tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lesley Thompson

Lesley Allison Thompson-Willie (o.s. Thompson, s. 20. syyskuuta 1959) on kanadalainen soutaja, joka toimii perämiehenä. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Hän on saavuttanut samassa luokassa myös olympiahopeaa Atlantassa 1996 ja Lontoossa 2012 sekä olympiapronssia Sydneyssä 2000. Perämiehellisessä nelosessa hän saavutti olympiahopeaa Los Angelesissa 1984. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui kahdeksikossa neljänneksi ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 viidenneksi. Thompson voitti maailmanmestaruuden kahdeksikossa Wienissä 1991, ja lisäksi hänellä on yhdeksän muuta MM-mitalia.
Riihimäen Sanomat

Riihimäen Sanomat oli Riihimäellä vuosina 1914–2003 ilmestynyt sanomalehti. Se yhdistettiin "Hyvinkään Sanomien" kanssa "Aamupostiksi" vuonna 2003.
Toimittaja Eemeli Salmisen perustama "Riihimäen Sanomat" oli puolueeton paikallislehti, joka sisälsi myös tärkeimmät kotimaan- ja ulkomaanuutiset. Julkaisuyhtiön omistuspohjaa laajennettaessa vuonna 1919 lehdestä tuli kokoomuslainen. Talous kehittyi suotuisasti 1930-luvun vaihteen pulavuosiin saakka, jolloin lehti kannatti lapuanliikettä. Myöhemmin se palasi kokoomuspuolueen linjalle ja muuttui 1950-luvulla sitoutumattomaksi.
"Riihimäen Sanomien" levikki kasvoi voimakkaasti sotavuosina ja niiden jälkeen. Helsingin lehtien ja "Hyvinkään Sanomien" kilpailun takia sen levikkialueeksi jäi 1950-luvulta lähtien Riihimäki, Hausjärvi, Janakkala ja Loppi. Ilmestysmistiheys ja levikki kasvoivat 1960-luvun lopulta lähtien, mutta ilmoitusmarkkinoilla "Riihimäen Sanomat" joutui kilpailemaan ilmaisjakelulehtien kanssa.
Kolehmaisen perheen omistama lehtiyhtiö hakeutui vuonna 1994 konkurssiin kalliiksi tulleen toimitilahankinnan takia. Omistajana ja julkaisijana jatkoi yhteistyökumppani Janton Oy, joka myi lehden "Hämeen Sanomille" vuonna 1998. "Riihimäen Sanomat" ja "Hyvinkään Sanomat" yhdistyivät vuonna 2003 "Aamupostiksi", jota kustantaa Keskisuomalainen Oyj:n omistama Etelä-Suomen Media (aikaisemmin Aamuposti-Mediat Oy).
"Riihimäen Sanomat" ilmestyi aluksi kerran, vuosina 1916–1918 ja 1949 kahdesti, vuosina 1918–1927, 1931–1948 ja 1950–1966 kolmesti, vuosina 1967–1980 viidesti ja vuosina 1928–1930 sekä vuodesta 1981 lähtien kuudesti viikossa. Kuusipäiväisen lehden rinnalla ilmestyi vuosina 1928–1930 myös kolmepäiväinen painos. Levikki nousi 1940-luvulla yli 5 000:een ja 1970-luvun alussa yli 10 000 kappaleeseen. Vuonna 1993 se oli noin 12 500 kappaletta. Päätoimittajina työskentelivät Eemeli Salminen (1914–1919), Aaro A. Nuutinen (1919), Väinö Leisio (1920–1923), Eino J. W. Sipilä (1923–1925), Heikki Kokko (1925–1926), Vilho Viita (1926–1927), Väinö Armas Lyytikäinen (1927–1931), Väinö Oittinen 1927 ja 1931–1962, Kalervo Töyrylä (1962–1993), Aatos Alhainen (1993–1994) ja vuodesta 1994 Antero Heikkinen.
Terrence Paul

Terrence "Terry" Paul (s. 14. syyskuuta 1964 Oakville, Ontario) on kanadalainen soutaja, joka toimi perämiehenä. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Soulin olympialaisissa 1988 hän kilpaili perämiehellisessä nelosessa mutta ei menestynyt. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksikossa hopeaa Tasmaniassa 1990 ja Wienissä 1991.
Kilpauransa jälkeen Paul on valmentanut muun muassa Kanadan ja Sveitsin maajoukkueita.
Derek Porter

Derek Porter (s. 2. marraskuuta 1967 Belfast, Pohjois-Irlanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Tämän jälkeen hän siirtyi kilpailemaan yksikköluokkaan ja voitti maailmanmestaruuden Račicessa 1993 sekä saavutti olympiahopeaa Atlantassa 1996 ja sijoittui neljänneksi Sydneyn olympialaisissa 2000. Lisäksi hän saavutti kahdeksikossa kaksi MM-hopeaa ja yksikössä yhden MM-pronssin.
Derek Porterin isä Hugh Porter edusti soutajana Isoa-Britanniaa.
Darren Barber

Darren Barber (s. 26. joulukuuta 1968 Victoria, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui samassa luokassa neljänneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksikossa hopeaa Tasmaniassa 1990 ja Wienissä 1991.
Andrew Crosby

Andrew "Andy" Crosby (s. 5. marraskuuta 1965 Bella Coola, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui samassa luokassa neljänneksi ja Soulin olympialaisissa 1988 kuudenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksikossa hopeaa Tasmaniassa 1990 ja Wienissä 1991.
Olof von Dalin

Olof von Dalin, ennen aatelointia ensin "Dahlin", sitten "Dalin" (29. elokuuta 1708 Vinbergin pappila, Hallanti, Ruotsi – 12. elokuuta 1763 Drottningholmin linna, Ruotsi), oli ruotsalainen runoilija, prosaisti ja kulttuurivaikuttaja.
Dalin aloitti 13-vuotiaan opinnot Lundin yliopistossa. Aluksi hän opiskeli lääketiedettä mutta keskittyi pian humanistisiin opintoihin. Hän kirjoitti runojen ohella muun muassa 1746–1762 ilmestyneen historiateoksen "Svea rikes historia", jonka ansiosta Ruotsin historia tuli ruotsalaisille tutuksi. Vuodesta 1750 hän oli kruununprinssi Kustaan opettaja. Hänet aateloitiin 1751. Hän joutui joksikin aikaa hovista pois, kun paljastui, että hän oli osallistunut kuningasvallan laajentamiseen tähtääviin vehkeilyihin, mutta karkotus peruttiin pian, ja hän nousi jälleen merkittäviin asemiin. Äkillinen kuolema kuitenkin keskeytti uran. Häntä pidetään laululyyrikkona Bellmanin edeltäjänä.
Suomennettuja runoja.
Lähde:
John Wallace

John Wallace (s. 1. huhtikuuta 1962 Burlington, Ontario) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Soulin olympialaisissa 1988 hän sijoittui samassa luokassa kuudenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksikossa hopeaa Tasmaniassa 1990 ja Wienissä 1991.
Michael Rascher

Michael Rascher (s. 26. heinäkuuta 1965 Edmonton, Alberta) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksikossa hopeaa Tasmaniassa 1990 ja Wienissä 1991.
Robert Marland

