tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Britannium

Britannium () on metalliseos, joka koostuu tinasta (93 %), antimonista (5 %) ja kuparista (2 %).
Britanniumia mainittiin ensimmäistä kertaa vuonna 1769 nimellä "Vickers White Metal" . Eräiden asiantuntijoiden mukaan britannium on se "valkoinen metalli" joka muodosti pohjan varhaisille kokeiluille elohopean ja tinan tai metalliseosten päällystelyyn 1700- ja 1800-luvuilla.
Oscar-patsaat valmistetaan pääasiassa britanniumista, jonka pinta on kullattu.
Jari Torkki

Jari Kaarlo Torkki (s. 11. elokuuta 1965 Hinnerjoki) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli laitahyökkääjä.
Torkki aloitti uransa miesten tasolla kaudella 1981–1982 Rauman Lukon paidassa SM-liigassa. Chicago Black Hawks varasi hänet NHL:ään varaustilaisuuden kuudennella kierroksella numerolla 115. Torkki pelasi Lukossa vuoteen 1988. Hän pelasi 1987 MM-kilpailuissa ja 1988 olympialaisissa, mistä saavutuksena oli olympiahopea. Syksyllä 1988 Torkki siirtyi Pohjois-Amerikkaan, mutta ei päässyt kauden aikana pelaamaan NHL:ässä kuin neljä ottelua. Kausi sujui pääasiassa IHL:ssä Saginaw Hawksissa. Seuraavan kauden hän pelasi myös IHL:ssä, tällä kertaa Indianapolis Icessa.
Kauden jälkeen hän palasi syksyllä 1990 Lukkoon, jossa pelasi vuoteen 1996 saakka. Vuonna 1996 hän siirtyi pelaamaan Saksaan, jossa pelasi kaksi kautta. Tämän jälkeen hän pelasi Italiassa kauteen 2001–2002 saakka. Saman kauden aikana hän siirtyi vielä Britanniaan, mutta lopetti uransa keväällä 2002. Uransa aikana Torkki teki SM-liigan runkosarjassa 453 ottelussa 210 maalia ja 215 syöttöä eli yhteensä 425 tehopistettä. Pudotuspeleissä tehot olivat 39 ottelussa 11 maalia ja 5 syöttöä eli yhteensä 16 tehopistettä.
Torkin veli Sami on myös liigakiekkoilija.
Bunaken

Bunaken on saari Indonesiassa. Se sijaitsee Manadonlahdella, noin kolmen kilometrin päässä Sulawesista pohjoiseen, Bunakenin kansallispuiston alueella. Saaren pinta-ala on hieman yli kahdeksan neliökilometriä. Bunakenin saari on kuuluisa sitä ympäröivästä rikkaasta koralliriutasta, jonka vuoksi saari on suosittu sukelluskohde.
Hallinnollisesti Bonaken on Manadon kaupunginosa, johon sisältyy myös toinen saari ja kaistale Sulawesiltä. Kaupunginosan väkiluku yhteensä on noin 21 000 henkeä.
Porin Ilmailukerho

Porin Ilmailukerho r.y. on vuonna 1928 perustettu ilmailukerho. Se kuuluu Suomen Ilmailuliittoon. Kerhossa on jäseniä noin 300 ja sen päätoimintamuodot ovat lennokit, purjelento ja moottorilento. 
Moottorilentotoimintaa harjoitetaan pääasiassa Porissa ja purjelentoa Piikajärven lentokeskuksessa.
Kerhon toimitilat sijaitsevat Porin lentokentällä, Ilmailuopistontien varrella. Lennokkitoimitilat ovat Porin keskikaupungilla Länsipuistossa. Piikajärven lentokeskuksessa on asuntola, halleja ja sauna.
Porin Ilmailukerho kouluttaa lennokkiharrastajia, purjelentäjiä ja moottorilentäjiä. Kerhon käytössä on seitsemän purjelentokonetta, joista kaksi on kaksipaikkaista. Moottorilentokoneita on neljä. Kerho sai 9.4.2011 käyttöönsä nelipaikkaisen komposiittirakenteisen, Austro Engine E-4A -dieselmoottorilla varustetun Diamond DA 40 NG -moottorilentokoneen, rekisteritunnus OH-DDA. Ilmailukerhossa rakennettu PIK-15 Hinu -moottorilentokone OH-YHG valmistui keväällä 2008. Kerholla on ennestään toinenkin Hinu, vuonna 1969 valmistunut PIK-15 OH-YHE.
Haponlahden kanava

 
Haponlahden kanava on kanava, joka kulkee Oravinkannaksen poikki. Kanava yhdistää toisiinsa Saimaan Joutenveden ja Haukiveden. Se lyhentää Savonlinnan ja Joensuun välistä vesitietä 35 kilometriä verrattuna Tappuvirran kautta kiertävään väylään.
Kanava rakennettiin, kun vanha, jo 1800-luvun puolivälissä käytössä ollut Oravin avokanava kävi nippu-uitolle liian pieneksi. Haponlahden kanava valmistui vuonna 1960 ja myöhemmin se ruopattiin syväväyläksi.
Kanava on 1,8 kilometriä pitkä. Aluksen leveys on maksimissaan 12,6 metriä ja syväys 4,2 metriä, maston korkeus 13,6 metriä. Haponlahden nykyistä siltaa on suunniteltu korvattavan rakentamalla nykyisen sillan itäpuolelle 24,5 metriä korkea silta, mutta sen toteutusajankohta ei ole tiedossa.
Pimeän pyöveli

Pimeän pyöveli on Ilkka Remeksen kirjoittama nuorille suunnattu jännitysromaani, joka julkaistiin vuonna 2005. Sen on kustantanut WSOY.
Juoni.
Porvoolaiset Aaro, 14, ja Niko, 18, pyörittävät laitonta ketjukirjebisnestä sähköpostin kautta. Eräänä päivänä he saavat kiristyskirjeen tuntemattomalta henkilöltä, jossa vaaditaan maksamaan kaksituhatta euroa tai kiristäjä ilmiantaa pojat poliisille. Pojat tapaavat kiristäjän eli Marco Harjun Helsingissä ja antavat rahat hänelle. Hetkeä myöhemmin he päättävät hankkia rahat takaisin.
Kiristäjä osoittautuu vain Suomen välittäjäksi suuremmassa huumekaupassa, jota johtaa sveitsiläinen Antonio Mendel Genevenjärveltä käsin. Mendelin alaisena toimii Suomessa ryhmä kokeneita miehiä, jotka hoitavat operaatio Pimeän pyöveliä.
Pimeän pyöveli on myös elokuvaprojekti. Se on peiteoperaatio huumelastin salakuljetukselle Kotkassa. Vaikka pojat saavat ketjukirjebisneksestä jopa 400 euroa päivässä, silti Niko värväytyi elokuvaan 2 000 euron takaisin saamiseksi.
Kotkassa Aaro tajuaa, että kuvausryhmän työskentely on epätavallisen huonoa. Hän alkaa epäillä kuvausryhmää huijareiksi. Pojat seuraavat autoa, joka kuljettaa mukanaan laivasta saatua lastia. Se ajaa kalatehtaalle Venäjän rajan lähelle, jossa ”purkitetaan” huumeita säilyketölkkeihin. Siellä pojat luulevat kyseessä olevan rahanväärennös, ja he lähtevät seuraamaan autoa, joka ajaa Norjan Lappiin Skibotniin. Miehet, joita Aaro ja Niko seuraavat, yöpyvät motelli Saanassa, jonne myös pojat menevät.
Matkalla Skibotniin Aaro ja Niko lähestyvät Norjan rajaa. Aaro jää pois kyydistä ja Niko ajaa tulliin. Niko jää kiinni huumeiden salakuljetuksesta, kun he olivat ottaneet huumepurkin rikollisilta. Kirjan lopussa salakuljettajat kaappaavat Aaron Norjan Lapissa. He lähtevät lentämään helikopterilla öljynporauslautalle tankkaamaan, jossa kuitenkin Aaro karkaa ja hälyttää apua. Lautan johtaja soittaa poliisit paikalle ja salakuljettajat jäävät kiinni.
Manado

