tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rodolfo Cimino

Rodolfo Cimino (16. lokakuuta 1927 Palmanova – 31. maaliskuuta 2012 Veneto) oli italialainen sarjakuvakäsikirjoittaja. Hän oli Romano Scarpan tussaajana vuosina 1959–1962. Vuodesta 1962 alkaen hän käsikirjoitti lukuisia Aku Ankka -sarjakuvia. Suomessa niitä on julkaistu runsaat 300 kertaa.
Ciminon omia hahmoja ovat Milla Magian velhoystävätär Vieno Vipunen (), joka esiintyi ensimmäisen kerran Giorgio Cavazzanon piirtämässä tarinassa ”Milla Magia iskee taas” (, Suomessa julkaistu Aku Ankan taskukirjassa 38) ja Aku Ankan avaruusihastus Reginella. Reginella esiintyi ensimmäisen kerran niin ikään Giorgio Cavazzanon piirtämässä tarinassa ”Seikkailu pinnan alla” (, Suomessa AATK 51:ssa).
Ykkösen kausi 2008

Ykkönen on Suomen toiseksi korkein jalkapallon sarjataso. Kaudella 2008 siinä pelasi 14 joukkuetta. Veikkausliigaan nousi Jyväskylän Jalkapalloklubi. Kakkoseen putosivat Vasa IFK, Grankulla IFK ja Käpylän Pallo. 
Joukkueet.
Kaudeksi 2008 Ykköseen putosivat Veikkausliigasta FC Viikingit ja AC Oulu. Liigaan nousivat KuPS ja RoPS. 
Kaudeksi 2008 Ykköseen nousivat Kakkosesta GrIFK, PS Kemi ja KäPa. Kakkoseen putosivat GBK, Klubi-04 ja PP-70.
Renato Pasini

Renato Pasini (s. 31. heinäkuuta 1977 Gazzaniga, Italia) on italialainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, parisprintin maailmanmestari.
Pasini hiihti ensimmäisen maailmancup-kisansa vuoden 2000 maaliskuussa ja debytoi aikuisten arvokisoissa Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2003.
Pasini sijoittui Val di Fiemmen MM-kilpailuissa vapaan tyylin sprintin 22:nneksi ja Oberstdorfissa 2005 perinteisen sprintin 30:nneksi. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli vapaan tyylin sprintissä kahdeksastoista.
Sapporon MM-kilpailuissa 2007 Pasini saavutti Cristian Zorzin kanssa kultaa sprinttiviestistä (2 x 3 x 1,4 km). He kukistivat niukasti kirikamppailussa Venäjän parin, joka sai saman ajan – pronssipari Tšekki hävisi 0,7 sekuntia.
Maailmancupissa Pasini on voittanut kaksi kilpailua: Rybinskin vapaan hiihtotavan sprinttikilpailut 21. tammikuuta 2007 ja 31. tammikuuta 2009. Lisäksi hän on ollut kolmas vapaan hiihtotavan sprintissä Davosissa joulukuussa 2008. Parisprintissä hän on ollut Italian joukkueessa toinen Vancouverissa 2009 sekä kolmas Asiagossa 2003 ja Bernissä 2004. Hän sijoittui toiseksi sprintin maailmancupissa kaudella 2008–2009.
Civic Arena

Civic Arena oli Pittsburghissa Pennsylvanian osavaltiossa Yhdysvalloissa sijaitseva urheiluareena. Se avattiin 19. syyskuuta 1961. Areenassa oli 16 958 paikkaa hallin ollessaan mukautettu jääkiekko-ottelua varten. Paikoista 1 696 oli klubipaikkoja. Yhdysvalloissa areenasta käytettiin nimitystä ”The Igloo” (suomeksi ”Iglu”).
Kaudesta 2010–2011 alkaen Penguins on pelannut kotipelinsä Consol Energy Centerissä.
Borgholmin linna

Borgholmin linna on Borgholmissa, Ruotsissa sijaitseva linnanraunio. Linnan rakentaminen aloitettiin 1200-luvun jälkipuoliskolla, jolloin paikalle tehtiin pyöreä linnoitettu torni. Ensimmäisen kerran linna mainitaan vuonna 1281, kun kuningas Maunu Ladonlukko vietti siellä joulua. Se on ollut sekä ruotsalaisten, tanskalaisten että saksalaisten hallinnassa.
Torni oli paikallaan 1650-luvulle asti, jolloin se purettiin ja tilalle rakennettiin kalkkikivestä kehämuuri. Linnaa laajennettiin useita kertoja 1500–1600-luvuilla. Juhana III:n aikana linna alkoi saada nykyistä muotoaan. Keskiaikaisen linnan tilalle haluttiin sotilaallisesti uudenaikaisempi linna, jonka piti olla hyvä ympäristö myös linnanherralle. Tuloksena oli suuri renessanssilinna. Suunnitelmat teki arkkitehti Dominicus Pahr ja rakennustöitä tehtiin vuosina 1572–1592. Linna tuhoutui Kalmarin sodassa 1611–1613. Kaarle X Kustaan aikana ja 1600-luvun puolessavälissä Nicodemus Tessin vanhempi teki uudet barokkityyliset suunnitelmat. Kaarle X Kustaa on ainoa Ruotsin kuninkaista, joka on asunut linnassa pidemmän yhtenäisen ajan.
Vuonna 1803 linnan pohjoisosassa aloitti vaatetehdas ja värjäämö. Borgholmin linna tuhoutui tulipalossa 1806. Vaatetehtaan rakennuksesta lähteneen tulipalon seurauksena rakennuksesta on nykyään jäljellä vain rauniot. Linnassa on tehty 1900-luvulla useampaan otteeseen arkeologisia kaivauksia.
Linna on Öölannin suosituin turistikohde ja siellä järjestetään kesäisin näyttelyitä ja konsertteja.
Transpetro Volga

Transpetro Volga on rautatiehuolintayritys SFAT:n perustama jokilaivatankkialusyhtiö. Sovfinamtrans, jota lyhyesti kutsuttiin myös SFAT:ksi, laajensi öljynkuljetustoimintaansa myös jokilaivoille, joilla kyettiin kuljettamaan rautateitä enemmän öljyä, 5 000 tonnia. Lopulta yhtiöllä oli myös rannikkokelpoisia tankkereita. 
Alusten hankinta.
Ostettuaan Volgoneft-jokitankkialuksia, ryhtyi SFAT rakennuttamaan myös omia. 1999 rakennettiin Krasnoje Sormovo-telakalla ensimmäinen SFAT:n omien vaatimusten mukainen Volgoneft-jokitankkeri SFAT-1 (nykyään Hudson), jonka syväys oli suurempi kuin tavallisen Volgoneftin. Seuraavana vuonna rakennettiin SFAT-2 (nykyään James) sekä SFAT-3 (nykyään Trinity). Alun perin suunnitelmana oli rakentaa kolmen aluksen asemesta 5–10.
Salakuljetus.
Yrityksen suomalaisomistuksen hävittyä se otti riskiä öljynkuljetuksissa tankkereilla hankkimalla öljyä Irakista, jonka Yhdistyneet kansakunnat oli julistanut saartoon. Yhdysvaltain laivaston SEAL-joukot laskeutuivat 2.2.2000 Volgoneft-147 aluksen kannelle, joka oli Sovfinamtransin omistuksessa, ja luovuttivat aluksen Omanin takavarikkoon. 
Osoittautui, että brittiläinen Prime Star-yhtiö oli aikarahdannut aluksen Transpetro Volgalta ja ohjannut aluksen Iranista Yhdistyneisiin arabiemiraatteihin. Aluksen takavarikosta oli esitetty 500 000 dollarin vaatimus. 
Kolmesta Volgoneftistä luopuminen.
Transpetro-Volga myi Hudsonin, entisen SFAT-1:n, Jamesin, entisen SFAT-2:n ja Trinityn, entisen SFAT-3:n 22 500 000 dollarilla 18. heinäkuuta 2003 julkistettujen markkinaraporttien mukaan. Kunkin aluksen kapasiteetti oli 7 970 tonnia kuollutta painoa eli yhteensä 23 910 DWT. Alusten bruttovetoisuus oli 3 x 5 137 GT eli yhteensä 15 411 GT. Hudsonissa on Wärtsilän 3 589 hevosvoiman moottori, kun taas kahdessa jälkimmäisessä vain 2 719 hevosvoiman.
Vision Flot.
SFAT perusti kahden muun yrityksen kanssa Vision Flotin laivaustoimintoja varten.
Volgotankerilta aluksia.
Transpetro Volgalle oli siirtynyt myös Volgotankerin aluksia:
Connaught Rangers

