tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Woody Guthrie

Woodrow Wilson ”Woody” Guthrie (14. heinäkuuta 1912 Okemah, Oklahoma Yhdysvallat – 3. lokakuuta 1967 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen folklaulaja ja lauluntekijä. Hän kirjoitti useita vasemmistolaisia ja isänmaallisia lauluja, joista tunnetuin on ”This Land is Your Land”. Bruce Springsteen levytti kappaleen 40 vuotta myöhemmin. 
Ammattiyhdistysmies Guthrie kirjoitti monia lauluja työväenluokkaan kuuluvien amerikkalaisten köyhyydestä ja sorrosta, lastenlauluja, fasismin vastaisia lauluja, lauluja Amerikan historiasta. Tunnettuja ovat etelävaltioiden asukkaiden siirtolaisuudesta Kaliforniaan kertovat laulut, ”Dustbowl ballads”. Guthrie lauloi levylle myös paljon amerikkalaisia kansansävelmiä.
Toisen maailmansodan aikana Guthrie kirjoitti aluksi sodanvastaisia lauluja, joita levytti Almanac Singers -yhtye, jossa vaikutti myös Pete Seeger. Guthrie käänsi kelkkansa Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon ja hän alkoi tehdä taisteluhenkeä lietsovia sotalauluja. Niistä tunnetuin on "The Sinking of Reuben James". Guthrie itse palveli sodan aikana Yhdysvaltain kauppalaivastossa.
Kaiken kaikkiaan hän teki yli tuhat folk- ja protestilaulua. 1960-luvun protestilaulusukupolvi Bob Dylan etunenässä piti Woody Guthrieta edeltäjänään ja sankarinaan. Woodyn poika Arlo Guthrie on tunnettu laulaja, joka aloitti uransa 1960-luvun hippivuosina.
Woody Guthrie sairastui 1940-luvun lopulla Huntingtonin tautiin ja vietti yksitoista viimeistä elinvuottaan sairaalassa.
Woody Guthrien kuoleman jälkeen järjestettiin hänelle kunnianosoituksena kaksi hyväntekeväisyyskonserttia Carnegie Hallissa 20. tammikuuta vuonna 1968.
Hal Ashbyn ohjaama elokuva "Tämä maa on minun" ("Bound for Glory", 1976) perustuu Woody Guthrien kirjoittamaan omaelämäkertaan.
Kirjallisuutta.
Klein, Joe: Woody Guthrie: a life. A.A. Knopf, 1980.
Proteesi

Proteesi on keinotekoinen kappale, jolla korvataan kehosta puuttuva osa, toisin kuin ortoosi, joka vain tukee kehoa. Proteeseja käytetään esimerkiksi korvaamaan syntymästä asti puuttuva tai myöhemmän sairauden tai onnettomuuden vuoksi amputoitu raaja, muuttamaan transsukupuolisten miesten ja naisten ulkoisia piirteitä sekä erikoistehosteina elokuvissa. Proteesioppia kutsutaan protetiikaksi. 
Proteeseja on käytetty ainakin 400-luvulta eaa. Ensimmäiset oikean käden muotoiset proteesit valmistettiin kuitenkin vasta keskiajalla.
Ennen proteesit tehtiin yleensä puusta, nahasta ja raskaasta metallista (puujalka ja koukkukäsi), joiden toiminnallisuus oli lähinnä välttävää. Nykyisin on jo käytössä kevyistä metalleista ja muoveista tehtyjä, tietokoneohjatusti toimivia jalka- ja käsiproteeseja. Monilla vammaisurheilijoilla on myös erityisiä vaihdettavia urheiluproteeseja, jotka muistuttavat vain etäisesti oikeaa raajaa.
Pentti Jönsinpoika Oxenstierna

Pentti Jönsinpoika Oxenstierna (, 1390-luku – 1450) oli ruotsalainen ritari ja valtaneuvoston jäsen. Hän toimi yhdessä veljensä Niilo Jönsinpoika Oxenstiernan kanssa Ruotsin valtionhoitajana tammikuusta kesäkuuhun 1448 unionikuningas Kristoffer Baijerilaisen kuolemasta siihen asti, että Kaarle Knuutinpoika valittiin vaaleilla Ruotsin kuninkaaksi.
Elämä.
Pentti Jönsinpojan kotitila oli Salsta Lenan pitäjässä Upplannissa. Pentti teki suuria lahjoituksia Tenstan kirkolle, jonka seinässä on yhä säilynyt häntä esittävä lahjoittajamaalaus. Maalauksen on tehnyt Johannes Rosenrod.
Pentti Jönsinpoika avioitui vuonna 1416 Kristina Kristerintyttären kanssa, joka kuoli 1430-luvulla. Pentin ja Kristinan lapsia olivat Uppsalan arkkipiispa Jöns Pentinpoika, Kristiern Pentinpoika, Arvid Pentinpoika ja David Pentinpoika. Pentti avioitui uudestaan vuonna 1437 Märta Lydekadotterin (Stralendorp) kanssa.
Pentti Jönsinpoika oli kuuluisan lakikokoelman Codex Aboensiksen tilaaja.
Niilo Jönsinpoika Oxenstierna

Niilo Jönsinpoika Oxenstierna (ruots. Nils Jönsson Oxenstierna) (1390-luku – 1450/1451) oli ruotsalainen rälssimies ja valtionhoitaja vuonna 1448. 
Niilo oli valtaneuvos viimeistään vuodesta 1432, Borgholmin käskynhaltija vuodesta 1436, Stäkeholmin käskynhaltija vuodesta 1438, Nyköpingshusin käskynhaltija vuodesta 1442 vuoteen 1448 ja ritari vuodesta 1441.
Niilo Jönsinpoika kuului aatelisiin, jotka vuosina 1432–34 tukivat kirkollista vastarintaa Eerik Pommerilaista vastaan. Vuonna 1434 Niilo osallistui kansannousuun Eerikiä vastaan ja kuului vuoteen 1441 asti valtakuntaa johtaneeseen neuvostoon. Unionikuningas Kristoffer Baijerilaisen aikana Niilo kuului vuodesta 1445 valtionhoitajakollegioon, joka hallitsi maata kuninkaan ollessa poissa. Kristofferin kuoltua Niilo toimi yhdessä veljensä Pentti Jönsinpoika Oxenstiernan kanssa Ruotsin valtionhoitajana tammikuusta kesäkuuhun 1448, kunnes Kaarle Knuutinpoika valittiin vaaleilla Ruotsin kuninkaaksi. Niilo oli kannattanut kuninkaaksi omaa poikaansa Eerikiä, ja kuninkaanvaalien jälkeen hän kuului kuningasta vastustaneeseen oppositioon. Tämän seurauksena hänen menetti vuonna 1448 Nyköpingshusin ja vuonna 1450 Örebron linnan.
Eerik XIII Pommerilainen

