tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Niko Ikävalko

Niko Ikävalko (s. 24. huhtikuuta 1988 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa MyPaa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ikävalko pelasi jalkapalloa KTP:n juniorijoukkueissa, mutta harrasti vuoteen 2005 asti myös koripalloa. Liigadebyyttinsä hän teki KooTeePeessä kaudella 2005. KooTeePeen pudottua Veikkausliigasta Ikävalko siirtyi kaudeksi 2009 Hakaan. Hän jätti Hakan kesken kauden 2010 ja siirtyi takaisin KooTeePeehen. Kauden 2011 lopun Ikävalko pelasi IFK Mariehamnin joukkueessa.
Ennen kauden 2012 alkua Ikävalko solmi kauden loppuun asti kestävän sopimuksen kakkosessa pelaavan KTP:n kanssa. Ikävalko pelasi hyvän kauden, 23 ottelussa 13 maalia. Marraskuussa 2012 Ikävalko teki KTP:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Ikävalkon isä Mika Ikävalko pelasi myös aikoinaan jalkapalloa Suomen korkeimmalla sarjatasolla. Hänen veljensä Sami Ikävalko pelaa koripalloa Miesten 1 Divisioonassa Lahti Basketballin joukkueessa.
Alfons

Alfons on miehen etunimi.
Alfons on yhdistelmä muinaissaksalaisista sanoista "adal" (’aatelinen’, ’jalosukuinen’) ja "funs" (’innokas’, ’kiihkeä’).
Nimi on nykyisin ruotsinkielisessä almanakassa; Suomen almanakassa se oli kirjoitusasussa Alfonso vuosina 1908–1928. Alfonsin latinalainen muoto "Alfonsus" esiintyy muutamissa 1740-luvun almanakoissa.
Suomessa nimi Alfons on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta elokuuhun 2025 mennessä 2 325 henkilölle.
Iceland Express

Iceland Express (ICAO: FHE) oli islantilainen halpalentoyhtiö, jonka kotikenttänä toimi Keflavikin lentoasema lähellä Reykjavíkia.
Historia.
Yhtiö perustettiin vuonna 2002, ja se aloitti lennot 27. helmikuuta 2003. Sen lentoja operoi aluksi Astraeus ja myöhemmin JetX Airlines ja Hello. Astraeus jatkoi lentojen operoimista vuodesta 2008 vuoteen 2011, jolloin se lopetti toimintansa. Sen jälkeen lentoja operoi Holidays Czech Airlines.
WOW air osti Iceland Expressin 24. lokakuuta 2012.
Reittikohteet.
Iceland Express lensi säännöllisesti Reykjavikista seuraaviin kohteisiin:
Lisäksi yhtiö lensi Akureyristä Lontoon Gatwickiin ja Kööpenhaminaan.
Laivasto.
Iceland Express käytti toimintansa aikana seuraavia konetyyppejä:
Astoria

Astoria (, "gostinitsa "Astorija"") on viiden tähden hotelli Pietarissa Venäjällä. Rakennuksen suunnitteli Fredrik Lidvall, ja se edustaa jugendtyyliä. Samalla tontilla sijaitsee vanhempi hotelli Angleterre, johon on Astorian kerroksista kulkuyhteys.
Astoria sijaitsee Suurella merikadulla (, "Bol’šaja morskaja ulitsa") Iisakin aukiolla. Aivan hotellin vieressä kohoaa Iisakin kirkko ja Nikolai I:n ratsastajapatsas. Aukiolla sijaitsee myös Marian palatsi, jossa toimii Pietarin kaupunginneuvosto.
Astoria-hotellissa on 223 huonetta ja 29 sviittiä, ja se kuuluu Rocco Forte Collection -ketjuun.
Historia.
Astoria oli avautuessaan vuonna 1912 maan kallein hotelli. Venäjälle hyökännyt Adolf Hitler suunnitteli pitävänsä Leningradin valloitusjuhlat Astoria-hotellissa 1940-luvun alussa . Runoilija Sergei Jesenin löytyi kuolleena, väitetysti itsemurhan tehneenä, hotelli Angleterren huoneesta nro 5 28. joulukuuta 1925. 
Angleterre ja Astoria uudistettiin perusteellisesti vuosina 1990–2002. Angleterre-hotellin alkuperäiset osat purettiin ja julkisivu rakennettiin uudelleen ulkoisesti samannäköiseksi. Tämän jälkeen Angleterre liitettiin Astoria-hotellin kompleksiin sisarhotellina. Historiallinen Angleterre purettiin siitäkin huolimatta, että peruskorjausta vastustamaan perustettiin kansanliike "Pelastus".
Nord (Burkina Faso)

Nord on hallintoalue Burkina Fason pohjoisosassa. Sen pääkaupunki on Ouahigouya. Alueella on vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 1 185 796 asukasta. Pinta-ala on 16 414 neliökilometriä.
Maantiede, ilmasto ja luonto.
Vuonna 2001 perustettu alue käsittää 5,9 % Burkina Fason pinta-alasta. Se rajoittuu idässä Sahelin ja Centre-Nordin, etelässä Plateau-Centralin ja Centre-Ouestin ja lännessä Boucle du Mouhounin alueisiin sekä pohjoisessa Maliin.
Maisemaa leimaavat tasangot ja keskimäärin 300–400 metriä korkeat ylängöt ja kukkulat. Korkein kohta on Komkoulibo 630 metriä merenpinnasta. Tärkein vesistö on Nakambén eli Valkoisen-Voltan yläjuoksu.
Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 600–750 millimetriä. Vuodenaikoja on kaksi. Sadeaika kestää kesäkuusta syyskuuhun. Kasvillisuus koostuu heinäkasveista ja pensaista.
Hallinnollinen jako ja asutus.
Alueeseen kuuluu neljä provinssia, 31 departementtia, neljä kaupunkikuntaa, 27 maalaiskuntaa ja 816 kylää. Provinssit ovat Loroum, Passoré, Yatenga ja Zondoma. Kaupunkeja ovat niiden keskukset Gourcy, Ouahigouya, Titao ja Yako. Perinteistä valtaa edustavat mosi- ja fulbepäälliköt.
Alueella asuu 8,5 % Burkina Fason väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 11,8 %, mikä on huomattavasti alle maan keskitason (23 %).
Puhutuimmat kielet ovat moore (90,3 %) ja fulani (5,8 %). Kaupungiessa puhutaan jonkin verran ranskaa ja djulaa tai bambaraa. Muslimeja on 79,9, animisteja 10,1, katolisia 7,6 ja protestantteja 2,0 prosenttia.
Talous.
Väestöstä 90 prosenttia harjoittaa maanviljelyä ja karjanhoitoa. Muita elinkeinoja ovat kaupankäynti ja käsityöammatit.
Alueella harjoitetaan myös kaivostoimintaa.
Tekken 5

Tekken 5 on Namcon kehittämä ja julkaisema "Tekken"-pelisarjaan kuuluva tappelupeli. Peli julkaistiin kolikkopelinä vuonna 2004 ja seuraavana vuonna PlayStation 2:lle. Peli on sarjan kuudes osa ja samalla viimeinen PlayStation 2:lle julkaistu osa.
"Tekken 5":stä julkaistiin myös uusittu "" -versio PlayStation Portablelle ja ladattavana PlayStation Networkin kautta PlayStation 3:lle. "Dark Resurrectionin" erot "Tekken 5":een ovat kolme uutta hahmoa (Dragunov, Armor King ja Lili), asujen eri värit sekä uudet asusteet käytettäväksi Character Customize -tilassa.
"Tekken 5" tuo mukanaan kolme uutta hahmoa: Agentti Raven, Jinin serkku Asuka Kazama ja kiinalainen kenpo-mestari Feng Wei. Kaikkiaan pelissä on 32 pelattavaa hahmoa, muun muassa kaikissa "Tekken"-peleissä mukana olleet Nina Williams ja Paul Phoenix. Mukana on myös uusi minipeli, "Devil Within", joka on yhdistelmä mätkintää ja tasohyppelyä. "Devil Withinin" päähenkilönä on Jin Kazama, joka on tuttu aiemmista "Tekken"-osista.
Koska "Tekken"-sarja täytti pelin ilmestyessä kymmenen vuotta, Namco juhlisti tätä lisäämällä "Tekken 5":een mahdollisuuden pelata ensimmäisen, toisen ja kolmannen "Tekkenin" arcade-versioita.
Juoni.
"Tekken 5" alkaa muutama minuutti edeltäjänsä jälkeen, kun Kazuya- ja Heihachi Mishima heräävät Jack-4ten piirittäminä. Hetken he taistelevat kuin isä ja poika, mutta pian sen jälkeen Kazuya jättää isänsä kuolemaan ja lentää pois. Kaksi kuukautta myöhemmin Kazuya osallistui viidenteen turnaukseen ja sai kuulla/puristettua Ravenilta tietoa, joka liittyi Heihachin kidnapanneen ja vanginneen isänsä Jinpachi Mishiman Hon-Marun kellariin. Myöhemmin Jin Kazama jäi Devil Jin -persoonansa valtaan ja päihitti Jinpachin, mutta taistelu maksoi vanhan miehen hengen. Tämän jälkeen Jinistä tuli Mishima Zaibatsun perijä.
Waldorf-Astoria Hotel