Robert Marland (s. 13. toukokuuta 1964 Mississauga, Ontario) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Neljä vuotta aiemmin hän kilpaili Soulin olympialaisissa perämiehellisessä nelosessa mutta ei menestynyt. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksikossa hopeaa Tasmaniassa 1990 ja Wienissä 1991.
Ference Marton

Ference Marton (s. 7. maaliskuuta 1939 Unkari) on ruotsalainen kasvatuspsykologi, tutkija sekä professori emeritus Göteborgin yliopistossa. Hänet tunnetaan parhaiten pinta- ja syväsuuntautuneen oppimisen teoriastaan sekä erityisesti kasvatustieteissä käytettävän laadullisen tutkimusmenetelmän, fenomenografian, kehittämisestä. 1990-luvulta lähtien Marton on ollut kiinnostunut variaatioteoriasta ja sen kehittämisestä. 
Martonin ajattelu pohjautuu kognitivismiin, mutta lähestymistapa on fenomenologinen eli olennaista on yksilön kokemus maailmasta ja todellisuudesta. Martonin ajattelussa korostuukin vahvasti oppijalähtöisyys, se, miten oppija näkee ja kokee maailman. Teoksessaan "Classroom Discourse and the Space of Learning" Marton korostaa myös kielen merkitystä oppimisessa; kieli ei ainoastaan välitä merkityksiä vaan myös luo niitä. 
Marton kritisoi kirjassaan "Learning and Awareness" (1997) sen aikaista kognitivismiin ja konstruktivismiin nojaavaa ajattelua oppimisen tutkimuksessa, jossa korostuu ajatus yksilön sisäisestä  ja yksilön ulkopuolisesta maailmasta. Martonin mukaan yksilöä ja maailmaa ei tule erottaa toisistaan. 
Marton siis kumoaa vastakkainasettelun sosiaalisen ja yksilöllisen konstruktivismin välillä (sosiaalinen konstruktivismi = ulkomaailma vaikuttaa mielen sisäisiin prosesseihin vs. yksilöllinen konstruktivismi = mielen sisäiset prosessit vaikuttavat ulkoisiin tekoihin). Martonin mukaan kummankaan suuntaista vaikutusta ei kuitenkaan ole, vaan on vain yksi maailma, jonka yksilö kokee omalla tavallaan. Yksilö ei ole erillinen maailmasta vaan osa sitä; ei ole olemassa ulkomaailmaa ja yksilön sisäistä maailmaa.
Lisäksi hän haastaa konstruktivistisen käsityksen esittämällä, että tieto ei rakennukaan pienistä palasista suuremmaksi kokonaisuudeksi vaan oppiakseen oppijan on ensin ymmärrettävä, millaista kokonaisuutta hän on oppimassa
Front Royalin taistelu

Front Royalin taistelu (; myös Guard Hillin taistelu ja Cedarvillen taistelu) oli Yhdysvaltain sisällissodan taistelu, joka käytiin Unionin ja Konfederaation joukkojen välillä 23. toukokuuta 1862. Taistelussa Thomas Jacksonin johtamat Konfederaation joukot yllättivät eversti John Kenlyn komentaman noin 1 000 miehen vahvuisen osaston. Kenlyn joukot yrittivät puolustautua, mutta joutuivat lopulta antautumaan Konfederaation joukoille.
Taistelun jälkeen Unionin kenraali Nathaniel Prentice Banksin joukot aloittivat nopean vetäytymisen Strasburgista kohti Winchesteriä.
Lähteet.
1862
Bruce Robertson

Bruce Robertson (s. 17. kesäkuuta 1962) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Neljä vuotta aiemmin hän kilpaili Soulin olympialaisissa perämiehettömässä nelosessa mutta ei menestynyt. Maailmanmestaruuskilpailuissa Robertson saavutti kahdeksikossa hopeaa Tasmaniassa 1990 ja Wienissä 1991.
Autoklinikka

Autoklinikka-yhtiöt on autojen pelti- ja kolari- ja tuulilasivaurioiden korjaamiseen erikoistunut vauriokorjaamoketju. Vuonna 1992 perustetulla Autoklinikalla on lähes 40 toimipistettä ympäri Suomen.
Autoklinikan liikevaihto oli vuonna 2019 40 miljoonaa euroa ja se työllistää noin 280 henkilöä. Vuosittain Autoklinikoilla korjataan yli 30 000 kolhittua tai kolaroitua autoa. Autoklinikka on myös Tesla-sähköautojen auktorisoitu vahinkokorjaamoketju Suomessa.
Autoklinikka on osa pohjoismaista Werksta-konsernia.
Historia.
Autoklinikka perustettiin vuonna 1992 Herttoniemessä. Seuraavien vuosien aikana se kasvoi pääkaupunkiseutua palvelevaksi viiden korjaamon vahinkokorjaamoketjuksi. 2010-luvulla kasvu vauhdittui ja 2016 lanseerattiin Autoklinikka franchising-verkosto. Vuonna 2020 Autoklinikalla on lähes 40 vahinkokorjaamoa ympäri Suomen.
Vuonna 2016 Autoklinikka yhdistyi Ruotsalaisen Werksta-ketjun kanssa muodostaen Pohjoismaiden suurimman vahinkokorjaamoketjun. Toiminta on laajentunut tämän jälkeen niin Suomessa kuin Ruotsissakin. Vuonna 2018 avattiin ensimmäiset toimipisteet myös Norjassa.
Panini (voileipä)

Panini on italialainen grillattu voileipä.
Michael Forgeron

Michael "Mike" Forgeron (s. 24. tammikuuta 1966 Main-à-Dieu, Nova Scotia) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Atlantan olympialaisissa 1996 hän kilpaili pariairokaksikossa ja sijoittui seitsemänneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi perämiehettömässä nelosessa vuonna 1993, ja samassa luokassa hän saavutti Kansainyhteisön kisoissa pronssia vuonna 1994.
Wald (Appenzell Ausserrhoden)

Wald on kunta Koillis-Sveitsissä Appenzell Ausserrhodenin kantonissa. Siellä on noin 900 asukasta. 
Sijainti.
Wald sijaitsee Bodenjärven eteläpuolella Rein- ja Sitterjokien välisellä ylänköalueella, kymmenkunta kilometriä St. Gallenista itään ja pari kilometriä Trogenista koilliseen.
Amazonianmomotti

Amazonianmomotti ("Baryphthengus martii") on momotteihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Väli- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan amazonianmomotti voi kasvaa 42–47 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Amazonianmomotin vatsa, rinta ja pää ovat väriltään ruskehtavan oranssit ja rinnassa on musta laikku. Silmien ympärystä on musta. Linnun selkä, siivet ja pyrstö ovat kirkkaan vihreät. Siivissä on myös sinistä. Alalajilla "B. m. semirufus" on kaksi pidentynyttä pyrstösulkaa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Amazonianmomotin levinneisyysalue ulottuu Guatemalasta Andien länsipuolella Ecuadoriin asti ja Andien itäpuolella Kolumbiasta Boliviaan ja Brasiliaan asti. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät. Se elää yksin tai pareittain. Amazonianmomotin ravintoa ovat hyönteiset, pienet selkärankaiset eläimet ja hedelmät. Amazonianmomotti pesii törmissä ja kallioleikkauksissa. Pesimäkausi kestää Väli-Amerikassa maaliskuulta kesäkuulle.
Lydia Baxter

