tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN, ) on kansainvälinen luonnonvarojen suojelemista edistävä ympäristöjärjestö. Järjestön nimi oli maaliskuuhun 2008 saakka "The World Conservation Union" () ja sitä ennen, vuoteen 1990 saakka "International Union for Conservation of Nature and Natural Resources". Vuonna 1948 perustetun järjestön päämaja sijaitsee Sveitsin Glandissa.
Järjestön tarkoitus.
Järjestön tavoitteena on edistää luonnon monimuotoisuuden suojelua ja varmistaa luonnonvarojen käyttö ekologisesti kestävällä tavalla. IUCN edistää luonnonsuojelututkimusta, toteuttaa erilaisia käytännön luonnonsuojeluhankkeita eri puolilla maailmaa ja edistää alan toimijoiden yhteisiä pyrkimyksiä kehittää ja toteuttaa luonnonsuojelua edistäviä toimintaohjelmia, lainsäädäntöä ja parhaita käytäntöjä.
Järjestön toimikenttään kuuluvat kaikki maailman eläin- ja kasvilajit, maailman erilaiset luontokohteet eli ekosysteemit ja suuri määrä merkittäviä, ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevia asioita. Järjestö pitää yllä lajien uhanalaisuusluokitusta ja maailman luonnonsuojelualueiden luokitusta.
Järjestön jäsenkokoukset (maailmankongressit) pidetään joka neljäs vuosi. Vuonna 2008 kokouspaikkana oli Barcelona. Syksyllä 2012 maailmankongressi järjestettiin Jejun saarella Etelä-Koreassa. Jäsenkokoukselle esitetyistä jäsenaloitteista on syntynyt merkittäviä kansainvälisiä sopimuksia, kuten uhanalaisten lajien kauppaa säätelevä "Villieläimistön ja -kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskeva yleissopimus" eli CITES-sopimus.
Valtiot ja kansalaisjärjestöt jäseninä.
IUCN on maailman laajin ympäristöalan verkosto, johon kuuluu niin valtioita kuin kansalaisjärjestöjä. IUCN:ään kuuluu yli 1 400 jäsenorganisaatiota 140 maasta. Jäseninä on 90 valtiota ja 120 muuta valtion organisaatiota sekä lähes 1000 kansalaisjärjestöä ja 40 muuta organisaatiota. 
Suomalaiset jäsenet muodostavat Suomen kansallisen IUCN-komitean.
Suomesta jäsenenä on vuodesta 1968 Suomen valtio, jota edustaa ympäristöministeriö. Muita jäsenorganisaatioita ovat Suomen luonnonsuojeluliitto, Natur och miljö, WWF Suomi, Suomen riistakeskus, BirdLife Suomi ja Korkeasaaren eläintarha.
Suomen luonnonsuojeluliiton edeltäjä Suomen luonnonsuojeluyhdistys oli IUCN:n perustajajäsen.
Suomen IUCN-komitean puheenjohtaja on ympäristöneuvonantaja Matti Nummelin ulkoasiainministeriöstä. IUCN:n päättävä elin IUCN Council on hyväksynyt Suomen IUCN-komitean virallisesti kansalliseksi toimielimeksi keväällä 1999.
Komissiot.
Järjestön kuuden komission jäseninä on yli 10 000 vapaaehtoista asiantuntijaa ja tutkijaa noin 180 maasta. Komissioiden aihealueet ovat:
Countdown 2010 – Luonnon puolesta.
IUCN ja Euroopan komissio lanseerasivat vuonna 2004 Countdown 2010 -nimisen aloitteen, jonka tarkoituksena on kiinnittää kansalaisten, yritysten, kuntien ja muiden toimijoiden sekä median huomio keinoihin, joilla voidaan pysäyttää luonnon monimuotoisuuden köyhtyminen. Kukin EU-maa on vuorollaan vastuussa aloitteen eteenpäin viemisestä EU-puheenjohtajuutensa aikana.
Conchita Supervia

Conchita Supervia (9. joulukuuta 1896 Barcelona – 30. maaliskuuta 1936) oli espanjalainen mezzosopraano, joka oli tunnettu värikkäästä ja taipuisasta äänestää, nopeasta vibratosta ja vangitsevasta lavasäteilystään. Supervia teki debyyttinsä Buenos Airesin Teatro Colónissa vain 15-vuotiaana 1910.
Hän lauloi paljon Gioacchino Rossinin oopperoita, ja teki näin säveltäjän työtä tunnetuksi. 
Conchita Supervia kuoli traagisesti synnyttäessään toista lastaan maaliskuussa 1936.
Sekvenssi (liturgia)

Sekvenssi (lat. "sequentia, [jotain] seuraava") on latinankielinen runo, joka on kirjoitettu ei-klassisessa runomitassa ja usein kristillisestä aiheesta. Se oli alkuaan messun hallelujan laajennus, sitten runomittainen virren tapainen laulu.
Sekvenssit olivat erityisen suosittuja 900–1200-luvuilla, jolloin niitä esitettiin messun halleluja-osan jälkeen. Sekvenssi kehittyi halleluja-laulun loppuun lisätystä juhlallisesta pitkästä melismasta, johon alettiin lisätä 800-luvulla latinankielisiä ja 900-luvulla kansankielisiä uusia sanoja. Näin syntyneen sekvenssirunouden ensimmäinen kukoistuskausi oli 900–1000 luvuilla ja toinen 1100–1200-luvuilla, joiden tärkein sekvenssirunoilija oli Adam Victorilainen. Hymnit ja sekvenssit eroavat toisistaan sävelmien luonteen perusteella. Hymneissä lauletaan samalla sävelmällä jokainen säkeistö, sekvenssissä enintään kaksi peräkkäistä säkeistöä. 
Keskiajan lopulla kehittyi tapa, että pitkän latinankielisen sekvenssin välissä seurakunta lauloi "kansankielisen värssyn", säkeistön. Näistä säkeistöistä on myöhemmin muodostunut virsiä.
Vastauskonpuhdistuksen aikana Trenton kirkolliskokouksessa (1545-1563) pyrittiin katolisen kirkon jumalanpalveluskäytäntöä yhtenäistämään, ja suurin osa sequentia-runoista jätettiin pois. Trenton kirkolliskokous hyväksyi tridentiinisen messun osina käytettäväksi vain neljä sekvenssiä:
Vuonna 1727 käyttöön hyväksyttiin vielä viides sekvenssi, Stabat Mater, jota voidaan käyttää Jeesuksen äidin tuskien muistopäivänä, 15. syyskuuta. Stabat Materin tekijä on Jacopone da Todi.
Paavo Liski

Paavo Antero Liski (4. heinäkuuta 1939 Vuoksela – 8. marraskuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja, teatterinjohtaja ja professori.
Elämä ja ura.
Liski oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän aloitti ammattiteatteriuransa Turun kaupunginteatterissa 1963 näyttelijä-dramaturgina. Hän toimi 1968–1972 Kuopion Yhteisteatterissa (nyk. Kuopion kaupunginteatteri) ohjaajana ja näyttelijänä. Vuonna 1972 Liski nimitettiin vastavalmistuneen Oulun kaupunginteatterin teatterinjohtajaksi. Vuodesta 1975 Liski toimi Helsingin kaupunginteatterin johtajana. Liski jättäytyi vuonna 1983 vapaaksi taiteilijaksi. Hän ohjasi Suomen eri teattereissa ja näytteli tv- ja elokuvatuotannoissa. Hän ohjasi myös Virossa Draamateatterissa ja Marin ja Petroskoin kansallisissa teattereissa. Liski ohjasi muun muassa "Kalevala"-aiheisia näytelmiä. 
Ennen kuolemaansa Liski näytteli draamasarjassa "Salatut elämät" Ulla Taalasmaan miesystävää Yrjö Merilää. Hahmon oli tarkoitus jatkaa sarjassa, mutta Liskin kuoltua myös roolihahmo kuoli. Liskin viimeiseksi elokuvaksi jäi "Rock’n Roll Never Dies" (2006).
Liski menehtyi 66-vuotiaana sairastettuaan lyhyen aikaa Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle Helsinkiin.
Paavo Liskin poika Petri Liski on Suomen Kansallisteatterin näyttelijä.
Palkinnot ja tunnustukset.
Liski sai vuonna 2002 elämäntyöstään kirkon kulttuuripalkinnon.
Liski sai vuonna 1986 parhaan miespääosan Jussin roolistaan Rauni Mollbergin ohjaaman "Tuntemattoman sotilaan" Antti Rokkana.
Välimerentaateli

