tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Thompson (Kanada)

Thompson on Manitoban provinssin pohjoisosan suurin kaupunki Kanadassa. Se sijaitsee 739 kilometriä pohjoiseen Winnipegistä ja 396 kilometriä koilliseen Flin Flonista. Vuoden 2009 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 12 829.
Historia.
Kaupungin moderni historia alkoi 4. helmikuuta 1956, kun kaupungin läheltä löydettiin rikas malmiesiintymä. Esiintymän löytymistä seurasi kymmenen vuoden ajan kestänyt kaivostoiminta. Inco Limited allekirjoitti Manitoban hallituksen kanssa sopimuksen, jonka mukaan yhtiö rakentaisi kaivoksen, tehtaan, sulattamon ja jalostamon kaupungin palveluiden ohella. Sopimuksessa määriteltiin myös, että yhtiö oli velvollinen avustamaan rahallisesti Kelseyn sähkövoimalaa sekä Thompsoniin rakennettavaa rautatieosuutta. Kaupunki on nimetty kaivosyhtiön hallituksen puheenjohtajan, John F. Thompsonin mukaan. Kaupunki siitä tuli virallisesti 1970, kun sen asukasluku ylitti 20 000 henkeä, ja kaupunkioikeudet se sai kuningatar Elisabet toisen läsnä ollessa. Kaivostoiminnan hiipumisen myötä väkiluku laski, tasaantuen noin 14 000 henkeen. Kaupungista tuli kuitenkin alueen kaupan ja politiikan keskus, ja se sai lempinimekseen The Hub of the North.
Teollisuus ja liikenne.
Tärkein teollisuuden ala on kaivosteollisuus, tärkeimpänä kaivannaisena nikkeli. Kaupungissa on useita kansallisten, paikallishallinnollisten sekä alkuperäiskansojen asianhoitajien toimipisteitä. Siellä on myös useita suuria kauppaliikkeitä.
Thompsonin lentoasema on Manitoban kolmanneksi vilkkain lentoasema. Kaupunkiin johtaa sivurata The Pas'n ja Churchillin väliseltä Hudson Bay Railwayn omistamalta rataosalta. Sivuradan pituus on noin 50 kilometriä, ja sillä on sekä tavara- että henkilöliikennettä. Henkilöliikenteestä vastaa VIA Rail Canada. Kaupunkiin johtaa myös Winnipegistä alkava Manitoba Provincial Highway 6 -maantie.
Koulutus.
Paikallinen Mystery Laken koulupiiri käsittää kuusi peruskoulua sekä yhden high schoolin. Kaupungissa on tarjolla koulutusta myös ranskan sekä creen kielillä. Creenkielinen opetus alkaa peruskoulun ensimmäiseltä luokalta, ja sitä on tarjolla aina high school -tasolle saakka.
Thompsonissa sijaitsee myös kaksi University College of the Northin pääkampusta, sekä Manitoban yliopiston sosiaalityön paikallisosasto.
Dr15

Dr15 oli Valtionrautateiden raskaan dieselveturisarjan koeveturi. Koeveturi muutettiin vuonna 1980 Dr12-veturista numero 2239. Veturi hylättiin 1984. Veturista on käytetty lempinimiä Rahtilaiva ja Super-Huru.
Historia.
Valtionrautatiet katsoi, että Dr12-veturien käytön jatkaminen vaatisi niiden uudistamista. Vuonna 1978 tehtiin VR:n, Oy Wärtsilä Ab:n ja Oy Strömberg Ab:n kesken sopimus Dr12 2239:n muutostöistä. Työt tehtiin pääosin Hyvinkään konepajalla. Veturin koneistoa uusittiin ja tilalle vaihdettiin pääasiassa laivojen apumoottorina käytetty dieselmoottori, joka yhdistettiin vaihtovirtageneraattoriin. Veturin suurin nopeus nostettiin 140 km/h:iin. Ohjaamoiden ergonomiaa parannettiin ja myös veturin etupää rakennettiin ohjaamon osalta uudelleen, mikä aiheutti veturin turvanokan lyhentymisen.
Koeajojen jälkeen veturia käytettiin kahden vuoden ajan normaalissa liikenteessä, ja se oli sijoitettu Tampereelle. Veturilla ajettiin pääasiassa tavarajunia, mutta sitä käytettiin myös pikajunissa.
Dr15 osoittautui tehokkaaksi veturiksi, mutta sen vanhat ratamoottorit eivät kestäneet uuden dieselmoottorin tuottamaa tehoa. Ratalinjojen sähköistys oli myös käynnissä ja dieselveturien tarve pikajunavetureina vähenemään päin, joten Dr15-vetureita ei valmistettu lisää. VR halusi myös modernimpia ja yleiskäyttöisempiä vetureja, joten hankinnoissa päädyttiin keskiohjaamoisiin Dr16-vetureihin. Päätyohjaamollinen linjaveturi ei tarjonnut samoja ominaisuuksia vaihtotyökäyttöön, joita hankinnoista päätettäessä pidettiin tärkeinä.
Kun veturin käyttöaika päättyi, sen koneistot purettiin Hyvinkään konepajalla. Veturin runko säilytettiin ja sen museoimista harkittiin, mutta lopulta se romutettiin 1990-luvun puolivälissä.
Teknisiä tietoja.
Lähde:
Uppsalan keskusrautatieasema

Uppsalan keskusrautatieasema (, ) on rautatieasema Ruotsin rataverkolla Uppsalan kaupungissa. Asemarakennus on valmistunut vuonna 1866 ja sen on suunnitellut Adolf W. Edelsvärd. Se rakennettiin rataosan Tukholma–Uppsala rakennustöiden yhteydessä.
Vuosina 2005–2011 asema-alueen rakennuksia remontoitiin ja alueelle rakennettiin matkakeskus. Myös koko Uppsalan ratapiha remontoidaan, ja ratapihan tasoylikäytävät korvataan alikulkutunnelilla. Remontin yhteydessä myös museorautatien Upsala–Lenna Jernväg asema, Uppsala Östra, muuttaa uudelle paikalle. Keskusrautatieaseman päärakennus entistetään, ja työn valmistuttua suurin osa aseman jalankulkuliikenteestä siirtyi pois asemahallista, kun kulkuyhteys asemalaitureille tunnelin kautta valmistui.
FedEx