Lydia Odell Baxter (2. syyskuuta 1809, Petersburg, New York, Yhdysvallat – 23. tammikuuta 1874 New York) oli yhdysvaltalainen runoilija, Petersburgin baptistiseurakunnan jäsen.
Elämä ja työ.
Baxter koki herätyksen kuultuaan baptistisaarnaajan Eben Truckerin saarnaavan. Hän oli perustamassa Petersburgin baptismiseurakuntaa. Myöhemmin hän muutti New Yorkiin. Hänen kotinsa oli monien vierailevien saarnaajien ja evankelistojen tukikohtana, vaikka hän itse oli sairaanloinen. Hän julkaisi runojaan 1855 ilmestyneessä "Gems by the wayside, a vol­ume of de­vo­tio­nal po­et­ry" -kirjassa. Viisi hänen kirjoittamaansa laulua julkaistiin Ira D. Sankeyn ”"Sacred Songs and Solos”" kirjassa 1873, niiden joukossa tunnetuin laulunsa on ”There is a gate that stands ajar”. Siihen liittyy Silas Jones Vailin 1872 tekemä sävelmä.
Laulu on suomeksi seuraavissa kokoelmissa.
Hengellisiä lauluja ja virsiä 202 "Nyt tiedän portin avoimen, Mi kultasaliin johtaa" (Suom. Olli Vuorinen 1876) 
Siionin Kannel 1999 326 "Nään portin, oi se auki on ja rauhan asunnoista" (Suom. Olli Vuorinen 1876, uud. Lauri Thurén) 
Pelastusarmeijan laulukirja (1990) 45 "Mä portin tiedän avoimen, se kultasaliin johtaa".
Ruotsin kirkon virsikirja 223 "On portti auki. Katsokaa: se hohtaa kirkkautta" (Suom. Pekka Kivekäs 1997).
Wald (Zürich)

Wald on kunta Pohjois-Sveitsissä Zürichin kantonissa. Siellä on noin 10 000 asukasta. 
Sijainti.
Wald sijaitsee Jonajoen laaksossa Zürichinjärven koillispuolella, Wetzikonin kaakkoispuolella ja Rütin koillispuolella. Kunnan suurimmat asuinkeskittymät ovat Waldin ja Laupenin kylät.
Liikenne.
SBB:n rautatie Winterthurista Rütiin kulkee Waldin kautta.
Cross Keysin taistelu

Cross Keysin taistelu () oli 8. kesäkuuta 1862 Cross Keysissa Virginiassa käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu. Taistelu päättyi Konfederaation voittoon.
Taistelu alkoi, kun Thomas Jacksonin armeijaa takaa-ajaneet John C. Fremontin joukot kohtasivat Jacksonin divisioonan, jota johti kenraalimajuri Richard Ewell. Unionin joukot yrittivät hyökätä Ewellin joukkoja vastaan, mutta joutuivat vetäytymään Konfederaation Isaac R. Trimblen johtaman prikaatin torjuttua heidän hyökkäyksensä. Seuraavana päivänä pääosa Ewellin joukoista ylitti läheisen joen ja liittyi muiden Konfederaation joukkojen tueksi Port Republicin taisteluun.
Martin Franzmann

Martin Hans Franzmann (29. tammikuuta 1907 Lake City, Minnesota, Yhdysvallat – 28. maaliskuuta 1976 Cambridge, Englanti) oli yhdysvaltalainen, luterilainen pappi, teologi ja professori sekä virsirunoilija. 
Elämä ja työ.
Fanzmannin isä oli saksalainen luterilainen pappi. Hän sai koulutuksensa Wisconsin Lutheran Synodin instituuteissa ja opetti eksegeettisiä aineita Concordia Luthernan Seminaryssä, St. Louisissa sekä luterilaista teologiaa Westfied Housessa Cambridgessä, Englannissa 1969-72.
Franzmann on julkaissut useita teologisia teoksia sekä kirjoittanut virsiä. Yksin hänen kirjoittamansa virsi, "In Adam we have all been one", on myös suomeksi, Ruotsin kirkon virsikirjan virsi 229 "Me kaikki lapset Aadamin olemme langenneet "(suom. Niilo Rauhala, 1995). Virsi on vuodelta 1963 ja se on julkaistu Augsburg Publisching Housen julkaisemassa bulletiinissa sekä uusien virsien kokoelmassa "A selection of 13 Hymns 1967".
Jeffrey McLaughlin

Jeffrey McLaughlin (s. 31. lokakuuta 1965) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän saavutti Barcelonan olympialaisissa 1992 hopeaa perämiehettömässä nelosessa ja Soulin olympialaisissa 1988 pronssia kahdeksikossa. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti kahdeksikossa kultaa Kööpenhaminassa 1987 ja saavutti perämiehettömässä nelosessa hopeaa Wienissä 1991.
Linus Schellin

Linus Schellin (s. 22. helmikuuta 1982) on ruotsalaissyntyinen entinen jääkiekkoilija ja nykyään Unkaria edustava jääpalloilija.
Linus Schellin aloitti uransa jääkiekkoilijana Ruotsin ja Yhdysvaltain juniorisarjoissa. Göteborgilaisen Frölunda Indiansin riveissä hän voitti kaksi Ruotsin mestaruutta. Aikuisiän seurat olivat Ruotsissa, Englannissa, Unkarissa, Slovakiassa, Ranskassa ja Serbiassa. Uransa jälkeen hän on toiminut HK Budapestin U18-joukkueen valmentajana.
Vuonna 2018 Scellin siirtyi pelaamaan Unkarin jääpallomaajoukkueessa, jolloin Unkari pelasi A-sarjassa. Seuraavina vuosina maa on pelannut MM-kisojen B-sarjaa. Hän oli työskennellyt työnsä puolesta 2000-luvun alkuvuosista lähtien Budapestissä ja saanut maan kansalaisuuden. 
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Doug Burden

Doug Burden (s. 29. heinäkuuta 1965) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän saavutti Barcelonan olympialaisissa 1992 hopeaa perämiehettömässä nelosessa ja Soulin olympialaisissa 1988 pronssia kahdeksikossa. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui kahdeksikossa viidenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti kahdeksikossa kultaa Kööpenhaminassa 1987 ja saavutti perämiehellisessä nelosessa pronssia Nottinghamissa 1986.
Murakami (Niigata)