Manado eli Menado on kaupunki Indonesiassa. Se sijaitsee Sulawesin saarella ja on Pohjois-Sulawesin provinssin pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Manadonlahden rannikolla ja on vuoristoisen alueen ympäröimä. Kaupungissa asui vuoden 2019 arvion mukaan 432 300 asukasta. Manadon kaupungissa ja sen läheisyydessä puhutaan manadonmalaijia, joka on läheistä sukua sekä malaijille että indonesialle.
Meroë

Meroë on muinainen kaupunki nykyisen Sudanin alueella. Kaupungin rauniot sijaitsevat Niilin itärannalla noin 6,4 kilometriä Kabūshīyahista pohjoiseen.
Meroë oli Kušin valtakunnan eteläinen hallintokeskus noin vuodesta 750 eaa. alkaen. Valtakunnan pääkaupunki siitä tuli noin 590 eaa. kun aiempi pääkaupunki Napata ryöstettiin. Muinaisen Egyptin 25. dynastia vetäytyi luultavasti kaupunkiin vuoden 656 eaa. jälkeen. Meroë kukoisti Kušin pääkaupunkina ja selviytyi esimerkiksi roomalaisten maahantunkeutumiselta. Lopulta kaupunki sortui aksumilaisten hyökkäyksissä 320-lukuun jaa. mennessä.
Meroëssa aloitettiin arkeologiset kaivaukset 1902. Kaupungista on löydetty satamalaituri, palatseja ja Amonin suuri temppeli.
Bawean

Bawean on Indonesiaan kuuluva saari Jaavanmerellä. Se sijaitsee noin kaksisataa kilometriä Surabayan kaupungista, Jaavalta pohjoiseen. Saaren asukasluku on noin 70 000. Asukkaista suurin osa asuu saaren pääkaupungissa, Sangkapurassa. Loput asuvat pienemmissä kylissä, joita on ympäri saarta. Saaren kieli on virallisesti indonesia, mutta monet asukkaat puhuvat saaren alkuperäistä murretta, joka on läheistä sukua maduralle. Suurin osa väestöstä on muslimeita.
Saarella elää kotoperäinen hirvieläinlaji, baweanhirvi, jota ei tavata missään muualla.
Kauppakeskus Kapteeni

Kauppakeskus Kapteeni on Oulussa Oulunsalon kaupunginosassa, samannimisen entisen kunnan alueella sijaitseva kauppakeskus. 
Se avattiin vuonna 2005. Keskuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Arkkitehdit Tommila Oy. Keskus sijaitsee vilkkaasti liikennöidyn Lentokentäntien ja Karhuojantien risteyksen lähettyvillä noin kilometrin päässä Oulun lentoasemalta. Vuonna 2014 siellä oli 16 liikettä sekä Oulun kaupunginkirjastoon kuuluva Oulunsalon sivukirjasto, aiemmin Oulunsalon kunnankirjasto.
Sjarhei Lištvan

Sjarhei Mikalajevitš Lištvan (, , s. 5. marraskuuta 1970) on valkovenäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Lištvan on harrastanut painia vuodesta 1979 lähtien. Hän on 188 senttimetriä pitkä ja painaa 101 kilogrammaa. Seuratasolla hän edustaa Minskin Dynamoa. Hänen parhaimmat saavutuksensa ovat kolme Euroopan mestaruutta. Lisäksi hän on voittanut monia himmeämpiä arvokisamitaleita.
Sudbury-kraatteri

Sudbury-kraatteri on Ontariossa, Kanadassa oleva alun perin noin 200 km:n läpimittainen kraatteri, jonka ikä on noin 1,8 miljardia eli 1 800 miljoonaa vuotta. On löydetty todisteita, että toisin kuin on aiemmin luultu, niin kraatteri on komeetan eikä meteoriitin tekemä. Kraatterista näkyy enää vain pieni osa; geologiset tapahtumat ovat hävittäneet siitä suuren osan pois, mikä on tyypillistä hyvin vanhoille kraattereille. Kraatteri on toiseksi suurin maailmassa ja kooltaan se on noin 62 km pitkä, 30 km leveä ja 15 km syvä.
Nasa on käyttänyt aluetta 1970-luvulla harjoitusalueena kuuhun lähteville astronauteille. Alueen mineraaleja on hyödynnetty jo tuhansia vuosia, mutta isomman mittakaavan kaivostoiminta alkoi 1800-luvun loppupuolella. Kaivokset saastuttivat alueen rikkidioksidilla ja metalleilla, mutta viime vuosikymmeninä alueen maa- ja vesialueita on yritetty kunnostaa.
Aleksandr Medved

Aleksandr Vasiljevitš Medved (, ; 16. syyskuuta 1937 – 2. syyskuuta 2024) oli valkovenäläinen vapaapainija. Aktiiviaikoinaan hän edusti Neuvostoliittoa.
Medved aloitti painin harrastamisen vuonna 1957. Hän voitti uransa aikana kolme olympiakultaa, seitsemän maailmanmestaruutta ja kolme Euroopan mestaruutta. Seuratasolla hän edusti Burevestnik Minskiä. Medved vannoi tuomareiden valan 1980 Moskovan olympialaisten avajaisissa. 
Medved on myös valittu painin Hall of Fameen.
The Freethinker

The Freethinker on brittiläinen sekulaarihumanistinen aikakauslehti, jonka perusti G. W. Foote vuonna 1881. Se on maailman vanhin edelleen ilmestyvä niin sanottua vapaa-ajattelua kannattava julkaisu. Lehden päätoimittaja on vuodesta 1998 ollut Barry Duke.
Lehden linja on aina ollut ateistinen ja uskonnonvastainen. Vaikka lehti on ollut suurimman osan historiastaan läheisessä yhteydessä National Secular Societyyn (NSS:n puheenjohtajat ja pääsihteerit ovat usein toimineet "Freethinkerin" päätoimittajina), lehti on itsenäinen eikä ole koskaan ollut NSS:n julkaisema.
Osaksi "The Freethinker" -lehdessä joulunumerossa 1882 julkaistujen uskonnonvastaisten pilapiirrosten vuoksi Foote tuomittiin jumalanpilkasta vuoden vankeuteen ja pakkotyöhön.
Päätoimittajat.
"The Freethinker" -lehden päätoimittajat vuodesta 1881 alkaen:
Aga Khan

Aga Khan () on perinnöllinen arvonimi, joka kuuluu ismailiittišiiojen nizari-lahkon imaamille eli hengelliselle johtajalle. Etymologisesti nimike yhdistää turkkilaisen sotilasarvon "agha" ja turkkilaisten ja mongolien käyttämän johtajan arvonimen kaani.
Mongolien sotaretkistä aina 1700-luvun puoleen väliin saakka Aga Khanit pysyttelivät poissa julkisuudesta, mutta alkoivat sittemmin toimia aktiivisesti ensin Persian ja sitten Brittiläisen Intian politiikassa uskonnollisen johtajan roolinsa rinnalla. Ensimmäisenä arvonimen antoi Aga Hasan Ali Shahille Persian šaahi Fath Ali vuonna 1818.
Luettelo Aga Khaneista.
Viidellä ismāʿīli-imamilla on ollut tämä arvonimi:
God Bless Our Homeland Ghana