FedEx on vuonna 1971 perustettu kuljetus- ja kuriiripalveluja maailmanlaajuisesti tarjoava yhdysvaltalainen yhtiö. Se tarjoaa yön yli lentoja, maakuljetuksia, painavan tavaran kuljetusta, dokumenttien kopiointia ja logistiikkapalveluita. Nimi FedEx muodostuu yhtiön alkuperäisestä nimestä "Federal Express".
FedExin lentokuljetuksia hoitaa sen oma rahtilentoyhtiö FedEx Express.
Historia.
Yhtiön perusti vuonna 1971 entinen merijalkaväen sotilas Frederick W. Smith Little Rockissa Arkansasin osavaltiossa. Vuonna 1973 yhtiö siirsi toimintansa Memphisiin Tennesseen osavaltioon. Yritys aloitti virallisesti toimintansa 17. huhtikuuta 1973 käytössään 14 Dassault Falcon 20 -konetta. Reitit yhdistivät 25 Yhdysvaltojen kaupunkia.
Huhtikuussa 2015 FedEx ilmoitti tehneensä kilpailevasta kuljetusyrityksestä, hollantilaisesta TNT:stä, 4,4 miljardin euron ostotarjouksen. Tarjous meni myöhemmin läpi, ja FedEx osti TNT:n.
Yhtiön osastot.
FedEx on jaettu seuraaviin suuriin toimintayksiköihin:
FedEx populaarikultturissa.
Elokuva "Cast Away – tuuliajolla" kertoo kuvitteellisesta FedExin työntekijästä Chuck Nolandista, joka päätyy lento-onnettomuuden seurauksena autiolle saarelle. Elokuvassa esiintyi paljon FedExin tuotesijoittelua, josta yritys ei maksanut.
Eurooppatie E70

Eurooppatie E70 on eurooppatie, joka alkaa Atlantin valtameren rannalta La Coruñan kaupungista Espanjasta. Tie kulkee Ranskan, Italian ja Balkanin halki Mustanmeren länsirannalle Varnaan Bulgariaan. Mustanmeren etelärannan Samsunin kaupungista Turkista tie jatkuu pitkin rannikkoa päättyen Georgiaan Potin kaupunkiin.
Varnan ja Samsunin välille Mustanmeren yli on suunniteltu avattavaksi lauttayhteys.
Reitti.
A Coruña – Oviedo – Bilbao – San Sebastián – Bordeaux – Clermont-Ferrand – Lyon – Chambéry – Susa – Torino – Alessandria – Tortona – Ventesia – Palmanova – Trieste – Ljubljana – Zagreb – Djakovo – Belgrad – Vršac – Timișoara – Caransebeș – Bukarest – Giurgiu – Ruse – Razgrad – Shoumen – Varna ... Samsun – Ordu – Giresun – Trabzon – Batumi – Poti
Soviet Kitsch

Soviet Kitsch on Regina Spektorin vuonna 2004 julkaistu kolmas albumi ja ensimmäinen, joka ei ollut omakustanne. Levyn nimi tulee Milan Kunderan käyttämästä ilmauksesta, jolla hän kuvasi epäkäytännöllistä ja romanttista kommunismi-ideologiaa. Se on yksi Kunderan romaanin "Olemisen sietämätön keveys" teemoista.
Kappaleet.
Kappale 7 on lyhyt puhuttu/kuiskattu kohtaus, jossa Spektor ja hänen pikkuveljensä Barry (”Bear”) keskustelevat seuraavasta kappaleesta 8. ”Your Honor” -kappaleessa Spektorin taustalla soittaa Kill Kenada -yhtye. Spektor on tehnyt levyn jousisovitukset itse.
Julkaisut.
Yksi painos albumista julkaistiin DVD:n kera. DVD sisältää promovideon "The Survival Guide to Soviet Kitsch" ja musiikkivideon "Us". Sama DVD tulee Spektorin kokoelmalevyn "Mary Ann Meets the Gravediggers and Other Short Stories" mukana.
Live at Bull Moose EP

Live at Bull Moose EP on Regina Spektorin EP-levy. Levy on nauhoitettu Bull Moose -levykaupassa Portlandissa, Mainessa kesäkuussa 2005. Levyä on myyty itsenäisissä levykaupoissa Yhdysvalloissa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Regina Spektor, ellei toisin mainittu.
Påvalskär

Påvalskär on keskikokoinen, 12,5 hehtaarin kalliosaari keskellä Saaristomeren kansallispuistoa. Alueella on vähän asutusta, sekin lähes poikkeuksetta rakennettu ennen v.1983, jolloin kansallispuisto perustettiin. Påvalskärin saari on yksityisomistuksessa.
Luonto.
Karusta ensivaikutelmasta huolimatta saaren luonto on monipuolinen. Rantojen puusto koostuu tervalepästä, saarnesta sekä harvakseltaan koivusta. Aluskasvillisuus koostuu matalasta katajikosta, pietaryrtistä, kanervasta, variksenmarjasta, rantakukasta, mesiangervosta ja ranta-alpista sekä puiden taimista. 
Länsipuolen puusto koostuu tervalepästä, koivusta ja männystä. Alueella on myös runsaasti kallioita, joilla kasvaa vain kanervaa ja variksenmarjaa. Saaren luoteinen kallioniemi on tuulinen, tyrskyinen ja katajainen. Kuitenkin niemen ulkopuolella kallioita peittää laaja variksenmarjapensaikko. Rannasta lähtee myös riutta, joka on pitkä ja tarjoaa hienoja matalikkoja sekä simpukkaesiintymiä, ollen täten kutsuva snorklauskohde.
Saaren pohjoispuolelle on aallonmurtajan yhteyteen rakennettu laituri, jonka ansiosta lahti on varsin suojaisa. Pohja ei ole tavallista karkeaa hiekkaa, vaan erittäin hienoa santaa. Saaren koillisosan niemi on sekin hyvin tuulinen. Niemen kasvillisuus koostuu suurelta osin vadelmasta ja eri ruohoista, joista jotkut edustavat peräti tundrakasvillisuutta. Niemen pituus auttaa tekemään itäpuolesta lännenpuolisilla tuulilla suhteellisen suojaisan. Niemen vieressä nousee suoraan rannasta noin 15 metriä korkea kallio, jota pitkin pääsee rakennetulle alueelle. Itäpuolella varomaton veneilijä saa varoa toista riuttaa, jonka kallio pysäyttää minkä tahansa aluksen matkanteon. 
Saaressa on laajahko saarnimetsä, jossa on metsämansikkaesiintymiä. Saaren pohjoisosan puusto koostuu pääosin koivusta, pihlajasta, tervalepästä, aluskasvillisuuden ollessa jo aiemmin mainittua. 
Saaren keskiosan puusto koostuu pääosin männystä, saarnesta, koivusta ja haavasta. Eteläänpäin mentäessä kasvillisuus käsittää katajikkoa sekä laajoja jäkäläpeitteisiä kallioita, puuston ollessa koivua ja tervaleppää. Kuusi on saarella hyvin harvinainen, ja saarella kasvavat yksilöt ovat niin sanottuja mattokuusia. Maassa olevista oksista juurtuu uusia yksilöitä.
Påvalskäriin kuuluvat myös eteläpuolella sijaitseva pieni luoto, joka rajaa kolme metriä syvän salmen Påvalskärin kanssa. Samoin kuin 1,2 km länsilounaaseen sijaitseva Påvalskärs Ören. Karun, 1,1 hehtaarin kokoisen pääsaaren pohjoispuolella on kaksi pienehköä luotoa. Sekä 1,2km luoteeseen sijaitseva pieni puuton luoto, Trutgrund, joka on rauhoitettu lintujen pesimisaikana.
Ilmasto.
Ilmasto on Påvalskärissä Saaristomerelle ominaista, mutta kaikilta puolilta ympäröivien avointen vesialueiden johdosta harvinaisen tuulinen. Talvet ovat leutoja, lunta sataa harvoin ja kesät ovat hyvin pilvettömiä, sademäärän ollessa pieni ja Saaristomeren keskiosa onkin kutakuinkin Suomen aurinkoisin alue.
Typpitetraoksidi

