tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nino Burdžanadze

Nino Anzoris asuli Burdžanadze (, s. 16. heinäkuuta 1964 Kutaisi, Imereti, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on georgialainen juristi ja poliitikko. Hän oli Georgian parlamentin puhemies marraskuusta 2001 kesäkuuhun 2008. Hän oli myös kahteen kertaan maan virkaatekevä valtionpäämies.
Elämäkerta.
Kutaisissa syntynyt Burdžanadze valmistui vuonna 1986 Tbilisin yliopistosta ja opiskeli Moskovan yliopistossa 1986–1989. Häntä pidetään länsimielisenä ja hän mm. puolustaa Georgian EU- ja Nato-jäsenyyttä.
Väärennettyjen vaalien jälkeen 2. marraskuuta 2003 hän liittyi Georgian oppositioon ja ryhtyi toimimaan silloista presidenttiä Eduard Ševardnadzea vastaan. Kun Ševardnadze erosi, hänestä tuli automaattisesti Georgian presidentti (virassa 2003–2004). Georgian samettivallankumouksen jälkeen Mikheil Saakašvilin voitettua uudet vaalit hänestä tuli taas parlamentin puhemies.
Saakašvilin erottua virastaan 25. marraskuuta 2007 häntä vastaan suunnattujen protestien vuoksi Burdžanadzesta tuli taas virkaatekevä presidentti, kunnes Saakašvili valittiin uudelleen kaudelle.
Burdžanadze ilmoitti yllättäen 21. huhtikuuta 2008, ettei asettuisi ehdolle parlamenttivaaleihin. Hänen kautensa puhemiehenä päättyi 7. heinäkuuta 2008. Lokakuussa 2008, Venäjän ja Georgian käymän Etelä-Ossetian sodan jälkeen, Burdžanadze ilmoitti perustavansa oppositiopuolueen.
Maaliskuussa 2009 Georgian turvallisuusjoukot pidättivät kannattajia Burdžanadzen epäiltynä rynnäkkökiväärien hankkimisesta.
Huhtikuussa 2009 Georgian verottaja antoi Burdžanadzelle 1,526 miljoonan larin mätkyt (noin miljoona US$). Hänellä on noin 12 miljoonan larin arvoinen luksusasunto Tbilisin Tsknetin lähiössä, jonka hän sai presidentti Saakašvilin määräyksellä yhden larin hintaan toukokuussa 2008.
Burdžanadze matkusti maaliskuussa 2010 Moskovaan neuvottelemaan pääministeri Vladimir Putinin kanssa. Saakašvilin Yhtenäisen Georgian liikkeen poliitikot syyttivät häntä maanpetoksesta ja vaativat rikossyytteitä. Burdžanadze on pitänyt Georgian johtoa vastuullisena elokuun 2008 sodasta ja pitää Saakašvilin pysymistä vallasta mahdollisena vain venäläisvastaista hysteriaa lietsomalla.
13. maaliskuuta 2010 Imedi-TV-kanavalla näytettiin paniikkia herättänyt kuvitteellinen dokumentti, jossa väitettiin Venäjän hyökänneen maahan, Saakašvili tapetun ja Burdžanadze eräiden muiden oppositiopoliitikkojen kanssa liittoutuneen Venäjän kanssa.
Mullan alla

Mullan alla ("Six Feet Under") on yhdysvaltalaisen HBO:n tuottama draamasarja. Sen esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 3. kesäkuuta 2001. Sarja oli sekä arvostelijoiden että yleisön suosiossa ja sitä tehtiin yhteensä viisi tuotantokautta eli 63 jaksoa. Sarjan loi Alan Ball, joka tunnetaan myös elokuvan "American Beauty" käsikirjoittajana sekä "True Blood" -televisiosarjan luojana. Sarjaa esitti Suomessa MTV3 ja siitä nähtiin syksyllä 2006 viides ja viimeinen tuotantokausi. Yle Teema esitti sarjan uusintana huhtikuusta 2009 alkaen.
"Mullan alla" kertoo omalaatuisen Fisherin hautausurakoitsijaperheen elämästä. Pääteemana on ironisuuden ja mustan huumorin värittämä kuolema.
Juoni.
Sarjan aloitusjaksossa perheen isä Nathaniel Fisher kuolee traagisesti liikenneonnettomuudessa. Isä ilmestyy kuitenkin useasti sarjan myöhemmissä jaksoissa perheensä jäsenille jutustelemaan näiden kanssa – kuolleet kummittelevat sarjassa muutenkin vähän väliä. Fisherin elossa oleviin perheenjäseniin lukeutuvat äiti Ruth (Frances Conroy) sekä aikuiset lapset Nathaniel "Nate" (Peter Krause), David (Michael C. Hall) ja Claire (Lauren Ambrose).
Nate ja David ottavat isänsä kuoltua hautausurakointiliikkeen haltuunsa. Perheen esikoinen, 35-vuotias Nate, seurustelee shiatsu-hieroja Brenda Chenowithin (Rachel Griffiths) kanssa. Myöhemmin Nate tapaa uudelleen entisen kämppäkaverinsa Seattlen ajoilta Lisa Kimmelin (Lili Taylor), ja Lisa tulee Naten järkytykseksi raskaaksi. Natella on vakava sairaus; aivoverisuonten valtimo-laskimoepämuodostuma (AVM), jonka vuoksi hänelle tehdään iso leikkaus. Leikkauksen jälkeen Nate ryhdistäytyy ja Lisa ja tytär Maya muuttavat asumaan Naten kanssa. David tapailee poliisi Keith Charlesia (Mathew St. Patrick). Sarjaa on sekä kiitelty että moitittu sen avoimesti kuvaamasta homoseksuaalisuudesta. Kuopus Clare, sarjan alkupuolella varsin ailahtelavainen nuori nainen, alkaa lukion loputtua opiskella taidetta.
Sarjan jokaisen jakson alussa kuolee ihminen, ja vainajasta tulee aina Fisherin hautaustoimiston asiakas. Pääasiassa sarja keskittyy kuitenkin keskeisiin hahmoihinsa, heidän ihmissuhteisiinsa, elämiinsä ja ongelmiinsa.
Piruja miehiksi

Piruja miehiksi (englanninkielinen alkuteos Dust Devils, 2002) on Matt Snyderin kirjoittama roolipeli. Suomennoksen on julkaissut roolipelikustantaja Arkkikivi.
Sääntösysteemiltään "Piruja miehiksi" on melko yksinkertainen, sillä kaikki konfliktitilanteet ratkaistaan pokeria muistuttavalla korttipelillä. Peli suunniteltiin lähinnä westernien peluutukseen, mutta sitä voi käyttää muissakin ympäristöissä.
Raideliikenneonnettomuus

Raideliikenneonnettomuus tarkoittaa raideliikenteessä junalle, raitiovaunulle tai metrolle tapahtunutta onnettomuutta, jossa ne vaurioituvat tai suistuvat kiskoilta tai niiden matkustajille tai henkilokunnalle sattuu henkilövahinkoja. Tasoristeysonnettomuutta pidetään raideliikenneonnettomuutena vain, jos raideliikenteeseen käytetty kulkuneuvo suistuu kiskoilta tai sen matkustajille tai henkilokunnalle sattuu henkilövahinkoja. Ihmisten tai eläinten jäämistä liikkuvan raideliikennekulkuneuvon alle ei pidetä raideliikenneonnettomuutena. Suomessa raideliikenneonnettomuudet tutkii Onnettomuustutkintakeskus. Ihmisten tai eläinten allejäännit puolestaan kuuluvat poliisin tutkittaviksi.
SNOBOL