God Bless Our Homeland Ghana (”Jumala siunatkoon kotimaatamme Ghanaa”) on Ghanan kansallislaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut Philip Gbeho. Laulu julistettiin kansallislauluksi Ghanan itsenäistyttyä vuonna 1957. Laulun sanoja muokattiin sotilasvallankaappauksen jälkeen vuonna 1966.
Sanat.
englanninkieliset sanat 
God bless our homeland Ghana
And make our nation great and strong,
Bold to defend forever
The cause of Freedom and of Right;
Fill our hearts with true humility,
Make us cherish fearless honesty,
And help us to resist oppressors’ rule
With all our will and might evermore. 
Hail to thy name, O Ghana,
To thee we make our solemn vow:
Steadfast to build together
A nation strong in Unity;
With our gifts of mind and strength of arm,
Whether night or day, in the midst of storm,
In every need, whatever the call may be,
To serve thee, Ghana, now and evermore.
Raise high the flag of Ghana
And one with Africa advance;
Black star of hope and honor
To all who thirst for liberty;
Where the banner of Ghana free flies,
May the way to freedom truly lie;
Arise, arise, O sons of Ghanaland,
And under God march on for evermore!
suomenkieliset sanat
Jumala siunatkoon kotimaatamme Ghanaa
ja tehköön kansakunnastamme suuren ja vahvan
puolustamaan aina urheasti
vapautta ja oikeutta.
Täytä sydämemme oikealla nöyryydellä,
auta meitä varjelemaan pelotta rehellisyyttä
ja auta meitä vastustamaan sortajan hallintoa
kaikella tahdollamme ja voimallamme, aina.
Tervehdys nimellesi, oi Ghana,
sinulle vannomme juhlallisen valamme:
Rakennamme uskollisesti yhdessä
voimakkaan ja yhtenäisen kansakunnan.
Mielemme lahjoilla ja käsivarsiemme voimalla
öin ja päivin, myrskynkin keskellä,
jokaisessa ahdingossa, minne kutsu käykin,
palvelemme sinua, Ghana, nyt ja aina!
Nostakaa korkealle Ghanan lippu
ja käykää eteenpäin yhdessä Afrikan kanssa.
Toivon ja kunnian musta tähti
kaikille, jotka janoavat vapautta.
Siellä, missä Ghanan lippu hulmuaa vapaasti
olkoon todellinen tie vapauteen.
Nouskaa, nouskaa, oi Ghanan pojat
ja marssikaa Jumalan johtamina iankaikkisesti!
Nissan Cedric

Nissan Cedric (tunnetaan myös nimellä Gloria) on ollut Nissanin lippulaiva aina 60-luvulta alkaen. Viimeinen Suomeen tuotu korimalli oli Y30 ja tuotanto jatkui aina Y34-korimalliin saakka.
30-sarja (1960–1962).
Ensimmäinen Cedric oli 30-sarja. Se esiteltiin vuonna 1960 ja sitä valmistettiin vuoteen 1961 asti. Siinä oli 1488 cm3 (1.5l) G-sarjan nelisylinterinen rivimoottori, joka tuotti tehoa 71 hevosvoimaa. Lisäksi oli saatavana lisävarusteena 1883 cm3 (1.9l) H-sarjan nelisylinterinen rivimoottori, joka tuotti tehoa 95 hevosvoimaa. Nelivaihteinen manuaalivaihteisto oli vakiovaruste. Ensimmäisessä Cedricissä oli kahdet etuvalot maskin molemmin puolin.
31-sarja (1962–1965).
30-sarjan Cedricin etuvalot olivat erilaiset kuin 30-sarjan, mutta moottorivaihtoehdot olivat samat. Vuonna 1964 31-sarjalainen sai uuden kojelaudan, uuden latausgeneraattorin ja uuden käynnistysmoottorin.
Lisäksi oli erikoisempi Cedric Special -malli, jota valmistettiin vuosina 1963–1965. Se on pitkällä akselivälillä varustettu versio Cedricistä. Siinä on 2,9 litrainen (2825 cm3) K-sarjan kuusisylinterinen rivimoottori, joka tuottaa tehoa 118 hevosvoimaa.
130 (1965–1971).
130 Cedricin kori oli kovasti Pininfarinan suunnittelemien Datsun-mallien kaltainen. Korimallit olivat neliovinen sedan ja farmarimalli 5D-Wagon. Mallia tuotiin Suomeen vuodesta 1967 alkaen nimillä Datsun 2000 Personal Six (bensiinimoottori) ja Datsun 2200 Diesel. 
Cedric Specialin seuraajaksi esiteltiin kokonaan oma President-malli (H150), sen moottorivaihtoehdot olivat kuusisylinterinen H30 ja Y40 V8.
Moottorivaihtoehdot:
230-sarja (1971–1975).
230-sarja tuli myyntiin helmikuussa vuonna 1971. Sen myyntinimestä poistettiin Cedric-sana useimmilla vientimarkkinoilla ja autoja kutsuttiin nyt nimillä 200C, 220C, 240C ja 260C. Prince-organisaation kautta myytiin myös Gloria-mallia, jossa on hieman erilainen koristelu. Uutuutena tuli myös kaksiovinen coupé-malli.
Moottorivaihtoehdot:
330-sarja (1975–1979).
Myöskään 330-sarjan Cedriceissä ei käytetty Cedric-nimeä, vaan autot olivat nimeltään 200C, 220C, 260C, 280C ja Gloria. Nyt 4D-Sedan, 5D-Wagon ja 2D-coupén lisäksi myös neliovinen hardtop.
Moottorivaihtoehdot:
430-sarja (1979–1983).
430-sarjaan kuului vain yksi malli, 280C. Moottorina oli 2,8-litrainen L28 kuusisylinterinen OHC-rivimoottori, joka sai polttoaineen suihkutusjärjestelmän vuonna 1982, tai 2,8-litrainen LD28 dieselkäyttöinen kuusisylinterinen OHC-rivimoottori. Korimalleista poistui coupé-malli.
430-sarjaan kuuluvat myös 4-ovinen HT- ja farmarimallit.
Y30 (1983–1987).
Y30 on viimeinen Suomeen tuotu Cedric-malli ja sen moottoreina toimivat 3,0-litrainen (2960 cm3) VG30E V6-moottori sekä 2,8-litrainen LD28 dieselmoottori.
Y31 (1987–1991).
Y31 oli saatavana sedan- ja hardtop-versioina. Sedan-versio muotoiltiin uudelleen Y32-version tullessa myyntiin.
Moottorivaihtoehdot:
Y32 (1991–1994).
Y32:ssa oli saatavana sekä SOHC- että DOHC-moottoreilla varustettuja versioita VG-sarjan V6-moottorista.
Moottorivaihtoehdot:
Y33 (1994–1998).
Y33:ssa Cedriciin tulivat uudet VQ-sarjan moottorit.
Moottorivaihtoehdot:
Y34 (1998–2004).
Moottorivaihtoehdot:
L’Abidjanaise

L’Abidjanaise () on Norsunluurannikon tasavallan kansallislaulu ja yksi kansallissymboleista. Se otettiin käyttöön maan itsenäistyttyä vuonna 1960 säädetyn lain nojalla, ja vuonna 2016 sen asema kansallislauluna kirjattiin maan perustuslakiin. Laulu on saanut nimensä maan entisestä pääkaupungista, Abidjanista. Laulu on otettu käyttöön vuonna 1960, ja se säilytti asemansa, vaikka pääkaupunkina nykyään onkin Yamoussoukro.
"L’Abidjanaisen" sävelsivät Pierre Pango ja Pierre-Marie Coty. Laulua pidettiin pitkään Mathieu Ekran sanoittamana, mutta vuonna 2010 emerituspiispa Pierre-Marie Coty ilmoittautui oikeaksi sanoittajaksi. Inspiraatiota vasta itsenäistyneen maan kansallislauluksi haettiin Ranskan "Marseljeesista".
Salut ô terre d’espérance; 
Pays de l’hospitalité.
Tes légions remplies de vaillance
Ont relevé ta dignité.
Tes fils, chère Côte d’Ivoire,
Fiers artisans de ta grandeur,
Tous rassemblés pour ta gloire
Te bâtiront dans le bonheur.
Fiers Ivoiriens, le pays nous appelle.
Si nous avons dans la paix ramené la liberté,
Notre devoir sera d’être un modèle
De l’espérance promise à l’humanité,
En forgeant, unie dans la foi nouvelle,
La patrie de la vraie fraternité.
Ranskankieliset sanat.
Lähde:
Terve sinulle, toivon maa,
vieraanvaraisuuden maa.
Sinun urheat legioonasi
ovat palauttaneet arvokkuutesi.
Rakas Côte d’Ivoire, sinun poikasi,
sinun suuruutesi ylpeät rakentajat,
kaikki yhteen tulleina kunniasi tähden,
rakentavat sinut onnellisina.
Ylpeät ivoiriaanit, maa kutsuu meitä.
Jos olemme ennallistaneet vapauden rauhassa,
on meidän oltava esimerkki
ihmiskunnalle luvatusta toivosta,
ja luoda, uuden uskon yhdistäminä,
todellisen veljeyden isänmaa.
Michael Mann (elokuvaohjaaja)

