Käsiteanalyysi

Käsiteanalyysi tarkoittaa asioiden ja esineiden (entiteettien) sekä niiden välisten yhteyksien (suhteiden) selvittämistä. Käsitteillä kuvataan kielellisesti ilmaistujen sanojen, lauseiden tai termien sisällön merkitystä. Sana analyysi juontaa juurensa antiikin Kreikkaan. Sieltä käyttöön otettu sana ("análysis") tarkoittaa osiin purkamista tai hajottamista. Käsiteanalyysin kohteena voidaan pitää minkä tahansa eteen tulevan käsitteen tai käsitteiden välisten suhteiden tarkastelua.
Käsiteanalyysin filosofinen tausta.
Käsiteanalyysin lähtökohtana on filosofinen analyysi. Se on ongelman ratkaisemiseksi tarvittavan ymmärryksen saavuttamista pilkkomalla käsitteitä pienempiin, paremmin ymmärrettäviin palasiin.Tämä ns. dekompositio on yksi analyysin tulkinnoista. Analyysi voidaan nähdä myös palauttamisena loogiseen perusmuotoon (regressive analysis) ja tulkintana (interpretative analysis).
Käsitemaailman kehittyminen.
Käsitemaailman kehittyminen liittyy lähinnä puheen kehitykseen. Kieli ohjaa merkittävällä tavalla ajatteluamme ja sillä on keskeinen rooli ihmisten yrityksissä tuoda esiin omia ajatuksiaan ja toisaalta ymmärtää toinen toistamme. Tätä kautta kielellä on myös vaikutusta yksilöiden käyttäytymiseen ja käyttäytymisen tulkintaan. Käsitteet ovat abstraktioita todellisuudesta ja niiden avulla luodaan järjestystä ja jäsennetään ympäröivää maailmaa. Käsitteet ovat myös historiallisia ja kulttuurisia konstruktioita, jotka koostuvat toisista käsitteistä ja mahdollistavat abstraktin ajattelun. Lapsi oppii ensin konkreettisempia sanoja. Yleensä noin 6 ikävuoden ikäisenä ihminen oppii käsittämään abstraktimpia käsitteitä kuten yläkäsitteet, rinnakkaiskäsitteet, yhteenkuuluvuuden, aikakäsitteen ja yleisemmin asioiden välisiä suhteita kuvaavat käsitteet. 
Sanasto on jotakin käytännön tarkoitusta varten tehty sanaluettelo. Sanakirjojen tekemistä kutsutaan leksikografiaksi. Sanakirja on yleensä aakkosellinen sanaluettelo, jossa on sanoja merkityksineen, määritelmineen ja esimerkkeineen. Mikäli sanan merkityksiä ja määritelmiä ei ole, kutsutaan luetteloa sanastoksi. 
Esitysmuotoja.
Semanttinen verkko.
Semanttinen verkko on 1950-luvulta lähtien kehitelty tietämyksen esittämistapa. Rakenteena semanttisella verkolla tarkoitetaan suunnattua verkkoa, jonka pisteet edustavat käsitteitä ja kaaret käsitteiden välisiä semanttisia suhteita. Verkko koostuu joukosta solmuja (node, vertex) ja joukosta niitä yhteen liittäviä kaaria. Semanttisia verkkoja käytetään esimerkiksi sanastojen esittämiseen tietokoneella käsiteltävässä muodossa. Semanttinen Web on Internetin WWW-palvelun laajennus, jonka dokumentit on suunniteltu myös koneita silmällä pitäen. Tällöin ohjelmistot pystyvät hyödyntämään dokumenttia käyttäjän näkökulmasta ja auttamaan käyttäjää tiedon etsinnässä. Käsitekarttoja voidaan pitää semanttisen verkoston hyvin vapamielisenä sovelluksena.
Käsitekartta.
Käsitekartta on analysoitavan aiheen graafinen esitysmuoto. Käsitekartta, tai miellekartta eli mind map, rakennetaan opiskelun edetessä visuaalisina sanoina. Opittu asia kuvataan sanalla, joka voidaan yhdistää kuvaan. Miellekartta auttaa prosessoimaan opittavaa tietoa jo opiskeluvaiheessa. Rajoitteena voi olla se, että käsitekartta ei avaudu muille lukijoille. Se on usein henkilökohtainen ja tekijälleen merkityksellinen. Käsitekartan tehtävä on palauttaa asioita mieleen nopeasti tiivistetyssä ja visuaalisessa muodossa.
Käsiteanalyysi tutkimusotteena.
Käsiteanalyyttisen tutkimusotteen tarkoituksena on käsitejärjestelmien konstruointi. Käsiteanalyysi voi toimia pohjana empiiriselle tutkimukselle tai sitä voidaan käyttää itsenäisenä tutkimusotteena. Käsiteanalyysin avulla jäsennetään tutkimuksen kohteena olevaa käsitettä, pyritään ymmärtämään siihen liitettyjä merkityksiä ja selkeytetään sen suhdetta lähikäsitteisiin. Menetelmän avulla kyetään tunnistamaan käsitteen kriittiset ominaispiirteet. Käsiteanalyysin yhtenä tavoitteena on (usein abstraktin) käsitteen yhdenmukaisen määrittelyn tai ymmärryksen löytäminen, jonka seurauksena eri tutkijat kykenevät kommunikoimaan ilmiöstä täsmällisesti ja yhteneväisesti. Samalla kun tiedon vastaanottaja tulkitsee, ymmärtää, automaattisesti dekoodaa, prosessoi, antaa merkityksen, avaa sanoman tai luo käsityksen, hän samalla myös väistämättä oppii jotain. Syntyy tiedostettu tai tiedostamaton henkinen vaste kuten tietoisuus, muistijälki tai asenne, jolla voi olla käyttäytymisvaikutus.