Typpitetraoksidi (eli "dityppitetraoksidi") on kemiallinen yhdiste, N2O4. Se on voimakas hapetin ja myrkyllinen yhdiste. Sitä on käytetty muun muassa rakettien ajoaineessa hapettimena. Rakettipolttoaineena siitä käytetään termiä 'Nitrogen Tetroxide', josta oma lyhenteensä 'NTO'. 
Rakettipolttoaineeseen liittyvä onnettomuus on johtanut esimerkiksi Plesetskin kosmodromissa ainakin kahden venäläisen kuolemaan ja kolmen loukkaantumiseen marraskuussa 2013.
Typpitetraoksidi on kemiallisessa tasapainossa typpidioksidin kanssa. Tasapainotila riippuu lämpötilasta ja paineesta. 
N2O4 ⇌ 2 NO2
Mario Castoldi

Mario Castoldi (6. helmikuuta 1888 Zibido San Giacomo, Milano, Italia – 31. toukokuuta 1968 Trezzano sul Naviglio, Milano, Italia) oli italialainen lentokonesuunnittelija. 
Castoldi työskenteli Italian sotilasilmailun tutkimuskeskuksessa Guidonia Monteceliossa, lähellä Roomaa. 
Vuonna 1922 hän siirtyi Nieuport-Macchille, jossa suunnitteli muutamia nopeita vesilentokoneita, esimerkiksi Macchi-Castoldi M.C.72. 1930-luvulla hän suunnitteli Italian ilmavoimille MC.200, MC.202 ja Macchi MC.205 hävittäjät.
Vuonna 1945 Castoldi siirtyi eläkkeelle.
Thrasyllos

Thrasyllos Mendesläinen, koko nimeltään Tiberius Claudius Thrasyllus (k. 36 jaa.) oli egyptiläinen astrologi, tähtitieteilijä ja matemaatikko, joka eli keisari Tiberiuksen aikana ja palveli tämän alaisuudessa. Hänet tunnettiin tähtitieteellisten laskelmiensa paikkansapitävyydestä.
Nykyään Thrasyllos tunnetaan ennen kaikkea siitä, että hän julkaisi yhden varhaisimmista Platonin teosten täydellisistä laitoksista ja järjesteli Platonin teokset tetralogioiksi eli neljän teoksen ryhmiksi. Diogenes Laertioksen mukaan Thrasyllos oli väittänyt Platonin itsensä järjestäneen dialogit tetralogioihin samalla tavalla kuin kreikkalaiset näytelmät oli järjestetty neljän teoksen ryhmiin, joissa oli kussakin kolme tragediaa ja yksi satyyrinäytelmä. Luokittelu on kuitenkin mitä ilmeisimmin Thrasylloksen oma.
Thrasylloksen jaottelussa jokaisella teoksella on kaksi nimeä, joista ensimmäinen liittyy henkilöön (esimerkiksi "Kriton") ja toinen aiheeseen (esimerkiksi "Siitä, mitä on tehtävä"). Teokset on jaettu tetralogioihin perusteilla, joita ei nykyään täysin tunneta, mutta jaottelu ei liity ainakaan teosten kirjoitusjärjestykseen.
Thrasyllos laski, että israelilaisten pako Egyptistä ("exodus") tapahtui noin vuonna 1690 eaa.
Ukrainan urheilu

Ukrainan valtion alueella harrastettavista urheilulajeista jalkapallo on suosituin. Huolimatta varsinkin 1990-luvun aikana vallinneista niukoista voimavaroista eliittitason urheiluun, ukrainalaiset urheilijat ovat pärjänneet hyvin kansainvälisissä kilpailuissa; menestyslajeja ovat olleet yleisurheilu, voimistelu, purjehdus, uinti, nyrkkeily ja paini. Varsinkin olympialaisissa ukrainalaiset urheilijat toivat paljon mitaleja Neuvostoliiton joukkueelle.
Jalkapallo.
Jalkapalloa pelataan Ukrainassa viidellä tasolla, joista korkein on Вища Ліга, Vystša Liha ('korkein liiga'). Toiseksi korkein sarjataso on nimeltään Persha Liha (Перша Ліга, 'Ensimmäinen liiga'). Seuraavat kolme sarjatasoa ovat nimiltään Druha Liha A (Друга Ліга, 'Toinen liiga'), Druha Liha B ja Druha Liha C. Liigojen välillä on muista eurooppalaisista liigoista tuttu nousu- ja putoamisjärjestelmä, esimerkiksi pääliigasta putoaa vuosittain kaksi viimeistä joukkuetta joiden tilalle nostetaan Ensimmäisestä liigasta kaksi parasta. Maan ykkösjoukkue on jo kauan ollut Kiovan Dynamo, joka on muun muassa voittanut kahdesti Cup-voittajien cupin, 13 Neuvostoliiton ja 11 Ukrainan mestaruutta. Ukrainan maajoukkuen selviytyminen vuoden 2006 MM-kisoihin oli sille ensimmäinen arvokisakokemus. Joukkue pärjäsi hienosti, raivaten tiensä kahdeksan parhaan joukkoon ja pudoten mestaruuden lopulta voittaneelle Italialle.
Jääkiekko.
Ukrainan jääkiekko kärsii maan pääliigan huonosta tasosta, jonka johdosta monet lupaavat pelaajat siirtyvät jo aikaisessa vaiheessa pelaamaan Venäjän pääsarjaan.
Koripallo.
Ukrainan koripalloliiga ei ole kovin tunnettu, mutta ukrainalaisia joukkueita on kuitenkin usein Eurocupeissa mukana.
Nyrkkeily.
Ukrainan nyrkkeilymainetta ovat pitäneet yllä veljekset Volodymyr ja Vitali Klytško, jotka ovat molemmat olleet raskaan sarjan mestareita. IBF- ja IBO-liittojen tämänhetkinen mestari Volodymyr jatkaa vielä uraansa, vanhempi Vitali lopetti vuonna 2005. Volodymyr Sydorenko taas on WBA:n kääpiösarjan hallitseva mestari.
Pyöräily.
Ukrainalaisia huippupyöräilijöitä ovat Serhi Hontšar, Jaroslav Popovytš ja Andri Hryvko, joista kaikki kolme ovat säännöllisesti mukana suurissa ympäriajoissa (Italian-, Ranskan- ja Espanjan ympäriajo).
Yleisurheilu.
Tunnetuin ukrainalainen yleisurheilija on eittämättä seiväshypyn ME-mies Serhi Bubka. Muita itsenäisyyden ajan huippuja ovat olleet kolmiloikkaaja Inessa Kravets, kuulantyöntäjät Juri Bilonoh ja Oleksander Bagatš, 1500 metrin juoksija Ivan Heško ja korkeushyppääjä Inga Babakova. Neuvostoaikojen ukrainalaisia yleisurheiluhuippuja olivat muun muassa pitkänmatkanjuoksija Tatjana Samolenko, sprintteri (ja nykyinen urheilupomo) Valeri Borzov sekä moukarinheittäjä Juri Sedyh.
Giovanni Caproni

