissä on käytetty yleisesti 1900-luvun alun koristeaiheita. Osassa rakennuksista nähtävissä piirteitä myös jugendtyylistä. Puuaidoin rajatut pihapiirit vanhoine talousrakennuksineen huokuvat menneen ajan tunnelmaa.
Varikkoalue.
Mytäjäisten historiassa keskeinen rooli on Riihimäen–Pietarin-radan varteen rakennetulla Lahden varikkoalueella. Varikkoalueen vanhin rakennus on 1860-luvun lopulla rakennettu veturitalli. Myös 1950-luvulla valmistunut Jarl Ungernin suunnittelema tiilinen vesitorni on vanhan veturivarikon maamerkkejä.
Alue kuuluu valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen listalle. Senaatti-kiinteistöjen omistusaikana alue kärsi ilkivallasta. Sen osti vuonna 2015 Ari Tuhkanen, joka suunnittelee alueelle rivi- ja paritaloja, ja historiallisiinkin rakennuksiin tulisi asuntoja tai ravintolatoimintaa. Olemassa oleviin rakennuksiin tulee asukkaita ja yritystoimintaa kesällä 2015.
Käyttäjätuotanto

Käyttäjätuotanto () on Web 2.0 -ympäristössä tapahtuva yhteisöllinen tapa jalostaa tietoa. Termin on esitellyt australialainen Axel Bruns kirjassaan "Blogs, Wikipedia, Second Life, and Beyond from Production to Produsage", joka on julkaistu alkuvuodesta 2008. Käyttäjätuotannon syöte on sisältö ja sen tulos on jalostunut sisältö. Käyttäjätuotanto-termi on lähes synonyymi termille joukkouttaminen (), joka tarkoittaa yrityksen tehtävien ulkoistamista asiakkaiden suoritettavaksi niin, että molemmat saavat lisäarvoa. 
Kuvaus.
Käyttäjätuotanto perustuu ajatukseen kollektiivisesta älykkyydestä (). Kollektiivinen älykkyys on suuren yhteisön jäsenten yhdessä muodostama tietämysvarasto. Yksittäisen kollektiivin jäsenen tiedonmuru on lähes merkityksetön, mutta kun riittävän suuri määrä "hyönteismieliä" ("pesämieliä") () toimii yhdessä ja yhdistää tiedonmurut, tulokset voivat olla merkittäviä. Käyttäjätuotanto on sitä tehokkaampaa, mitä suurempi on siihen osallistuvien aktiivisten käyttäjätuottajien lukumäärä.
Perinteinen teollisuustuotanto ei ole osallistuttanut kuluttajaa tuotteiden suunnitteluun, vaan kuluttajan rooli on "kuluttaa" teollisesti tuotettua fyysistä esinettä. Internetin käyttö muutti kuluttajan roolin käyttäjäksi, jolloin tuotteen valinnan suhteen syntyi valinnanvapaus, ja rooli ei ollut enää aikaisemman tavoin täysin passiivinen. Web 2.0 -toiminta-alusta mahdollisti internetkäyttäjän aktiivisen roolin sisällön jalostajana. Käyttäjätuotanto voi tapahtua liikevoittoa tavoittelevassa organisaatiossa tai liikevoittoa tavoittelemattomassa organisaatiossa. Molemmissa tapauksissa käyttäjätuottajan on koettava saavansa henkilökohtaista hyötyä osallisuudestaan.
Käyttäjätuotanto noudattaa käyttäjätuotanto-etikettiä, joka on netiketin muunnos. Käyttäjätuontantoetiketin tarkoituksena on säilyttää yhteisöllisyys. Tässä suhteessa käyttäjätuotanto ei eroa perinteisestä kasvokkais tehtävästä ryhmätyöstä. Käyttäjätuotantoon osallistuvan on tunnettava käyttämänsä alustan toimintatavat.
Käyttäjätuotannon menetelmiä voidaan käyttää yhtenä työvälineenä ja -tapana perinteisissä organisaatioissa tavanomaisten tietoperustaisten toimintaprosessien tehostajana. Sen periaatteet noudattavat ohjelmistotekniikassa käytettäviä ketteriä menetelmiä. Viestintä ja tiedonvaihto ovat välitöntä ja nopeaa toimintaa, ja kaikki ovat yhteisössä tasavertaisia.
Käyttäjätuotannon suurin ongelma on internetkäyttäjien jääminen passiivisiksi. On esitetty tilastoja, että käyttäjätuotantoympäristöissä toimivista yksi prosentti jalostaa sisältöä, yhdeksän prosenttia kommentoi sisältöä ja 90 prosenttia on sisällön kuluttajia. Lähes yhtä suuri ongelma käyttäjätuotannon kannalta on tekijänoikeuksien tiukka soveltaminen. Myös asiantuntijoiden osallistumattomuutta pidetään käyttäjätuotannon ongelmana.
Mari Teinilä