Michael Kenneth Mann (s. 5. helmikuuta 1943 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja.
Mann opiskeli Wisconsinin yliopistossa vuoteen 1965 asti ja suoritti sitten tutkinnon Lontoon kansainvälisessä elokuvakoulussa 1967. Hän vietti valmistumisensa jälkeen seitsemän vuotta Isossa-Britanniassa ja muutti sitten takaisin Yhdysvaltoihin. Aluksi hän kirjoitti televisiosarjoihin kuten "Vega$" ja "Starsky ja Hutch". Mannin ensimmäinen pitkä elokuva oli televisioelokuva "Veren maku suussa" ("The Jericho Mile", 1979). Nykyään hänen tunnetuin televisiosarjansa on "Miami Vice", jonka tuottajana hän toimi.
Mannin elokuvia on tullut verrattain harvakseltaan muutaman vuoden välein. Elokuvat ovat olleet huolellisia töitä ja useimmat niistä ovat hyvinkin arvostettuja kuten "Viimeinen mohikaani" ("The Last of the Mohicans", 1992), "Heat – ajojahti" (1995) ja "Collateral – väärä aika, väärä paikka" (2004).
Kulluna lil-watan lil-ula lil-alam

Kulluna lil-watan lil-ula lil-alam (”Me kaikki! Isänmaamme, lippumme ja kunniamme puolesta!”) on Libanonin kansallislaulu. Sen on sanoittanut Rachid Nakhlé ja säveltänyt Wadia Sabra. Laulu on esitetty ensi kerran julkisesti 1927.
Koulluna Lil watan Lil ’Oula Lil Alam,
Mil ’ou Ayn il Zaman Sayfouna Wal Qalam,
Sahlouna Wal jabal - Manbiton Lirrijal
Kawlouna Wal 'Amal. Fi sabil il Kamal.
Koullouna Lil watan Lil ’Oula Lil 'ALam, Koullouna Lil watan.
Shaykhouna Wal fata 'Inda saout il Watan
Ousdou GhaBin Mata Sawarat Nalfitan
Sharkouna Kalbouhou AbaDan Loubnan
Sanahou RabBouhou Li maDa l Azman
Koullouna Lil watan Lil ’Oula Lil 'ALam, Koullouna Lil watan.
Bahrouhou Barrouhou Dourratou Sharqain
Rifdouhou Birrouhou Mali ‘oul Koutbain
Ismouhou 'Izzouhou Mounthou Kan al Joudoud
Majdouhou Arzouhou Ramzouhou Lil khouloud
Koullouna Lil watan Lil ’Oula Lil 'ALam, Koullouna Lil watan.
Us all! for our nation, for our emblem and glory!&lt;br&gt; 
Our valor and our writings are the envy of the ages.&lt;br&gt; 
Our mountains and our valleys, they bring forth stalwart men.&lt;br&gt;
And to Perfection all our efforts we devote.&lt;br&gt; 
Us all! For our nation, for our emblem and glory!&lt;br&gt; 
Our Elders and our children, they await our Country's call,&lt;br&gt; 
And on the Day of Crisis they are as Lions of the Jungle.&lt;br&gt; 
The heart of our East is ever Lebanon,&lt;br&gt; 
May God preserve her until the end of time.&lt;br&gt; 
Us all! For our nation, for our emblem and glory!&lt;br&gt; 
The Gems of the East are her land and sea.&lt;br&gt;
Throughout the world her good deeds flow from pole to pole.&lt;br&gt;
And her name is her glory since time began.&lt;br&gt; 
Immortality's Symbol--the Cedar--is her Pride.&lt;br&gt;
Us all! For our nation, for our emblem and glory!.&lt;br&gt;
Jalasjärven lukio

Jalasjärven lukio on Jalasjärvellä Valtatie 3:n varrella sijaitseva lukio. Jalasjärven lukio on osa Jalasjärven koulukeskusta, jossa toimii myös peruskoulu (luokat 1–9). 
Jalasjärven lukiossa opiskelee 110–120 opiskelijaa. Jokaisella vuosiluokkatasolla on kaksi ohjausryhmän. Pääosa opiskelijoista tulee lukioon Jalasjärveltä. Karviasta ja Kurikasta on tullut harvakseltaan joitain opiskelijoita. Kevään 2021 yhteisvalinnassa Jalasjärven lukioon haki ensisijaisesti 25 opiskelijaa, mikä on ennätyksellisen alhainen hakijamäärä.
Lukiossa työskentelee 15 opettajaa (2019). Yläkoulujen kanssa yhteisiä opettajia on kuusi. Lukiolla on rehtori ja koulusihteeri. Kuraattori on yhteisesti kaupungin toisen asteen palveluksessa. Opinto-ohjaus on yhteinen Jalasjärven yläkoulun kanssa. Psykologi- ja terveydenhoitopalvelut ovat yhteiset perusopetuksen kanssa. 
Opetussuunnitelman edellyttämien erityisopettajapalvelujen kehittäminen on vielä kesken. 
Jalasjärven lukio kuuluu EP:n Opinlakeusverkostoon.
Jalasjärven lukio on luokaton lukio, joten sen voi suorittaa 2–4 vuodessa. Suurin osa opiskelijoista suorittaa opinnot perinteisesti kolmessa vuodessa. Opiskelija päättää itse, mitä kursseja hän suorittaa lukuvuoden aikana, joten kokonaiskurssimäärä (vähintään 75 kurssia) kerääntyy luokattoman lukion hengessä. Kaksoistutkintoa opiskelevat ovat harvinaisia. 
Jalasjärven lukiossa on yhdeksän luokkatilaa. Yksi luokkatiloista, opintoaula, toimii opiskelijoiden käytössä mm. verkko-opiskelutilana ja kirjastona. Opintoaula valmistui vuonna 2006. Lisäksi lukio käyttää yläkoulun ja alakoulun tiloja, erityisesti musiikkiluokkaa ja liikuntasalia. Yläkoulun vanha liikuntasali on hyvä ylioppilaskirjoitustila. Erityisesti sähköisten kirjoitusten käyttöönoton myötä salin merkitys on korostunut. Kuitenkin nyt, kun vanha sali sekä yläasteen rakennuksia puretaan, tehdään ylioppilaskirjoitukset joko uudessa salissa tai lukion tiloissa.
Historiaa.
Vuodesta 2016 koulutuksen järjestäjänä on toiminut Kurikan kaupunki. Jalasjärven kunnan ja Kurikan kaupungin kuntaliitos toteutui 1.1.2016.
Lukion rehtorit:
Rauha Erjala 1960–1969
Martti Heikkilä 1969–1994
Juhani Hämeenniemi 1995–2009
Minna Vanhamäki 2009–2014
Jouko Peltonen 2014–2018
Vs. Matti Yrjänä 2018–2019
Hannu Mäkynen 2019–
Fjodor Abramov

Fjodor Aleksandrovitš Abramov (; 29. helmikuuta 1920 Verkola lähellä Arkangelia – 14. toukokuuta 1983 Leningrad) oli venäläinen kirjailija ja kirjallisuuskriitikko. Hänen työnsä keskittyi venäläisen talonpoikaisluokan kurjien olojen kuvaamiseen. Hän oli kotoisin Arkangelin läheltä, ja kuvasi teoksissaan nimenomaan pohjoisen ankaria oloja.
Neuvostoaikoina Abramovia rangaistiin useasti valtion politiikan vastaisesta kirjoittelusta. Osa 1960-luvulla kirjoitetuista teoksista julkaistiin vasta glasnostin aikana 1980-luvulla. Nykyisin häntä pidetään "Venäjän uuskonservatiivisen filosofian perustajana".
Time-lehdessä ilmestyi vuonna 1963 arvostelu, jossa verrattiin Aleksandr Solženitsynin teoksia muihin venäläisiin, ja todettiin Abramovin olevan kirjoittajana poliittisesti rohkea mutta kaunokirjallisesti tylsä.
Kirjallinen tuotanto.
Suomennokset ilmestyneet tekijänimellä Fedor Abramov.
Akun tehdas (albumi)