Välimerentaateli eli taatelipalmu eli aitotaateli ("Phoenix dactylifera") on taatelien ("Phoenix") sukuun kuuluva puu. Se on hedelmiensä eli taatelien takia kasvatettu hyötykasvi. Koska sitä on viljelty niin pitkään, alkuperäistä esiintymisaluetta ei tunneta tarkkaan. Pohjoisen Afrikan keitaita ja Persianlahden seutua on esitetty. Viljelystä on arkeologisia jäännöksiä 4000 vuotta eaa.
Välimerentaateli on keskikokoinen puu, 15–25 metriä korkea. Lehdet ovat jopa kolme metriä pitkät, ja niissä on 20 cm pitkiä pari senttimetriä leveitä lehdyköitä. Sylinterinmuotoiset, 3–7 cm pitkät hedelmät kasvavat terttuina. Ne ovat luumarjoja, ja niissä on pitkulainen siemen sisällä.
Suomeen tuodaan taateleita yleensä auringossa kuivattuina. Vuonna 2012 suurimpia taatelintuottajamaita olivat YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) tilaston mukaan Egypti, Iran, Saudi-Arabia, Algeria, Irak ja Pakistan.
Lahden Sininen

Lahden Sininen oli lahtelaisen Mallasjuoma-panimon olutmerkki, joka perustettiin 1935 Lahden Erikoisolut III:na. Sen etiketti ja korkki olivat väriltään sinisiä. Tästä olut sai puhekielessä nimityksen Lahden Sininen, joka myöhemmin otettiin viralliseksi nimitykseksi. Hartwall osti Mallasjuoma-panimon vuonna 1988, ja vuonna 1997 Lahden Sinisen valmistus lopetettiin. Olut oli tyypiltään pils-olut. Runsaasti mainostetut olutmerkit tekivät 1960- ja 1970-luvulla Lahtea tunnetuksi yhdessä Salpausselän kisojen kanssa.
Hartwall palautti Lahden Sinisen takaisin tuotantoon nimellä Sininen 25. maaliskuuta vuonna 2008. Olutharrastajien mielestä puolen litran tölkeissä myytävä 4,5 % vahvuinen uudestaan lanseerattu olut on "hyvin miedosti humaloitu" ja "vaahdoltaan niukka". Hartwallin Sinisen raaka-aineita ovat vesi, ohramallas, ohratärkkelys, humala sekä hapettumisenestoaineet E300 ja E224. Kesäkuussa 2012 kauppoihin saapui myös pienemmissä 0,33 litran tölkeissä myytävä miedompi 3,5 % Sininen "kakkosolut".
Bogor

Bogor on Indonesian Länsi-Jaavan provinssin suurimpia kaupunkeja. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan siellä asui 950 334 asukasta. Kaupunki sijaitsee Jaavan saarella noin 60 kilometriä etelään Jakartasta ja kuuluu siten sen vaikutuspiiriin. Bogoriin on pääkaupungista vajaan tunnin matka junalla tai linja-autolla. Kaupunki on Jakartan ja Bandungin välisen maantien varrella. Alue on hyvin sateista, ja jopa niin sanottuna kuivana kautena sataa päivittäin. Vuosittainen sadanta on noin 4 080 millimetriä. Bogor on kaupunki, jossa lienee eniten ukkosmyrskyjä maailmassa. Kaupunki on tulivuorten ympäröimä.
Kaupungin kieli on sundan paikallinen Bogorin murre, vaikka jo Jakartassa kuulee enemmän indonesiaa.
Historiallisesti paikalta tunnetaan Tarumanegara, joka oli 1500 vuotta sitten koko Indonesian toiseksi suurin hinduvaltio Borneolla sijaitsevan Kalimantanin jälkeen. Tältä ajalta on peräisin seudulla tavattavia kivikirjoituksia, jotka on kirjoitettu sanskritin kielellä. Vuonna 1482 tiedetään paikalla vaikuttaneen Siliwagin kuningaskunnan.
Hollantilaiset siirtomaaisännät antoivat kaupungille nimen Buitenzorg, joka tarkoittaa suunnilleen huoletonta. Lyhyen brittiherruden aikana 1811–1816 paikalla vaikutti Sir Thomas Stamford Raffles, jonka mukaan on nimetty maailman suurin tunnettu kukka, "Rafflesia arnoldii".
Kasvitieteellä on muutenkin Bogorissa valtaisa merkitys. Jo 8. toukokuuta 1817 avattiin suuri 87 hehtaarin kasvitieteellinen puutarha. Sieltä voi löytää rafflesian lisäksi suuren Amorphophallus titanum -lajin sekä yli 200 palmulajia ja lähes 900 eri orkideaa.
Kevin Kline

Kevin Delaney Kline (s. 24. lokakuuta 1947 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt elokuvissa, televisiossa ja teatterin lavalla, ja hänet on palkittu muun muassa Oscarilla ja kahdella Tonylla.
Elämä ja ura.
Kline syntyi St. Louisissa vuonna 1947. Hän esiintyi koulunäytelmissä ja jatkoi näyttelemistä Indianan yliopistossa Bloomingtonissa. Valmistuttuaan sieltä Kline muutti New Yorkiin ja aloitti opinnot Juilliardissa. Vuonna 1972 hän liittyi New Yorkin Acting Company -teatteriin. Ryhmä kiersi Yhdysvaltoja esittäen Shakespearen näytelmiä, joissa Kline näytteli muun muassa Romeota ja Hamletia.
Vuonna 1978 Kline voitti Tony-palkinnon roolistaan Broadway-näytelmässä "On the Twentieth Century". Kolme vuotta myöhemmin hän sai toisen Tonynsa roolistaan näytelmässä "The Pirates of Penzance", josta tehtiin myös elokuvaversio vuonna 1983.
Kline esiintyi television saippuasarjassa "Search for Tomorrow" ja teki elokuvadebyyttinsä Alan J. Pakulan elokuvassa "Sofien valinta" (1982), mistä hän sai Golden Globe -ehdokkuuden. Seuraavana vuonna hän näytteli Lawrence Kasdanin elokuvassa "Sisärengas", vuonna 1985 lännenelokuvassa "Silverado" ja vuonna 1987 Richard Attenborough’n elokuvassa "Huuto vapaudelle".
Kline voitti Otto Westin roolistaan komediassa "Kala nimeltä Wanda" (1988) parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon. Klinen seuraava komedia oli "Saippuakuplia" (1991), mistä hän sai jälleen Golden Globe -ehdokkuuden.
Kline esiintyi 1990-luvulla monenlaisissa rooleissa elokuvissa kuten "Chaplin" (1992), "Dave" (1993) ja "Ollako vai eikö olla?" (1997), mistä hän sai taas Golden Globe -ehdokkuuden. Näyteltyään elokuvassa "Jäämyrsky" (1998) Kline palasi Shakespearen pariin elokuvassa "William Shakespearen Kesäyön unelma" (1999).
Klinen elokuvia 2000-luvulla ovat esimerkiksi "Elämää rakentamassa" (2001), "Keisareiden kerho" (2002), "De-Lovely" (2004), "Vaaleanpunainen pantteri" (2006), "Robert Altmanin huonot vitsit" (2006), "Kuten haluatte" (2006), "Ehdottomasti ehkä" (2008), "Salaliittolainen" (2011), "Näin ystävien kesken" (2011), "Darling Companion" (2012) ja "Beauty and the Beast – Kaunotar ja hirviö" (2017). Elokuvien ohella Kline on näytellyt televisiosarjoissa kuten "Bob’s Burgers".
Kline on ollut naimisissa näyttelijä Phoebe Catesin kanssa vuodesta 1989 lähtien. Heillä on kaksi lasta, joista toinen on näyttelijä Owen Kline.
Kiantajärvi