Connaught Rangers ("the Devil's Own") oli irlantilaisista miehistä koottu ja Irlantiin sijoitettu Britannian armeijan rykmentti.
Rykmentti perustettiin Connachtissa 1793 ja se osallistui mm. Napoleonin sotiin, Krimin sotaan, Buurisotaan ja ensimmäiseen maailmansotaan. Vuonna 1920 joukko rykmentin sotilaita kapinoi sen ollessa sijoitettuna Intiaan. Kapinan syynä oli kotimaan Irlannin käymä itsenäistymissota. Kaksi vuotta myöhemmin rykmentti lakkautettiin Irlannin itsenäistyttyä yhdessä kuuden muun Isoa-Britanniaa palvelleen irlantilaisrykmentin kanssa.
Rykmentti teki kuuluisaksi sotilaslaulun "It's a Long Way to Tipperary", kun yksikkö marssi Boulognen halki laulaen kappaletta 3. elokuuta 1914. Ohimarssia oli seuraamassa Daily Mailin kirjeenvaihtaja George Curnock, joka teki tapahtumasta ja laulusta julkisuutta saaneen reportaasin.
Aipytos

Aipytos (, ) viittaa kreikkalaisessa mytologiassa useaan eri hahmoon:
Serov

Serov () on kaupunki Venäjän federaation Sverdlovskin alueella, heti Uralin itäpuolella ja 50 km Jekaterinburgista pohjoiseen. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 99 373 henkeä. Kaupungin läpi virtaa Kakvajoki, joka kuuluu Obin vesistöön.
Kaupunki on merkittävä kaivosteollisuus- ja metallurgiakeskus.
Historia.
Aluetta on arkeologisten tutkimusten perusteella asuttanut mansiväestö tai heidän edeltäjänsä noin tuhat vuotta sitten.
Vuonna 1894 keisari Aleksanteri III:n suosiollisella määräyksellä ja kaivosinsinööri Aleksandr Auerbahin johdolla paikalle perustettiin terästehdas. Ympärille syntynyttä taajamaa alettiin kutsua nimellä "Nadeždinsk" alueen omistajan Nadežda Polovtsovan mukaan. Ensimmäisen maailmansodan aikana seudun rikkaat malmivarat olivat arvossaan, ja muun muassa Klein-veljesten konepaja siirrettiin Riiasta Nadeždinskiin 1917. Venäjän vallankumouksen jälkeisessä sisällissodassa kaupunki oli jonkin aikaa valkoisen kenraalin Aleksandr Koltšakin hallinnassa. Kaupunginoikeudet Nadeždinskille myönnettiin vuonna 1926. Vuonna 1934 kaupunki sai uuden nimen "Kabakovsk" paikallisen puoluejohtajan Ivan Kabakovin mukaan, mutta tämän jouduttua Stalinin vainojen kohteeksi entinen nimi palautettiin. Nimi Serov annettiin kaupungille 1939 Espanjan sisällissodassa kunnostautuneen ja samana vuonna kuolleen lentäjäsankari Anatoli Serovin kunniaksi.
Toisessa maailmansodassa Serovilla kuten Uralin alueen teollisuustuotannolla yleensäkin oli huomattava sotilaallinen merkitys. Neuvostoaikana Seroviin siirtyi paljon työvoimaa muun muassa Mongoliasta ja Koreasta.
Volgotanker

OAO Volgotanker () on Neuvostoliiton aikana perustettu jokitankkilaivoilla öljytuotteita tai nestemäisiä tuotteita Venäjän joilla ja merten rannikoilla kuljettava yritys. Sillä on edelleenkin eniten jokitankkilaivoja Venäjällä.
Volgotanker on myynyt monia Volgoneft-luokan jokitankkialuksia Transpetro Volgalle, joka on SFAT:n tytäryritys.
Björn Gustafsson

Lars Björn Gustafsson (s. 19. helmikuuta 1986 Göteborg) on ruotsalainen koomikko ja näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa televisiosarjoista "Parlamentet" ja "Stockholm Live".
Ura.
Björn Gustafsson opiskeli Tukholmassa Calle Flygare -teatterikoulussa. Hänen debyyttinsä stand up -koomikkona tapahtui vuoden 2005 BungyComedy-klubilla, jossa ensikertalaiset saivat kokeilla esiintymistä.
Vuonna 2008 Gustafsson tuli suuren yleisön tietoisuuteen esiinnyttyään Ruotsin TV4:n poliittisessa parodiassa "Parlamentet". Lisäksi hän toimi Ruotsin pisteiden julkistajana vuoden 2008 Euroviisuissa. Samana vuonna hän viihdytti yleisöä esitysten välillä "Melodifestivalen"-laulukilpailussa, joka toimii myös Ruotsin euroviisukarsintana. 6. maaliskuuta 2008 "Aftonbladetin" lukijat äänestivät Gustafssonin vuoden hauskimmaksi mieheksi. Hän myös voitti yhdessä Victor Morellin kanssa Torparpriset-palkinnon, joka jaetaan vuosittain koomikko Mats Ljungin muistoksi.
Vuoden 2009 Guldbagge-gaalassa Gustafsson esiintyi ABBA-parodiassa Johan Glansin kanssa. Ruotsin urheilugaalassa hän vitsaili yhdessä Robert Gustafssonin kanssa muun muassa yleisössä istuvista urheilijoista. Samassa tilaisuudessa hän julkisti ehdokkaat vuoden urheilutulokkaaksi.
Vuoden 2010 "Melodifestivalen"-laulukilpailun finaalissa Gustafsson esitti pianistia Salem Al Fakirin ohjelmanumerossa. Kuusi vuotta myöhemmin, vuonna 2014, Gustafsson nähtiin jälleen "Melodifestivalenin" tv-lähetyksessä.
Vuonna 2011 Gustafsson näytteli Håkania ohjelmassa "Expedition: Julklapp", josta hänet äänestettiin ulos 16. jaksossa. Vuonna 2013 hän esiintyi veljensä Oscar Gustafssonin kanssa Fringe-komediafestivaaleilla Edinburghissa.
Gustafsson on myös näytellyt elokuvien sivurooleissa. Elokuvassa "Kenny Begins" hän näytteli avaruuslentäjäsankarin veljeä Lennyä. Ensimmäisen isomman roolinsa hän näytteli Ella Lemhagenin ohjaamassa ruotsinkielisessä elokuvassa "Kronjuvelerna", jonka ensi-ilta oli 29. kesäkuuta 2011. Lisäksi sitä esitettiin televisiosarjana SVT:llä talvella 2011.
Vuonna 2011 suosion kasvaessa Gustafsson kuitenkin uupui ja hävisi parrasvaloista kahdeksi vuodeksi. Esiintymiset jouduttiin perumaan burn outin vuoksi. Comebackikseen hän on nimittänyt vuoden 2012 kiertuettaan koomikko Henrik Schyffertin kanssa.
Yksityiselämä.
Björn Gustafsson vietti lapsuutensa Bohuslänin Diserödissa. Myöhemmin hän asui Tukholmassa, kunnes muutti Osloon tyttöystävänsä Kristine Riisin luo vuonna 2011. Pari tapasi toisensa norjalaisen joulukalenterin kuvauksissa.
Divine (Sébastien Tellier)

