tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ottavio Rinuccini

Ottavio Rinuccini (s. noin 1562 Firenze – 1621) oli italialainen runoilija. Hän matkusti Maria de' Medicin mukana Ranskaan, ja hänestä tuli Henrik IV:n kamariherra. Rinuccini on oopperatyylin luojia tekemillään teksteillä oopperoihin "Dafne", "Euridice" ja "Arianna". Rinuccini oli myös pidetty lyyrikko. Hänen teoksiaan on julkaistu muun muassa 1622 ja 1802.
Marcus Manlius Capitolinus

Marcus Manlius Capitolinus oli roomalainen sotilas, joka pelasti Capitoliumin vuonna 387 eaa. tai 390 eaa. Brennuksen johtamien gallialaisten hyökkäykseltä. Palkkioksi urhoollisuudestaan Marcus Manlius sai käyttää arvonimeä Capitolinus. Marcus Manlius kuului Manliusten patriisisukuun, ja toimi konsulina 392 eaa. Myöhemmin hän yritti auttaa plebeijejä aatelisia velkojia vastaan, mutta häntä ryhdyttiin syyttämään yksinvallan tavoittelusta ja hänet teloitettiin heittämällä alas Tarpeian kallioilta.
Tarinoiden mukaan Marcus Manlius toimi Capitoliumin varuskunnan komentajana, kun gallialaiset hyökkäsivät Roomaan vuonna 387 eaa. Hän torjui yöllisen hyökkäyksen kukkulalle, kun pyhien hanhien kaakatus oli herättänyt hänet. Gallialaiset olivat onnistuneet lyömään kaupungin muut roomalaiset joukot, ja vain Manliuksen puolustama linnoitettu Capitoliumin kukkula säästyi tuholta.
Rivas (täsmennyssivu)

Rivas tarkoittaa muun muassa seuraavia:
6-aminopenisillaanihappo

6-aminopenisillaanihappo (C8H12SN2O3) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdisteen rakenne on perusrunko penisilliiniantibioottien rakenteelle ja sitä käytetään lähtöaineena puolisynteettisten penisilliinien valmistuksessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
6-aminopenisillaanihappo on huoneenlämpötilassa kiteistä ainetta. Yhdiste on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky laimeassa suolahappoliuoksessa on +273. 6-aminopenisillaanihappo eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1959 "Penicillium chrysogenum"-kannasta. Yhdiste on antibioottinen, koska se matkii rakenteeltaan eräitä bakteerien soluseinän synteesiin tarvittavia yhdisteitä ja estää soluseinää entsyymien toiminnan. 
6-aminopenisillaanihappoa tuotetaan bioteknisellä prosessilla, jossa bentsyylipenisilliini tai fenoksimetyylipenisilliini hydrolysoidaan käyttäen penisilliiniasylaasientsyymiä. 6-aminopenisillaanihappo on keskeinen lähtöaine useiden tärkeiden penisilliiniantibioottien kuten amoksisilliinin ja ampisilliinin valmistuksessa.
Wat Tyler Cluverius IV

Wat Tyler Cluverius IV (1934 – 14. helmikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen laivaston upseeri ja diplomaatti. Hän toimi Yhdysvaltain Bahrainin-suurlähettiläänä 1970-luvulla.
Arlingtonissa Massachusettsissä syntynyt Cluverius varttui Chicagossa. Hän valmistui Northwestern-yliopistosta journalistiksi ja sen jälkeen laivaston upseerikoulusta Rhode Islandilla. Hän kuului sukunsa neljänteen polveen, joka palveli laivastossa, hänen tapauksessaan vuosina 1957–1962. Myöhemmin hän opiskeli lisäksi arabiaa ja sai Indianan yliopistosta maisterin ja sitten tohtorin arvot. Vuonna 1967 hän siirtyi Yhdysvaltain ulkoministeriön palvelukseen, ja hänet nimitettiin maan suurlähettilääksi Bahrainiin harvinaisen nuorena vuonna 1976.
Cluverius poistui ulkoministeriön palveluksesta vuonna 1988 ja siirtyi johtamaan rauhanjärjestöä. Hän kuoli 14. helmikuuta 2010 Clevelandissa Ohiossa sairastettuaan pitkään syöpää ja muistisairautta.
Perhe.
Cluverius nai vuonna 1959 Judith Dvorovyn, josta erosi vuonna 1989. Myöhemmin hän avioitui ranskalaissyntyisen ja Israeliin muuttaneen Leah Konstablerin kanssa. He saivat kaksi lasta, jotka olivat Wat Tyler Cluverius V ja Charlotte Cluverius. Jälkimmäinen liittyi suvun tavan mukaan laivastoon.
Dilwale (vuoden 2015 elokuva)

Dilwale (suom. ”Suurisydäminen”) on vuonna 2015 ilmestynyt intialainen romanttinen toimintakomediaelokuva, jonka on ohjannut Rohit Shetty. Pääosia näyttelevät Shah Rukh Khan, Kajol, Varun Dhawan ja Kriti Sanon.
Vastaanotto.
Box Office India julisti "Dilwalen" ”semihitiksi”.
Riian piiritys (1621)

