tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Main rautatieasema

Main rautatieasema on rautatieliikennepaikka Quebec North Shore and Labrador Railwayn omistamalla Sept-Îles’n ja Labrador Cityn välisellä rataosalla Quebecin provinssissa Kanadassa. Liikennepaikka sijaitsee lähes puolivälissä Sept-Îlesin ja Labrador Cityn välillä, ja sitä käytetään junakohtauksien lisäksi miehistönvaihtopaikkana. Liikennepaikalla pysähtyy myös Sept-Îles’n ja Scheffervillen välillä liikennöivä henkilöjuna "Tshiuetin". Henkilöliikennettä hoitaa Tshiuetin Rail Transportation.
Ratapiha käsittää kaksi pitkää sivuraidetta pääraiteen molemmin puolin. Pääraiteen itäpuolinen 4 192 metrin pituinen sivuraide sijaitsee liikennepaikkarakennusten eteläpuolella ja läntinen 3 115 metrin pituinen sivuraide rakennusten pohjoispuolella. Vaihdejärjestely sivuraiteiden ja pääraiteen välillä on toteutettu siten, että sivuraiteille miehistönvaihtoa varten pysähtyvät junat voivat jatkaa matkaansa estämättä vastakkaiseen suuntaan kulkevan junan lähtöä.
Kaikki Quebec North Shore and Labrador Railwayn tavarajunat pysähtyvät Maissa miehistönvaihtoa varten. Liikennepaikalla on veturimiehistöille parakit lepohuoneineen. Parakissa on lisäksi rautatiehenkilökunnan käytössä oleva pieni ravintola, joka on avoinna ympäri vuorokauden.
UHO Production

UHO Production oli suomalainen levy-yhtiö, jonka perustajina toimivat Love Recordsissa, Johanna Kustannuksessa ja Megamaniassa vaikuttanut Atte Blom sekä Petri Tyynelä. UHO perustettiin vuonna 2005, ja sen menestynein julkaisu oli vuonna 2005 ilmestynyt Martti Vainaa &amp; Sallitut aineet -kokoonpanon single "Pelimies", joka saavutti Suomen virallisella singlelistalla 26. listaviikkoa. Yhtiö ajautui konkurssiin alkuvuodesta 2009.
Marion Melnik

Marion Melnik (s. 28. helmikuuta 1982 Turku) on suomalainen oopperalaulaja. Äänialaltaan hän on sopraano.
Ura.
Melnik on opiskellut Sibelius-Akatemian laulumusiikin koulutusohjelmassa vuodesta 2001 lähtien opettajinaan Aulikki Eerola ja Marjut Hannula. Lisäksi Melnik on osallistunut Gundula Janowizin, Sherill Millnesin ja Udo Reinemannin mestarikursseille.
Vuonna 2002 Melnik voitti kansainvälisessä Itämeren maiden laulukilpailussa toisen palkinnon, vuonna 2003 hän ylsi finaalisijalle Pentti Koskimies Lied-kilpailussa ja 2004 hän ylsi Timo Mustakallio -laulukilvan finaaliin. Wienissä hän voitti kansainvälisessä Klassik-Mania-laulukilpailussa Schubert-seuran konserttipalkinnon ja 2006 hän voitti naisten sarjan toisen palkinnon Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa.
Melnik on laulanut Gian-Carlo Menottin Meedion Monikan roolin, Puccinin La Bohemen Musettan roolin, Mozartin Così fan tutten Despinan roolin, Claudio Monteverdin Poppean kruunauksen nimiroolin ja West Side Story -musikaalin Marian roolin. Savonlinnan Oopperajuhlilla hän debytoi kesällä 2005 Verdin Aidan Papittarena ja kesällä 2006 hän lauloi Taikahuilun Papagenan roolin. Vuonna 2006 Melnik debytoi Suomen Kansallisoopperassa Despinan roolissa Mozartin Così fan tutte -oopperassa.
Yksityiselämä.
Marion Melnikin isäpuoli oli vironjuutalainen kapellimestari Eri Klas. Hänen sisarensa Angelika Klas on myös oopperalaulaja. Melnik avioitui Marcos Elvilän kanssa vuonna 2013 ja heillä on vuonna 2015 syntynyt tytär. Melnikillä diagnosoitiin vuonna 2011 MS-tauti.
Wintteri

Wintteri oli suomalainen nuorten televisio-ohjelma, jota esitettiin talvisin loppuvuodesta joulun jälkeen vuosina 2001 ja 2002 Yle TV1:llä ja vuosina 2003-2008 Yle TV2:ssa. Wintteri oli eräänlainen vastakohta kesäisin näytettävälle "Summerille". Ohjelman juontajina olivat Juuso Pekkinen ja Emilia Neuvonen. Juontajista Pekkinen on tuttu myös radiokanava YleX:n viikonlopuista.
Vuoden 2008 lopussa Wintterin tilalla esitettiin talviversiota aikaisemmin TV2:n kesäaamuissa esitetystä Summeri-ohjelmasta.
Annikki Uimonen

Annikki Wilhelmiina Uimonen (22. toukokuuta 1891 Kuopio – 10. kesäkuuta 1937 Kuopio) oli suomalainen oopperalaulaja.
Annikki Uimosen vanhemmat olivat kauppias Pekka Uimonen ja kätilö Wilhelmina (Mimmi) Heiskanen. Hän kävi Kuopion ruotsalaista yhteiskoulua ja herätti jo tässä vaiheessa huomiota lauluäänellään. Uimonen harrasti myös tanssia ja näyttelemistä.
Uimonen aloitti lauluopintonsa Helsingin Musiikkiopistossa 1908 Abraham Ojanperän johdolla. Hän kiersi ympäri Suomea Otto Kotilaisen sävellyskonserttien solistina. Vuonna 1911 Uimonen piti oman konsertin Helsingin yliopiston juhlasalissa.
Uimonen opiskeli Wienissä 1909–1912 laulupedagogi, professori Filip Forstenin johdolla, Berliinissä Husslerin ja Italiassa Eugenio Giraldonin johdolla. Hän sai kiinnityksen Tšernivtsin oopperaan vuosiksi 1911–1913. Hän vieraili muun muassa Prahassa, Weimarissa, Hampurissa ja Wienin keisarillisessa oopperassa. Suomen Oopperassa hän vieraili 1914–1917 ja 1924.
Suomessa hän esiintyi muun muassa "Carmenin" nimiroolissa, jossa hän saavutti erityistä menestystä. Lisäksi hän esiintyi ympäri Suomea muun muassa Toivo Kuulan ja Oskar Merikannon sooloesiintyjänä. Myös Tukholman ja Kööpenhaminan oopperat kutsuivat hänet vierailevaksi tähdekseen. Hänen menestyksensä jatkui oopperoissa "Simson ja Delila", "Lepakko" ja "Martha".
Hän oli rehevä olemukseltaan ja temperamentiltaan, ja hänen alttonsa oli verevä. Ennen sairastumistaan hän toimi Helsingin konservatorion laulunopettajana ja musiikkitoimittajana.
Uimonen asui Itävallan Czernowitzissa unkarilaisen kapellimestarin Sándor Jemnitzin kanssa, minkä seurauksena hän synnytti 1913 pojan, Erwin Aleksander Uimosen. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1921 vuoteen 1930 näyttelijä Paavo Jännes. 
Annikki Uimonen kuoli Kuopiossa 46-vuotiaana vaikeaan sydäntautiin.
Heikki Alitalo