Akun tehdas on suomalaisen rockyhtyeen Eppu Normaalin kolmas albumi vuodelta 1980. Levyn on tuottanut yhtyeen kitaristi Pantse Syrjä.
Albumi sisältää muun muassa kappaleet ”Suomi-ilmiö”, ”Akun tehdas” ja ”Puhtoinen lähiöni”. Albumi muutti yhtyeen suuntaa punkista kohti uuden aallon musiikkia.
Albumin nimi juontuu Creedence Clearwater Revival -yhtyeen levystä "Cosmo’s Factory", joka sekin oli nimetty yhtyeen rumpalin mukaan. Myös kansikuva on saanut kyseisestä levystä vaikutteita.
Gustavo Santaolalla

Gustavo Santaolalla (s. 1952 El Palomar, Argentiina) on argentiinalainen kahdesti Oscarilla palkittu muusikko, tuottaja ja säveltäjä, jonka musiikkityyli yhdistelee usein rockin, soulin, sekä Latinalaisen Amerikan ja Afrikan kansanmusiikin aineksia. 
Santaolallan musiikkiura alkoi vuonna 1967 hänen ollessaan 16-vuotias, kun hän oli perustamassa Arco Iris -nimistä yhtyettä, joka oli ensimmäisiä rockin ja Latinalaisen Amerikan kansanmusiikin yhdistäviä yhtyeitä. Hän kuitenkin jätti yhtyeen vuonna 1975.
Vuotta myöhemmin Santaolalla kokosi Soluna-nimisen yhtyeen, jossa hän soitti yhdessä pianistin, laulaja Alejandro Lernerin ja silloisen tyttöystävänsä Monica Campinsin kanssa. Yhtye levytti ainoan albuminsa "Energia Natural" vuonna 1977. Santaolalla lähti Los Angelesiin, jossa hän omaksui rock and rollin, ja soitti Wet Picnic -yhtyeessä.
Santaolalla on levyttänyt kolme albumia sooloartistina. Hänen ensimmäinen levynsä "Santaolalla" (1982) yhdisteli 1980-luvun tyyliä rockiin. Toinen albumi "Gas" julkaistiin vuonna 1995, ja viimeisin albumi "Ronroco" vuonna 1998. 
1990-luvun lopulla Santaolalla alkoi keskittyä elokuvamusiikkiin. Hän teki musiikkia esimerkiksi elokuviin "Amores perros", "21 grammaa", "Moottoripyöräpäiväkirja" ja "Babel". Hänen tunnetuin tuotoksensa on vuonna 2005 ilmestyneen elokuvan "Brokeback Mountain" musiikki, josta hän sai Oscar-palkinnon. Elokuvan soundtrackiltä löytyvä kappale "A Love That Will Never Grow Old" voitti myös parhaan kappaleen Golden Globen. Santaolalla nappasi toisen Oscar-voittonsa loppuvuodesta 2006 ilmestyneen "Babel"-elokuvan musiikista.
Unescon hyvän tahdon lähettiläs

UNESCOn hyvän tahdon lähettiläät ovat julkisuuden henkilöitä, jotka käyttävät lahjojaan tai kuuluisuuttaan levittämään sanaa Yhdistyneiden kansakuntien kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestön eli Unescon tavoitteista. Alla joitakin lähettiläitä ja projekteja, joita he erityisesti tukevat:
Unicefin hyvän tahdon lähettiläät

Unicefin hyvän tahdon lähettiläät ovat julkisuuden henkilöitä, jotka pyrkivät levittämään sanaa Yhdistyneiden kansakuntien lastenapujärjestö Unicefin tavoitteista.
Yhdysvaltalainen näyttelijä Danny Kaye oli lähettiläänä vuosikymmeniä. Hän sai myöhemmin muutaman seuraajan, ja 1990-luvulta alkaen lähettiläitä on nimetty useisiin maihin alueellista toimintaa varten. 
Kansainväliset lähettiläät.
Nykyiset kansainväliset lähettiläät.
Lähde
Aikaisemmat lähettiläät.
Lähde
Suomen lähettiläät.
Lähde
Viimeinen mohikaani (vuoden 1992 elokuva)

Viimeinen mohikaani ("The Last of the Mohicans") on Michael Mannin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1992. Se perustuu James Fenimore Cooperin romaaniin "Viimeinen mohikaani" ja erityisesti sen aiempaan elokuvasovitukseen vuodelta 1936. Elokuvan tarina sijoittuu vuoteen 1757 ja Ranskan ja Ison-Britannian väliseen, suurena siirtomaasotana tunnettuun sotaan (osa seitsenvuotista sotaa) Pohjois-Amerikassa.
Juoni.
Elokuva kertoo viimeisestä mohikaaniheimon jäsenestä, Chingachgookista, hänen pojastaan Uncasista sekä erityisesti Chingachgookin ottopojasta Haukansilmästä. Nämä kolme sekaantuvat sotaan ja brittiläisen everstin tyttäriin, Cora ja Alice Munroon.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa klassisen tarinan ”massiiviseksi, visuaalisesti upeaksi, hätkähdyttävän väkivaltaiseksi ja viihdyttävän toiminnalliseksi” modernisoinniksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" antaa kolme tähteä neljästä samankaltaisin perusteluin.
Jeremy Wariner

Jeremy Wariner (s. 31. tammikuuta 1984 Irving, Teksas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja. Warinerin päälaji on 400 metrin juoksu.
2004 Ateenan olympialaisissa Wariner voitti olympiakultaa 400 metrillä ja pitkässä viestissä. Samoilta matkoilta hän saavutti kultaa myös 2005 Helsingin MM-kisoista sekä Osakan MM-kisoissa 2007. Osakassa hän voitti 400 metrin maailmanmestaruuden uudella ennätysajallaan 43,45. Berliinin MM-kisoissa 2009 Wariner saavutti 400 metrillä toisen sijan ajalla 44,60 ja kuului pitkässä viestissä Yhdysvaltojen voittajajoukkueeseen.
Wariner oli käytännössä lyömätön 400 metrin matkalla Ateenan kisojen jälkeen. Vasta vuonna 2008 LaShawn Merritt pystyi voittamaan hänet kolmesti kesäkaudella. Wariner joutui nöyrtymään Merrittille myös olympiafinaalissa Pekingissä. Myöhemmin Merritt on jäänyt kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä.
Wariner käyttää aurinkolaseja päässään aina juostessaan, vaikka kilpailu käytäisiin iltahämärässä. Wariner on 188 cm pitkä ja painaa 67 kg. Wariner on kilpaillut myös 200 metrillä, jossa hänen ennätyksensä on 20,19.
Warineria valmentaa Clyde Hart ja hänen managerinaan toimii 400 metrin entinen maailmanennätysmies Michael Johnson, jota Clyde Hart on myös valmentanut. Vuonna 2008 Warineria valmensi Michael Ford, kun Hartin ja Warinerin yhteistyö katkesi taloudelliseen erimielisyyksiin vuoden 2008 alussa. Hart ja Wariner aloittivat yhteistyön uudelleen vuonna 2009.
Wariner sijoittui vuoden 2012 Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa 400 metrin juoksun kuudenneksi, ja hänet on nimetty Yhdysvaltain 4×400 metrin olympiaviestijoukkueeseen..
Hail Grenada