Eerik Pommerilainen (noin 1382 Rügenwalde, Pommeri – 1459 Rügenwalde) oli Norjan kuningas 1389–1442, Tanskan ja Ruotsin kuningas 1396–1439 sekä Kalmarin unionin kuningas 1397–1439.
Eerik Pommerilainen oli samanaikaisesti
Elämäkerta.
Eerik Pommerilainen oli Pommerin Vratislavin ja Mecklenburgin Marian poika, ja kuningatar Margareetan sisaren tyttärenpoika, jonka Margareeta adoptoi sen jälkeen kun hänen oma poikansa Olavi oli kuollut, tavoitteenaan nostaa tämä yhteispohjoismaisen unionin kuninkaaksi.
Margareeta voitti vuonna 1389 Albrekt Mecklenburgilaisen ja nousi Ruotsinkin kuningattareksi, jolloin hänellä oli kaikkien Pohjoismaiden kruunut. Eerikistä oli tullut perimyksen kautta Norjan kuningas jo seitsemänvuotiaana 1389 ja vuonna 1396 hänet valittiin Tanskan kuninkaaksi ja myöhemmin samana vuonna Ruotsin kuninkaaksi (nimellä Eerik XIII). Seuraavana vuonna hänet kruunattiin Kalmarin linnassa Pohjoismaiden yhteiseksi kuninkaaksi. Siellä Margareeta esitti ajatuksensa Kalmarin unionista ja sen aikana kirjoitettiin niin sanottu unionikirje, jossa kuvailtiin unionin hallintoa ja määrättiin yhteispohjoismainen kuninkuus periytyväksi Eerikin pojan kautta. Jos kuninkaalla ei olisi poikaa, kuninkuus valittaisiin yhteispohjoismaisesti vaaleilla.
Kuningatar Margareeta hallitsi käytännössä pitkään Kalmarin unionia Eerikin jo ollessa kuninkaana tavoitteenaan kuninkaanvallan ja unionin lujitus. Margareetan kuoleman jälkeen Eerik jatkoi samalla linjalla. Hän siirsi entistä paikallisen tason päätäntävaltaa omille luottomiehilleen Tanskaan, jossa hän pääasiassa oleskeli, ja linnanherroiksi ympäri unionia hän nimitti omia tanskalaisia ja saksalaisia suosikkejaan. Ruotsin valtaneuvoston valtaa hän pyrki rajoittamaan. Uusia veroja säädettiin ja maatiloja otettiin kruunulle. Käytännössä valta unionissa keskittyi Tanskaan.
Eerik joutui konfliktiin Hansaliiton kanssa, kun hän asetti Juutinrauman tullin. Hansaliitto ei katsonut hyvällä Eerikin pyrkimyksiä Itämeren hallintaan, vaan julisti vuonna 1426 kauppasaarron auttaakseen Holsteinin kreivejä, joilta Eerik pyrki saamaan Etelä-Jyllannin. Tämä vahingoitti etenkin Ruotsia, joka oli ollut vilkkaissa kauppasuhteissa Lyypekin kanssa. Tämä herätti yhdessä muutenkin kaukaiseksi koetun Etelä-Jyllannin sotien kanssa katkeruutta Ruotsissa kaikissa kansankerroksissa.
Vuonna 1434 Ruotsissa puhkesi Engelbrektin kapina, johon Ruotsin valtaneuvosto liittyi ja joka johti Eerikin ja ruotsalaisten välillä pitkällisiin välienselvittelyihin, joita ei saatu soviteltua. Vuonna 1439 Eerik erotettiin lopulta kaikkien Pohjoismaiden kuninkuudesta. Hän linnoittautui Gotlantiin, josta käsin hän häiritsi meriliikennettä merirosvouksella, kunnes sopi kuningas Kristianin kanssa saaren luovuttamisesta. Hän palasi Pommeriin, jossa kuoli 1459.
James Watt

James Watt (19. tammikuuta 1736 Greenock, Skotlanti – 19. elokuuta 1819 Handsworth, Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta) oli skotlantilainen matemaatikko ja insinööri. Hänen höyrykoneeseen tekemänsä parannukset olivat oleellinen osa teollisessa vallankumouksessa.
Watt syntyi Skotlannissa mutta asui ja työskenteli Birminghamissa Englannissa. Hän perusti yhdessä birminghamilaisen Matthew Boultonin kanssa yhtiön, joka patentoi höyrykoneen 1784. Siitä tuli taloudellinen menestys. 
Lapsena Watt sairasteli paljon, jonka takia hänen vanhempansa opettivat häntä kotona. Huonon kuntonsa vuoksi Watt lähti opiskelemaan Lontooseen hienomekaniikkaa.
Watt otti keskipakosäätimen käyttöön höyrykoneessa: Nyt höyrykoneen tehoa voitiin hallita. Hän kehitti kampimekanismin, joilla edestakainen liike voitiin muuttaa pyöriväksi liikkeeksi. Hän lisäsi höyrykoneeseen ulkoisen lauhduttimen, joka lisäsi koneen hyötysuhdetta merkittävästi. Hän otti myös käyttöön tehon yksikkönä hevosvoiman. SI-järjestelmän tehon yksikkö watti on nimetty James Wattin mukaan.
Watt oli Lunar societyn keskeisiä henkilöitä. James Wattin keksintö höyrykone oli merkittävä muun muassa teollistumiselle.
Groucho Marx

Julius Henry ”Groucho” Marx (2. lokakuuta 1890 New York – 19. elokuuta 1977) oli yhdysvaltalainen koomikko, joka tuli tunnetuksi koomikkoryhmä Marxin veljesten vaudeville-esityksistä ja elokuvista. Hän menestyi lisäksi muun muassa visailushow’n isäntänä. 
Elämä ja ura.
Groucho Marx syntyi 2. lokakuuta 1890 New Yorkissa kolmantena Sam ja Minnie Marxin viidestä eloon jääneestä pojasta. Hän aloitti näyttämöuransa lauluryhmä The Leroy Trion jäsenenä 15-vuotiaana, veljeksistä ensimmäisenä. Kun hänen veljensäkin tulivat alalle, veljesryhmä saavutti menestystä aluksi musiikkikomedialla "I’ll Say She Is". Tämän esityksen yhteydessä Groucho alkoi käyttää tunnusmerkikseen noussutta tapaa maalata itselleen viikset. Lempinimensä "Groucho" (sanasta "grouch", 'marisija') hän sai kollegaltaan Art Fisheriltä, joka nimesi veljessarjan muutkin jäsenet.
Siirryttyään komediaan Marxin veljekset nousivat hyvin suosituiksi 1920-luvulla. Heidän komedioitaan sovitettiin myös elokuviksi, ja Groucho Marx esiintyi myös muutamassa elokuvassa ilman veljiään. Veljiensä kanssa hän teki yhteensä 13 elokuvaa. Grouchon visuaalisia tunnusmerkkejä olivat maalattujen viiksien lisäksi pitkä takki, paksut lasit ja sikari.
Vuonna 1947 Marx alkoi juontaa radion visailuohjelmaa "You Bet Your Life." Ohjelmasta tuli menestys ja se siirtyi myöhemmin televisioon, missä se jatkui vuoteen 1961 saakka. Sen jälkeen Marx esiintyi lyhytaikaisessa ohjelmassa "Tell It to Groucho".
Kun Marxin veljesten elokuvat olivat nousseet uudelleen suosioon 1960-luvun lopulla, Groucho Marx esiintyi pitkän tauon jälkeen näyttämöllä Carnegie Hallissa vuonna 1972. Hänestä tehtiin samana vuonna Cannesin elokuvajuhlien "Commandeur des Arts et Letters", ja vuonna 1974 hän sai Oscar-kunniapalkinnon Marxin veljesten saavutuksista.
Groucho Marxin nimiin on laitettu useita sukkeluuksia ja aforismeja. Vaikka Marx ei koskaan valmistunut kansakoulusta, hän kirjoitti useita kirjoja, mukaan lukien kaksi omaelämäkertaa.
Marx oli vuosina 1920–1942 naimisissa Ruth Johnsonin kanssa. He saivat kaksi lasta. Hänen toinen vaimonsa oli Kay Gorcey (1945–1950). Heillä oli yksi lapsi. Marxin kolmas vaimo oli Eden Hartford (1954–1969).
Koska Marx esitti joskus kriittisiä kommentteja politiikasta, ja koska hänellä oli kommunistiystäviä, hän joutui 1950-luvulla FBI:n tutkinnan kohteeksi.
Groucho Marx kuoli 19. elokuuta 1977. Hänet haudattiin Eden Memorial Parkiin San Fernandoon Kaliforniaan.
Charged GBH