Heikki Harras Alitalo (28. maaliskuuta 1923 Helsinki – 29. marraskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. 
Alitalon vanhemmat olivat Ragnar Harald Alitalo ja Siviä Maria Peltonen ja puoliso vuodesta 1946 Kerttu Orvokki Kärkkäinen. Alitalon ura taiteilijana alkoi Karjalankannaksella Syvärillä, jossa hän soti 18-vuotiaana vapaaehtoisena. Hän kävi kirjekurssin ja teki ensimmäiset taiteelliset työnsä taistelujen lomassa. Vuosina 1944–1945 Alitalo kävi Taideteollista keskuskoulua, jonka jälkeen hän opiskeli Helsingin työväenopistossa. Siellä syntyi 1949 Alitalon ja hänen opettajansa Åke Mattaksen ystävyys ja toveruus. He tekivät yhdessä 1952 opintomatkan Ranskaan ja Espanjaan tutustuen siellä ekspressionistien töihin.
Alitalo toimi 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa taiteilijayhdistys Kiilan sihteerinä ja 1960-luvulla "Kansan Uutisten" taidearvostelijana. Hän toimi pitkään Suomen taideakatemian hallituksessa ja oli "Taide-lehden" päätoimittajana kahteen otteeseen 1970-luvulla. Alitalo oli innokas ammattiyhdistysihminen. Hänen mielestään ay-toiminta ja taidepolitiikka olivat välineitä, joilla taiteilija voi vaikuttaa alansa kehitykseen.
Alitalolle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1974 ja valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuodesta 1985 alkaen. Kuvataiteen valtionpalkinnon hän sai 1988. Alitalo oli Suomen Taiteilijaseuran kunniajäsen vuodesta 1983.
Öljyekvivalenttitonni

Öljyekvivalenttitonni, lyhennetään TOE tai toe (engl. "tonnes of oil equivalent"), on energian mittayksikkö, jolla tarkoitetaan energiamäärää, joka vapautuu poltettaessa tonni raakaöljyä. Todellisuudessa raakaöljylaatujen lämpöarvo vaihtelee, mutta IEA:n standardimääritelmä öljyekvivalenttitonnille on 41,868 GJ. Toe:lle on annettu myös muita energiasisältöjä, mutta useimmat ovat lähellä 42 GJ:a eli 11,63 megawattituntia (MWh). Toe:n moninkerrat ovat tavallisia mitattaessa suuria energiamääriä, esimerkiksi maailman energiankulutus on noin 10 000 Mtoe eli megaöljyekvivalenttitonnia.
Käytössä on myös pienempi yksikkö "öljykiloekvivalentti", lyhenne oekg, ja suurempi yksikkö Gtoe.
Primäärienergia

Primäärienergia tarkoittaa luonnosta saatavaa energiaa sen jalostamattomassa muodossa. Tyypillisiä primäärienergianlähteitä ovat mm. öljy, kivihiili, maakaasu, uraani, auringon säteily, tuuli, vesi ja turve. Energiantuotantoprosessissa luonnon primäärienergia muunnetaan käyttökelpoiseksi sekundäärienergiaksi kuten sähköksi tai lämmöksi.
Koska energian muuntaminen muodosta toiseen aiheuttaa aina hävikkiä, on kulutetun primäärienergian määrä aina suurempi kuin saadun sekundäärienergian määrä. Esimerkiksi sähkön tuotannossa tyypillinen hyötysuhde lämpövoimalaitokselle on 35–45 prosenttia. Tällöin polttoaineen sisältämästä primäärienergiasta 55–65 prosenttia menee hukkaan ja vain mainittu 35–45 prosenttia muunnetaan sähköksi. Primäärienergian suhde sekundäärienergiaan vaihtelee energianlähteittäin, samoin kuin laskentatapa, jolla primäärienergian määrä mitataan.
Primäärienergiaa käytetään tilastointitarkoituksessa, kun erilaisia energianlähteitä halutaan saada yhteismitallisiksi. Siihen se soveltuu paremmin kuin sekundäärienergia, koska silloin pitäisi voida jotenkin johdonmukaisesti päättää, missä vaiheessa energian muunnosprosessia energiankulutus mitattaisiin. Esimerkiksi sähkö ei vielä ole energiaa siinä muodossa kuin se kulutetaan, koska se täytyy edelleen muuttaa erilaisissa sähkölaitteissa hyödylliseen muotoon. Primäärienergia on siis tilastollisessa käytössä vaihtoehtojaan ongelmattomampi, joskaan ei aina täysin selkeä sekään.
Energialähteet.
Kaikki ihmiskunnan hyödyntämä energia on alun perin lähtöisin jostain primäärienergianlähteestä. Kansainvälisen energiajärjestön vuoden 2007 tilaston mukaan noin 90 prosenttia maailman primäärienergiantuotannosta perustuu erilaisten polttoaineiden polttamiselle. Muita merkittäviä primäärienergianlähteitä ovat ydinvoima ja vesivoima. Osa tuotetaan myös suoralla aurinkoenergialla ja tuulella. Primäärienergialla ei siis yleensä tarkoiteta energian perimmäistä alkuperää vaan energiantuotantoa edeltävää muotoa.
Itä-Frankia

 
Itä-Frankia oli historiallinen valtio, joka muodostui 843 Verdunin sopimuksessa, jolla Frankkien valtakunta jaettiin kolmeen osaan Kaarle Suuren pojanpoikien kesken. Itä-Frankian sai Ludvig Saksalainen. Itä-Frankiasta kehittyi myöhemmin Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta. Ei ole täysin selvää, missä vaiheessa Itä-Frankia kehittyi keisarikunnaksi, mutta viimeistään 962, kun Otto I Suuri kruunattiin keisariksi, on keisarikunnan täytynyt olla olemassa.
Itä-Frankia jakautui neljään herttuakuntaan: Svaabiaan, Frankeniin, Saksiin ja Baijeriin, jotka liitettiin Lothar II:n vuonna 869 tapahtuneen kuoleman jälkeen Lotharingiaan.
900-luvulla Itä-Frankian aluetta alettiin kutsua nimillä "regnum Teutonicum" (Teutonien kuningaskunta ja Saksan kuningaskunta).
Jussi Ziegler

Timo Jussi Ziegler (s. 16. huhtikuuta 1975 Königstein, Saksa) on saksalais-suomalainen oopperalaulaja, jonka ääniala on baritoni. Hän on opiskellut laulua Jorma Elorinteen ja Pirkko Törnqvist-Paakkanen oppilaana ja valmistunut musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta.
Vuonna 2005 Ziegler sai toisen palkinnon Merikanto-laulukilpailussa ja ensimmäisen palkinnon Kangasniemen laulukilpailussa.
Ziegler on laulanut Giovanni Paisiellon Sevillan parturi -oopperan Basilion roolin ja esiintynyt Giacomo Puccinin La bohèmessa. Hän on laulanut myös lied-konserteissa. Porin Oopperan tuottamassa Leevi Madetojan Pohjalaisia-oopperassa hän esitti 2007 Jussi Harrin roolin.
Jennifer Weiner

Jennifer Agnes Weiner (s. 28. maaliskuuta 1970 DeRidder, Louisiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Opiskelu ja ura.
Weiner syntyi armeijan tukikohdassa DeRidderissä, Louisianassa, josta hän muutti kaksivuotiaana siskonsa Mollyn ja vanhempiensa kanssa Simsburyyn, Connecticutiin. Ennen lukiosta valmistumista hänen elämäänsä kuului lähinnä perusopinnot ja "huonoja hius-ja vaatevalintoja". Vuonna 1987 Weiner valmistui Simsbury High School:ista ja aloitti opiskelun Princetonin yliopistossa, jossa hän otti myös monia luovan kirjoittamisen kursseja. 1991 hän valmistui hyvin arvosanoin ja päätti ryhtyä toimittajaksi. Hänet palkattiin Centre Daily Times -lehteen toimittajaksi. Myöhemmin hänet palkattiin Philadelphia Inquireriin kolumninsa ansiosta. 
Perhe.
Weiner avioitui lokakuussa 2001 Adam-nimisen lakimiehen kanssa ja 10. maaliskuuta 2003 syntyi heidän ensimmäisen lapsensa Lucy Jane. Weiner sai toisen tyttärensä Phoebe Pearlin 30. joulukuuta 2007. Koko perhe asuu Philadelphiassa, minne useat Weinerin kirjatkin sijoittuvat. 
Kirjailijana.
Vuonna 1998 Weiner alkoi kirjoittaa ensimmäistä romaaniaan "Hyvä sängyssä". Samalla hän kirjoitti myös freelancekolumnia Mademoiselle-lehteen. Vuonna 2000 hän myi esikoisromaaninsa ja oikeudet toiseen kirjaansa Pocket Books -kustantamolle. Lontoolainen kustantaja Simon &amp; Schuster UK julkaisi Hyvä sängyssä vuonna 2001 ja Weiner otti virkavapaata lehdestä lähteäkseen 18 kaupungin kiertueelle. "Lainakengissä"-kirjasta myytiin ennen julkaisemista elokuvaoikeudet Foxille. Tämän jälkeen Weiner on kirjoittanut useita teoksia.
Emilio Zapico