Giovanni Battista Caproni (3. heinäkuuta 1886 Massone – 27. lokakuuta 1957 Rooma) oli italialainen lentokonesuunnittelija, joka perusti Caproni-tehtaan. 
Caproni opiskeli jonkin aikaa sähköinsinööriksi Münchenin polyteknisessä koulussa, jossa kiinnostui ilmailusta. Pariisissa hän tutustui alan pioneereihin.
Hän perusti vuonna 1908 lentokonetehtaan. Ensimmäisen oman koneen ensilento tapahtui 27. toukokuuta 1910, mutta kone tuhoutui ensimmäisessä laskussa. Tehdas siirtyi Vizzola Ticinoon ja vuonna 1911 sai nimen "Societa de Agostini e Caproni". Vuonna 1913 valtio kansallisti yhtiön. Caprioni jäi johtamaan tuotantoa. Ensimmäiseen maailmansotaan yhtiö rakensi (tuon ajan näkemyksen mukaan) raskaita pommikoneita, joista ensimmäinen oli Caproni Ca.1.
Sodan jälkeen tehdas kaavaili mm. 100-paikkaista matkustajakonetta Caproni Ca.60 ja toisen maailmansodan edellä suihkukonetta Campini Caproni CC.2. 
Vuonna 1940 Caprioni sai aatelisarvon, Conte di Taliedo. Toisen maailmansodan tuotteita olivat hävittäjät, mm. Caproni Ca.311. Hän toimi Saksan puolella Salòn tasavallassa ja oli sodan jälkeen vangittuna vuoden.
Vuosina 1946–1951 Caproni yritti palata lentokoneteollisuuteen, mutta epäonnistui.
Aerfer

Aerfer oli italialainen metalliteollisuusyritys, joka syntyi vuonna 1955 IMAM ja Meridionali -yhtiöiden sulautumisena. Sen nimi kertoi tuotannon laadun: "Costruzioni Aeronautiche e Ferroviarie" - yhtiö suunnitteli ja rakensi lentokoneita ja junia. Yhtiö suunnitteli Italian ensimmäisen yliääninopeudella lentävän lentokoneen, Aerfer Sagittario 2:en.
Vuonna 1969 se yhdistyi Salmoiraghin ja Fiatin lentokonedivisioonan kanssa, jolloin syntyi Aeritalia.
Yhtiön lentokoneet.
Lentokonetehtaana yritys kasvoi pienisarjaisesta kilpalentokoneesta koulukoneiden valmistajaksi toisen maailmansodan aikana, jolloin kysyntä luonnollisesti kasvaa niin suureksi, etteivät suuremmat yhtiöt pystyneet tekemään kaikkia lentokoneita. Hävityn sodan jälkeen pieni matkailukone oli luonnollinen valinta. Italian liittyessä Natoon institutionaalinen markkina, Italian ilmavoimat, syntyy uudestaan. Kansallisen prestiisikysymyksenä Italia rakensi ylisoonisen koneen ja yhtiö pyrki kehittämään tätä nopeuskonetta hävittäjäksi, epäonnistuen. 
Aerfer osallistui Aermacchi AM.3:n suunnitteluun.
Vuodesta 1966 alkaen yhtiö valmisti osia McDonnell Douglas DC-9:n rungoista Napolissa. Tämä on liittynyt Alitalian koneostoihin.
Al-Manar

al-Manar ("Majakka") on libanonilainen televisioyhtiö. Se on Lebanese Media Groupin tytäryhtiö, minkä osakkaina on muun muassa libanonilaisia kansanedustajia Bekaan laaksosta.
Yhdysvaltain valtiovarainministeriö ilmoitti jäädyttävänsä al-Manarin tilit 23. maaliskuuta 2006 yhdessä radioasema al-Nourin kanssa pitäen näitä Hizbollahin mediakäsinä. Kolmas Yhdysvaltain Hizbollahin kannattajana pitämä media on kommunistisen puolueen radio Sawt al-Shab.
Yhdysvaltain valtiovarainministeriön tiedotteen mukaan niin al-Manar kuin al-Nour ovat tarjonneet mainosaikaa Hizbollahille, joka on tätä kautta tarjonnut yhteystietoja ja kerännyt rahaa harjoittamaansa sosiaalityöhön. Tämän lisäksi Yhdysvaltain valtiovarainministeriön mukaan Hizbollahin johtaja Hassan Nasrallah olisi julkaissut kutsun kaikille libanonilaisille Hizbollahin sotilaalliseen koulutukseen osallistumiseksi niin al-Manarilla kuin al-Nourilla.
Vuonna 2004 Ranskan juutalaisten järjestö CRIF painosti Ranskan televisiota valvovaa CSA:ta, ettei al-Manarin sallittaisi televisioida ohjelmiaan Ranskassa siksi, että ne ovat järjestön mielestä antisemitistisiä. CSA taipui CRIF-järjestön vaatimukseen, ja al-Manar joutui lopettamaan lähetyksensä satelliitissa.
16. heinäkuuta 2006 Israel pommitti al-Manarin toimituksen käyttämän talon maan tasalle Beirutissa, sekä tuhosi Beirutin sähkölaitoksen öljyvarastoa siten, että 15 miljoonaa kilogrammaa öljyä vuoti pääasiassa Välimereen.
Syyrian kriisissä 2014 kanava asettui Hizbollahin tavoin Syyrian hallituksen puolelle.
Soweto