Murakami () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Niigatan prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla aivan prefektuurin pohjoisosassa. Kaupungin alue ulottuu Niigatan tasangolta Asahivuorille. Sen keskusta on rakentunut Miomotejoen suulle. Pohjoisessa ja idässä kaupunki rajautuu Yamagatan prefektuuriin. Murakamissa on 58 683 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 1 174,26 neliökilometriä.
Murakami kehittyi vuodesta 1540 lähtien linnanaluskaupunkina Honjō-klaanin hallinnassa. Sittemmin sinne saapui Murakami-klaani, joka rakennutti linnan ja sen aluskaupungin uudelleen; tältä klaanilta kaupunki on saanut nimensäkin. Murakami on pitkälti säilyttänyt Edo-kauden linnanaluskaupungin rakenteen. Perinteisiä elinkeinoja ovat esimerkiksi lakkatyöt ("tsuishu"-rasiat), teen viljely ja kalastus. Nykyisin kaupungissa toimii myös elintarvike- ja kemianteollisuutta. Alavilla alueilla viljellään riisiä, vuoristossa harjoitetaan metsätaloutta. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Murakami sai vuonna 1954, kun Murakamin maaseutukaupunkiin liitettiin Iwafunen ja Senamin maaseutukaupungit sekä Kamikaifun ja Saberin kyläkunnat. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2008, kun siihen yhdistettiin vielä Arakawan ja Sanpokun maaseutukaupungit sekä Asahin ja Kamihayashin kyläkunnat.
Murakamin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat muun muassa Jōnen-jin buddhalainen temppeli, Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi valittu Wakabayashi-suvun asuintalo ja Iwafunen kalastajakylässä sijaitseva Iwafune-jinjan šintolainen pyhäkkö. Luonnonnähtävyyksiä ovat maisemiltaan kauniit vuoristo- ja rannikkoalueet, kuten Sasagawa-nagaren kallioinen rannikkoseutu. Senamin alueella toimii Senami-onsenin kuuma lähde. Osa kaupungin alueesta kuuluu Bandain–Asahin kansallispuistoon. Murakamia palvelevat JR Higashi-Nihonin Uetsu-päälinja ja Yonesaka-linja.
Amiraali Nahimov

Amiraali Nahimov (Адмирал Нахимов, "Admiral Nakhimov") on Vsevolod Pudovkinin ohjaama neuvostoliittolainen elämäkertaelokuva, joka kertoo Krimin sodan sankarista, amiraali Pavel Nahimovista. Elokuva valmistui jo 1946, mutta julkaistiin helmikuussa 1947.
Juoni.
Elokuva sijoittuu Krimin sodan aikaan, vuosiin 1853–1856, ja kuvaa Nahimovin voittoa Turkin laivastosta Sinopen taistelussa, ja hänen sankarikuolemaansa Sevastopolin puolustuksessa. Pudovkin tarkoitti elokuvan historialliseksi henkilökuvaukseksi, mutta Neuvostoliiton sensuurin vaatimuksesta siitä tuli pintapuolinen kuvaus Nahimovista sotasankarina, joka esittää englantilaiset, ranskalaiset ja turkkilaiset täysinä roistoina. Tästä huolimatta elokuvaa pidetään sodanjälkeisen neuvostoelokuvan onnistuneena teoksena.
Palkinnot.
Kuvaajat Anatoli Golovna ja Tamara Lobova saivat vuonna 1947 Locarnon elokuvajuhlilla palkinnon parhaasta kuvauksesta. Vuonna 1946 Pudovkin, Golovna, Lukovski, Krjukov, Diki, Simonov ja Knjazev saivat Stalinin palkinnon elokuvan ansiosta.
Stiftung Universitäre Fernstudien Schweiz

Stiftung Universitäre Fernstudien Schweiz, myös FernUni Schweiz tai Universitäre Fernstudien Schweiz, on Sveitsin valtakunnallinen etäyliopisto. Oppilaitoksen hallinnollinen keskuspaikka on Brigissä, Valais’n kantonissa. Toimipaikkoja on kaikkiaan kahdeksan eri puolilla ranskan- ja saksankielistä Sveitsiä Bernissä, Fribourgissa, Lausannessa, Natersissa, Schwyzin Pfäffikonissa, Rapperswilissä ja Sionissa. Yliopiston toiminta on Valais’n kantonin vastuulla. FernUni Schweiz on perustettu vuonna 1992. Opiskelijoita on 1 900. Yliopistossa on neljä tiedekuntaa, joissa voi opiskella sekä saksaksi että ranskaksi, sekä kaksi osastoa. Osa opinnoista on englanninkielisiä.
Tiedekunnat.
Yliopiston tiedekunnat ja osastot ovat:
Opiskelijat ja henkilökunta.
Vuonna 2020 yliopistossa oli 1 905 opiskelijaa. Heistä 66 prosenttia oli naispuolisia ja 51 prosenttia saksankielisiä. Opiskelijoita oli lähes kaikissa Sveitsin kantoneissa, eniten Zürichin kantonissa (16 %). Ulkomaisia opiskelijoita oli kuusi prosenttia.
Vuoden 2020 alussa yliopistossa oli henkilökuntaa 376, täyspäiväiseksi muutettuna 125 henkilötyövuotta.
Taloustietoja.
Vuonna 2018 yliopiston kulut olivat 19 milj. Sfr. Toiminnan rahoittajat olivat Valais’n kantoni (15 %), muut kantonit (51 %) ja liittovaltio (10 %). Neljännes tuloista (24 %) tuli muualta, lähinnä opiskelumaksuista.
Cursed (televisiosarja)

Cursed on yhdysvaltalainen fantasiadraamasarja, jonka ovat luoneet Frank Miller ja Tom Wheeler. Televisiosarja sai ensi-iltansa Netflixissä 17. heinäkuuta 2020, ja se perustuu Frank Millerin ja Tom Wheelerin samannimiseen romaaniin. Heinäkuussa 2021 ilmoitettiin, että sarja peruttiin yhden kauden jälkeen.
Vastaanotto.
Lucy Mangan "The Guardianista" kritisoi käsikirjoitusta ja näyttelijöitä, antaen kaksi tähteä viidestä. "Radio Timesin" Huw Fullerton kritisoi sarjaa "hankalista esityksistä ja näyttelyistä" sanoen, että sarja "ei koskaan tunnu olevan tarpeeksi iso kertoakseen tätä eeppistä tarinaa [...], mutta kaiken kaikkiaan tarinankerronta tekee hyvää työtä esittäen erilaisia, mielenkiintoisia hahmoja kasvavassa väkivaltaisuudessa".
Etanolimuunnossarja

Etanolikonversio on ylivoimaisesti Suomen ja Euroopan suosituin käyttövoimakonversio, joka mahdollistaa E85-polttoaineen eli bioetanolin käytön bensiini, kaasu- tai hybridiautossa. Konversio maksaa asennettuna noin 500-600 euroa ja on tehtävissä 1-2 tunnissa. Se sopii sekä täysin uuteen että käytettyyn autoon, eikä asennettaessa tehdä mitään pysyviä muutoksia. Suomen tieliikenteessä on yli miljoona autoa, joihin etanolikonversio teknisesti sopii. Euroopassa tehdään vuosittain kymmeniä tuhansia etanolikonversioita ja teknologialla on ajettu jo miljardeja kilometrejä. Konversion myötä tavallinen bensiiniauto on muutettu flexfuelautoksi (FFV), johon voi tankata joustavasti etanolia tai bensiiniä tai kumpaakin niistä, millä tahansa sekoitussuhteella.
Muunnossarja.
Etanolimuunnossarja pitää sisällään tavanomaisesti auton moottoriohjausyksikköön kiinnitettävän ohjainyksikön, etanolianturin ja johtosarjan. Kaikki muunnossarjat eivät kuitenkaan pidä sisällään etanolianturia, koska niiden tekniikka ei tue sitä. Yleensä kuitenkin kaikki kehittyneiksi luokitellut muunnossarjat sisältävät etanolianturin, joka takaa etanolipitoisuuden reaaliaikaisen monitoroinnin ja näin moottorin optimaalisen toiminnan.
Song to Song