Emilio Rodríguez Zapico (27. toukokuuta 1944 León, Espanja – 6. elokuuta 1996 Huete, Espanja) oli espanjalainen kilpa-ajaja. Hän osallistui yhteen ainoaan Formula 1:n Grand Prix'hin Espanjassa 1976, muttei selviytynyt aika-ajoista osakilpailuun. Zapicon ajama Williams oli viime vuoden malli, eikä pärjännyt uudemmille autoille. Sittemmin Zapicon ajamaa autoa ajoi Brian McGuire.
Pääasiassa Zapico ajoi koko uransa vakioautoja, kunnes lopetti 1980-luvulla. Hän menehtyi auto-onnettomuudessa Hueten kunnassa Espanjassa 1996.
Grand Turk

Grand Turk on Turks- ja Caicossaarten pääsaari. Grand Turk ei ole territorion suurin saari, mutta territorion pääkaupunki Cockburn Town sijaitsee saarella. Asukasluvultaan saari on territorion toiseksi suurin.
Englantilaiset suolankerääjät Bermudalta muuttivat Grand Turkille vuonna 1681. Cockburn Townista tuli territorion pääkaupunki vuonna 1766. Vuonna 2006 saaren eteläosaan perustettiin satama ristelyaluksille ja saaresta on tullut tärkeä paikka Karibianmeren risteilyille.
Edward F. Noyes

Edward Follansbee Noyes (3. lokakuuta 1832 Haverhill – 4. syyskuuta 1890) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.
Noyes osallistui Yhdysvaltain sisällissotaan pohjoisvaltioitten armeijassa. Hän toimi Ohion kuvernöörinä vuosina 1872–1874 ja presidentti Rutherford B. Hayesin suurlähettiläänä Ranskaan vuosina 1877–1881.
Quinton Flynn

Quinton Joseph Flynn (s. 10. lokakuuta 1964 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan muun muassa Timonin ("Timon ja Pumba") ja Jonny Questin ("The Real Adventures of Jonny Quest") äänirooleista 1990-luvulla.
Syksyllä 2009 Top of the Limit -sivusto listasi Flynnin seitsemännelle sijalle laatimassaan kymmenen parhaan videopeliääninäyttelijän listassa.
Elämäkerta.
Flynn opiskeli Bowling Greenin ja Kentin osavaltion yliopistoissa, joista jälkimmäisestä hän valmistui television, radion, elokuvan ja teatterin pariin. Ollessaan vielä Kentin osavaltion yliopistossa hän toimi käsikirjoittajana ja esiintyjänä sketsiohjelmassa "Something/Anything", jota esitettiin WKSR-radiokanavalla, jossa Flynn toimi myös DJ:nä. High schoolin aikana Flynn toimi muusikkona perustamassaan The Stop -yhtyeessä. Flynn oli myös isäntänä 120-minuuttisessa "The Alternate Beat" -ohjelmassa MTV:llä. 
Myöhemmin Flynn matkasi yhdessä serkkunsa kanssa Los Angelesiin, mistä hänen tiensä vei Hollywoodiin. Onni ei kuitenkaan ollut mukana, ja Flynn sai kokea köyhää elämää onnistuen kuitenkin saamaan rooleja teatterinäytelmissä. Samalla Flynn kokeili stand up -komiikkaa yökerhoissa ja onnistui saamaan esisopimuksen Saturday Night Liven ja Jimmy Kimmel Liven ohjelmiin tekemään omia sketsejä. Flynn alkoi myös luomaan omaa sketsikomediasarjaa yhdessä Emmy-palkitun käsikirjoittaja/tuottaja Jeff Nimoyn kanssa. Ohjelman nimeksi tuli "In Like Flynn!".
Ääninäyttelijänä.
Ääninäyttelemiseen Flynn päätyi 1990-luvulla, ja hän teki aluksi sivuääniä Aladdiniin ja saman tien päärooleja Katuhaihin sekä Ihmenelosiin, jossa hän korvasi toisella tuotantokaudella Liekkiä ääninäytelleen Brian Austin Greenin. Samoihin aikoihin vuonna 1995 Flynn sai ensimmäisen merkittävän ääniroolinsa, kun Leijonakuningas elokuvista tutut Timon ja Pumba saivat oman televisiosarjansa, jossa Flynn ääninäytteli Timonia. 
Vuotta myöhemmin Flynn sai toisen merkittävän roolinsa sarjasta The Real Adventures of Jonny Quest, jossa Flynn ääninäytteli jälleen sarjan nimikkohahmoa. Sarjan päätyttyä Flynn teki useammin vierailevia rooleja eri animaatiosarjoissa, kuten Akun tehdas ja Jackie Chan seikkailee. 2000-luvulla Flynn alkoi tehdä äänirooleja videopeleihin sekä dubbauksia animesarjoihin. 
Videopeleistä Flynn tunnetaan parhaiten Metal Gear -pelisarjasta tutun Raidenin äänenä. Dubbauksia Flynn on tehnyt muun muassa Narutoon, Bleachiin ja Blood+:aan. Nykyisin Flynn on enimmäkseen tehnyt äänirooleja videopeleihin, kuten Metal Gear Solid 2, , ja Crash of the Titans. Flynn toimi myös World of Warcraft roolipelin -lisäosassa prinssi Kael'thas Sunstriderin ääninäyttelijänä.
Peipot (suku)

Peipot ("Fringilla") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Peipot ovat pienehköjä varpuslintuja, jotka elävät Euraasiassa. Kanarianpeippo elää ainoastaan Kanariansaarilla mutta peipolla ja järripeipolla on hyvin laaja esiintymisalue ja ne ovat eräitä Euraasian runsaimpia lintuja. Sukupuolet ovat erivärisiä.
Peipot ovat siemensyöjiä mutta poikasille ne syöttävät hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia. Pesä on puussa tai pensaassa. Pesimäajan ulkopuolella ne liikkuvat parvissa, joissa voi olla kymmeniätuhansia, joskus jopa satojatuhansia yksilöitä.
Christian Moser

Christian Moser (s. 20. joulukuuta 1972) on itävaltalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja olympiamitalisti.
Moser oli voittamassa Itävallalle joukkuemäen pronssimitalia Lillehammerin talviolympialaisissa vuonna 1994. Samoissa kisoissa hän sijoittui henkilökohtaisessa normaalimäen kilpailussa kymmenenneksi. Vuotta myöhemmin Thunder Bayn maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli normaalimäen 15:s.
Maailmancupin osakilpailuissa hän pääsi ainoan kerran urallaan palkintokorokkeelle sijoittuessaan toiseksi Salpausselän Kisojen normaalimäen kilpailussa vuonna 1994, heti olympialaisten jälkeen.
Moser lopetti uransa vuonna 1997.
Lucius Aemilius Paullus Macedonicus