Riian piiritys oli Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin toteuttama Puola-Liettuaan kuuluneen Riian kaupungin piiritys Puolan–Ruotsin sodan aikana 4. elokuuta – 15. syyskuuta 1621. Piiritys päättyi Riian antautumiseen ja kaupunki oli sittemmin osa Ruotsia seuraavat 90 vuotta.
Tausta.
Ruotsi oli solminut kaksivuotisen aselevon Puola-Liettuan kanssa vuonna 1618 ja rauhanneuvotteluja päätettiin jatkaa vielä aselevon rauettua marraskuussa 1620. Poliittinen tilanne muuttui kuitenkin puolalaisten kärsittyä tappion osmaneille Cecoran taistelussa. Puolalaisten joutuessa kokoamaan uutta armeijaa etelään Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf päätti iskeä Puolan kuningas Sigismundia selkään. Årstaan koottiin 14 000 miestä, joille Axel Oxenstierna luki sota-artiklat. Itämerelle oli koottu meren historian siihen asti suurin 158 alusta käsittänyt laivasto. Laivasto lähti Sandhamnista kuljettaen armeijaa 24. heinäkuuta.
Ruotsalaisten kohde oli Liivinmaa ja tarkemmin Riian kaupunki. Riika sijaitsi strategisesti tärkeällä paikalla Väinäjoen suulla. Kaupunki oli myös rikas hansakaupunki ja hallinnollinen keskus. Kaupungin puolustusvarustelut olivat tähän nähden varsin heikot. Kaupungissa oli 300 palkkasoturia ja 3 700 vapaaehtoista puolustajaa.
Piiritys.
Ruotsalainen laivasto saapui Väinäjoen suulle Riianlahdella 4. elokuuta. 12. päivä Riikaan lähetettiin ruotsalainen lähetti, joka esitti kuninkaan vaatimuksen antautumisesta. Kaupunkilaiset torjuivat vaatimukset. Puolustajat toivoivat saavansa apua Liivinmaalle jätettyä pientä puolalaista armeijaa komentaneelta Kryzysztof Radziwiłłilta. Radziwiłł saapuikin paikalle elokuussa, mutta hänellä oli mukanaan vain pari tuhatta miestä. Radziwiłł vetäytyi nopeasti takaisin kohti sisämaata tajuttuaan ruotsalaisarmeijan koon.
Ruotsalaiset jatkoivat kaupungin piiritystä ja tekivät kahden viikon aikana kolme rynnäkköä kaupungin puolustajia vastaan. Puolustajien onnistui torjua hyökkäykset, mutta vain vaivoin. Viimein Kustaa Aadolf uhkasi kaupunkilaisia koko kaupungin tuhoamisella, jolleivat nämä antautuisi. Lopulta neuvottelujen jälkeen kaupunki taipui ruotsalaisten esittämiin antautumisehtoihin ja piiritys päättyi 15. syyskuuta.
Seuraukset.
Riian antautumisehdot olivat suhteellisen kohtuulliset. Riian vanhoja privilegioita ja autonomiaa jopa vahvistettiin. Kaupunki sai myös jatkaa vapaasti ulkomaankauppaa. Riikalaisille sallittiin edustus Ruotsin valtiopäivillä ja oikeus vedota Svean hovioikeuteen. Vastineeksi Riika tunnusti Kustaa Aadolfin valtiaakseen ja kaupunkiin asetettiin ruotsalainen varuskunta. Neuvotteluissa sovittiin kuitenkin myös, että jos Ruotsi solmisi Puolan kanssa pysyvän rauhan seuraavan vuoden aikana, Riika palautettaisiin Puola-Liettuan alaisuuteen.
Kustaa Aadolf jatkoi Riian valtauksen jälkeen sotaretkeään edelleen sisämaahan. Riika oli osa Ruotsia seuraavat 90 vuotta.
Jonne Luhtavaara

Jonne Luhtavaara (s. 30. lokakuuta 1997) on suomalainen pesäpalloilija. Luhtavaara edustaa kaudella 2024 Miesten ykköspesiksessä pelaavaa Ylivieskan Kuulaa. Luhtavaara on pelannut Superpesistä myös kasvattajaseurassaan Oulun Lipossa. Hän pelaa sisäpelissä vaihtajana tai kotiuttajana ja ulkokentällä kolmosvahtina. Luhtaavara on pelannut urallaan kauden 2020 loppuun mennessä 120 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt kaksi kunnaria ja 43 tavallista juoksua, tuonut 33 juoksua ja kerännyt 230 kärkilyöntiä. Luhtavaara on pelannut urallaan kuusi Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt yhden kunnarin ja viisi tavallista juoksua, tuonut kuusi juoksua ja kerännyt 21 kärkilyöntiä.
Markku Korhonen

Markku Korhonen (s. 29. elokuuta 1958 Vieremä) on suomalainen musiikinopettaja, säveltäjä ja radioamatööri. Hän toimi Paltamossa opettajana 1981–2018 . Nykyään Korhonen asuu Kellossa Haukiputaalla. 
Korhonen on toiminut Kainuun elokuva- ja videoyhdistyksen varapuheenjohtajana ja ollut järjestämässä nuorten viestintäleirejä vuosina 1990–2010. Hänen vetovastuualueena oli leirin oma paikallisradio radio ELVI. 1980-luvun alussa Korhonen oli Paltamon edustajana Kainuun elokuvakeskus ry:ssä.
Paltamon kunta ja Paltamon lukio saivat maailmanlaajuista mediajulkisuutta, kun Korhonen piti 12. huhtikuuta 1994 kahden opiskelijan kanssa radioyhteyden avaruussukkula Endeavouriin.
Korhonen osallistui elokuussa 1996 Suomen edustajana opettajien kansainväliselle avaruusleirille Space Campiin Huntsvillessä Yhdysvalloissa Alabamassa. Hän oli mukana työryhmässä tekemässä Suomen lukiolaisille avaruusfysiikan kurssia. Työryhmä tutustui kosmonauttien koulutukseen ja avaruusfysiikkaan Korolevissä, Venäjällä.
Korhonen on tehnyt sävellyksiä muun muassa Paltamon kesäteatterille. Hänen tunnetuin sävellys on paltamolaisen Antero Möttösen sanoittama Kainuun asutuksen juhlakantaatti, jonka ensiesitys oli Kajaanin Kaukametsässä vuonna 2002. Juhlakantaatti valmistui kokonaisuudessaan vuonna 2015 Korhosen sävellettyä puuttuvat osat. Hän teki myös uuden sovituksen kuorolle ja orkesterille. 
Korhonen on toiminut Paltamon Pursiseuran varakommodorina vuonna 2000–2005 ja kommodorina 2006–2008. 
Korhonen on innokas radioamatööri. Kiinnostus radioamatööritoimintaan heräsi jo nuorena Valkeiskylässä Vieremällä. Vuonna 1973 hän sai tunnuksen OH7UV. Hänellä on myös tunnukset OH8UV, OH4UV ja AG6OR.
Palkinnot ja tunnustukset.
Radioamatöörien sähkötyksen Suomen mestaruuden Korhonen on voittanut vuosina 2016-2022. Radioamatöörisuunnistuksen SM-kilpailussa hän on saavuttanut toisen sijan 1994. .
Paltamon kunnan kulttuuripalkinnon Korhonen on saanut vuosina 1990, 1994 ja 2017.
Suomen Radioamatööriliitto on palkinnut Korhosen Vuoden kokelas 1974 (OH7UV) ja Jäämaan-palkinnolla v. 1994 (OH8UV).
Admiralteiskajan metroasema

Admiralteiskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 28. joulukuuta 2011.
John Wilmot