Waldorf-Astoria-hotelli on 191 metriä korkea hotelli Manhattanilla New Yorkissa. Alkuperäinen hotelli sijaitsi Empire State Buildingin kohdalla Fifth Avenuella. Nykyinen sijaitsee osoitteessa Park Avenue 301. Uusi hotelli on ollut käytössä vuodesta 1932. Uudessa hotellissa on kolme amerikkalaista ja klassista eurooppalaista ravintolaa.
Hotelli oli alkuun kaksi erillistä hotellia. Astor-sukuun kuulunut William Waldorf Astor avasi 13-kerroksisen Waldorf-hotellin vuonna 1893. Toisen hotellin avasi Williamin serkku John Jacob Astor IV, ja se oli nimeltään Astoria. Astoria avattiin neljä vuotta myöhemmin kuin Waldorf.
Nykyään hotellit ovat yhtä kokonaisuutta, ja niiden yhteinen nimi on Waldorf-Astoria. Waldorf-hotelli on kuuluisa waldorfinsalaatista, jonka hotellin keittiömestari Oscar Tschirky suunnitteli vuonna 1896. Hotellin nimi Waldorf tulee Walldorfin kaupungista, joka sijaitsee Baden-Württembergissä Saksassa.
Ouahigouya

Ouahigouya on kaupunkikunta sekä Nordin alueen ja Yatengan provinssin hallinnollinen keskus Burkina Fasossa. Se sijaitsee 181 kilometriä Ouagadougousta luoteeseen. Kunnassa on 199 400 ja kaupunkialueella 124 600 asukasta (vuonna 2019, väestönlaskenta).
Maantiede.
Ouahigouyan kunnan pinta-ala on 491 ja kaupunkialueen 102 neliökilometriä. Kaupunkikunta rajoittuu pohjoisessa Koumbrin ja Bargan, idässä Namissiguiman ja Oulan, etelässä Zogorén, Gourcyn ja Leban sekä lännessä Tangayen ja Thioun kuntiin. Maisemaa leimaa kumpuileva tasanko. Seutu kuuluu Nakambén eli Valkoisen-Voltan valuma-alueeseen. Pysyviä vesistöjä ei ole. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensasaroa ja metsäsavannia.
Seudun ilmasto on sahelilais-sudanilainen. Vuotuinen sademäärä on 500–800 millimetriä. Sadekausi kestää kesäkuusta lokakuuhun, kuiva ja viileä kausi marraskuusta tammikuuhun sekä kuiva ja kuuma kausi helmikuusta toukokuuhun. Jälkimmäistä leimaa harmattan-tuuli. Keskilämpötilat vaihtelevat 25,7 ja 42,8 asteen välillä.
Kuntaan kuuluu 15 kaupunginosaa ja 37 kylää.
Historia.
Ouahigouya oli ennen siirtomaa-aikaa Yatengan mosivaltion pääkaupunki. Siitä tuli hallintopiirin keskus vuonna 1904 ja se sai täyden kunnallishallinnon vuonna 1958 ja uudelleen vuonna 1995. Vuodesta 1960 lähtien se oli departementin ja vuodesta 1973 prefektuurin keskus. Yatengan provinssi on perustettu vuonna 1984 ja Nordin alue vuonna 2001.
Liikenne, talous ja palvelut.
Ouahigouyan kautta kulkee Ouagadougoun ja Malin rajan välinen maantie RN2, josta haarautuvat Bobo-Dioulassoon johtava RN10 ja Kayaan johtava RN15. Kaupungissa on kaksi liikenneasemaa.
Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely, puutarhan- ja karjanhoito sekä kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, fonio, riisi, maapähkinä, seesami, puuvilla, lehmänpapu ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat ja siipikarja sekä vähemmässä määrin aasit, hevoset ja kamelit. Ouahigouyassa on yksi maan suurimmista torialueista. Muita elinkeinoja ovat käsityöammatit, palvelut ja hallinto. Teollisuutta ei ole juuri lainkaan.
Kaupungissa toimii julkisia ja yksityisiä lyseoita ja ammattikouluja, kaksi yksityistä ammattikorkeakoulua sekä tekninen yliopisto. Terveyspalveluihin kuuluvat kaksi aluesairaalaa, terveyskeskukset ja yksityisvastaanotot. Kulttuurilaitoksia ovat nuoriso- ja kulttuuritalo, naisten talot, elokuvateatterit, teatterisalit ja kirjasto.
Matkailu ja nähtävyydet.
Paikallinen nähtävyys on "Yatenga naban" palatsi, jossa perinteinen hallitsija ottaa yhä vastaan kävijöitä. Ouahigouya sijaitsee Dogonimaahan johtavan matkailureitin varrella, mutta se ole varsinainen turistikohde. Kaupungissa on eri tasoisia majoituspalveluja.
Islamilainen tasavalta

Islamilainen tasavalta on joidenkin islamilaisia lakeja käyttävien valtioiden nimitys. Näiden maiden sekulaarisuusaste vaihtelee suuresti, ja esimerkiksi puolisekulaarin Pakistanin kohdalla nimitys on pelkästään maan kulttuuri-identiteetin symboli.
Monille muslimijohtajille islamilaisen tasavallan käsite on tietynlainen teokraattinen valtio, jossa ei ole monien Lähi-idän maiden tavoin monarkiaa, ja jonka lainsäädäntö perustuu ainakin osittain šariaan. Se on usein nähty kompromissina islamilaisen kalifaatin ja sekulaarin tasavaltalaisuuden ja nationalismin välillä. Esimerkki tällaisesta valtiosta on Iran.
Lyyli

Lyyli on suomalainen naisen etunimi. Se on kansanomainen muunnos nimestä Lyydia, joka merkitsee ’lyydialaista’. Nimen pitempi kirjoitusasu "Lyylikki" esiintyy Kalevalassa ja Kantelettaressa.
Nimi mainitaan Kansanvalistusseuran kalenterissa 1883, ja Suomen almanakassa se on ollut vuodesta 1908 lähtien. Lyyli-nimi oli suosituimmillaan 1890-luvulta 1920-luvulle, jonka jälkeen sitä on annettu harvakseltaan. 
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Lyyli-nimen on 1900-luvun alusta toukokuuhun 2025 mennessä saanut 11 309 henkilöä.
César Ritz