Lucius Aemilius Paullus Macedonicus (229 – 160 eaa.) oli roomalainen sotapäällikkö ja valtiomies. Hän voitti Makedonian kuninkaan Perseuksen Pydnan taistelussa 168 eaa. jolloin hän sai lisänimensä Macedonicus.
Hänen isänsä Lucius Aemilius Paullus oli kuollut konsulina Cannaen taistelussa ja hänen sisarensa oli avioitunut Publius Cornelius Scipio Africanuksen kanssa. 
Paullus valittiin ediiliksi vuonna 193 eaa. ja vuonna 191 preettoriksi, minkä jälkeen hän taisteli Hispaniassa lusitaaneja vastaan aina vuoteen 189 eaa. asti. Useiden tuloksettomien vaalikampanjoiden jälkeen hänet valittiin konsuliksi vuonna 182 eaa. yhdessä Gnaeus Baebius Tamphiluksen kanssa, minkä jälkeen Paullus lähetettiin sotaretkelle Lugiaan.
Kolmas makedonialaissota.
Kolmas makedonialaissota syttyi vuonna 171 eaa. Senaatin julistettua sodan Makedonian kuninkaalle Perseukselle, joka oli vahvistanut sotilaallista asemaansa Makedoniassa. Heti samana vuonna Perseus kukisti Publius Licinius Crassuksen johtaman roomalaisen armeijan Kallinikoksen taistelussa.
Vuonna 168 eaa. Paullus valittiin toisen kerran konsuliksi. Tämän jälkeen senaatti käski hänet Rooman armeijan johtoon Makedoniassa. Saman vuoden kesäkuussa Paullus voitti makedonialaiset Pydnan taistelussa päättäen sodan ja vangiten Perseuksen.
Taistelun jälkeen Paullus rankaisi useita makedonialaiskaupunkeja ryöstämällä niitä sekä surmaten ja myyden orjiksi roomalaisvastaisia. Delfoihin hän pystytti Aemilius Paulluksen pylvään voittonsa muistomerkiksi. Kun hän viimein palasi Roomaan suuren sotasaaliinsa kanssa, hän sai voitontriumfin ja lisänimen: Macedonicus ("Makedonialainen").
Myöhempi elämä.
Paullus valittiin kensoriksi vuonna 164 eaa., mutta hän sairastui sen jälkeen ja kuoli vuonna 160 eaa.
Hänen elämästään on kirjoittanut muun muassa kreikkalainen historioitsija Plutarkhos.
Circus Maximus (yhtye)

Circus Maximus on vuonna 2000 perustettu norjalainen progressiivista metallia soittava yhtye.
Yhtye aloitti uransa cover-yhtyeenä soittaen esimerkiksi Dream Theaterin ja Symphony X:n kappaleita. Pian he alkoivat tehdä myös omia sävellyksiä. He äänittivät kaksi demoa, jotka saivat kumpikin kriitikoilta hyviä arvosteluja. Lopulta yhtye solmi levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen levy-yhtiön, Sensory Recordsin kanssa. Tämän seurauksena myös italialaisyhtiö Frontiers Records kiinnostui yhtyeestä. Debyyttialbumi The 1st Chapter julkaistiin vuonna 2005 ja toinen albumi Isolate ilmestyi 2007. Levyltä The 1st Chapter kuuluisin kappale on yli 10 minuuttia pitkä Glory Of The Empire. 
Yhtye on saanut valmiiksi kolmannen studioalbuminsa, Nine, työstämisen. Albumin julkaisupäivä on Euroopassa 1. kesäkuuta, ja Yhdysvalloissa 5. kesäkuuta. Albumilta on julkaistu singlenä kappale Reach Within. Albumin on kuvailtu olevan melodisempi mitä edeltävät albumit. Alun perin albumille kaavailtiin nimeä Architect of Fortune, joka onkin intron jälkeen levyn avaava raita.
Kaironokahiiri

Kaironokahiiri eli okahiiri ("Acomys cahirinus") on jyrsijälaji, jota esiintyy Pohjois-Afrikassa ja itäisen Välimeren alueella. Sitä pidetään Suomessakin lemmikkieläimenä. Okahiiret ovat saaneet nimensä siitä, että niiden tankeat selkäkarvat sojottavat jäykästi taaksepäin.
Luokittelu ja evoluutio.
Kaironokahiirellä on epäyhtenäinen levinneisyysalue, sillä Pohjois-Afrikassa, Kreetalla, Kyproksella ja Turkissa on omat populaationsa. Eri alueilla elävillä hiirillä on eroja muun muassa ruumiinkoossa ja poskihampaiden rakenteessa, mistä on seurannut taksonomisia erimielisyyksiä. Kaironokahiiren populaatiot on joskus nostettu omiksi lajeikseen, jolloin "Acomys cahirinus" -nimi säilyy pohjoisafrikkalaisella okahiirellä, kun taas muut populaatiot saavat omat lajinimensä: kreetanokahiiri ("Acomys minous"), kyproksenokahiiri ("Acomys nesiotes") ja vähäaasianokahiiri ("Acomys cilicicus"). Geenitutkimusten perusteella on kuitenkin päädytty siihen, että kyseessä on yksi ja sama laji.
Kaironokahiiren levinneisyys selittyy todennäköisesti sillä, että se on vahingossa kulkenut veneliikenteen mukana eri puolille itäistä Välimerta. Fossiilien perusteella kaironokahiiri saapui Kreetalle noin 2000 vuotta sitten ja Kyprokselle vasta myöhemmin. Geenitutkimuksen perusteella Kreeta on saattanut toimia eräänlaisena keskuksena, jonne hiiriä saapui eri alueilta ja josta hiiret saattoivat levitä edelleen eteenpäin. Kreetalaisilla kaironokahiirillä esiintyy kahta eri mitokondriolinjaa, minkä perusteella saarelle on saapunut hiiriä eri osista Afrikan mannerta. Kreetalaisten hiirten kromosomiluku vaihtelee välillä 2n = 38 ja 2n = 42, kun taas Kyproksella kromosomiluku on 2n = 38 ja Turkissa 2n = 36. Tämä viittaa siihen, että Kyproksen ja Turkin populaatiot ovat peräisin kreetalaisista hiiristä, joiden kromosomiluku oli 2n = 38. Kromosomilukujen pieneneminen on seurausta Robertsonin translokaatioista.
Poskihampaissa tapahtunut muutos, joka näkyy Kreetan ja Kyproksen sekä vähäisemmässä määrin Turkin kaironokahiirissä, on tapahtunut evolutiivisesti lyhyessä ajassa. Tämä selittyy sillä, että kun hiiret saapuivat näille uusille alueille, tapahtui geneettistä ajautumista, joka yhdessä uusien ympäristöolojen kanssa johti nopeaan evoluutioon. Samankaltaista kehitystä on tapahtunut myös kotihiiren saaripopulaatioilla.
Ulkonäkö.
Kaironokahiiren ruumis ja häntä ovat suunnilleen samanpituiset eli noin 12 cm ja massa 60–90 grammaa. Okahiirille tyypillistä ovat usein ulkonevat korvat ja paljas suomukas häntä.
Levinneisyys ja elintavat.
Luonnonvaraisena kaironokahiirtä esiintyy Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä. Se viihtyy kivikkoisella maalla ja syö mieluiten siemeniä, vaikka onkin kaikkiruokainen. Okahiiret ovat aktiivisimmillaan hämärän tultua. Okahiiret käyttävät hyppymyyrien pesiä.
Liberaali Lyngenin suunta

