tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nutella

Nutella on italialaisen Ferreron valmistama kaakao- ja hasselpähkinälevite. 
Nutellaa käytetään yleisesti levitteenä leivän päällä, mutta sitä voi muun muassa käyttää kermavaahdon kanssa kakkujen täytteenä. Joissakin Euroopan maissa Nutellaa käytetään viipaloitujen hedelmien kanssa lettujen täytteenä.
Historia.
Hasselpähkinää alettiin lisätä suklaan sekaan Italian Torinossa Napoleonin sotien aikaan. Paikalliset suklaamestarit yrittivät näin vähentää suklaan käyttöä, koska Ranskan Napoleon Bonaparten julistama brittien vastainen mannermaasulkemus oli nostanut suklaan hintaa selvästi. Hasselpähkinää oli puolestaan runsaasti tarjolla paikallisen tuotannon ansioista.
Nutellan loi italialainen Pietro Ferrero 1940-luvulla. Toisen maailmansodan jäljiltä Italiassa oli jälleen pulaa suklaasta. Kondiittorina työskennellyt Ferrero alkoi käyttää suklaan jatkeena hasselpähkinää ja sokeria. Ferrero perusti tuotetta myyvän yhtiönsä Ferreron 14. toukokuuta 1946. Kun tuotetta alettiin myydä vuonna 1946, sen kilogrammahinta oli vain kuudennes suklaakilogramman hinnasta.
Nutellan alkuperäinen nimi oli ”Giandujot”. Giandujot oli tunnettu paikallinen karnevaalihahmo. Alun perin tahnaa myytiin leikattavassa muodossa folioon pakattuna. Myöhemmin Ferrero muunteli tuotteen koostumusta siten, että sitä saattoi levittää leivälle. Uudenlaisen reseptin mukainen tuote sai vuonna 1951 nimekseen SuperCrema. Pietro Ferreron poika Michele Ferrero jatkoi edelleen isänsä keskimän tuotteen kehittelyä. Hän kehitti tuotteesta lasipurkeissa myytävän levitettävän muodon, jota alettiin markkinoida Nutellan nykyisellä nimellä vuonna 1964. Alun perin Nutella ei sisältänyt palmuöljyä, mutta kaakaovoita reilusti halvemmalla hinnalla korvikerasva on korvannut kaakaovoin. Nutellaa ei saa kutsua suklaaksi tai suklaalevitteeksi, koska se ei sisällä riittävästi suklaan ainesosia, kaakaomassaa ja kaakaovoita. Nutellan nykyinen purkki otettiin käyttöön vuonna 1965.
Vuonna 1966 Nutellaa alettiin myydä ensimmäistä kertaa Italian ulkopuolella Ranskassa. Ranskasta tuote levisi edelleen muualle Eurooppaan. Yhdysvaltoihin Nutellaa alettiin maahantuoda vuonna 1983.
Raaka-aineet ja ravintoarvot.
Nutellan pääraaka-aineet ovat sokeri, palmuöljy, hasselpähkinä (13 %), maitojauhe (8,7 %) ja vähärasvainen kaakao (7,4 %). Nutella sisältää myös vanilliinia ja emulgointiaineena soijaperäistä lesitiiniä.
Faron piiri

Faron piiri on Algarven alueesta koostuva Portugalin eteläisin piiri. Sen pääkaupunki on Faro.
Faron piirin pinta-ala on 4 996,1 km² ja väkiluku 441 468 (vuonna 2014).
Yhteisten tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistössä Faron piiri on ainoa NUTS III -tason alue, joka kuuluu Algarven NUTS II -tason alueeseen, joten kahden tason alueiden tilastot ovat yhtenevät.
Faron piiri jakautuu kuuteentoista kuntaan:
Guardan piiri

Guardan piiri on yksi Portugalin piireistä. Sen pääkaupunki on Guarda. Piirin pinta-ala on 5 535,4 km² ja väkiluku 152 265 (vuonna 2014). 
Guardan piiri jakautuu neljääntoista kuntaan:
Leirian piiri

Leirian piiri on piiri Portugalin keskiosassa. Sen pääkaupunki on Leiria. Piirin pinta-ala on 3 505,8 km² ja väkiluku 462 056 (vuonna 2014).
Leirian piiri jakautuu kuuteentoista kuntaan:
Lissabonin piiri

Lissabonin piiri on yksi Portugalin piireistä. Sen pääkaupunki Lissabon on myös Portugalin pääkaupunki. Piirin pinta-ala on 2 802,4 km² ja väkiluku 2 235 348 (vuonna 2014).
Lissabonin piiri jakautuu kuuteentoista kuntaan:
Portalegren piiri

Portalegre on yksi Portugalin piireistä. Sen pääkaupunki on Portalegre. Piirin pinta-ala on 6 084,4 km² ja väkiluku 112 084 (vuonna 2014). 
Portalegren piiri jakautuu viiteentoista kuntaan:
Emerson (jalkapalloilija, 1976)

 
Emerson Ferreira da Rosa, yleensä nimeltään vain Emerson (s. 4. huhtikuuta 1976 Pelotas, Rio Grande do Sulin osavaltio, Brasilia) on brasilialainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija. Emersonin pelipaikka oli puolustava keskikenttäpelaaja. Hänellä on myös Saksan kansalaisuus.
184 senttimetriä pitkä Emerson aloitti ammattilaisuransa vuonna 1993 Botafogon riveissä. Seuraavat neljä kautta hän edusti Grêmiota, kunnes siirtyi Saksan Bundesliigan Bayer Leverkuseniin kaudeksi 1997–1998. Kaudeksi 2000–2001 Emerson jatkoi matkaansa Italian Serie A:han Roman joukkueeseen, josta hän siirtyi neljän kauden jälkeen Juventukseen. Kesällä 2006 hän siirtyi Real Madridiin Juventuksen pudottua Serie B:hen sopupeliskandaalin seurauksena. Juventuksessa Emerson oli vuosina 2005 ja 2006 mukana voittamassa kahta Italian pääsarjamestaruutta, jotka kuitenkin hylättiin samaisen sopupeliskandaalin tultua julkisuuteen. Kesällä 2007 Emerson palasi takaisin Italiaan, tällä kertaa Milanin riveihin.
Brasilian maajoukkueessa Emerson pelasi ensi kerran 10. syyskuuta 1997 ottelussa Ecuadoria vastaan. Maajoukkueessa hänen parhaat saavutuksensa ovat Maanosaliittojen cupin voitto vuodelta 2005 ja MM-hopea Ranskan kisoista 1998. Vuoden 2002 MM-kisoista, joissa Brasilia voitti mestaruuden, Emerson joutui jäämään pois loukkaannuttuaan kisoja edeltäneellä harjoitusleirillä pelattuaan huvikseen maalivahtina.
Talviurheilukeskus