SNOBOL (lyhenne englannin sanoista "StriNg Oriented symBOlic Language") on tietokoneiden ohjelmointikieli, jonka kehittivät David J. Farber, Ralph Griswold ja Ivan Polonsky vuosina 1962–1967. Viimeinen versio alkuperäisiltä kehittäjiltä on SNOBOL4, joka on julkaistu vuonna 1967.
Ohjelmointikielen nimi on humoristinen viittaus vanhempaan COBOL-kieleen, mutta näillä kahdella ohjelmointikielellä ei ole muita yhtäläisyyksiä.
SNOBOL kehitettiin alun perin merkkijonojen käsittelyä varten.
Vienan runokylät

Vienan runokylistä kerättiin aikoinaan suurin osa siitä suomalais-karjalaisesta kansanrunoaineistosta, josta koottiin Kalevala. Runot kerättiin Vienan Karjalan kylien ihmisiltä, jotka eivät osanneet lukea ja näin olivat tallentaneet runot muistiinsa perintönä vanhemmilta polvilta. Kylistä kerättiin Kalevalan synnyttänyt aineisto. Runokylät toimivat innoituksen aiheena myös vuosisadan vaihteen tienoilla Suomen kulttuurielämässä vallinneessa karelianismissa.
Merkittäviä runokyliä olivat Vuokkiniemi, Latvajärvi, Venehjärvi, Ponkalahti, Pirttilahti, Tšena, Tollonjoki, Uhtua, Vuonninen, Lonkka, Jyvöälahti, Haikola, Jyskyjärvi, Pistojärvi, Paanajärvi, Kontokki, Kostamus, Akonlahti, Rimpi, Kuivajärvi, Hietajärvi ja Vuokinsalmi. 
Runokylistä Rimpi, Kuivajärvi ja Hietajärvi sijaitsevat hallinnollisesti Suomen puolella Kuhmossa ja Suomussalmella aivan valtakunnanrajan läheisyydessä.
Runokylät nykyään.
Nykyaikana runokylien tilanne on yhä heikko, mutta elvytystyötä tehdään. Toisessa maailmansodassa kyliä tuhottiin ja suurin osa asukkaista joutui evakkoon. Monet perheet palasivat rikkonaisina takaisin. 1960–1970-luvuilla monet pienet, perspektiivittöminä pidetyt kylät hävitettiin ja alueelle perustettiin Uhtuan sovhoosi. Kaikki asukkaat pakotettiin muuttamaan Uhtualle, Vuokkiniemeen tai Vuonniseen. Tavoitteena oli tehokas maataloustuotanto ja asukkaiden keskittäminen palveluiden lähelle, mutta myös rajaseudun kylien helpompi kontrollointi ja valvonta. Kylät sijaitsivat rajavyöhykkeellä, ja olivat näin suljettua aluetta, jonne eivät edes neuvostoliittolaiset saaneet mennä ilman erityistä lupaa. 
Tavoite elintason nostamisesta kaupunkien tasolle ja maataloustuotannon tehostamisesta ei toteutunut. Kostamukseen päätettiin rakentaa kaupunki ratkaisuksi taloudellisiin ongelmiin. Kaupunkiin muutti paljon vierasta väkeä muun muassa Ukrainan SNT:sta. Kostamuksesta tehtiin oma erillinen hallintoalue, ja 1980-luvulla aloitettiin suunnitelmat maataloustuotannon tehostamiseksi ja uudenaikaistamiseksi. 
Vuoteen 1956 saakka Vienan koulut toimivat suomeksi, ja lapset oppivat unohtamansa kielen uudelleen. Sen jälkeen siirryttiin kouluissa käyttämään venäjää, joka oli karjalaisille täysin vieras kieli. Karjalan kieli säilyi hyvin kotikielenä 1970-luvulle saakka, jolloin kiellettiin lastentarhoissa muun kuin venäjän puhuminen. Vielä nykyäänkin on Vienan karjalaisperheissä yleistä, että vanhemmat osaavat ja puhuvat karjalaa, kun taas lapset venäjää.
Neuvostoliiton romahduksen seurauksena alkoi runokylien elvytystyö. Elvytystyötä tekevät Vienan runokylät -projekti yhteistyössä Arhippa Perttusen säätiön ja Juminkeko-säätiön kanssa. 
Runonlaulanta on nykyään katoamassa. Enää vain harvat ihmiset osaavat perintönä kulkeneita runoja ja lauluja, eikä taitoa ole vanhaan tapaan siirtynyt nykyaikana venäläistyneille jälkipolville.
Synkretismi

Synkretismi on uskontojen toisiinsa sekoittumista ja yhteensulautumista. Synkretismi on uskontojen yleinen piirre, sillä kaikki uskonnot ovat ajan kuluessa muuttuneet ja omaksuneet kanssakäymisen tuloksena vaikutteita, ja uusia uskontoja on syntynyt entisten pohjalle.
Synkretismin käsite on uskontotieteessä ongelmallinen ja kiistanalainen. Uskontoja ei ole mahdollista luokitella synkretistisiin ja ei-synkretistisiin, eikä ole olemassa uskontoa, jossa ei ole minkään toisen perinteen vaikutusta. Synkretismin käsitettä on myös usein käytetty halventavasti: uskonnon on esitetty ilmenneen ”puhtaimmillaan” sen alkuaikana ja uskon muuttuminen on leimattu alkuperäisen ja aidon opin rappeutumiseksi.
Thelema

Thelema on brittiläisen okkultistin Aleister Crowleyn vuonna 1904 Egyptissä perustama uskonto. Crowleya pidetään theleman profeettana. Nykyisin thelemaa harjoittaa ainakin Ordo Templi Orientis. Theleman tärkein pyhä kirja on Crowleyn "Liber AL vel Legis" eli "Lain kirja", jonka Crowleyn mukaan Aiwass-niminen henki, aioni, saneli hänen Rose-vaimonsa kautta. Theleman harjoittajia kutsutaan "thelemiiteiksi".
Theleman keskeisiä uskomuksia.
Thelemassa uskotaan, että kaikki manifestoitunut todellisuus on tulosta aika-paikkajatkumo Nuitin ja "Elämän ja Viisauden prinsiippi" Haditin välisestä vuorovaikutuksesta. Tämä vuorovaikutus synnyttää Tietoisuuden prinsiipin (Ra-Hoor-Khuit), joka puolestaan hallitsee olemassaoloa. "Lain kirjassa" näitä prinsiippejä symboloivat egyptiläisen panteonin jumalat.
Thelemiittien mukaan kaikki uskonnot pohjautuvat samaan universaaliin totuuteen. Niinpä eri uskontojen tutkiminen on tärkeä osa theleman uskonnonharjoitusta.
Theleman mukaan jokaisella ihmisellä on sekä sielu että "Augoiedes" eli "pyhä suojelusenkeli", joka on eräänlainen korkeampi sielu tai suojelusenkeli. Yhteyden saavuttaminen "Suojelusenkeliin" on yksi vihityn merkittävimpiä tehtäviä. Varsinaiseen kuolemanjälkeiseen elämään ei uskota, vaan elämä ja kuolema nähdään saman jatkumon osina. Augoiedes kuitenkin on kuolematon.
Theleman keskeinen laki on "Tee mitä tahdot" (Do what thou Wilt). Tämä ei tarkoita jokaisen halun toteuttamista, vaan sitä, että ihminen on velvollinen viisauttaan kehittämällä tutustumaan omaan jumalalliseen "Todelliseen Tahtoonsa", ikään kuin kohtaloonsa tai kutsumukseensa elämässä, joka hänen tulee edelleen toteuttaa. Käskyn voisikin tulkita tarkoittamaan: "Anna kohtalosi täyttyä."
Uskonnonharjoitus.
Thelemassa harjoitetaan muun muassa meditaatiota, rituaalimagiaa, itsekuria sekä pyhien tekstien tutkimista. Näiden kaikkien tarkoituksena on oman todellisen Tahdon löytäminen ja toteuttaminen, henkinen kasvu ja yhteys korkeampiin tietoisuuden tasoihin.
Theleman juhlapäiviä ovat päiväntasausten ja päivänseisausten lisäksi "Juhla Profeetan ja hänen Morsionsa ensi yölle" (The Feast for the First Night of the Prophet and His Bride) elokuun kahdentenatoista, "Juhla Lain Kirjan kirjoittamisen kolmelle päivälle" (The Feast for the Three Days of the Writing of the Book of the Law) 8. – 10. huhtikuuta, sekä "Juhla Ylimmälle Rituaalille" (The Feast for the Supreme Ritual), jolloin kutsutaan Horusta ja joka on thelemiittien uudenvuodenjuhla, maaliskuun 20. päivänä. Tasauksista kevätpäiväntasaus on merkittävin.
Lisäksi juhlistetaan syntymää, puberteettia ja kuolemaa.
Kinkerit