Soweto (, eli ) on kaupunkialue Johannesburgissa Etelä-Afrikan Gautengin provinssissa. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan alueen väkiluku oli 1 271 628. Asukkaista on mustia 98,5 % eli 1 253 037 ja valkoisia 1 421 eli 0,11 %. Syynä valkoisten vähäiseen osuuteen on se, että apartheid-hallinnon aikana Soweto oli mustille varattu alue. Soweto on apartheid-ajan kuuluisin mustien asuinalue, mutta nykyisin köyhyys keskittyy Ramaphosaan ja muihin sen kaltaisiin uudempiin hökkelikyliin. Nobelin rauhanpalkinnolla palkitut Nelson Mandela ja Desmond Tutu ovat molemmat asuneet alueella. Soweto on Johannesburgin suosituin nähtävyys ja sinne järjestetään turistikierroksia.
Kuçovën piirikunta

Kuçovën piirikunta () oli yksi Albanian 36:sta piirikunnasta vuoteen 2000 saakka, jolloin se lakkautettiin. Se kuului Beratin prefektuuriin, joka vastaa nykyistä Beratin maakuntaa. Piirikunnan pinta-ala oli 112 neliökilometriä ja vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 35 571 asukasta. 
Piirikuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Kozare, Kuçovë ja Perondi. Pääkaupunkina toimi Kuçovë.
Lehdon hallitus

Lehdon hallitus oli Suomen tasavallan 48. hallitus, joka oli luonteeltaan virkamieshallitus. Hallitus toimi 18. joulukuuta 1963 – 12. syyskuuta 1964 eli 270 päivän ajan. Se oli Suomen pitkäikäisin virkamieshallitus.
Edellinen pääministeri Ahti Karjalainen esitti eronpyyntönsä joulukuussa 1963 sen jälkeen, kun muut porvaripuolueet olivat asettuneet hallituksessa vastustamaan Maalaisliiton suunnitelmia valtion talouden tasapainottamiseksi ja kokoomuslainen valtiovarainministeri Osmo P. Karttunen oli jättänyt paikkansa. Presidentti Urho Kekkonen ei antanut uuden hallituksen kokoamista kenenkään poliitikon tehtäväksi, vaan nimitti hallituksen muodostajaksi kauppa- ja teollisuusministeriön kansliapäällikkö Reino Lehdon. Uuden hallituksen ministereistä ulkoministeri Jaakko Hallama ja puolustusministeri, kenraali Kaarlo Leinonen olivat presidentin nimeämiä. Lehdon ohella hallitukseen tuli kolme muutakin kansliapäällikköä, jotka olivat Aarne Nuorvala valtioneuvoston kansliasta, Arno Hannus sisäministeriöstä ja Olavi Merimaa oikeusministeriöstä. Aikaisempaa hallituskokemusta oli Lehdon hallituksen ministereistä vain opetusministeri Reino Oittisella (samassa tehtävässä von Fieandtin hallituksessa) ja kauppa- ja teollisuusministeri Olavi J. Mattilalla (ulkomaankauppaministerinä Karjalaisen hallituksessa sen loppuaikoina). Kouluhallituksen pääjohtajana toiminut Oittinen oli puoluekannaltaan sosialidemokraatti, mutta hänen mukaantuloaan pidettiin tärkeänä, koska hän oli vireillä olleen peruskoulu-uudistuksen keskeisiä arkkitehteja.
Lehdon hallituksen valtiovarainministeri Esko Rekolan mukaan kyseessä oli Suomen historian kenties puhtain virkamieshallitus, koska aiemmissa von Fieandtin ja Kuuskosken hallituksissa samoin kuin myöhemmissä Auran ensimmäisessä ja toisessa sekä Liinamaan hallituksessa oli niiden luonteesta huolimatta keskustalaista ja sosialidemokraattista väriä. Kari Suomalainen sitä vastoin piirsi Lehdon hallituksen Maalaisliiton sätkynukeksi.
Lehto arveli pääministerin virkaan astuessaan, että hänen hallituksensa toimisi korkeintaan sata päivää, mutta kun ”ovelle koputtajia ei ilmaantunut” sadan päivän kohdalla, hallitus jatkoi pidempään.
Nitoja

Nitoja on toimistotarvike, jolla voidaan kiinnittää paperiarkkeja nipuksi. Nitoja painaa niitin eli nitomanastan ensin nidottavan materiaalin läpi, ja taivuttaa sitten niitin päät metallilevyä vasten. Taivuttaminen estää nastaa irtoamasta ja nippua hajoamasta.
Tyypillisin nitoja on kevyt käsikäyttöinen laite, jolla voidaan kiinnittää yhteen korkeintaan parinkymmenen arkin nippuja. Paksumpiin nippuihin on käytettävä voimanitojaa, jonka pidempi varsi ja raskaampi rakenne kohdistavat suuremman voiman nidottavaan materiaaliin. Sähkönitojaa käyttämällä voidaan nitomista helpottaa edelleen. Nykyaikaisissa kopiokoneissa on usein ominaisuus, jolla kopioitavat arkkiniput nidotaan yhteen automaattisesti.
Useimmissa nitojissa on käännettävä tai liikuteltava alusta, jolla niitin päät voidaan ohjata taittumaan ulospäin. Tämä on tarkoitettu paperien väliaikaiseen kiinnitykseen. Näin paperit on helppo irrottaa toisistaan ilman repimistä tai paperivaurioita.
Joissain nitojissa on myös toiminto, joka painaa niitin paperin läpi taivuttamatta sitä laisinkaan. Tämä mahdollistaa paperien kiinnittämisen niin, että ne on helppo erottaa vetämällä.
Haaraniitillä voi yhdistää rei'itettyjä papereita toisiinsa.
Al-Nour