 
Kiantajärvi sijaitsee Suomussalmella, Kainuussa. Järven pinta-ala on 191 neliökilometriä ja sen suurin pituus on noin 45 km. Järvi on pohjoisosastaan kaksihaarainen ja sen itäisimmät osat ulottuvat noin kahden kilometrin päähän Venäjän rajasta. Kiantajärvi jakaantuu useisiin erillisiin altaisiin ja järven pohjan muodot ovat erittäin vaihtelevia matalikkoineen ja jyrkkine syvänteineen.
Kiantajärveä säännöstellään voimakkaasti järven alapuolella sijaitsevien useiden vesivoimaloiden avulla. Pinnankorkeuden alin säännöstelyraja on 195,5 m merenpinnan yläpuolella ja ylin vastaavasti 199,5 m. Vuotuinen vedenkorkeuden vaihteluväli on siis enimmillään neljä metriä. Kiantajärven vedet purkautuvat kohti Oulujärveä Ämmäkoskeen vuonna 1959 valmistuneen Ämmän voimalaitoksen kautta. Joen keskimääräinen sekuntivirtaama on 20–70 kuutiota. Nykyisin järvi on paitsi voimatalouden vesivarasto myös tärkeä veneily- ja vapaa-ajankalastusalue.
Historiaa.
Esihistoriallisia, muun muassa kivikautisia yli 4000 vuotta vanhoja asuinpaikkoja on Kiantajärvellä ja sen rannoilla, tunnetuimmat niistä Kalmosärkässä, Vanhassa Kirkkosaaressa, Kukkosaaressa sekä Ämmänsaaren nykyisen keskustan alueella. Myöhemmin järven rannoilla on tuotettu paljon tervaa.
Ämmän ruukki, järvimalmista rautaa jalostanut tehdas toimi järvestä laskevassa Ämmäkoskessa vuosina 1841–1878. Ilmari Kiannon kirjailijakoti Turjanlinna sijaitsi Niskanselän itärannalla Hulkonniemellä. Kiannon hauta on Turjanlinnan edustalla olevassa Niettussaaressa.
Talvisodan aikana järvi joutui sotanäyttämöksi, kun neuvostoliittolainen 163. divisioona, jonka pääosat saapuivat Juntusrannan suunnalta ja osa Raatteentietä, miehitti kirkonkylän ympäristön ja otti varsinkin Juntusrannassa paljon siviilejä vangeiksi. 
Kiantajärven Niskanselkä ja Haukiperä toimivat luonnollisena puolustuslinjana. Venäläiset pääsivät talvisodassa pisimmillään järven lounaisrannalle kirkonkylän kohdalla kapeassa Haukiperässä, mutta hyökkäys torjuttiin. Suomussalmen taistelujen loppuvaiheessa 29. joulukuuta 1939 kirkonkylään ja Hulkonniemelle saarroksiin joutuneista venäläisistä pääosa vetäytyi Suomussalmelta Kiantajärven jäätä pitkin koilliseen. Uhkan poistuttua suomalaisten huomio kääntyi Raatteen tielle.
Lidija Jusupova

Lidija Muhtarovna Jusupova (, s. 15. syyskuuta 1961) on tšetšenialainen ihmisoikeusasianajaja ja -aktivisti. Jusupova on venäläisen Memorial-ihmisoikeusjärjestön Groznyin toimiston johtaja. Vuonna 2005 hänelle myönnettiin Thorolf Rafton muistopalkinto hänen toiminnastaan Tšetšenian sodan unohdettujen uhrien puolestapuhujana sekä ihmisoikeusrikkomusten dokumentoijana.
Groznyi

Groznyi (, , "Sölƶa-Ġala") on Pohjois-Kaukasiassa sijaitsevan, Venäjän federaatioon kuuluvan Tšetšenian tasavallan pääkaupunki. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 271 573 ihmistä.
Historia.
Kaupunki perustettiin Kaukasian sodan alussa vuonna 1818 sotilaalliseksi tukikohdaksi (Groznaja krepost, hirmuinen linnoitus). Vuonna 1870 linnoituksesta tehtiin kaupunki Groznyin nimellä. Tšetšeeniksi se tunnettiin nimellä Sölƶ-Ġala (Соьлж-ГІала).
Kaupungissa oli elokuussa 1958 viikon mittainen etnisten levottomuuksien aalto. Se sai alkunsa Tšetšeno-Ingušetija ASNT:n uudelleenperustamisesta ja tšetšeenien paluusta kotiseuduilleen karkotuksesta, jonka jälkeen monet paluumuuttajat jäivät työttömiksi ja asunnottomiksi. Yhden venäläisen murhan jälkeen väkijoukko lynkkasi tšetšeenin ja valtasi hallintorakennukset ja vaati Groznyin oblastin palauttamista ja tšetšeenimuuton säätelyä.
1990-luvulla kaupunki kärsi pahoin kahdesta sodasta, jotka juontuivat Tšetšenian itsenäistymispyrkimyksiin Venäjästä. Vuoden 1994 taistelut raunioittivat kaupungin jo lähes täysin. Vuonna 1999 Venäjän joukot saartoivat kaupungin. 6. joulukuuta 1999 he pudottivat kaupunkiin lentolehtisiä, jotka sisälsivät dramaattisen uhkavaatimuksen: kaupungissa vielä olevien oli poistuttava lauantaihin 11. joulukuuta mennessä tai heidät tuhottaisiin. Läntisten lähteiden mukaan Groznyissa oli tuolloin 50 000 ihmistä. Huolimatta länsimaiden ja ihmisoikeusjärjestöjen vetoomuksista Venäjä hyökkäsi kaupunkiin.
Separatistisen Itškerian tšetšeenitasavallan (1991–2007) antama nimi kaupungille, "Dƶoxar-Ġala" (Джохар-Гӏала), oli kunnianosoitus separatistisen ensimmäiselle presidentille Džohar Dudajeville.
Venäjän Tšetšenian tasavallan hallitus puolestaan ehdotti vuonna 2005 kaupungin uudeksi nimeksi "Ahmat-Gala"a Ahmat Kadyrovin mukaan.
Asukasluvun kehitys.
Oheinen taulukko kuvaa Groznyin väkiluvun kehitystä.
Uuden kaupungin rakentaminen.
Groznyin lentoasema avattiin uudelleen vuonna 2006 toisen Tšetšenian sodan yhä jatkuessa, kun kenttä oli ollut vuosikymmenen suljettuna. Kaupungin pääkatu nimettiin lokakuussa 2008 Vladimir Putinin mukaan Prospekt Putinaksi. Groznyissa on muutama pilvenpiirtäjä ja kaupunki on 2000-luvulla rakennettu paljolti uudelleen.
Kaupungin näkyvimpiin kohteisiin lukeutuu "Ahmat Kadyrovin moskeija Tšetšenian sydän" (2008), Tähän Venäjän kymmenen merkittävimmän nähtävyyden joukkoon valittuun rakennukseen sopii samanaikaisesti 10 000 henkeä. Se on yhdessä esikuvansa, Euroopan-puoleisen Istanbulin Sinisen moskeijan kanssa Euroopan suurimpia moskeijoita, joskin on pienempi kuin Rooman moskeija ja Dagestanin Mahatškalan suuri moskeija (17 000 rukoilijalle).
Mittasuhteiltaan yli kaksi kertaa isälleen omistettua moskeijaa suurempi on valtionpäämies Ramzan Kadyrovin käyttöönsä rakennuttama "Tšetšenian valtionpäämiehen residenssi", käytännössä hulppea ja uusi presidentinpalatsi. Lisäksi on rakennettu esimerkiksi runsaan 30 000-istuinpaikan yleisurheilustadion Ahmat Arena. Se on Venäjän pääsarjassa pelaavan jalkapalloseura FK Terek Groznyin kotikenttä.
Aiheesta muualla.
&lt;br&gt;
Barbaari