John Wilmot, Rochesterin 2. jaarli (10. huhtikuuta 1647 Ditchley, Oxfordshire – 26. heinäkuuta 1680 Woodstock Park) oli englantilainen runoilija ja hovimies, tunnettu holtittomista elämäntavoistaan ja riettaista runoistaan.
Oxfordissa opiskeltuaan Wilmot matkusti Ranskaan ja Italiaan. Hän palasi kotimaahan 1664 ja sai hyvän vastaanoton Kaarle II:n hovissa. Hollantia vastaan käydyn sodan aikana hän osallistui 1665 Bergenissä retkeen hollantilaisia aluksia vastaan ja osoitti 1666 rohkeutta meritaistelussa hollantilaisia vastaan Englannin kanaalissa. Hänen maineensa perustuu kuitenkin ennen kaikkea siihen, että hänen elämäntyylinsä oli jopa Kaarle II:n hoviin nähden holtitonta, äärimmäisen huikentelevaista, mutta myös hänen runoihinsa.
Wilmot joutui usein kuninkaan epäsuosioon, mutta sai aina palata armoihin, vaikka oli tätä kohtaan sarkasmeissaan säälimätön. Häneltä on peräisin esimerkiksi tunnettu Kaarlea koskeva arvio, että tämä "ei koskaan sanonut mitään tyhmää eikä koskaan tehnyt mitään viisasta".
Huonojen elämäntapojensa vuoksi Wilmot oli fyysisesti surkeassa kunnossa, kun hän vetäytyi viimeisiksi elinvuosikseen maaseudulle. Vähän ennen kuolemaansa piispa Burnetin kanssa käymissään hengellisissä keskusteluissa hän osoitti katuvansa hukkaan mennyttä elämäänsä. Burnet on kuvannut tätä kääntymystä suositussa kirjasessaan "Some passages of the life and death of John, earl of Rochester" (1680).
Wilmotin runoissa on nokkeluutta ja eleganssia mutta niistä puuttuu todellista tunnetta. Taitavimpia ovat hänen satiirinsa, jotka on julkaistu myöhemmin uudestaan teoksessa "Bibliotheca curiosa". I (1885), ja niistä "Satire against mankind" nousee kunniapaikalle. Monet hänen runonsa ovat niin rivoja, että niitä on julkaistu vain erikoispainoksissa. Hänen teostensa täydelliset editiot ovat "Poetical works of the earl of Rochester" (1731–1732). Perheen sisäisessä kirjeenvaihdossa "Familiar letters" (1686) hän näyttäytyy puolisona ja isänä paremmassa valossa kuin mitä voisi odottaa aikalaisten muistelmien kertomusten perusteella.
Krestovski ostrovin metroasema

Krestovski ostrov () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 3. syyskuuta 1999.
Täydennysvalkuainen

Täydennysvalkuainen on kotieläinten nurmi- ja viljarehuun perustuvaan ruokintaan lisättävää, usein palkoviljoista saatavaa valkuaisrehua. Täydennysvalkuainen on yleensä soijasta, rypsistä tai rapsista tiivistettyä rehua. Omavaraisuusaste täydennysvalkuaisessa on noin 20 % (2020).
Suurin osa Suomessa viljellystä kasviperäisestä valkuaisesta saadaan joko viljasta tai nurmesta. Viljojen valkuaispitoisuudet ovat pieniä verrattuna esimerkiksi soijaan, mutta käytetyn viljan määrä on suuri. Nurmet ovat jopa viljaakin tärkeämpi valkuaisen lähde märehtijöiden ruokinnassa.
Honigfelden taistelu

Honigfelden taistelu tai Stuhmin taistelu oli Puolan–Ruotsin sodan aikana 27. kesäkuuta 1629 käyty taistelu Ruotsin, sekä puolalaisten ja keisarillisten joukkojen välillä lähellä Honigfeldeniä, nykyisessä Trzcianossa Puolassa. Taistelu päättyi ruotsalaisten tappioon.
Tausta.
Ruotsi ja Puola-Liettua viettivät kesällä 1629 tulitaukoa. Puolalaiset yrittivät vahvistaa omia asemiaan tulitauon aikana aikaisemmin kärsityn Górznon tappion jälkeen. Puolan kuningas Sigismund sai keisarillisia apujoukkoja Albrecht von Wallensteinilta. Apujoukkoja johti Hans Georg von Arnim, joka saapui joukkoineen talvella 1629. Apujoukkojen saapuminen merkitsi sotilaallisen tilanteen muuttumista ruotsalaisten vastaiseksi. Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf päättikin hyökätä von Arnimia vastaan ennen, kuin tämä liittyisi joukkoineen Stanisław Koniecpolskin johtamiin puolalaisiin. Kustaa Aadolfin ei kuitenkaan onnistunut estämään von Arnimia, jonka ruotsalaisia vältellen onnistui saavuttaa Koniecpolski. Armeijoiden yhdistyttyä puolalaiset ja keisarilliset joukot alkoivat puolestaan jahdata ruotsalaisia.
Taistelu.
Kustaa Aadolf yritti parhaansa mukaan vältellä vihollisensa armeijaa, mutta hänen joukkonsa olivat hitaammat. Lopulta hänet saavutettiin 27. kesäkuuta Honigfeldenin eli nykyisen Trzcianon lähettyvillä. Ruotsalaisten jälkijoukko otti yhteen puolalaisten ja keisarillisten kanssa. Taistelusta tuli kiivas. Esimerkiksi ruotsalainen 2 000:n miehen vahvuinen ratsuväki menetti puolet miehistään kaatuneina. Kustaa Aadolf yritti johtaa vastahyökkäystä henkilökohtaisesti. Syntyi jälleen verinen kahakka, jonka aikana von Arnimin ratsuväki oli hyvin lähellä ottaa kuningas itse vangiksi. Lopulta ruotsalaiset pakenivat taistelukentältä kohti Marienburgia.
Seuraukset.
Ruotsalaiset olivat menettäneet 1 500 miestä kaatuneina. Arnim lähetti haltuunsa saaman Kustaa Aadolfin töyhtöhatun Wallensteinille. Kustaa Aadolf turvautui Marienburgin muureihin. Arnim yritti piirittää kaupunkia, mutta ruotsalaisia ei saatu sieltä häädettyä. Lopulta myös von Arnimin ja Koniecpolskin yhteistyö lässähti. Armeijaa vaivasi taudit ja nälkä ja etenkin keisarillisia joukkoja vaivasi Sigismundin aikeet ottaa haltuunsa Itä-Preussin rannikkokaupungit. Arnim erosi ja keisarillinen armeija vedettiin lopulta pois Itä-Preussista. 16. syyskuuta allekirjoitettiin Altmarkin rauha.
Staraja Derevnjan metroasema

Staraja Derevnja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 14. tammikuuta 1999.
Komendantski prospektin metroasema

Komendantski prospekt () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 2. huhtikuuta 2005.
Varpe

Varpe on suomalainen rakennusyhtiö, jonka kotipaikka on Turku. Yhtiön toimialue on Etelä-Suomi ja sen toimialaan kuuluu asunto-, teollisuus-, liike- ja korjausrakentaminen.
Yhtiön perusti Martti Varpe yhdessä Teppo ja Timo Varpen kanssa vuonna 1969.
Yhtiön ensimmäinen toimitusjohtaja oli yrityksen perustaja Martti Varpe. Nykyisin yrityksen toimitusjohtaja on hänen pojanpoikansa Jussi Varpe.
Yrityksen omistaa nykyisin Martti Varpen poika Teppo Varpe (10%), tämän poika Jussi Varpe Convar-yrityksensä kanssa (40%) ja Martti Varpen pojan Timo Varpen pojat Petri Varpe (25%) ja Anssi Varpe (25%).
Frunzenskajan metroasema (Pietarin metro)

Frunzenskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 29. huhtikuuta 1961.
Frunzenskajan metroasema (Moskovan metro)

Frunzenskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 1. toukokuuta 1957.
Du-reformen