Talviurheilukeskus on urheilukeskus, jossa voi harrastaa hiihtourheilua, kuten laskettelua, lumilautailua tai hiihtoa, jääurheilua, kuten luistelua, jääkiekkoa ja curlingia, tai esimerkiksi moottorikelkkailua. Talviurheilukeskuksen liiketoiminta painottuu ensi sijassa talveen. Keskuksen yhteyteen tunturin tai vuoren juureen on monesti rakennettu kylä, jossa on vapaa-ajan mökkejä sekä ravintola-, yöpymis- ja kylpyläpalveluja. Keskukset voivat olla erillisiä, omavaraisia ja täysin pyhitettyjä urheiluturismille tai ne voivat olla lähellä kylää tai kaupunkia, jossa on entuudestaan ollut merkittävä asutus ennen urheilukeskuksen rakentamista, esimerkiksi Garmisch-Partenkirchen Saksassa tai Bormio Italiassa.
Minimissään talviurheilukeskuksessa on ruoka-, välinevuokraus- ja hiihtohissipalveluja. Hiihtokeskukset on rakennettu yleensä korkeille tunturi- tai vuoristoalueille, joilla vuotuinen lumipeite on tarpeeksi paksu usean kuukauden ajan. Hiihtokeskuksista on viime vuosikymmeninä tullut suosittuja kaikkialla, missä hiihtourheilu on suosittu ajanviettotapa. Rinteet ovat yleensä merkittyjä (). Hiihtokeskuksissa on yleensä useita hissejä, esimerkiksi tuolihissejä, kuljettamassa laskettelijoita tunturien huipulle ja yhdistämässä eri rinteitä. Ankkurihissejä käytetään lyhyillä ja loivilla rinteillä, joita Suomessa on suurin osa. Suuremmissa hiihtokeskuksissa voi olla gondoleja (Levillä, Rukalla ja Ylläksellä ainoana Suomessa) tai näköalahissejä pidemmille välimatkoille.
Talviurheilukeskuksissa on yleensä hotelleja, baareja ja ravintoloita, jotka tarjoavat after ski -toimintaa, kuten cocktaileja, ruokailua ja elävää musiikkia. Perinteisissä talviurheilukeskuksissa on yleensä terveyskylpylöitä saunoineen, kuumia lähteitä, hierontapalveluita ja uima-altaita.
Muun muassa Alpeilla on talviurheilukeskuksia, jotka ovat ympärivuotisessa käytössä. Yleisimmät aktiviteetit ovat talvisin hiihto, laskettelu, lumilautailu ja luistelu, kun taas kesällä voi esimerkiksi patikoida, maastopyöräillä, golfata ja pelata tennistä.
Santarémin piiri

Santarémin piiri on yksi Portugalin piireistä. Sen pääkaupunki on Santarém. Piirin pinta-ala on 6 718,3 km² ja väkiluku 441 789 (vuonna 2014).
Santarémin piiri jakautuu 21 kuntaan:
Setúbalin piiri

Setúbalin piiri on piiri Portugalin eteläosassa. Sen pääkaupunki on Setúbal. Piirin pinta-ala on 5 212,3 km² ja väkiluku 852 498 (vuonna 2014).
Setúbalin piirin jakautuu kolmeentoista kuntaan:
Viana do Castelon piiri

Viana do Castelon piiri on piiri Portugalin pohjoisosassa. Sillä on yhteistä rajaa Espanjan ja Bragan piirin kanssa. Piirin pinta-ala on 2 218,3 km² ja väkiluku 237 997 (vuonna 2014).
Viana do Castelon piiri jakautuu kymmeneen kuntaan:
Willy Sagnol

Willy Sagnol (s. 18. maaliskuuta 1977 Saint-Étienne, Ranska) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän pelasi oikeana laitapuolustajana ja edusti pitkään FC Bayern Müncheniä. Helmikuusta 2021 lähtien hän on valmentanut Georgian maajoukkuetta.
Ura pelaajana.
Sagnol aloitti ammattilaisuransa AS Saint-Étiennessä kaudella 1995/1996. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi AS Monacon joukkueeseen. Ruhtinaskunnassa Sagnol pelasi kolme kautta ja saavutti yhden Ranskan mestaruuden, kunnes siirtyi nykyiseen seuraansa kaudeksi 2000/2001. Bayernissä Sagnol on voittanut neljä kertaa Saksan mestaruuden (2003, 2005, 2006 ja 2008), kolme kertaa Saksan Cupin (2003, 2005 ja 2006) sekä kerran Saksan Liigacupin ja Mestarien liigan. Sagnol joutui lopettamaan pelaajauransa Bayernissa akillesvaivojen vuoksi alkuvuodesta 2009.
Ranskan maajoukkueessa Sagnol pelasi 58 ottelua. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki syksyllä 2000 Turkkia vastaan pelatussa ottelussa. Sagnol oli voittamassa Maanosaliittojen Cupia vuonna 2001 ja 2003. Hän kuului myös MM-kisojen 2002 joukkueeseen mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan. Sagnol pelasi Ranskan joukkueessa myös EM-kilpailut 2004, MM-kilpailut 2006 ja EM-kilpailut 2008. MM-kilpailuissa 2006 Ranska saavutti MM-hopeaa, hävittyään Italialle MM-finaalissa rangaistuspotkuilla 5–3. Sagnol oli yksi Ranskan rangaistuspotkun ampujista, ja hän ampui oman rankkarinsa maaliin. Sagnolin viimeinen palvelus Ranskalle oli EM-kilpailut 2008, joissa joukkue romahti ja putosi jo alkulohkovaiheessa. 
Ura valmentajana.
Sagnol aloitti valmennusuransa Ranskan jalkapalloliiton palveluksessa nuorisomaajoukkueiden valmentajana vuonna 2011. Heinäkuussa 2013 hän valmensi alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta Tournoi de Toulonissa, jossa Ranska sijoittui kolmanneksi. Turnauksen jälkeen hänestä tuli U21-maajoukkueen päävalmentaja.
Toukokuussa 2014 Sagnol teki kolmivuotisen valmentajasopimuksen Girondins Bordeaux'n kanssa. Hän aloittaa seuran päävalmentajana kesällä. Sagnolin debyyttikausi Bordeaux'ssa sujui kohtalaisesti ja hän luotsasi seuran Liguessä kuudenneksi. Kaudella 2015/16 vaikeudet alkoivat kasaantua ja Bordeaux'n peliesitykset takkusivat eritoten kevätkaudella. Lopulta seurajohto purki Sagnolin sopimuksen maaliskuun puolivälissä 2016, kun joukkue oli voittanut vain yhden kahdeksasta edellisestä ottelustaan. Sagnolin viimeiseksi jääneessä ottelussa Bordeaux hävisi putoamisviivan alapuolella olleelle Toulouselle 4–0. 
Kesällä 2017 Sagnol palasi FC Bayern Münchenin organisaatioon Carlo Ancelottin apuvalmentajaksi. Ancelottin saatua yllättäen potkut syyskuussa 2017 Sagnolista tuli Bayernin väliaikainen päävalmentaja.
Helmikuussa 2021 Sagnolista tuli Georgian maajoukkueen päävalmentaja. Hänen johdollaan Georgia selviytyi vuoden 2024 Euroopan-mestaruuskilpailuihin, joissa joukkue tekee arvokilpailujen ensiesiintymisensä.
Vila Realin piiri

Vila Realin piiri on piiri Portugalin pohjoisosassa. Sen pääkaupunki on Vila Real. Piirin pinta-ala on 4 307,7 km² ja väkiluku 198 630 (vuonna 2014).
Vila Realin piiri jakautuu neljääntoista kuntaan:
Viseun piiri

Viseun piiri () on yksi Portugalin piireistä. Sen pääkaupunki on Viseu. Piirin pinta-ala on 5 009,8 km² ja väkiluku 365 760 (vuonna 2014).
Viseun piiri jakautuu 24 kuntaan:
Catharina Charlotta Ross