César Ritz (23. helmikuuta 1850, Niederwald, Valais, Sveitsi – 24. lokakuuta 1918 Küssnacht, Schwyzin kantoni, Sveitsi) oli Ritz-Carlton-hotelliketjun perustaja. Ensimmäinen Ritz-hotelli oli Hôtel Ritz Paris Pariisissa. Ritziä pidetään kosmopoliittisten luksushotellien luojana.
Ura.
Ritz työskenteli Pariisissa vuoden 1867 maailmannäyttelyn aikaan baarimikkona. Myöhemmin hän opiskeli kaupungissa alaa lisää. Vuoden 1873 maailmannäyttelyssä Wienissä Ritz pääsi tarjoilemaan kuninkaallisille. Sittemmin hän toimi hotellinjohtajana Sveitsissä Rigillä ja Luzernissa. Vuonna 1880 työskenteli Monacossa, jossa hän tutustui kuuluun kokkiin Auguste Escoffieriin. 
Vuonna 1887 Ritz hankki ensimmäisen hotellinsa "Hotel De la Conversationin" Baden-Badenissa. Seuraavina vuosina hän perusti nopeaan tahtiin useita hotelliyrityksiä. Pariisin Hôtel Ritz Paris on perustettu vuonna 1898 ja Lontoon Carlton-hotelli vuonna 1899.
Ritzin aktiivinen ura päättyi vakavaan masennukseen vuonna 1902.
Yukata

Yukata () on japanilainen puuvillakankainen, kimonon muotoinen ”kylpytakki”. Perinteisesti yukata on ollut indigonsinisen ja valkoisen kirjava, mutta nykyaikana on saatavissa synteettisillä väreillä painettuja yukatoita kaikissa väreissä. Hyvälaatuinen yukata käy asuksi perinteisiin kesätapahtumiin ja esimerkiksi kylpylöihin. Kotona yukataa pidetään kylpytakkina tai oloasuna ohuen vyön kanssa.
Kankaita ja tyylejä.
Yukata valmistetaan tavallisesti puuvillasta, toisin kuin silkistä tai synteettisistä kuiduista tehdyt kimonot.
Perinteiset yukatat tehtiin indigolla värjätystä puuvillasta, mutta nykyään on tarjolla useita kemiallisia värejä ja tyylejä. Kirkkaampia värejä ja huomiota herättävämpiä kuvioita pidetään yleisesti nuorille henkilöille sopivina. Lapsella voi olla monivärinen kuvio, nuorella naisella kukkakuvio, kun taas vanhempi nainen käyttää perinteistä tummansinistä väriä, jossa on geometrisiä kuvioita. Miesten yukatoissa on yleensä hillityt kuviot ja värit. Nykyisin hotelleissa ja kylpylöissä käyttöön annettava yukata on perinteen mukaan yleensä sinivalkoinen.
Pukeutuminen.
Yukata on hyvin arkinen ja epämuodollinen puku, jota käytetään enimmäkseen kodeissa, kylpylöissä ja hotelleissa oloasuna ja kesäisin festivaaleilla. Erittäin monet japanilaiset hotellit ja perinteiset ryokan-majatalot tarjoavat asiakkaittensa käyttöön laina-yukatoja.
Yksityisissä tiloissa sekä miehet että naiset voivat käyttää yukatan kanssa kapeaa vyötä eli obia. Julkisesti esiinnyttäessä kapeaa vyötä pidetään kuitenkin sopimattomana. Jalkineina voidaan käyttää arkisia zōreja tai puisia getoja.
Yukatan epämuodollisuuden vuoksi se voidaan yhdistää hyvinkin modernisti erilaisiin obeihin ja koristeisiin. 
Miehet käyttävät yleensä kakuobia, naiset joko helppokäyttöistä, valmiiksi sidottua tsukeobia, pehmeää heko-obia tai puolileveää hanhabaa.
Ritz Hotel London

Ritz Hotel London on 133-huoneinen loistohotelli Lontoossa, Piccadillyn varrella. Sen avasi kuuluisa sveitsiläinen hotellinomistaja César Ritz 24. toukokuuta 1906. Ritz omisti myös Hôtel Ritz Parisin Pariisissa.
Hotellirakennus on toteutettu klassismin, joka perustuu Ludvig XVI:n tyyliin, näköiseksi. Hotellin suunnittelivat arkkitehdit Charles Mewès (joka oli suunnitellut Pariisin Ritzin) ja Arthur Davis. Insinöörinä toimi ruotsalainen Sven Bylander. Hotelli oli ensimmäinen Englantiin rakennettu hotelli, jossa kussakin huoneessa oli oma kylpyhuone ja WC.
David ja Frederick Barclay ostivat hotellin 80 miljoonalla punnalla vuonna 1995.
Britannian entinen pääministeri Margaret Thatcher kuoli aivohalvaukseen hotellin sviitissä 8. huhtikuuta 2013.
Kosode

Kosode () on japanilainen kimonon tapainen vaate. Sana kosode on nykyaikaisen kimonon edeltäjän nimitys ja tarkoittaa "pienihihaista" vaatetta. Kosodelle tyypillistä ovatkin juuri pienet hihat. Joskus museoiden historiallisista kimonoista käytetään kimonon sijaan nimitystä kosode. Alun perin se oli alemman luokan päällysvaate ja ylemmän luokan alusvaate. 1500-luvun alussa siitä tuli yleisesti käytetty päällysvaate, joka myöhemmin kehittyi nykyään tunnetuksi kimonoksi.
Kosoden ja kimonon erottelu on vaikeaa termien käytön vuoksi: historiallisina aikoina kosodeksi kutsuttiin vaatekappaletta, joka vastaa nykyaikana kimonoksi kutsuttua vaatetta; kimonoksi kutsuttiin mitä tahansa vaatekappaletta. Nykykimonokin on kosode, vaikka termiä käytetään harvemmin.
Ulkonäkö.
Vaate ommellaan samoin kuin kimono, mutta 1500–1600-luvun kankaat olivat yleensä hieman nykyisiä kimonokankaita leveämpiä (40 cm leveitä, eivät nykyiseen tapaan 35–37cm leveitä), joka vaikuttaa vaatteen mittasuhteisiin. Kosode-kimonossa on kaksi migoro-vartalokappaletta, jotka yhdistetään selästä. Kaksi lyhyempää palaa ommellaan kiinni suorakulmaisiksi hihoiksi. Kaksi lisäpalaa ommellaan vaatteen etupuolelle lisäämään tilavuutta, ja lopuksi lisätään kaulus.
Tyyppejä.
Kosodet ja kimonot erotellaan niiden materiaalin, kuviointityylin tai mallin ja käyttötarkoituksen mukaan. 
Muoteja.
Keichō-kaudella 1596–1615 muodikkain oli kosode, joka oli jaettu tilkkutyötä muistuttaviin, solmuvärjäyksellä toteutettuihin alueisiin, jotka viimeisteltiin pienillä kuvioaiheilla, käsin maalaten ja lehtimetallilla.
Edo-kaudella kosoden koristelut tulivat hovin ja samuraiden käyttöön usein japanilaisten ja kiinalaisten runojen teemoista.
Kanbun-kaudella 1661–73 kosodeissa oli muotia kookas, koko vaatteen etu- tai takapinnan kattava koristelu (maalaus). Taakse yleensä tehtiin dramaattinen kaari olkapäiltä oikealle puolelle.
The Dorchester

The Dorchester on ylellinen hotelli Lontoon keskustassa Park Lane -kadulla, lähellä Hyde Parkia.
Liikemiehet sir Malcolm McAlpine ja sir Frances Towle ostivat vuonna 1929 vanhan 1800-luvulla rakennetun Dorchester-rakennuksen ja rakennuttivat sen paikalle hienostuneen ja kalliin hotellin, jonka suunnitteli Owen Williams. The Dorchester avattiin 18. huhtikuuta 1931.
Toisen maailmansodan aikana hotelli toimi liittoutuneiden päämajana. Kenraali Dwight D. Eisenhower asui hotellin ensimmäisessä kerroksessa. Hänen huoneensa on nykyään Eisenhower-sviitti. Winston Churchill rakennutti hotellihuoneensa parvekkeen läpi muurin, sillä hän halusi yksityisyyttä. Monet kulttuurihenkilöt tapasivat aterioida Dorchesterissä, esimerkiksi Cyril Connolly, T. S. Eliot, Harold Nicolson ja Edith Sitwell.
Vuonna 1988 hotelli suljettiin kahdeksi vuodeksi ja siellä tehtiin perusteellinen kunnostus. Hotelli avattiin uudelleen 1990. Monet kuuluisuudet ovat asuneet Dorchesterissä. Heihin kuuluvat esimerkiksi Julie Andrews, Kim Basinger, Warren Beatty, Yul Brynner, Richard Burton, Elizabeth Taylor, Tom Cruise, Judy Garland, Charlton Heston, Nicole Kidman, Arnold Schwarzenegger, Peter Sellers, Michael Jackson, The Beatles, Cecil Beaton, Noël Coward, Marlene Dietrich, Duke Ellington ja W. Somerset Maugham.
Myös Thaimaan entinen pääministeri Thaksin Shinawatra asui hotellissa sen jälkeen, kun hänet oli syrjäytetty virastaan syyskuussa 2006.
The Dorchesterissa toimii viisi ravintolaa, joista Alain Ducasse on yksi Britannian neljästä kolmen Michelin-tähden ravintolasta.
Katariina Vuorinen