Hail Grenada (”Terve, Grenada!”) on ollut Grenadan kansallislaulu aina maan itsenäistymisestä vuonna 1974. Laulun on sanoittanut Irva Merle Baptiste ja säveltänyt Louis Arnold Masanto. Myös God Save the Queen on kuninkaallisessa käytössä.
Hail! Grenada, land of ours,
We pledge ourselves to thee,
Heads, hearts and hands in unity
To reach our destiny.
Ever conscious of God,
Being proud of our heritage,
May we with faith and courage
Aspire, build, advance
As one people, one family.
God bless our nation.
Terve! Grenada, maamme,
annamme itsemme sinulle
yhtynein mielin, sydämin ja käsin,
saavuttaaksemme kohtalomme.
Jumala aina mielessämme,
perinnöstämme ylpeinä,
uskoen ja rohkeina
kaipaamme, rakennamme ja etenemme
yhtenä kansana, yhtenä perheenä.
Jumala siunatkoon kansakuntaamme.
Ruth Ann Minner

Ruth Ann Minner (17. tammikuuta 1935 – 4. marraskuuta 2021) oli Yhdysvaltain demokraattisen puolueen poliitikko ja Delawaren osavaltion entinen kuvernööri. Hänet valittiin osavaltion ensimmäiseksi naiskuvernööriksi vuonna 2000 ja hän aloitti ensimmäisen kautensa 3. tammikuuta 2001. Hän toimi tehtävässä kaksi kautta, 20. tammikuuta 2009 asti, ja häntä seurasi Jack Markell. 
Ennen kuvernööriyttä Minner toimi vuosina 1975–1983 Delawaren edustajainhuoneen jäsenenä, 1983–1993 osavaltion senaatin jäsenenä ja 1993–2001 Delawaren varakuvernöörinä. Minner oli leski ja hänellä oli kolme lasta.
Luluanluba

Luluanluba (omakielinen nimi: "Ciluba" tai "Tshiluba") on bantukieli, jota puhutaan Itä- ja Länsi-Kasain maakunnissa Kongon demokraattisen tasavallan keskiosassa sekä jonkin verran myös Angolassa. Luluanluba on yksi Kongon neljästä kansallisesta kielestä, joilla annetaan opetusta peruskoulussa. Kielen katsotaan olevan elinvoimainen. Sitä puhuu noin 6 miljoonaa henkilöä.
Kirjaimisto.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan luluanlubaksi vuonna 1927. Luluanluban aakkosiin sisältyvät seuraavat kirjaimet: A B C D E F G H I J K L M N O P S Sh T U V W Y Z.
Suomen kielestä eroavien kirjainten ääntämys: C = [tʃ], J = [ʒ], SH = [ʃ], W = [w], Y = [j] ja Z = [z]. L-kirjaimen ääntämys vaihtelee L:n ja R:n välillä.
Luluanluban kirjoittamiseen on vakiintunut kaksi erilaista tapaa. Lähetyssaarnaajien luomassa oikeinkirjoituksessa C:n sijasta kirjoitetaan TSH, W muuttuu konsonantin jälkeen U:ksi ja Y muuttuu I:ksi. Kielitieteellisessä kirjoitustavassa näitä muutoksia ei tapahdu.
Murteet.
Kieli jaetaan kahteen päämurteeseen. Itä- ja Länsi-Kasain murteet poikkeavat toisistaan huomattavasti sekä ääntämyksen että sanaston osalta. Lännen [p] äännetään idässä [h], kuten sanoissa lupemba/luhemba (eräs maalaji) ja Lupatapata/Luhatahata (eräs kaupunki). Maniokin lehtiä kutsutaan lännessä nimellä "matamba" ja idässä nimellä "kaleji". Muitakin eroja löytyy.
Bahrainona

Baḥraynunā ("Meidän Bahrainimme") oli Bahrainin kansallislaulu maan itsenäistymisestä 1971 aina vuoteen 2002, jolloin maan hallitsija Hamad bin Isa al-Khalifa julisti itsensä kuninkaaksi ja maansa kuningaskunnaksi. Samalla kansallislaulun sanat muutettiin uutta tilannetta vastaavaksi. Sitä vastoin laulun sävel jäi ennalleen. Laulun alkuperäiset sanat kirjoitti Mohamed Sudqi Ayyash. Laulun säveltäjä on tuntematon.
بحريننا مليكنا
رمز الوئام
دستورها عالي المكانة و المقام
ميثاقها نهج الشريعة و العروبة و القيم
عاشت مملكة البحرين بلد الكرام مهد السلام
دستورها عالي المكانة و المقام
ميثاقها نهج الشريعة و العروبة و القيم
عاشت مملكة البحرين
Baḥraynunā
malīkunā
ramzu l-wiʾām
Dustūruhā ʿālī l-makānati wa-l-maqām
Mīṯāquhā nahju š-šarīʿati wa-l-ʿurūbati wa-l-qiyam
ʿĀšat mamlakatu 'l-Baḥrayn
Baladu l-kirām
Mahdu s-salām
Dustūruhā ʿālī l-makānati wa-l-maqām
Mīṯāquhā nahju š-šarīʿati wa-l-ʿurūbati wa-l-qiyam
ʿĀšat mamlakatu 'l-Baḥrayn
Bahrainimme,
kuninkaamme,
harmonian symboli
Sen perustuslaki on korkea
Sen peruskirja osoittaa šarian, arabismin ja arvojen tien
Kauan eläköön Bahrainin kuningaskunta!
Jalojen maa
Rauhan kehto
Sen perustuslaki on korkea
Sen peruskirja osoittaa šarian, arabismin ja arvojen tien
Kauan eläköön Bahrainin kuningaskunta!
Suomen pienviljelijäin puolue

Suomen pienviljelijäin puolue (SPP) oli vuonna 1929 perustettu suomalainen puolue, joka ilmoitti olevansa vähäosaisten talonpoikien etupuolue. SPP yhdistyi 1936 kahden muun pienpuolueen kanssa muodostaen Pienviljelijäin ja maalaiskansan puolueen.
Historia.
SPP perustettiin Tampereella 12. toukokuuta 1929 pidetyssä kokouksessa. Jo alkuvuodesta oli perustettu "Suomen Pienviljelijä" -lehti, jossa uutta puoluetta hahmoteltiin. Perustamista aikaisti eduskunnan hajottaminen huhtikuussa. Puheenjohtajaksi valittiin lehteäkin päätoimittanut Eino Yliruusi Ikaalisista. SPP ei saanut kansanedustajia ensimmäisellä yrittämällä vaaleissa 1929, mutta puolue nousi eduskuntaan seuraavan vuoden vaaleissa. 
SPP kritisoi perustettaessaan etenkin Maalaisliittoa ja sosialidemokraatteja pienviljelijöiden asioiden unohtamisesta. Puolueen ohjelma oli populistinen ja osin radikaali. Talousohjelmassa SPP kannatti vasemmiston perinteisesti suosimia keinoja ja jäsenistössä eli vahvana niin sanottu ”herraviha”, mutta monet puolueen kannattajat olivat arvoissaan varsin konservatiivisia. Vuonna 1930 puolueessa vaadittiin kommunismin hävittämistä maasta ja SPP:n ainoa kansanedustaja äänesti kommunistilakien hyväksymisen puolesta.
Puolueeseen liittyi myös vasemmistotaustaisia pienviljelijöitä ja nämä toivotettiinkin tervetulleiksi. Tämä suuntaus ja radikaalit puheet saivat monet syyttämään SPP:tä kommunistien ja Neuvostoliiton kätyreiksi. Mitään suurta vaikutusta ei kommunisteilla kuitenkaan puolueen toimintaan ollut ja SKP:n asenne sitä kohtaan pysyi kielteisenä 1930-luvun alun. Joitakin SPP:n osastoista, joita sillä oli yli 200, kieltäydyttiin hyväksymästä yhdistysrekisteriin kommunistilakeihin vedoten.
Vuodesta 1933 oli eduskunnassa myös kilpaileva pienviljelijäpuolue Kansanpuolue (KP). SPP ja KP neuvottelivat yhdistymisestä pitkään ja hartaasti ennen vuoden 1936 vaaleja, mutta päätyivät lopulta erillisiin listoihin, mikä johti molemminpuolisiin menetyksiin. Tappiot antoivat yhdistymishankkeelle uutta puhtia ja se toteutui loppuvuodesta 1936. Uuden puolueen nimeksi päätettiin antaa Pienviljelijäin ja maalaiskansan puolue. Mukana perustamisessa oli SPP:n ja KP:n lisäksi Pulatoimikuntien keskustoimikunta.
Udzima wa ya Masiwa