Al-Nour () on libanonilainen radioasema, jonka tilit Yhdysvaltain valtiovarainministeriö ilmoitti jäädyttävänsä 23. maaliskuuta 2006 yhdessä televisioyhtiö al-Manarin kanssa pitäen näitä Hizbollahin mediakäsinä. Radioyhtiö al-Nour on Lebanese Media Groupin tytäryhtiö, minkä osakkaina on muun muassa libanonilaisia kansanedustajia Bekaan laaksosta. Kolmas Yhdysvaltain Hizbollahin kannattajana pitämä media on kommunistisen puolueen radio Sawt al-Shab.
Yhdysvaltain valtiovarainministeriön tiedotteen mukaan niin al-Manar kuin al-Nour ovat tarjonneet mainosaikaa Hizbollahille, joka on tätä kautta tarjonnut yhteystietoja ja kerännyt rahaa harjoittamaansa sosiaalityöhön. Tämän lisäksi Yhdysvaltain valtiovarainministeriön mukaan Hizbollahin johtaja Hassan Nasrallah olisi julkaissut myös kutsun kaikille libanonilaisille Hizbollahin sotilaalliseen koulutukseen osallistumiseksi niin al-Manarilla kuin al-Nourilla.
Israelin ilmavoimat tuhosi al-Nourin toimituksen rakennuksen Beirutissa toisena sotapäivänä 13. heinäkuuta 2006.
Tepelenën piirikunta

Tepelenën piirikunta () oli yksi Albanian 36:sta piirikunnasta vuoteen 2000 saakka, jolloin se lakkautettiin. Se kuului Gjirokastërin prefektuuriin, joka vastaa nykyistä Gjirokastërin maakuntaa. Piirikunnan pinta-ala oli 817 neliökilometriä ja vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 32 465 asukasta. 
Piirikuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Buz, Memaliaj, Krahës, Kurvelesh, Lopës, Luftinjë, Memaliaj Fshat, Qendër, Qesarat ja Tepelenë. Pääkaupunkina toimi Tepelenë.
Hävetkää!

Hävetkää! on Timo Rautiainen &amp; Trio Niskalaukauksen omakustanteena julkaistu ensimmäinen mini-cd vuodelta 1997. 
Avausraidan "Leijonan periaatteet" sanoitukset ironisoivat Lionsklubin toimintaohjeita. Kolme seuraavaa kappaletta kertovat ympäristöasioista ja päätösraita "Tilinteon hetki" on Trio Niskalaukauksen kaikkien aikojen ensimmäinen valmistunut kappale.
Timo Rautiainen on kertonut, että cd:n kansikuvan idea on peräisin King Crimsonin vuoden 1974 albumin "Red" kannesta, jossa King Crimsonin jäsenistä on otettu vastaava, vain puolittaiset kasvokuvat näyttävä mustavalkovalokuva.
"Hävetkää!"-ep:n kustannetunnus on "BALD 1963", joka viittaa Timo Rautiaisen hiusmuotiin ("Bald" on ) ja syntymävuoteen. Ranka Recordings julkaisi ep:n uudestaan toukokuussa vuonna 2002, jolloin koodiksi annettiin "ra071".
Kappaleet "Talvi-illan tarina" ja "Lajinsa viimeiset" julkaistiin uudelleensoitettuina versioina "Lopunajan merkit"-albumilla vuonna 1999.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Timo Rautiainen.
Isabel (Salomonsaaret)

Isabel on yksi Salomoninsaarten maakunnista. Sen pääkaupunki on Buala Santa Isabelin saarella. Maakunnan pinta-ala on 4 136 km2, ja vuoden 2009 väestönlaskennassa siellä oli 26 158 asukasta.
Isabelin maakunnan alueelle saapui ensimmäisenä eurooppalaisena Álvaro de Mendaña de Neira vuonna 1568. Maakunnan korkein kohta on Mount Kubonitu, joka kohoaa 1 120 metrin korkeuteen merenpinnan yläpuolelle.
Intamin

Intamin on sveitsiläis-liechtensteinilainen huvipuistolaitteita ja kuljetuslaitteistoja valmistava yritys. Yhtiö on perustettu vuonna 1967. Se on valmistanut muun muassa Särkänniemen vuoden 2001 uutuuslaitteen Tornadon. Muita Intaminin valmistamia laitteita Suomessa ovat Panoraama, Hurjakuru, Kirnu, Koskiseikkailu, Half Pipe, Taiga ja Swingi, jotka kaikki sijaitsevat joko Särkänniemessä tai Linnanmäellä.
Teknologia.
Laukaisuteknologia.
Intamin on yksi parhaista esimerkeistä huvipuistoteknologian kehittämisessä. Intamin on kehittänyt mm. Lineaari-induktiomoottorin (LIM) sekä hydraulisen laukaisun, jolla junat voidaan laukaista lähtöasemalta jopa 200 km/h vauhdilla yli sadan metrin korkeuteen. Hydraulinen laukaisu ei ole kuitenkaan vielä täydellinen; radoissa tulee usein virheitä laukaisussa, joskus vakaviakin.
Korkeus.
Intamin valmistaa hyvin massiivisia laitteita. Intamin on valmistanut esimerkiksi entisen Kingda Ka -vuoristoradan Six Flags Great Adventure -puistolle. Vuoristorata on maailman korkein käytöstä poistettu vuoristorata ja aikajärjestyksessä maailman toinen 'stratacoaster' eli vuoristorata, joka menee yli 400 jalan (122 metriä). Edellinen ennätyskorkea vuoristorata oli alkuperäinen versio Top Thrill Dragsterista Cedar Pointissa, sekin Intaminin valmistama.
Turvakaaret ja rata.
Intamin valmisti aikoinaan vuoristoratoja, joissa oli ns. lap-bar -mekanismi uloslentojen estämiseksi. Kun kyseinen mekanismi oli havaittu liian epäturvalliseksi, Intamin alkoi käyttää ns. over-shoulder -mekanismia.
Intamin on valmistanut radan, jossa oli valmistuessaan eniten ylösalaisin meneviä käännöksiä maailmassa; Colossus-radassa Thorpe Parkissa Englannissa on 10 ylösalaista käännöstä.
Hartes Land

Hartes Land () on Timo Rautiainen &amp; Trio Niskalaukauksen vuonna 2004 julkaistu toinen saksankielinen albumi, jonka materiaali koostuu saksaksi käännetyistä "Rajaportti" ja "Kylmä tila" -albumien kappaleista. Albumilla on mukana saksaksi käännettynä myös alun perin jo vuoden 2001 "Kuilun partaalla" -ep:llä julkaistu kappale "Nyt on mies!"
Maaria Leinonen