Katariina Vuorinen (s. 1976 Janakkala) on suomalainen runoilija. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri Suomen kirjallisuuden oppiaineesta (TaY). Vuorinen on työskennellyt Jyväskylän yliopistossa suunnittelijana ja rehtorin avustajana. Hän on myös luovan kirjoittamisen opettaja. Vuodesta 2010 Vuorinen on ollut vapaa kirjailija.
Vuorinen debytoi vuonna 1992 sekä YLE:n "Maailman Matkassa" -kilpailussa ja että Hämeen läänin kirjoituskilpailun voittajana. Vuonna 1999 hänet palkittiin Suomen Kulttuurirahaston Suuressa runokilpailussa.
Vuorisen esikoisteos "Edith suuteli minua unessa" julkaistiin vuonna 2001 ja oli ehdokkaana Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Toinen runokokoelma "Kylmä rintama" ilmestyi vuonna 2006. Kolmas runokokoelma "Rouvien ja lintujen talo" ilmestyi vuonna 2010, ja oli ehdolla Tiiliskivi-palkinnon saajaksi vuonna 2011. Neljäs kokoelma "Uudenvuodenlaki" julkaistiin 2015 ja sai erinomaisia arvosteluja. Vuorinen toimi Keski-Suomen Kirjailijat ry:n puheenjohtajana vuosina 2008–2013. Vuosina 2008–2011 hän oli Nuoren Voiman Liiton hallituksen jäsen. 
Runoteosten lisäksi Vuorinen on kirjoittanut moniin antologioihin ja tehnyt poikkitaiteellisia projekteja. Kirjoittamistyön ja nomadielämän myötä hän matkustanut ja esiintynyt ympäri maailmaa. Vuorisen runoja on käännetty saksaksi, englanniksi, italiaksi, espanjaksi, puolaksi, sloveeniksi, viroksi, islanniksi, albaniaksi, latviaksi, unkariksi, arabiaksi ja venäjäksi. Vuorinen on kolumnisti "Hämeen Sanomissa" (2017–). Vuosina 2005–2009 hän toimi avustavana kriitikkona "Keskisuomalaisessa". Vuosina 2010–2011 Vuorinen kirjoitti Väli-Suomen Median Sunnuntaisuomalaisen Uutisruno-palstalle.
Outi

Outi on suomalainen naisen etunimi.
Outi on karjalainen hyväilymuoto kreikkalaisesta nimestä "Eudokia", joka tarkoittaa 'hyväntahtoista'. Joskus Outi on käsitetty lappalaiseksi nimeksi, jolloin lähtökohtana on ollut Lapin suomen sana "outa" ('metsä').
Nimi on mahdollisesti tullut Itä-Suomeen ja Karjalaan 1500-luvulla. Suomen almanakassa Outi on ollut vuodesta 1929, ja siitä tuli muotinimi 1960-luvulla.
Huhtikuuhun 2025 mennessä Outi-nimen on saanut 11 114 naista ja noin 75 miestä.
Ariadne

Ariadne () oli kreikkalaisen mytologian mukaan Kreetan prinsessa, kuningas Minoksen ja kuningatar Pasifaeen tytär. Ariadnella oli pikkusisko Faidra, joka oli isän suosikki. Kun Minotauros syntyi, kuningas antoi tämän Ariadnen vastuulle. Myöhemmin kuninkaan arkkitehti Daidalos rakensi labyrintin, jonne Minotauros pantiin.
Sankari nimeltään Theseus saapui Kreetalle suorittaakseen tehtävän; hänen piti mennä labyrinttiin ja surmata Minotauros. Ariadne, joka oli ihastunut häneen, sanoi: "Autan sinut labyrintistä, jos menet kanssani naimisiin". Theseus suostui. Niin Ariadne antoi Theseukselle lankakerän, jota tämä keri koko matkan Minotauroksen luo. Kun Minotauros oli surmattu, löysi Theseus langan avulla tiensä takaisin. Hän meni Ariadnen kanssa naimisiin, mutta kotimatkalla häntä alkoi kaduttaa ja hän jätti Ariadnen yksin vieraalle saarelle.
Toisen version mukaan Ariadne eksyi sumussa eräälle saarelle ja Theseus joutui palaamaan kotiinsa ilman Ariadnea. Hän oli luvannut lähtiessään isälleen laivassaan olevan valkoiset purjeet, mikäli hän selviäisi hengissä retkeltään. Suruissaan Ariadnen menetyksestä Theseus unohti vaihtaa mustat surupurjeet valkoisiin voitonpurjeisiin, ja hänen isänsä Aigeus syöksyi epätoivoissaan aaltoihin luullen poikansa kuolleen labyrintissä Minotaurosta vastaan taistellessaan. Ariadne, joka harhaili yksin sumussa saarella, kohtasi viinin jumala Dionysoksen, joka vei prinsessan kanssaan taivaisiin tehden tästä vaimonsa.
Saima

Saima on suomalainen naisen etunimi.
Saima on alkavan suomalaisuuskauden nimiä ja se on syntynyt mahdollisesti J. V. Snellmanin perustaman "Saima"-lehden mukaan, jonka nimi viittaa Saimaaseen.
Etunimenä Saima tuli käyttöön 1850-luvulla ja se esiintyi Kansanvalistusseuran kalenterissa vuosina 1882–1883. Suomen almanakkaan se pääsi 1908 ja nimi oli suosittu 1880–1910-luvuilla. Saima on kulkeutunut Viroon 1920-luvulla, jossa se tuli yleiseen käyttöön.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston mukaan Saima-nimen on saanut 13 164 naista ja alle viisi miestä.
Van der Graaf Generator

Van der Graaf Generator on englantilainen vuonna 1967 perustettu progressiivisen rockin yhtye, joka tuli tunnetuksi 1970-luvun alussa. Se oli levy-yhtiö Charisma Recordsin ensimmäinen kiinnitys. Yhtye saavutti 1970-luvulla huomattavaa menestystä Italiassa. Yhtyeen arvostetuimpia levyjä ovat muun muassa "Pawn Hearts" (1971), "Godbluff" (1975) ja "Still Life" (1976).
Van der Graaf Generatorin tunnusmerkkinä olivat Peter Hammillin omaperäinen ja energinen ääni sekä David Jacksonin sähköisesti käsitellyt saksofonit, joiden mukana soivat yleensä Hugh Bantonin nopeasointuiset kosketinosuudet (kuten Hammond-urut ja/tai klavinetti). Van der Graaf Generatorin albumit olivat tunnelmaltaan tummempia kuin muiden samanaikaisten proge-pioneerien tuotokset ja kitarasoolotkin olivat enemmänkin poikkeus kuin sääntö. Musiikissa on paljon yhteisiä piirteitä King Crimsonin kanssa, jonka kitaristi Robert Fripp vieraili kahdella Van der Graaf Generatorin albumilla.
Hammill oli yhtyeen pääasiallinen kappaleiden säveltäjä ja sanoittaja, joten raja hänen soolouransa ja yhtyeen välillä olikin usein häilyvä.
Yhtye nimettiin kuuluisan hankaussähköä tuottavan Van de Graaffin generaattorin mukaan. Nimeä ehdotti alkuaikojen jäsen Chris Judge Smith, ja nimien pieni eroavuus oli vahinko.
Tuotantoa.
Van der Graaf Generator -yhtyeen laajempi löytyy englanninkielisestä Wikipediasta
Maunu Paljassääri