”Udzima wa ya Masiwa” (”Suurten saarien liitto”) on Komorien kansallislaulu. Laulu otettiin käyttöön maan itsenäistyessä 1978. Sen on sanoittanut Said Hachim Sidi Abderemane, joka myös sävelsi musiikin yhdessä Kamildine Abdallahin kanssa. Laulusta on olemassa shimasiwan- ja ranskankieliset versiot. Laulussa mainitaan neljä saarta, joista Mayotte kuuluu nykyään Ranskalle.
Laulu eri kielillä.
Shimasiwan kielisen version translitteraatio.
I béramu isi pépéza &lt;br&gt;
i nadi ukombozi piya &lt;br&gt;
i daula ivénuha &lt;br&gt;
tasiba bu ya i dini voya trangaya hunu Komoriya &lt;br&gt;
Narikéni na mahaba ya huveindza ya masiwa 
yatruwasiwa Komoro damu ndzima &lt;br&gt;
wasiwa Komoro dini ndzima&lt;br&gt;
Ya masiwa radzali wa&lt;br&gt;
ya masiwa yarileya&lt;br&gt;
Mola né ari sayidiya&lt;br&gt;
Narikéni ha niya&lt;br&gt;
riveindzé uwataniya&lt;br&gt;
Mahaba ya dine na duniya.&lt;br&gt;
I béraba ya huveindzar ya masiwa.
mu isi pépéza&lt;br&gt;
rang mwési sita wa Zuiye&lt;br&gt;
i daula ivénuha&lt;br&gt;
zisiwa zatru zi pangwi ha&lt;br&gt;
Maoré na Nzuani, Mwalina Ngaziya&lt;br&gt;
Narikéni na mahaba.
Ranskankielinen versio.
Au faîte le Drapeau flotte &lt;br&gt;
Apelle a là Liberté totale. &lt;br&gt;
La nation apparaît, &lt;br&gt;
Force d'une meme religion au sein des Comores. &lt;br&gt;
Vivons dans l'amour rèciproque dans nos îles. 
Les Comoriens issue de même sang, &lt;br&gt;
Nous embrassons la même idéologie réligieuse. &lt;br&gt;
Les îles où nous somme nés!! &lt;br&gt;
Les îles qui nous ont prodigués la bonne éducation. &lt;br&gt;
Dieu ya apporté son aide. &lt;br&gt;
Conservons notre unité pour l'amour de la patrie, &lt;br&gt;
Amour pour la réligion &lt;br&gt;
Et pour l'évolution. 
Au faîte le Drapeau flotte &lt;br&gt;
Depuis le 6 du mois de Juillet &lt;br&gt;
La nation apparaît, &lt;br&gt;
Les îles devenues souveraines; &lt;br&gt;
Maore - N'Dzouani - Mouwali - et N'Gazidja. &lt;br&gt;
Gardons notre amour pour les îles. 
Epävirallinen käännös englanniksi.
The flag is flying,&lt;br&gt;
Announcing complete independence;&lt;br&gt;
The nation rises up&lt;br&gt;
Because of the faith we have&lt;br&gt;
In this our Comoria.
Let us always have devotion&lt;br&gt;
To love our Great Islands.&lt;br&gt;
We Comorians are of one blood,&lt;br&gt;
We Comorians are of one faith.
On these Islands we were born,&lt;br&gt;
These Islands brought us up.&lt;br&gt;
May God always help us;&lt;br&gt;
Let us always have the firm resolve&lt;br&gt;
To love our fatherland,&lt;br&gt;
Love our religion and the world.
The flag is flying.&lt;br&gt;
From the Sixth of July&lt;br&gt;
The Nation rises up;&lt;br&gt;
Our Islands are lined up.&lt;br&gt;
Maori and Anzuan, Moheli and Comore,&lt;br&gt;
Let us always have devotion&lt;br&gt;
To love our Great Islands.
Lake Worth

Lake Worth on kaupunki eteläisessä Floridassa, Yhdysvalloissa. Kaupunki kuuluu Palm Beachin piirikuntaan. Lake Worthin pinta-ala on 16,7 km² (vettä 2,1 km²) ja asukasluku 35 975 vuonna 2009. Vuonna 2000 asukasluku oli 35 133 ja vuonna 1990 28 564. Asukkaista 65 % on valkoisia, 19 % mustia ja 30 % latinoperäisiä. Kaupungissa järjestetään joka vuosi Finlandia-viikko suuren suomalaisväestön kunniaksi.
Lake Worthin alueella on myös Yhdysvaltojen epävirallisesti suurin suomalaisyhteisö. Noin kolme prosenttia kaupungin asukkaista puhuu äidinkielenään suomea.
Asukkaat.
Kaupungin asukkaista 43,1 prosenttia on latinalaisamerikkalaisia, 34,6 prosenttia valkoisia ja 19,1 prosenttia mustia. 49,6 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 73,7 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 36,4 vuotta.
DJ Proteus

Harri Andersson eli Proteus (s. 1977) on suomalainen DJ ja tuottaja. Hän soittaa raskasta konemusiikkia yhdistäen eri tyylilajeja, kuten hard NRG, industrial, industrial metal, hardcore, hardstyle, hard trance ja psytrance. Hän on muun muassa voittanut Hard dance Awardseissa jaettavan "Best Hard Dance DJ" -tittelin vuosina 2004 ja 2005 ja ollut DJ Mag's Top 100 -listalla sijoilla 90 (2004) ja 93 (2005).
Ura.
Proteus aloitti soittamisen yksityisissä bileissä 1990-luvun alkupuolella, jolloin hard NRG- ja hard trance -tyylinen konemusiikki oli vasta rantautunut Suomeen ja oli erittäin harvinaista konemusiikkitapahtumissa. Tämän vuoksi Proteus ryhtyi kumppaneineen järjestämään omia rankan konemusiikin undergroundbileitään.
Vuosina 1998–2005 Proteus soitti Suomessa klubeilla ja tapahtumissa, kuten Säde, Laserpoint, Rush, Labyrinth, Hallmark, Millennium, Fantasy, Storm, Vertigo, Pacifique, Trancehouse meets Lab-4, Celebration Generation, Reactor, Turbulence ja Koneisto.
Proteuksen suurimpia saavutuksia ovat kaksi peräkkäistä "Best Hard Dance DJ" -titteliä vuosilta 2004 ja 2005. Asiasta ovat äänestäneet klubbaajat ympäri maapallon.
Urallaan Proteus on soittanut muun muassa Suomessa, Isossa-Britanniassa, Hollannissa, Australiassa, Japanissa, Sveitsissä, Saksassa, Ruotsissa, Puolassa, Malesiassa, Venäjällä, Ukrainassa ja Virossa sekä järjestänyt kumppaneineen Säde-, Superstition-, Hellfire Club- ja Torture Torstai -nimisiä konemusiikkitapahtumia Helsingissä. Hän on myös järjestänyt yhteistyökumppaneineen industrial-musiikkiin panostavia tapahtumia Inferno ja Graveyard Party sekä maanalaista Tuska-fetissitapahtumaa.
Nykyisin Proteus on keskittynyt myös musiikin tuottamiseen. Oman tuotantonsa lisäksi hän on työstänyt remixejä mm. suomalaisille yhtyeille, kuten Apocalyptica, Turmion Kätilöt, Black Light Discipline, Stereo Junks ja Kuroshio Current. Hänellä on myös oma Dark Side -radio-ohjelmansa Basso Radiossa.
Aktiivisen artistiuran hän päätti loppuunmyytyyn DJ-keikkaan Helsingin Kaapelitehtaan Merikaapelihallissa 17. joulukuuta vuonna 2022.
Michael Dukakis