Mari Teinilä (s. 12. joulukuuta 1960 Namibia) on suomalainen toimittaja ja "Kotimaa"- ja "Askel"-lehden entinen päätoimittaja.
Teinilä on syntynyt Namibiassa, jossa hänen vanhempansa olivat lähetystyössä. Hän muutti Suomeen 12-vuotiaana. Hän on työskennellyt "Lähetyssanomissa", "Kirkko ja kaupungissa" sekä "Kotimaassa", jonka palvelukseen hän meni 1996 ja jonka toimituspäällikkönä hän toimi 2005–2009 ja sen jälkeen päätoimittajana. Teinilän erityisaloja ovat kotimaisen kirkollisen uutisoinnin lisäksi lähetystyötä, pakolaisuutta ja aidsia koskeva uutisointi. Hän on tehnyt useita juttumatkoja ulkomaille, erityisesti Afrikkaan. Teinilä on myös ollut kansainvälisen ekumeenisen uutistoimisto ENI:n (Ecumenical News International) hallituksen jäsen 2003–2007.
Toimittajan työn ohella Teinilä on kirjoittanut kirjoja, muun muassa henkilökuvan kirjailija Anna-Maija Raittilasta.
Teinilä aloitti 1. toukokuuta 2009 "Kotimaan" toisena päätoimittajana yhdessä vastaavan päätoimittajan Pauli Aalto-Setälän kanssa. Aalto-Setälän siirryttyä toisiin tehtäviin hänestä tuli vastaava päätoimittaja.
"Askel"-lehden päätoimittajana Teinilä aloitti 2018. Hän luopui sekä "Kotimaa"- että "Askel"-lehden päätoimittajuudesta vuonna 2022 ja jatkoi rivitoimittajana.
David Zen Mansley

David Zen Mansley on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on työskennellyt enimmäkseen 4Kidsillä. Mansley tunnetaan useista sivurooleista "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat" -animaatiosarjassa. Ensimmäisen pääroolin Mansley sai "issa".
Ura.
Ennen ääninäyttelemistä Mansley työskenteli pienoismallien ja mallien tekijänä elokuvissa, kuten "Terminator 2 – Tuomion päivä", "Kirous kintereillä", "Hyytävät hetket" ja "X-Men 2". Hän näytteli myös hetken aikaa teatterissa ja esiintyi stand up -koomikkona 1980-luvulla.
Ääninäyttelijänä.
Ääninäyttelijäksi Mansley päätyi 2000-luvun alussa ja opiskeli ääninäyttelemistä muun muassa April Winchellin ja Eliza Schneiderin alaisuudessa. Sittemmin hänet on tunnettu muun muassa agentti Bishopin ja Darius Dunin äänirooleista vuoden 2003 Turtles-animaatiosarjassa. Myöhemmin vuonna 2008 Mansley on toiminut pääroolissa "Speed Racer: The Next Generation" animaatiossa professori Aniskovina.
Paulova

Paulova () on kaupunkimainen taajama ja kunta Leningradin alueen Kirovskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Mujajoen ja Nevan yhtymäpaikassa Pietarin ja Namkun välisen radan varrella. Nevan rannalla on laivalaituri. Asukkaita on (2006) 3 400 henkeä.
Asutuskeskus syntyi 1800–1900-luvun vaihteessa hiekanottopaikkojen ja tiilitehtaiden yhteyteen. Taajaman statuksen se sai vuonna 1959. Vuonna 1970 siihen yhdistettiin Lobanovon () taajama. Kuntaan kuluvat myös Korun () kylä sekä Datšnojen () ja Novinkan () asutukset.
Taajaman pääasiallinen työllistäjä on rakennusmateriaaleja valmistava tehdas.
Cai Yalin

Cai Yalin (s. 3. syyskuuta 1977 Hebei) on kiinalainen kivääriampuja ja olympiavoittaja.
Cai Yalin on voittanut olympialaisissa kultaa 10 m ilmakiväärissä Sydneyssä 2000. Lisäksi hän on saavuttanut joukkuehopeaa MM-kilpailuissa Lahdessa 2002 samassa lajissa.
Mykola Miltšev

