IQ and the Wealth of Nations

IQ and the Wealth of Nations on vuonna 2002 ilmestynyt kirja, jossa psykologian emeritusprofessori Richard Lynn ja valtio-opin emeritusprofessori Tatu Vanhanen väittävät kansakuntien varallisuuserojen johtuvan merkittäviltä osin niiden älykkyyseroista. Kirjoittajien saamien tulosten mukaan maan keskimääräisen älykkyysosamäärän ja henkeä kohden lasketun bruttokansantuotteen korrelaatio oli r = 0,82. 
Aineiston poikkeuksia Lynn ja Vanhanen perustelevat maiden luonnonvaroilla ja poliittisten järjestelmien eroilla. Esimerkiksi Kiinan, jossa keskimääräinen älykkyysosamäärä on 100, matala bruttokansantuote (4 500 Yhdysvaltain dollaria) johtuu maassa pitkään vallinneesta tehottomasta talousjärjestelmästä. Sen sijaan verrattain matalan ÄO:n (78) Qatarin korkea BKT (17 000 USD) on seurausta maan runsaista öljyvaroista.
Tutkimuksessa käytettyä metodiikkaa on voimakkaasti kritisoitu, ja Tatu Vanhasta epäiltiin myös syrjintärikoksesta. Kirja on saanut kiitosta joiltakin tutkijoilta, kuten J. Philippe Rushtonilta. Pertti Tötön mukaan kirjan päätelmä ÄO:n suorasta vaikutuksesta kansojen varallisuuseroihin on virheellinen, mutta väestön ÄO:lla vaikuttaa olevan suuri epäsuora vaikutus talouden kehitykseen useiden väliin tulevien muuttujien kautta.
Valtioiden väliset älykkyyserot.
Kirjan eniten keskustelua herättänyt osuus oli taulukko, johon oli eri lähteistä koottu mittaustulokset tai esitetty arviot maapallon maiden keskimääräisistä älykkyysosamääristä.
Tutkimuksen vastaanotto.
Vanhasen ja Lynnin tutkimus, jota Vanhanen esitteli myös Tieteessä tapahtuu -lehdessä, joutui arvostelun kohteeksi Suomessa, mutta sai osakseen myös ymmärrystä.
Eettinen kritiikki.
Historian professori Juha Sihvolan mukaan Vanhanen tulkitsi mittaustuloksia väärin ja teki niistä poliittisia johtopäätöksiä, joiden tukena olivat rasistiset taustaoletukset. Sihvolan mukaan "tiedeyhteisön ei pitäisi hyväksyä Vanhasen tutkimuksia vakavasti otettavina puheenvuoroina vaan rinnastaa ne astrologiaan, kreationismiin ja holokaustin kieltämiseen." 
Kasvatustieteen professori Kari Uusikylä onnitteli pääministeri Matti Vanhasta siitä, että tämä tyylikkään asiallisesti teki pesäeron isänsä ajatuksiin, joista hän yksilönä ei ollut vastuussa. Uusikylän mukaan jokaisen Suomen pääministerin ja hallituksen on kannettava vastuunsa siitä, mitkä ovat Suomen todelliset perusarvot.
Hannu Virtasen mukaan älykkyystestit olivat epäeettisiä, koska niillä voidaan leimata ihmisryhmiä. Siksi niistä tulisi kansainvälisellä sopimuksella luopua.
Venäläinen lehti Ruskij Kurier kertoi, että Tatu Vanhanen on hyvin tunnettu pienessä piirissä, jossa on vaikuttanut saksalaisia ja italialaisia fasisteja ja jolla on suhteita Etelä-Afrikan apartheidiin. Artikkeli kertoi, että Vanhanen on toiminut 50 vuotta opettajana ja ehtinyt kouluttaa paljon opiskelijoita, joista monet kuuluvat nykyisin Suomen poliittiseen eliittiin.
Rikosepäily.
Suomessa Lynnin ja Vanhasen kirjasta nousi kohu Helsingin Sanomien kuukausiliitteessä 8/2004 olleesta artikkelista "Professori Vanhasen uusi rotuoppi". Artikkeli julkaistiin kaksi vuotta kirjan ilmestymisen jälkeen. Oman lisänsä julkiseen reaktioon antoi se, että Tatu Vanhanen oli silloisen pääministeri Matti Vanhasen isä.
Helsingin Sanomien mukaan "Tampereen yliopiston entinen valtio-opin professori kertoo haastattelussa, että hänen ja brittiläisen professorin Richard Lynnin tutkimusten mukaan eurooppalaiset ja pohjoisamerikkalaiset ovat älykkäämpiä kuin afrikkalaiset", ja että älykkyyserojen taustalla on evoluutio. Vanhasta syytettiin tiedotusvälineissä rasismista, koska hänen mielestään Afrikan maiden alhainen elintaso on seurausta afrikkalaisten matalasta älykkyysosamäärästä. 