Barbaari on sivistymätön, raaka, julma, karkea tai törkeästi käyttäytyvä henkilö. Sanan juuret ovat antiikin Kreikassa ja Roomassa, joissa se alun perin tarkoitti ketä tahansa vieraskielistä tai vierasmaalaista ihmistä.
Antiikin juuret.
Sana "barbaari" tulee kreikan kielestä, . Antiikin kreikkalaiset alkoivat viitata sillä keneen tahansa muukalaiseen eli ei-kreikankieliseen ihmiseen, sillä näiden puhe kuulosti kreikkalaisten korviin vain merkityksettömältä ”barbar”-pälätykseltä.
Sanan käyttö yleistyi sen jälkeen, kun persialaiset hyökkäsivät Kreikkaan, ja sillä alettiin viitata erityisesti persialaisiin ja meedialaisiin. Sanaa käytettiin runsaasti kreikkalaisissa tragedioissa 400-luvulla eaa. kun kirjailijat lisäilivät vanhoihin jumaltaruihin stereotyyppisiä barbaareita, joita vastaan ylempiarvoiset kreikkalaiset taistelivat.
Latinaan sana lainattiin muodossa "barbarus", mon. "barbari". Roomalaiset käyttivät sanaa yhtäältä tarkoittamaan ketä tahansa ei-roomalaista Rooman valtakunnan rajojen ulkopuolelta, ja toisaalta ketä tahansa sivistymätöntä ihmistä, roomalaistakin. Useimmiten sanaa käytettiin haukkumasanana.
Kreikkalaiset ja roomalaiset yhdistivät barbaareihin yleensä erilaisia kielteisiä sivistymättömien ihmisten tapoja, pahimmillaan ihmissyönnin ja insestin. Roomalaiset kuitenkin uskoivat, että barbaarikin saattoi sivistyä ja tulla Rooman kansalaiseksi, sillä he muistivat olleensa itsekin aikoinaan barbaareita.
Jotkut pitävät Länsi-Rooman tuhon pääsyynä pohjoisen barbaarikansojen hyökkäyksiä kansainvaellusaikana.
Fantasiakirjallisuudessa.
Fantasiakirjallisuudessa barbaarit ovat eräs useasti nähty hahmojen arkkityyppi. Monissa teoksissa barbaarit ovat esimerkiksi isoja, lihaksikkaita, usein vaaleatukkaisia villi-ihmisiä. Yksi monista barbaarihahmoista on Robert E. Howardin Conan kimmerialainen. Barbaari on myös hahmoluokka monissa roolipeleissä.
Hakkuukone

Hakkuukone eli metsäharvesteri on metsätraktori, joka tekee kaikki hakkuun työvaiheet kaadosta pinoamiseen. Puhekielessä hakkuukoneesta käytetään myös nimitystä moto (sanasta monitoimikone).
Metsureiden tarve on merkittävästi vähentynyt hakkuukoneiden yleistymisen myötä.
Kuvaus.
Tyypillisiä harvesterin pääosia ovat hakkuulaite, nosturi, hytti sekä etu- ja takarunko. Useimmissa malleissa harvesteripäätä kannatteleva nosturi ja hytti sijaitsevat eturungolla, kun taas moottori sekä pääosa hydrauliikasta on sijoitettu takarungolle. Yleensä harvesteri on runko-ohjattu (runko taittuu akselien välistä). Pintapainetta ja liikkumiskykyä maastossa parantaa telojen käyttö. Erikoisrakenteisilla ja -leveillä teloilla voidaan työskennellä turvemailla sulan maan aikaan. 
Harvesteripään (=hakkuupää, koura) tehtävänä on puun kaato, karsinta, katkonta ja mittaus. Puun mittaan katkaisun aikana harvesteripäässä olevista suuttimista suihkutetaan väriainetta merkintään ja ureaa juurikääpien leviämistä vastaan. Harvesteripää koostuu muun muassa syöttörullista, karsintateristä, mitta-antureista, ketjusahasta sekä ns. tiltistä, joka mahdollistaa harvesteripään toimimisen vaaka- ja pystyasennossa. Harvesteripää on kiinnitetty nosturiin pyörivän nivelen (rotaattorin) välityksellä, minkä ansiosta harvesteripää pyörii pystyakselinsa ympäri. Puuta kaadettaessa harvesteripää viedään puun tyvelle, tartutaan puuhun ja sahataan se poikki ketjusahalla. Sen jälkeen puuta syötetään harvesteripään läpi syöttörullilla, ja samaan aikaan karsintaterät karsivat oksat. Mittalaitteen ja ketjusahan avulla puusta katkaistaan sopivan mittaisia pölkkyjä joko tukiksi tai kuitupuuksi. Lisäksi on mahdollista tehdä sorvitukkeja tai sellua.
Hakkuukone prosessoi ja tuottaa jatkuvasti uutta tietoa tuotannon määrästä, kuljettajan työstä, koneesta sekä leimikosta.
Tunnettuja hakkuukonemerkkejä ovat Ponsse, John Deere, Komatsu, Rottne, Logset ja Ecolog.
Nykyiseen John Deere Forestry Oy:n kuuluva, aiemmin nimellä Plustech Oy toiminut tutkimus- ja kehitysyksikkö kehitti 1990-luvulla kaksi kävelevän metsäkoneen prototyyppiä. Deere &amp; Company’n näyttelypaviljonkiin siirretty kävelevä metsäkone on ensimmäinen hakkuupäällä varustettu kävelevä harvesteri ja valmistunut vuonna 1994. Testien aikana sille kertyi noin 2000 työtuntia. John Deere -yhtymä on lahjoittanut vuonna 1999 valmistetun kävelevän Plusjack-metsäkoneen Suomen Metsämuseo Lustolle.
Pelastakaa sotamies Hytönen