Uuserikiinit eli vaikeammin ilmaistuna "liberaali Lyngenin suunta" on lähinnä Norjassa Lyngenin seudulla toimiva lestadiolaisuuden haara. Uuserikiinit erkanivat erikiinien pääuomasta noin vuonna 1992. Haarasta on käytetty myös nimeä "liberaali Yykeän suunta". 
Erikiinit saivat alkunsa vuonna 1910 erkaantumalla vanhoillislestadiolaisista Erik Johnsenin johdolla. Erikiinit jakaantuivat vuonna 1992 kahteen haaraan, joista pääuomaa kutsutaan tämän hajaannuksen jälkeen vanhaerikiineiksi (muilta nimiltään "konservatiiviseksi Yykeän suunnaksi" tai "konservatiiviseksi Lyngenin suunnaksi"). 
Uuserikiinejä kutsutaan norjankielessä nimityksellä "Den Luthersk Lästadianske Menighet". Puhekielessä uuserikiinejä saatetaan kutsua "liberaaleiksi", silloin kun oletetaan kuulijoiden tietävän mitä sillä tarkoitetaan. 
Uuserikiinien mielestä avioero ja uudelleenavioituminen on hyväksyttävää jos toinen pettää puolisoaan avioliiton ulkopuolella. Petetyllä on heidän mielestään siinä tapauksessa mahdollisuus erota ja mennä uusiin naimisiin. Uuserikiinien oppien mukaan Jumala ei luonut maailmaa kuudessa päivässä, koska Jumala loi auringon ja kuun erottamaan päivän ja yön toisistaan vasta neljäntenä päivänä. Päivää ei siis uuserikiinien Raamatun tulkinnan mukaan ole ollut olemassa ennen neljättä luomispäivää. 
Noin puolet uuserikiinien seuraväestä on lapsia ja nuoria. Ryhmään kuuluu vuoden 2012 arvion mukaan noin 800 henkilöä, joten määrä on säilynyt samana vuoden 2001 arvion jälkeen
. Uuserikiinit ovat toiseksi suurin erikiinisuuntaus ja seitsemänneksi suurin lestadiolaissuuntaus maailmassa. Uuserikiinien saarnaajiin kuuluu muiden muassa Hans Nilsen. 
Lähteet.
Viitteet
Roctum

Roctum on vuonna 2002 perustettu hämeenlinnalainen rock-yhtye, joka julkaisi ensimmäisen albuminsa "Roctumania" vuonna 2006.
Historia.
Roctumin nykyinen kokoonpano muodostui vuodesta 2002 alkaen laulaja Stunk Manista, hänen vanhemmasta veljestään, rumpalista The Beastistä, basistista Banana Boysta ja kitaristista nimeltänsä Zikk Brutal, joka korvasi alkuperäisen kitaristin Riku Mäkisen. Vuonna 2003 yhtyeen esiintymiset julkisuudessa jäivät suhteellisen matalaprofiilisiksi Zikkin armeija-ajan takia. Tästäkin pienestä epäkohdasta huolimatta yhtye oli jo ensimmäisenä puolenatoista vuotenaan ehtinyt levyttää kolme demonauhaa: "First Demolition" (2002), "We'll Never Leave You Alone" (2002) ja "Earbreaker" (2003). Kaikki nämä demot nauhoitettiin Hämeenlinnassa paikallisella studiolla ja hyvin minimaalisilla budjeteilla.
Tiiviin keikkailun jälkeen Roctum osallistui Ääni ja Vimma -musiikkikilpailuun vuonna 2004. Kilpailussa yhtye ylsi välieriin asti, mutta ei päässyt finaaliin. Huomiota kuitenkin herätti epänormaali lavakäyttäytyminen ja vähintäänkin oudot lava-asut. Tästä esimerkkinä basisti Banana Boyn pukeutuminen keijuksi.
Syksyllä 2004 Roctum kirjoitti sopimuksen tamperelaisen levy-yhtiön Turban Recordsin kanssa. Yhtye julkaisikin tätä kautta ensimmäisen CD-singlensä "Sandwich" kesällä 2005.
Roctumin esikoisalbumi "Roctumania" julkaistiin kesällä 2006. Kuten jo yhtye itse, myös levy jakoi voimakkaasti mielipiteitä. Vain viikossa levytetty albumi esitti Roctumin suurelle yleisölle likaisilla soundeilla varustettuna hard rockia, metallia, glam- ja punk rockia yhdistelevänä kummajaisyhtyeenä. Levy sisälsi muun muassa klassikkokappaleet ”What the Fuck”, ”Everything Disappears”, ”The Sailor”, ”Sweet Insanity” ja nimikkokappaleen ”Roctum”.
Promootiovaikeuksien takia yhtye ei saanut esikoisalbumilleen kaipaamaansa huomiota. Tämän vuoksi yhtyeen ja levy-yhtiön Turban Recordsin tiet erkanivatkin vuonna 2007.
Roctum solmi levytyssopimuksen VMC-recordsin kanssa vuonna 2014. Ensimmäinen single "You're An Ass" julkaistiin tammikuussa. Toinen single "So Called Stay" ilmestyi huhtikuussa 2014.
Haagin keskusrautatieasema

Haagin keskusrautatieasema () on Alankomaiden Haagissa sijaitseva rautatieasema. Asemalla on 12 raidetta ja se on valmistunut vuonna 1975. 
Nykyisen aseman paikalla oli vanhempi rautatieasema vuodesta 1843 1970-luvulle asti, jolloin Nederlandse Spoorwegen, maan rautatieyhtiö, päätti rakentaa uuden aseman vanhan tilalle. Hollands Spoorin asema vaikutti parhaimmalta sijainnilta sille, koska se oli Amsterdamin ja Rotterdamin välisen pääradan varrella. Haagin kaupunki kuitenkin vaati aseman sijoitettavan Staatsspoor-aseman vierustalle. Nykyinen asema rakennettiin viimeksi mainitulle paikalle ja vanha asemarakennus purettiin. 
Asema toimii Haagiin saapuvien ja lähtevien junien pääte- ja lähtöasemana. Muut Intercity- sekä kansainväliset junat käyttävät Hollands Spoorin asemaa. Nykyään Haag on Alankomaiden ainoa kaupunki, jossa on kaksi suurta rautatieasemaa. Muut Alankomaiden suuret rautatieasemat ovat Rotterdamin ja Amsterdamin asemat.
Gerd Siegmund

Gerd Siegmund (s. 7. helmikuuta 1973 Dresden) on saksalainen mäkihyppääjä.
Siegmund oli voittamassa joukkuemäen hopeamitalia Saksalle Thunder Bayn maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1995. Joukkueeseen kuuluivat Siegmundin lisäksi Jens Weißflog, Hansjörg Jäkle ja Dieter Thoma. Samoissa kilpailuissa Siegmund sijoittui suurmäessä kymmenenneksi ja normaalimäessä yhdenneksitoista.
Lillehammerin talviolympialaisissa Siegmund kilpaili vain henkilökohtaisessa normaalimäen kilpailussa, jossa sijoitus oli yhdestoista.
Hänen uransa ainoa maailmancupin osakilpailuvoitto tuli Thunder Bayn normaalimäestä vuonna 1994.
Siegmund lopetti uransa vuonna 2000.
Anglo-Amerikka

Anglo-Amerikka () tarkoittaa valtakieleltään englanninkielisiä Amerikan mantereen maita eli lähinnä Yhdysvaltoja ja Kanadaa. Se ei ole kovin laajalti käytössä virallisessa termistössä.
Floridanpuuma