Charged GBH (usein myös lyhyesti GBH) on brittiläinen punk-yhtye, joka perustettiin vuonna 1978. Nimi "GBH" tulee brittiläisestä lakitermistä "Grievous Bodily Harm" ja Charged lisättiin alkuun, koska saarivaltakunnassa keikkaili jo GBH-niminen heavy-yhtye. 
Alkuperäisessä kokoonpanossa soitti seuraavat jäsenet: Colin Abrahall (laulu), Colin Blyth (kitara), Ross Lomas (basso) ja Andrew Williams (rummut). Heidän ensimmäinen 7" singlensä oli nimeltään "No Survivors" ja yhtyeen parhaana LP-levynä pidetään vuonna 1982 ilmestynyttä "City Baby Attacked By Rats" albumia, joka saavutti englannin listoilla riippumattomalle levymerkille ja hardcore-punk musiikkityylille poikkeuksellisen menestyksellisen sijan 17. 
Yhtye keikkailee edelleen.
Katri Komi

Katri Helena Komi (s. 11. toukokuuta 1968 Joroinen) on suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen Keskustan kansanedustaja 1999–2015. Hän jättäytyi pois eduskunnasta neljän vaalikauden jälkeen.
Komi asuu Joroisissa. Hän on koulutukseltaan maatalous- ja metsätieteiden maisteri ja agronomi. Myös hänen isänsä, maanviljelijä Armas Komi, on toiminut kansanedustajana. Komi on toiminut maatalousyrittäjänä 1987–2000 ja freelance -toimittajana 1991–2000. 
Eduskunnassa Komi oli jäsen ulkoasiainvaliokunnassa (2004–2015), jossa käsitellään Suomen ulkosuhteisiin liittyviä asioita. Hän toimi myös valtiovarainvaliokunnan työ- ja elinkeinojaostossa (2007–2011) sekä asunto- ja ympäristöjaostossa (2007–2011). Maa- ja metsätalousvaliokunnassa hän oli jäsen 1999–2007 ja varajäsen 2007–2015. Lisäksi hän oli muun muassa Yleisradio Oy:n hallintoneuvoston jäsen (2011–2015).
Komi toimi Parlamenttienvälisen liiton (IPU) Suomen ryhmän johtokunnan puheenjohtajana kahdeksan vuotta ja varapuheenjohtajana neljä vuotta. Hän on myös toiminut Karjalan Liiton liittovaltuuston varapuheenjohtajana sekä Maa- ja kotitalousnaisten Keskuksen hallituksen jäsenenä (vpj. kolme vuotta). Komi harrastaa ratsastusta ja muuta liikuntaa, kirjoittamista ja lukemista, matkustamista sekä mökkeilyä. Hän on julkaissut runokokoelman "Sisua, särmää ja sydäntä" (2006).
Komi äänesti ydinvoimalupien myöntämistä vastaan vuonna 2010.
Minervina

Minervina oli Konstantinus Suuren ensimmäinen vaimo. Hänen elämästään ei tiedetä paljon mitään. Konstantinus ja Minervina saivat yhden pojan, Crispuksen joka syntyi noin 299-305. Tähän aikaan Konstantinus oli "augustus" Diocletianuksen luona panttivankina ja luultavasti poika syntyi Nikomedeiassa. Vuonna 305 Konstantinuksen isästä Constantiuksesta tuli "augustus" kun Diocletianus ja Maximianus luopuivat vallasta. Konstantinus matkusti isänsä luokse Britanniaan jossa hänestä tuli keisari kun hänen isänsä kuoli vuonna 306. 
Vuonna 307 Konstantinus erosi Minervinasta ja meni naimisiin keisari Maximianuksen tyttären Faustan kanssa. Hänen isänsä oli myös ollut naimisissa Maximinuksen tyttären Flavia Maximiana Theodoran kanssa ja myös eronnut entisestä vaimostaan Helenasta, Konstantinuksen äidistä. Konstantinus piti kuitenkin Crispuksen rinnallaan ja teki hänestä vuonna 317 "caesarin".
On epäilty että Minervina ja Konstantinus eivät olisi olleet naimisissa ja että Minervina olisi ollut vain Konstantinuksen epävirallinen rakastajatar. Toinen esitetty vaihtoehto olisi että Minervina olisi kuollut ennen vuotta 307. Leskenä Konstantinuksen olisi ollut helpompi mennä uusiin naimisiin.
Ranskan Agnes

Agnès de France, keisarinna Anna (1171–1240) oli ranskalaissyntyinen prinsessa, josta tuli lapsena kahden Bysantin keisarin keisarinnapuoliso.
Agnès oli Ranskan kuningas Ludvig VII:n ja tämän kolmannen puolison Adèle de Champagnen tytär. Agnes lähetettiin jo nuorena Bysantin valtakuntaan, jossa hänen oli tarkoitus mennä naimisiin kruununperillinen Aleksios II Komnenoksen kanssa.
Konstantinopolissa häntä koulutettiin monimutkaisessa bysanttilaisessa hovietiketissä. Hänet kastettiin myös uudelleen ortodoksisen kirkon tapojen mukaan ja hänelle annettiin keisarinnalle paremmin sopiva nimi, Anna.
Vuonna 1180 Manuel I kuoli ja hänen 13-vuotias poikansa Aleksios nousi valtaistuimelle. Pian tämä jälkeen 9-vuotias Agnès ja Aleksios myös vihittiin. Todellisuudessa valtakuntaa hallitsi Aleksioksen äiti leskikeisarinna Maria, mutta vuonna 1183 Andronikos I Komnenos syrjäytti Marian. Pian Andronikos myös kruunattiin Aleksioksen kanssahallitsijaksi. Lokakuussa 1183 Andronikos antoi murhata Aleksioksen ja Agnèsista tuli leski jo 12-vuotiaana. Leskenä hän ei kuitenkaan ehtinyt olla kauan, koska 65-vuotias Andronikos avioitui hänen kanssaan. 
Vuonna 1185 Andronikos syrjäytettiin. Agnès selvisi tätä seuranneesta sekasorrosta, koska hänestä tuli kenraali Aleksios Branasin rakastajatar. Seuraavaksi Agnèsin elämästä ei tiedetä mitään ennen vuotta 1204. Silloin hän meni naimisiin entisen rakastajansa pojan, Theodosios Branasin kanssa.
Imperiumi (täsmennyssivu)

Imperiumi tai imperium voi tarkoittaa seuraavia:
Mfx


mfx on suomalainen PC-alustoille keskittynyt demoskene-ryhmä, joka on tuottanut hyvin vaihtelevantyylisiä demoja, joista monet ovat visuaaliselta olemukseltaan melko psykedeelisiä. Nykyisin mfx on suomalaisen ja kansainvälisen demoskenen aktiivisimpia ja merkittävimpiä ryhmiä. Teknisistä saavutuksista mainitsemisen arvoinen on reaaliaikaisen raytracing-renderöinnin käyttö ja nostaminen joissakin piireissä miltei trendiksi 1990-luvun puolivälissä.
Orange (demoryhmä)

Orange on suomalainen PC-koneille keskittynyt demoskene-ryhmä, joka toi tuotoksissaan PC-demoskenelle paljon tyylillisiä vaikutteita Amigan Melon Dezign -ryhmältä. Orange on merkittävimpiä PC-demoryhmiä.
Orangen ydinryhmä koostui kolmesta henkilöstä: Hoplite (Mikko Wilkman, ohjelmoija), Dune (Lassi Nikko, muusikko/ohjelmoija) ja Der Piipo (Iiro Harra, graafikko/ohjaaja). 
Yksi merkittävimmistä eroista Orangen demoissa verrattuna muihin demoihin oli se kuinka Orange käytti harvoin 3d-skenejä; usein demot rakentuivat vain ohjelmoiduille 2D-efekteille ja joissakin tapauksissa animaatioille (Esimerkiksi Megablast-demon alku). Orangen ohjelmoija Hoplite ei pitänyt 3d-skenejä erityisen haastavina ja Orange toivoikin demojensa ns. info-teksteissä, että kilpailevat demoryhmät keskittyisivät vähemmän monimutkaisten 3d-kohtauksien luomiseen ja enemmän kekseliäisiin ohjelmointikikkoihin.
Orangen demoja tahdittivat Dunen omaperäinen musiikki, jotka yhdessä kekseliään koodin ja Der Piipon yksilöllisen graafisen tyylin kanssa tekivät Orangen demoista äärimmäisen yksilöllisiä. Ryhmän tyyliä jäljiteltiin paljon.
Leviatan