Pelastakaa sotamies Hytönen on MTV3:n keväällä 2004 esittämä tositelevisiosarja asepalveluksesta. Sarjassa seurataan TV-persoona Joonas Hytösen aikaa varusmiespalveluksessa Valkealan Vekaranjärvellä sijaitsevan Karjalan prikaatin 3. Kenttätykistöpatterissa. Sarjan on ohjannut Marko Antila ja kuvannut Jussi Eerola.
Sarjan nimi viittaa elokuvaan "Pelastakaa sotamies Ryan". Idealtaan sarja muistuttaa brittiläistä vuonna 2002 aloitettua tv-sarjaa "I’m a Celebrity, Get Me Out of Here!" 
Heikki Kuutin "Mediasanastossa" (Media Doc, 2012) "Pelastakaa sotamies Hytönen" mainitaan esimerkkinä tv-tyylilajista nimeltä "saippuadokumentti" (), dokumentaarisesti ja ilman tarkkaa käsikirjoitusta toteutetusta tv-ohjelmasta tai -sarjasta, jonka aiheena tai kohteena on julkisuuden henkilö ja hänen toimintansa.
Taustaa.
Sarja alkaa Joonas Hytösen esiintymisestä "Huomenta Suomi" -ohjelmassa palvelukseenastumispäivän aamuna. Haastattelussa käydään läpi Hytösen mietteitä palveluksesta. Ensimmäinen jakso käsittelee vain palvelukseenastumispäivää. Ensimmäisen päivän toinen haastattelu on Hytösen patterissa järjestetty lehdistötilaisuus.
Alusta alkaen sarjassa on lukuisia haastatteluja ja kommentteja Hytösen palvelustovereilta. Teemana on enimmäkseen Hytösen asema palvelustovereiden joukossa, mutta myös kommentteja itse palveluksesta kuullaan. Sarja käy läpi palveluksen keskeiset vaiheet: P-kausi, vala, E-kausi ja J-kausi. Iltalomia ja viikonloppuvapaita käsitellään lyhyesti. Sarjan viimeiset jaksot sijoittuvat pitkille ampumaleireille, jotka järjestettiin toisaalla Suomessa.
Sarjaa voidaan pitää dokumenttina varusmiespalveluksesta, joskin sarja on keskittynyt hyvin vahvasti Hytösen persoonan ympärille. Puitteet ovat kuitenkin karun todelliset ja varsinkin Hytösen palvelustoverien ja esimiesten kommentit tuovat sarjaan todellisuuden tuntua.
Ohjelma pääsi iltapäivälehtien lööppeihin, kun sen katsojaluvut romahtivat parin ensimmäisen jakson jälkeen.
Sädekehävaikutus

Sädekehävaikutus eli haloefekti eli sädekehäilmiö on kognitiivinen vinouma, jossa kohteeseen, jolla on jokin huomiota herättävä myönteinen ominaisuus, liitetään muitakin positiivisia piirteitä. Sädekehäilmiötä vastaavaa negatiivista vaikutusta kutsutaan stigma-ilmiöksi.
Varhaisissa psykologisissa kokeissa todettiin, että ihmiset yleensä muodostavat mielipiteensä ihmisestä ja pitävät sen mielipiteen pitkään. Lisäksi, jos ihmisestä oli muodostunut positiivinen tai negatiivinen mielikuva jonkin asian perusteella, ihmisillä on taipumusta pitää kyseisen henkilön muita ominaisuuksia hyvinä tai huonoina — harvemmin henkilöstä oltiin osittain positiivista ja osittain negatiivista mieltä.
Yleinen esimerkki sädekehävaikutuksesta ilmenee silloin, kun jonkun henkilön oletetaan yleisesti olevan älykäs, koska hänellä on silmälasit. Toinen esimerkki sädekehävaikutuksesta on se, että kauniimpien tai komeampien koululaisten oletetaan myös olevan älykkäämpiä. Myös valta-asema saattaa aiheuttaa sädekehävaikutuksen: johtajan oletetaan olevan pätevä tehtävässään, koska hän on saavuttanut korkean aseman.
Markkinoinnissa sädekehävaikutusta käytetään yhdistämään positiivisia mielikuvia laajempaan tuote-brändiin.
Talyš (alue)

Talyš (myös "Tališ") on alue ja entinen kaanikunta Kaspianmeren lounaisrannikolla Kaukasiassa Azerbaidžanin kaakkoiskulmassa Iranin rajalla. Se käsittää Elbrusiin kuuluvan Talyš-nimisen vuoristoalueen, jonka korkeimmat kohdat ovat noin 2 500 m meren pinnan yläpuolella, sekä sen itäpuolella olevan Kaspianmeren soistuneen rannikkotasangon. Alueen pääkaupunki on Lənkəran. Muita kaupunkeja ovat Lerik, Masalli ja Astara. Alueen väestö on pääasiassa talyšeja.
Historia.
Talyšin kaanikunta tunnusti Persian ylivaltaa, kunnes alue liitettiin Venäjään 1813. Neuvostoliitossa alue kuului Azerbaidžanin neuvostotasavaltaan. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen siitä tuli osa itsenäistä Azerbaidžania.
Tališin kieli

Tališin kieli on Azerbaidžanissa ja Iranissa asuvien tališien puhuma kieli. Se kuuluu indoeurooppalaisten kielten indoiranilaisen haaran iranilaiseen ryhmään.
Kieltä puhutaan Azerbaidžanin tasavallan eteläosassa Astaran, Lənkəranin, Lerikin ja Masallın piireissä sekä Iranin luoteisosassa Gīlānin maakunnassa. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Neuvostoliiton Azerbaidžanissa 21 000 henkeä piti tališia äidinkielenään. Iranissa tališeja arvioitiin vuonna 1998 olevan noin 100 000 henkeä.
Tališi kuuluu iranilaisten kielten luoteisryhmään. Sen edeltäjänä on pidetty arabialaisten maantieteilijöiden 900–1100-luvuilla kuvailemaa iranilaista azerin kieltä. Murre-erot ovat melko vähäiset. Iranissa puhuttu etelämurre on lähellä tatimurteita ja persiaa. Tališissa on runsaasti turkkilaisia aineksia.
Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Azerbaidžanin tasavallassa suurin osa tališeista osaa turkkilaista azerin kieltä ja Iranissa persiaa tai azeria. Neuvostoliitossa 1930-luvulla kokeiltu tališin kirjakielen luominen ei johtanut pysyviin tuloksiin.
Ne Luumäet

Ne Luumäet on suomalainen, vuonna 1985 perustettu vahvasti Ramonesilta vaikutteita ottanut punk rock- ja ramopunk-yhtye. Ne Luumäet -yhtyeellä oli erittäin merkittävä rooli suomalaisen ramopunk-genren synnyssä yhdessä Luonteri Surf- ja Pojat-yhtyeiden kanssa.
Yhtye lopetti toimintansa vuonna 1993, mutta palasi keikkalavoille vuonna 1999, ja julkaisi "Autopartio 525" -EPn sekä kokoelma-albumin "Rahat ja pois". Sen jälkeen yhtye ei ole levyttänyt uutta materiaalia.
2000-luvulla Ne Luumäet on esiintynyt julkisesti lähinnä hyväntekeväisyyskonserteissa. Kuitenkin kesällä 2007 yhtye esiintyi Ruisrockissa ja Tavastia-klubilla Heko Luumäen nimeämän Ramones-viikon kunniaksi ("Punkrock 30 v.", 30v Ramonesin ensimmäisestä Suomen konsertista). Vuonna 2011 yhtye esiintyi kahdesti "Yy-Kaa-Koo-Nee: RAMOPUNK!" -kirjan julkaisutapahtumissa. 
Ne Luumäet -yhtyeen jäsenistä on punkin ja ramopunkin parissa jatkanut aktiivisimpana kitaristi Heko Luumäki vuonna 1995 perustamassaan Rehtorit-yhtyeessä, jossa yhtyeen alkuaikoina 1995–1997 soittivat Luumäistä myös Kaide Luumäki ja Finski. Bänditoiminnan lisäksi Heko Luumäki on kehittänyt ramopunk-tapahtumia, joista Converse-kerho, Ramoviisut ja Ramones-viikko ovat hänen luomuksiaan.
Ne Luumäet -yhtyeen laulaja Joey Luumäki on säveltänyt uutta materiaalia ja esiintynyt silloin tällöin soolokeikoilla. Hän on myös vieraillut eri punk-yhtyeiden levyillä. Vuonna 2008 hän perusti uuden ramopunk-yhtyeen Joey Luumäki &amp; Tappajatomaatit, jossa rumpuja soittaa Kaide Luumäki.
Kaide Luumäki on vuodesta 2004 soittanut rumpuja myös Pojat-yhtyeessä.
Jäsenet.
1988–1993.
Yhtyeen pitkäaikainen roudari Finski liittyi yhtyeen taustalaulajaksi vuonna 1990.
Kulutusvero