Floridanpuuma ("Puma concolor coryi") on erittäin uhanalainen puuman populaatio. Se poikkeaa väritykseltään muista puumapopulaatioista. Floridanpuuma on Floridan osavaltion kansalliseläin (1982).
Ulkonäkö ja koko.
Floridanpuuma on kuonosta häntään noin kaksi metriä pitkä, uros suurempi kuin naaras. Uros painaa 48–67 kilogrammaa, naaras 30–45 kilogrammaa. Floridanpuuman karvapeite on tummanruskea, ja siinä on valkeita läikkiä päässä ja hartioissa.
Levinneisyys.
Floridanpuumaa tavataan enää vain Floridan eteläosissa. Sen alkuperäinen levinneisyysalue kattoi alueita Texasin itäosista Arkansasin, Louisianan, Mississippin, Alabaman, Georgian ja Floridan osavaltioihin sekä osiin Tennesseetä ja Etelä-Carolinaa.
Ravinto ja elintavat.
Koska Floridassa on vain vähän hirvieläimiä, floridanpuumat metsästävät pääosin villiintyneitä sikoja, pesukarhuja, vyötiäisiä ja alligaattoreita. Sen elinalueella on oltava sahapalmutiheikköjä, sillä ne ovat floridanpuumalle tärkeitä päivälepopaikkoina ja poikaspesinä.
Uhanalaisuus.
Floridanpuuma metsästettiin sukupuuton partaalle 1950-luvulla sen karjalle aiheuttamien vahinkojen vuoksi. Suojelun ansiosta 20 floridanpuumaa saatiin lisääntymään ja vuonna 2017 niitä oli 230.Pienen populaatiokoon takia niiden geeniperimä on kuitenkin kaventunut, minkä seurauksena floridanpuumilla esiintyy usein erilaisia mutaatioita, kuten mutkalla oleva häntä. Geeniperimän monimuotoistamiseksi Floridaan on vuonna 1995 istutettu puumanaaraita Teksasista, joiden jälkeläisillä vastaavia mutaatioita ei ole todennettu.
Naoki Yasuzaki

Naoki Yasuzaki (s. 1. elokuuta 1969) on japanilainen entinen mäkihyppääjä.
Hän oli voittamassa joukkuemäen pronssimitalia Japanin joukkueelle Thunder Bayn maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1995. Samoissa kilpailuissa Yasuzaki sijoittui suurmäessä sijalle 22.
Hän kilpaili ensimmäisen kerran maailmancupissa vuonna 1990 ja hänen paras osakilpailusijoituksensa tuli vuoden 1993 Lahden normaalimäen kilpailusta, jossa hän sijoittui neljänneksi. Kymmenen parhaan joukkoon Yasuzaki pystyi hyppäämään urallaan yhteensä viisi kertaa. Viimeisen maailmancupin kilpailunsa hän hyppäsi Sapporossa tammikuun lopussa 2003.
Ur jordens djup

Ur jordens djup on Finntrollin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 28. maaliskuuta 2007. Levy on ensimmäinen, jolla esiintyy yhtyeen nykyinen laulaja Vreth eli Matthias Lillmåns. Levy toi hänen myötä Finntrollin soundiin tummempia vivahteita mm. black metalista. Albumia sanoittamassa oli yhtyeen alkuperäinen laulaja Katla.
Levy sai enimmäkseen hyvää palautetta faneilta tuodessaan vaihtelua Finntrollin soundiin. Levyn kappaleesta ”Nedgång” julkaistiin myös musiikkivideo.
Metsä Tissue

Metsä Tissue Oyj on Metsäliitto Osuuskunnan omistama metsäteollisuusyritys, joka tuottaa pehmopaperituotteita, kuten wc- ja talouspaperia sekä leivontapapereita. Tuotantoyhtiöitä on Suomen lisäksi Saksassa, Puolassa, Slovakiassa ja Ruotsissa. Metsä Tissuen liikevaihto oli vuonna 2021 yhteensä 947 miljoonaa euroa.
Yhtiörakenne.
Metsä Tissuen pääkonttori sijaitsee Espoon Tapiolassa. Metsä Tissue Oyj:n toimitusjohtaja on ollut syyskuusta 2018 alkaen Esa Kaikkonen. Metsä Tissuen hallituksen puheenjohtajana toimii Metsä Groupin pääjohtaja Ilkka Hämälä. Suomalaisten metsänomistajien omistama Metsäliitto Osuuskunta omistaa Metsä Tissuen kokonaan. Kaupallisesti ja toiminnallisesti Metsä Tissue on osa Metsä Groupia.
Tuotantolaitokset.
Metsä Tissuella on 9 tuotantolaitosta. Mäntän paperitehdas sijaitsee Mänttä-Vilppulassa. Saksassa yhtiöllä on kolme tehdasta: Dürenissä, Kreuzaussa ja Raubachissa. Metsä Tissuen Puolan tehdas sijaitsee Krapkowicessa ja Slovakian tehdas Žilinassa. Yhtiöllä on Ruotsissa kolme tehdasta: Mariestadissa, Pauliströmissä ja Kvillsforsissa. Tehtaiden vuotuinen tuotantokapasiteetti on noin 600 000 tonnia.
Yhtiön toiminta Venäjällä päättyi vuonna 2015.
Tuotemerkit.
Metsä Tissuen tuotemerkit ovat Lambi, Serla, Tento, Mola, Katrin ja Saga.
Pitbull (muusikko)

Pitbull (oik. Armando Christian Pérez, s. 15. tammikuuta 1981 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Pitbull on tehnyt yhteistyötä muun muassa rap-artisti Lil Jonin kanssa. Hän on juuriltaan kuubalainen.
Elämä ja uran alku.
Kuubalaisten vanhempiansa Alysha Acostan ja Armando Sr. Pérezin lapsi Pitbull syntyi Miamissa. Nämä pistivät hänet tulkitsemaan José Martinin tuotoksia. Lapsena Pitbull oli erittäin kiinnostunut hip hop -musiikista. Hänen vanhempansa erosivat, kun hän oli nuori, ja hänen äitinsä kasvatti hänet yksin. Myöhemmin Pitbull vietti aikaa sijaisperheensä kanssa Roswellissa, Georgiassa. Hän alkoi laulaa kuorossa yläasteella ja sai paljon motivaatiota ja innostusta silloisilta rapmusiikin osaajilta. Kuusitoistavuotiaana hän jäi kiinni huumeiden myymisestä, ja sen seuraksena hänen äitinsä heitti hänet ulos talosta. Kuitenkin hän onnistuneesti valmistui opinnoistaan, ja keskitti elämänsä rapmusiikin tekoon. Pitbull tapasi radiotoimittajan, joka myöhemmin järjesti hänet rap-otteluun radio-ohjelmaan. Pitbull on perustellut artistinimeään kertomalla, että pitbull on vahva koirarotu, joka ei anna taistelussa periksi. Tavattuaan Lil Jonin Miamissa Pitbull pääsi mukaan musiikkivideoihin.
Yli kaksikymmentävuotiaana Pitbull tutustui paremmin isäänsä. Ohjelmassa "Lopez Tonight" hän onkin kuvaillut isänsä olleen hänen paras ystävänsä, ja olevansa tavallaan kiitollinen kaikista tämän huonoista puolista ja toimimisesta ”varoittavana esimerkkinä”. Armando Sr. kuoli vuonna 2006, ja Pitbull omisti hänelle samana vuonna julkaisemansa albumin "El Mariel".
Pitbull on puhunut paljon juuristaan ja on ilmoittanut, ettei hän suostu esiintymään Kuubassa niin kauan, kuin Fidel Castro tai Raul Castro on vallassa. Pitbull kuitenkin tuki Beyoncén ja Jay Z:n vierailua Kuubaan, jonne amerikkalaiset eivät saa matkustaa ilman erityistä lupaa. Arizonan tiukasta maahanmuuttopolitiikasta hän on sanonut, että "se oli kuin 10 askelta taaksepäin". Che Guevara -paitoja hän on verrannut Hitler-paitoihin.
Diskografia.
Singlet.
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
Tiklit

Tiklit ("Carduelis") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Tiklit ovat siemensyöjiä ja ruokkivat myös poikasiaan kuvussa osittain sulaneilla siemenillä. Tiklien nokka on kartiomainen. Sukupuolet ovat pääsääntöisesti selvästi erinäköisiä. Pesä on yleensä pensaassa tai puussa. Munia on 3–5 ja haudonta-aika on 12–14 päivää.
Lisääntymisajan ulkopuolella tiklit esiintyvät parvina, joissa voi olla satoja, joskus tuhansia yksilöitä.
Tiklilajit.
Luettelo perustuu BirdLife Suomen maailman lintujen suomenkieliseen nimistöön. Tiklien luokittelu on ongelmaista ja luokittelujen eroavuuksista johtuen lajisto voi olla erilainen eri lähteissä.
Punavarpuset

Punavarpuset ("Carpodacus") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Punavarpuset ovat peipon kokoisia varpuslintuja, joiden koirailla on usein kirkas punainen höyhenpuku. Useat lajeista elävät Aasiassa. Ne ovat enimmäkseen siemensyöjiä, ja nokka on tukeva kekonokka.
Punavarpuslajit.
Luettelo perustuu BirdLife Suomen maailman lintujen suomenkieliseen nimistöön. Punavarpusten luokittelu on ongelmallista, ja luokittelujen eroavuuksista johtuen lajisto voi olla erilainen eri lähteissä.
Anna palaa!