Keskusrikospoliisi harkitsi esitutkinnan aloittamista siitä, oliko Tatu Vanhanen syyllistynyt kiihotukseen kansanryhmää vastaan. Keskusrikospoliisin apulaispäällikkö Jari Liukku kertoi, että poliisi kerää aineistoa, jonka perusteella selvitetään, onko Vanhanen syyllistynyt rikokseen esitellessään ajatuksiaan. Vähemmistövaltuutettu Mikko Puumalainen piti väitteitä matalasta älykkyysosamäärästä jo sinänsä panetteluna ja katsoi niiden ylittävän rikostutkinnan kynnyksen. "Jos sanotaan ihan selvästi, että tiettyyn etniseen alkuperään kuuluvat ihmiset ovat tyhmempiä kuin toiset etnisen alkuperänsä vuoksi, niin kyllä se minun mielestäni on panettelua", perusteli Puumalainen näkemystään. 
Selvityksen jälkeen poliisi päätyi siihen, ettei asiassa ole syytä epäillä rikosta eikä esitutkintaa tarvita. Saman totesi myöhemmin valtakunnansyyttäjä viitaten perustuslaissa säädettyyn sananvapauteen sekä tieteen harjoittamisen vapauteen. 
Tieteellinen kritiikki.
Pääosa kirjaan kohdistetusta kritiikistä kohdistui älykkyyttä koskevien mittaustulosten reliabiliteettiin ja validiteettiin. Kansainvälisesti tutkimuksen tilastollisia menetelmiä ovat kritisoineet esimerkiksi Volken sekä Jones ja Schneider.
Osa kritiikistä perustuu siihen, että älykkyyttä ei voi lainkaan mitata. Hannu Virtasen mukaan älykkyystestit eivät kuvaa mitään inhimillistä ominaisuutta. 
Vanhanen ja Lynn eivät tehneet ÄO-mittauksia maittain itse, vaan käyttivät olemassa olevaa aineistoa. Puuttuvat mittaustulokset korvattiin laskemalla keskiarvoja olemassa olevista tutkimuksista. Esimerkiksi El Salvadorin tulos 84 saatiin laskemalla keskiarvo sen kahden naapurimaan Guatemalan (79) ja Kolumbian (88) tutkimuksista. Kiinan tulosta 109,4, joka oli saatu Shanghaissa tehdystä tutkimuksesta, laskettiin kuudella pisteellä, koska tutkijat olettivat Kiinan maaseudun tulosten olevan alhaisempia. 
Ongelmana on pidetty myös sitä, että joidenkin maiden älykkyystulokset oli saatu yleistämällä jostakin pienestä ryhmästä kauan sitten tehty otos koko maata nykyään koskevaksi. Esimerkiksi Päiväntasaajan Guinean keskimääräinen ÄO-luku (59) oli saatu Leon J. Kaminin mukaan vammaisten lasten muodostaman ryhmän tulosten perusteella (s. 6). Ottaakseen huomioon Flynnin ilmiön vaikutuksen tutkijat myös muuttivat vanhempien tutkimuksien keskiarvoja. Testauskielenä ei aina käytetty tutkittavien äidinkieltä. Tämä pätee etenkin Saharan eteläpuolisessa Afrikassa tehtyihin tutkimuksiin, joiden tulokset olivat erityisen matalia. 
Pertti Töttö katsoi, että kritiikki Lynnin ja Vanhasen esittämiä älykkyyden mittaustuloksia kohtaan oli liioiteltua. PISA-tutkimuksen tulokset korreloivat vahvasti Vanhasen ja Lynnin esittämien kansallisten älykkyysmittausten tulosten kanssa eikä kokonaistulos muuttunut, kun maan pisteytystä arvioitiin naapurimaan avulla.
Antero Malin ja Juhani Rautapuro katsovat, että muuttujien epälineaarisuus ja havaintojen riippumattomuus aiheuttavat tulkinnalle lisäongelmia, samoin kysymys korrelaatiokertoimen suunnasta. Myös Markus Jokelan mukaan älykkyyden ja BKT.n välinen korrelaatioyhteyden voisi tulkita tarkoittavan, että BKT vaikuttaa väestön älykkyyteen eikä päinvastoin.
Pertti Töttö on huomauttanut, että suuri osa Lynnin ja Vanhasen tutkimukseen kohdistuneesta kritiikistä meni ohi maalin, sillä tutkijoiden aiheena eivät olleet väestöjen älykkyyserot, jotka on tunnettu jo sata vuotta, vaan niiden suhde maiden taloudelliseen menestykseen. Töttö analysoi uudelleen Lynnin ja Vanhasen esittämiä lukuja lisäämällä malliin joukon uusia muuttujia ja maita ja kokeilemalla erilaisia tilastollisia ratkaisuja. Tulosten mukaan ÄO ei selittänyt talouden kehitystä suoraan, mutta sovelletun rakenneyhtälömallin mukaan ÄO:lla näyttää olevan siihen epäsuorista vaikutuksista koostuva huomattava kokonaisvaikutus. ÄO siis vaikutti kansojen varallisuuseroihin väestön paremman lukutaidon, korkeamman koulutustason, parempien instituutioiden ja muiden välittävien tekijöiden kautta.
Vuonna 2006 Lynn ja Vanhanen julkaisivat teoksen "IQ and Global Inequality", jossa he vastaavat esitettyihin kritiikkeihin, esittävät lisää ÄO-testituloksia eri maista ja tarkastelevat testitulosten yhteyksiä sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen mittareihin.