Song to Song on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut kokeellinen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Terrence Malick. Sen pääosia esittää muun muassa Michael Fassbender, Ryan Gosling, Rooney Mara ja Natalie Portman.
"Song to Song" sai ensi-iltansa South by Southwest -tapahtumassa 10. maaliskuuta 2017, Yhdysvalloissa 17. maaliskuuta 2017, sekä Suomessa 28. huhtikuuta 2017.
Lyyra Filmi

Lyyra Filmi oli vuosina 1910–1922 toiminut suomalainen elokuvavalmistamo, elokuvien maahantuoja ja levittäjä sekä elokuvateatteriketjun omistaja.
Historia.
Lyyra Filmin perusti vuonna 1910 puutavarakaupoilla ja sahamestarina rikastunut Hjalmar V. Pohjanheimo. Aluksi toiminta oli "Lyyra"-nimisten elokuvateatterien ketjun pyörittämistä ja ulkomaisten elokuvien maahantuontia ja levitystä. Oma elokuvanvalmistustoiminta yhtiössä alkoi vuonna 1911. Vuoteen 1919 mennessä lyhytelokuvia valmistui kaikkiaan 30, näiden joukossa ensimmäiset suomalaiset uutiskatsaukset, neljä "Lyyran Viikkolehteä" keväällä 1914. 
Yhtiö hankki elokuvakameran vuonna 1913 ja näytelmäelokuvien valmistustoiminta alkoi myöhemmin samana vuonna . Yhtiön taide-elokuvista vastasi lähinnä teatterinjohtaja Kaarle Halme, ja viihteellisistä lyhytelokuvista vastasivat Pohjanheimon neljä poikaa Adolf Pohjanheimo, Hilarius Pohjanheimo, Asser Pohjanheimo ja Birger Pohjanheimo). Elokuvia valmistui vuosina 1913–1921 kaikkiaan 17 näytelmäelokuvaa, joista kolme viimeistä elokuvaa Hjalmar ohjasi itse. 
1910-luvulla Lyyra Filmi olikin näytelmäelokuvien valmistajana Suomen suurin, ja lyhytelokuvienkin osalta neljänneksi suurin. Lyyran Filmin toiminta loppui vuonna 1922 jolloin Hjalmar myi viimeisen elokuvateatterinsa Erik Estlanderille ja jättäytyi pois alalta. 
Lyyra Filmin koko elokuvatuotanto on tuhoutunut. Yhtiön pääkonttori sijaitsi Helsingissä osoitteessa Erottajankatu 15–17.
Park kulturyn metroasema (Sokolnitšeskaja)

Park kultury () on Moskovan metron Sokolnitšeskaja-linjan asema. Se sijaitsee asemien Kropotkinskaja ja Frunzenskaja välissä. Asemalta on vaihtomahdollisuus Koltsevaja-linjan asemalle Park kultury. Asema avattiin 15. toukokuuta 1935.
Asemalla tapahtui 29. maaliskuuta 2010 terrori-isku.
Park kulturyn metroasema

Park kulturyn metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Kybersodankäynti

Kybersodankäynti on sodankäynnin muoto, jossa sotaa käyvät maat yrittävät vakoilla ja häiritä toistensa internetliikennettä, yleensä hakkeroiden vaikeuttaakseen viestintää, sabotoidakseen sotilaskalustoa ja vuotaakseen valtiosalaisuuksia. Onnistunut kyberhyökkäys voi vahinkojen lisäksi heikentää iskun kohteen taistelutahtoa ja kasvattaa henkistä painetta. Yhä useammalla valtioilla on nykyään kybersodankäynnin joukot, jotka ovat valmiudessa joko puolustamaan maataan kyberhyökkäykseltä tai hyökkäämään toiseen maahan kyberhyökkäyksellä.
Aiheesta muualla.
Pasquino

Pasquino eli Pasquin () on hellenistiseltä ajalta peräisin oleva patsas Roomassa lähellä Piazza Navonaa. Se esittää kreikkalaista sankarihahmoa Menelaosta. Nykyiselle paikalleen se sijoitettiin 1500-luvulla. Patsas on tunnetuin niin sanotuista puhuvista patsaista ("statue parlanti"): patsaan tuntumaan on kautta aikojen kiinnitetty pilkkarunoja, joilla on osoitettu tyytymättömyyttä vallanpitäjiä kohtaan.
Patsaan nimestä tulee solvauskirjoitusta tarkoittava sana paskilli.
Kostamovaara

Kostamovaara on suomalainen sukunimi, jota ovat käyttäneet muun muassa seuraavat henkilöt:
Muut merkitykset:
Wirecard

Wirecard oli saksalainen maksupalveluyhtiö. Sen pääkonttori sijaitsi Aschheimissa. Se oli listattu pörssiin.
Yritystä pidettiin aiemmin yhtenä lupaavimmista saksalaisista rahoitusalan teknologiayhtiöistä. Se ajautui kriisiin, kun paljastui, että taseesta puuttui 1,9 miljardia euroa ja se on joutunut maksukyvyttömyysmenettelyyn. Oletettavasti varoja ei ollut koskaan ollutkaan, vaan kyseessä oli mutkikas huijausjärjestely. Wirecardin yhtiön johdosta on otettu kiinni kaksi hallituksen jäsentä ja entinen toimitusjohtaja Markus Braun. Yrityksen kakkosjohtajalla Jan Marsalekilla oli pääsy salaisiin tietoihin, joita hän on välittänyt väärille henkilöile. Kun Wirecard hakeutui maksukyvyttömyysmenettelyyn, hän katosi, ehkä Kiinaan mutta todennäköisesti Venäjälle.
Tapauksessa on Saksan parlamentin tutkintakomitean kuultavana saksalaisia huippupoliitikkojakin, kuten Angela Merkel, joka lobbasi yritystä Kiinassa vaiheessa jolloin kohu oli jo herännyt. Toinen kuultava on valtiovarainministeri Olaf Scholz, joka on SPD:n kansleriehdokas syksyn 2021 vaaleissa. Kohun keskelle on joutunut Saksan finanssivalvonnasta vastaava viranomainen Bafin.
Olof Thunberg

Fritz-Olof Thunberg (21. toukokuuta 1925 Västerås – 24. helmikuuta 2020) oli ruotsalainen näyttelijä, ääninäyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Thunberg varttui Västeråsissa ja kiinnostui teatterista varhain. 15-vuotiaana hän perusti Lars Ekborgin kanssa Scenklubben-harrastajateatteriseuran. Vuosina 1950–1953 hän opiskeli Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskoulussa, ja opintojen jälkeen hän sai kiinnityksen Norrköpingin kaupunginteatteriin. 1950-luvun alussa hän tuli tunnetuksi radioesiintyjänä esimerkiksi ohjelmasta "Mannen i svart". Thunberg eteni urallaan Tukholman kuuluisimpien teatterien lavoille ja toimi muiden muassa Bamsen sekä Shere Khanin ("Viidakkokirja", "Viidakkokirja 2") äänenä. Kansainvälisesti tunnetuksi hän tuli esiintymällä urkuri Fredrikin roolissa elokuvassa "Talven valoa" (1963). Myöhemmällä urallaan Thunberg ohjasi televisioelokuvia.
Thunberg oli ilmastoaktivisti Greta Thunbergin isoisä.
Pasilan poliisitalo