Maunu III Paljassääri (Magnus III Olavsson Berrføtt); (1073–1103) oli Norjan kuningas vuosina 1093–1103. Hän oli aluksi serkkunsa Haakon Maununpojan vastahallitsija, mutta Haakonin kuoltua vuonna 1094 hänestä tuli yksin koko Norjan kuningas. 
Hän oli Olav Kyrren ja tämän nimeltä tuntemattoman jalkavaimon avioton poika.
Maunun lisänimen oletetaan saaneen alkunsa hänen tavastaan pukeutua sääret paljaaksi jättävään irlantilaistyyppiseen kilttiin.
Vuonna 1095 Maunu Paljassäärestä tuli myös Mansaaren kuningas. Lisäksi Maunu liitti vuonna 1098 Orkneysaaret, Hebridit ja Shetlandinsaaret Norjaan. Maunu Paljassääri kaatui vuonna 1103 ollessaan sotaretkellä Irlannissa. Maunun sotaretkellä oli kauaskantoiset seuraukset, sillä tulevina vuosina Norjaan ilmestyivät sekä Harald Gille että Sigurd Slembe, jotka kumpikin väittivät olevansa Maunun aviottomia poikia ja oikeutettuja Norjan kruunuun.
Maunua seurasivat valtaistuimella hänen ja puoliso Margareta Fredkullan kolme poikaa: Olavi Maununpoika, Östen Maununpoika ja Sigurd I Jerusaleminkävijä. Hänen tyttärensä Ragnhild (1073–1103) avioitui Tanskan kuningas Eerik I Ejegodin aviottoman pojan Harald Kesjan kanssa.
Eurovision laulukilpailu 2005

Eurovision laulukilpailu 2005 oli järjestyksessään 50. Eurovision laulukilpailu. Tapahtumapaikkana oli Ukrainan pääkaupungin Kiovan Palats Sportussa. Kilpailu järjestettiin kaksipäiväisenä. Semifinaali oli torstaina 19. toukokuuta ja finaali lauantaina 21. toukokuuta 2005. Molempien tilaisuuksien juontajina toimivat Marija "Masha" Jefrosinina ja Pavlo "DJ Pasha" Šylko.
Kilpailuun pyrki 41 maata, mutta Tšekki ja Libanon vetäytyivät kisasta. Libanon ehti jo valita edustajansa, mutta maan lain mukaan se ei saanut osallistua kilpailuun, jossa oli Israel mukana. Automaattisesti finaalissa olivat edellisvuoden finaalin kaksitoista parasta maata eli Ukraina, Serbia ja Montenegro, Kreikka, Turkki, Kypros, Ruotsi, Albania, Saksa, Bosnia ja Hertsegovina, Espanja, Venäjä ja Malta (ei Kroatia, koska Malta sai pisteitä useammalta maalta) sekä neljän suurimman rahoittajamaan joukossa olevat Ranska ja Iso-Britannia.
Semifinaalissa kilpailleesta 25 maasta 10 olivat edellisvuoden finaalissa kahdettatoista sijaa alemmaksi jääneet maat Ranskaa ja Isoa-Britanniaa lukuun ottamatta, jotka olivat Kroatia, Makedonia, Puola, Romania, Islanti, Alankomaat, Itävalta, Belgia, Irlanti ja Norja. Muut 12 olivat edellisvuoden semifinaalivaiheessa karsiutuneet maat eli Israel, Viro, Tanska, Suomi, Portugali, Liettua, Latvia, Andorra, Valko-Venäjä, Monaco, Slovenia ja Sveitsi. Loput kolme olivat uudet maat Bulgaria ja Moldova sekä kisaan palannut Unkari.
Kisojen valmisteluissa ilmeni vakavia ongelmia. Ukrainassa oli tapahtunut Oranssi vallankumous vuoden 2004 lopussa. Kisapaikan remontti oli pahasti myöhässä ja siirtynyt kevääseen. Lopulta hallin osaomistajat Klytškon veljekset, jotka tunnetaan mestaruustason nyrkkeilijöinä, ottivat osaa järjestelytehtäviin. Viimein viisuliput saatiin myyntiin, mutta ne kävivät heikosti kaupaksi. Myös toinen juontajista, Ruslana, vaihdettiin viime hetkellä Marija Jefrosininaan.
Kilpailun voitti Kreikan Helena Paparizou kappaleellaan "My Number One". Palkinnon ojensi Ruslana ja Ukrainan uusi presidentti Viktor Juštšenko.
Osallistujat.
Semifinaali (19. toukokuuta).
X = Ei osallistunut
Pistetaulukko.
Semifinaali.
Finaaliin päässeet maat on merkitty vaaleanvihreällä taustavärillä. Sekä semifinaalissa että finaalissa käytettiin puhelin- ja tekstiviestiäänestystä lähes kaikissa maissa. Vähäisten puhelinäänten vuoksi tuomaristoa käytettiin semifinaalissa Andorrassa, Moldovassa ja Monacossa sekä finaalissa Albaniassa, Andorrassa ja Monacossa.
Finaali.
Tummanvihreällä on merkitty kilpailun voittaja Kreikka. Se on myös lihavoitu sekä kilpailun muu kärkikymmenikkö (pois lukien ensi vuoden kisasta vetäytynyt Serbia ja Montenegro) kursivoitu, koska ne pääsivät ensi vuonna automaattisesti finaaliin. Euroviisujen neljä suurinta rahoittajamaata on merkitty vaaleanvihreällä sekä automaattisesti tämän vuoden finaalissa olleet edellisvuoden 10 parasta maata suurten rahoittajamaiden ulkopuolelta (pois lukien voittajamaa Kreikka) keltaisella.
Tuovila

Tuovila () on kaksikielinen kylä Mustasaaren kunnassa Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee Laihianjoen pohjoisrannalla ja joen vieressä kulkee kylän läpäisevä Tuovilantie.
Enemmistö Tuovilan asukkaista on suomenkielisiä. Kylässä on suomenkielinen koulu, jossa on luokat 1–6. Tuovilan koulussa on noin 110 oppilasta.
Tuovilassa on Suomen toiseksi vanhin kivinen museosilta, Tuovilan silta. Se valmistui vuonna 1781.
Kylä kuuluu postinumeroalueeseen 65520 Helsingby.
FC Levadia II Tallinn

FC Levadia II Tallinn on tallinnalaisen jalkapalloseuran FC Levadia Tallinnan maardulainen kakkosjoukkue. Se pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Esiliigassa. 
Historia.
Joukkue perustettiin vuonna 2000 kun Levadia-niminen metalliyhtiö, joka jo aikaisemmin omisti silloin nimellä FC Levadia Maardu -tunnetun seuran, osti toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneen FC Maardun, entisen "KSK Vigri Tartun" -nimisen seuran. Seuraavaksi kaudeksi joukkue nousi korkeimmalle sarjatasolle Meistriliigaan ja sen uudeksi nimeksi tuli "FC Levadia Tallinn". Kaudella 2002 joukkue voitti Viron cupin. Kaudeksi 2004 joukkue myi sarjapaikkansa Merkuur Tartulle ja osti Sõrve JK:n paikan Esiliigasta. Se muutti nimensä nykyiseen muotoonsa, ja "FC Levadia Tallinn" -nimeä ryhtyi käyttämään silloinen "Levadia Maardu". Samalla molemmat Levadia-joukkueet siirtyivät yhteisen seuran alaisuuteen.
Antti Loikkanen