Eeva Maaria Leinonen (27. elokuuta 1933 Iisalmi – 27. joulukuuta 2013 Kuopio) oli yksi Suomen siteeratuimmista kristillisistä runoilijoista. Hän tarkastelee hengellisissä runoissaan niin yhteiskunnallisia epäkohtia ja ihmissuhteiden ongelmia kuin arjen pieniä asioitakin. Hänen runouttaan on luonnehdittu myös sanalla sosiaalilyriikka. Leinosen kustantaja on Kirjapaja.
Leinosen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Leinonen ja Anna Partanen.
Korpivoirousku

Korpivoirousku ("Lactarius tuomikoskii") on kuusen seuralaisena korpimaisissa mustikkatyypin metsissä kasvava, kellertyvämaltoinen vaaleankeltainen rouskulaji. Sen lakin halkaisija on 9–17 cm ja väritys tasaisen vaaleankeltainen. Nuorten sienten lakkien reunat ovat karkeakarvaisia, vanhemmiten kaljuuntuvia. Heltat ovat puhtaanvalkoisia. Korpivoirouskun jalka on sangen iso ja vankka, ja se kapenee tyveä kohden. Maitiaisneste on valkoista mutta värjääntyy ulos tullessaan perin pian rikinkeltaiseksi.
Korpivoirousku kelpaa syötäväksi, kunhan sen ensin esikäsittelee keittämällä.
Lapinvuokkorousku

Lapinvuokkorousku ("Lactarius dryadophilus") on tunturipaljakoilla kasvava, violetiksi värjääntyvä rouskulaji. Sen lakin halkaisija on 4–8,5 senttimetriä leveä. Lakki on kupera ja paksumaltoinen, ja se on kermankellertävä, vanhemmiten valkeanruskea. Lakissa on niukkaa karvoitusta. Heltat ovat kellanvalkoiset. Lapinvuokkorouskun kermanvärinen jalka on paksu ja 2–4 senttimetriä pitkä. Maitiaisneste on valkoista, mutta se värjää vahingoittuneet kohdat violetiksi. Lapinvuokkorousku on erittäin harvinainen laji, ja sitä on tavattu Suomessa vain muutamasta paikasta Enontekiöltä ja Utsjoelta. Sieni kasvaa kalkkipitoisessa maassa ja on luultavasti lapinvuokon juurisieni. Kasvuaika on heinäkuusta elokuuhun.
Lapinvuokkorousku kelpaa syötäväksi ryöppäyksen jälkeen.
Lapinvuokkorousku on Suomessa silmälläpidettävä laji.
Delirium tremens

Delirium tremens (usein myös juoppohulluus) on pitkäaikaisen ja runsaan (satunnaisesti myös lyhytaikaisen) alkoholin käytön äkillisestä lopettamisesta johtuva psykofyysinen sairaustila. Juoppohulluus tulee yleensä muutama päivä juomisputken lopettamisen jälkeen, kun krapula on jo mennyt ohi. Latinaksi "delirium" tarkoittaa sekavuustilaa ja "tremens" vapinaa.
Oireet.
Tavallisimpia oireita ovat aggressiivisuus, sekavuus ja pelottavat hallusinaatiot, joita ovat etupäässä visuaaliset näyt (”pikku-ukkojen” näkeminen). Toinen yleinen aistiharha on formikaatio, jolloin potilas tuntee hyönteisiä ryömivän ihollaan. Alkoholiaistiharhaisuus on alkoholipsykoosin muoto, jossa potilas kärsii aistiharhoista ilman varsinaista deliriumia (sekavuutta).
Joissakin tapauksissa on havaittu epileptisiä kohtauksia sekä juoppohulluuden uusiutuminen 5–7 vuorokauden kuluttua. Pitkäaikaiset oireet, kuten levottomuus, univaikeudet ja autonomisen hermoston oireet, voivat jatkua jopa puoli vuotta, minkä seurauksena useat potilaat sortuvat jälleen juomaan päästäkseen oireista eroon.
Syy.
Alkoholi lamauttaa hermosoluja tehostamalla GABA-välittäjäaineen vaikutusta GABA-A-reseptoreiden toimintaan ja samalla vähentämällä sen vastavaikuttajan glutamaatti-välittäjäaineen vaikutusta NMDA-reseptoreissa (GABA jarruttaa hermosolujen toimintaa ja glutamaatti kiihottaa). Pitkäaikainen alkoholinkäyttö aiheuttaa toleranssin kehittymiseen alkoholin lamauttaville vaikutuksille, joka ilmenee GABA-A-reseptoreiden määrän vähentymisenä ja samanaikaisena NMDA-reseptoreiden herkkyyden lisääntymisenä. Alkoholinkäytön äkillinen lopettaminen aiheuttaa tällöin kiihottavien välittäjäaineiden ylijäämän hermostoon eli "yliaktiivisuustilan", jonka kliinisinä merkkeinä ovat vieroitusoireet ja kouristelut. Toistuvat vieroitusoireet johtavat lisääntyneeseen alttiuteen sairausjaksoille, minkä seurauksena juomishimo ja vieroitusoireet vaikeutuvat ja alttius kouristuksille sekä delirium tremensille lisääntyvät.
Hoito.
Juoppohulluuden hoito tapahtuu yleensä yleissairaalassa, ja usein käytetään lääkkeitä, kuten bentsodiatsepiinia ja haloperidolia.
Delirium tremensin aiheuttama kuolleisuus on nykyisin noin 5–15 %. Kuolemat johtuvat yleensä hengitysvajauksesta tai rytmihäiriöstä. Ennen delirium tremensin nykyisten, suhteellisten tehokkaiden hoitomenetelmien kehittämistä sairauden aiheuttama kuolleisuus oli jopa 35 %.
Marissa Ribisi

Santina Marissa Ribisi (s. 17. joulukuuta 1974 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näyttelijä Giovanni Ribisin sisar. Ribisin ensimmäinen rooli pitkässä elokuvassa oli Cynthia Dunn elokuvassa "Surutta? Sekaisin".
Ribisi avioitui muusikko Beckin kanssa huhtikuussa 2004, hieman ennen heidän poikansa syntymää. He erosivat vuonna 2021. Ribisi on skientologi.
Aleksandr Keržakov