Divine oli Ranskan edustuskappale vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun Belgradissa. Kappale sijoittui finaalissa 47 pisteellä sijalle 19. Kappaleen esitti ranskalainen muusikko ja lauluntekijä Sébastien Tellier. Kappale laulettiin englanniksi ja ranskaksi. Kappaleen on säveltänyt Sébastien Tellier. Sanoitus on Sébastien Tellierin ja Amandine de La Richardièren käsialaa. Divine on tyyliltään elektropoppia.
Alun perin kappale levytettiin kokonaan englanninkieliseksi. Kappaleen esityskieli herätti kuitenkin vastustusta Ranskan parlamentissa ja uuteen versioon onkin lisätty 13 ranskankielistä sanaa. Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo. 
Divine on mukana Tellierin vuonna 2008 julkaistulla "Sexuality"-albumilla.
Eurovision laulukilpailussa.
Divine esitettiin lauantaina 24. toukokuuta järjestetyssä Eurovision laulukilpailun finaalissa 19:nä, laulua edelsi Ukrainan edustuskappale "Shady Lady" Ani Lorakin esittämänä ja seurasi Azerbaidžanin Elnur ja Samir kappaleella "Day After Day". Kappaleen ei tarvinnut kilpailla semifinaaleissa, sillä Ranska yhtenä suurena kilpailun rahoittajamaana pääsi suoraan finaaliin. 
Tellier saapui esiintymislavalle golfautolla ja esiintyi aurinkolasit päässä. Hänen kanssaan lavalla oli viisi taustalaulajaa, joista neljä oli naisia. Taustalaulajat olivat Abigael Debit, Falone Tayoung, Marie Djemali, Sheliyah Masry ja Stanislas Debit.
Kilpailun lopputuloksissa "Divine" sijoittui 19. sijalle 47 pisteellä. Eniten pisteitä kappaleelle antoivat Islanti ja Liettua. Kaikki Pohjoismaat sekä Baltian maat antoivat kappaleelle pisteitä.
Saadut pisteet.
Vuonna 2008 Euroviisuissa oli käytössä pelkkä yleisöäänestys. Vain San Marinon pisteet tulivat raadeilta. "Divine" sai laulukilpailun finaalissa pisteitä eri mailta seuraavasti:
Listasijoitukset.
Kappale saavutti sen korkeimman listasijoituksen Ruotsista. Belgiassa paras sijoitus kappaleelle tuli Flanderin puolelta, mutta myös Valloniassa se pääsi Ultratip-listalle, joka oli Belgian vastine Bubbling Under -listalle.
Vitali Južilin

Vitali Aleksandrovitš Južilin (10. joulukuuta 1965 Tšeljabinsk) on Venäjän valtakunnanduuman jäsen, joka on mukana kiinteistösijoittamisessa opiskelukaupungissaan Pietarissa. Hänen varallisuudekseen arvioidaan noin 700 000 000 dollaria.
Južilin on kontteja tuottavan yhtiön perustaja.
Južilin on sijoittanut 50 miljoonaa euroa Riian sataman konttiterminaaliin.
Vision Flot

Vision Flot () on SFAT:n, River Trans Shippingin ja Nasdor Inc. yrityksen perustama Transpetro Volgan tapaista öljynkuljettamista jatkava yritys, jolla on merkittävä määrä Volgotankerin ohella jokilaivoja.
Vuonna 2005 yhtiö kuljetti öljyä 1 500 000 tonnia ja kauden 2006 tavoitteeksi otettiin 1 800 000 tonnia siten, että 1 500 000 tonnia yhteensä Samaran ja Syzranskin öljynjalostamoilta sekä 300 000 tonnia Nižkamskiin öljynjalostamolta.
Vuonna 2005 Vision Flot toimitti LUKoilin öljyjä ja vuonna 2006 asiakkaaksi tulee Rosneft.
Öljynkuljetukselle sopivaksi muunnetut kuivarahtialukset.
Vision Flot muutti kuivarahtialuksia öljynkuljetukselle sopivaksi 2002-2003. 
Kunnossapito.
Kunnossapitoa varten SFAT sijoitti ZAO Volga-SFAT:n perustamiseen 2000, jossa palvelun tilaajana oli Transpetro Volga ja urakoitsijana Haka Moskova.
Granfelt

Granfelt on suomalainen aatelissuku, jonka jäsenistä osa on suomentanut nimensä muotoon "Kuusi".
Suvun varhaisin tunnettu esi-isä on Turun linnan tavarakirjuri Berend Erikinpoika (k. 1572), josta on varhaisin maininta vuodelta 1550. Hänen lankonsa Gudmund Arendinpoika aateloitiin vuonna 1586 ja otti käyttöön vaakunan, jossa oli kuva kolmesta kuusenkävystä. Berendin pojanpojan poika, kapteeni Samuel Arendinpoika (1648–1708) peri äitinsä kautta Gudmundin maat ja otti käyttöön tämän vaakunaan perustuneen sukunimen "Granfelt". Hänen poikansa, Porin prikaatin kapteeni Carl Gustaf Granfelt (1683–1767) aateloitiin vuonna 1756 ja suku merkittiin Ruotsin ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 1974. Suomen ritarihuoneen järjestäytyessä vuonna 1818 suku sai numeron 137. Suku sammui Ruotsissa vuonna 1895, mutta elää edelleen Suomessa ja Yhdysvalloissa.
Suvussa oli 1800-luvulle asti paljon ammattiupseereita, mutta sen jälkeen tunnetuimmat Granfeltit ovat olleet sivistyneistön edustajia. Varsinkin sukuun kuuluneen Aksel August Granfeltin jälkeläisistä suuri osa suomensi nimensä 1900-luvun alussa "Kuuseksi".
Aatelissuvun ohella on olemassa ainakin yksi toinen suomalainen Granfelt-suku, joka on lähtöisin Sipoosta.
Suvun jäseniä.
Valtiopäivät.
Suvun edustajat Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivillä:
Life (luontaistuotemyymälä)

Life on pohjoismaalainen luontaistuotemyymäläketju. Se perustettiin Norjassa vuonna 2005 ja se toimii yleensä kauppakeskuksien yhteydessä. Ketju osti vuonna 2007 kaksi suomalaista alan ketjua, Ikivireät ja Sinunkaupat. Life Finland Oy on Life Europe AB:n tytäryhtiö.
Life haki Suomen ja Ruotsin toimintonsa konkurssiin kesäkuussa 2025. Ketjulla oli tuolloin Suomessa 59 myymälää ja verkkokauppa.
Penguins &amp; Polarbears

Penguins &amp; Polarbears on punk-yhtye Millencolinin kappale, joka julkaistiin heidän albumillaan Pennybridge Pioneers. Kappale julkaistiin singlenä 24. tammikuuta 2000 ja siitä tehtiin myöhemmin musiikkivideo.
Fox (kappale)

Fox on punk-yhtye Millencolinin kappale, joka julkaistiin heidän albumillaan "Pennybridge Pioneers" vuonna 2000. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.
Kappaleesta ”Kemp” julkaistiin myöhemmin single albumilla Home from Home.
Yleistä kappaleesta.
”Fox” edustaa nopeatempoista pop-punkia. Sen sanoituksissa kerrotaan skootterista.
Demo Finland

Puolueiden kansainvälinen demokratiayhteistyö "(lyh. Demo Finland) "on suomalaisten eduskuntapuolueiden yhteistyöjärjestö, joka edistää demokratiaa vahvistamalla erityisesti naisten, nuorten ja vammaisten ihmisten poliittista osallistumista sekä tukemalla puolueiden välistä dialogia. Demo Finland toteuttaa kansainvälistä demokratiatukea uusissa ja kehittyvissä demokratioissa. Demo Finland on myös johtava demokratiatuen asiantuntija- ja vaikuttajaorganisaatio Suomessa. 
Demo Finlandin toiminta vahvistaa tasa-arvoisia osallistumismahdollisuuksia, puoluerajat ylittävää rakentavaa yhteistyötä, moniarvoista poliittista keskustelua ja poliitikkojen kykyä vaikuttaa rauhanomaisesti yhteiskunnalliseen kehitykseen. Erityisiä painopisteitä toiminnassa ovat politiikassa aliedustettujen ryhmien, kuten naisten, nuorten ja vammaisten, osallisuuden tukeminen, puolueiden välinen dialogi sekä puolueiden ohjelmallisen työn vahvistaminen. 
Demo Finlandin kaikilla jäsenpuolueilla on edustus järjestön hallituksessa. Hallituksen puheenjohtajuus on kiertävä, ja puheenjohtajana vuosina 2024–2025 toimii Johannes Koskinen (SDP). Toiminnanjohtaja on Anu Juvonen. 
Demo Finlandin jäseniä ovat Suomen Keskusta, Kansallinen Kokoomus, Liike Nyt, Suomen Sosialidemokraattinen Puolue, Vasemmistoliitto, Vihreä liitto, Ruotsalainen kansanpuolue, Suomen Kristillisdemokraatit ja Perussuomalaiset.
Giuseppe Galderisi