Kulutusvero on vero, joka kohdistuu tavaroiden tai palvelujen kuluttamiseen, ei esimerkiksi tuloihin, varallisuuteen tai omaisuudensiirtoihin. Kulutuksella tarkoitetaan nimenomaan loppukäyttäjän suorittamaa hyödykkeiden kuluttamista, ei niinkään tuotannossa tapahtuvaa kuluttamista.
Monet kulutusverot ovat välillisiä veroja. Veron maksajana oleva tuotteen valmistaja tai myyjä lisää veron osuuden hintoihin tuotteen käyttäjän maksettavaksi.
Kulutusverot jaetaan usein yleisiin kulutusveroihin, jotka kohdistuvat moneen hyödykkeeseen, ja erityisiin kulutusveroihin, jotka kohdistuvat yhteen tiettyyn hyödykkeeseen. Kansainvälisenä suuntauksena on yleisten kulutusverojen osuuden kasvu verotuksessa. Vero kannetaan yleensä siinä maassa, jossa kulutuskin tapahtuu.
Kulutusverot ovat regressiivisiä suhteessa tuloihin, koska hyvätuloisilta jää enemmän rahaa säästöön, mistä ei peritä kulutusveroja. Kulutuksen osuus käytettävissä olevista tuloista laskee tulotason noustessa. 
Suomen nykyisistä veroista kulutusveroksi voidaan luokitella:
Aiemmin kulutusveroja ovat olleet esimerkiksi:
Highest Hopes – The Best of Nightwish

Highest Hopes – The Best of Nightwish on Nightwishin 28. syyskuuta 2005 julkaisema kokoelmalevy. Kokoelma on Nightwishin ensimmäinen, jolla on ollut yhtyeen täysi tuki (vanha levy-yhtiö julkaisi "Tales from the Elvenpathin" vastoin yhtyeen tahtoa, kun Nightwish vaihtoi levy-yhtiötä) ja samalla se päättää yhden aikakauden Nightwishin historiassa, sillä laulusolisti Tarja Turunen erotettiin yhtyeestä noin kuukauden päästä kokoelman julkaisusta.
Kokoelma on myynyt Suomessa triplaplatinaa yli 96 000 kappaleen myynnillään.
Kokoelma on myynyt Suomessa.
Kukkakärpäset

Kukkakärpäset (Syrphidae) ovat usein pistiäisiä muistuttavia, suhteellisen kookkaita kärpäsiä. Maailmassa lajeja tunnetaan noin 6000 ja Suomestakin on tavattu 347 kukkakärpäslajia (tilanne 2007). Kasvihuoneissa ja asunnoissa kukkaruukkujen kosteassa mullassa kehittyvät pienet, mustat hyönteiset, joita usein arkikielessä kukkakärpäsiksi kutsutaan, ovat todellisuudessa harsosääskiä ja kuuluvat sääskien alalahkoon.
Koko ja ulkonäkö.
Useimmat kukkakärpäslajeista ovat noin sentin mittaisia, mutta koko vaihtelee paljon. Huomattavan suuri osa lajeista jäljittelee ulkonäöltään pistiäisiä, eivät kuitenkaan kaikki. Ulkonäöstä riippumatta heimon lajien yhdistävä tuntomerkki on lähes poikkeuksetta siiven keskellä kulkeva "valesuoni", "Vena spuria".
Kukkakärpäset lentävät usein ilmassa paikoillaan, mikä on antanut niille heimon englanninkielisen nimen "hoverflies".
Elintavat.
Kukkakärpäset vierailevat ahkerasti kukilla nauttimassa mettä. Niillä on suuri merkitys pölyttäjinä. Kukkakärpästen toukat ovat kirvoja saalistavia petoja.
Metro Manila

Metro Manila (filipinoksi "Kalakhang Maynila") tai () on suurkaupunkialue, jonka muodostaa Filippiinien pääkaupunki Manila yhdessä 15 muun kaupungin ja yhden kunnan (Pateros) kanssa, niistä suurimpana on Quezon City, joka on maan suurin kaupunki ja entinen pääkaupunki. Alue on Filippiinien poliittinen, taloudellinen, sosiaalinen ja kulttuurinen keskus. Suurkaupunkialue on Aasian seitsemänneksi suurin ja maailman 18. suurin. Vuonna 2020 asukkaita suurkaupunkialueella oli 13,484,462. 
Alueen pinta-ala on 636 km². Kaupunkialueen väestötiheys on 15 617 as/km², joten se kuuluu maailman tiheimmin asuttuihin kaupunkiseutuihin. Lännessä kaupunki rajoittuu Manilanlahteen ja kaakossa kaupunki rajoittuu Filippiinien suurimpaan järveen Laguna de Baýhin. Kaupungin läpi virtaa myös Pasigjoki järveltä Manilanlahteen. Kaupunkialueesta käytetään usein lyhennettä M.M. Filippiinien nopean väestönkasvun ja kaupungistumisen myötä Manilan suurkaupunkialue kasvaa nopeasti.
Bk

Bk tarkoittaa seuraavia:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Inguušin kieli

Inguušin kieli (inguušiksi гIалгIай мотт, "galgai mott") on Venäjällä lähinnä Ingušiassa asuvien inguušien puhuma pohjoiskaukasialainen kieli. Sillä on virallinen asema Ingušian tasavallassa.
Levinneisyys ja puhujamäärä.
Inguušit asuvat etupäässä Ingušiassa ja Pohjois-Ossetiassa. 1800- ja 1940-lukujen väestönsiirtojen seurauksena pieniä inguuširyhmiä on myös Keski-Aasiassa ja Lähi-idän maissa. Vuonna 1989 Neuvostoliitossa laskettiin olevan 237 400 inguušia, joista 163 800 asui silloisessa Tšetšeno-Ingušetiassa, 32 800 Pohjois-Ossetiassa ja 19 900 Kazakstanissa. Inguušin kielen puhujia oli Venäjällä 212 300 henkeä. Venäjän inguušeista 98,2 % ilmoitti äidinkielekseen inguušin ja 1,6 % venäjän. Toisena kielenään venäjää puhui 80,2 %.
Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 413 000 inguušia ja 405 300 inguušin kielen puhujaa. 92,2 % inguušeista osaa inguušia, 87,7 % venäjää ja 1,6 % tšetšeeniä. Pieni osa tšetšeeneistä puhuu vastaavasti inguušia. Ingušian tasavallan koko väestöstä 86,6 % osaa venäjää ja 76,7 % inguušia.
Historia ja murteet.
Venäjällä käytetyn luokittelun mukaan inguuši kuuluu itäkaukasialaisten (nahilais-dagestanilaisten) kielten nahilaiseen haaraan. Sen lähin sukukieli on tšetšeeni, josta se on eriytynyt vasta neuvostoaikana luodun kirjakielen vaikutuksesta. Niistä on käytetty yhteistä nimitystä "vainahilaiset kielet". Inguušissa ei ole murteita.
Inguušien yhteydet tšetšeeneihin ja alueen muihin kansoihin kuten kabardeihin, osseeteihin ja georgialaisiin ovat aina olleet läheiset ja vieraiden kielten taitoa on suuresti arvostettu. Inguušin sana "mott" tarkoittaa ’kielen’ lisäksi myös ’oikeaa käyttäytymistä’. Ilmaisut наьха мотт ховш ва ’puhuu ihmisten kieltä, osaa käyttäytyä’ ja наьха мотт ховш вац ’ei puhu ihmisten kieltä, ei osaa käyttäytyä’ luonnehtivat ihmistä positiivisesti tai hyvin negatiivisesti.
Kirjakieli.
Inguušin kirjakieli luotiin 1920-luvun alussa latinalaisen kirjaimiston pohjalta. Sitä ennen inguušit olivat jossain määrin käyttäneet arabialaista kirjaimistoa. Vuonna 1938 siirryttiin kyrilliseen aakkostoon. Kielelle ominaisia äänteitä ilmaistaan kirjainyhdistelmien ja lisämerkin Ӏ (palotška) avulla. Kirjaimiston puutteena on se, ettei siinä merkitä pitkien ja lyhyiden vokaalien eroa.
"Inguušin aakkosto kirjainyhdistelmineen"
Vuonna 1994 hyväksytyn Ingušian perustuslain mukaan inguuši on tasavallan toinen virallinen kieli venäjän kielen rinnalla. Kielellä julkaistaan koulujen oppikirjoja, lastenkirjoja sekä alkuperäistä ja käännettyä kaunokirjallisuutta. Kouluissa sitä opetetaan aineena. Inguušiksi ilmestyy sanoma- ja aikakauslehtiä, kieltä käytetään radiossa ja televisiossa. Nazranissa toimii kaksi teatteria, jotka esittävät inguušinkielisiä näytelmiä. Viranomaistoiminnassa kieltä käytetään lähinnä suullisesti.
Nykytilanne.
Kielen asema yhteisön suullisena kommunikaatiovälineenä on vakaa, eikä sitä pidetä mitenkään uhanalaisena. Kirjallinen käyttö on kuitenkin melko vähäistä, ja monissa perheissä puhutaan venäjää tai venäjän ja inguušin sekakieltä. Viime aikoina inguušin arvostus on noussut ja sen käyttöalaa pyritään laajentamaan.
Ce