Kinkerit, lukukinkerit eli lukuset olivat rippikoulua edeltäneitä opetus- ja kuulustelutilaisuuksia Suomen maaseutualueilla. Kinkereillä opeteltiin muun muassa lukemaan ja luettiin katekismusta sekä Raamattua. Opettajana toimi usein pappi, kanttori tai lukkari. Yleisesti kinkereitä järjestettiin kansakoulujen yleistymiseen asti. Nykyään niitä järjestetään edelleen maaseudulla. Kaupungeissa kinkeritoiminta on hiipunut. Paikallisesti niillä on edelleen merkitystä sosiaalisina tilaisuuksina sekä seurakunnan toiminnan ja toimihenkilöiden esittelytilaisuuksina. Kinkereitä järjestettiin vuonna 2005 noin 3000.
Maaseudulla on edelleen seurakuntia, jotka on jaettu kinkeripiireihin, usein kylittäin. Kinkerit järjestestetään piireittäin kouluilla, seurakunnan tiloissa ja kodeissa. Entisaikaan kinkerit järjestettiin useimmiten isoissa maataloissa, joiden kesken järjestämisvastuu vaihteli. Tilaisuuksissa oli uskonnollisen ohjelman lisäksi myös tarjoilua, jonka osalta esiintyi myös jonkinasteista kilpailua. Haluttiin näyttää mitä oma tila pystyy tarjoamaan.
Kinkerit-sana on lainaa muinaisruotsin sanasta "gengiärdh" tai "gingerdh", joka tarkoitti arvovieraiden vastaanottajaisvalmisteluja tai tuotelahjaa mm. ruokavaroja, jotka varattiin matkakestitykseksi esimerkiksi kuninkaalle, piispalle tai heidän edustajilleen. Ensimmäinen löydetty kirjallinen maininta on vuodelta 1681 papeille koottavaa vuotuisveroa koskevassa asetuksessa, jossa se tarkoittaa kestitystä. Mutta jo vuonna 1765 siitä on kirjallinen todiste merkityksellä "opetustilaisuus". 
Samasta sanasta tulee myös Mikkelin Kenkäveron pappilan nimi. Kenkien kanssa tuolla nimellä ei ole mitään tekemistä, vaan ruotsin "gengiärdh" on kansan suussa vain vääntynyt samalta kuulostavaksi kengäksi.
Meksikolainen keittiö

Meksikolainen keittiö yhdistää asteekkien ja espanjalaisten vivahteikkaita ruoka-aineita ja ruokakulttuureita. Myös Portugalin, Ranskan ja Itävallan keittiöillä oli vaikutusta meksikolaiseen keittiöön. Tunnusomaista meksikolaiselle keittiölle on etenkin chilipippurien, tortillojen eli vehnä/maissileipästen sekä mustien papujen käyttö. Mausteita meksikolaiset käyttävät runsaasti, ja ruoan tulisuus ja chilit ovatkin meksikolaisen ruoan sielu, vaikka kaikki ruoat eivät sisälläkään chiliä ja tulisia makuja. Meksikolaista ruokakulttuuria on kutsuttu yhdeksi maailman kolmesta tärkeimmästä gastronomiasta kiinalaisen ja ranskalaisen keittiön ohella.
Espanjalaiset toivat Meksikoon raaka-aineista etenkin sianlihan, sipulin, valkosipulin, kanelin ja riisin, kun taas esikolumbiaaniseen keskiamerikkalaiseen ruokavalioon kuuluivat Vanhassa maailmassa tuntemattomat avokado, bataatti, chili, kaakao, kurpitsa, maapähkinä, maissi, pavut, tomaatti ja vanilja.
Meksikolaisten perusruokaa ovat tortillat, maissista tehdyt rieskat. Tortillasta tehdään myös tacoja ja enchiladoja.
Perinteinen meksikolainen rosvopaistin valmistusmenetelmä on "barbacoa", joka on antanut nimensä barbecue-grillijuhlille.
Hyönteisten syöminen on Meksikossa suhteellisen suosittua. Maassa syödään 549:ää eri hyönteislajia, mikä on enemmän kuin millään muulla seudulla maailmassa.
Meksikon lipun värit (punainen, vihreä ja valkoinen) muodostavat meksikolaisen aterian perustan: punaista tomaattisalsaa, vihreää avokadokastiketta ja valkoisia maissilettuja. Punainen tomaatti on todella yleinen Meksikossa, ja sitä käytetään muun muassa tulisessa chilisalaatissa ("salsa verde", "salsa picante"), jota meksikolaisissa ravintoloissa tuodaan aluksi pöytiin. Meksikossa "tomate" tarkoittaa vihreää tomaattia, kun punainen tomaatti on "jitomate" (nahuatlin "xictii"+"tomati", napa/keskus/ydin).
Tyypillisiä meksikolaisia jälkiruokia ovat hedelmät ja erilaiset hyytelöt.
Meksikossa tehdään alkoholijuomia agavekasveista; näistä tunnetuimpia ovat tequila ja mezcal.
Texmex ei ole meksikolaista vaan teksasilais-meksikolaista ruokaa, joka on peräisin Yhdysvalloista.
Abazan kieli

Abaza (abazaksi абаза бызшва) on abazojen puhuma luoteiskaukasialainen kieli. Sillä on virallisen kielen asema pohjoiskaukasialaisessa Karatšai-Tšerkessian tasavallassa Venäjällä.
Levinneisyys ja puhujamäärä.
Abazaa puhutaan pääasiassa Karatšai-Tšerkessiassa, jossa abazakylät sijaitsevat Kubanin, sen sivujokien Bolšoi ja Malyi Zelentšukin sekä Kumajoen varsilla. Osa kylistä kuuluu vuonna 2006 perustettuun Abazan piiriin.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan abazan puhujia oli Venäjällä 31 000 henkeä, joista 26 500 asui Karatšai-Tšerkessiassa. Kansallisuudeltaan abazoista abazan kieltä puhui äidinkielenään 93,9 % ja venäjää 4,3 %.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan abazan kieltä puhui 38 000 henkeä (lukuun sisältyvät myös abazaa toisena tai vieraana kielenä puhuvat). Karatšai-Tšerkessiassa abazan puhujia oli 33 700. Kaukasian sodan aikana 1800-luvulla abazoja muutti joukoittain Turkkiin, jossa heitä arvioidaan olevan noin 15 000.
Venäjällä 96,3 % abazoista osaa venäjää (82,8 % vuonna 1989). Huomattava osa abazoista puhuu myös tšerkessiä.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 37 800 abazan puhujaa.
Historia ja murteet.
Abaza kuuluu abhaasilais-adygeilaisten kielten abhaasilais-abazalaiseen alaryhmään. Sen lähin sukukieli on abhaasi. 1200-luvulta lähtien osa abhaaseista muutti Kaukasuksen pohjoispuolelle, jossa heidän kielensä ja kulttuurinsa sai vaikutteita tšerkesseiltä.
Kieli jakautuu tapantan ja ašharuan päämurteisiin. Ašharuat ovat muuttaneet Abhasiasta vasta 1600–1800-luvuilla, ja siksi heidän kielensä on lähempänä abhaasia.
Kirjakieli.
Abazan kirjakieli on luotu vuonna 1932. Sen normit perustuvat tapantan murteeseen. Aluksi käytettiin latinalaista kirjaimistoa, mutta vuonna 1938 siirryttiin kyrilliseen aakkostoon. Abazan kielessä on vain kaksi vokaalifoneemia, mutta peräti 63 konsonanttia, joita merkitään erilaisin kirjainyhdistelmin. Lisämerkkejä kirjaimistossa on vain yksi: Ӏ (”palotška”).
"Abazan kirjaimisto"
Abazan kielellä ilmestyy sanomalehti "Abazašta", oppikirjoja sekä kauno- ja lastenkirjallisuutta. Vuonna 2008 abazaksi julkaistiin 4 kirjanimekettä yhteensä 4 000 kappaleen painoksena. Kouluissa kieltä opetetaan aineena. Sitä käytetään myös jonkin verran radiossa ja televisiossa. Abazan kieltä pidetään varsin elinvoimaisena eikä sen asema ole uhanalainen.
Gennadi Janajev