Du-reformen [ˈdʉ̂ːrɛˌfɔrmɛn] () oli 1960-luvun loppupuolella Ruotsissa tapahtunut kulttuurinen ja kielellinen uudistus ja muutos, jossa alettiin suosia yksikön toisen persoonan pronominia "du" (’sinä’) yleisenä puhuttelusanana. "Du" korvasi entisen monimutkaisen puhuttelujärjestelmän, jossa ihmiset viittasivat toisiinsa enimmäkseen käyttämällä kolmatta persoonaa sitä edeltävän sanan "herr", "fru" tai "fröken" kanssa tai ilman tätä. Ruotsissa varsinainen teitittely väistyi jo 1800-luvulla kolmannen persoonan ja tittelin käytön tieltä, eikä teitittelyyn enää koskaan sen jälkeen palattu, vaan puhuttelussa siirryttiin lopulta jokseenkin täydelliseen sinutteluun. 
Ennen uudistusta pidettiin epäkohteliaana puhutella muita mainitsematta titteliä. Epämuodollista ilmausta "du" oli käytetty lähinnä lasten, sisarusten, läheisten ystävien ja mahdollisesti serkkujen, mutta ei yleensä vanhimpien sukulaistenkaan puhuttelemiseen. 
Murrekäyttöä lukuun ottamatta monikon toisen persoonan pronominia "Ni" (’Te’) on nykyään jo pitkään pidetty halventavana, kun sitä käytetään yksittäisen ihmisen puhutteluun. Suomenruotsissa on tapahtunut samansuuntainen kehitys, mutta teitittely on kadonnut suomenruotsista hitaammin eikä niin kattavasti kuin riikinruotsista. Tämä voi johtua jonkin verran konservatiivisemman suomen kielen vaikutuksesta. Erityisesti monikon toisen persoonan ("Ni") käyttöä tuntematonta puhuteltaessa ei suomenruotsissa pidetä halventavana, vaan päin vastoin kunnioittavana tai ainakin neutraalina.
Ruotsissa reformin näkyvin puolustaja oli Bror Rexed, maan terveysviraston pääjohtaja, joka ilmoitti virkaan astuessaan, että alkaisi käyttää sinuttelua teitittelyn ja titteleiden sijaan. Rexed ei laittanut reformia alulle, mutta popularisoi sitä merkittävästi. Ruotsissa palvelualoilla teitittely on otettu uudelleen käyttöön joiltain osin. Lisäksi kuningasperhettä teititellään edelleen.
Nightlife (Pet Shop Boysin albumi)

Nightlife on Pet Shop Boysin 8. lokakuuta 1999 julkaisema albumi.
William Kangasniemi

William Kangasniemi (s. 16. tammikuuta 1996 Kokkola) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa HockeyTvåan-joukkueessa Boro/Vetlanda. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Kangasniemi on pelannut 12 ottelua Belgian ja Alankomaiden pääsarjassa BeNe Leaguessa.
Kangasniemen vahvuuksiin kuuluvat nopeus, pelikäsitys, monipuolisuus, luistelu, kahden suunnan pelaaminen ja syöttäminen.
Park Pobedyn metroasema

Park Pobedyn metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Park Pobedyn metroasema (Pietarin metro)

Park Pobedy () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 29. huhtikuuta 1961.
Viaporin kapina (elokuva)

Viaporin kapina () on vuonna 1972 valmistunut neuvostoliittolais-suomalainen historiallinen draamaelokuva, joka kertoo vuoden 1906 Viaporin kapinasta. Elokuvan on ohjannut Sergei Kolosov. Elokuva oli neuvostoliittolaisen Mosfilmin ja Suomen Yleisradion yhteistuotanto. Sen käsikirjoittivat Kolosov ja suomalainen kirjailija Paavo Rintala. Apulaisohjaajina olivat Mihail Tumanišvili ja Antero Ruuhonen.
Rintalan mukaan aloite elokuvan tekemiseen tuli Mosfilmiltä, ja Yleisradio pyysi kesäkuussa 1970 hänet mukaan. Hankkeen panivat alulle Kolosov sekä kuvaaja Valentin Želesnjakov, taiteilija Mihail Kartašov ja historiantutkija Ivan Vinogradov. Kolosov laati käsikirjoitusluonnoksen, jonka pohjalta hän ja Rintala muokkasivat lopullisen käsikirjoituksen. Rintala kirjoitti aiheesta myös vuonna 1971 julkaistun historiallisen romaanin "Viapori 1906 – Romaani kapinasta", jossa esiintyvät samat hahmot kuin elokuvassa, mutta näkökulma on erilainen.
"Viaporin kapinaa" kuvattiin autenttisilla tapahtumapaikoilla Helsingin Suomenlinnassa ja lisäksi Viipurissa, Leningradissa sekä Moskovassa. Siinä myös ammutaan Viaporin linnoituksen alkuperäisillä tykeillä, jotka kunnostettiin kuvauksia varten. Elokuva on esitetty Suomessa vain televisiossa.
Näyttelijät.
Suomalaisista näyttelijöistä mukana olivat Lindmanin, Melasniemen ja Rydmanin ohella myös Erkki Pajala, Lauri Leino, Mikko Niskanen, Juhani Kumpulainen ja Antero Ruuhonen. Suomalaisten näyttelijöiden repliikit jälkiäänitettiin Neuvostoliitossa eri näyttelijöillä, joiden arveltiin olleen suomea taitamattomia.
Moskovskije vorotan metroasema

Moskovskije vorota () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 29. huhtikuuta 1961.
Elektrosilan metroasema

Elektrosila () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 29. huhtikuuta 1961.
Sennaja ploštšadin metroasema

Sennaja ploštšad () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 1. heinäkuuta 1963.
Nevski prospektin metroasema

Nevski prospekt () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 1. heinäkuuta 1963.
Gorkovskajan metroasema (Nižni Novgorodin metro)

Gorkovskaja () on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 4. marraskuuta 2012.
Édouard Rod