Ce tarkoittaa seuraavia:
Muita merkityksiä:
Ho

Ho tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Ho on seuraavien henkilöiden nimi:
Nefrologia

 
Nefrologia on munuaisten rakennetta ja toimintaa tutkiva lääketieteen ala. Sana tulee kreikan kielen munuaista tarkoittavasta sanasta "nephros". Nefrologia tutkii myös erilaisia munuaisten sairauksia ja niiden hoitoa. Munuaisten ongelmiin erikoistunutta lääkäriä kutsutaan nefrologiksi. Nefrologiaa tarvitaan muun muassa seuraavista syistä:
Mo

Mo tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Mo on seuraavien henkilöiden nimi:
Batsin kieli

Batsin kieli (batsiksi бацбã мотIтI, "bacbã mot’t’") kuuluu pohjoiskaukasialaiseen kieliryhmään ja sitä puhuvat batsit. Sen lähimmät sukukielet ovat tšetšeeni ja inguuši. Batsin kieltä puhuu yli 3 000 henkeä pääasiassa Zemo Alvanin kylässä Akhmetan piirikunnassa Georgian koillisosassa. Vuonna 2000 puhujia arvioitiin olevan yhteensä 3 420. Batsille ei ole kehitetty kirjakieltä sen vähäisen puhujamäärän vuoksi. Batsit käyttävät kirjakielenään georgiaa.
Historia.
Batsit asuivat 1800-luvun puoliväliin asti Tušetin vuoristoalueella Koillis-Georgiassa. Siellä oli neljä eri batsiyhteisöä: Sagirta, Otelta, Mozarta ja Indurta. Sitten he siirtyivät Kakhetin tasangolle Zemo Alvanin kylään, jossa he edelleen asuvat.
Os

Os tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Os on seuraavan henkilön nimi:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Pu

Pu tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Pu on seuraavien henkilöiden nimi:
Tietoturvamaksu

 
Tietoturvamaksu on veronluonteinen maksu, jolla katetaan Viestintävirastolle aiheutuvat kustannukset sen hoitaessa osansa viestintäverkkojen tietoturva-asioista. Maksu peritään kerran vuodessa teleyrityksiltä, jotka tarjoavat omaa tai toiselta haltuunsa saamaa viestintäverkkoaan käytettäväksi viestien siirtoon ja jakeluun. Sitä ei kuitenkaan peritä televisio- ja radiotoiminnasta.
Yrityksen liikevaihdon perusteella määräytyvällä maksulla katetaan Viestintäviraston käyttö-, henkilö-, toimitila- ja pääomakustannukset, jotka aiheutuvat
Maksajat hyötyvät edellisten lisäksi siitä, että yleinen luottamus teletoimintaa kohtaan säilyy.
Tietoturvamaksu sisältyy sähköisen viestinnän tietosuojalakiin (Suomen säädöskokoelma 516/2004), joka tuli voimaan 1. syyskuuta 2004. Maksu on osa viestinnän luottamuksellisuuden ja yksityisyyden suojan turvaamista sekä tietoturvan edistämistä.
Koska kyseessä on valtiosääntöoikeudellisesti vero, maksu tuloutetaan valtion talousarvion tuloihin ja Viestintävirastolle osoitetaan vastaavan suuruinen määräraha. Maksuja arvioitiin vuonna 2005 kertyvän 0,54 miljoonaa euroa. Teletoiminnan liikevaihto vuodessa on noin 3 400 miljoonaa euroa.
Ta

Ta tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Ta on seuraavan henkilön nimi:
Tc

Tc, TC, tC tai tc voi tarkoittaa seuraavia:
Amadou Toumani Touré

Amadou Toumani Touré (4. marraskuuta 1948 Mopti, Ranskan Sudan – 10. marraskuuta 2020) oli Malin presidentti. Hän osallistui vuoden 1991 vallankaappaukseen, joka syrjäytti presidentti Moussa Traorén. Touré voitti vuoden 2002 presidentinvaalit ja valittiin uudelleen 2007.
Elämäkerta.
Touré syntyi Moptissa, jossa hän myös aloitti opintonsa. Badalabougoun normaalilukion hän kävi vuosina 1966–1969, minkä jälkeen hän oli suunnitellut opiskelevansa opettajaksi. Touré kuitenkin liittyi armeijaan ja aloitti upseeriopinnot Katin sotilasakatemiassa, joka jo siirtomaa-aikana oli toiminut Joseph Gallienin mukaan nimettynä sotilastukikohtana. Liityttyään laskuvarjojoukkoihin Touré yleni nopeasti ja kävi useita sotilaskoulutuskursseja Neuvostoliitossa ja Ranskassa. Vuonna 1984 hänet nimitettiin everstin arvolla laskuvarjojoukkojen komentajaksi.
Maaliskuussa 1991, kun Moussa Traorén hallinto kukisti väkivaltaisesti mielenosoitukset, eversti Touré johti vallankaappausta joka poisti Moussa Traorén vallasta. Hänet valittiin siirtymävaihetta johtaneen komitean puheenjohtajaksi, jona aikana hän toimi maan valtionpäämiehenä. Komitea järjesti kansalliskonferenssin ja parlamentin ja presidentinvaalit 1992, jonka jälkeen Touré luovutti tehtävänsä maan ensimmäiselle vapaasti valitulle presidentille, Alpha Oumar Konarélle.
Kesäkuussa 2001 Touré oli YK:n pääsihteerin erityislähettiläs Keski-Afrikan tasavallassa maassa tapahtuneen epäonnistuneen vallankaappauksen jälkeen. Touré erosi armeijasta syyskuussa 2001 osallistuakseen vuoden 2002 presidentinvaaliin, jossa voitti merkittävimmän kilpailijansa Soumaïla Cissén.
Touré ei kuulunut mihinkään poliittiseen puolueeseen. Hänen hallituksessaan oli kaikkien malilaisten puolueiden jäseniä. Vuonna 2002 hän nimitti pääministeriksi Ahmed Mohamed ag Hamanin, jota kuitenkin seurasi vuonna 2004 Ousmane Issoufi Maïga. Touré pyrki toiselle kaudelle huhtikuun 2007 presidentinvaalissa, jossa hän sai 71,20 % äänistä. Hävinnyt entinen parlamentin puhemies Ibrahim Boubacar Keïta syytti vaalivilppiä, mutta kansainväliset tarkkailijat pitivät vaaleja onnistuneina.
21. maaliskuuta 2012 Malissa alkoi vallankaappaus ja vallan kaapanneet sotilaat ilmoittivat maan instituutioiden hajottamisesta ja perustuslain kumoamisesta, sekä presidentin kauden päättyneen. Vallankaappauksen seurauksena Touré jätti eronpyyntökirjeen Djibril Bassolelle, joka toimii Ecowasin pääneuvottelijana Malin kriisissä. Sotilasjuntan ja Ecowasin sopimuksen mukaisesti valta siirtyi väliaikaisesti parlamentin puhemiehelle Dioncounda Traorelle.
Vuonna 2013 järjestetyt presidentinvaalit voitti Ibrahim Boubacar Keïta.
Svanetia