Antti Olavi Loikkanen (s. 15. huhtikuuta 1955 Enonkoski) on suomalainen keski- ja kestävyysmatkojen juoksija. Loikkanen oli 1970-luvun lopulla ja 1980-alkupuoliskolla Suomen menestyneimpiä 800 ja 1 500 metrin juoksijoita. Suurimmat arvokisasaavutuksensa hän juoksi hallikisoissa.
Seuratasolla hän edusti Enonkosken Pyrintöä, Vuoksenniskan Vesaa ja Savonlinnan Viestiä.
Loikkanen voitti Suomen mestaruuden 800 metrillä vuonna 1979 ja 1 500 metrillä vuonna 1980 . Hallissa hän voitti 1978 1 500 metriä, 1981 800 metriä ja 1985 jälleen 1 500 metriä. Ulkoratojen arvokisoissa hänen paras sijoituksensa oli Prahan EM-kisoissa 1978 1 500 metrillä juostu viides tila. Sisäratojen EM-kilpailuissa Milanossa 1978 hän voitti kultaa Suomen ennätysajalla 3.38,16. Samalla matkalla hän oli pronssilla 1982 ja 1983, sekä neljäs 1979 ja 1984 ja vielä kuudes 1985. Loikkanen osallistui myös Montrealin 1976, Moskovan 1980 ja Los Angelesin 1984 olympialaisiin sekä Helsingin MM-kisoihin 1983.
1 500 metrillä Loikkanen juoksi 16. kesäkuuta 1980 Imatralla ajan 3.36,3, jolla sivusi Pekka Vasalan Suomen ennätysaikaa 3.36,3 (sähköaika 3.36,33) Münchenin olympialaisista 1972. 800 metrillä Loikkasen ennätys oli 1.47,1, jonka hän juoksi 12. kesäkuuta 1979 Imatralla. 3 000 metrillä Loikkanen juoksi Tampereella 21. kesäkuuta 1982 ajan 7.46,87, joka on kaikkien aikojen viidenneksi nopein suomalaisaika matkalla .
Urheilu-uransa jälkeen Loikkanen toimi palomiehenä ja urheiluhierojana.
Projektiorganisaatio

Projektiorganisaatio voidaan käsitteellisesti ymmärtää kahdella eri tavalla. Sillä voidaan tarkoittaa
Jälkimmäisessä järjestelyssä (kertakäyttöinen projektiorganisaatio) projektiryhmät vastaavat uuden menetelmän, palvelun, tuotteen tai järjestelmän kehittämistyöstä, minkä jälkeen lopputulos siirtyy perusorganisaation käyttöön ja vastuulle. Samalla projektiryhmän toiminta päättyy. Kun kyseessä on puhdas projektiorganisaatio, kaikki toiminta tapahtuu erikseen kootuissa projektiryhmissä ilman pysyviä organisaatioyksiköitä. Toiminnan edellytetään tällöin koostuvan kokonaan erillisinä toteutettavista projektitehtävistä (asiakasprojekteista), jotka eivät toistu samanlaisina. 
Kertakäyttöinen projektiorganisaatio.
Kertakäyttöinen projektiorganisaatio puretaan kun tehtävä on suoritettu ja projekti päättyy. Projektiorganisaation koko voi vaihdella paljonkin projektin laajuudesta riippuen. Projektiorganisaation laajuus voi myös vaihdella huomattavasti sen mukaan, missä vaiheessa projekti kulloinkin on. Henkilöt ("=resurssit") tulevat suorittamaan projektiin määrättyjä tehtäviä, jonka jälkeen he siirtyvät toiseen tehtävään joko organisaation toisessa projektissa tai sen ulkopuolella. 
Projektiorganisaation kokoonpano voi koostua projektiryhmän ja ohjausryhmän lisäksi myös projektikohtaisista asiantuntijoista tai muista tukiryhmistä ("esimerkiksi tekninen tukiryhmä"). Projektiorganisaation toimivuus edellyttää osaavaa projektin ohjausta, josta yleensä vastaa "projektipäällikkö". Projektin vastuut, valtuudet ja riittävät resurssit määritellään mahdollisimman tarkasti.
Puhdas projektiorganisaatio.
Organisaation toiminta voi koostua kokonaan erillisistä itsenäisistä osista, joista kukin on erillinen projekti. Periaatteessa projektipäälliköillä on täysi päätösvalta kaikissa projektiin liittyvissä asioissa, mutta jotkut asiat, ("esimerkiksi henkilöstöhallinta ja taloushallinto") voidaan organisaatiossa hoitaa keskitetysti.
Toimivan projektiorganisaation vahvuuksia ovatkin vahva kontrolli, selvä vastuullisuus ja selkeä kommunikointi organisaatiosta ulospäin. Riskitekijöinä voidaan pitää projektin suunnittelun puutteellisuudesta johtuvaa toiminnan läpinäkymättömyyttä sekä henkilöstön epätasaista työkuormaa.
Suunto

Suunto Oy on vuonna 1936 perustettu suomalainen rannetietokoneita, sykemittareita, kompasseja, paikannuslaitteita ja sukellustietokoneita suunnitteleva ja valmistava yhtiö. Vuodesta 1999 Suunto on ollut Amer Sports Oyj:n tytäryhtiö. Vuodesta 2019 Amer Sportsin omistus siirtyi Kiinaan Anta Sportsin yhteyteen. Tammikuussa 2022 Amer Sports ilmoitti luopuvansa Suunnosta ja myyvänsä yhtiön kiinalaiselle teknologiayhtiö Lieshengille. Kauppa saatettiin päätökseen toukokuussa 2022. 
Tuomas Vohlonen patentoi nestetäytteisen kompassin valmistusmenetelmän. Maastokompassi oli Suunnon ensimmäinen tuote. Suomen sotilaat käyttivät Suunto-kompasseja talvi- ja jatkosodan aikana. Suunto on maailmanlaajuisesti suurin kompassien sekä tarkkuusinstrumenttien valmistaja.
1970-luvulla Suunto toi markkinoille ensimmäiset sukellusinstrumenttinsa; instrumenteillä mitattiin syvyyttä ja suuntaa.
1980-luvulla Suunto kehitti ensimmäiset sukellustietokoneensa. Tietokoneet mittasivat veden painetta, lämpötilaa ja antoivat tietoa, miten sukeltaa turvallisesti. Nykyään ne korvaavat taulukot lähes kokonaan. Suunto on nykyään globaali markkinajohtaja sukellusinstrumenttien valmistajana.
1990-luvulla elektroninen tekniikka oli kehittynyt niin paljon, että oli mahdollista suunnitella ranteessa pidettävä laite, jonka avulla voitiin mitata korkeutta, säämuutoksia, lämpötilaa, kellonaikaa sekä suuntaa – tämä laite oli Suunto Vector.
Suunnon urheiluinstrumenteissa kellomainen ulkonäkö ja toimivuus yhdistyvät tiettyä urheilulajia varten suunniteltuihin tietokoneisiin. Vuonna 2007 Suunnon palveluksessa oli yli 500 henkilöä eri puolilla maailmaa, ja yrityksen tuotteita viedään yli 100 maahan.
Elokuvassa "127 tuntia" päähenkilö Aron Ralston (James Franco) käyttää Suunnon ranneketta, jota hän aika ajoin vilkuilee.
Vari (mittayksikkö)

Vari (tunnus var, engl. "volt-ampere reactive") on sähkötekniikassa yleisesti käytössä oleva loistehon yksikkö. Loisteho kuvaa vaihtovirtapiirissä tapahtuvaa energian varastoitumista piirin kapasitiivisiin ja induktiivisiin elementteihin. SI-yksiköissä 1 var = 1 V·A, mikä vastaa dimensionaalisesti tehon yksikkö wattia. Vari ei ole yleisen paino- ja mittakonferenssin vahvistama SI-yksikkö, vaan sähköalan kansainvälisen standardointijärjestön IEC:n vuonna 1930 hyväksymä erityisnimi volttiampeerille.
Sähkötekniikassa eroa piirin pätötehon, näennäistehon ja loistehon välillä korostetaan käyttämällä niille eri yksiköitä. Pätötehon yksikkönä käytetään wattia (W), näennäistehon yksikkönä volttiampeeria (V·A) ja loistehon yksikkönä varia (var).
Sanoma Television