Catharina Charlotta Ross (k. 1828) oli suomalainen runoilija. Hän oli varhaisimpia omalla nimellään julkaisseita suomalaisia naisrunoilijoita. Rossin julkaistu tuotanto jäi tiettävästi kahteen lehdessä ilmestyneeseen runoon.
Henkilöhistoria.
Catharina Charlotta Rossin syntymävuotta ei tiedetä, mutta luultavasti hän oli syntynyt 1700-luvun puolivälin paikkeilla. Hänen isänsä oli Turun akatemian professori Isak Ross. Äiti oli Birgitta Ross (o.s. Mjödh), syntyperältään tullinhoitajan tytär. Perheeseen syntyi Catharina Charlottan lisäksi ainakin viisi lasta: Barbro Margareta (s. 1738), Isak (Isaac) nuorempi (1739–1805), Herman (1740–1830), Brigitta Christina (1745–1828) ja Gustava Friedrica (1748–1771).
Catharina Charlotta Ross lienee saanut kirjallisia vaikutteita akateemisesta kodistaan. Hänen isänsä toimi heprean ja kreikan kielten professorina vuosina 1758–1771 ja osoitti väitöskirjoissaan kiinnostusta Raamatun kielellisiä kysymyksiä kohtaan. Isak Ross nimitettiin vielä vanhoilla päivillään teologian tohtoriksi, ja hän kuoli 1783. Birgitta Ross eli vielä seitsemän vuotta sen jälkeen, kenties naimattoman tyttärensä Catharina Charlottan kanssa poikiensa luona.
Catharina Charlotta Ross lienee kirjoittanut runoja jo 1700-luvulla, mutta 11. maaliskuuta 1801 hänen runonsa ”Öfver Solen” (’Auringosta’) ilmestyi "Åbo Tidning" -lehdessä – runoilijan omalla nimellä, mikä oli siihen aikaan Suomessa harvinaista ja naisten kohdalla suorastaan ennenkuulumatonta. Runon yhteydessä ollut toimittajan kommentti oli kiittävä: kirjoittajaan viitattiin peräti kirjailijattarena (”Författarinnan”), jolla on hienot runoilijanlahjat (”fin skaldegåfva”). Runon sanottiin puhuvan parhaiten puolestaan.
Rossin runo on keväänkoiton innoittama tunnelmapalanen, jossa aurinkoa ylistetään hehkuvin sanoin:
 Af alt, hvad verldens täckhet prisar,
 du högsta värdet föredrar:
 alt andas frögd, der du dig visar,
 de skönsta färgor prägtigt tar;
 af dig den minste stråle lyser
 mer än alt guld, som jorden hyser.
 Här ögat mätt ej skådär sig
 på det sin upkomst har af dig.
Runo lienee saanut hyvän vastaanoton, sillä melkein tarkalleen vuoden kuluttua 5. maaliskuuta 1802 ilmestyi "Åbo Tidningissä" Rossin toinen runo ”Skaldestycke öfver Vintern” (’Runo talvesta’). Se oli kuusisäkeistöisenä esikoisrunoa pidempi ja kuvasi talven kylmyyttä ja pimeyttä.
Runon yhteydessä ilmoitettiin mahdollisuudesta tilata ennakkoon "Skaldeprof i Moralen och strödda ämnen" -nimistä runokokoelmaa, josta ”Skaldestycke öfver Vintern” oli näyte. Runovihkosen oli tarkoitus olla neljän arkin mittainen, mutta se ei tiettävästi ilmestynyt, ehkä ennakkotilausten vähyyden vuoksi. Kokoelma olisi luultavasti sisältänyt vain Catharina Charlotta Rossin runoja.
Kahden runonsa jälkeen Catharina Charlotta Ross ei julkaissut tiettävästi mitään ainakaan omalla nimellään. Hänen elämänsä loppuvaiheista ei tiedetä, mutta luultavasti hän naimattomaksi jääneenä eli sukulaistensa luona, kunnes kuolema tavoitti hänet vuonna 1828, samana vuonna kuin hänen naimisissa olleen sisarensa Brigitta Christinankin.
Spiritual Healing

Spiritual Healing on Death-yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1990. 
"Spiritual Healing" on Death-yhtyeen tuotannossa jonkinlainen vedenjakaja. Se on ensimmäinen albumi, jonka sanoituksissa Chuck Schuldiner käsittelee enemmän erilaisia yhteiskunnallisia asioita elävien kuolleiden, väkivallan ja kuoleman sijaan. Schuldinerin sävellystyö oli hioutunut kolmen albumin myötä ja "Spiritual Healingin" raidasta raitaan vaihteleva tempo, lisätyt harmoniat ja mutkikkaat melodiakulut ovat osoitus Schuldinerin kehittymisestä sekä soittajana että säveltäjänä. 
Aikalaisiinsa verrattuna "Spiritual Healing" ei ole yhtä brutaali, nopea tai vimmainen kuin jotkin näkyvyyttä saaneet grindcore-albumit. Kriitikot 1990-luvun alussa eivät siten nostaneet albumia musiikkityylin pioneerijulkaisuksi tai merkittävyydeltään samaan luokkaan edes "Scream Bloody Goren" tai "Leprosyn" kanssa. Death-julkaisuna se on kuitenkin merkittävä suunnannäyttäjä 1990-luvun lopun Death-tuotannolle.
Nimi "Spiritual Healing" tarkoittaa vapaasti käännettynä henkiparannusta tai uskonparannusta ilman modernin lääketieteen apua. Termi oli ajankohtainen albumin julkaisun aikaan, koska kuuluisa skeptikko James Randi paljasti henkiparantaja Peter Popoffin huijariksi yhdysvaltalaisessa keskusteluohjelmassa "The Tonight Show Starring Johnny Carson".
Jossain vaiheessa toisen ja kolmannen Death-albumin äänitysten välisenä aikana Chuck Schuldiner kyllästyi yhtyeen pyörittämiseen muun muassa erilaisten jatkuvien aikatauluristiriitojen ja henkilökohtaisten erimielisyyksien takia. "Spiritual Healingin" ilmestyttyä Schuldiner päätti jatkossa palkata vain sessiomuusikoita soittamaan tuleville albumeilleen. "Spiritual Healing" oli Deathin kolmas albumi ja kaikissa aikaisemmissa Death-julkaisuissa oli ainoastaan yksi pysyvä soittaja – Chuck Schuldiner.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 29.
Petos (artisti)

Petos (syntynyt 1976) on helsinkiläinen, Sörnäisissä ja Kalliossa vaikuttava rap-artisti. Petoksen nykyinen tuotanto on täysin suomenkielistä, mutta hän kirjoitti aiemmin sanoituksia myös englanniksi. Soolojulkaisujen lisäksi Petos on mukana Kallio Underground -kokoonpanossa Jontin kanssa. Petos on vieraillut useiden tunnettujen suomalaisartistien levyillä.
Ura.
Petos innostui hiphopista 1980-luvun lopussa kuullessaan Public Enemyä radiosta. Hän aloitti räppäämisen vuonna 1990 nimellä Master-A, ja oli myös mukana 1990-luvun alun hip hop -kokoonpanossa TOA (The Obstinate Age) nimellä J Dustin A. TOA:n muut jäsenet ovat sittemmin vaikuttaneet Liisanpuistossa.
Petoksen sanoitukset käsittelevät usein päihteiden käyttöä ja rikoksia. Sanoituksiensa perusteella hänen arkkivihollisenaan voidaan pitää poliiseja ja FPS Security -vartiontiliikettä. Petoksen tyyli on tarkoituksellisen koruton, joka sopii myös sanoitusten henkeen. Petos tekee myös horrorcore-tyylistä musiikkia taiteilijanimellä Papa Rassi.
Jena