Leviatan (myös Leviathan, ) on muinaisen heprealaisen mytologian jättiläismäinen merihirviö. Leviatan symboloi kaaosta, ja se on kateuden ja uskon demoni sekä Serafimin veljeskunnan langennut enkeli.
Myyteissä.
Leviatan mainitaan ensimmäisen kerran ugaritilaisissa teksteissä muodossa "lītānu". Nimen on arveltu saattavan tulla kiemurtelevaa tai kehämäistä tarkoittavasta sanasta. Heprean kielessä "leviathan" tarkoittaa mutkaista käärmettä tai lohikäärmettä, tai valasta.
Maininta merihirviöstä on löytynyt vain yhdestä Raamattua edeltävästä tekstistä. Raamatussa Leviatan mainitaan kuudesti, aina runomuotoisissa kirjoissa. Vaikka siitä ei kirjoiteta kovin useasti, Leviatan on kuitenkin mahtava hirviö.
Myyttien mukaan Jumala loi Leviatanin viidentenä päivänä. Hirviömäinen naaraspuolinen merihirviö on satoja kilometrejä pitkä, ja sen silmät loistavat kirkkaina kuin kaksi aurinkoa. Leviatan pyydysti ruoakseen valaan päivässä. Hirviön henki oli niin pahanhajuinen, että se pystyi tappamaan. Leviatan pystyi myös lähettämään suustaan lämpöaallon, joka kuumensi vedet kiehuviksi.
Leviatan oli ilkeä jopa demoniksi. Se kuitenkin pelkäsi "kilbit"-matoa, joka pystyi takertumaan sen kiduksiin.
Leviatanin kerrottiin elävän Välimeressä. Jumala tappoi Leviatanin, jotta se ei lisääntyisi kumppaninsa Behemotin kanssa, ja syötti sen suolattuna kansalleen. Leviatanin nahasta tehtiin teltta, jossa hirviö syötiin.
Viittaukset Raamatun jälkeen.
Raamatun aikojen jälkeen Leviatania on käsitelty kahdella tavalla. Naturalistisen tulkinnan mukaan Leviatan oli valas. Toisen tulkinnan mukaan Leviatan oli mytologian mukaisesti lohikäärme.
Poliittisen filosofian keskeisiin teoksiin kuuluva Thomas Hobbesin (1588–1679) "Leviathan" on saanut nimensä Leviatan-hirviöltä. Kirjassa Leviathan kuvaa allegorisesti suvereenia valtiota.
Tarun mukaan ranskalaisessa kansanperinteessä esiintyvä lohikäärme Tarasque on Leviatanin jälkeläinen.
Leviatanit ovat keskeisessä osassa "Supernatural"-televisiosarjan seitsemännellä tuotantokaudella.
Ari Toikka

Ari Toikka (s. 22. helmikuuta1968 Tampere) on suomalainen rumpali ja sessiomuusikko, joka on soittanut monissa suomalaisissa yhtyeissä kuten Horsepower, Bomfunk MC’s, Yö ja Dingo. 
Musiikkiura.
Ari Toikka on tehnyt pitkän uran sessiomuusikkona ja soittanut muun muassa Jarkko Even, Olli Lindholmin ja Pate Mustajärven taustayhtyeissä. Toikka on työskennellyt studioäänittäjänä, tuottajana sekä näiden lisäksi myös tanssijana TTT-teatterissa "Mauno Peppone Extended" ja "Mauno Peppone elämä, kuolema ja comeback" -esityksissä.
Vuosina 2005–2007 Toikka soitti Dingossa. Hän siirtyi Dingosta Yöhön vuonna 2007.
Muu elämä.
Olli Lindholmin kuoleman ja Yön tauolle jäämisen jälkeen Ari Toikka on työskennellyt kiinteistönvälitysalalla. Hän esiintyy edelleen myös Yö-yhtyeen kanssa.
Ministeri

Ministeri (lyhenne min.) on valtion, alueen tai osavaltion hallituksen (Suomessa valtioneuvoston) jäsen. Sanana ministeri juontuu latinan apulaista ("minister") tarkoittavasta sanasta. Eri poliittisissa järjestelmissä ministeri joko voi tai ei voi olla samanaikaisesti lakiasäätävän elimen jäsen. Eräissä maissa, kuten Yhdysvallat, ministeri-termiä ei käytetä vaan samassa asemassa oleva henkilö on "secretary".
Ministeri Suomessa.
Ministeri-nimitystä käytetään Suomessa istuvan hallituksen eli valtioneuvoston jäsenestä. Samassa ministeriössä voi toimia useita ministereitä. Heidät katsotaan silloin rinnasteisiksi. Kukin ministeri käsittelee toimialaansa kuuluvat kansainväliset ja EU-asiat sekä virkanimitys- ja henkilöstöasiat. Ministerit myös johtavat taloussuunnittelua ja muiden yhteisten asioiden valmistelua omalla toimialallansa.
Myös Ahvenanmaan maakunnan hallituksen jäseniä kutsutaan ministereiksi (minister).
Ministerin nimittäminen ja erottaminen Suomessa.
Pääministerin valinta alkaa eduskuntaryhmien välisellä neuvottelulla. Sen tuloksen perusteella presidentti puhemiestä kuultuaan antaa eduskunnalle tiedon pääministeriehdokkaasta. Eduskunta valitsee pääministerin ja presidentti nimittää hänet tehtävään. Muut ministerit presidentti nimittää pääministerin ehdotuksen mukaisesti. Presidentti myöntää pyynnöstä eron valtioneuvostolle tai ministerille. Jos koko valtioneuvosto tai ministeri ei nauti eduskunnan luottamusta, presidentti myöntää eron ilman pyyntöä.
Ministerien sidonnaisuudet.
Perustuslaissa kielletään ministeriä hoitamasta julkista virkaa tai sellaista muuta tehtävää, joka voi haitata ministerin tehtävien hoitamista tai vaarantaa luottamusta hänen toimintaansa ministerinä. Ministerit velvoitetaan ilmoittamaan elinkeinotoimintansa, omistukset yrityksissä, muut merkittävät tulolähteet ja velat sekä sellaiset tehtävät ja sidonnaisuudet, joilla voi olla merkitystä arvioitaessa hänen toimintaansa ministerinä.
"Pääartikkeli: Ruotsin hallitus"
Ministeri muissa maissa.
Ministeri Ruotsissa.
Ruotsissa ministerien salkkujako on seuraava (suluissa ministeriö):
Xtensa

Xtensa on Tensilican suunnittelema 32-bittinen suoritin, joka on julkaistu vuonna 1999.
Suoritin on muokattavissa eri käyttötarkoituksiin kuten järjestelmäpiireihin. Suoritinta voidaan käyttää mikrokontrollerin tavoin sekä SIMD DSP:nä.
AMD:n TrueAudio käyttää Xtensa suoritinta.
Cadence Design Systems on ostanut Tensilican vuonna 2013.
Suorituskyky.
Xtensa V on eräissä testeissä ollut nopein suoritin.
Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö

Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö () (OKM) on valtioneuvostoon kuuluva ministeriö, jonka toimiala kattaa sivistys-, kulttuuri-, liikunta-, nuoriso- ja kirkollisasiat. 
Historia.
Opetus- ja kulttuuriministeriötä vastaava toimielin on ollut Suomen hallinnossa autonomian alusta asti, mutta sen nimi on muuttunut useita kertoja sitä mukaa kun kirkollisasioiden osuus ministeriön työssä on vähentynyt. Alkujaan sen nimi oli keisarillisen Suomen senaatin kirkollistoimituskunta, vuodesta 1917 lähtien kirkollis- ja opetusasiaintoimikunta. Vuonna 1918 senaatista tehtiin valtioneuvosto ja toimituskunnista ministeriöitä, jolloin nimi muuttui kirkollis- ja opetusasiainministeriöksi. Vuonna 1922 nimi lyheni opetusministeriöksi (lyhenne OPM). Vuonna 2010 nimi muutettiin opetus- ja kulttuuriministeriöksi, jotta se vastaisi paremmin ministeriön nykyistä tehtäväkenttää ja toimintaa. 
Toimialaan kuuluvat yksiköt.
Nykyään opetus- ja kulttuuriministeriön alaan kuuluvat oppilaitokset kuten peruskoulut, lukiot, ammattikoulut, yliopistot, ammattikorkeakoulut, samoin tieteellistä tutkimusta, taidetta, tekijänoikeutta, liikuntaa, kirkkoja ja muita uskonnollisia yhdyskuntia, nuorisotyötä, kirjastoja, museoita ja arkistoja koskevat asiat. Opetus- ja kulttuuriministeriön alaisuudessa toimivat muun muassa opetushallitus (ja sen erillisyksikköinä ylioppilastutkintolautakunta ja Kansallinen koulutuksen arviointikeskus), Suomen Akatemia, Kotimaisten kielten keskus, Museovirasto, Kansallisarkisto, Suomenlinnan hoitokunta sekä Kansallinen audiovisuaalinen instituutti.
Ministeriön johto.
Ministerit.
Perinteisesti ministeriössä on ollut useampia ministereitä. Nykyisessä Orpon hallituksessa on kolme ministeriä: opetusministeri Anders Adlercreutz, tiede- ja kulttuuriministeri Sari Multala ja liikunta-, urheilu- ja nuorisoministeri Sandra Bergqvist.
Kansliapäälliköt.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet ministeriön kansliapäällikköinä:
Opetusministeriö
Opetus- ja kulttuuriministeriö
Koalitiohallitus

Koalitiohallitus eli "kokoomushallitus" on hallitustyyppi, jonka muodostaa useampi kuin yksi puolue. Hallituskoalitio tarkoittaa tällaiseen hallitukseen kuuluvia puolueita ja niiden yhteistyötä. Koalitiohallitus muodostetaan yleensä siksi, että millään puolueella ei ole yksinään enemmistöä parlamentissa. Puhtaassa kaksipuoluejärjestelmässä ei yleensä tarvita koalitioita, vaan enemmistöasemassa oleva puolue voi muodostaa hallituksen yksinään.
Avulsiivi

Avulsiivit eli naksausäänteet (aik. maiskausäänteet) ovat klusiileja tai affrikaattoja, joita äännettäessä muodostetaan kaksi sulkeumaa suuväylään, joista taempi on yleensä velaarinen. Toisin kuin tavanomaiset klusiilit, avulsiivit eivät vaadi muodostuakseen keuhkojen ilmavirtaa, vaan ääni muodostetaan imemällä kieltä sisäänpäin aiheuttaen edellä mainittujen kahden sulkeuman välisen ilmamassan harvenemisen. Kun edempi sulkeuma päästetään vapaaksi, ilma syöksyy nopeasti harventuneeseen tilaan, mistä aiheutuu ääni, joka on yleensä tavanomaisia klusiileja kovempi.
Esiintyminen kielessä.
Avulsiiveja esiintyy lähinnä eteläisessä Afrikassa puhutuissa ns. khoisan-kielissä, mutta niitä on levinnyt kyseisistä kielistä jonkin verran myös lähistöllä puhuttuihin bantukieliin, kuten xhosaan ja zuluun. Myös Tansaniassa ja Keniassa on muutama kieli, joissa on avulsiiveja, mikä saattaa olla merkki khoisan-kielten tai niiden edeltäjien paljon nykyistä laajemmasta levinneisyydestä. Afrikan ulkopuolella avulsiiveja ei juurikaan esiinny kielten foneemijärjestelmissä, mutta niitä käytetään usein ekstralingvistisinä ilmaisukeinoina: esimerkiksi suomalainen saattaa ilmaista suudelmaa muiskauttamalla huuliaan; kyseessä on bilabiaalinen avulsiivi. Hevosia komennetaan usein maiskutusta muistuttavilla äänillä.
Ääntöpaikat.
Avulsiivien ääntöpaikaksi suussa määritetään etummaisen sulkeuman paikka; kuten mainittu, taempi sulkeuma on lähes poikkeuksetta velaarinen (joskus uvulaarinen). Alla avulsiivit on merkitty IPA:n foneettisella transkriptiolla.
Endosymbioosi

Endosymbioosi on kahden eliön välinen symbioottinen suhde, jossa symbiootti elää isäntäeliön kudoksissa tai soluissa. Monissa tapauksissa endosymbioosi on välttämätön sekä isäntäeliön että symbiontin selviämiselle, toisinaan taas symbioosista hyötyvät molemmat osapuolet, jotka eivät kuitenkaan ole riippuvaisia toisistaan. Joissakin tapauksissa endosymbioosista on hyötyä vain toiselle osapuolelle ja se saattaa myös olla haitallista toiselle eliöistä.
Esimerkkejä endosymbioosista ovat hernekasvien juurinystyröissä elävät typpeä sitovat bakteerit (rhizobia), riuttaa rakentavien korallien sisällä elävät yksisoluiset levät (zooxanthellae), sekä monille hyönteisille välttämättömät symbionttibakteerit. 
Evoluutiossa endosymbioosilla on ollut hyvin keskeinen merkitys. Nykyään hyväksytyn endosymbioositeorian mukaan aitotumaisten solujen soluelimistä mitokondriot ja kasvisolujen viherhiukkaset olivat alun perin bakteereita, joita varhaiset aitotumaiset solut ottivat sisäänsä endosymbionteiksi. Viherhiukkaset ovat olleet alun perin syanobakteereja, mitokondriot puolestaan lienevät purppurabakteereja. Endosymbionttisten viherhiukkasten syntyminen on helposti todettavissa monien yksisoluisten levämäisten eliöiden solurakenteissa, joissa saattaa endosymbiontteina esiintyä enemmän tai vähemmän surkastuneita yhteyttäviä yksisoluisia eliöitä. Tällaisia endosymbiooseja on ilmeisesti tapahtunut evoluution kuluessa useaan otteeseen.
Ortoosi

Ortoosi on kehoa tukeva tai kehon asentoa korjaava ulkoinen laite. Ortoosilla parannetaan neuromuskuloskeletaalisen kokonaisuuden rakenteellisia ja toiminnallisia ominaisuuksia. Ortooseilla voidaan tukea tai rajoittaa nivelten ja lihasten toimintaa.
Ortopediset jalkineet sekä niska- ja rannetuet ovat yleisiä ortooseja. Tavallisesti ortoosit valmistetaan muovista ja kevytmetallista, kuten alumiinista, ja pehmustetaan vaahtomuovilla tai geelillä.
Ortoosi voi tukemisen lisäksi vahvistaa käyttäjän liikkeitä, esimerkkinä kehittyneet ulkoiset tukirangat.
Suomen NUTS-aluejako