Gennadi Ivanovitš Janajev (, 26. elokuuta 1937 – 24. syyskuuta 2010) oli neuvostoliittolainen ja venäläinen poliitikko. Hän toimi Neuvostoliiton ainoaksi jääneenä varapresidenttinä vuosina 1990–1991 ja johti niin sanottua Janajevin junttaa, joka yritti elokuussa 1991 kaapata vallan presidentti Mihail Gorbatšovilta.
Janajev työskenteli Komsomolissa, NKP:n nuorisoliitossa, vuodesta 1963. Vuodet 1968–1970 hän oli nuorisoliittojen komitean puhemies. Vuodet 1986–1990 Janajev oli ammattiyhdistysten ylimmän neuvoston puhemies, sihteeri ja varapuhemies. Heinäkuussa 1990 hänet valittiin NKP:n politbyroohon ja keskuskomitean sihteeriksi. Joulukuusta 1990 elokuuhun 1991 Janajev oli Neuvostoliiton varapresidentti.
Janajevin ja muiden vanhoillisten joukkio, valtion hätätilakomitea, yritti vallankaappausta 19. elokuuta 1991 presidentti Mihail Gorbatšovin ollessa lomalla. Janajev nimitettiin Neuvostoliiton virkaa tekeväksi presidentiksi. Venäjän SFNT:n presidentti Boris Jeltsin ryhtyi kuitenkin toimiin kaappaajia vastaan, joiden suunnitelma romahti parissa päivässä ensimmäisiin vastoinkäymisiin. Yrityksellä oli kuitenkin kauaskantoisia seurauksia, kun Jeltsin kielsi Neuvostoliiton ja Venäjän kommunistiset puolueet ja niiden varat takavarikoitiin. Gorbatšov joutui näin eroamaan kaikista viroistaan puolueessa.
Janajev ja 11 muuta tuomittiin vallankaappausyrityksestä, mutta armahdettiin helmikuussa 1994. Tämän jälkeen Janajev toimi yhteiskunnallisissa järjestöissä ja työskenteli Venäjän kansainvälisessä matkailuakatemiassa.
Janajev kuoli moskovalaisessa sairaalassa keuhkosyöpään 24. syyskuuta 2010.
Southern rock

Southern rock on rockmusiikin tyylisuunta, joka kehittyi 1960- ja 70-luvun vaihteessa Yhdysvaltojen etelävaltioissa. Tyylillisesti se on sekoitus rockia, kantrirockia, bluesia ja soulia. Myös eräät 1970-luvun alun brittiläiset rockyhtyeet, kuten esimerkiksi The Who, Free ja Led Zeppelin, ovat vaikuttaneet vahvasti tyylisuunnan syntyyn. Tyylin tunnusomaista soundia leimaavat riffipainoitteisuus ja ajoittain pitkät instrumentaaliosuudet, jotka saattavat sisältää muun muassa kahden sooloinstrumentin välistä vuoropuhelua. Southern rockin nimekkäimpiä edustajia ovat Lynyrd Skynyrd, Allman Brothers Band, The Marshall Tucker Band, The Charlie Daniels Band, Creedence Clearwater Revival, Blackfoot, The Outlaws, 38 Special, Molly Hatchet ja ZZ Top.
Nykyisin tämä tyylisuunta luetaan marginaalimusiikin joukkoon kuten muutkin juurimusiikkia edustavat suuntaukset. Lynyrd Skynyrd -yhtyettä onkin sanottu Grateful Dead -yhtyeen ohella maailman suurimmaksi kulttiyhtyeeksi. Tosin Yhdysvalloissa tällä tyylisuunnalla on edelleen vankka kannattajakuntansa. Nykyistä niin sanottua toisen polven southern rockia edustavat sellaiset yhtyeet ja artistit kuin The Black Crowes, The Georgia Satellites ja Dan Baird.
FG-42

FG-42 eli Fallschirmjägergewehr 42 on toisen maailmansodan aikana valmistettu saksalainen kaasumäntätoiminen, kerta- ja sarjatulta ampuva automaattikivääri. Tämäntyyppisiä, täysitehoista kiväärinpatruunaa ampuvia aseita on nimitetty myös "sarja-automaattikivääreiksi".
Eräs aseen erikoisuuksista oli, että se kertatulta ammuttaessa toimi suljetulta lukolta, kun taas sarjatulta ammuttaessa jäähdytyksen parantamiseksi avoimelta lukolta.
FG-42:ssa oli kiinnityskisko ZF-41-kiikaritähtäimelle. Aseelle kaavailluista erilaisista tehtävistä kertovat toisaalta sisäänrakennettu pistin, toisaalta etutuet.
Ase kehitettiin RLM:n ("Reichsluftfahrtministerium", ilmailuministeriö) tilauksesta, tarkoituksena saada laskuvarjojoukoille Mauser Kar 98k -kiväärit, MP-38- ja MP-40-konepistoolit ja MG 34-konekiväärit korvaava yleisase, joka tavoite ei kuitenkaan toteutunut. 
Vaikka FG-42 kevyenä, kerta- ja sarjatulta ampuvana taistelijan henkilökohtaisena kiväärinä ennakoi todellisen rynnäkkökiväärin syntyä, se oli epäonnistunut konstruktio. Käyttämänsä täysitehoisen sotilaskiväärin patruunan takia se oli lähes mahdoton hallita sarjatulella. Ase oli myös erittäin hidas ja kallis valmistaa. 
Rheinmetall-Borsig ja Krieghoff valmistivat asetta 1942–1945 kahtena mallina noin 7 000 kappaletta. 
Sodan jälkeen FG-42:n toimi teknisenä esikuvana yhdysvaltalaiselle M60-konekiväärille. 
Tekniset tiedot.
FG-42-1 / FG-42-2
Dux

Dux (latinaa, ’johtaja’; monikossa "duces") oli roomalaisten nimitys henkilölle, joka oli kaikkien oman alueensa varuskuntien virallinen komentaja, toisin sanottuna varuskuntien (tai maakunnassa olevien legioonien) komentajien esimies. Dux-sanan merkitys oli lähinnä sotilaallinen, joskin provinssin kuvernööri oli maakunnassa oleilevien legaattien esimies ja näin ollen paikallisten legioonien ylin sotapäällikkö.
Dux tarkoitti alkujaan upseeria, joka palveli väliaikaisesti korkeammassa asemassa kuin hänen todellinen arvonsa salli. Dux saattoi komentaa väliaikaista joukkoa, joka oli siirtymässä paikasta toiseen, tai väliaikaisesti kokonaista yksikköä. 200-luvulla duxista tuli tavallinen upseeri.
Duxit olivat suoraan magister militumien alaisia, vaikka heillä oli myös oikeus ottaa yhteyttä suoraan keisariin. Duxien tehtäviin kuului myös linnoitusten rakentaminen, sotilaiden värvääminen ja muonituksen järjestäminen.
Valentinianus I:n hallituskauteen asti duxit kuuluivat yleensä ritarisäätyyn, mutta tämän jälkeen keisari korotti heidät yleensä senaattorisäätyyn.
Sana on periytynyt myöhemmin useisiin kieliin aatelisarvoksi, joka on yleensä suomennettu herttuaksi. Italian kielen aiemmin johtajaa tarkoittanut, mutta nykyisin lähes yksinomaan Benito Mussoliniin viittaava sana "duce" on samaa juurta.
Luettelo nykyaikaisen viisiottelun maailmanmestareista