Jena on yliopistokaupunki Thüringenissä Saalejoen varrella, Weimarista itään. Se on rautateiden risteysasema ja se tunnetaan muun muassa Carl Zeissin tehtaista ja Schottin lasista. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 105 739 asukasta. 
Jenassa on heitetty keihäänheiton maailmanennätys. Ennätysheitosta 98,48 vastasi tšekkiläinen Jan Železný.
Historia.
Jena oli 800-luvulla mahdollisesti nimeltään "Jani". Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1230. Vuodesta 1331 se kuului Meissenin kreivikuntaan. Vuosina 1672–1690 se oli Saksi-Jenan herttuakunnan keskus, ja herttua asui siellä vuoteen 1903 asti.
Huomattavia rakennuksia ovat vanhat yliopiston rakennukset, 1300-luvulta peräisin olevan kaupungintalo ja Michaelskirche, joka on rakennettu vuosina 1438–1528). Keskiaikaisista linnoituksista on jäljellä useita torneja. Kaupunki vaurioitui pahasti pommituksissa toisen maailmansodan aikana. Sodan jälkeen Jena jäi Itä-Saksan puolelle.
Yliopisto.
Jenan yliopisto perustettiin vuonna 1558. 1700-luvun loppuun mennessä se nousi Saksan alueen kuuluisimmaksi ja suurimmaksi yliopistoksi. Sen opettajakuntaan kuului monia suuria filosofeja ja kirjailijoita kuten Georg Hegel ja Friedrich Schiller. Evoluution tutkija Ernst Haeckel vaikutti siellä 1800-luvun puolivälissä, ja Karl Marx sai tohtorin arvon vuonna 1841.
Yliopiston nimi muutettiin Friedrich–Schiller-yliopistoksi vuonna 1934.
Toranosuke Takagi

Toranosuke "Tora" Takagi (, s. 12. helmikuuta 1974 Shizuoka, Japani) on japanilainen autourheilija. 
Ura.
Takagi aloitti kilpauransa kilpailemalla pienemmissä Formula -sarjoissa 1990-luvulla. Vuonna 1993 hän siirtyi ajamaan Japanin Formula 3 ja Formula 3000 -sarjoja, joista parhaaksi tulokseksi jäi toinen sija vuoden 1995 Formula 3000 -kaudelta.
Takagi nousi Formula Nippon -sarjasta Tyrrell-tallin testikuljettajaksi kaudeksi 1997 ja sai tallipaikan kaudeksi 1998. Ensimmäisenä kautenaan hän ei saavuttanut suurta menestystä, koska vauhdistaan huolimatta Takagi oli epäluotettava ja virhealtis kuljettaja, minkä seurauksena hän ei kerännyt yhtään pistettä. Parhaimmillaan Takagi oli kahdesti yhdeksäs. Seuraavalla kaudella Takagi siirtyi Arrows-talliin, jossa saavutti kauden avauskilpailussa uransa parhaaksi sijoitukseksi jääneen seitsemännen sijan. Kauden loppu sujui heikosti, sillä Takagi keskeytti kahdeksassa viimeisessä kilpailussa. Hänen sponsoritukensa kuitenkin heikkenivät ja F1-uran viimeiseksi kilpailuksi jäi Japanin Grand Prix 1999.
F1-uran jälkeen Takagi siirtyi takaisin Formula Nippon -sarjaan, jossa hän voitti mestaruuden kaudella 2000. Sen jälkeen hän siirtyi vuonna 2001 Yhdysvaltoihin ajamaan Toyotan autoilla CART- ja IndyCar-sarjoihin. Vuonna 2005 Takagi palasi kuitenkin Japanin ratasarjoihin, joissa on voittanut vuoden 2005 Super GT -sarjan mestaruuden.. Takagi ajoi viimeisen kautensa Super GT -sarjassa isommassa GT500-luokassa vuonna 2008 ja lopetti uransa kauden päätteeksi.
Alvejuuret

Alvejuuret ("Dryopteris") on noin 250 lajia käsittävä saniaisten suku. Sen jäseniä tavataan pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeilla alueilla, ennen kaikkea Aasian itäosissa.
Useimmat alvejuuret ovat kookkaita saniaisia. Jotkin lajit ovat kesä- toiset ainavihantia.
Jotkin perhosentoukat syövät joidenkin alvejuurilajien lehtiä.
Kivikkoalvejuuri ("Dryopteris filix-mas") on Nurmijärven kunnan nimikkokasvi.
Lajeja.
Suomessa esiintyvät lajit:
Muissa Pohjoismaissa esiintyvät lajit:
Muita alvejuurilajeja:
Pakkotoisto.com

Pakkotoisto.com on Suomen suurin voimailuaiheinen urheilusivusto. Sivusto keskittyy mm. urheiluun ja ravintoon. Foorumi sisältää yli 80 000 käyttäjää ja yli 4,5 miljoonaa viestiä. Sivuston galleriassa on kokoelma kuvia kattaen kehonrakennuksen, fitnessin, bodyfitnessin, voimailun sekä vapaaottelun.
Rekisteröityneet käyttäjät voivat keskustella myös dopingaineista ja niiden vaikutuksista, mutta kaikki niiden ostamiseen, välittämiseen, myymiseen ja salakuljettamiseen liittyvä keskustelu on kielletty.
Historia.
Sivuston ensimmäisen version perusti nimimerkki Antton vuoden 2000 loppupuolella nimellä www.roina.da.ru. Kesäkuussa 2001 sivuston nykyinen omistaja ja ylläpitäjä Mike Sirén liittyi ylläpitoon. Joulukuussa 2001 palstan nimi vaihtui muotoon www.roinaforum.net ja sille otettiin pohjaksi EZboard, jonka käyttöönotto osoittautui nopeasti virheeksi. Tammikuussa 2002 Roinaforum siirtyi INT2000-palveluntarjoajan palvelimille, jolla testattiin kahta eri keskustelupalstasovellusta ennen siirtymistä vBulletin-sovellukseen helmikuussa 2002. Maaliskuussa 2002 punttimimmit.da.ru liitettiin Roinaforumiin. Kesäkuussa 2002 rekisteröityneiden määrä ylitti 1000 käyttäjää. Syyskuussa 2002 sivuston uudeksi nimeksi valittiin Pakkotoisto.com. Marraskuussa 2003 palveluntarjoajaksi vaihtui Myvisio Oy.
Razorblade Romance

Razorblade Romance on HIM-yhtyeen toinen albumi. Levy äänitettiin Walesissa vuonna 1999, ja sen tuottajana oli John Fryer. Levy nousi listaykköseksi Suomessa ja Saksassa. Sinkkuina julkaistiin "Join Me in Death", "Poison Girl", "Right Here in My Arms" ja "Gone with the Sin". "Razorblade Romance" kuuluu Suomen myydyimpiin rocklevyihin ja oli vuoden 2000 myydyin levy Suomen albumilistalla ja se oli yhtyeen hyppy tähteyteen. Albumi ja siitä julkaistu hittisingle "Join Me" olivat yhtaikaa Saksan listojen ykkösenä. Suomessa levy on myynyt yli 101 000 kappaletta ja muualla maailmassa kaksi ja puoli miljoonaa kappaletta.
Levy valittiin Emma-gaalassa "Vuoden albumiksi" vuonna 2000.
Levyn kansikuvassa poseeraa Ville Valo. Kuvan on ottanut Jouko Lehtola.
Kappaleet.
HER-versio.
Vuonna 2002 yhtyettä markkinoitiin jonkin aikaa Yhdysvalloissa nimellä HER, kun HIM-niminen post-rock-yhtye ei antanut lupaa nimensä käyttöön. Vuoden kestäneen riidan jälkeen suomalaiset kuitenkin saivat oikeuden käyttää omaa nimeään maksettuaan yhtyeelle korvauksia.
Mortteli

Mortteli eli huhmar (tai huhmare) on maljamainen astia, jota käytetään aineksen hienontamiseen ja sekoittamiseen. Hienontaminen tapahtuu survimella (hiertimellä) eli petkeleellä painellen ja hiertäen. Työkalua käytetään mausteiden murskaamiseen, ja ennen myös apteekeissa lääkeaineiden tai kuvataiteessa väriaineiden hienontamisessa. Morttelia käytetään gastronomiassa etenkin mausteseosten ainesten, kuten sinapin, jauhamiseen.
Mortteli valmistetaan perinteisesti joko marmorista, pronssista tai keraamisesta materiaalista, kuten posliinista. Morttelien koot vaihtelevat pienistä, muutaman millilitran kokoisista suuriin, usean sadan litran vetoisiin. Yleisimmin keittiö- ja laboratoriokäytössä käytettävimpien marmori- tai keraamimorttelien vetoisuus on noin 1 dl ja pronssimorttelin noin 2 dl.
Slaavilaisen mytologian Baba Jaga lentää huhmarella ja käyttää petkeltä peräsimenä.
Leffatykki