Suomen alueista voidaan Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä muodostaa kolme NUTS-tasoa, kuten kaikkien muidenkin EU-maiden alueista. NUTS-alueet ovat tilastollisia alueyksiköitä. 
Suomen NUTS 2012-jako.
Suomen NUTS 2012-aluejako muodostuu seuraavasti:
Muutokset aikaisempaan aluejakoon.
NUTS 2012-jako on otettu käyttöön marraskuussa 2011.
Suomessa suurin muutos tapahtui NUTS 2 -aluejaossa. Entinen Etelä-Suomi jakaantui kahteen osaan siten, että muodostuu uusi metropolialue Helsinki-Uusimaa (FI1B), ja muu Etelä-Suomi muodosti oman alueensa (FI1C). Lisäksi entiset Pohjois-Suomi ja Itä-Suomi yhdistyivät yhdeksi alueeksi, jonka nimeksi tuli Pohjois- ja Itä-Suomi (FI1D).
Muutosten jälkeen Manner-Suomessa (FI1) on edelleen neljä NUTS 2-aluetta. NUTS 3 -tasolla Suomesta väheni yksi alue, kun Uusimaa ja Itä-Uusimaa maakuntina yhdistyivät 2011 ja muodostivat NUTS 3 -alueen Helsinki-Uusimaa (FI1B1).
Suomen NUTS 2005-jako.
Suomen NUTS 2005-aluejako muodostui seuraavasti:
NUTS 2 -taso: Vaikka Manner-Suomen neljästä suuralueesta kolmella (Etelä-Suomi, Länsi-Suomi ja Itä-Suomi) oli sama nimi kuin Suomen entisillä lääneillä, eivät nämä suuralueet vastanneet kyseisiä läänejä, vaan ne jaettiin eri tavalla. Myöskään neljäs Manner-Suomen suuralue, Pohjois-Suomi, ei perustunut läänijakoon eikä siis vastannut entisten Oulun ja Lapin läänien muodostamaa Pohjois-Suomea.
Suomessa NUTS-tasojen jälkeen seurasi 2 LAU-tasoa, jotka muodostuvat seutukunnista (LAU 1) ja kunnista (LAU 2).
Taaleri

Taaleri, taalari eli talari on nimitys monissa maissa 1500–1800-luvulla lyödyille rahoille. Nimitys juontuu böömiläisestä Sankt Joachimsthalin kaupungista, jonka hopeakaivoksen hopeasta ensimmäiset taalerit tehtiin. Dollarit ja Slovenian tolar ovat saaneet nimensä taalerista.
Ruotsin taalari.
Taalari oli Ruotsin ja Suomen yhteisen historian tärkein rahayksikkö. Saksalaisen mallin mukaisen rahan otti käyttöön vuonna 1534 Kustaa Vaasa. Arvoltaan 1 taalari oli 4 Ruotsin markkaa, joka oli 32 äyriä.
Ruotsissa taalarin juuria voidaan hakea Taalainmaalta (Dalarna), jossa sijaitsee sittemmin Unescon maailmanperintökohteeksi julistettu historiallinen kuparikaivos. Erityisesti 1600-luvulla kuparin ollessa metallina arvossaan rahoja alettiin lyödä Taalainmaan kupariin eli taalariin. Koska rahan arvo oli suhteessa siihen käytetyn metallin arvoon, kuparitaalarit olivat varsin suuria ja painavia kuparipellin kappaleita eli plootuja ( ’levy, pelti’). Karkeasti verraten yksi kuparitaalari oli vajaa yksi kilogramma kuparia. Tukholman vanhan kaupungin Kungliga Myntkabinettetissä voi kokeilla vanhojen taalareiden painoa. 
1600-luvun alkupuolella kaksi hopeamarkkaa vastasi yhtä kuparitaalaria ja kaksi kuparitaalaria yhtä hopeataalaria. Kurssit kuitenkin vaihtelivat eri rahojen välillä niihin käytettyjen metallien arvon vaihtelun mukaan. Taalarin ostovoima vaihteli talouden yleisten lainalaisuuksien mukaan. Esimerkiksi marraskuussa 1776 Turussa tynnyrillinen rukiita maksoi 60 kuparitaalaria ja tynnyrillinen ohria 42 kuparitaalaria. Samaan aikaan Tukholmassa rukiit maksoivat 44–45 ja ohrat 30 taalaria tynnyriltä.
Ahvenanmaan taalariaikeet.
Vuonna 1991 Ahvenanmaan raha-automaattiyhdistys PAF pyrki laskemaan liikkeeseen taalariarvoisia kolikoita. Tarkoitus oli ilmeisesti ainakin käyttää niitä paikallisrahana virallisen rahan rinnalla, kuten eräissä muissa valtioissa on luvallista. Asiasta syntyi kohua, ja liikkeellelasku kiellettiin, koska Suomen ainoa laillinen rahayksikkö oli markka. ”Kolikot” sulatettiin Suomen Rahapajassa, mutta sovittiin kuitenkin, että PAF sai korvauksena 6 miljoonaa markkaa.
Kolikot suunnitteli Pär Nylander ja kaiverruksen teki Kent Mikkelsen; ne lyötiin Tanskan kuninkaallisessa rahapajassa Kööpenhaminassa. Kolikoissa oli Ahvenanmaan peuravaakuna ja tyypillisiä ahvenanmaalaisia purjealuksia. Ahvenanmaalaisille tarkoitetuissa ensipäivän rahasarjoissa oli reunakirjoitus ”ÅLANDS FÖRSTA MYNT 26.4.1991”.
Myöhemmin, vuonna 1994, on lyöty 10, 50 ja 100 taalarin arvoisiksi merkittyjä, kolikon näköisiä poletteja. Niissä on merkintä ”CASINO” ja nekään eivät ole virallista rahaa, mutta niitä on myyty matkamuistoiksi ja mm. käytetty pelimerkkeinä.
Basileus

Basileus () tarkoitti antiikin Kreikassa yleisesti kuningasta. Se on toiminut monarkkien arvonimenä myös Bysantin valtakunnassa ja nykyaikaisessa Kreikassa.
Monarkiasta käytettiin termiä "basileia". Basileuksen naispuolisia vastineita olivat "basilissa" (), "basilinna" (), "basilis" () ja "basileia" () (”kuningatar”). Sanasta "basileus" on johdettu erisnimi Basileios.
Historiassa.
Esi- ja varhaishistoriassa.
Herooisena aikana monarkia oli käytössä hallintomuotona lähes kaikkialla Kreikassa. Nimitys "basileus" tunnetaan ylimysten nimityksenä jo mykeneläisestä kulttuurista, siinä missä yhteisön ylin hallitsija oli "anaks" (, alun perin ). Kumpikin voidaan tulkita kuninkaaksi. Kuninkaan asema oli vain hieman muuta ylimystöä ylempänä. Myöhemmin geometrisella kaudella "basileus" viittasi edelleen aateliston johtajiin, siinä missä "anaks" jäi termiksi eeppiseen runouteen.
Antiikin aikana.
Ateenassa.
Ateenassa termiä "basileus" käytettiin alun perin Ateenan kuninkaista. Monarkiasta luopumisen jälkeen kuninkaan seremoniallinen asema siirtyi alun perin arkontille ja myöhemmin erityisesti kuningasarkontille ("arkhōn basileus", usein vain "basileus"). Kuningasarkontin virka perustettiin vuonna 683 eaa., jolloin alkuperäinen yhden arkontin virka jaettiin yhdeksän arkontin arkonttikunnalle, ja virka peri tuolloin Ateenan kuninkaalla aiemmin olleet uskonnolliset tehtävät. Kuningasarkontti toimi eräänlaisena kaupunkivaltion ylipappina sekä johti areiopagin oikeudenkäyntejä. Myös "basileuksen" puolisolla "basilissalla" oli kulttitehtäviä. Kuningasarkontti oli yksi Ateenan kolmesta tärkeimmästä arkontinvirasta eponyymiarkontin ja polemarkin ohella.
Muualla Kreikassa.
Spartassa "basileus" viittasi Spartan kuninkaisiin. Persian suurkuninkaan ("Megas Basileus", myös ”kuningasten kuningas”, "Basileus Basileōn") nimityksen vaikutuksesta sanaa alettiin käyttää myös barbaarien kuninkaista. Hellenistisellä kaudella sitä käytettiin hellenististen valtakuntien kuninkaista.
Bysantin keisari.
Sanaa "basileus" käytettiin myös Bysantin valtakunnan keisarien arvonimenä. Ensimmäisenä sen otti käyttöön keisari Herakleios vuonna 629.
Kreikan kuningas.
Itsenäistyneen Kreikan valtion monarkin arvonimenä Kreikan kuningaskunnan aikana oli Kreikan kuningas ().
Ulkoinen tukiranka