Anna palaa! () on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka kertoo high schoolin kilpailuhenkisistä cheerleadereista. Elokuvan on ohjannut Peyton Reed ja käsikirjoittanut Jessica Bendinger. Pääosissa näyttelevät Kirsten Dunst, Eliza Dushku ja Gabrielle Union.
Elokuva sai enimmäkseen positiivisia arvosteluja, ja kriitikot kiittivät sen kepeää luonnetta ja humoristista otetta omaperäiseen aiheeseen. "Anna palaa!" keräsi lipputuloja maailmanlaajuisesti 90 miljoonaa dollaria, mikä teki siitä 2000-luvun alun suuren kassamenestyksen. Myös pääosan esittäjä Kirsten Dunstin suoritusta kehuttiin arvosteluissa. Julkaisunsa myötä elokuva on noussut amerikkalaiseksi kulttiklassikoksi. Siitä on tehty myös teatterimusikaali, jonka ensi-ilta oli Atlantassa vuonna 2011.
Juoni.
Torrance Shipman on Rancho Carne Torosin cheerleader. Pian hänet valitaan joukkueen kapteeniksi. Hänen luokalleen on muuttanut Cliff-niminen poika. Tämän sisar Missy pääsee cheerleader-joukkueeseen. Missy huomaa huutojen olevan tuttuja ja lähtee pois ensimmäisistä harjoituksista. Torrance lähtee perään, jolloin Missy pyytää hänet autoon ja ajaa takaisin Los Angelesiin josta on muuttanut. Siellä ovat meneillään paikallisen East Compton Clovers -cheerleaderjoukkueen harjoitukset. Torrance tajuaa huutojen olevan täsmälleen samat kuin heillä. Käy ilmi että joukkueen entinen kapteeni ”Big Red” oli varastanut kaikki ohjelmat Cloverseilta. 
Samaan aikaan piirimestaruuskisat lähestyvät, mutta Toros ei voi mennä kisoihin vanhalla ohjelmallaan jonka ”Big Red” heille ”teki”, joten he palkkaavat koreografin avukseen. Opettaja on yliankara ja vilpillinen huijari ja ohjelma typerä, mutta joukkue ei voi muuta kuin esittää sen. Piirimestaruuskisoista muodostuu nöyryyttävät kahdesta syystä: koreografia on kehno ja yhdellä toisella joukkueella on samanlainen ohjelma. Heidän koreografinsa oli myynyt saman ohjelman useille joukkueille. Torrance on murtunut epäonnistuttuaan joukkueensa johtamisessa ja harkitsee lopettamista.
Toros-joukkue on hallitseva mestari, joten se pääsee mukaan Yhdysvaltain mestaruuskisoihin. Cliff kannustaa Torrancea jatkamaan, muttei vielä suostu antamaan tälle anteeksi. Torrance tekee joukkueineen töitä yötä päivää, ja he saavat kuin saavatkin uuden hienon ohjelman valmiiksi. Piirimestaruuskisoissa he onnistuvat täydellisesti – mutta niin myös Clovers. Lopulta Torosin joukkue sijoittuu toiseksi, kun Clovers voittaa. He ovat kuitenkin ikionnellisia onnistuneesta näytöksestä. Torrancen ja Cliffin välille syttyy romanssi.
Tuotanto.
Elokuva kuvattiin San Diegon ympäristössä.
Jatko-osat.
Elokuva on saanut neljä jatko-osaa: "Anna palaa 2" ("Bring It On Again", 2004) "Anna palaa 3" ("Bring It On: All or Nothing", 2006) "Anna palaa 4" ("Bring It On: In It To Win It", 2007) ja "Anna palaa 5" ("Bring it on: Fight to the Finish", 2009). Jatko-osat eivät juoneltaan ja henkilöiltään ole yhteydessä edeltäjiinsä.
Carl Henrik Ehrenstolpe

Carl Henrik Ehrenstolpe (14. maaliskuuta 1753 Ruotsi – 1825 Pärnu, Viro) oli Ruotsissa syntynyt ja Suomeen muuttanut sotilas ja virkamies. Hän oli everstiluutnantti, Haapaniemen kadettikoulun johtaja vuosina 1781–1782 ja Oulun läänin maaherra vuosina 1809–1820.
Elämäkerta.
Ehrenstolpen sukujuuret ulottuvat Saksan Pommeriin, jossa suvun nimenä oli "Brandenburg". Eräs Ruotsiin muuttaneen sukuhaaran jäsen aateloitiin vuonna 1691, jolloin hän otti sukunimekseen Ehrenstolpe. Carl Henrik Ehrenstolpe syntyi aatelisperheeseen Länsi-Götanmaalla vuonna 1754. Monien sukulaistensa tavoin Ehrenstolpe muutti Suomeen, jossa hän meni kolmetoistavuotiaana armeijan palvelukseen Turun läänin rykmenttiin.
Ehrenstolpe osallistui Viaporin valtaukseen vuonna 1772. Jakob Magnus Sprengtportenin ja Georg Magnus Sprengtportenin johtama valtaus liittyi kuningas Kustaa III:n tekemään vallankaappaukseen, jolla säätyvallan aika Ruotsissa lopetettiin. Ansioistaan kaappauksessa nuori Ehrenstolpe ylennettiin aliluutnantiksi. Ehrenstolpe sai siirron Savon jalkaväkirykmentin tykistöupseeriksi ja toimi myöhemmin myös opettajana Haapaniemen kadettikoulussa. Hän osallistui an vuosina 1788–1789 ollen uskollinen kuninkaalle koko sodan ajan. Ehrenstolpe erosi armeijasta everstiluutnanttina vuonna 1796.
Kun Suomen sota alkoi, Ehrenstolpe meni suomalaisen lähetyskunnan kanssa Pietariin päästäkseen hyviin väleihin venäläisten kanssa. Georg Magnus Sprengtporten nimitettiin sodan päätyttyä Suomen ensimmäiseksi kenraalikuvernööriksi ja tämän avulla Ehrenstolpe sai nimityksen Oulun läänin maaherraksi tammikuussa 1809.
Carl Henrik Ehrenstolpen maaherrakausi kesti vuodesta 1809 vuoteen 1820. Käytännössä Ehrenstolpe erosi tehtävistään jo vuonna 1819, jolloin hänen sijaisekseen tuli Oulun läänin seuraava maaherra Samuel Fredrik von Born. Ehrenstolpe ei ollut maaherrana kovinkaan suosittu, mikä johtui toisaalta vaikeista ajoista ja toisaalta Ehrenstolpen omasta luonteesta ja käytöksestä. Sodan jäljiltä koko maan virkakunta oli hajallaan ja lisäksi Ehrenstolpen maaherrakauden alkuvuosiin sattui useita katovuosia. Ehrenstolpe oli aatelissukua eikä epäröinyt näyttää muille ”ylemmyyttään”. Oulussa tällaiseen ei ollut totuttu ja maaherran käytöstä paheksuttiin. Maaherran ja kaupunkilaisten välinen juopa kasvoi niin suureksi, että Ehrenstolpe erosi vuonna 1819. Ehrenstolpe muutti Viroon, jossa hän kuoli Pärnussa marraskuussa 1825.
Hänen puolisonsa oli Anna Elisabet von Kothen (1757-1818), kamariherra Gregorius Johan von Kothenin ja Janakkalan Hakoisten kartanon Ulrika Eleonora Ugglan tytär. Heille syntyi viisi lasta:
Carl Henrik Ehrenstolpen pojasta Carl Johan Ehrenstolpesta tuli kenraalimajuri Venäjän keisarikunnan armeijassa.
Guatemalan vaakuna