Mykola Miltšev (s. 3. marraskuuta 1967 Odessa) on ukrainalainen haulikkoampuja ja olympiavoittaja.
Mykola Miltšev on saavuttanut olympialaisissa Sydneyssä 2000 kultaa skeetissä. Hän on myös ampunut skeetin peruskilpailun sivuavan täydellisen tuloksen 125 rikottua kiekkoa maailmancupissa Kairossa vuonna 2009.
Sextrash

Sextrash on Brasilian Belo Horizontesta kotoisin oleva, vuonna 1987 perustettu death ja thrash metal -yhtye.
Historia.
Sextrashin perusti vastikään Sarcófagosta eronnut rumpali D. D. Crazy. Hänen tovereikseen yhtyeeseen liittyivät Oswald Scheid (laulu), Tomy Simmons (basso) ja Damned Sentry (kitara). Yhtye aloitti Insulter-nimisenä ja julkaisi tällä nimellä 1987 kahden kappaleen demon. Vaihdettuaan nimensä Sextrashiksi yhtye julkaisi vielä kaksi demoa jonka jälkeen yhtyeelle tarjoutui mahdollisuus julkaista ensimmäinen EP:nsä ranskalaisella Maggot Recordsilla. EP saavutti brittiläisen lehden "Metal Forcesin" soittolistalla sijan viisi.
Syksyllä 1990 Sextrash julkaisi ensimmäisen pitkäsoittonsa, "Sexual Carnagen", paikallisen Cogumelo Recordsin kautta. Kahden vuoden kuluttua yhtye julkaisi uudella kokoonpanolla toisen albuminsa "Funeral Serenaden". Albumi muutti yhtyeen tyyliä teknisen death metalin suuntaan. Funeral Serenaden julkaisun jälkeen Sextrash aloitti ensimmäisen Brasilian kiertueensa ja saavutti läpimurtonsa Brasilian underground metal -piireissä. Seuraavana vuonna yhtye julkaisi vielä splitin brasilialaisen P.U.S.-yhtyeen kanssa, mutta hajosi vuonna 1997 Scheidin kuoltua moottoripyöräonnettomuudessa.
Vuonna 2003 Tommy Simmons ja Funeral Serenadella kitaraa soittanut Marck Monthebar kokosivat yhtyeen uudelleen. Laulajaksi tuli Brutal Distortionin entinen kitaristi Doom. Yhtye julkaisi comeback-levynsä "Rape from Hellin" 2005.
More Hot Rocks (Big Hits &amp; Fazed Cookies)

More Hot Rocks (Big Hits &amp; Fazed Cookies) on The Rolling Stonesin vuonna 1972 julkaistu kahden levyn kokoelma-albumi. Se on jatkoa vuotta aiemmin julkaistulle kokoelmalle "Hot Rocks 1964–1971".
Kuten myös edeltävä kokoelma-albumi, myös "More Hot Rocks..." julkaistiin alun perin ainoastaan Yhdysvalloissa. Isossa-Britanniassa molemmat albumit julkaistiin samana päivänä; 21. toukokuuta 1990.
Vuonna 2002 albumi julkaistiin uudelleen remasteroituna. Albumin kakkos-CD sisältää kolme bonuskappaletta.
Lindaliini

Lindaliini AS eli Linda Line oli virolainen vuosina 1997–2017 toiminut varustamo, joka liikennöi nopeakulkuisilla katamaraaneillaan Helsingin ja Tallinnan sekä Tallinnan ja Aegnan välillä. Ensimmäiset alukset ennen katamaraaneja olivat kantosiipialuksia.
Linda Line liikennöi Helsingin Eteläsataman Makasiiniterminaalista Tallinnaan Linnasataman terminaaliin. Matka-aika molemmilla katamaraaneilla oli 1 tunti ja 30 minuuttia . 
Keskiviikkona 23. toukokuuta 2018 Harjun maakunnan tuomioistuin asetti konkurssiin Linda Line Shipping OÜ:n, joka oli nopeita katamaraanialuksia operoivan Lindaliini AS:n emoyhtiö. Yhtiö liikennöi nopeita katamaraanialuksiaan Tallinna–Helsinki-reitillä marraskuuhun 2017 saakka. 
Konkurssista huolimatta Linda Linen toimitusjohtaja Enn Rohula kertoo yhtiön aikovan jatkaa kesäkuun lopulta 2018 laivaliikennöintiä Helsingin ja Tallinnan välillä uudella 600 matkustajan ja 100 auton aluksella.
Interferoni