Sanoma Television Oy (vuoteen 2008 SanomaWSOY Television Oy / SW Television Oy) oli Sanoman sähköisen viestinnän liiketoimintaryhmän Sanoma Entertainmentin (entinen SWelcom) televisiotoimintojen fuusiossa muodostunut yhtiö, joka toimi vuosina 2006–2010. Se muodostettiin yhdistämällä SWelcomin televisiotoiminnat eli Nelonen Media, Helsinki Televisio ja Tuotantotalo Werne. Se aloitti toimintansa nimellä SW Television 1. tammikuuta 2006.
DNA Oy sopi sittemmin Sanoman kanssa Sanoma Entertainment -liiketoimintaryhmään kuuluneen Welhon liiketoiminnan ostamisesta. Liiketoimintajärjestelyn yhteydessä DNA toteutti suunnatun osakeannin siten, että Sanomasta tuli DNA:n toiseksi suurin omistaja 21 prosentin osuudella. Kaupan toteutumisen ehtona oli kilpailuviranomaisten ja valtioneuvoston hyväksynnät. DNA:n ja Sanoman välinen sopimus Welhon liiketoiminnan myymisestä DNA:lle astui virallisesti voimaan 30. kesäkuuta 2010. Sanoma Television lakkautettiin 1. tammikuuta 2011.
Oy Ruutunelonen Ab oli televisioyhtiö, joka tunnettiin paremmin nimellä Nelonen, mutta nykyisin se on Sanoma Televisionin aputoiminimi. Ruutunelonen perustettiin 3. heinäkuuta 1996. Suomen Medianelonen ja Ruutunelonen fuusioituivat vuoden 2005 alussa, ja tuolloin yrityksen nimeksi jäi Ruutunelonen. 
Sanoma Televisioniin kuulunut televisiotuotantoyhtiö Tuotantotalo Werne myytiin sen toimivalle johdolle 1. syyskuuta 2006.
Ocsid

Ocsid (nimi johdettu sanasta "disco") oli disko- ja tanssimusiikkiin keskittynyt radio-ohjelma. Se oli lajissaan ensimmäisiä Suomessa.
Ohjelman lähetykset alkoivat vuonna 1984, ja se kuului aluksi vain Lahden Radion alueella. Myöhemmin se laajeni valtakunnalliseksi, jolloin sitä kuultiin yleensä Yleisradion Rinnakkaisohjelma-kanavalla. Ohjelmaa juonsi pääasiassa DJ ja toimittaja Tapani Ripatti. Myös toimittaja Hanski Kinnunen oli pitkään mukana, minkä lisäksi ohjelman tekoon ovat osallistuneet ainakin David Mawby ja Kari "Vauva" Kallioinen. Ohjelma tuli iltaisin ja jatkui välillä keskiyöllekin, mikä oli siihen aikaan ohjelmatarjonnassa varsin uutta. Ohjelmassa soitettua musiikkia olivat muun muassa house, italodisko ja hip hop. Ocsid lopetettiin vuonna 1990, minkä jälkeen Ripatti alkoi vetää Tri Patti's Partyline -nimistä tanssimusiikkiohjelmaa Radiomafiassa. 
Alkuperäisessä Ocsidissa esitettiin 1980-luvun alkupuolella myös Suomirock-nimistä haastattelusarjaa, joka keskittyi lähinnä 1977-vuoden jälkeiseen punk-musiikkiin. 
Mainittakoon, että ohjelma "Radio 1983" oli Ocsid -ohjelmien edeltäjä ja oli kuultavissa Yleisradion rinnakkaisohjelmassa tuona vuonna sunnuntai-iltapäivisin noin kello 15 aikoihin. Radio 1983 on saanut vaikutteita ohjelmasisältöönsä Englannissa kuultavissa olleeseen "Radio One" -kanavalta. Tapani Ripatti on olemukseltaan tuolloin muistuttanut hyvin paljon Radio Onessa toimittajana toiminutta Tommy Vancea.
Ocsid myöhemmin.
Ocsid on päässyt Yleisradiossa ääneen 2000-luvulla muutaman "nostalgialähetyksen" merkeissä. Heinäkuussa 2005 lähetettiin parituntinen "Ocsid-levylaukku". Sitä ovat seuranneet 5-tuntinen Ocsid-yöradio kesäkuussa 2007 ja yli kuusi tuntia kestänyt Ocsid-yöradio uutena vuotena 2008. Näitä lähetyksiä on tavalliseen tapaan juontanut pääasiassa Ripatti seuranaan Ocsid-kuvioissa myös pitkään mukana ollut "Smack". Kesän 2007 lähetyksessä kuultiin lisäksi Mawbya, ja "Vauva" Kallioinen puolestaan oli mukana uuden vuoden ohjelmassa 2008.
Ocsid-lista.
Ocsidissa ja Ripatin myöhemmissä tanssimusiikkiohjelmissa kuultiin aika ajoin niin sanottua Ocsid-listaa, jolle kuuntelijat saivat äänestää omia suosikkikappaleitaan.
Ohjelmatietoja.
Alla muutamia esimerkkejä 1980-luvun Ocsid-lähetyksistä:
Viimeisessä esimerkissä mainittu "Kisaocsid" viittaa Salpausselän kisojen aikana lähetettyyn Ocsid-ohjelmaan.
Hampus Dalström

Axel Hampus Dalström (22. maaliskuuta 1829 Helsinki – 19. maaliskuuta 1882 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Dalström toimi pääasiassa yleisten rakennusten ylihallituksessa eri tehtävissä ja oli vuodesta 1870 sen ylijohtaja. Hän oli yksi johtavista suomalaisista arkkitehdeista 1860- ja 1870-luvuilla. Dalströmin tärkeimmät työt ovat Helsingissä sijaitsevat Vanha ylioppilastalo (1870), ravintola Kappeli (1867) ja Kaartin maneesi (1877). Hänen piirtämänsä rakennukset edustavat tyylisuunnaltaan uusrenessanssia.
Dalströmin suunnitteli useita 1860–1870-luvuilla rakennettuja majakoita.
Elämä.
Dalström opiskeli arkkitehtuuria aluksi Tukholman Teknologisessa instituutissa ja Kuninkaallisessa Vapaiden taiteiden akatemiassa. Myöhemmin hän oli Suomen intendentinkonttorin oppilaana. Hän jatkoi opintojaan tekemällä opintomatkan Ranskaan. Dalström työskenteli 1860-luvun alussa intendentinkonttorissa eli vuodesta 1865 Yleisten rakennusten ylihallituksessa ja nousi sen ylijohtajaksi. Hän joutui jatkuvasti erimielisyyksiin sekä nuorempien arkkitehtien että rakennusten tilaajien kanssa. Edustavuuden ja käytännöllisyyden yhteensovittamattomuus johti ongelmiin esimerkiksi Ateneumin rakennuttamisessa.
Merapi