Giuseppe Galderisi (s. 22. maaliskuuta 1963 Salerno) on italialainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Peliurallaan hän pelasi hyökkääjänä.
Peliura.
Peliurallaan Galderisi pelasi seitsemässä eri seurassa, mm. Juventuksessa. Pisimpään hän viihtyi Padovan riveissä, sillä hän pelasi siellä peräti 197 ottelua. 
Galderisi pelasi Italian maajoukkueissa yhteensä 26 ottelua, joissa hän teki 2 maalia. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi 16 ottelua tehden 2 maalia ja aikuisten maajoukkueessa 10 ottelua, joissa hän ei tehnyt yhtäkään maalia. Galderisi edusti Italiaa yksissä arvokisoissa, MM-kisoissa 1986.
Valmennusura.
Valmentaessaan Galderisi on vaihtanut seuraa suunnilleen yhtä tiuhaan kuin pelatessaankin. Kun hän lopetti peliuransa vuonna 1997, hän päätti pitää muutaman vuoden taukoa, kunnes vuonna 2000 hän palasi jalkapallon pariin valmentajana. Hän on valmentanut seitsemää seuraa, muun muassa US Foggiaa, joka on hänen nykyinen seuransa.
Dan Rowan

Daniel Hale "Dan" Rowan (22. heinäkuuta 1922 – 22. syyskuuta 1987) oli yhdysvaltalainen koomikko. Hän tuli tunnetuksi sketsisarjasta "Rowan &amp; Martin's Laugh-In", jota hän pyöritti yhdessä Dick Martinin kanssa vuosina 1968–1973. 
Rowan kuoli lymfoomaan 65-vuotiaana. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Rob Knox

 
Robert "Rob" Knox (21. elokuuta 1989 Kent, Englanti – 24. toukokuuta 2008 Sidcup, Englanti) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi velho-oppilas Marcus Belbyn roolissa elokuvassa "Harry Potter ja puoliverinen prinssi" (2008). Knox esiintyi myös "The Bill"- ja "Tonight With Trevor McDonald" -sarjoissa.
Knox kuoli puukotuksen uhrina Sidcupissa Englannissa Metro Bar -baarin edustalla toukokuussa 2008. Hän yritti suojella nuorempaa pikkuveljeään Jamieta. Rob Knox kuoli puukotuksessa saamiinsa vammoihin sairaalassa. Puukotukseen syyllistyi 22-vuotias Karl Bishop. Bishop sai neljä elinkautista tuomiota murhasta ja joutuu istumaan tuomiosta vähintään 20 vuotta vankilassa.
Godfrey

Godfrey Danchimah (s. 21. heinäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä. Hän syntyi Nebraskassa nigerialaisille vanhemmille. 
Illinois'n yliopistosta valmistunut Godfrey on esiintynyt lukuisissa televisio-ohjelmissa, mutta suorittanut myös useita elokuvarooleja.
Aavetykki

”Aavetykki” tai ”pitkä ryssä” oli suomalaisten antama kutsumanimi rautatietykille, jolla Neuvostoliiton puna-armeija ampui Viipuriin talvisodassa (1939–1940). 
Jouluaaton aattona 23. joulukuuta 1939, väestönsuojelun sotapäiväkirjan mukaan kello 0.07 Viipurissa alkoi tapahtua yllättäen rajuja räjähdyksiä, joiden alkuperää ei heti pystytty tunnistamaan. Aluksi arveltiin, että kyseessä olisi vakoojien ujuttamia aikapommeja, mutta ajatus hylättiin saman tien, koska räjähdykset olivat niin rajuja. 
Pelottavimpana mahdollisuutena todettiin olevan kauaskantoinen tykki, joka ampuisi niin kaukaa, ettei laukauksia kuulisi. Tämä havaittiinkin todeksi, kun tutkittiin räjähdyksen jälkiä: kranaattisirpaleiden havaittiin kuuluvan neuvostoliittolaisiin 150 millimetrin miinakranaatteihin. 
Mittauspatteristo yritti mittaustiedustelulla paikantaa tykin asemaa, mutta tämä oli hankalaa, sillä aavetykin laukauksia ei juuri kyetty erottelemaan jatkuvasta puna-armeijan kenttätykistön tulituksesta . Tiedustelun avulla selvisi, että neuvostoliittolaiset olivat asentaneet Perkjärven asemakylän raiteilla varustettuun hiekanlastauspaikkaan useita 150 millimetrin rautatietykkejä, joilla Viipuria tulitettiin. Osumatarkkuus oli pitkästä matkasta johtuen epämääräinen, mutta tulituksen tarkoitus olikin taistelutahdon luhistaminen. Tässä ei kuitenkaan onnistuttu. Pahin tulituspäivä oli 12. helmikuuta 1940, joka tunnetaankin rumputulisunnuntaina. 
Neuvostotykistön edettyä Viipurin laidoille helmikuun lopulla ”aavetykin” käyttö loppui.
Nnegest Likké

Nnegest Likké (s. 19. helmikuuta 1970) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -näyttelijä. Hänet tunnetaan ohjaamastaan ja käsikirjoittamastaan vuoden 2006 elokuvasta "Kurvikkaat kiltzit" ("Phat Girlz"), jonka pääosassa on Mo’Nique.
Likkén isä oli etiopialainen vapaustaistelija Senay Likké.
Abdul Salis

Abdul Salis (s. 6. heinäkuuta 1979) on brittiläinen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Rakkautta vain" (2003), "Animal" (2005) ja "Flyboys" (2006). Lisäksi hänet tunnetaan Curtis Cooperin roolista televisiosarjassa "Sairaalaelämää".
Gregor Fisher

Gregor Fisher (s. 22. joulukuuta 1953 Glasgow) on skotlantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan nimiroolistaan televisiosarjassa "Rab C. Nesbitt", jota on tehty katkonaisesti vuodesta 1988 alkaen.
Valkokankaalla Fisher on esiintynyt muun muassa elokuvissa "1984" (1984), "Rakkautta vain" (2003), "Venetsian kauppias" (2004) ja "Wild Target" (2010).
Martine McCutcheon

Martine Kimberley Sherri Ponting eli McCutcheon (s. 14. toukokuuta 1976) on brittiläinen laulaja ja näyttelijä. Hän nousi jo debyyttialbumillaan ("You Me &amp; Us", 1999) brittilistan kakkoseksi. Single "Perfect Moment" oli useammassakin maassa listaykkönen.
McCutcheon on näyttelijänä esiintynyt esimerkiksi televisiosarjassa "EastEnders" ja elokuvassa "Rakkautta vain" (2003). Hän on julkisuuden henkilö, jonka lukuisat rakkaussuhteet ovat olleet näkyvästi esillä maan tiedotusvälineissä.
Rodrigo Santoro

Rodrigo Junqueira dos Reis Santoro (s. 22. elokuuta 1975 Petrópolis, Rio de Janeiro) on brasilialainen näyttelijä. 
Santoro tuli tunnetuksi useista Globon telenoveloista. Hän on esiintynyt myös lukuisissa elokuvissa, joiden joukossa ovat "Behind the Sun" (2001), "Rakkautta vain" (2003), "300" (2007) ja "I Love You Phillip Morris" (2009). Hän sai vuonna 2006 Paulon roolin "Lostissa". Santoro näyttelee myös Arnold Schwarzeneggerin kanssa elokuvassa "The Last Stand". Vuosina 2016–2020 on ollut mukana myös "Westworld"-sarjassa.
Inga Voronina