Leffatykki on suomenkielinen nimimerkkien kirjoittamista arvosteluista koottu elokuva-arvostelutietokanta, joka sisältää tietoa elokuvista ja televisiosarjoista. Sivustolla on myös leffakliseeosio sekä oma keskustelupalstansa, jossa voi keskustella elokuvista, televisiosarjoista ja ajan ilmiöistä. 
Leffatykin tietokanta kattoi huhtikuussa 2015 yli 29 500 elokuva- ja televisiosarjanimekettä sekä yli 15 000 arvostelua. Sivusto oli tuolloin ollut toiminnassa seitsemän vuotta. Sen tietokantaa kasvatti tuolla hetkellä useita vakituisia elokuvaharrastajia ja runsaan 200 000 kuukausittaisen kävijän joukko. Kävijöille on tarjottu sivuston alkuajoista lähtien mahdollisuus kirjoittaa elokuvista omia arvostelujaan ja kommenttejaan. Ammattikriitikoiden arvosteluja ei sivustolla tarjota.
Leffatykin perusti vuonna 2001 oululainen Sohvaperunat ry, joka on kahden oululaisen ja yhden tamperelaisen perustama rekisteröity yhdistys, jonka tavoite on levittää elokuvakulttuuria suomalaisille. Yksi päätavoitteista on ylläpitää Leffatykki.com-sivustoa.
Vuoden 2008 alusta sivustoa alkoi ylläpitää Leffatykki Media Oy, jolloin mukaan liittyi enemmän teknisiä osaajia, ja sen mukana tulivat paremmat sivuston kehitysmahdollisuudet. Leffatykki Media Oy:n organisaatio muodostuu seitsemästä henkilöstä. Kaikki alkuperäiset Leffatykin perustajat ovat mukana organisaatiossa.
Syksyllä 2008 Leffatykki sai myös äänellisen oheisilmentymän. Ensimmäinen virallinen Leffatykki Podcast -jakso julkaistiin 6. lokakuuta. Leffatykillä oli huhtikuussa 2015 noin 15 000 rekisteröitynyttä käyttäjää.
Syksyllä 2010 Leffatykkiin tuli mukaan TV-Opas, jossa listataan mitä elokuvia televisiossa esitetään seuraavaksi. Suuren arvostelu- ja kommenttitietokannan ansiosta lähes jokaisesta televisiossa esitettävästä elokuvasta löytyy jotain taustatietoa; pisteytyksiä, arvosteluja, kommentteja, trailereita ja kuvia.
Greatest Lovesongs Vol. 666

Greatest Lovesongs Vol. 666 on HIM-yhtyeen ensimmäinen albumi vuodelta 1997. Sen tuottajana toimi Hiili Hiilesmaa. 
Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet "When Love and Death Embrace", "It's All Tears" ja "Your Sweet Six Six Six". Saksassa levy julkaistiin hieman erilaisella kappalejärjestyksellä: "For You" on aloitusraidan sijaan päätösraita. "Greatest Lovesongs Vol. 666" on yksi parhaimmin menestyneistä debyyttialbumeista Suomessa. Levyn naislauluosuudet ovat Sanna-June Hyden ja Asta Hannulan laulamia. Albumi on myös "Venus Doomin" ohella ainoa HIM-levy, jolla kuullaan perusvirettä alemmas viritettyjä kappaleita.
Kaupallinen menestys.
Albumia on myyty Suomessa.
Hannu Jurmu

Hannu Ensio Jurmu on suomalainen tenorilaulaja ja kirkkomuusikko. 
Hannu Jurmu on opiskellut musiikkia ensin Oulun kaupungin konservatoriossa ja sen jälkeen Sibelius-Akatemiassa ja suorittanut siellä kaksi musiikin maisterin tutkintoa (kirkkomusiikki 1989 ja oopperakoulutus 2005). Jurmu on voittanut useita palkintoja monissa kotimaisissa laulukilpailuissa ja 2002 hänelle myönnettiin Benjamino Gigli –palkinto kauniista italialaisväritteisestä äänestään ja ansiokkaasta roolityöskentelystään oopperan parissa.
Vuodesta 1994 Jurmu on esiintynyt ooppera-, operetti-, oratorio- ja konserttisolistina kotimaan lisäksi monissa Euroopan maissa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Hänellä on laaja ooppera- ja operettiohjelmisto, johon kuuluu yli kuusikymmentä tenoriroolia. Näistä rooleista keskeisimmät ovat mm. Giuseppe Verdin, Giacomo Puccinin, Georg Bizetin, Richard Straussin ja Richard Wagnerin oopperoista, sekä Johann Straussin, Emmerich Kálmánin ja Franz Lehárin opereteista. Suomalaisten oopperoiden kantaesityksissä hän on laulanut tenoripääosat mm. Jukka Linkolan, Ilkka Kuusiston, Olli Kortekankaan, Markus Fageruddin, Mikko Heiniön ja Kari Tikan oopperoissa. Jurmu on esiintynyt säännöllisesti eri orkestereiden ja kuorojen solistina. Samoin hän esiintyy ahkerasti lied-, joulu-, kirkko- ja viihdekonserteissa.
Hannu Jurmu on kaivanut esiin arkistojen kätköistä, kantaesittänyt ja levyttänyt suuren määrän suomalaista laulumusiikkia. Hän on levyttänyt kaikkiaan parisenkymmentä albumia mm. Alba Records-, Naxos- ja BIS-levymerkeille. Keskeisiä levytyksiä ovat olleet mm. Jean Sibeliuksen ja Yrjö Kilpisen lauluista koostuvat levyjulkaisut sekä suomalaisia romansseja, serenadeja ja kansanlauluja, joulumusiikkia ja hengellistä musiikkia ja oopperaa sisältävät levytykset. 
Ooppera-, operetti- ja konserttilaulajana Jurmu on toiminut vuodesta 1994. Hänen ohjelmistoonsa kuuluu yli 65 ooppera- ja operettiroolia. Jurmu on esiintynyt sekä Savonlinnan oopperajuhlilla että Suomen Kansallisoopperassa. Hän esittää myös klassista liediä ja viihdemusiikkia. Jurmulta on julkaistu seitsemän soololevyä ja neljä kokonaista oopperalevytystä. Solistiuransa ohella Hannu Jurmu toimii Tapiolan seurakunnan kanttorina ja valmistelee musiikin tohtorin tutkintoa Taideyliopiston Sibelius-Akatemian DocMus-tohtorikoulun taiteilijakoulutuksessa.
Jurmulle myönnettiin Beniamino Gigli -palkinto vuonna 2002.
Venäjän jääkiekkomaajoukkue