Luettelossa on nykyaikaisen viisiottelun maailmanmestarit.
Naiset, yksilökilpailu.
Ennen naisten MM-kisoja järjestettiin kolmesti naisten maailmancup. Niiden voittajat olivat: vuonna 1978 Wendy Skipworth Yhdistynyt kuningaskunta, 1979 Kathy Tayler Yhdistynyt kuningaskunta ja 1980 Wendy Norman Yhdistynyt kuningaskunta.
Naiset, joukkuekilpailu.
Ennen naisten MM-kisoja järjestettiin kolmesti naisten maailmancup 1978-1980. Kaikissa joukkuekilpailun voitti Yhdistynyt kuningaskunta.
Lätsä

Lätsä ("Andy Capp") on Reg Smythen luoma sarjakuvahahmo, josta kertovaa strippisarjakuvaa on julkaistu Daily Mirrorissa ja Sunday Mirrorissa 5. elokuuta 1957 lähtien. 
Lätsä on määräilevä aviomies, joka karttelee työtä, vuokranmaksua ja anoppiaan ja viihtyy enimmäkseen pubeissa poissa kiltin vaimonsa Floran ("Florrie Capp") luota. Perheellä ei ole lapsia. Lätsä pitää oluen lisäksi jalkapallosta, hevoskilpailuista, vedonlyönnistä, kyyhkysten kasvattamisesta, biljardista ja vieraista naisista. Lätsä edustaa Pohjois-Englannista Lontoon itäisten kaupunginosien työläiskortteleihin muuttanutta miestä. Piirtäjän kertoman mukaan hahmot perustuvat hänen omiin vanhempiinsa. 
Lätsä meni ilmestyttyään nopeasti kaupaksi. Smythe oli onnistunut tekemään paheksuttavasta hahmosta sympaattisen sankarin. Sarjaa julkaistaan noin 50 maassa. Suomessa Satakunnan Kansa ja Turun Sanomat ovat julkaisseet sitä sunnuntainumeroissaan. Suomessa Lätsästä on myös tehty Tampereen murteelle käännetty albumi "Hämpih hanu". Lätsästä on tehty myös korttipeli.
Englantilaisen "Buster"-sarjan päähenkilö nimettiin Lätsän pojaksi.
Luxembourgin provinssi

Luxembourg on Vallonian ja Belgian eteläisin provinssi. Se rajautuu Ranskan ja Luxemburgin valtioihin sekä Namurin ja Liègen provinsseihin. Provinssin pääkaupunki on Arlon. Luxembourgin provinssissa on arviolta 280 327 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 4 439,7 neliökilometriä. Näin ollen se on siis Belgian pinta-alaltaan suurin mutta väkiluvultaan pienin provinssi. Provinssi on pinta-alaltaan isompi kuin Luxemburgin suurruhtinaskunta. 
Asukkaista suuri osa on ranskankielisiä, mutta provinssissa on suuri saksankielinen vähemmistö. Luxembourgin provinssi erosi Luxemburgin suurherttuakunnasta vuonna 1839.
Provinssia kutsutaan myös toisinaan "vihreäksi provinssiksi", koska siellä on paljon metsää (yli puolet kokonaispinta-alasta).
Vaihekulma

Vaihekulman avulla kuvataan sinimuotoisten signaalien (usein virran tai jännitteen) keskinäisiä vaihe-eroja. Vaihekulman yksiköitä ovat radiaani ja aste.
Jännitteen tapauksessa käytetään kaavaa 
 formula_1,
missä formula_2 on jännitteen huippuarvo, formula_3 on kulmataajuus, formula_4 on aika ja formula_5 on vaihekulma.
Esimerkiksi, jos kondensaattoriin syötetään virtaa, jonka yhtälö on formula_6, kondensaattorin yli muodostuu jännite, jonka aikariippuvuus on
 formula_7 
eli jännite on 90 astetta virtaa jäljessä.
Jännitteen ja virran välinen vaihekulma riippuu kuorman impedanssista ja sen takia loistehon ja pätötehon suhteet vaihtelevat erilaisilla kuormilla. Puhtaasti resistiivisellä kuormalla jännitteen ja virran välillä ei ole vaihe-eroa.
José Froilán González

José Froilán González (5. lokakuuta 1922 Arrecifes, Argentiina – 15. kesäkuuta 2013 Buenos Aires, Argentiina) oli argentiinalainen autourheilija, joka kilpaili Formula 1 -luokassa vuosina 1950–1957 ja 1960. González osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoihin vuosina 1950–1951 ja 1953–1954, joista voitti vuoden 1954 kilpailun yhdessä ranskalaisen Maurice Trintignantin kanssa. Hänen lempinimensä oli "Pampas Bull" eli Pampan härkä perustuen hänen rotevaan fyysiseen olemukseensa.
F1-ura.
González oli yksi sadoista ensimmäisistä kilpailijoista, jotka osallistuivat Formula 1:n MM-sarjaan heti sen ensimmäisenä vuonna (1950). Ensimmäinen osakilpailu, jossa hänet nähtiin mukana, oli Monacon Grand Prix 1950. González lähti kolmannesta ruudusta ja vältti edeltä lähteneen Giuseppe Farinan aiheuttaman lähtökolarin. Paalupaikalta lähtenyt Juan Manuel Fangio pääsi karkuun, mutta González yritti kaikin tavoin saavuttaa häntä. Auton polttoainetankin kansi vaurioitui kilpailun alussa, mikä aiheutti polttoaineen roiskumisen ja sen leimahtamisen ohjaamossa, minkä seurauksena kisa päättyi hänen osaltaan ulosajoon. Fangio ajoi kisassa ylivoimaiseen voittoon. Toinen yritys tapahtui Ranskan GP:ssä samana vuonna. Fangio lähti paalupaikalta ja González kahdeksannesta ruudusta, mutta kisa päättyi auton moottoririkon aiheuttamaan keskeytykseen.
Seuraavana vuonna González pääsi Enzo Ferrarin johtamalle Ferrarille, jossa hän vasta pääsi menestymään ja sai kunnian ajaa tallin historian ensimmäisen F1-sarjan voiton Silverstonessa Britannian GP:ssä 1951. Pisteitä kertyi 24 ja ne riittivät MM-sarjassa kolmanteen sijaan jääden vain pisteen toiseksi tulleesta Alberto Ascarista.
Kausi oli Ascarin todellista hallintaa, kun hän voitti kuusi peräkkäistä kilpailua kahdeksasta kilpailusta. González ei voittanut kertaakaan kauden aikana ja jäi täysin italialaisen varjoon. Tuolloin menestys Maseratilla jäi vaatimattomaksi MM-sarjan 6,5 pisteen tuoman yhdeksännen sijan myötä.
Kaudella González sai tallitoverikseen vuoden 1951 maailmanmestarin Fangion, joka oli palannut edellisvuonna kärsimänsä onnettomuuden järjestämältä sairauslomalta. Fangion paluun myötä myös González palasi taas lähelle huippua. Pisteitä tuli 13,5 ja niiden myötä MM-sarjan kuudes tila. Fangio sijoittui toiseksi sarjassa 28 pisteellä ja Italian GP:n voitolla.
Kaudella González palasi vielä korkeammalle kuin edellisenä vuonna. Hän otti voiton Britannian GP:ssä samalla autolla kuin kolme vuotta aiemmin. Tuo voitto jäi hänen uransa viimeiseksi MM-sarjassa. Tästä huolimatta pisteitä kertyi 25,14 ja tuloksena oli toinen sija yhteispisteissä.
Formula 1-tulokset.
† González aloitti kilpailun ajamalla Ferrari 553 "Squalo"lla, mutta vaihtoi kilpailun aikana tallikaverinsa 625:een.
Lucy Mancini