Inga Grigorjevna Voronina (, o.s. Artamonova, , 29. elokuuta 1936 Moskova – 4. tammikuuta 1966 Moskova) oli Neuvostoliittoa edustanut venäläinen pikaluistelija.
Voronina voitti urallaan useita mitaleja yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa; kultaa vuosina 1957, 1958, 1962 ja 1965. Hopeaa hän saavutti vuosina 1963 ja 1964. Maansa yleisluistelukisoista hän saavutti yhdeksän mitalia: viisi kultaa ja neljä hopeaa.
Elämä päättyi aviomiehen murhaamana.
Hänen aviomiehensä Gennadi Voronin, itsekin pikaluistelija ja vaimonsa luisteluvalmentaja. Aviopuoliso Gennadi surmasi vaimonsa Ingan 29-vuotiaana.
Sansa (laulaja)

Sannaliisa Ilkka, taiteilijanimeltään Sansa (s. 1980), on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen ensialbuminsa "Vagabond Girl" ilmestyi vuonna 2005 Warner Music Finlandin kautta.
Seinäjoelta kotoisin oleva Sansa on opiskellut laulua Helsingin Pop &amp; Jazz Konservatoriossa. Pääosin Sansa on tehnyt lauluja englanniksi mutta hän on jonkin verran tehnyt myös suomeksi, esimerkiksi Sansa osallistui Tangomarkkinoiden sävellys- ja sanoituskilpailuun kappaleella "Kaipuun syleilyyn", jonka Sansa teki yhdessä Terhi Pippurin kanssa.
Lisäksi hän on tehnyt lauluja muutamille artisteille kuten Essi Wuorelalle.
Sansa osallistui Uuden Musiikin Kilpailuun vuonna 2020 omalla kappaleellaan "Lover View" yhdessä DJ Yotton ja Anton Soninin kanssa.
Diskografia.
Sansan diskografia:
Raumanmeren juhannus

Raumanmeren juhannus (RMJ) on suuri tanssimusiikin festivaali, joka järjestetään merenrannalla Otanlahdessa Raumalla. Nykymuotoinen Raumanmeren juhannus on painottunut elektroniseen tanssimusiikkiin. Festivaali kesti vuonna 2017 kolme päivää. Vuoden 2016 pääesiintyjänä oli David Guetta.
Alkuvuosinaan festivaaleilla esiintyivät suomalaisen rockmusiikin sen hetken tunnetuimmat artistit ja tapahtumapaikkana oli Otanlahti. Myöhemmin festivaali järjestettiin Porin Kirjurinluodossa ja pienimuotoisempana Rauman Unajassa.
Historia.
Festivaalin perusti raumalainen Riku Räsänen vuonna 1999, minkä jälkeen tapahtuma järjestettiin vuosittain. Suurimmillaan kolmen päivän yhteenlaskettu kävijämäärä nousi vuonna 2003 noin 90 000:een ja vuonna 2005 ennätuslukemiin 99 000 kävijällään. Radiokanava YleX ja sen edeltäjä Radiomafia taltioivat tapahtuman konsertteja vuosina 2002–2004. Tapahtumaa on markkinoitu "Suomen parhaimmiksi bileiksi".
Festivaalien omistaja vaihtui 2007. Uudeksi omistajaksi tuli SK Ravintolat Oy:n tytäryhtiö, SK Festivals Oy. Tuolloin juhlilla vieraili näyttelijä Pamela Anderson. Samana vuonna festivaaleilla kuoli kolme ihmistä. Festivaali siirtyi Rauman Otanlahdesta Poriin 2008 ja nimi vaihtui pelkäksi "RMJ":ksi. Porissa festivaalien tapahtumapaikkana oli Kirjurinluoto ja siellä sijaitseva Pori Delta Arena. 
Jo seuraavana vuonna SK Entertainment Group luopui pääomistajuudestaan ja vetovastuu tapahtumasta siirrettiin toiselle yritykselle, jonka johtajaksi tuli RMJ:n perustaja Riku Räsänen ja hänen lisäkseen omistajina toimivat Jyrki Kangas, SK Entertainment Group, Local Crew sekä Toni Järvinen. Samalla tapahtuman nimi muutettiin "RMJ Party Camp"iksi. Vuonna 2010 tapahtuma järjestettiin pienimuotoisempana jälleen Raumalla nimellä "RMJ" Unajassa ja vuoden 2011 festivaalien jäädessä toistaiseksi viimeiseksi.
Nykymuotoinen Raumanmeren juhannus.
Vuonna 2016 juhannuksena RMJ järjestettiin taas vuosien tauon jälkeen Otanlahdella. Elektroniseen tanssimusiikkiin (EDM) keskittyvällä festivaalilla nähtiin myös maailmanluokan tähtiä, muun muassa nykyisen elektromusiikin kärkinimet David Guetta, Jason Derulo ja Nero.
Ensimmäisenä vuotenaan uudistuneella juhannusfestivaalilla oli kävijätavoitteenaan kahden päivän osalta 30 000 festivaalikävijää. Vuonna 2017 juhannusjuhlat kasvoi kolmipäiväiseksi ja lippuja myytiin 50 000. Esiintyjälistalla olivat muun muassa Pendulum, David Hasselhoff Shaggy ja The Rasmus.
Vuosina 2020 ja 2021 ei RMJ:tä järjestetty koronaviruspandemian vuoksi.
Tapahtuman ohjelmajärjestäjänä toimii nykyisin Nelonen Media Live. Festivaalin perustajan Riku Räsäsen yritys Suomen Elämyspalvelu Oy on vastannut juhlien alue- ja majoitusjärjestelyistä.
Vuoden 2026 RMJ on peruttu. Päätös perustellaan tapahtumatuotannon kustannusten kasvulla ja sillä etteivät kävijämäärät ja lipunmyynti ole kehittyneet toivotulla tavalla.
Ernst Boris Chain

Ernst Boris Chain, Sir, (19. kesäkuuta 1906 – 12. elokuuta 1979) oli brittiläinen, Nobelin lääketieteen palkinnolla palkittu biokemisti ja bakteriologi. Hän oli alkujaan Saksan juutalainen.
Vuodesta 1930 vuoteen 1933 Chain työskenteli Charitessa, Berliinissä ja vuodesta 1935 lähtien Oxfordin yliopistossa. Vuonna 1949 hänestä tuli Rooman kemiallisen mikrobiologian tutkimuslaitoksen johtaja ja vuonna 1961 Imperial College Londonin professori.
Palkinnot.
Tutkimuksistaan penisilliinin ja sen käytön parissa Chainille myönnettiin vuonna 1945 Nobelin lääketieteen palkinto yhdessä Alexander Flemingin ja Howard Walter Floreyn kanssa. Vuonna 1946 hän sai Pasteurmedaillen, ja 1954 hänelle myönnettiin Paul-Ehrlich-palkinto.
Malmin ampumarata

Malmin ampumarata oli Helsingissä vuosina 1937–1993 toiminut ampumarata. Suomen puolustusvoimien rakentama ampumarata sijaitsi Malmilla nykyisen Kivikon kaupunginosan alueella. Ampumarata valmistui vuoden 1937 ammunnan maailmanmestaruuskilpailuja varten ja sitä käytettiin myös Helsingin olympialaisten ammuntalajien suorituspaikkana Huopalahden ampumaradan ohella. 
Malmin ampumarata oli Puolustusvoimien käytössä 1960–1970-lukujen vaihteeseen saakka, jolloin luotiaseammunnat lopetettiin Kontulan lähiö valmistuessa. Tämän jälkeen rataa käytettiin vielä haulikkoammuntoihin. Jatkosodan aikana Malmin ampumarata toimi teloituspaikkana, jossa ammuttiin muun muassa Martta Koskinen, Olavi Heiman ja Urho Kaipainen. 
Malmin ampumarata suljettiin vuonna 1993, jonka jälkeen kaikki sen rakennukset on purettu. Säilytettäväksi tarkoitettu Paukkulan maja tuhoutui tulipalossa 1990-luvulla. Nykyään ampumaradan paikalla on asuinalue ja muun muassa Nallin sivukoulu. Osa alueesta on virkistyskäytössä. Uudisrakentamisen tieltä jouduttiin poistamaan 125 000 kuutiota maata, joka sisälsi noin 130 tonnia hauleista peräisin ollutta lyijyä.
Heide-Park