Michael Stanley Dukakis (s. 3. marraskuuta 1933 Brookline, Massachusetts) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka oli Massachusettsin kuvernööri vuosina 1975–1979 sekä 1983–1991 ja demokraattien ehdokas vuoden 1988 Yhdysvaltain presidentinvaalissa, jonka istuva varapresidentti George H. W. Bush kuitenkin voitti.
Michael Dukakisin vanhemmat olivat kreikkalaisia siirtolaisia. Dukakis opiskeli lakia ja valmistui Harvardista vuonna 1960. Hän palveli armeijassa kaksi vuotta, suurimman osan ajasta Etelä-Koreassa.
Dukakis oli ensin mukana kaupunkinsa Brooklinen politiikassa, ja vuonna 1962 hänet valittiin osavaltion parlamenttiin, jossa hän toimi neljä peräkkäistä kautta. Vuonna 1974 Dukakis valittiin Massachusettsin kuvernööriksi aikana, jolloin osavaltiota vaivasi alijäämä ja korkea työttömyys. Seuraavissa vaaleissa vuonna 1978 hän hävisi puolueensa esivaalit Edward Kingille, mutta vuonna 1982 hänet valittiin jälleen kuvernööriksi, kuten myös seuraavissa vaaleissa vuonna 1986.
Vuoden 1988 presidentivaaleissa Dukakis valittiin demokraattipuolueen ehdokkaaksi. Vaalit olivat erityisen törkyiset. Bushin vaalikampanja hyökkäsi Dukakista vastaan: muun muassa hänen isäänmaallisuutensa kyseenalaistettiin ja hänen väitettiin suhtautuvan lepsusti rikollisuuteen. Dukakis myönsi myöhemmin, että oli virhe olla vastaamatta hyökkäyksiin.
Dukakis ja hänen varapresidenttiehdokkaansa Lloyd Bentsen saivat 46 % äänistä ja vain 111 valitsijamiesääntä, kun Bush ja tämän varapresidenttiehdokas Dan Quayle saivat äänistä 54 % ja 426 valitsijamiesääntä.
Dukakis tunnetaan liberaaleista (vasemmistolaisista) näkemyksistään, hän muun muassa vastustaa kuolemantuomiota, on jäsenenä American Civil Liberties Unionissa ja lupasi supistaa SDI-ohjelmaa.
Kuvernöörinvirkansa jälkeen Dukakis on muun muassa ollut kansallisen junayhtiön Amtrakin johtokunnassa ja professorina Massachusettsin Northeastern Universityssa.
Michael Dukakisilla on vaimonsa Katherine ”Kitty” Dukakisin kanssa kolme lasta. Heille syntyi myös vaikeasti vammainen lapsi, joka eli vain 20 minuuttia. Näyttelijä Olympia Dukakis on Michaelin Dukakisin serkku.
Bakersfield

Bakersfield on kaupunki Kalifornian osavaltiossa Yhdysvaltain länsirannikolla. Kaupunki on osavaltion kolmanneksi suurin sisämaakaupunki ja yksi Yhdysvaltain nopeimmin kasvavista suurkaupungeista. Bakersfieldin väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 347 483 henkeä. Asukkaista 62 % on valkoisia ja 9 % mustia, 32,5 %:lla on lisäksi latinoverta. Kaupunki on perustettu vuonna 1865 ja nimetty paikallisen asukkaan, eversti Tom Bakerin mukaan.
Maantiede.
Yhdysvaltojen Census Bureaun mukaan Bakersfieldin pinta-ala on 296,3 km² josta 292.9 km² maata ja 3,4 km² vettä. Veden osuus on 1,14%. Kaupungin koordinaatit ovat 35° 21′ 26″ N, 119° 1′ 54″ W.
Anaheim

Anaheim on kaupunki Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa Orangen piirikunnassa. Anaheimin perustivat saksalaiset siirtolaiset vuonna 1857 ja nykyisin se tunnetaan etenkin 1950-luvulla perustetusta Disneyland-huvipuistosta. Anaheimin asukasluku oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 346 824.
Maantiede.
Anaheim sijaitsee noin 30 kilometriä Los Angelesin kaupungin keskustasta etelään ja 20 kilometriä Tyynenmeren rannikolta sisämaahan päin. Santa Ana -joki virtaa kaupungin kaakkoisosan halki ja idässä kohoavat Santa Ana -vuoret. Suurin osa kaupungista sijaitsee suhteellisen tasaisella alueella, mutta Santa Ana-vuorten juuren kukkuloille on rakennettu uusia asuinalueita. Hallinnollisesti Anaheim kuuluu Orangen piirikuntaan.
Historia.
Nykyisen Anaheimin perustivat Saksasta saapuneet siirtolaiset. Saksan hullun vuoden aikana vuonna 1848 saksalaisia oli asettunut ensin San Franciscoon. Vuonna 1857 noin viidenkymmenen saksalaisen siirtolaisen joukko osti halpaa maata etelässä. Alue kuului alun perin Rancho San Juan Cajón de Santa Anan maatilaan ja sen nykyinen nimi Anaheim tarkoittaa saksaksi kotia (Santa) Ana-joen varrella. Muutamat saksalaisista olivat harjoittaneet viinintuotantoa, johon myös Anaheimin alueen ilmaston tajuttiin soveltuvan. Viininviljely alueella kukoisti aina 1880-luvulle saakka, jolloin kasvitauti hävitti viiniviljelmät tyystin. Viininviljelyn tilalle nousi sitrushedelmien kasvatus. Maatalouden siivittämää kasvua vauhditti myös vuonna 1875 saapunut rautatie. Hallinnollisesti Anaheim kuului Los Angelesiin, kunnes viimein useiden epäonnistuneiden erkanemishankkeiden jälkeen vuonna 1889 perustettiin erillinen Orangen piirikunta.
Maatalous oli Anaheimin talouden tärkein kulmakivi aina 1900-luvun puolelle saakka. Huomattava muutos tapahtui 1950-luvulla, jolloin Walt Disney päätti perustaa huvipuiston Anaheimiin. Disneyland avattiin vuonna 1955 ja houkutteli paikalle miljoonia turisteja. 1960-luvun puolella Anaheimiin rakennettiin myös Anaheim Stadium (nyk. Angel Stadium) ja Anaheim Convention Center-kongressikeskus. 2000-luvulla kaupunkiin on houkuteltu uusia yrityksiä ja asukkaita esimerkiksi suurilla asuntohankkeilla.
Talous.
Turismi muodostaa Anaheimin talouden kulmakiven. Disneyland houkuttelee vuosittain yli 14 miljoonaa kävijää. Disneylandiä ja Anaheim Convention Center-keskusta ympäröi Anaheim Resort-lomakohdealue. Disneyland on ollut myös kaupungin suurin työnantaja.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Anaheimissa aikavälillä 2012–2016 olivat 61 826 USD ja henkilöä kohden 24 996 USD. 16,2 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö.
Anaheimin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 336 265 ja vuoden 2017 arvion mukaan 352 497. Kaupungin asukkaista 69,9 % oli taustaltaan valkoisia, 53,3 % latinoja mistä tahansa rodusta, 16 % aasialaisia ja 2,2 % afroamerikkalaisia. 61,8 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 36,9 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Urheilu.
Anaheimissa on kaksi tunnettua urheiluseuraa. Anaheim Ducks pelaa Pohjois-Amerikan NHL-jääkiekkoliigassa ja Los Angeles Angels Major League baseball-sarjassa.
Irvine

Irvine on kaupunki Yhdysvaltain länsirannikolla sijaitsevassa Kalifornian osavaltiossa. Sen asukasluku oli vuoden väestönlaskennassa 307 670. 
Maantiede.
Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan kaupungin pinta-ala on 170,74 km², josta 169,94 km² maata ja 0,8 km² vettä. Veden osuus pinta-alasta on 0,52 prosenttia.
Väestö.
Irvinen asukasluku oli vuoden 2020 väestönlaskennassa 307 670. Kaupungin asukkaista 42,8 prosenttia aasialaisia, 39,3 prosenttia on valkoisia, 8,5 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 2,18 prosenttia afroamerikkalaisia. 80,2 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 33 vuotta.
Muuta.
Blizzardin studiot ja toimisto sijaitsevat Irvinessä.