Lucy Mancini on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon romaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa samannimisessä elokuvassa, joka kertoo italialaisamerikkalaisen rikollisperheen tarinan. Lucy on Sonny Corleonen tyttöystävä. Elokuvissa Lucyn osan näyttelee Jeannie Linero.
Vinnien isä Sonny oli tunnettu naistenmies, joka aloittaa seurustelun Lucy Mancinin kanssa vuonna 1945. Vaikka Sonny pitää huolta vaimostaan, hän tapaa Lucya ainakin kerran viikossa Lucyn asunnossa. Sonnyn saadessa surmansa mafiasodassa vuonna 1946, Lucy yrittää itsemurhaa.
Romaanissa hän rakastuu tohtori Jules Segaliin pari vuotta Sonnyn kuoleman jälkeen, mutta elokuvassa "Kummisetä osa III" esiintyy Lucyn ja Sonnyn poika Vincent Mancini-Corleone, josta tulee 1970-luvulla Corleonen perheen uusi Kummisetä.
Vincent Mancini-Corleone

Vincenzo (Vincent) ”Vinnie” Mancini-Corleone on kuvitteellinen hahmo Francis Ford Coppolan ohjaamassa elokuvassa "Kummisetä osa III", joka päättää amerikanitalialaisesta mafiaperheestä kertovan elokuvatrilogian. Vinnie on Sonny Corleonen ja Lucy Mancinin avioliiton ulkopuolisesta suhteesta syntynyt poika. Elokuvissa Vinnietä näyttelee Andy Garcia. Mario Puzon menestysromaanissa "Kummisetä" Lucy Mancinille ei kerrottu syntyneen lasta kaksi vuotta Sonnyn kuoleman jälkeen.
Vinnien isä Santino ”Sonny” Corleone oli tunnettu naistenmies, joka aloitti seurustelun Lucy Mancinin kanssa vuonna 1945. Elokuvassa "Kummisetä osa III" kerrotaan Vinnien syntyneen juuri ennen isänsä kuolemaa. Vinnie on Corleonen perheen nykyisten rikollistoimintoja hallitsevan Joey Zazan alainen ja tyytymätön tilanteeseensa. 
Hän pyytää vuonna 1978 päästä setänsä Michael Corleonen alaisuuteen oppiakseen perheen tavoille. Selviydyttyään Zazan järjestämästä murhayrityksestä sekä onnistuttuaan pelastamaan setänsä hengen Don Altobellon ja Zazan tekemässä murhaiskussa Vinnie lopulta ampuu Zazan.
Vinnie ja pikkuserkkunsa Mary Corleone rakastuvat toisiinsa, mutta Michael Corleone ei hyväksy asiaa peläten tyttärensä turvallisuuden puolesta. Koko Corleonen perhe matkustaa Sisiliaan, missä vastustajat jälleen yrittävät murhata Michaelin. Väsynyt Corleone luovuttaa perheen johtajan paikkaansa Vincentille sillä ehdolla, että tämä eroaa tyttärestään. Vincent suostuu tähän ehtoon ja hänestä tulee uusi Don. Tätä tilannetta elokuvassa kuvaa kohtaus, jossa capot suutelevat hänen kättään ja kutsuvat häntä ”Don Vincenzo Corleone” ja ”Don Vincent Corleone” tunnustaen hänet näin uudeksi perheen johtajaksi.
Vincent järjestää Corleonen perheen kostoiskun oopperaesityksen aikana melodramaattisten sävelten soidessa. Esityksen jälkeen Vincent onnistuu pelastamaan setänsä viimeisestä murhayrityksestä, mutta harhaluoti tappaa Maryn.
Apollonia Vitelli-Corleone

Apollonia Vitelli on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon romaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa elokuvassa "Kummisetä". Apollonia on italialaisamerikkalaisen Michael Corleonen ensimmäinen vaimo. Elokuvassa Apollonian osaa näyttelee Simonetta Stefanelli. Apolloniasta näytetään myös muutama takauma ja valokuva elokuvassa "Kummisetä osa III", Michaelin kertoessa ensimmäisestä vaimostaan lapsille.
Michael saapuu 1946 Sisiliaan ja tutustuu isänsä lapsuusmaisemiin Corleonen kylässä. Siellä hän kohtaa patikkaretkillään Apollonian ja rakastuu. Sisiliassa eletään huomattavasti konservatiivisemmin kuin Yhdysvalloissa ja Michael jotuu käymään läpi monimukaisia seurustelurituaaleja, ennen kuin nuori pari saa toisensa. 
Apollonia ja Michael elävät onnellisina Don Tomassinon suojeluksessa, mutta Corleonen perheen viholliset saavat tietää Michaelin oleskelupaikan. He järjestävät Michaelin autoon pommin, mutta juuri ajamaan oppinut Apollonia haluaa osoittaa taitonsa ajamalla auton talon eteen. Auto räjähtää Michaelin silmien edessä, ja hänestä tulee leski nuorena. Tämä miehelle Sisiliassa harvinainen asema tekee hänestä yllättävän arvostetun.
Hozumi Hasegawa

Hozumi Hasegawa (, s. 16. joulukuuta 1980 Nishiwakissa, Hyogossa, Japanissa) on japanilainen uransa lopettanut nyrkkeilijä. Hän ryhtyi ammattilaiseksi vuonna 1999. Urallaan Hasegawa voitti kääpiösarjan WBC liiton mestaruuden, WBC liiton mestaruuden höyhensarjassa ja ylemmän kääpiösarjan WBC liiton mestaruuden.
Hasegawa oli Maailman nyrkkeilyneuvoston (WBC) tunnustama kääpiösarjan (53,5 kg) hallitseva maailmanmestari. Mestaruusottelussa hän voitti 16. huhtikuuta 2005 Thaimaan Veeraphol Sahapromin. Titteliään Hasegava puolusti 10 kertaa onnistuneesti. Hasegavan käymä ottelu Vusi Malingaa vastaan päättyi Nasagevan ensimmäisen erän tekniseen tyrmäys voittoon ensimmäisessä erässä Malingan käytyä kolmesti kanveesissa erän aikana. 14. heinäkuuta 2009 Hasegawa voitti Nestor Rochan teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Vuoden 2009 joulukuussa Hasegawa puolusti vyötä Alvaro Pereziä vastaan voittaen tämän neljännen erän teknisellä tyrmäyksellä. Seuraavassa ottelussaan Hasegava menetti WBC liiton tunnustaman mestaruuden hävittyään Fernando Montielille kamppailun neljännessä erässä teknisellä tyrmäyksellä. Tämän jälkeen Hasegava vaihtoi painoluokkaa nostaen painonsa höyhensarjaan. Ensimmäisessä höyhensarjassa käymässään ottelussa Hasegava voitti Juan Carlos Burgosilta WBC liiton mestaruuden hajaäänituomiolla mutta menetti sen heti ensimmäisessä puolustusottelussaan Jhonny Gonzalezille. Tämän jälkeen seuraavan valtaliittojen tunnustaman maailmanmestaruusottelun Hasegava kävi vuonna 2014, jolloin hän hävisi ylemmän kääpiösarjan IBF liiton tunnustamassa mestaruusottelussa Kiko Martinezille. Hasegava palasi mestariksi vuonna 2016 voittamalla Hugo Ruizin ylemmän kääpiösarjan WBC liiton tunnustamassa maailmanmestaruusottelussa Ruizin luovutettua kamppailun yhdeksännen erän jälkeen. Hasegawa ilmoitti lopettavansa nyrkkeilemisen vuoden 2016 joulukuussa.
Don Tomassino