Heide-Park on huvipuisto Soltaussa Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa. Se avattiin elokuussa 1978. Puiston pinta-ala on noin 85 hehtaaria ja siellä on 41 huvipuistolaitetta. Puistoa ylläpitää brittiläinen Merlin Entertainments.
Vuoristoradat.
Lähde:
Wilkesinmaa

Wilkesinmaa (, koordinaatit ) on Etelämantereen osa, joka sijaitsee Intian valtameren eteläpuolella.
Muodollisesti Wilkesinmaa kattaa Etelämantereesta sektorin, jonka läntisenä rajana on Cape Hordern () ja itäisenä Point Alden (). Alue on nimetty yhdysvaltalaisen luutnantti Charles Wilkesin mukaan. Wilkes johti aluetta tutkinutta retkikuntaa vuosina 1838–1842.
Wilkesinmaalla sijaitsevat muun muassa Wilkesinmaan kraatteri sekä jäätikönalainen Vostokjärvi. Alueen lämpötila jää kesäisinkin pakkaselle. Wilkesinmaa kuuluu Australian vaatimiin alueisiin.
Valois’n Isabella

Isabelle de Valois (9. marraskuuta 1389 Pariisi, Ranskan kuningaskunta – 13. syyskuuta 1409 tai 1410 Blois'n linna, Loir-et-Cher, Ranskan kuningaskunta) oli ranskalainen prinsessa, Rikhard II:n puolisona Englannin kuningatar vuosina 1396–1400.
Suku.
Isabelle oli kuningas Kaarle VI:n ja kuningatar Isabella von Bayernin toiseksi vanhin tytär. Hänellä oli yksitoista sisarusta, nuorempia sisaruksia olivat Tourainen herttua, dauphin Jean, Catherine, joka avioitui kuningas Henrik V:n kanssa ja nuorin veli, josta tuli kuningas Kaarle VII. 
Avioliitto Richard II:n kanssa.
Kuusivuotias prinsessa Isabelle naitettiin 31. lokakuuta 1396 Englannin kuningas Rikhard II:lle Satavuotisen sodan päättäneen aselevon vahvistamiseksi. Liiton poliittisuudesta huolimatta Rikhardin ja lapsi-Isabellen suhde oli molemminpuolisesti kunnioittava. He eivät asuneet yhdessä, vaan Isabella kasvoi Windsorin linnassa, missä hänen aviomiehensä vieraili ja toi hänelle lahjoja. Isabelle kruunattiin Englannin kuningattareksi 8. tammikuuta 1397 Westminster Abbeyssä.
Isabelle muutti Wallingfordin linnaan protestiksi, kun Rikhard lähti vuonna 1399 sotaretkelle Irlantiin. Paluumatkalla Englantiin Rikhard vangittiin, ja Isabella määrättiin uuden kuninkaan Henrik IV:n tahdosta muuttamaan pois Windsorin linnasta ja asettumaan Salisburyn piispan palatsiin. Rikhardin kannattajat kertoivat Isabellalle, että Rikhard oli karannut, ja houkuttelivat hänet Henrikin vastaisen kapinan keulakuvaksi. Muut kapinajohtajat mestattiin, mutta 10-vuotiaan Isabellan todettiin olleen liian nuori ymmärtämään tekojaan.
Henrik IV päätti, että Isabellen pitäisi naida hänen poikansa prinssi Henrik, mutta Isabella kieltäytyi kaikesta kanssakäymisestä prinssin kanssa. Ehdotuksesta hän kuitenkin päätteli aviomiehensä kuolleen ja aloitti suruajan välittämättä Henrik V:n käskystä, ja aikanaan Henrik päästi Isabellen palaamaan Ranskaan.
Avioliitto Charles Orléansin kanssa.
Palattuaan Ranskaan vuonna 1401 Isabella Valois pysyi leskenä usean vuoden ajan, kunnes vuonna 1406 hänet naitettiin serkulleen, Orléansin herttua Charlesille (1394–1465). Avioliitto solmittiin 29. kesäkuuta 1406 Compiègnessä, kun Isabella oli 16-vuotias ja Charles vasta 11. Liitto oli osa Ranskan sisäpolitiikkaa, jonka tarkoituksena oli vahvistaa siteitä Valois-suvun haarojen välillä keskellä kasvavaa poliittista jännitystä Burgundin ja Orléansin sukujen välillä. 
Avioliitto ei vaikuta olleen Isabellan toiveiden mukainen. Aikalaislähteiden mukaan hän itki koko hääseremonian ajan, mikä on tulkittu vastentahtoisuuden merkiksi. Avioliiton täytäntöönpano lykättiin Charlesin nuoren iän vuoksi.
Isabella kuoli vuonna 1409 tai 1410 noin kahdenkymmenen vuoden ikäisenä Blois'n linnassa, Loir-et-Cher'ssa, synnyttäessään parin ainoan lapsen, Jeanne de Valois’n (myöh. Jeanne d’Orléans). Isabella haudattiin alun perin Bloisin Saint-Laumerin luostariin, ja hänen jäännöksensä siirrettiin myöhemmin Pariisin Célestinsin luostariin. 
Jeanne d'Orléans, avioitui Alençonin herttua Jean II:n kanssa vuonna 1424, avioliitto päättyi lapsettomana Jeannen kuolemaan.
Diana Ghurtskaia

Diana Ghurtskaia (, , (s. 2. heinäkuuta 1979 Abhasia) on sokea georgialainen laulaja, joka edusti maataan vuoden 2008 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan "Peace Will Come". 
Ghurtskaia syntyi Abhasiassa vuonna 1979. Abhasian sodan aikana hänen perheensä joutui jättämään kotinsa ja asumaan pakolaisleirillä. Syntymästä saakka sokea Ghurtskaia valmistui Tbilisin sokeiden koulusta vuonna 1995 ja osallistui samana vuonna Yalta-Transit-Moscow-musiikkikilpailuun, jossa hän sai erikoispalkinnon. Hän opiskeli musiikkikoulussa Moskovassa, valmistui vuonna 1999 ja aloitti sen jälkeen soolouransa. Hänen ensimmäinen albuminsa "You Are Here" ilmestyi seuraavana vuonna. Ghurtskaia on levyttänyt duettoja useiden tunnettujen laulajien, kuten Toto Cutugnon, Ray Charlesin ja Demis Roussoksen kanssa, ja hänelle on myönnetty useita palkintoja Georgiassa, Venäjällä ja Ukrainassa. Hän aloitti opiskelun Venäjän teatteritaiteen akatemiassa vuonna 2003.
Ghurtskaia valittiin edustamaan Georgiaa 12 ehdokkaan joukosta Eurovision laulukilpailuun vuonna 2008. Hän voitti maan kansallisen finaalin 39,4 prosentin ääniosuudella kappaleellaan "Peace Will Come". Ghurtskaia sijoittui kilpailun toisessa semifinaalissa viidenneksi 107 pisteellä ja finaalissa yhdenneksitoista 83 pisteellä. 
Ghurtskaia on naimisissa moskovalaisen asianajajan Peter Kutšerenkon kanssa ja heillä on vuonna 2007 syntynyt poika.
Aiheesta muualla.
Keke Palmer