Ulkoinen tukiranka on ulkoinen, anatominen rakenne, joka tukee ja suojaa organismin kehoa. Sellainen on monilla selkärangattomilla eläimillä, kuten hyönteisillä, hämähäkkieläimillä ja äyriäisillä.
Keinotekoista ja moottoroitua ulkoista tukirakennetta kutsutaan eksoskeletoniksi.
Mecha

Mecha on kuvitteellinen ihmismäistä robottia muistuttava ulkoinen tukiranka, jota ihmiskuljettaja ohjaa. Se on suosittu aihe science fictionissa ja tietokonepeleissä, mutta toisinaan mechoja esiintyy myös fantasiakirjoissa, joissa ne yleensä esitetään kadonneena teknologiana.
Mechoja käytetään yleensä sotakoneina tai rakennustehtävissä, mutta myös pelastustehtävissä, raskaassa tehdas- tai kaivostyössä, gladiaattorityylisissä taisteluissa tai urheilussa. Ensimmäiset scifikirjallisuuden mechat olivat vuonna 1898 ilmestyneessä H. G. Wellsin "Maailmojen sota" -kirjassa esiintyviä tripodeja. Mechat ovat olleet vuosikymmeniä erityisen suosittuja Japanissa, jossa ne esiintyvät lastenohjelmissa sekä scifimangassa ja -animessa.
Koko.
Mechojen koot voivat vaihdella niiden käyttötarkoituksen ja tarinankerronnan mukaan. Jotkut mechoista eivät ole juuri tankkia suurempia, kuten sarjoissa Armored Trooper Votoms ja Megazone 23, toiset taas ovat suurempia kuin kerrostalot, kuten Gundamissa, Escaflownessa ja Saber Riderissa. pilvenpiirtäjän kokoluokkaa olevia mechoja on esimerkiksi sarjoissa Space Runaway Ideon, Genesis of Aquarion ja Neon Genesis Evangelion. On olemassa myös mechoja, jotka ovat tarpeeksi suuria sisältääkseen koko kaupungin väestön (Macrossissa); planeetan väestön (Transformersissa ja Diebusterissa); tai galaksin väestön (Getter Robossa ja Tengen Toppa Gurren Lagannissa). Demonbanessa vihjataan mechaan, joka sisältää koko maailmankaikkeuden.
Rakenne.
Mechat voivat erota toisistaan paljonkin, mutta niillä on muutamia yhtäläisyyksiä. Nimitys 'jättirobotti' on harhaanjohtava, sillä robotti on itsenäisesti tekoälyllä toimiva laite, kun taas mecha on jonkun ohjaama laite. Toisin kuin robotti, mecha ei välttämättä ole täysin mekaaninen, vaan se voi sisältää eloperäisiä osia, tai olla kokonaan eloperäistä ainesta. Eloperäinen osa voi olla esimerkiksi "hermokäyttöliittymä", jolla mecha liitetään muihin laitteisiin. Rakenteeltaan osittain eloperäisiä mechoja esiintyy esimerkiksi animesarjoissa Neon Genesis Evangelion, Eureka Seven ja Zoids.
Mecha ja Mech.
Mecha ja mech tarkoittavat molemmat käytännössä samaa asiaa, mutta yleisesti mecha ymmärretään japanilaiseksi ohjatuksi robotiksi ja mech länsimaiseksi. Nimi "mecha" tulee japanin sanasta "meka", joka on lyhennetty lainasana englannin sanasta "mechanical", mekaaninen. Sana "mech" puolestaan juontaa juurensa yhdysvaltalaisesta Battletech-lautapelistä, jossa sillä tarkoitetaan jättiläismäisiä sotakoneita.
Yleinen ero mechan ja mechin välillä on ulkomuoto. Mecha on yleensä rakenteeltaan ihmismäisempi, mech taas konemaisempi. Mechalla saattaa olla esimerkiksi pää tai kypärä, ja kädet, joissa on sormet. Mech on kone, jossa voi olla esimerkiksi ohjaajan hytti, käsinä saattavat toimia tarttuimet ja jalkoina telaketjut.
Oikeat mechat.
Mechan innoittamana on käynnistetty hankkeita oikeiden mechojen luomiseksi. Hankkeita on edennyt koekappalevaiheeseen, mutta ne ovat tähän mennessä olleet liian kömpelöitä tai epäkäytännöllisiä sovellettaviksi käytäntöön.
Koekappaleita:
Transsendenttinen meditaatio

Transsendenttinen meditaatio (TM) on menetelmä, jolla tavoitellaan henkistä ja fyysistä hyvinvointia sekä hyödyllisiä muutoksia niin yksilötasolla kuin yhteisön ja koko maailman tasollakin. 
Historia.
TM:n kehitti intialainen joogaguru Maharish Mahesh Yogi Pohjois-Intiassa varhaiseen intialaiseen filosofi Adi Shankaraan liitetyn "advaita vedanta" -menetelmän pohjalta. Maharishi uskoi länsimaalaisten olevan vastaanottavaisempia ajatuksilleen kuin intialaisten, joten hän toi menetelmänsä länteen 1950-luvun lopulla. TM sai lännessä harjoittajakseen useita julkisuuden henkilöitä, kuten The Beatles -yhtyeen. Maharishin henkisen uudistumisen liikkeestä tuli hyvin suosittu 1960-luvun puolivälistä 1970-luvun loppuun, ja pelkästään Yhdysvalloissa TM-menetelmällä oli lähes miljoona harjoittajaa. Menetelmää opetettiin Yhdysvalloissa myös muun muassa julkisissa kouluissa stressin lievittämiseksi sekä terveyden ja hyvinvoinnin edistämiseksi.
TM:llä oli vuonna 2000 keskuksia jo 108 maassa, ja kuusi miljoonaa ihmistä oli käynyt meditaation peruskurssilla. Politiikkaan TM:ää on tuonut monessa maassa toimiva Luonnonlain puolue, joka perustettiin vuonna 1992.
Menetelmä.
Maharishi on pyrkinyt TM:ssä yhdistämään omia tiedeopintojaan myöhempiin hengellisiin opintoihinsa. TM:n etuja onkin markkinoitu tieteellisin termein, ja Maharishi on rohkaissut menetelmänsä tieteellistä tutkimusta.
TM:n perusajatus on, että mikrotasolla saadut yksilökohtaiset hyödyt, kuten stressin lievennys, henkinen kasvu ja joogakykyjen kehittyminen, voidaan onnistuneesti moninkertaistaa niin, että asuinalueen rikollisuustaso laskee, kansanterveys paranee ja koko maailmaan saadaan rauha. Tämän tekee Maharishin mukaan mahdolliseksi ”luonnonlain yhdistynyt kenttä”. Kun tätä lakia rikotaan, syntyy henkilökohtaisia ja sosiaalisia ongelmia. Ne korjataan hengellisellä uudistumisella, joka alkaa yksilöistä ja laajenee koko maapalloon.
TM-prosessi alkaa meditaatiolla, jossa käytetään henkilökohtaista ja salaista mantraa, jonka harjoittaja saa erityisessä seremoniassa. Mantrasta tulee kahdesti päivässä harjoitettavan meditaation keskipiste. Säännöllisen meditaation luvataan johtavan kaikenlaisiin fyysisiin, henkisiin ja hengellisiin hyötyihin. Kun harjoittaja on oppinut perusmenetelmän, hän opettelee kehittyneempiä menetelmiä, kuten TM-Sidhi-ohjelman. Siinä harjoittaja opetetaan levitoimaan hengellisten voimiensa avulla. Menetelmän edistyneisiin vaiheisiin voi liittyä myös korkeampien henkisten tasojen tavoittelua, ayurvedahoitoja ja vedalaista astrologiaa.
Arvostelu.
Arvostelijoiden mukaan TM on kallista ja johtaa harjoittajiensa riippuvuuteen käytetyistä tekniikoista. On myös asetettu kyseenalaiseksi, saako TM:stä luvattuja hyötyjä. Ranskan parlamentti luokitteli transsendenttisen meditaation vaaralliseksi lahkoksi vuonna 1995.
Zdzisław Beksiński