Interferoni on proteiini, jota virustartunnan uhriksi joutuneet solut ja jotkut lymfosyytit levittävät ympärilleen. Interferoni sitoutuu terveisiin soluihin ja käynnistää niissä puolustusreaktioita, joiden ansiosta virukset eivät kykene tunkeutumaan soluihin.
Interferonit edistävät syöjäsolujen ja T-imusolujen toimintaa. Ne luokitellaan kolmeen luokkaan sen mukaan, mikä soluryhmä niitä tuottaa. Alfainterferonit ovat peräisin veren valkosoluista, beetainterferonit fibroblasteista ja gammainterferonit T-soluista. 
Kaikki virukset eivät käynnistä isäntäsolussa interferonin tuotantoa, eivätkä kaikki solut pysty tuottamaan interferonia.
Toimintaperiaate.
Virukset muodostuvat proteiineista ja nukleiinihaposta eli joko DNA:sta tai RNA:sta. Isäntäsolu ryhtyy tuottamaan interferoneita, kun viruksen nukleiinihapot kiinnittyvät isäntäsolun ribosomeihin. Infektoituneesta solusta erittyvät interferonit sitoutuvat terveiden solujen solukalvon reseptoreihin ja aktivoivat solut tuottamaan erityisiä entsyymejä. Jos tällaiseen soluun tunkeutuu virus, entsyymit tuhoavat viruksen nukleiinihapot. Tuhoaminen estää viruksen lisääntymisessä tarvittavan proteiinisynteesin.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 2008 – naisten turnaus

Naisten jalkapalloturnaus oli olympialaisten ohjelmassa neljännen kerran Pekingin olympialaisissa vuonna 2008. Turnaus pelattiin 6. elokuuta – 21. elokuuta. Turnauksessa oli mukana 12 joukkuetta. Ensimmäinen ottelu pelattiin jo 6. elokuuta, eli kaksi päivää ennen kisojen alkua.
Karsinnat.
"* UEFA päästi kaksi parhaiten menestenyttä maata MM-kisoista Olympialaisiin (Saksa voitti mestaruuden ja Norja oli neljäs). Ruotsi ja Tanska jäivät alkulohkonsa kolmansiksi, ja maat pelasivat kaksiosaisen ottelun viimeisestä paikasta. Ruotsin voitti ottelun 7-3 (4-2,3-1)."
Rock Star Supernova

Rock Star Supernova (tai Rockstar Supernova), lyhennettynä RSS on vuonna 2006 perustettu hard rock -vaikutteinen superyhtye, joka hajosi vuonna 2008 ja jäi väliaikaiselle tauolle. Yhtye palasi konserttilavoille 2008 marraskuussa.
Yhtyeen jokainen jäsen on soittanut myös aikaisemmin jossain toisessa yhtyeessä: Tommy Lee on soittanut Mötley Crüessa vuosina 1981-1999, 2000-2007 ja 2008, Jason Newsted on soittanut Metallicassa 1986-2001, Flotsam and Jetsamissa vuosina 1983-1986 ja Voivodissa koko yhtyeen olemassaolon ajan, Gilby Clarke on soittanut Guns N' Rosesissa vuosina 1991-1994 ja laulaja Lukas Rossille yhtye on uransa ensimmäinen.
Historia.
Rock Star Supernova perustettiin vuonna 2006. Yhtyeen perustajajäsenet olivat Tommy Lee ja Gilby Clarke. Myöhemmin yhtyeeseen tulivat mukaan laulaja Lukas Rossi ja basisti Jason Newsted. Vuonna 2006 yhtye julkaisi debyyttialbuminsa, "Rock Star Supernovan", joka on myynyt kohtalaisen hyvin. Esikuvikseen yhtye mainitsee Kissin, W.A.S.P.in ja jäsenien vanhat yhtyeet Metallican, Guns N' Rosesin ja Mötley Crüen. Debyyttilevyltä julkaistiin kuusi singleä. Vuonna 2008 yhtye ilmoitti, että jää tauolle koska Tommy Lee siirtyy tekemään uutta studioalbumia Mötley Crüen kanssa. Yhtye soittaa joitakin keikkoja, vaikka onkin tauolla. Rumpuosuuksista vastaa keikoilla Guns N' Rosesin entinen rumpali Matt Sorum.