Lauren Keyana ”Keke” Palmer (s. 26. elokuuta 1993 Harvey, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka tunnetaan kenties parhaiten pääroolistaan Nickelodeonin tilannekomediasarjassa "True Jackson, VP". Hän on lisäksi esiintynyt muiden muassa elokuvissa ' (2006), "Cleaner" (2007) ja "Jump in!" (2007). Hän myös ääninäyttelee Layla-keijua animaatiosarjassa "Winx-klubi" sekä Peachesia elokuvassa '.
Tausta.
Palmer syntyi Illinoisin osavaltiossa kristittyyn perheeseen. Hänen vanhempansa ovat Sharon ja Larry Palmer, jotka tapasivat teatterikoulussa ja ovat entisiä näyttelijöitä. Palmerilla on neljä sisarusta. Hän muutti perheineen Los Angelesiin vuonna 2004, pian hänen elokuvadebyyttinsä jälkeen. Palmer aloitti laulamisen nuorella iällä ja lauloi aluksi kirkossa, mutta myöhemmin myös teatterimusikaaleissa.
Ura.
Keke Palmerin elokuvaura alkoi vuonna 2004, kun hän teki debyyttiroolinsa 11-vuotiaana elokuvassa ' (2004). Sen jälkeen hän on saanut lukuisia merkittäviä rooleja elokuvista, kuten "Cleaner", "Jump in!", "Shrink – Tapaus tohtori Carter" (2009) ja "Soul-siskot" (2012). Vuoden 2006 draamaelokuvassa ' Palmerilla oli ensimmäinen pääroolinsa. Hän näytteli pääroolin myös muun muassa tositapahtumiin perustuvassa televisioelokuvassa "Abducted: The Carlina White Story" (2012).
Palmer julkaisi debyyttialbuminsa "So Uncool" Atlantic Recordsin kautta 18. syyskuuta 2007. Hän on näyttelijänuransa aikana voittanut useita palkintoja, kuten Black Reel Awardin ja Young Artist Awardin.
Lil’ JJ

James Charles Lewis, taiteilijanimeltään Lil' JJ (s. 31. lokakuuta 1990), on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan varsinkin Jordanin roolista televisiosarjassa "Just Jordan", jonka ensimmäinen jakso näytettiin 7. tammikuuta 2007.
Lil' JJ on lisäksi nähty muun muassa elokuvassa "Sinun, minun ja meidän" (2005).
Chelsea Tavares

Chelsea Royce Tavares (s. 14. joulukuuta 1991) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleista televisiosarjoissa "Unfabulous" ja "Just Jordan". 
Afroamerikkalainen Tavares syntyi Panorama Cityssä, Kaliforniassa.
Otavan kirjasto

Otavan kirjasto on kustannusyhtiö Otavan vuonna 1982 perustama kirjasarja, joka tunnetaan käännösromaaneistaan. Sarjassa on ilmestynyt yli 320 teosta.
Sarjan kirjailijoista Nobelin kirjallisuuspalkinnon ovat vuodesta 1999 lähtien saaneet Günter Grass (1999), Gao Xingjian (2000), V. S. Naipaul (2001), Imre Kertész (2002), J. M. Coetzee (2003), Elfriede Jelinek (2004), Doris Lessing (2007), J. M. G. Le Clézio (2008), Herta Müller (2009), Mario Vargas Llosa (2010) Olga Tokarczuk (2018) ja Peter Handke (2019).
Otavan kirjastossa julkaistut teokset.
Lähde
Emma Degerstedt

Emma Kristina Degerstedt (s. 13. huhtikuuta 1992) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on sukutaustaltaan molempien vanhempiensa puolelta ruotsalainen; vaikka hän syntyi Kalifornian Long Beachillä, hän asui lapsuudessaan myös Ruotsissa.
Degerstedt on esiintynyt useissa musikaaleissa, mutta kansainvälisesti hänet tunnetaan parhaiten roolista Nickelodeonin televisiosarjassa "Unfabulous". Hänellä on veli, Mats.
Konrad Meyer-Hetling

Konrad Meyer-Hetling (15. toukokuuta 1901 Salzderhelden, Saksan keisarikunta – 25. huhtikuuta 1973 Salzderhelden, Länsi-Saksa) oli saksalainen maatalouskysymyksiin erikoistunut professori, joka osallistui idän yleissuunnitelman laatimiseen. Hän laati Heinrich Himmlerin pyynnöstä idän yleissuunnitelmaan liittyvän Idän jälleenrakennussuunnitelman, joka esitettiin Adolf Hitlerille 28. toukokuuta 1942, minkä vuoksi Meyer-Hetling joutui vastaajaksi RuSHA-oikeudenkäyntiin Yhdysvalloissa, jossa käsiteltiin ihmisoikeusrikoksia. Meyer-Hetling vapautettiin jo kärsimänsä tutkintovankeuden perusteella.
Kati Rekai

Kati Rekai CM (20. lokakuuta 1921 – 1. helmikuuta 2010 Toronto, Kanada) oli kirjailija. Hän syntyi Budapestissa, mutta jätti Unkarin vuonna 1948. Hän saapui Torontoon, Kanadaan, Pariisin kautta vuonna 1950. 
Rekai tunnetaan lapsille suunnatuista matkakirjoista, joita on käännetty useille kielille. Matkakohteita tarkastellaan neljän eläinhahmon – Mickeyn, Taggyn, Puppon ja Cican – silmin. 
Rekaista tehtiin vuonna 1993 Kanadan ritarikunnan jäsen.
Jaime King

Jaime King (s. 23. huhtikuuta 1979 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli.
Nebraskassa syntynyt King aloitti mallintyönsä jo varhaisessa teini-iässään. Myöhemmin hänellä on ollut useita elokuvarooleja muiden muassa teoksissa "Pearl Harbor" (2001), "Bulletproof Monk" (2003), "White Chicks" (2004), "Villi tusina 2" (2005), "Sin City" (2005) "My Bloody Valentine" (2009) ja "" (2014). Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa, kuten "Hart of Dixie".
King meni syksyllä 2007 naimisiin elokuvaohjaaja Kyle Newmanin kanssa. Heillä on kaksi lasta, vuonna 2013 ja 2015 syntyneet pojat.
Dany Sabourin

Dany Sabourin (s. 2. syyskuuta 1980 Val-d'Or, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti.
Hän pelaa Itävallan pääsarjan Graz 99ers:ssä.
Dolly Martin

Dolly Martin, o.s. Read (s. 13. syyskuuta 1944) on brittiläinen malli ja näyttelijä. Hän oli pääosan esittäjänä elokuvassa "Beyond the Valley of the Dolls" (1970).
Martin ryhtyi näyttelijäksi myöhäisessä teini-iässään. Hänet valittiin toukokuussa 1966 "Playboyn" Playmate of the Monthiksi. 
Martin oli naimisissa koomikko Dick Martinin kanssa, kunnes tämä kuoli toukokuussa 2008.
Teollisuusalue

Teollisuusalue on teollista tuotantoa harjoittavien laitosten keskittymä.
Teollisuuden keskittämisellä yhdelle alueelle saadaan mahdollisuus suunnitella ja toteuttaa infrastruktuuri teollisuustoiminnan ehdoilla, jolloin esimerkiksi rautateiden tai tiestön rakentamistarve on vähäisempi kuin tehtaiden sijaitessa hajallaan. Toisena etuna on mahdollisuus houkutella uusia yrityksiä alueelle jo siellä olevan infrastruktuurin ja potentiaalisten yhteistyökumppanien avulla. Keskittämisellä voidaan myös pienentää aluetta, jossa teollisuustoiminta aiheuttaa ympäristöhaittoja, ja ne ovat paremmin hallittavissa ja valvottavissa.
Käsitteen teollisuusalue toinen merkitys on laajahko teollistunut alue, kuten esimerkiksi Ruhrin alue Saksassa.
Cynthia Myers

Cynthia Myers (12. syyskuuta 1950 Toledo, Ohio, Yhdysvallat – 4. marraskuuta 2011 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. Hän oli Playboyn Playmate of the Month joulukuussa 1968.
Myers esitti Casey Andersonin roolin elokuvassa "Beyond the Valley of the Dolls" (1970).
Myers kuoli keuhkosyöpään 61-vuotiaana vuonna 2011.
Reserpiini