Kuvitteellinen henkilö Don Tomassino on italialaisamerikkalaisen rikollisperheen johtajan Vito Corleonen liittolainen Mario Puzo'n menestysromaanissa Kummisetä ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa Kummisetä -elokuvatrilogiassa. Elokuvissa Don Tomassinon osassa esiintyy kolme näyttelijää, Kummisetässa osaa näyttelee "Mario Cotone", Kummisetä II -elokuvassa "Corrado Gaipa" ja Kummisetä III -elokuvassa "Vittorio Duse".
Vito Corleonen lähdettyä vuosisadan vaihteessa verikostoa pakoon hänen poikansa Michael saapuu 1946 Sisiliaan ja tutustuu isänsä lapsuusmaisemiin Corleonen kaupunkiin. Heillä ei ole siellä enää sukulaisia, mutta paikallinen Kummisetä Don Tomassino majoittaa Michaelin lääkärinä toimivan enonsa luo. Don myös auttaa Michaelia hänen kosiessaan Apollonia Vitelliä.
Kummisetä -elokuvan jatko-osissa Don Tomassino auttaa 1920-luvulla Vito Corleonea kostamaan perheensä puolesta ja 1970-luvulla tämän poikaa Michael Corleonea ja Vinnie Corleonea taistelussa Corleonen perheen vihollisia vastaan.
Tulemajärvi

Tulemajärvi (, ) oli ortodoksinen seurakunta ja historiallinen kunta eli volosti Aunuksen Karjalassa Venäjällä. Volostin kylät sijaitsivat samannimisen järven ympärillä nykyisessä Vieljärven kunnassa.
Aunuksen pogostasta erotettu Tulemajärven seurakunta mainitaan vuoden 1563 verokirjassa. Sen Pyhän Nikolaoksen kirkko rakennettiin uudelleen vuonna 1620 ja muutettiin lämmitettäväksi talvikirkoksi vuonna 1851. Tulemajärven pogosta sijaitsi järven itärannalla kahden virstan päässä Palalahdesta (ven. "Palalahta"), jossa myöhemmin oli kunnantalo.
Novgorodin metropoliitalle kuulunut Tulemajärven verolääni siirtyi valtiolle 1600-luvun puolivälissä. Vuonna 1887 uudelleen perustettu volosti koostui Tulemajärven, Pultšoin (ven. "Pultšeila") ja Saarimäen ("Sarmjagi", "Sarigora") kyläkunnista. Se kuului Aunuksen kuvernementin Aunuksen kihlakuntaan ja rajoittui idässä Vieljärveen, etelässä Viteleen sekä lännessä ja pohjoisessa Suomeen kuuluneisiin Salmiin ja Suojärveen. Vuonna 1905 volostissa oli 62 kylää ja 2 908 tai toisen tiedon mukaan 3 258 asukasta. Tulemajärven kyläkunnassa oli 41 kylää ja 1 931 asukasta.
Tulemajärven volosti liitettiin Karjalan työkansan kommuuniin vuonna 1920. Vuonna 1927 siitä tuli osa Vitelen piiriä, jonka pohjoisosa yhdistettiin vuonna 1930 Pyhäjärven ja Säämäjärven piirien kanssa Prääsän piiriksi.
Hiihtosauva

Hiihtosauvat eli suksisauvat (tunnetaan myös joillakin murrealueilla keppinä tai porkkina) ovat pari kädessä pidettäviä hiihtämisen apuvälineitä, joita käytetään tasapainon hallintaan ja vauhdin antamiseen. Sauvan toisessa päässä on terävä kovametallikärki eli "suovero", joka pureutuu jäähän, ja sen yläpuolella "sompa" eli kerkkä, joka estää sauvaa painumasta syvälle lumeen. 
Entisaikaan sompa tehtiin rottinkirenkaasta (Calameae-palmujen sukua), joka oli kiinnitetty säteettäisesti nahkahihoilla sauvaan. Nykyajan sommat ovat polyeteenimuovivalua, joihin piikkiosa on integroitu. Porkka oli kauan sitten hiihtosauvan päässä somman tilalla oleva, pahkasta tehty kuppimainen kappale, jota käytettiin metsästyksessä. Nykyisin porkkana pidetään nuottakalastusvälinettä, jossa sauvaan kiinnitetyllä kuppimaisella osalla tarvotaan ilmakuplia veteen, jotta kalat pysyisivät pyydystä nostettaessa sen perukoilla. Kainuussa porkka oli maidonsekoitukseen käytettävä sauva. 
Suksisauvan varren toisessa päässä on kahva, joka oli entisaikoina nahkaa, nykyisin muovia. Kahvaa on yleensä hieman muotoiltu eteenpäin taipuvaksi, ja siinä on usein korkkipinta. Kahvaan kuuluu säädettävä rannehihnalenkki tai ns. hansikashihna, joka kiinnittyy ranteen ympäri kätevästi tarranauhalla. 
Kahva ja sompa on kiinnitetty sauvaputkeen kuumaliimalla, ja ne ovat vaihdettavia osia. Nykyisin sauvaputki valmistetaan hiilikuidusta, lasikuidusta tai niiden yhdistelmästä tai joskus myös alumiinista. Aiemmin materiaalina oli puu, vaneri ja sotien jälkeen aina noin 1970-luvulle asti yleensä bambu (Pseudosasa amabilis, Tonkin Cane, Tea Stick Bamboo). Samaa bambumateriaalia käytettiin ennen myös hyppyseipäissä ja onkivavoissa. Sauvojen valmistuksessa ja suunnittelussa pyritään alhaiseen painoon, riittävään jäykkyyteen ja kestävyteen, vähäiseen ilmanvastukseen ja hyvään ergonomiaan.
Hiihtosauvojen pituus.
FIS:n spesifikaatiot rajoittavat maastohiihtokilpailuissa sauvan sallitun pituuden välille vyötärö - hiihtäjän pituus-10 cm. Molempien sauvojen tulee olla saman pituiset ja hiihtäjällä sauvat molemmissa käsissä. Sauva ei saa olla teleskooppinen, eikä sen pituus saa muuttua, mutta sauvat saavat olla rakenteeltaan epäsymmetriset (o./v.).
Eri hiihtotyyleille ja -lajeille on omanlaisensa sauvat, joiden sopiva pituus riippuu hiihtäjän pituudesta ja hiihtolajista.
Pituussuositukset:
Porkka

Porkka on suomalainen sukunimi. Porkka tarkoittaa hiihtosauvaa. 
Porkka-nimisiä kuuluisia henkilöitä:
Mirja Pyykkö