Édouard Rod (31. toukokuuta 1857 tai 31. maaliskuuta 1857 Nyon, Vaud, Sveitsi – 29. tammikuuta 1910 Grasse, Ranska) oli sveitsiläis-ranskalainen kirjailija, kirjallisuustieteilijä ja professori. Hän opiskeli kielitiedettä Lausannessa, Bonnissa ja Berliinissä ja siirtyi 1878 Pariisiin, jossa hän asettui aluksi naturalistien piiriin ja herätti huomiota ylisanoja viljelevillä kirjasillaan "À propos de L’assommoir" (1879) ja "Les allemands" (1880). Hän työskenteli muutamia vuosia pariisilaisessa aikakausjulkaisussa "La revue contemporaine". Samalla hän kirjoitti naturalistisia romaaneja, kuten "Palmyre Veulard" (1881), "La chute de miss Topsy" (1882) ynnä muita, nyt jo unohduksiin painuneita.
Rod palasi 1887 Sveitsiin vertailevan kirjallisuushistorian professoriksi Geneven yliopistoon, mutta muutti jälleen 1892 Pariisiin. Jo sitä ennen hän oli saanut vaikutteita Wagnerilaisuudesta, prerafaelismista, Schopenhauerilta ja venäläisestä romaanista ja irtautunut naturalismista. Hän esiintyi "l’intuitivismen" edustajana ja tuli tunnetuksi raskaista ja syvällisistä sielunanalyyseistä, joista ensimmäinen oli "La course à la mort" (1885) ja jota seurasi "Les sens de la vie", hänen luetuimpia teoksiaan (1889, Ranskan akatemian palkitsema), "Les trois cœurs" (1890) ja "La sacrifiée" (1892). Sen jälkeen olivat vuorossa puhtaasti psykologiset ja vähemmän abstraktit metafyysiset romaanit, kuten "La vie privée de Michel Teissier" (1893), "La seconde vie de Michel Teissier" (1894), "Michel Teissier" (1894), "Les roches blanches" (1895), "Dernier refuge" (1895), "Là-haut" (1897), "Le ménage du pasteur Naudié" (1898), "Au milieu du chemin" (1900), joiden kiinnostavuus on siinä, että ne valaisevat aikansa henkisiä ilmiöitä.
Parasta, mitä hän on kirjoittanut, lienee kuitenkin novelli "Le silence" (1894). Rod toimi myös hienostuneena ja kekseliäänä kriitikkona ja kirjoitti sellaiset teokset kuin "Wagner et l’esthétique allemande" (1886), "Giacomo Leopardi" (1888), "Les idées morales du temps présent" (1891), "Dante" (1891), "Stendhal" (1891), "Lamartine" (1893), "Essai sur Goethe" (1898), "Nouvelles études sur le XIX:e siècle" (1898). Sisällöltään omaelämäkerrallinen on "Mes débuts dans les lettres" (julkaisussa "L’Illustration nationale suisse", 1889–1890).
Gorkovskajan metroasema (Pietarin metro)

Gorkovskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 1. heinäkuuta 1963.
Gorkovskajan metroasema

Gorkovskajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Petrogradskajan metroasema

Petrogradskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 1. heinäkuuta 1963.
Nobody’s Love

Nobody’s Love on yhdysvaltalaisen popyhtye Maroon 5:n kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen tulevalta seitsemänneltä studioalbumilta "Jordi" heinäkuussa 2020.
Kappaleen ovat kirjoittaneet Adam Levine, Ryan Ogren, Michael Pollack, Nija Charles, Rosina Russell, B HAM, Kareen Lomax, Jordan K. Johnson, Stefan Johnson ja Jacob Kasher Hindlin. ”Nobody’s Love” ylsi kotimaassaan Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan sijalle 41.
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 24. heinäkuuta 2020. Videon on ohjannut David Dobkin, ja se on kuvattu kokonaan iPhone-älypuhelimella. Videolla yhtyeen laulaja Adam Levine istuu pihalla ja polttaa kannabista. Videon lopussa on tekstin muodossa kannanotto kannabiksen laillistamisen puolesta.
Givrauval

Givrauval on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 290 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 9,69 neliökilometriä.
Givrauvalin väkiluku on pienentynyt 29 asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 319 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 329, eli siellä asui 39 asukasta enemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Datšnojen metroasema

Datšnoje () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 1. kesäkuuta 1966. Se suljettiin 5. lokakuuta 1977.
Chodzieżin piirikunta

Chodzieżin piirikunta () on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 47 055. Siihen kuuluvat neljä kuntaa ovat Budzyń, Chodzież, Margonin ja Szamocin.
Vuoden 2019 lopussa Chodzieżin piirikunnan asukkaista 50,9 prosenttia oli naispuolisia ja 49,1 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,5 prosenttia ja eläkeikäiset 20,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,8 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 752 lasta. Chodzieżin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 41 419 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Montplonne

Montplonne on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 141 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 20,68 neliökilometriä.
Montplonnen väkiluku on pienentynyt 22 asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 163 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 153, eli siellä asui 12 asukasta enemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Kaksikylkiset

Kaksikylkiset (Bilateria) on sellaisten eläinten ryhmä, joilla on alkiona kaksipuoleinen symmetria eli toisin sanoen eläimiä joilla on vasen ja oikea puoli, jotka ovat toistensa peilikuvia. Tämä tarkoittaa myös, että niillä on pää ja häntä (etu-taka-akseli) sekä vatsa ja selkä (vatsa-selkäakseli). Lähes kaikki ovat kahdenvälisesti symmetrisiä myös aikuisina; merkittävin poikkeus on piikkinahkaiset, jotka eivät ole kaksipuolisesti symmetrisiä aikuisina, mutta ovat kahdenvälisesti symmetrisiä alkionkehityksen aikana.
Luokittelu.
Kaksikylkiset jaetaan usein kahteen ryhmään, alkusuisiin (Protostomia) ja jälkisuisiin (Deuterostomia). Lisäksi kaksikylkisiin kuuluu Xenacoelomorpha-pääjakso, joka on toisinaan luokiteltu joko alku- tai jälkisuisiin, mutta uusimpien tutkimusten mukaan se ei kuulu kumpaankaan. Tällöin Xenacoelomorpha, jolta puuttuvat nefridiot, on kaikkien muiden kaksikylkisten, niin sanotun Nephrozoa-kladin, sisarryhmä.
Charininae

Charininae on boakäärmeiden (Boidae) heimoon kuuluva käärmeiden alaheimo, joka sisältää neljä pienikokoista lajia. Niitä tavataan Kanadan kaakkoisosissa, Yhdysvaltojen länsi- ja kaakkoisosissa sekä Kalifornianlahden ympäristössä Meksikossa. Charininae on läheisintä sukua Ungaliophiinae-alaheimolle, ja toisinaan nämä kaksi alaheimoa sijoitetaan yhdessä erilliseen Charinidae-heimoon.
Suvut ja lajit.
Alaheimon neljä elävää lajia jakautuvat kahden suvun kesken. Lisäksi on kaksi sukupuuttoon kuollutta lajia, joista toinen muodostaa oman sukunsa.
Moskovskajan metroasema (Pietarin metro)

Moskovskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 25. joulukuuta 1969.
Czarnkówin-Trzciankan piirikunta

Czarnkówin-Trzciankan piirikunta () on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 86 990. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Czarnków, Drawsko, Krzyż Wielkopolski, Lubasz, Połajewo, Trzcianka ja Wieleń.
Vuoden 2019 lopussa Czarnkówin-Trzciankan piirikunnan asukkaista 50,4 prosenttia oli naispuolisia ja 49,6 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,3 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,8 prosenttia ja eläkeikäiset 20 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,6 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 850 lasta. Czarnkówin-Trzciankan piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 75 820 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Moskovskajan metroasema

Moskovskajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Moskovskajan metroasema (Nižni Novgorodin metro)

Moskovskaja () on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 20. marraskuuta 1985.
Montbras

Montbras on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 19 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 5,40 neliökilometriä.
Montbras’n väkiluku on pienentynyt seitsemällä asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 26 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 21, eli siellä asui kaksi asukasta enemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Gnieznon piirikunta