Venäjän jääkiekkomaajoukkue edustaa Venäjää miesten jääkiekon kansainvälisissä otteluissa ja turnauksissa. Venäjä kuuluu niin sanottuihin jääkiekon suurmaihin. Se on voittanut viisi maailmanmestaruutta ja kaksi olympiakultaa. Venäjän maajoukkue on Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n hallinnoimalla rankinglistalla toinen. Vuonna 2021 Venäjällä oli liki 18 000 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa ja lähes 800 jäähallia. Vuonna 2023 pelaajia oli yli 18 600.
Historiaa.
Venäjän jää­kiekko­maa­joukkueen edeltäjä Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkue hallitsi kansainvälisiä arvokisoja 1970- ja 1980-luvulla. Joukkuetta kutsuttiin nimellä Punakone. Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkue voitti monta kultamitalia maailmanmestaruus- ja olympiakisoista. Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkue ja Venäjän jääkiekkomaajoukkue ovat voittaneet yhteensä 27 maailmanmestaruutta. Venäjän jääkiekkomaajoukkue on voittanut viisi maailmanmestaruutta, vuosina 1993, 2008, 2009, 2012 ja 2014. Edellisen kerran Venäjällä on järjestetty maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2016.
Venäjän eri maajoukkueet jättivät väliin vuonna 2022 pelatut miesten maailmanmestaruuskisat, kesällä järjestetyt tyttöjen alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskisat sekä elokuulle siirretyt alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskisat. Samalla Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF tiedotti hyllyttäneensä Venäjän ja Valko-Venäjän ulos kansainvälisistä jääkiekkotapahtumista, koska Venäjä hyökkäsi Ukrainaan. Hyllytys jatkui myös vuonna 2023. Joukkueet on suljettu toiminnasta myös vuodeksi 2024.
Kuitenkin vuoden 2024 maailmanmestaruuskilpailujen jälkeen jääkiekon maailmanlista muuttui erikoisesti, sillä Venäjän maajoukkue nuosi listalla, Suomen ohi toiseksi. Kansianvälinen jääkiekkoiitto oli tätä ennen antanut vuosittain ja noidenkin kisojen jälkeen Venäjälle pistemäärän, jonka saavuttaa joukkue, joka yltää maailmanmestaruuskilpailuissa pronssille. Liiton puheenjohtaja Luc Tardif totesi tilanteen jälkeen, että rankingin sääntöjä muutetaan, sillä: "Nykyisessä systeemissä ei ole järkeä vallitsevan tilanteen takia." ja "Meidän ei pidä rangaista MM-kisoihin osallistuvia maita."
Vuodet, jolloin Venäjä on ollut kisojen isäntämaa on lihavoitu.
Valmentajat.
Venäjän jääkiekkomaajoukkueita ovat valmentaneet entiset Neuvostoliiton maajoukkueen huippupelaajat.
Humberto Delgadon lentoasema

Humberto Delgadon lentoasema (port. "Aeroporto Humberto Delgado") on Lissabonissa sijaitseva Portugalin suurin lentoasema. Vuonna 2019 sen kautta kulki 31,2 miljoonaa matkustajaa.
Portelan lentoasema avattiin 15. lokakuuta 1942. Vuonna 2016 lentoasema nimiettiin Humberto Delgadon mukaan joka oli Portugalin ilmavoimien kenraali.
Amerikoiden silta

Amerikoiden silta (, ) on Panaman kanavan ylittävä maantiesilta Panamassa. Se sijaitsee Panaman kanavan Tyynen valtameren puoleisessa päässä. Silta rakennettiin vuonna 1962 ja maksoi 20 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Se oli ainoa Etelä- ja Pohjois-Amerikkaa yhdistävä silta vuoteen 2004 asti, jolloin Puente Centenario (”Satavuotissilta”) valmistui.
Volossova

Volossova eli Volosovo () on kaupunki Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Keski-Inkerin ylängöllä 72 kilometriä Pietarista lounaaseen Hatsinan ja Iivananlinnan välisen rautatien varrella. Asukkaita on 12 162 henkeä (vuoden 2010 väestönlaskenta), mikä on alle neljännes koko maaseutuvaltaisen piirin väestöstä (49 570). Kaupunkiin kuuluu myös aivan sen pohjoispuolella sijaitseva Laakanovan () kylä.
Kaupungin läheltä on löydetty keskiaikaisia kurgaanihautoja. Volossovan kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Nimi yhdistetään usein muinaisten slaavien Volos (Veles) -jumalaan, mutta todennäköisemmin sen taustalla on ortodoksisen Vlas-henkilönimen kansanomainen muoto. 
Paikkakunnan kehitys alkoi rautatien valmistuttua vuonna 1870. Hallinnollisesti se kuului Pietarin kuvernementin Pietarhovin kihlakuntaan. Vuodesta 1927 lähtien Volossova on samannimisen hallintopiirin keskus. Vuonna 1937 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1999 siitä tuli kaupunki.
Volossovassa on rehutehdas sekä elintarvike- ja rakennusaineteollisuutta. Sen kautta kulkee Hatsinan ja Opoljan välinen maantie. Kaupungista on linja-autoyhteys Pietariin, Hatsinaan ja Jaamaan; linja-autoasema sijaitsee Volssovan rautatieaseman edustalla. Rautatieasemalla pysähtyvät vain paikallisjunat.
Nähtävyyksiä ovat historiallis-kansatieteellinen museo ja vuosina 1904–05 rakennettu ortodoksinen Aleksanteri Nevalaisen kirkko. Vuodesta 1992 lähtien kaupungissa toimii myös luterilainen Inkerin kirkon seurakunta. 
Kaupungin päämies on Igor Poljanski, kaupunginhallituksen päämies Aleksandr Dmitravtsov.
Uskovainen

Uskovainen, uskova on henkilö, joka uskoo hartaasti Jumalaan ja toteuttaa uskoaan arjessa. Nimitystä uskovainen myös käytetään viitattaessa halveksivasti jonkin liikkeen tai muun vastaavan kiihkeisiin kannattajiin, esimerkiksi poliittisen ääriliikkeen uskovaiset.
Käsite "olla uskovainen" on yleisemmin käytössä protestanttisissa kirkkokunnissa, joissa tähdennetään ihmisen pelastuvan "yksin uskosta" (lat. "sola fide"). Ihminen saa Jumalalta lahjaksi pelastavan uskon (pelastuu siis yksin armosta).
Suomalainen uskonnollisuus.
Vuoden 2011 kirkon tutkimuskeskuksen tutkimuksen mukaan 27 prosenttia suomalaisista uskoi kristinuskon Jumalaan, ja 21 prosenttia suomalaisista ei uskonut Jumalan olemassaoloon. Saman tutkimuksen mukaan suomalaisten usko kristinuskon keskeisiin opetuksiin on vähentynyt selvästi.
Suomen luterilaisen kirkon vuonna 1996 tekemässä tutkimuksessa 45 prosenttia suomalaisista piti itseään uskovina. Naisista uskovia oli 56 % ja miehistä 33 %. Maaseudulla uskovia oli 51 % ja kaupungeissa 34 %. 15–24-vuotiaista itseään piti uskovina 33 % ja yli 65-vuotiaista 65 %. Koulutustaso ei vaikuttanut uskovien osuuteen. Luterilaiseen kirkkoon kuuluvista uskovina piti itseään 46 %, muihin uskontokuntiin kuuluvista 75 % ja uskontokuntiin kuulumattomista 22 %.
Terminologiaa.
Uskovaisista käytetään yleiskielessä myös nimitystä uskossa oleva, vakaumuksellinen henkilö tai vakaumuksen mies/nainen. Uskovaisten kesken käytössä oleva slangisana on uskis.
Uskovaisen vastakohta on ei-uskova tai uskosta osaton henkilö (ei siis ei-uskovainen).
Šerpat