Guatemalan vaakuna on keskiamerikkalaisen Guatemalan valtion virallinen vaakuna. Siinä kaksi kivääriä ja miekkaa nojaavat toisiaan vasten muodostaen kaksi ristiä. Kiväärien muodostaman ylemmän ristin päällä on pergamenttirulla, johon on merkitty päivämäärä 15. syyskuuta 1821, jolloin Väli-Amerikka itsenäistyi Espanjasta. Rullan vieressä on vihreä mayaketsaali. Vaakunaa ympäröi laakeriseppele. Vaakunan suunnitteli sveitsiläissyntyinen taiteilija Jean-Baptiste Frener, joka asui Guatemalassa vuodesta 1854 kuolemaansa 1897 asti.
Laakeriseppele on voiton symboli. Pistimin varustetut Remingtonin kiväärit edustavat Guatemalan tahtoa puolustaa itseään. Miekat kuvastavat kunniaa.
Mayaketsaali on ollut vaakunassa vuodesta 1871, kun presidentti Miguel García Granados määräsi sen. Se symboloi vapautta ja guatemalalaisten itsenäisyyttä ja riippumattomuutta.
Guatemalan vaakuna on myös Guatemalan lipussa. Myös Los Altosin valtio käytti mayaketsaalia lipussaan.
Punatulkut

Punatulkut ("Pyrrhula") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sukuun kuuluu 7 lajia.
Punatulkut elävät Aasiassa ja kahden lajin esiintymisalue ulottuu myös Eurooppaan. Punatulkut ovat siemensyöjiä ja niillä on voimakas kekonokka.
Jon Cryer

Jonathan Niven ”Jon” Cryer (s. 16. huhtikuuta 1965 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kahdesti Emmy-palkittu näyttelijä, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän oli pääosassa yhdysvaltalaisen CBS-televisiokanavan tilannekomediasarjassa "Miehen puolikkaat" ("Two and a Half Men").
Hän on Gretchen ja David Cryerin poika ja hänellä on kaksi siskoa, Robin ja Shelley. Hän valmistui vuonna 1983 Bronx High School of Science -tiedelukiosta.
Cryer oli naimisissa näyttelijä Sarah Triggerin kanssa, jonka kanssa hän sai yhden pojan, mutta he erosivat vuonna 2004. Kesäkuussa 2007 Cryer meni naimisiin toimittaja Lisa Joynerin kanssa.
Dogmazic

Dogmazic on levy-yhtiö, jonka päämaja on Bordeaux’ssä, Ranskassa. Se perustettiin vuonna 2004.
Dogmazic perustava ajatus oli, että se kohtelee sekä taiteilijoita että kuluttajia oikeudenmukaisesti.
Kuluttajat voivat kuunnella musiikkia Dogmazicin verkkosivujen kautta täydessä mitassaan DRM-suojaamattomassa muodossa ja imuroida musiikkia Creative Commonsin Attribution-NonCommercial-ShareAlike-lisenssin alla. Ostaessaan kappaleen kuluttaja voi imuroida kappaleen CD-laatuisena. Lisäksi Dogmazicilla on korkeat julkaisukriteerit; tavoitteena on julkaista albumeita, jotka ovat täynnä hyviä kappaleita.
Onni Okkonen

Onni Okkonen (20. elokuuta 1886 Korpiselkä – 18. toukokuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen akateemikko, taidehistorioitsija, professori ja taidekriitikko.
Okkonen oli Helsingin yliopiston taidehistorian professori 1927–1948. Suomen Akatemiaan hänet nimitettiin 1948.
Okkonen kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1905. Joensuun taidemuseossa on Okkosen taidekokoelma, jossa on Italian vanhempaa taidetta ja kiinalaista taidetta. Taidemuseo käyttää Onni-nimeä markkinoinnissaan.
Okkonen on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Vuoripeipot

Vuoripeipot ("Leucosticte") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Vuoripeippojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan seitsemän lajia.
Vuoripeipot elävät Aasian ja Pohjois-Amerikan vuoristoseuduilla. Ne ovat pääasiassa siemensyöjiä mutta syövät myös selkärangattomia.
Jukka Tuovinen

Jukka Tuovinen (s. 1965) on suomalainen lentopallovalmentaja. Hän on voittanut kolme Suomen mestaruutta (2003, 2004, 2005), kolme SM-hopeaa (2002, 2007, 2008) ja yhden SM-pronssin (2017) valmennusurallaan lentopallon Mestaruusliigassa. Lisäksi Tuovinen on voittanut kahdesti Suomen Cupin (2006, 2007).
Tuovisen alaisuudessa keväällä 2001 Rovaniemeltä noin 38 kilometriä sijanneen Perunkajärven urheiluseura Perungan Pojat nousi lentopalloliigaan ja voitti heti ensimmäisellä kaudellaan SM-hopeaa. Vuosikymmen aiemmin Tuovinen oli aloittanut valmennusuransa Pöljän Ponnistuksessa ykkössarjassa ja valmensi pian Pielaveden Sammon liigakentille. Hänen kolmevuotinen valmennusprojektinsa napapiirillä päättyi keväällä 2003 Suomen mestaruuteen. Tänä aikana PerPo nostettiin Suomen lisäksi myös Euroopan lentopallokartalle. Eurocupissa se kaatoi kotikentällään 2003 Lube Maceratan, joka oli siihen aikaan yksi maailman kovimmista seurajoukkueista. Lapin Kansan mukaan italialaisjoukkueen kaataminen on yksi suomalaisen seurajoukkuelentopallon tähtihetkiä.
Vuotta myöhemmin Tuovinen voitti valmentajana SM-kullan Pielaveden Sammossa. Myös seuraavana keväänä koittivat kultajuhlat. Tuovinen on valmentanut ylimmällä sarjatasolla myös LEKA Volleyta ja Savo Volleyta. Toukokuussa 2020 Lapin Kansa uutisoi Tuovisen palaavan PerPon peräsimeen. Edellisen kerran Tuovinen valmensi PerPoa yhden ottelun verran keväällä 2010, kun PerPo oli potkinut tšekkivalmentaja Pavel Tresnakin tehtävästä.
Peliurallaan Jukka Tuovinen pelasi yleispelaajan ja liberon rooleissa. Hänet tunnettiin pedanttina urheilijana. Lentopallojulkaisu "Kiilan" mukaan Tuovinen harjoitteli 12 kertaa viikossa, vaikka pelasi lähinnä kolmos- ja kakkossarjan tasolla. Aikuisiällä Tuovinen edusti Pielaveden Sammon lisäksi kasvattajaseuraansa Pöljän Ponnistusta ja kuopiolainen Puijo Wolleyta. Hänen valmennusuransa alkoi kaudella 1991–1992 Pöljän Ponnistuksessa miesten ykkössarjassa pelaajavalmentajana.
Katja von Garnier

Katja von Garnier (s. 15. joulukuuta 1966) on saksalainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Wiesbadenissa ja opiskeli vuosina 1989–1994 Münchenin Hochschule für Fernsehen und Filmissä. 
Garnierin elokuvia ovat "Unelmatreffit" (1992), "Bandits" (1997), "Rautaiset enkelit" (2004) ja "Blood and Chocolate" (2007).