Zdzisław Beksiński (24. helmikuuta 1929 Sanok, Puola – 22. helmikuuta 2005 Varsova, Puola) oli puolalainen taidemaalari ja valokuvaaja. Hänen kuuluisimpia töitään ovat surrealistiset, lohduttomat post-apokalyptiset visiot, joita hän maalasi ”fantastisella kaudellaan” 1970-luvulta 1980-luvun loppupuolelle.
Ennen muuttoaan Varsovaan vuonna 1977 Beksiński poltti kasan maalauksia takapihallaan, koska ne olivat hänen mielestään liian henkilökohtaisia tai koska hän ei ollut niihin tyytyväinen. 1990-luvun alkupuolella hän maalasi enimmäkseen surrealistisia muotokuvia ja ristejä. Myöhemmin samalla vuosikymmenellä hän alkoi käyttää digitaalista kuvankäsittelyä ja keskittyi siihen kuolemaansa saakka. Kaikki Beksińskin maalaukset ovat nimettömiä.
Beksińskin vaimo Zofia kuoli 22. syyskuuta 1998 ja hänen poikansa teki itsemurhan jouluaattona 1999. Beksiński itse puukotettiin kuoliaaksi hieman ennen syntymäpäiväänsä vuonna 2005. Murhasta pidätettiin hänen pitkäaikaisen assistenttinsa teini-ikäinen poika kavereineen, ja sen syynä oli ilmeisesti se, ettei Beksiński ollut antanut heille lainaksi rahaa.
Kristiina Wegelius

Kristiina Marketta ”Tintti” Wegelius (s. 12. lokakuuta 1960 Helsinki) on suomalainen taitoluistelija. Hän sijoittui Euroopan-mestaruuskilpailuissa kolmesti neljänneksi vuosina 1979–1981, kaksi kertaa maailmanmestaruuskilpailuissa kuudenneksi (1981 ja 1983) ja olympialaisissa kymmenenneksi 1980.
Wegelius asuu nykyisin Québecissä avioiduttuaan kanadalaisen John Fitzpatrickin kanssa vuonna 1995. Hän toimii valmentajana ja koreografina kierrettyään kilpauran jälkeen kymmenisen vuotta jääshowtähtenä muun muassa "Disney on Ice" -tapahtumassa.
Wegeliuksen tytär Khayla tanssii Hollannin kansallisbaletissa.
Laivanupotus

Laivanupotus, joka tunnetaan myös nimillä shippaus, merisotapeli ja laivastopeli, on kahden pelaajan lautapeli, jossa tarkoituksena on tuhota vastustajan laivasto. Vaikka peli sopii pelattavaksi kynällä ja (ruutu)paperilla, sen saa myös lautapeliversiona ja tietokonepelinä.
Pelaaminen.
Peliä pelataan kahdella pelialueella joka kumpikin on jaettu 10*10 ruutuun. Vaakariviin merkitään kirjaimet A-J ja pystyriviin numerot 1-10. Peli aloitetaan sijoittamalla oikeanpuoleiseen ruudukkoon omat laivat jotka ovat:
tai esimerkiksi
Laivat eivät saa koskettaa toisiaan kuin kulmittain, eivätkä ne myöskään voi olla vinottain.
(Joissain säännöissä ei sallita kulmittain koskemistakaan, toisissa taas ei kosketusrajoituksia ole.) Pelaajat eivät saa nähdä toistensa laivastoja. Kun kumpikin pelaaja on asettanut laivansa peli alkaa. Vuorotellen kumpikin pelaaja ilmoittaa sen ruudun koordinaatit johon haluaa ampua, kuten F-5, jonka jälkeen toinen pelaaja ilmoittaa osuiko ammus. Joissain säännöissä osumasta saa lisävuoron.
Kun laivan jokaiseen ruutuun on osunut ammus, laiva uppoaa. Silloin laivan menettänyt pelaaja ilmoittaa laivan uponneen. Vasemmanpuoleiseen ruudukkoon pelaaja merkitsee ampumansa ammukset. Jos ammus on osunut, merkitään rasti. Jos ammus menee ohi, merkitään ympyrä. Kun pelaajan omaan laivaan osuu, osumakohta merkitään piirtämällä siihen rasti. Vastustajan laivan upottua kannattaa merkitä sen ympärille ympyrät, koska sen lähellä ei voi olla laivaa.
Pelin voittaa pelaaja, joka ensimmäisenä upottaa vihollisen koko laivaston.
Eri versioita.
Peliin voidaan myös ottaa useampia laivoja, mutta silloin myös pelialueesta pitää tehdä suurempi.
Peliä voi myös pelata siten, että ammutaan kolme laukausta kerrallaan. Silloin pitää sopia ilmoitetaanko erikseen että mikä osui ja mikä ei, kuten esimerkiksi F-5 osui, E-3 ja E-4 eivät tai vain yksi osui, kaksi hutia.
Laivat voidaan sijoittaa tavallisesta pelistä poiketen koordinaatiston pisteisiin. Tällöin laivat voidaan piirtää ruutupaperin ruutujen väliin. Tämä versio korostaa pelin matemaattista luonnetta. Samalla vektorien käyttöä voi opetella ampumalla paikkavektoreilla.
Guinevere

Guinevere (myös Guinever, Guenever tai Gwenhwyfar) oli kuningas Leondegrancen tytär ja Englannin legendaarisen suurkuninkaan Arthurin vaimo, joka rakastui Arthurin parhaaseen ystävään ja serkkuun sir Lancelotiin. Guineveren serkku Elaine onnistui kuitenkin valeasuisena viettelemään Lancelotin ja synnytti tälle pojan, Galahadin. 
Guineveren ja Lancelotin suhde laukaisi myöhemmin tapahtumaketjun, joka johti Arthurin valtakunnan tuhoon.
Guineveren tarina.
Myöhäisissä versioissa kuningas Arthurin taruista Guinevere on kuningas Leondegrancen tytär ja hänet kihlataan Arthurille nuorena, tämän vielä kootessa tukea itselleen. Kun Lancelot saapuu Arthurin hoviin, Guinevere ihastuu välittömästi ja pian he pettävät Arthuria, mikä osoittautuu myöhemmin tuhoisaksi. Arthur ei kuitenkaan saa tietää heidän romanssistaan ennen kuin huomaa juhla-aterialla heidän molempien puuttuvan pöydästä. Kuningas Lotin poika, Agravain ja Mordred, joka on lähteestä riippuen joko Arthurin tai Lotin poika, paljastavat suhteen ja Lancelot joutuu pakenemaan suojellakseen henkeään. Arthur joutuu, vasten tahtoaan, tuomitsemaan vaimonsa poltettavaksi roviolla. Arthur aavistaa, että Lancelot ja tämän suku yrittävät estää Guineveren teloituksen ja lähettää useita ritareita vartioimaan roviota. Gawain kieltäytyy osallistumasta.
Lancelot pelastaa Guineveren, mutta taisteluissa kuolleiden Gaheriksen ja Garethin kohtalo saa heidän veljensä Gawainin suunnattoman raivon valtaan, ja hän painostaa Arthurin taistoon Lancelotia vastaan. Kun Arthur lähtee Ranskaan taistelemaan Lancelotia vastaan, hän jättää Guineveren Mordredin suojelukseen. Mordred suunnittelee naivansa kuningattaren saadakseen kuninkaan aseman. Joissain versioissa tarinasta Guinevere suostuu Mordredin kosintaan, mutta muissa versioissa hän piiloutuu Lontoon Toweriin ja etsii sen jälkeen turvapaikkaa nunnaluostarista.
Kuullessaan Mordredin petoksesta Arthur palaa Britanniaan ja surmaa Mordredin Cammlannin taistelussa, mutta hänen omat vammansa ovat niin vakavia, että hänet viedään mystiselle Avalonin saarelle, jonne hänet haudataan. Guinevere tapaa Lancelotin vielä kerran, mutta palaa sen jälkeen nunnaluostariin, jossa hän viettää koko loppuelämänsä.