Šerpat ovat Nepalissa Himalajan vuoristossa asuva kansa. Šerpojen puhuma šerpan kieli kuuluu tiibetiläis-burmalaiseen kieliryhmään. Erityisesti kaupungeissa asuvat šerpat ovat kuitenkin alkaneet puhumaan yhä enenevässä määrin nepalia, ja asenteet šerpan kieltä kohtaan eivät ole kovinkaan positiiviset. 
Šerpat tunnetaan erityisesti Himalajan vuoristoalueen oppaina ja hyvinä vuorikiipeilijöinä. Vaikka termiä šerpa käytetään nykyään viittaamaan yleisesti kaikkiin Himalajalla kantajina toimiviin ihmisiin, useat etniset šerpat ovat tarkkoja erosta: etniset šerpat toimivat useammin enemmän oppaina kuin kantajina ja näin ansaitsevat korkeampia palkkioita kuin muut kantajat.
Joidenkin tutkimusten mukaan šerpat ovat maailman parhaimpia kantajia, koska he käyttävät energiaansa tehokkaammin kuin esimerkiksi afrikkalaisnaiset, joita useimmissa tutkimuksissa pidetään tehokkaimpina kantajina. Jotkut šerpat pystyvät kantamaan kaksi kertaa oman painonsa verran tavaraa. Kyky kantaa tehokkaasti painavia kuormia on mahdollisesti kehittynyt šerpojen elintapojen mukaan, koska he usein kantavat yli sadan kilometrin matkoja tuotteitaan myytäviksi kaupunkien toreille ja heidän vähärasvainen ruokavalionsa parantaa hapen hyväksikäyttöä. Šerpoilla oletetaan olevan monia tyypin I lihaskuituja, jotka eivät väsy nopeasti.
Uskonnoltaan šerpat ovat vajrayana-buddhalaisia, jotka seuraavat pääsääntöisesti nyingma-koulukuntaa.
Ambrosia

Ambrosia on mytologiassa jumalten ravintoa: ruokaa tai juomaa. Sana on johdettu kreikan kielestä: "a-" (epä-) ja "mbrotos" (kuolevainen), siksi siis kuolemattomien ruokaa. Kreikkalaisessa mytologiassa Hebe annosteli ambrosiaa.
Homeros ja eräät myöhemmät runoilijat ovat kuvanneet ambrosian ruokana ja nektarin juomana, kun taas jotkut muut ovat käyttäneet nimiä päinvastoin. Molemmat ovat kuitenkin "tuoksuvia ja ihania". W.H. Röscherin teoksessa "Nektar und Ambrosia" ne olivat saman aineen, hunajan, eri olomuotoja, ja satoivat taivaasta kuin manna.
Ambala

Ambala (, ; "Amba Wala", mangopuun maa) on kaupunki Ambalan piirikunnassa Haryanan osavaltiossa, Punjabin rajalla, Intiassa. Vuonna 2011 kaupungissa oli 196 216 asukasta. Vuonna 2001 Ambalan piirikunnassa oli kaikkiaan noin miljoona asukasta.
Kaupunki sijaitsee suurten maantie- ja rautatielinjojen varrella. Osavaltion pääkaupunki Chandigarh on 50 kilometrin päässä, Delhiin on 200 kilometriä. Ambalan kaakkoispuolella on suuri puolustusvoimien tukikohta ja lentokenttä. Kurukshetran yliopistolla on kaupungissa toimintaa. Alue on hedelmällistä maatalousmaata jossa kasvatetaan viljaa, puuvillaa, sokeria ja mangoja.
Sami

Sami on suomalainen miehen etunimi. Samin nimipäivä on 20. elokuuta, jolloin on myös Samun, Samuelin ja Samulin nimipäivä. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on elokuuhun 2025 mennessä annettu noin 29 800 miehelle ja noin 50 naiselle. Eniten Sameja on syntynyt vuonna 1975 (1 739).
"Sami" on samalla myös translitterointi arabialaisesta nimestä (سامي, "sāmī"). Se tarkoittaa "ylevä, korkean aseman omaava".
Tunnettuja Sameja.
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Heljä Angervo

Suvi Heljä Marjatta Angervo-Karttunen (3. kesäkuuta 1940 Helsinki – 26. syyskuuta 2019) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano.
Ura.
Angervosta tuli ylioppilas vuonna 1959 ja humanististen tieteiden kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1963, samana vuonna hän sai päästötodistuksen myös Sibelius-akatemiasta pääaineenaan viulu. Lauludiplomin hän suoritti 1964. Angervo toimi paitsi oopperalaulajana Suomessa ja ulkomailla, myös yksinlaulun lehtorina Sibelius-akatemiassa, laulukilpailujen tuomaristoissa ja alansa eri yhdistyksissä. Ensikonserttinsa ja -esiintymisensä oopperassa hän piti vuonna 1964.
Suomen kansallisoopperassa Angervo työskenteli pitkään. Hän lauloi siellä solistina 1965–1993, jatkoi sitten ensin apulaisohjaajana 1993–1996 ja viimeiseksi taiteellisena suunnittelupäällikkönä 1997–2001. Solistiurallaan Angervolla oli myös kiinnitys Saksassa, jossa hän lauloi Hampurin valtionoopperassa 1974–1975. Hän esiintyi myös useana vuonna solistina Itävallassa Salzburgin musiikkijuhlilla 1970-luvulla ja lauloi Saksassa Bayreuthin musiikkijuhlilla 1974 Richard Wagnerin Valkyyria-oopperan Schwertleiten roolin. 
Angervo levytti paljon suomalaisia lauluja sekä laajempia teoksia. Hän oli mukana muun muassa Einojuhani Rautavaaran "Vincent"-oopperan sekä suomenkielisen Matteus-passion levytyksissä. Angervo levytti myös esimerkiksi Herbert von Karajanin kanssa.
Yksityiselämä.
Angervon vanhemmat olivat professori Kyösti Angervo ja lausuntataiteilija Piippa Heliö-Angervo, ja hänen sisarensa oli viulutaiteilija Hannele Segerstam. Angervon puoliso vuodesta 1963 oli Yleisradion entinen musiikkipäällikkö Antero Karttunen.
Serra da Estrela

Serra da Estrela on vuoristo Portugalissa ja Kastilian rajavuorten läntisin osa. Siellä sijaitsee Manner-Portugalin korkein kohta (1 993 metriä). 
Pisin kokonaan Portugalin alueella sijaitseva joki, Mondego, saa alkunsa Serra da Estrelasta. Vuoristo on nykyään osa Serra da Estrelan luonnonpuistoa.
&lt;br&gt;
Hôtel des Invalides