Gnieznon piirikunta () on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 145 418. Siihen kuuluvat yhdeksän kuntaa ovat Czerniejewo, Gniezno, Kiszkowo, Kłecko, Łubowo, Mieleszyn, Niechanowo, Trzemeszno ja Witkowo.
Vuoden 2019 lopussa Gnieznon piirikunnan asukkaista 51,1 prosenttia oli naispuolisia ja 48,9 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 59,8 prosenttia ja eläkeikäiset 20,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,5 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 600 lasta. Gnieznon piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 138 412 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Zvjozdnajan metroasema

Zvjozdnaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 25. joulukuuta 1972.
Saudrupt

Saudrupt on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 198 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 7,78 neliökilometriä.
Saudruptin väkiluku on pienentynyt 14 asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 212 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 200, eli siellä asui kaksi asukasta enemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Kuptšinon metroasema

Kuptšino (Kupsila) () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 25. joulukuuta 1972.
Vassincourt

Vassincourt on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 266 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 7,94 neliökilometriä.
Vassincourtin väkiluku on pienentynyt 30 asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 296 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 285, eli siellä asui 19 asukasta enemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Gostyńin piirikunta

Gostyńin piirikunta () on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 75 908. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Borek Wielkopolski, Gostyń, Krobia, Pępowo, Piaski, Pogorzela ja Poniec.
Vuoden 2019 lopussa Gostyńin piirikunnan asukkaista 50,4 prosenttia oli naispuolisia ja 49,6 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,9 prosenttia ja eläkeikäiset 19,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,1 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 902 lasta. Gostyńin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 65 441 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Grodziskin piirikunta

Grodziskin piirikunta on seuraavien kahden Puolan piirikunnan nimi:
Menaucourt

Menaucourt on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 238 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 6,30 neliökilometriä.
Menaucourtin väkiluku on kasvanut kymmenellä asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 228 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 231, eli siellä asui seitsemän asukasta vähemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Grodziskin piirikunta (Ison-Puolan voivodikunta)

Grodziskin piirikunta () on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 51 893. Siihen kuuluvat viisi kuntaa ovat Granowo, Grodzisk Wielkopolski, Kamieniec, Rakoniewice ja Wielichowo.
Grodziskin piirikunnalla on yhteistä rajaa Poznańin, Kościanin, Wolsztynin ja Nowy Tomyślin piirikuntien kanssa.
Vuoden 2019 lopussa Grodziskin piirikunnan asukkaista 50,2 prosenttia oli naispuolisia ja 49,8 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 21,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,3 prosenttia ja eläkeikäiset 17,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 38,6 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 656 lasta. Grodziskin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 50 702 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Rarécourt

Rarécourt on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 222 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 15,41 neliökilometriä.
Rarécourtin väkiluku on pienentynyt yhdeksällä asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 231 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 212, eli siellä asui kymmenen asukasta vähemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Gostinyi Dvorin metroasema

Gostinyi Dvor () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 3. marraskuuta 1967.
Morgemoulin

Morgemoulin on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 111 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 6,85 neliökilometriä.
Morgemoulinin väkiluku on kasvanut yhdeksällä asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 102 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 108, eli siellä asui kolme asukasta vähemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Jarocinin piirikunta

Jarocinin piirikunta () on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 71 563. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Jaraczewo, Jarocin, Kotlin ja Żerków.
Jarocinin piirikunnalla on yhteistä rajaa Środan, Wrześnian, Pleszewin, Krotoszynin, Gostyńin ja Śremin piirikuntien kanssa.
Vuoden 2019 lopussa Jarocinin piirikunnan asukkaista 51,3 prosenttia oli naispuolisia ja 48,7 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,2 prosenttia ja eläkeikäiset 20,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,5 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 750 lasta. Jarocinin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 66 147 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Majakovskajan metroasema (Pietarin metro)

Majakovskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 3. marraskuuta 1967.
Olento (novelli)

Olento (engl. "Who Goes There?") on yhdysvaltalaisen kirjailijan John W. Campbellin vuonna 1938 ilmestynyt tieteisnovelli.
Novellin pohjalta on tehty kolme elokuvaa: Christian Nybyn ohjaama (usein Howard Hawksin nimiin laitettu, Hawks oli toinen elokuvan tuottajista) "’Se’ toisesta maailmasta" vuodelta 1951, John Carpenterin ohjaama "The Thing – ”se” jostakin" vuodelta 1982 ja kaikkein viimeisimpänä Matthijs van Heijningen Jr:n ohjaama "The Thing" vuodelta 2011, joka onx Carpenterin elokuvan esiosa.
Suomessa Olento on julkaistu muun muassa Outoja tarinoita 3:ssa.
Juoni.
Etelämantereella eristyksissä olevan tutkimusaseman retkikunta löytää jään alle hautautuneen avaruusaluksen, joka putosi maahan 20 miljoonaa vuotta sitten. He yrittävät sulattaa jään käyttämällä termiittiräjähdettä, mutta tämä tuhoaakin aluksen. He kuitenkin löytävät aluksen matkustajan jäästä ja uskovat sen etsineen lämpöä ennen jäätymistä. Retkikunta tuo löytämänsä olennon tutkimusasemalla jääkimpaleen sisällä. Jää alkaa sulaa ja herättää hirviön, joka voi omaksua minkä tahansa syömänsä elävän olennon muodon, muistot ja persoonallisuuden, säilyttäen kuitenkin alkuperäisen kehomassansa lisääntymisen varalta. Tutkimusaseman miehistön tietämättä olento tappaa välittömästi aseman fyysikon, miehen nimeltään Connant ja omaksuu tämän muodon. Koska olennon materiasta on vielä lähes 40 kiloa jäljellä, se yrittää seuraavaksi jäljitellä rekikoiraa. Aseman miehistö kuitenkin löytää koiraolennon kesken muodonmuutoksen ja tappaa sen. Patologi Blair, joka oli vaatinut olennon sulattamista jäästä, sekoaa syyllisyydentunteesta ja vainoharhaisuudesta. Hän vannoo tappavansa jokaisen tutkisasemalla pelastaakseen ihmiskunnan, jolloin hänet eristetään lukittuun vajaan. Myös Connant eristetään varotoimenpiteenä ja käytäntöön laitetaan "neljän sääntö", jolloin jokaisen aseman henkilökunnan jäsenen on oltava kolmen muun tarkan valvonnan alaisena. 
Hahmot.
Aseman henkilökunta.
Vaikka tutkimusaseman asutus koostuu 37:stä henkilöstä, heistä vain 16 nimetään tarinassa. Tarinan loppuun mennessä heistä 15 ovat paljastuneet olennon luomiksi jäljitelmiksi.
Frozen Hell.
Vuonna 2018 selvisi että "Who Goes There?" oli itse asiassa lyhennetty versio Campbellin aikaisemmin kirjoittamasta romaanista. Laajempi käsikirjoitus (joka sisälsi myös aivan erilaisen alun), nimeltä "Frozen Hell," löytyi laatikosta täynnä käsikirjoituksia, jonka Campbell oli lähettänyt Harvardin yliopistolle. Löydön teki kirjailija ja elämäkerturi Alec Nevala-Lee tutkiessaan Campbellin ja muiden tieteiskirjallisuuden kulta-ajan kirjailijoiden elämäkertoja.
Kickstarter kampanja aloitettiin koko romaanin julkaisemiseksi. 1. joulukuuta kampanja oli kerännyt yli 155,000 dollaria, kun sen alkuperäinen tavoite oli 1,000 dollaria. Wildside Press alkoi jakaa E-kirjaversioita romaanista kampanjan tukijoille digitaalisesti 16. tammikuuta, 2019. Fyysiset kopiot ilmestyivät saman vuoden kesäkuussa.
Vasileostrovskajan metroasema

Vasileostrovskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 3. marraskuuta 1967.
Pohjoisen sankarit

Pohjoisen sankarit () on vuonna 2019 valmistunut italialais-intialais-kanadalais-yhdysvaltalainen tietokoneanimaatioelokuva, jonka on ohjannut Aaron Woodley. Elokuvan keskeisissä äänirooleissa ovat Jeremy Renner, Heidi Klum, James Franco, John Cleese, Omar Sy, Michael Madsen, Laurie Holden, Anjelica Huston ja Alec Baldwin. Suomessa elokuva tuli ensi-iltaan 13. marraskuuta 2020.
Juoni.
Vili on naali, joka tekee töitä kaupunki Taigalan postissa samalla, kun hän unelmoi työstä kuriirina. Todistaakseen, että hän pystyy suoriutumaan siitä, Vili päättää lainata yhden kelkoista kuljettamaan tärkeän paketin salaperäiseen paikkaan. Siellä hän joutuu vahingossa piilotettuun linnoitukseen, jossa hän tapaa Otto Von Mursun, pahan neron, joka johtaa roistojen armeijaa. Vili huomaa, että Von Mursun suunnitelmana on sulattaa napaseutujen jääpeitteet aiheuttaakseen maailmanlaajuisen tulvan, jonka avulla hän voi valloittaa maailman.
Kaliszin piirikunta

Kaliszin piirikunta () on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 83 026. Siihen kuuluvat 11 kuntaa ovat Blizanów, Brzeziny, Ceków-Kolonia, Godziesze Wielkie, Koźminek, Lisków, Mycielin, Opatówek, Stawiszyn, Szczytniki ja Żelazków.
Vuoden 2019 lopussa Kaliszin piirikunnan asukkaista 50,8 prosenttia oli naispuolisia ja 49,2 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,4 prosenttia ja eläkeikäiset 19,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,6 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 886 lasta. Kaliszin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 82 453 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Ploštšad Aleksandra Nevskogon metroasema

Ploštšad Aleksandra Nevskogo () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 3. marraskuuta 1967.
Jelizarovskajan metroasema

Jelizarovskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 21. joulukuuta 1970.
Lomonosovskajan metroasema

Lomonosovskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 21. joulukuuta 1970.
Primorskajan metroasema

Primorskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 28. syyskuuta 1979.
Per Björkvall

Per Björkvall (25. elokuuta 1920 Dragsfjärd – 6. heinäkuuta 2007 Kauniainen) oli suomalainen arkkitehti. 
Björkvall syntyi Taalintehtaalla ja vietti lapsuutensa Helsingin Suutarilassa, jossa hänen isällään oli puutarha-alan yritys. Björkvallin arkkitehtiopinnot keskeytyivät sotien ajaksi, mutta hän suoritti ne loppuun vuonna 1951. Hän toimi sitten Lappeenrannan kaupunginarkkitehtina ja perusti 1954 kaupunkiin oman arkkitehtuuritoimiston. Vuonna 1957 hän siirsi toimistonsa Helsinkiin. Hän asui vuodesta 1964 Kauniaisissa ja jättäytyi eläkkeelle 60-vuotiaana 1980. Hän harrasti rotaritoimintaa ja julkaisi eläkevuosinaan puolen tusinaa kirjaa ruotsiksi, omakustanteisten muistelmiensa lisäksi Kauniaisten Rotaryklubin historiikit.
Tškalovskajan metroasema (Nižni Novgorodin metro)

Tškalovskaja () on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 20. marraskuuta 1985.
Leninskajan metroasema

Leninskaja () on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 20. marraskuuta 1985.
Zaretšnajan metroasema

Zaretšnaja () on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 20. marraskuuta 1985.
Dvigatel Revoljutsiin metroasema

Dvigatel Revoljutsii () on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 20. marraskuuta 1985.
Proletarskajan metroasema (Nižni Novgorodin metro)

Proletarskaja () on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 20. marraskuuta 1985.
Proletarskajan metroasema

Proletarskajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Proletarskajan metroasema (Pietarin metro)

Proletarskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 10. heinäkuuta 1981.
Obuhovon metroasema

Obyhovo () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 10. heinäkuuta 1981.
Shiki

Shiki () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin kaakkoisosassa Musashinon ylängöllä. Kaupungin koillisrajalla virtaa Arajoki. Shikissä on 76 455 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 9,05 neliökilometriä.
Shiki kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Shingashijoen varren markkinapaikkana ja jokisatamana. Meiji-restauraation jälkeen aiemmin tärkeä vesiväylä menetti merkityksensä rautateiden rakentamisen myötä, mutta 1960-luvulta lähtien Shiki on kasvanut voimakkaasti yhtenä Suur-Tokion metropolialueen lukuisista esikaupungeista. Vuodesta 1955 paikkakunta tunnettiin nimellä Adachi (足立), mutta se muutti nimensä takaisin Shikiksi saadessaan kaupunkioikeudet vuonna 1970. Kaupunkiin on sijoittunut muun muassa koneteollisuutta.
Shikiä palvelee Tōbu-rautateiden Tōjō-päälinja. Sille ajetaan junavuoroja myös Tōkyō metron Yūrakuchō-linjalta.
Yhdysvaltain kehitysyhteistyövirasto

Yhdysvaltain kehitysyhteistyövirasto (, lyh. USAID) on Yhdysvaltain liittohallituksen alainen virasto, joka vastaa littovaltion lahjoittaman kehitysavun jakamisesta. Viraston vuotuinen budjetti oli 27,2 miljardia dollaria vuonna 2016. 
Historia.
Kehitysyhteistyövirasto perustettiin 3. marraskuuta 1961, jolloin useampi pienempi virasto yhdistyi.
Alkuvuonna 2025 USAID joutui liittovaltion uuden tehokkuustoimielimen DOGEn voimakkaiden supistustoimien kohteeksi. Valkoisen talon mukaan USAID on syytänyt vuosikymmenien aikana valtavat määrät rahaa "naurettaviin ja usein pahantahtoisiin tarkoituksiin" ilman valvontaa tai vastuuta veronmaksajille. Viraston työntekijät lomautettiin, ja virasto siirretään Yhdysvaltain ulkoministeriön hallintaan ulkoministeri Marco Rubion alaisuuteen.
Congressional Research Servicen mukaan USAID toimii yli 60 maassa ja suurin osa sen rahoista menee humanitääriseen apuun ja terveysohjelmiin esimerkiksi Ukrainassa ja Kongossa.
Jalkapallon Suomen Cup 2020