Reserpiini (C33H40N2O9) on indolipohjainen alkaloidi ja antipsykoottinen ja antihypertensiivinen lääke. Aineen käytöstä psykoosien hoitamisessa on luovuttu, koska muilla lääkeaineilla on saavutettu parempia tuloksia ja vähäisempiä sivuvaikutuksia kliinisessä käytössä. Reserpiini eristettiin intiankäärmepuun ("Rauwolfia serpentina") juuresta 1950-luvun puolivälissä. Ensimmäisenä aineen kokonaissynteesin suoritti Robert Burns Woodward vuonna 1956.
Suomessa tämä lääkeaine oli käytössä, sekä useilla eri kauppanimillä, vuodesta 1960 vielä 1970-luvun keskivaiheillekin varsin yleisesti. Eräs tunnetuimmista reserpiinivalmisteista on todennäköisesti ollut "Serpasil" jota valmisti Ciba-lääkeyhtiö (sittemmin Ciba-Geigy, nyk. Novartis).
Vaikutusmekanismi.
Reserpiini estää VMAT-kuljettajaproteiinin toiminnan, ja monoamiinioksidaasi ja katekoli-O-metyylitransferaasi aiheuttavat noradrenaliinin ja adrenaliinin sekä vähemmissä määrin dopamiinin ja serotoniinin ennenaikaisen hajoamisen. Suojattomat välittäjäaineet muuntuvat muotoon, jossa ne eivät saavuta synapsia. Verenpainetta alentava vaikutus perustuu reserpiinin kykyyn vaikuttaa katekoliamiineihin.
Sivuvaikutukset.
Sivuvaikutuksina saattoi ilmetä nuhan tapaisia oireita sekä ripulia ja ekstrapyramidaalioireita eli parkinsonismin kaltaisia oireita. Mahdolliset gastro-intestinaaliset vaivat, kuten akuutti vatsahaava, saattoivat voimistua lääkityksestä. Reserpiini saattoi aiheuttaa mahan ärsytystä ja vatsahappojen lisääntymistä. Reserpiini aiheutti tunnetusti myös käyttäjälleen masennusta, mikä oli omiaan vähentämään sen suosiota. Sitä on käytetty myöhemminkin muun muassa neurofarmakologian tutkimuksessa.
Gavin MacLeod

Gavin MacLeod (synt. Allan George See, 28. helmikuuta 1931 Mount Kisco, New York – 29. toukokuuta 2021 Palm Desert, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan eritoten pitkäkestoisista roolihahmoistaan televisiosarjoissa "The Mary Tyler Moore Show" (1970–1977), jossa hän näytteli uutisreportteri Murray Slaughteria, sekä "Lemmenlaiva" (1977–1986), jossa hän näytteli kapteeni Merrill Stubingia. 
MacLeod syntyi ja kasvoi New Yorkin osavaltiossa. Hän valmistui Ithaca Collegesta ja palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa. Hän sai uransa aikana kaikkiaan viisi Golden Globe -ehdokkuutta. MacLeod ei keskittynyt yksinomaan televisioon, vaan sai arvostusta myös elokuvanäyttelijänä.
"Lemmenlaivan" saaman suosion jälkeen MacLeod toimi myös risteily-yhtiö Princess Cruisesin edustajana ja lähettiläänä. Hän oli myös Kaliforniassa sijaitsevan Palm Springsin kaupunginjohtaja.
MacLeod oli naimisissa Joan Rootvikin kanssa vuoteen 1972 saakka ja meni vuonna 1974 naimisiin Patti Steelen kanssa, josta kuitenkin erosi vuonna 1982, mutta meni hänen kanssaan uudestaan naimisiin vuonna 1985 tultuaan sitä ennen uskoon.
Bernie Kopell

Bernard Morton ”Bernie” Kopell (s. 21. kesäkuuta 1933) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on ollut rooleja useissa tunnetuissa televisiosarjoissa kuten "Lemmenlaivassa" laivan tohtorina ja "Salainen agentti 86" -hupailussa Siegfriedin roolissa. 
Kopell syntyi New Yorkissa ja palveli Yhdysvaltain laivastossa.
Ted Lange

Theodore William "Ted" Lange (s. 5. tammikuuta 1948) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi baarinpitäjä Isaac Washingtonin roolissa televisiosarjassa "Lemmenlaiva" (1977–1986).
Lange tunnetaan lisäksi muun muassa Bud Light -mainoksista.
Fred Grandy

Fredrick Lawrence ”Fred” Grandy (s. 29. kesäkuuta 1948 Sioux City, Iowa) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja republikaanisen puolueen poliitikko. Hän esiintyi purseri Burl ”Gopher” Smithin roolissa televisiosarjassa 
"Lemmenlaiva" (1977–1986).
Harvardista valmistunut Grandy istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä iowalaisista vaalipiireistä vuosina 1987–1995.
Giovanni Arnolfini ja hänen vaimonsa

Giovanni Arnolfini ja hänen vaimonsa on varhaisen hollantilaisen maalarin Jan van Eyckin öljyvärimaalaus puulle vuodelta 1434. Muotokuva tunnetaan useilla nimillä, kuten "Arnolfinin häät". Maalaus on nykyisin National Galleryssa Lontoossa, jonne se ostettiin vuonna 1842. Teos on länsimaisen taidehistorian tunnetuimpia maalauksia.
Maalauksen arvellaan olevan muotokuva Giovanni Arnolfinista ja hänen vaimostaan, mahdollisesti kuvattuna heidän kotonaan Bruggessa. Arnolfinin puoliso maalauksessa olisi parikymmenvuotiaana 1433 kuollut Costanza Trenta, tai Arnolfinin mahdollinen toinen vaimo, jota asiakirjat eivät kuitenkaan vahvista. Edellisessä tapauksessa kaksoismuotokuvassa olisi kyse vuotta aiemmin kuolleen vaimon muistoksi tehdystä maalauksesta.
Maalauksessa on tarkasti kuvattuja yksityiskohtia, kuten kuusihaarainen kynttiläkruunu ja koristeltu peili. Peilin yläpuolella on kirjoitus ”Johannes de Eyck fuit hic” (Jan van Eyck oli täällä) ja vuosiluku 1434. 
Vertauskuvia.
Taiteilija on kuvannut maalauksessa erilaisia esineitä, joilla on vertauskuvallinen merkitys. Esimerkiksi tuolin selkämyksen Pyhän Margareetan muotokuva on raskauden ja synnytyksen suojelija. Puolisoiden jaloissa oleva pieni koira kuvaa eri tulkintojen mukaan joko uskollisuutta, onnellista avioliittoa tai intohimoa, joka osoittaa pariskunnan halua saada lapsi. Naisen valkea päähine on puhtauden vertauskuva. Joidenkin tulkintojen mukaan sandaalit lattialla kuvaavat tilanteen arvokkuutta: jalkineiden ottaminen pois on merkinnyt paikan kunnioittamista. 
Pariskunnan asema maalauksessa näyttää heijastavan aikansa sukupuolirooleja. Vaimo on kuvattu maalauksen kodinpuoleisella sivustalla ja mies lähellä ulkopuoliseen maailmaan avautuvaa ikkunaa. Giovanni katsoo eteenpäin ja hänen vaimonsa kuuliaisesti miestään. 
Tulkintoja.
Joidenkin mielestä kyseessä on kihlaus. Arnolfini nostaa kättään, mahdollisesti vannoakseen kihlavalaa tai tervehtiäkseen ovesta tulevia vieraita, jotka heijastuvat peilistä. On myös esitetty, että kyseessä oli lahja Arnolfinin perheelle Italiaan, joka osoittaisi lahjan antajan vaurautta. Tämän vuoksi maalauksen pariskunta olisi pukeutunut kalliisiin talvivaatteisiin. Taidehistorioitsija Erwin Panofsky esitti vuonna 1934, että kyseessä oli salainen avioliitto. Todistajana olisi ollut taustan peilistä heijastuva taiteilija, jota ei ole kuvattu maalaamassa. Siksi taiteilijan signeeraus olisi juuri taulun keskellä.
Muistomaalaus.
Margaret Koster on esittänyt, että kyseessä on muistomaalaus kuolleesta vaimosta, joka on mahdollisesti menehtynyt lapsivuoteeseen. Hän on esittänyt seuraavia perusteluja.