Pasilan poliisitalo on Helsingin Länsi-Pasilassa sijaitseva Helsingin poliisilaitoksen pääpoliisiasema. Se käsittää nykyään kaksi korttelia Pasilankadun varrella: alkuperäinen Pasilan poliisitalo Radiokadun kulmassa on nykyään nimeltään Poliisitalo 1 ja sen laajennusosaksi muutettu entinen Helsingin käräjäoikeuden talo on Poliisitalo 2.
Pasilan vanha poliisitalo on valmistunut vuonna 1982 ja sen on suunnitellut Toivo Korhosen arkkitehtitoimisto. Suunnitteluun osallistui arkkitehti Timo Kannisto. Talon alkuperäinen kerrospinta-ala oli 25 800 neliömetriä. Talossa on Suomen suurin poliisivankila.
Historia.
Pasilan poliisitalo (nykyinen Poliisitalo 1) rakennettiin, jotta Helsingin poliisilaitoksen toimintoja voitaisiin keskittää useista hajallaan olleista toimipaikoista ja siirtää pois vanhanaikaisista tiloista Aleksanterinkadulta Leijona-korttelista. Aluksi uusi talo aiottiin rakentaa vain rikospoliisin käyttöön, mutta lopulta sinne päätettiin keskittää myös järjestyspoliisin johto ja hälytystoiminta. Helsingin kaupunginvaltuusto teki päätöksen talon rakentamisesta Länsi-Pasilaan vuonna 1979. Talo otettiin käyttöön toukokuussa 1982, jolloin Helsingin poliisilaitos luopui 1800-luvulta saakka käytössä olleista Aleksanterinkadun tiloista. Myöhemmin Pasilaan keskitettiin lisää toimintoja, kuten Kalliossa Pengerkadulla toiminut II alueosasto vuonna 1995.
Viereisessä korttelissa sijaitseva Poliisitalo 2 oli Helsingin käräjäoikeuden toimipaikkana vuosina 1984–2004, kunnes oikeus muutti Salmisaaren oikeustaloon. Oikeustalo annettiin lisätiloja tarvinneen poliisin käyttöön ja sitä laajennettiin. Alkuperäisen poliisitalon ollessa remontissa vuosina 2010–2012 sen toiminnot olivat entisessä oikeustalossa. Remontin jälkeen vuonna 2012 näihin kahteen rakennukseen siirrettiin kaikki Helsingin poliisin toiminnot Malmin poliisiasemaa lukuun ottamatta. Tuolloin lakkautettiin myös Pienellä Roobertinkadulla sijainnut Keskustan poliisiasema ja Punanotkonkadulla sijainnut Kaartin poliisitalo, joiden toiminnot siirrettiin Pasilaan. Myös Töölön kisahallissa sijainnut juopuneiden säilytyssuoja ja selviämishoitoasema siirrettiin Pasilan poliisitaloon, kun uudet putkatilat valmistuivat vuonna 2021.
Talon edessä olleella pysäköintialueella räjäytettiin 25. elokuuta 1995 vastaisena yönä Pasilan poliisitalon autopommi, joka vaurioitti osaa talon toimistohuoneista. Iskun tekijää ei saatu varmuudella selville eikä siitä nostettu syytteitä ketään vastaan.
Väinämö Killinen

Väinämö Killinen (29. huhtikuuta 1888 Kuopio – 9. marraskuuta 1941 Tilkan sotilassairaala, Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja insinöörikapteeni.
Killisen vanhemmat olivat Kuopion kuuromykkäin koulun johtaja, kansanedustaja Kustaa Killinen ja Matilda Josefina "Tilda" Lagus. Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja suoritti diplomiarkkitehtitutkinnon 1915 sekä reservin insinööriupseeritutkinnon 1928. Hänet ylennettiin reservin insinööriluutnantiksi 1928 ja reservin insinöörikapteeniksi 1941. 
Killinen osallistui Suomen sisällissotaan suojeluskuntajoukoissa. Killisen "Aseisiin"-runo julkaistiin kuopiolaisessa aktivistien äänenkannattajassa Savon Jääkärissä 5. tammikuuta 1919 samaan aikaan kun vapaaehtoisia oltiin värväämässä Viron vapaussotaan.
Jatkosodan aikana Killinen palveli merivoimien esikunnassa. Hän kuoli tapaturmaisesti Helsingissä marraskuussa 1941 ja hänet haudattiin Helsinkiin.
Väinämö Killinen oli naimisissa Aino Ester Immosen kanssa. Heidän poikansa oli kommodori, STT:n toimitusjohtaja Kullervo Killinen. Killisen veljiä olivat Tullihallituksen pääjohtaja, ministeri Ilmari Killinen ja Kuopiossa ja Varkaudessa apteekkarina toiminut Kalervo Killinen (1879–1945). Killisen sisar oli oopperalaulaja ja suomentaja Tellervo Laurila.
Marcel Landowski

Marcel Landowski (18. helmikuuta 1915 Pont-l'Abbé – 24. joulukuuta 1999 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä. Hän pyrki luomaan avantgarden ja konservatiivisen ilmaisun välimaastoon sijoittuvaa musiikkia. Hänen tuotannossaan on Arthur Honeggerin ja Gian Carlo Menottin vaikutteita.
Landowski opiskeli Pariisin konservatoriossa vuosina 1935–1941. Siellä hän sai sävellysopetusta Henri Büsseriltä ja orkesterinjohdon opetusta Philippe Gaubertilta. Lisäksi hän sai ohjausta pianonsoitossa Marguerite Longilta ja orkesterinjohdossa Pierre Monteux'lta. Landowskista tuli merkittävä Ranskan musiikkihallinnon toimija. Hän esimerkiksi perusti Orchestre de Parisin vuonna 1967, kehitti maan konservatoriojärjestelmää vähemmän keskusjohtoiseksi ja toimi Théâtre du Châtelet'n puheenjohtajana 1979–1991. Vuonna 1991 Landowski perusti Musique nouvelle en liberté -seuran. Hänet valittiin vuonna 1975 Académie des Beaux-Artsin jäseneksi, ja vuodesta 1994 hän toimi Institut de Francen rehtorina. Tätä ennen hän oli toiminut vuodesta 1968 Institut de Francen pysyvänä sihteerinä. Vuonna 1987 hän sai Kunnialegioonan komentajan arvon.
Landowski sävelsi paljon näyttämöteoksia, myös oopperoita, joiden teema on usein filosofinen. Näihin kuuluvat "Le ventriloque" (1955), "Le fou" (1955), "Les adieux" (1960), "Montségur" (1985) ja "Galina" (1996). Landowski hyödynsi elektroakustisia keinoja esimerkiksi teoksessa "Le fantôme de l'opéra" (1980). Landowskin merkittäviin teoksiin kuuluvat myös lyyrinen legenda "Le Rive de Nils Halerius", ensimmäinen sinfonia ("Jean de la peur") ja "Un enfant appelle" (konsertto sopraanolle, sellolle ja orkesterille, 1979). Landowski jatkoi säveltämistä 1990-luvulle saakka. Osa hänen tuotannostaan on elokuvamusiikkia.
Landowskin isä oli kuvanveistäjä Paul Landowski. Muusikko Manon Landowski on hänen tyttärensä.
Hiiri