Merapi on tulivuori Jaavalla Indonesiassa. Se on 2 968 metriä korkea. Nimi "Gunung Merapi" tarkoittaa "tulen vuorta". Vaikka Merapi on hyvin aktiivinen tulivuori, tuhannet ihmiset asuvat sen kupeella hedelmällisen maan houkuttelemina. Vuori on lähellä Yogyakartan kaupunkia, ja sen rinteillä sijaitsee kyliä aina 1 700 metrin korkeuteen asti. 
Purkaukset.
Merapi on Indonesian noin 130 tulivuoresta aktiivisin. Vuosien 1548–2006 välillä se purkautui 68 kertaa. Purkausten välillä on yleensä noin 1–7,5 vuotta aikaa.
Merapin vuoden 1672 purkaus, jossa kuoli noin 3 000 ihmistä, oli Mataramin sulttaanikunnan asukkaille erityisen merkityksellinen, koska se tapahtui lähellä paikallisen ajanlaskun mukaista vuosisadan vaihdetta, jolloin kuningashuone perimätiedon mukaan yleensä kohtasi loppunsa. Sulttaani Amangkurat I:n vastainen kapina puhkesikin muutamaa vuotta myöhemmin.
Vuonna 1872 Merapi purkautui räjähdyksenomaisesti 120 tunnin ajan ja surmasi 200 ihmistä. Purkaus oli kestoltaan pisin ennen vuoden 2010 purkausta.
Vuosina 1930–1931 tapahtuneessa purkauksessa kuoli noin 1 300–1 400 ihmistä.
Vuoden 2006 purkaus.
Vuoden 2006 purkautuminen alkoi huhtikuussa, kun seisminen toiminta vuorella kasvoi. 19. huhtikuuta kraatterista nousi savua aina 400 metrin korkeuteen verrattuna edellispäivän 75 metriin. 23. huhtikuuta useiden järistysten jälkeen alueelta aloitettiin vanhusten ja lasten evakuointi. Toukokuun alussa tulivuorelta alkoi virrata laavaa, ja 11. toukokuuta laavavirran muututtua jatkuvaksi 17 000 ihmistä määrättiin evakuoitavaksi alueelta. 13. toukokuuta Indonesian viranomaiset nostivat hälytysvalmiuden korkeimmalle (punaiselle) tasolle määräten kaikkien asukkaiden evakuoinnin. 15. toukokuuta Yogyakartan viranomaiset kertoivat purkautumisen alkaneen kello 5.30 aamulla.
14. kesäkuuta Merapin tulivuori osoitti jälleen purkautumisen merkkejä. Alueelta jouduttiin evakuoimaan tuhat ihmistä, jotka olivat vasta hiljattain palanneet koteihinsa.
Vuoden 2010 purkaus.
Viranomaiset nostivat hälytystasoa lokakuussa 2010 Merapin aktiivisuuden seurauksena, ja ihmisiä evakuoitiin tulivuoren rinteiltä 10 kilometrin säteeltä. Ensimmäisessä purkauksessa kuoli 36 ihmistä. Sitä seurasi 3. marraskuuta suurempi purkaus, minkä johdosta evakuoitavaa aluetta laajennettiin 15 kilometrin levyiseksi.
Kuolonuhreja oli 130 ja noin 270 000 oli evakuoitu 7. marraskuuta mennessä. Lentovuoroja jouduttiin perumaan ja siirtämään toisille reiteille, ja lentoliikenteen osalta tilannetta verrattiinkin maaliskuun 2010 tulivuorenpurkaukseen Islannissa.
13. marraskuuta mennessä tulivuoren uhrimäärä nousi 240:een. Uhrimäärä nousi sitä mukaa, kun pelastustyöntekijät raivasivat tuhkan peittämiä syrjäisiä kyliä. Monet kuolleista saivat surmansa tulivuoren syöstyä ilmaan kuumia kaasuja ja kivenmurikoita purkauksen alettua marraskuun alussa. 
Tulivuori ajoi kodeistaan pakosalle lähes 400 000 ihmistä.
Tyhmyyden ylistys

Tyhmyyden ylistys ( tai "Stultitiae Laus", kreikaksi "Morias enkomion", , joskus kutsuttu suomeksi myös nimellä "Hulluuden ylistys") on Erasmus Rotterdamilaisen vuonna 1509 kirjoittama essee, joka painettiin ensimmäisen kerran vuonna 1511. Erasmus kirjoitti teoksen alun perin viikon aikana vieraillessaan Thomas Moren luona Bucklersburyssä, mutta muokkasi ja laajensi sitä myöhemmin. Teos on yksi läntisen kirjallisuuden vaikutusvaltaisimpia ja yksi reformaation katalysaattoreista.
Erasmus oli Thomas Moren, toisen uskollisen katolilaisen ja Lutherin vastustajan, hyvä ystävä. Erasmus ja More jakoivat samanlaisen kuivan huumorin ja älylliset päämäärät. Kirjan nimi "Moriae Encomium" voidaan tulkita myös nimeksi ”Ylistys Morelle”. Monitulkintaiset merkitykset kulkevat läpi tekstin.
Teos alkaa satiirisella ja oppineella ylistyspuheella kreikkalaisen satiristin Lukianoksen tyyliin. Erasmus ja More olivat kääntäneet Lukianoksen teoksen hieman aiemmin latinaksi. Puheessa Tyhmyys ylistää itseään. Tämän jälkeen teos saa vakavamman sävyn joukossa puheita, joissa Tyhmyys ylistää itsepetosta ja hulluutta, ja siirtyy satiiriseen hurskaiden mutta taikauskoisten katolisten oppien ja katolisen kirkon korruptoituneiden käytäntöjen läpikäyntiin — joille Erasmus kuitenkin oli itse aina uskollinen — sekä pilantekoon pedanttien saivartelijoiden kustannuksella — mukaan lukien Erasmus itse. Essee päättyy kristillisten arvojen julistukseen.
Essee on täynnä viittauksia klassiseen kirjallisuuteen renessanssihumanisteille tyypilliseen tyyliin. Tyhmyys esiintyy yhtenä jumalista, isänään Plutos (”Rikkaus”) ja äitinään Neotes (”Nuorekkuus”), nuorin ja kaunein nymfeistä, hoitajinaan nymfit Methe (”Juopumus”, Bacchuksen tytär) ja Apaidia (”Tietämättömyys”, Panin tytär), seuranaan Filautia (”Itserakkaus”), Kolakia (”Imartelu”), Lethe (”Huonomuistisuus”), Misoponia (”Työnkaihtaja”), Hedone (”Aistillisuus”), Anoia (”Vähäjärkisyys”), Tryfe (”Ylellisyys”), Komos (”Mässääjä”) ja Eegretos Hypnos (”Kuolemankaltainen uni”).
"Tyhmyyden ylistys" oli hyvin suosittu, Erasmuksen hämmästykseksi ja joskus jopa kauhuksi. Paavi Leo X piti sitä hauskana. Ennen Erasmuksen kuolemaa teoksesta oli jo otettu useita painoksia ja se oli käännetty ranskaksi ja saksaksi. Pian se ilmestyi myös englanniksi. Yksi vuoden 1511 painoksista sisälsi Hans Holbein nuoremman puupiirroksia.
John Arne Riise

John Arne Riise (s. 24. syyskuuta 1980 Molde, Norja) on norjalainen jalkapalloilija. Hän pelasi sekä vasempana laitapuolustajana että keskikenttäpelaajana. Riisen eräs tunnusmerkki oli hänen luja vasemman jalan potkunsa. Hän on eniten maaotteluita pelannut norjalainen mies.
Seuraura.
Riise aloitti ammattilaisuransa 16-vuotiaana Aalesunds FK:ssa, josta hän siirtyi Ranskan liigaan AS Monacoon vuonna 1998. Monacossa hän vakiinnutti paikkansa ykkösmiehistössä jo ensimmäisellä kaudellaan ja voitti liigamestaruuden seuraavalla kaudella. Gérard Houllier hankki Riisen Liverpooliin kaudelle 2001–2002 neljällä miljoonalla punnalla. Riise voitti Liverpoolissa Englannin liigacupin, Mestarien liigan sekä Euroopan Super Cupin. 22. huhtikuuta 2008 Riise teki oman maalin Mestarien liigan välieräottelun lisäajalla Chelseaa vastaan. Ottelu päättyi 1–1. 
Kesäkuussa 2008 hänen ilmoitettiin pelaavan kaudella 2008–2009 AS Romassa. Riise debytoi AS Romassa 1–1 päättyneessä ottelussa Napolia vastaan 31. elokuuta 2008. Vuonna 2011 Riise siirtyi Fulhamiin kahden vuoden sopimuksella. Kolmen Fulhamissa vietetyn kauden jälkeen Riise siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Kyproksen jalkapalloliigan APOEL FC:iin.
Elokuussa 2015 Riise siirtyi Intian Superliigan Delhi Dynamosiin. Maaliskuussa 2016 Riise kertoi Twitter-tilillään, että hän palaa Aalesundiin, joukkueeseen josta hänen uransa alkoi. Aalesundissa Riise ei ehtinyt pelata kuin 10 ottelua, kunnes hän kertoi pistävänsä uran tauolla motivaatiopuutteen takia. Hän teki sopimuksen Intian Superliigan Chennaiyin FC:iin elokuussa 2016, mutta ehti pelata sielläkin ainoastaan 10 ottelua, jonka jälkeen hän ilmoitti lopettavan uransa.
Maajoukkueura.
Riise esiintyi Norjan maajoukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2000. Hänestä tuli vuonna 2011 kolmas sata maaottelua pelannut norjalaismies ja seuraavana vuonna hän nousi maaottelutilaston ykköseksi. Kaikkiaan hän pelasi 110 maaottelua, joista viimeisen maaliskuussa 2013. Maaottelumaaleja hän teki 16.
Muuta.
Riisellä on tytär Ariana entisestä avioliitostaan. Myös hänen veljensä Bjørn Helge Riise on jalkapalloilija.