Svanetia () on historiallinen alue Georgian luoteisosassa. Alueen asukkaita ovat svanit (), jotka puhuvat svanin kieltä.
Maantiede.
3 000–5 000 metrin korkuisten vuorenhuippujen ympäröimä Svanetia on Euroopan korkeimmalla sijaitseva asuttu alue. Svanetia sijaitsee Kaukasuksen etelärinteillä Rioni-, Enguri- ja Tskhenistskalijokien varrella. Alue jakautuu kahteen osaan: alempaan Svanetiaan (Kvemo Svaneti, Lentekhin piirikunta) ja ylempään Svanetiaan (Zemo Svaneti, Mestian piirikunta), jotka on yhdistetty Georgian Samegrelon ja Zemo Svanetin sekä Ratša-Letškhumin ja Kvemo Svanetin hallintoalueisiin. Historiallisesti Svanetiaan ovat kuuluneet myös Kodorin laakso Abhasiassa sekä Kuban- ja Baksanjokien laaksot Venäjällä.
Historia.
Antiikin aikana "Suaneti"-nimellä tunnettu alue oli riippuvainen Kolkhiksesta ja sen seuraajasta Egrisistä vuoteen 522 asti. Tuolloin svanetialaiset käyttivät hyväkseen Persian ja Bysantin välistä sotaa ja liittyivät Persiaan. Sodan lopussa Svanetia muodosti Abhasian kanssa kuningaskunnan, joka vuorostaan liitettiin yhdistyneeseen Georgian kuningaskuntaan 1000-luvulla. Svanetian ortodoksikulttuuri kukoisti erityisesti Tamarin aikana (hallitsi 1184–1213), ja häntä pidettiin alueella melkeinpä jumalattarena.
Mongolivaltakunta ei koskaan yltänyt Svanetiaan asti, ja alueesta tuli kulttuurin turvapaikka. Georgian kuningaskunnan hajottua 1460-luvulla alempi Svanetia ajautui Mingrelian prinssien hallintaan, kun taas ylempi Svanetia muodosti itsenäisen ruhtinaskunnan. Alue liittyi Venäjään vuonna 1837 ja nautti suurta autonomiaa vuoteen 1857 asti.
Vuonna 1921 Svanetiassa tapahtui epäonnistunut kansannousu vastaperustettua neuvostohallintoa vastaan.
Neuvostoliiton romahdus on tuonut alueelle vaikeita taloudellisia ongelmia. Kasvavat talousvaikeudet ja yleiset luonnonkatastrofit kuten tulvat ja maanvyöryt ovat lisänneet poismuuttoa.
Väestö.
Alueen alkuperäisväestö, svanit, ovat georgialaisten etninen ryhmä. 1930-luvulle asti svaneilla oli oma kategoriansa väestörekisterissä, mutta heidät on myöhemmin ryhmitelty georgialaisten alle. Svanit ovat ortodoksikristittyjä, jotka käännytettiin uskontoon 300–500-luvuilla. Joitakin jäänteitä vanhemmasta luonnonuskonnosta on kuitenkin onnistunut säilymään. Pyhä Yrjö (paikalliselta nimeltään "Jgëræg") on tärkein pyhimys. Svanit ovat säilyttäneet monia vanhoja perinteitään, kuten verikoston. Perheet ovat pieniä, ja mies on perheen pää. Vanhempia naisia kunnioitetaan suuresti.
Tyypillisesti svanit ovat kaksikielisiä ja käyttävät sekä georgiaa että svania. Georgia on enenevässä määrin korvaamassa svania.
Kulttuuri.
Svanetia tunnetaan arkkitehtonisista aarteistaan ja kauniista maisemistaan. Kuuluisat svanetialaiset puolustustornit on suurimmaksi osaksi rakennettu 800–1100-luvuilla. Alueella on kymmeniä ortodoksikirkkoja ja linnoituksia, joista monet on sisällytetty Unescon maailmanperintöluetteloon, johon alue valittiin vuonna 1996. Svanetian kulttuurin parhaiten säilyneitä osa-alueita ovat tanssi ja laulu – alueen musiikki on erittäin monimutkaisesti polyfonista.
Jammu ja Kashmir

Jammu ja Kashmir (, ) on Intian liittoterritorio ja entinen osavaltio. Sen pääkaupunki ja suurin kaupunki on Srinagar. Jammu ja Kashmir jakautuu kahteen alueeseen: Jammuun ja Kashmiriin. Osavaltiosta on sodittu useita kertoja Intian ja Pakistanin välillä. Jammun ja Kashmirin asukasluku on noin 12 541 302 (2011).
Intian presidentti Ram Nath Kovind lakkautti 5. elokuuta 2019 asetuksellaan perustuslain vuonna 1949 laaditun 370. artiklan, joka myönsi alueelle osavaltion aseman ja laajan autonomian. Alue jaettiin kahdeksi liittoterritorioksi, Jammu ja Kashmiriksi sekä Ladakhiksi, jotka ovat Delhin keskushallinnon alaisuudessa.
Jammun ja Kashmirin alueesta suurin osa on vuoristoa, joka kuuluu Himalajan länsiosaan. Se voidaan jakaa lounaasta koilliseen seitsemään vyöhykkeeseen: tasangot, kukkulat, Pir Panjalin vuoret, Kashmirin laakso, Himalaja, Induksen ylävirran laakso ja Karakoramin vuoret. Ilmasto muuttuu lounaisosan tasankojen subtrooppisesta koillisosan vuoristoilmastoon. Lounaassa sataa vuosittain yli 1100 mm, koillisessa vain 75 mm. Alue on seismisesti aktiivista, pieniä järistyksiä tulee usein. Suuri maanjäristys, jonka keskus oli Pakistanin puolella, aiheutti tuhoja vuonna 2005.
Osavaltion asukkaiden etninen tausta, kieli ja uskonto vaihtelevat alueelta toiselle. Muslimeita on enemmän kuin muualla Intiassa, noin kaksi kolmasosaa. Muista suuri osa on hinduja, mutta alueella on myös pienet sikhi- ja buddhalaisvähemmistöt.
Pääosa väestöstä harjoittaa omavaraisviljelyä pengerretyillä rinnepelloilla. Riisi on tärkein viljelyskasvi.
Nemi (kaupunki)

Nemi on kaupunki Rooman metropolikaupungissa keskisessä Italiassa Albanovuorten rinteillä Nemijärven läheisyydessä. Kaupunki sijaitsee noin kuusi kilometriä luoteeseen Velletrin kaupungista ja noin 30 kilometriä kaakkoon Roomasta.
Kaupungin nimi on peräisin latinan kielen sanoista "nemus Aricinum", "Arician lehto", joka oli metsäalue Nemijärven rannalla.
Antiikin aikoina järven rannoilla ei ollut kaupunkia, mutta Arician lehto oli Diana Nemorensiksen, erään Rooman valtakunnan tunnetuimman kultin ja sen pyhäkön sijaintipaikka.