Mirja Helena Pyykkö-Larsson (o.s. Tommila; s. 24. heinäkuuta 1946 Oulu) on suomalainen toimittaja, joka teki yli kahdenkymmenen vuoden ajan erilaisia haastatteluohjelmia Yleisradion televisioon. Hän on voittanut neljä Telvistä ja yhden Venla-patsaan.
Elämä ja ura.
Mirja Pyykkö toimi Yleisradion toimittajana 39 vuotta. Ensimmäiset vuodet hän oli freelancerina. Pyykön ensimmäinen suora lähetys oli vuonna 1969 nuortenohjelma "Laajakulmassa". Hänen haastatteluohjelmiaan ovat olleet muun muassa "Kahden kesken" (1973–), "Puhekupla" (1975–), "Musta kanava" (1986–), "Yöstudio" (1987–1989), "Miksi juuri hän" (1991–), "Haastattelijana Mirja Pyykkö" (1992–), "Kuvat, jotka muuttivat maailmaa" (2002–2003), "Jos" (2004–) sekä "Kansakunnan perilliset" (2005–2006).
Pyykkö on usein ohjelmissaan nostanut esiin tärkeitä aiheita kuten tasa-arvon, syöpäsairaiden lasten aseman, laman vaikutukset ja kotimaisen työn ja työpaikat sekä eläinten ja maahanmuuttajien asiat. Pyykön ohjelmille on tyypillistä amerikkalainen ”terapiakeskustelun” tyyli, ja vieraita on valtaosassa ohjelmista vain yksi.
Mirja Pyykkö sai porttikiellon eduskuntaan vuonna 1977 haastateltuaan eduskunnasta ulos häädettyjä työttömiä eduskuntatalon portailla. Hän sai porttikiellon myös HYKSiin kymmeneksi vuodeksi, kun hän kuvasi Helsingin Lastenklinikalla osasto K10:n surkeaa tilaa. Vielä 1980-luvulla osastolla ei ollut omaa lääkäriä eikä lapsia nukutettu edes luuydinnäytteitä otettaessa. Pyykkö sai aikaan keräyksen, joka tuotti Lastenklinikalle yli 4 miljoonaa silloista markkaa.
Pyykön 1990-luvulla lanseeraama kotimaisuuskampanja "30 markkaa viikossa tuo 30 000 työpaikkaa vuodessa" pyrki kertomaan suomalaisille, että käyttämällä pienen lisäsumman kotimaisiin tuotteisiin suomalaiset voivat lisätä työpaikkoja Suomessa merkittävästi.
Mirja Pyykkö sai vuonna 1982 naistoimittajien "Kellokas-palkinnon" Helsingin lastenklinikan osasto kymmentä käsitelleestä ohjelmasta. Samana vuonna hän oli presidentin valitsijamies. Vuonna 1996 Suomen liike- ja virkanaisten liitto myönsi Pyykölle "Vuoden nainen" -palkinnon. Pyykkö tunnetaan myös aktiivisena eläinten oikeuksien puolustajana, ja vuonna 2004 Helsingin eläinsuojeluyhdistys myönsi hänelle Eläinsuojelun Topelius-palkinnon. 
Pyykkö jäi keväällä 2006 eläkkeelle toimittajan työstään. Takana on 39 televisiotyövuotta ja noin 700 ohjelmaa. Avioliitosta kuvataiteilija Kimmo Pyykön kanssa hänellä on kaksi lasta. Nykyinen aviopuoliso Alf Larsson on säveltänyt kappaleita, joihin Pyykkö on tehnyt sanat ja Tuula Amberla on levyttänyt ne.
World Championship Wrestling

WCW, eli World Championship Wrestling, oli ensin NWA:n, sitten Ted Turnerin omistuksessa oleva painipromootio. WCW nousi lopulta USA:n toiseksi suureksi promootioksi, ja johtikin World Wrestling Federationiä katsojaluvuissa vuosina 1996–1998. WCW näkyi Turner Network Television (TNT) kanavalla 1995-2001. WCW kuitenkin hiipui, ja lopulta Ted Turner pani sen myyntiin vuonna 2001, jolloin WWF osti sen. WCW:n tuhosta on kiistelty paljonkin painifanien keskuudessa, ja syitä väitetäänkin olevan useita. Kuuluisimpia syitä ovat muun muassa:
Tunnettuja showpainijoita ja esiintyjiä WCW:ssä:
NWo

New World Order (nWo) oli yksi amerikkalaisen vapaapainin kuuluisimpia ryhmittymiä. 
Synty.
nWo sai alkunsa vuonna 1996 WCW:n Bash at Beach -tapahtumassa, jossa Scott Hall ja Kevin Nash ottelivat Randy Savagea, Lex Lugeria ja Stingiä vastaan. Ottelun lopussa Hulk Hogan juoksi kehään antamaan Leg Dropin Randy Savagelle. Ottelun jälkeen Hogan piti puheen, jossa hän kertoi vihaavansa faneja ja tehneensä kaiken rahasta. Näin nWo syntyi ja Hulk Hoganista tuli Hollywood Hogan, ilkeä, petollinen ja manipuloiva mies. 
Jakaantuminen.
nWo kasvoi ja kuihtui jatkuvasti. Se myös jakautui kahdeksi Kevin Nashin ja Hulk Hoganin keskinäisen vihoittelun takia. Jakaantumisessa syntyi "nWo Wolfpac" (Kevin Nashin johtama) ja "nWo Hollywood" (Hulk Hoganin johtama). Lukuisten kieroiluiden ja taisteluiden jälkeen nämä kaksi ryhmittymää yhdistyivät jälleen, kunnes nWo lakkautettiin vuonna 2000 ja WWF osti WCWn vuonna 2001.
Paluu ja Hoganin ero.
Vuoden 2002 alussa nWo palasi WWE:hen. Sen muodostivat nyt Hollywood Hulk Hogan, Scott Hall ja Kevin Nash. WrestleMania X-8:ssa Hulk Hogan kohtasi Dwayne Johnsonin (The Rock) ja Scott Hall kohtasi Stone Cold Steve Austinin. Scott Hall hävisi Stone Coldille, kuten myös Hulk Hogan. Hulk Hogan oli kuitenkin "hyvä häviäjä" ja kätteli The Rockin kanssa. Scott Hall ja Kevin Nash eivät pitäneet tästä ja he hyökkäsivät Hulk Hoganin kimppuun, jolloin The Rock tuli pelastamaan tilanteen. Lopuksi Hogan ja Rock poseerasivat faneille ja Hulk Hogan lähti nWo:sta.
Miehistön vaihto ja nWo:n tuho.
Hulk Hoganin eroamisen myötä Kevin Nashista tuli nWo:n uusi johtaja. Hoganin tilalle otettiin entinen nWo:n jäsen, X-Pac (Sean Waltman). Muita liittyjiä olivat muun muassa Ric Flair, Booker T, Big Show (Big Show oli myös WCW-aikoina jäsenenä nimellä The Giant.) ja paluun tehnyt Shawn Michaels. Scott Hall erotettiin kuitenkin WWEstä pian, ja Nash loukkaantui jatkuvasti. Johtuen näistä seikoista koko nWo:n taru päättyi vuoden 2002 kesällä.
Viimeksi new World orderin paluuta huhuttiin vuoden 2006 syksynä, kun tuli kuluneeksi 10 vuotta sen ensimmäisestä tulemisesta. New World orderin oletettiin asettuvan uudelleen muodostettua D-Generation-X -ryhmittymää vastaan. nWo'n kokoonpanossa oletettiin ainakin olevan Hulk Hogan, mutta muita alkuperäisjäseniä ei uskottu näkyvän. Yhden paikan uskottiin täyttävän Harry Smith, legendaarisin British Bulldogin poika. Huhut osoittautuivat kuitenkin vääriksi.
Genco Abbandando

Genco Abbandando on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon romaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa elokuvassa "Kummisetä osa II". Elokuvassa Abbandandoa esittää Frank Sivero. Abbandando on italialaisamerikkalaisen rikollisperheen päämiehen neuvonantaja, "consiglieri".
Pienenä Genco Abbandando perheineen muuttaa 1800-luvun lopussa Yhdysvaltoihin Corleonen kaupungista, Sisiliasta. Muutaman vuoden kuluttua perheen asetuttua New Yorkiin, ystäväperheen 12-vuotias Vito Corleone pakenee verikostoa samasta kaupungista, jonka nimen hän on saanut maahanmuuton yhteydessä sukunimekseen. Pojat varttuvat yhdessä ja aikanaan työskentelevät Abbandandojen oliiviöljyliikkeessä.
Viton kehittyessä italialaisyhteisön johtajaksi, Gencosta tulee hänen oikea kätensä ja neuvonantaja. Yhdessä he kehittävät ja laajentavat Corleonen perheen liiketoimintaa niin alkoholin salakuljetuksen (kieltolaki), vedonlyönnin kuin prostituution alueilla päätavoitteenaan maksimoida monopoliaseman avulla voitot.
Abbandando kuolee syöpään vuonna 1945, mutta niin luja on hänen luottamuksensa "Doniin", että hän uskoo tämän pystyvän huijaamaan kuolemaa ystävänsä puolesta.