Jalkapallon Suomen Cup 2020 oli 66. kerran järjestetty jalkapallon Suomen Cup. Koronatilanteen vuoksi Suomen Cupin ottelut neljännesvälieristä eteenpäin siirrettiin normaalia myöhempään ajankohtaan ja finaali pelattiin poikkeuksellisesti vasta lokakuussa. Kauden 2019 tapaan Suomen Cupissa ei pelattu lainkaan karsintakierroksia, vaan Veikkausliigan joukkueet ja Ykkösen joukkueet sijoitettiin automaattisesti omiin lohkoihinsa ja alemmilla sarjatasoilla pelanneet joukkueet pystyivät lunastamaan paikkansa Suomen Cupissa erillisten turnausten kautta.
Cupiin ilmoittautuneet Kakkosen joukkueet pelasivat oman lohkovaiheensa ja pudotuspelit. Kakkosen oman cupin finaali pelataan samanaikaisesti Suomen Cupin finaalin kanssa ja finaaliin päässeet JIPPO sekä KaaPo lunastivat paikan Suomen Cupin 2020 neljännesvälieristä. Kakkosen Cupiin saivat osallistua myös edellisenä kautena Kolmoseen tippuneet joukkueet.
Kakkosta alemmilla sarjatasoilla pelanneet joukkueet pystyivät osallistumaan 2019 Regions' Cupiin, jonka finalistit TiPS ja PeKa lunastivat paikkansa vuoden 2020 Suomen Cupin neljännesvälieriin.
Lohkovaihe.
Veikkausliigan joukkueet on jaettu kahteen 6 joukkueen lohkoon, joiden 4 parasta etenee Cupin neljännesvälieriin. Ykkösen joukkueet on jaettu kahteen 6 joukkueen lohkoon, joiden 2 parasta etenee Cupin neljännesvälieriin.
Kazimierz Sikorski

Kazimierz Sikorski (28. kesäkuuta 1895 Zürich – 23. heinäkuuta 1986 Varsova) oli puolalainen säveltäjä, musiikkiteoreetikko ja musiikkipedagogi.
Sikorski valmistui vuonna 1919 Varsovan Chopin-akatemiasta, jossa oli opiskellut sävellystä Felicjan Szopskin johdolla. Vuonna 1921 hän valmistui myös Varsovan yliopiston filosofian laitokselta. Musikologian opintoja hän suoritti Adolf Chybińskin johdolla Lwówissa. Vuosina 1925–1926 ja 1930 hän sai opetusta myös Nadia Boulangerilta Pariisissa. Sikorski itse opetti Łódźissa, Poznańissa ja Varsovassa. Vuosina 1953–1959 hän johti Puolan säveltäjäliittoa ja vuosina 1968–1981 Varsovan Chopin-seuraa.
Sikorski sävelsi esimerkiksi sinfonioita, konserttoja, kamarimusiikkia ja vokaaliteoksia. Hänen kirjallisen tuotantoonsa kuuluu monia teoreettisia ja pedagogisia kirjoja. Hänen versionsa Puolan "Mazurek Dąbrowskiego" -kansallislaulusta virallistettiin vuonna 1980. Sikorski sai monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Polonia Restituta -ritarikunnan komentajan ristin (1955) ja Chopin-musiikkiyliopiston kunniatohtorin arvon (1975).
Pionerskajan metroasema

Pionerskajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Tšornaja retškan metroasema

Tšornaja Retška () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 4. marraskuuta 1982.
Pionerskajan metroasema (Pietarin metro)

Pionerskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 4. marraskuuta 1982.
Taittokone

Taittokone on kone jota käytetään paperin taittamiseen. Taitos on paineen vaikutuksella aikaansaatava teräväreunainen taipumakohta paperissa. Lopputuloksena on suora taitettu linja joka sijoittuu määriteltyjen mittojen ja taittomallin mukaisesti.
Arkkitaittoon suunnitelluissa taittokoneissa käytetään tyypillisesti kahta toimintaperiaatetta, taskutaittoa tai veitsitaittoa. Menetelmiä voidaan myös yhdistellä.
Taskutaitto.
Taitettava arkki kulkee taittotelojen välistä taskuun ja törmää taskun perälle asetettuun taskuvasteeseen. Kun taittotelat jatkavat paperin työntämistä, saadaan aikaan paperin taipuminen. Kun aikaansaatu taite saavuttaa alemmat taittotelat, taitos terävöityy. Taittomalli on muutettavissa käytettävien taittotaskujen syvyyttä muuttamalla ja käyttöönottamalla tai sulkemalla osa taskuista. Taskutaiton tuotantonopeudet ovat tyypillisesti veitsitaittoa suurempia.
Veitsitaitto.
Taitettava arkki syötetään taittoveitsen ja taittotelojen väliin. Taittoveitsi työntää arkin määritellyn taittolinjan mukaisesti taittotelojen väliin. Taittotelojen välinen puristus saa aikaan lopullisen taitoksen.
Huomioitavaa.
Paperi altistuu taitettaessa huomattavalle mekaaniselle rasitukselle, mikä ilmenee herkästi taitoksen ulkopinnan murtumisena. Mikäli taitos jää näkyviin lopputuotteessa, voidaan taitoksen ulkopuolen murtumisen estämiseksi käyttää lisäksi nuuttausta. Paperin ja työskentelytilan kosteudella, paperin kuitusuunnalla sekä pinnoitteella on vaikutus taitoksen laatuun.
Toisaalta taittoprosesseja käytetään myös painetun materiaalin valmisteluun kirjansidontaa varten, määritellyn arkkiasemoinnin mukaisesti. Tällöin murtumisella ei ole niin suurta merkitystä, kun taitos ei jää näkyviin lopputuotteeseen. Taitettaessa monisivuista työtä useammalla ristitaitolla, käytetään lisäksi perforointia paksuinten taitosten kohdalla vähentämään taitetun lehtisen vääntymistä.
Udelnajan metroasema

Udelnaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 4. marraskuuta 1982.
Rybatskojen metroasema

Rybatskoje () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 28. joulukuuta 1984.
Ozerkin metroasema

Ozerki () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 19. elokuuta 1988.
Prospekt Prosveštšenijan metroasema

Prospekt Prosveštšenija () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 19. elokuuta 1988.
Parnasin metroasema

Parnas () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 22. joulukuuta 2006.
Zenitin metroasema

Zenit () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 26. toukokuuta 2018.
Begovajan metroasema (Pietarin metro)

Begovaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 26. toukokuuta 2018.
Begovajan metroasema

Begovajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Lahtan-Pravoberežnajan linja

Lahtan-Pravoberežnajan linja () on Pietarin metron neljäs linja. Linja avattiin 30. joulukuuta 1985.
Linjan pituus on 16 kilometriä ja siinä on 9 asemaa.