Hôtel des Invalides, usein vain Les Invalides, on rakennusryhmä Pariisissa, Ranskassa. Siihen kuuluu kultakupolinen kirkko, museoita ja muistomerkkejä, jotka kaikki liittyvät Ranskan sotahistoriaan, sekä sotaveteraaneille tarkoitettu sairaala ja vanhainkoti, jotka ovat antaneet alueelle sen alkuperäisen nimen. Les Invalidesiin on myös haudattu eräitä Ranskan sotasankareita.
Invalidikirkon näyttävin hautaholvi kuuluu Napoléon Bonapartelle.
Historia.
Hôtel des Invalidesin rakennuttamisen aloitti kuningas Ludvig XIV vuonna 1670. Alue oli silloin Pariisin esikaupunkia, ja rakennuksen tarkoitus oli toimia vanhojen sotilaiden kotina ja sairaalana. Hankkeen valmistuessa vuonna 1676 siihen kuului viisitoista sisäpihaa, joista suurin oli suunniteltu sotilasparaateja varten. Joenpuoleisen julkisivun pituus oli 196 metriä.
Kappeli rakennettiin vuonna 1679, ja sairaalassa asuvien veteraanien tuli päivittäin osallistua siellä järjestettyihin messuihin. Pian kappelin valmistumisen jälkeen Ludvig XIV teetti Pietarinkirkkoa muistuttavan kuninkaallisen kappelin, joka on yksi barokkiarkkitehtuurin helmistä. Kirkko valmistui vuonna 1706 ja kupolin kultaus 1715. Jules Hardouin Mansart avusti kappelin suunnittelussa ikääntyvää Libéral Bruantia ja viimeisteli sen Bruantin kuoltua vuonna 1679 tämän suunnitelmien mukaan. Kappelia kutsutaan yleisesti Invalidikirkoksi.
Toisessa maailmansodassa.
Toisen maailmansodan aikana vuonna 1944 Invalidikirkkoa kosketti tuhon uhka, kun Adolf Hitler määräsi tuhoamaan koko Pariisin, jos saksalaiset joutuisivat vetäytymään sieltä; erityisesti tuhottaviksi määrättiin muun muassa Notre Dame ja Invalidikirkko. Saksalaiset pioneerit sijoittivat rakennukseen räjähteiden lisäksi myös sadoittain happisäiliöitä lietsomaan tulta.
Hanke jäi toteutumatta, sillä Pariisin viimeinen saksalainen komendantti, kenraali Dietrich von Choltitz, kielsi pioneereja räjäyttämästä panoksia ja käski heidän johtajansa viedä kaikki miehensä pois. On sanottu, että hän käski asentaa kaikkien räjäyttimien yhteisen keskusohjaimen työhuoneeseensa kuitenkin katkaisten johdot heti, kun pioneerit olivat poistuneet. Tämän asian todenperäisyys on epävarma; kuitenkin varmaa on, että kenraali kertoi ensi töikseen hänet vanginneille ranskalaisille upseereille, majuri Jean de la Horielle ja luutnantti Henri Karcherille, selvin sanoin varoituksen joka puolella kaupunkia olevista räjähteistä, jotka purettiinkin ensi tilassa.
Kirkkoon haudatut henkilöt.
Huomattavin Invalidikirkkoon haudattu henkilö on Napoleon I (1769–1821). Napoleon haudattiin alun perin Saint Helenan saarelle, mutta kuningas Ludvig Filip päätti tuoda Napoleonin jäännökset Pariisiin vuonna 1840.
Muita kirkkoon haudattuja henkilöitä ovat muiden muassa:
Peurankello

Peurankello ("Campanula glomerata") on monivuotinen, yleinen, 20–70 cm korkeaksi kasvava kellokasvi. Se viihtyy niityillä ja pientareilla. Sen noin 3 cm pitkät, sinipunaiset kukat ovat ryhmittyneet kasvin latvaan mykerömäisesti. Usein myös peurankellon varressa on pieniä, muutaman kukan ryhmiä. Kasvin varsi on sinipunainen, jäykkä ja haaraton. Lehdet ovat paksuja ja sahalaitaisia.
Peurankellon voi helpoiten sekoittaa harvinaisempaan hirvenkelloon ("Campanula cervicaria").
Peurankellosta on erotettu useita eri alalajeja sekä jalostettu koristekasveina käytettäviä lajikkeita.
Ydinjatke

Ydinjatke (, vanh. "ydinjatkos", "ytimenjatkos") on aivosillan ja selkäytimen välissä sijaitseva aivojen alin osa, joka lasketaan kuuluvaksi aivorunkoon. Ydinjatkeessa on elintärkeitä keskuksia, jotka säätelevät muun muassa hengitystä ja verenkiertoa.
Pauno Pohjolainen

Pauno Antero Pohjolainen (s. 22. toukokuuta 1949 Kuopio) on suomalainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja kuvataiteilija.
Elämä ja ura.
Pohjolainen opiskeli Suomen taideakatemian koulussa 1976–1980. Hän on osallistunut näyttelyihin vuodesta 1974.
Pohjolaisen taiteelle on tyypillistä maalauksien ja veistoksen yhdistäminen bauhaus-tyylin tapaisesti sekä erilaisten ainesten yhdistäminen. Hänen työnsä esittävät usein liikettä tai liikkeen illuusiota.
Vuonna 2008 Pohjolainen menetti varastotilansa ja poltti osan töistään.
Palkinnot ja tunnustukset.
Pohjolainen on saanut Ars Fennica ‑palkinnon vuonna 1997 ja Pro Finlandia ‑mitalin vuonna 2005. Hän sai Saima-mitalin vuonna 2011 ja Anita Snellmanin säätiön tunnustuspalkinnon vuonna 2015.
Julkisia teoksia.
Pohjolainen on tehnyt lukuisia julkisia teoksia. Hän on tehnyt muun muassa Canberraan Suomen Australian-suurlähetystöön teoksen "Sauna ja sisu" (2003) sekä Hesperian sairaalan julkisivua koristavan "Elämänvirta" (2005). Pohjolainen tunnetaan myös alttariteoksistaan ja ‑reliefeistään. Hänen alttariteoksiaan on Rantasalmen ja Laajasalon kirkossa.
Eero Roine

Eero Rafael Roine (10. helmikuuta 1904 Turku – 8. kesäkuuta 1966 Turku) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli pitkään Tampereen Työväen Teatterin näyttelijänä. Useat hänen roolinsa olivat komediallisia, mikä rajoitti hänen roolivalintojaan. Hän näytteli myös elokuvissa, joissa hänen uransa kesti 1930-luvulta 1960-luvulle. Roolit olivat poikkeuksetta sivurooleja ja usein kansanmiehen. Erityisen hyvä rooli hänellä oli "Oprissa", jossa hän esittää entistä maalaria Alperttia; hänen kaverinaan on Ossi Kostia entisenä käräjäkirjurina, joka tietenkin laittaa Alpertin aina ”tuleen” pahassa paikassa. Roine sai Jussi -palkinnon parhaasta miessivuosasta elokuvassa Ihmiset suviyössä.
Roineella on neljä lasta, joista kolme on näyttelijöitä: teatterinjohtajanakin merkittävän uran tehnyt Esko Roine sekä Liisa Roine ja Eila Roine. Neljäs lapsi, Olavi Roine, ei lähtenyt teatteriuralle. Roineen pikkuveli oli kansanedustaja Eino Roine. Roine on haudattu Vatialan hautausmaalle Kangasalle.
Roine palkittiin vuonna 1955 Pro Finlandia -mitalilla. Sittemmin lapsista myös Eila Roine ja Esko Roine ovat saaneet saman tunnustuksen.
Hellenika Oksyrhynkhia

Hellenika Oksyrhynkhia (; POxy 842) on nimitys antiikin Kreikan historiaa käsittelevälle teokselle, jonka katkelmia on löydetty Oksyrhynkhoksesta. Vuonna 1906 löydetty papyruksenpalanen käsittelee peloponnesolaissodan loppuvuosia ja erityisesti Notionin taistelua. Toinen, vuonna 1942 löydetty kappale käsittelee tapahtumia 300-luvulla. Täydellisen teoksen arvellaan olleen jatkoa Thukydideen "Peloponnesolaissodalle". 
Myös Ksenofon ja Diodoros Sisilialainen käsittelevät kyseistä ajanjaksoa teoksissaan. Ennen ensimmäisen papyruskappaleen löytämistä vuonna 1906 historioitsija Ksenofonin "Hellenikaa" pidettiin parempana kun Diodoroksen maailmanhistoriaa. "Hellenika Oksyrhynkhian" kirjoittajan, jota yleensä kutsutaan nimellä P (papyruksesta), tekstiä on kuitenkin pidetty selkeänä ja pragmaattisena. "Hellenika Oksyrhynkhian" kuvaukset eräistä tapahtumista sopivat myös paremmin yhteen Diodoroksen kuvausten kanssa kun Ksenofonin. Tämän takia nykyään suositaankin yleensä Diodoroksen versiota eräistä tapahtumista Ksenofonin kustannuksella. 
Ei tarkalleen tiedetä kuka "Hellenika Oksyrhynkhian" kirjoittaja P oli. On esitetty, että kyseessä olisi ollut joko Eforos tai Theopompos. Nykyään kuitenkin yleinen käsitys on, että kirjoittaja oli 300-luvulla eaa. Ateenassa elänyt Kratippos.