Hiiriksi kutsutaan monia pieniä, etenkin pitkähäntäisiä jyrsijöitä. Vaikka pienikokoisia jyrsijöitä kutsutaan usein hiiriksi ja isoja rotiksi, ei selkeää rajanvetoa ole, eikä niiden jako perustu taksonomiaan. Kaikista jyrsijäheimosta kaksi, hiiret ja rotat (Muridae) sekä myyrät (Cricetidae), sisältävät kuitenkin ylivoimaisesti eniten hiirilajeja. Näistä Muridae on rajoittunut vanhaan ja Cricetidae uuteen maailmaan, ja muissa jyrsijäheimossa on hiiriä sekä uudesta että vanhasta maailmasta.
Laboratoriohiiret ovat yleisiä koe-eläimiä. Villinä elävät hiiret hakeutuvat joskus talvisin sisätiloihin ja voivat aiheuttaa vahinkoa tuhotessaan rakennusta ja saastuttaessaan elintarvikkeita.
Kesyhiirtä pidetään lemmikkieläimenä. Lemmikkihiiriksi kutsutaan myös harvinaisempia egyptin- ja niilinokahiiriä, seeprahiiriä ja natalhiiriä, jotka ovat rotan sukulaisia.
Theodor Lennström

Theodor Lennström (s. 8. elokuuta 1994 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa National League-joukkue Genève-Servette HC:ssa. 
Ura.
Seuraura.
Lennström on AIK IF:n kasvatti. Kaudella 2011–2012 hän oli joukkueensa tehokkain puolustaja sekä J18 Elitissä tehoilla 3+11=14 että J18 Allsvenskanissa tehoilla 7+8=15, joilla Lennström voitti myös AIK:n sisäisen pistepörssin. Hän voitti myös J18 Allsvenskanin pohjoisen lohkon puolustajien piste- ja maalipörssin. Kaudella 2013–2014 Lennström debytoi AIK:n SHL-joukkueessa, jossa hän sai tililleen 26 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3. Lennström teki SHL-debyyttinsä 28. lokakuuta 2013 Växjö Lakers HC:tä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 43 sekuntia. SHL-uransa avausmaalin Lennström teki 28. tammikuuta 2014 Örebro HK:ta vastaan. Hänen osumansa ratkaisi AIK:lle 2–1-jatkoaikavoiton ajassa 60.30. Lennström ei saanut kuitenkin peliaikaa kevään Kvalserienissä, jonka päätteeksi joukkue putosi HockeyAllsvenskaniin.
Toukokuussa 2014 Lennström teki AIK:n kanssa vuoden mittaisen ammattilaissopimuksen. Hän pelasi kaudella 2014–2015 Allsvenskanissa 33 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen ja yhdeksän Kvalserien AS:n ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Kaudeksi 2015–2016 Lennström siirtyi jatkamaan Allsvenskan-pelejään kaksivuotisella sopimuksella BIK Karlskogaan. Kaudella 2016–2017 hän sijoittui tehoilla 11+15=26 koko sarjan puolustajien maalipörssissä toiseksi edellään vain IK Panternin Johan Björk sekä puolustajien pistepörssissä neljänneksi.
Kaudeksi 2017–2018 Lennström siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SHL-joukkue Färjestad BK:hon. Hän pelasi ensimmäisellä kokonaisella SHL-kaudellaan 47 runkosarjaottelua tehden myös liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 5+11=16 sekä kolme playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Kaudeksi 2019–2020 Lennström siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Frölunda HC:hen. Hän jakoi kolmella osumallaan Mestarien liigan puolustajien maalipörssin voiton viiden muun pelaajan kanssa. Lennström voitti CHL:n mestaruuden. Hänen kautensa jäi kuitenkin 31 runkosarjaottelun mittaiseksi ja päättyi CHL:n finaalin jälkeen leikkaushoitoa vaatineen peukalon murtuman vuoksi helmikuussa 2020.
Huhtikuussa 2020 Lennström teki vuoden mittaisen tulokassopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Heinäkuussa hänen vahvistettiin pelaavan kauden 2020–2021 lainalla Frölundan SHL-joukkueessa.
Pelityyli.
Elite Prospects -sivuston David Enbomin mukaan Lennström on hyökkäävä puolustaja, joka liikkuu jäällä nopeasti ja on erinomainen luistelija. Enbomin mukaan hänellä on hyvä laukaus ja hän on melko hyvä alivoimapelaaja. Enbomin mukaan Lennströmin tulisi kuitenkin kehittää oman puolustuspään pelaamista sekä sijoittumista, jotta hän voisi ulosmitata täyden potentiaalinsa joukkueensa kärkipuolustajana.
Myōkō

Myōkō () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Niigatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin lounaisosassa Sekijoen varrella. Pohjoisessa kaupungin alue ulottuu Takadan tasangolle, etelä- ja länsiosat nousevat Kubikin massiiville ja siihen kuuluvalle Myōkōvuorelle, jolta kaupunki on saanut nimensä. Etelässä kaupunki rajautuu Naganon prefektuuriin. Myōkōssa on 31 590 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 445,63 neliökilometriä.
Myōkōn entinen nimi on "Arai": kaupunki vaihtoi nimensä vuonna 2005, kun siihen liitettiin Myōkōkōgenin maaseutukaupunki ja Myōkōn kyläkunta. Arai kehittyi Edo-kaudella Echigon ja Shinanon provinssit toisiinsa liittäneen Hokkoku-kaidō-tiereitin postiasemana. Araissa Hokkoku-kaidōsta erkani Iiyaman suuntaan johtanut tie. 1930-luvulta lähtien kaupungissa on toiminut kemianteollisuutta, nykyisin myös elektroniikka- ja hienomekaanista teollisuutta sekä hiihtovälineiden valmistusta. Maaseutualueilla viljellään riisiä, vihanneksia ja tupakkaa. 
Myōkō on suosittu matkailukohde, jonne turisteja houkuttelevat kauniit luonnonalueet, loma- ja laskettelukeskukset sekä kuumat lähteet ("onsen"). Osa kaupungin alueesta kuuluu Myōkōn–Togakushi-renzanin kansallispuistoon. Kuumia lähteitä ovat esimerkiksi Akakura-onsen, Seki-onsen ja Tsubame-onsen. Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Sekiyama-jinjan šintolainen pyhäkkö, joka tunnetaan tulifestivaalistaan. Myōkōta palvelee Echigo Tokimeki -rautateiden Myōkō Haneuma Line.
Kaksi ruumista rannalla

Kaksi ruumista rannalla on suomalainen eri elokuvagenrejä läpikäyvä lyhytelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2019. 
Elokuva alkaa nordic noir -henkisesti kuolleella vaalealla naisella rannalla. Ruumis henkäisee ja herää eloon, ja alkaa puoli-alastomana etsimään syyllistä nykytilaansa. 
Elokuva sai Tampereen elokuvajuhlilla vuonna 2019 kunniamaininnan parhaan fiktion sarjassa. Elokuva voitti parhaan lyhytelokuvan Jussi-palkinnon 2020. Elokuva on nähtävissä Yle Areenassa.
Ojiya

Ojiya () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Niigatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Shinanojoen varrella. Ojiyassa on 34 795 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 155,19 neliökilometriä.
Ojiya kehittyi Edo-kaudella yhtenä Mikuni-kaidō-tiereitin postiasemista. Sieltä johti tie myös Takadan daimiokunnan hopeakaivoksille, ja se sijaitsi tärkeän Shinanojoen vesireitin varrella. Paikkakunta oli kuuluisa "Ojiya-chijimi"-kankaan kudonnasta, joka alkoi 1600-luvun loppupuolella. Muita perinteisiä elinkeinoja ovat kynttilöiden valmistus ja koikarppien kasvatus. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunkiin on sijoittunut myös elintarvike- ja koneteollisuutta sekä puolijohteiden tuotantoa. Kaupunkioikeudet Ojiya sai kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1954.
Ojiyan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Uonuma-jinjan šintolainen pyhäkkö ja Jigen-jin buddhalainen temppeli, joka tunnetaan kytköksestään Boshin-sotaan. Funaokan puisto on suosittu kirsikankukkien katselupaikka. Kaupungissa on säilynyt paikallinen härkätaisteluperinne ("ushi no tsunotsuki"). Ojiyaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Jōetsu-linja ja Iiyama-linja.
Philippe Gaubert

Philippe Gaubert (5. heinäkuuta 1879 Cahors – 8. heinäkuuta 1941 Pariisi) oli ranskalainen huilisti, säveltäjä ja kapellimestari.
Gaubert aloitti lapsena huilunsoiton opiskelun yksityisesti Paul Taffanelin johdolla ja siirtyi Taffanelin mukana Pariisiin tämän saatua työpaikan Pariisin konservatoriosta vuonna 1893. Gaubert sai vuonna 1894 konservatorion ensipalkinnon huilunsoitossa. Hän pääsi jo teini-ikäisenä ensihuilistiksi Pariisin oopperaan ja Orchestre de la Société des concerts du Conservatoireen. Hän sai myös sävellysopetusta Raoul Pugnolta ja pääsi Orchestre de la Société des Concerts du Conservatoiren apulaiskapellimestariksi vuonna 1904. Vuonna 1905 hän sijoittui Prix de Rome -jaossa toiseksi. Gaubert palveli Ranskaa ensimmäisessä maailmansodassa, taisteli Verdunin taistelussa ja sai Croix de Guerren. Päästyään armeijasta kroonisen bronkiitin perusteella Gaubert palasi Pariisin konservatorioon, jossa aloitti työskentelyn huilunsoiton professorina. Hän teki ensimmäiset äänityksensä vuosina 1918–1919. Nämä ovat myös ainoat äänitteet, joilla Gaubert on soittanut huilusolistina. Kapellimestarina hän teki levytyksiä 1930-luvun loppuun saakka.
Gaubert sai vuonna 1920 nimityksen Pariisin oopperan musiikilliseksi johtajaksi. Huilunsoiton opettajana konservatoriossa häntä seurasi Marcel Moyse. Vuonna 1930 hän sai Vincent d'Indylta vapaaksi jääneen paikan orkesterinjohtoluokan opettajana. Tässä tehtävässä hän toimi, kunnes häntä seurasi Charles Münch vuonna 1938. Gaubert työskenteli opettajana myös École normale de musique de Parisissa. Hän johti Pariisin oopperaa vielä kun se evakuoitiin kesäkuussa 1940 Cahorsiin, josta se palasi Pariisiin kesän lopussa.
Gaubert kuoli aivoverenkiertohäiriöön tunteja ennen kuin hänen olisi ollut määrä johtaa oman balettinsa "Le chevalier et la demoiselle" kantaesitys. Hän sävelsi myös monia kappaleita huiluohjelmistoon, lauluja, oopperoita ja orkesterimusiikkia.
Phyllis Somerville

Phyllis Jeanne Somerville (12. joulukuuta 1943 Iowa City, Iowa – 16. heinäkuuta 2020 New York City, New York) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä.
Somerville esitti merkittävimpiä roolejaan elokuvissa "Little Children" (2006), "Benjamin Buttonin uskomaton elämä" (2008), "Surviving Family" (2012), "Viimeistä päivää" (2010–2013), "Outsiders" (2016–2017) ja "Tähtitytöt" (2019). Hän esiintyi lisäksi pienissä sivurooleissa muun muassa sarjoissa "Kova laki", "Sinkkuelämää", "Sopranos" ja "House of Cards". 
Yksityiselämä.
Phyllis Somerville syntyi Iowa Cityssa, Iowassa Lefa Maryn (1918–2011) ja pastori Paul Somervillen (1919–1995) perheeseen vuonna 1943. Perheen isä saarnasi eri paikoissa, joten perhe muutti hänen kanssaan eri paikkakunnille, kunnes he asettuivat lopulta Crescoon, Iowaan. Siellä Somervillen äiti työskenteli kirjastonhoitajana ja Phyllis itse opiskeli lukiossa. Opiskeluaikanaan hän harrasti cheerleadingia, draamaa ja musiikkia sekä klarinetin soittamista. Perheeseen kuuluivat Phyllisin lisäksi veljet Bruce (myös näyttelijä), Paul (1947–2005) ja patologi Stephen. 
Somerville opiskeli ensin Morningside Collegessa ja siirtyi sitten Pohjois-Iowan yliopistoon opiskelemaan teatteriopintoja. Hän suoritti englannin kielen tutkinnon vuonna 1966. Yliopistossa hän näytteli eri näytelmissä, kuten "The Visitissa", "Elektrassa" ja "Macbethissa". Hänen ensimmäinen palkkatyönsä viihdyttäjänä tapahtui yliopiston kesäloman aikana Buckskin Joe -huvipuistossa. 
Somerville asui New Yorkissa. Hän kuoli luonnollisiin syihin heinäkuussa vuonna 2020, ollessaan 76-vuotias. 
Teatteri.
Somerville teki debyyttiroolinsa Broadwaylla Wilmana vuonna 1974 esitetyssä musikaalissa "Over Here!", joka sai parhaan musikaalin Tony-ehdokkuuden. Seuraavana vuonna hän esiintyi noidan roolissa musikaalissa "The Journey of Snow White". Muita hänen roolitöitään olivat muun muassa osat näytelmissä "Once in a Lifetime" (1978), "´night Mother" (1983), "Traveler in the Dark" (1984), "The Sum of Us" (1990), "The Spitfire Grill" (2001), "Happiness" (2009) ja "I Remember Mama" (2014).
Palkinnot.
Somerville palkittiin Golden Door Film Festival -tapahtumassa vuonna 2012 parhaan naissivuosaroolin palkinnolla elokuvasta "Surviving Family" sekä Long Island International Film Expo -festivaaleilla vuonna 2016 parhaan naissivuosaroolin palkinnolla elokuvasta "Stuff".
Peltoinlahdentie

Peltoinlahdentie Savitaipaleella Etelä-Karjalassa on Savitaipaleen kirkonkylän halki kulkeva pääkatu. Sen varrella on kirkko, vieressään kunnantalo ja näiden vastapuolella kellotapuli. 
Peltoinlahdentie on noin kahden kilometrin pituinen ja alkaa Mikkelintieltä (vt 13), Savitaipaleen ABC-huoltoaseman kohdalta, ja kulkee Savitaipaleen keskustaan. Katu päättyy tällä nimellä Partakoskentien ja Käpykujan risteykseen, josta jatkuu eteenpäin Savitaipaleentienä.
Lähteet.
https://savitaipale.karttatiimi.fi/mobile