Aleksandr Anatoljevitš Keržakov (, s. 27. marraskuuta 1982 Jaama, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi kotimaansa lisäksi Espanjassa ja Sveitsissä. Hän on tehnyt eniten maaleja Venäjän maajoukkueessa.
Ura.
Keržakov on pietarilaisen junioriakatemian Smenan kasvatti. Kaudella 2000 hän pelasi Svetogorets Svetogorskin riveissä ja johdatti 18 maalillaan Svetogorskin luoteisen aluesarjan voittoon. Kaudeksi 2001 Keržakov siirtyi Zenit Pietarin riveihin, jossa hän oli saavuttamassa kolmatta sijaa debyyttikaudellaan sekä kakkossijaa kaudella 2003. Kaudella 2004 Keržakov oli Venäjän valioliigan maalikuningas 18 osumalla. Keržakov teki myös yhteensä 15 maalia UEFA Cupissa Zenitin riveissä.
Joulukuussa 2006 Keržakov siirtyi espanjalaisseura Sevillaan, jonka kanssa hän teki vuoteen 2012 ulottuneen sopimuksen. Zenit sai Keržakovista viiden miljoonan euron siirtokorvauksen. Seuraavana keväänä Keržakov voitti Sevillan kanssa Espanjan cupin Copa del Reyn ja UEFA Cupin. Hän pääsi molempien kilpailuiden loppuottelussa vaihdosta kentälle. Kokonaisuudessaan peliaika Sevillassa jäi kuitenkin vähiin ja valmentajanvaihdoksen myötä Keržakovin asema heikkeni entisestään. Helmikuussa 2008 hän palasi Venäjälle ja siirtyi seitsemällä miljoonalla eurolla Dynamo Moskovan joukkueeseen.
Moskovassa Keržakov pelasi kahden kauden ajan. Hän pelasi Dynamo Moskovan kokoonpanossa 58 ottelussa, joissa teki 23 maalia. Venäjän pääsarjakaudeksi 2010 Keržakov palasi Moskovasta Pietarin Zenitiin.
Venäjän maajoukkueessa Keržakov debytoi vuonna 2002. Hän pelasi vuoden 2002 MM-kilpailuissa ja vuoden 2004 EM-kilpailuissa. Keržakov oli viidellä maalillaan Venäjän paras maalintekijä vuoden 2008 EM-kilpailuiden karsinnoissa, mutta ei saanut kutsua lopputurnaukseen. Hän pelasi jälleen EM-kilpailuissa 2012 ja MM-kilpailuissa 2014. Kaikkiaan hän pelasi urallaan 91 maaottelua ja teki niissä 30 maalia.
Lezhën piirikunta

Lezhën piirikunta () oli yksi Albanian 36:sta piirikunnasta vuoteen 2000 saakka, jolloin se lakkautettiin. Se kuului Lezhën prefektuuriin, joka vastaa nykyistä Lezhën maakuntaa. Piirikunnan pinta-ala oli 479 neliökilometriä ja vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 68 218 asukasta. 
Piirikuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Balldren i Ri, Blinisht, Dajç, Kallmet, Kolsh, Lezhë, Shëngjin, Shënkoll, Ungrej ja Zejmen. Pääkaupunkina toimi Lezhë.
Nummelan rautatieasema

Nummelan rautatieasema () on rautatieasema Nummelan taajamassa Vihdissä. Se kuuluu Suomen rataverkon osaan . Asemalla on nykyisin ainoastaan tavaraliikennettä. Turvalaitteena liikennepaikalla oli marraskuuhun 2009 saakka niin kutsuttu "köyhänmiehen releasetinlaite" eli varmistuslukko- ja opastinturvalaitos ennen kauko-ohjauksen käyttöönottoa.
Asemarakennuksen on suunnitellut 1918 rautatiehallituksen yliarkkitehti Bruno Granholm. Alkujaan oli alakerrassa II:n ja III:n luokan odotussali, toimisto ja asemapäällikön huone, matkatavarahuone ja postitoimisto. Yläkerrassa oli kaksi asuntoa virkailijoiden käyttöön.
Toisen maailmansodan jälkeen Nummela alkoi kasvaa nopeasti, ja 1960-luvulla se oli jo Vihdin kirkonkylää suurempi taajama ja kunnan tärkein teollisuuskeskus. Hyvät liikenneyhteydet vetivät taajamaan uusia asukkaita, mutta tämä ei ollut niinkään rautatien, vaan Helsingin suuntaan valmistuneen moottoritien ansiota. Henkilöliikenne koko Hyvinkään ja Karjaan välisellä rataosalla lakkautettiin vuonna 1983 ja Nummelan asema muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1993.
Myöhemmin asemarakennuksessa on toiminut muun muassa kirpputori ja se on ollut vapaaseurakunnan käytössä.
Aiempi, vuonna 1873 rakennettu asemarakennus sijaitsi vähän etelämpänä, nykyiseltä asemalta Lohjan suuntaan.
Nummelan rautatieaseman omisti Senaatti-kiinteistöt marraskuuhun 2014 asti, jolloin sen osti yksityishenkilö, joka aikoo saneerata asemarakennuksen yläkerran asuintiloiksi ja alakerran yrityksensä käyttöön.
Portia de Rossi

Portia de Rossi (Portia Lee James DeGeneres, syntyjään Amanda Lee James Rogers s. 31. tammikuuta 1973) on australialainen näyttelijä. De Rossi syntyi Melbournessa Victorian osavaltiossa. Hän muutti nimensä nykyiseen muotoonsa ollessaan 15-vuotias. 
De Rossin ensimmäinen merkittävä rooli oli elokuvassa "Seireenit" vuonna 1994. Pian tämän jälkeen hän muutti Los Angelesiin. De Rossi tunnetaan ehkä parhaiten roolistaan asianajaja Nelle Porterina sarjassa "Ally McBeal". Hän näytteli sarjassa vuodesta 1998 sen loppuun, vuoteen 2002 asti. Vuodet 2003–2006 de Rossi näytteli menestyskomediassa "Sukuvika".
Portia de Rossin puoliso on näyttelijä Ellen DeGeneres; vuodesta 2004 seurustellut pari meni naimisiin elokuussa 2008.
Kosmas Aitolialainen

Kosmas Aitolialainen (, maallikkonimeltään "Konstantínos" (1714 Mégas Déndros, Aitolia, Kreikka – ) oli pyhimys ja apostolien vertainen pappismarttyyri.
Mentyään Athokselle ja jäätyään Filótheoksen luostariin Konstantinos pyhitti elämänsä hengellisille asioille. Hänestä tuli munkki nimellä Kosmas ja myöhemmin hänet vihittiin pappismunkiksi.
Niinpä Kosmas julisti evankeliumia Konstantinopolissa ja sen lähialueilla, sitten Tonavan alueella, Pohjois-Kreikassa, Thessalonikissa, Véroiassa (Beroiassa), Akarnaniassa ja Aitoliassa sekä Agía Mávran (Lefkas) ja Kefalonián saarilla ja eräillä muillakin alueilla etenkin Albaniassa. Hänen johdollaan avattiin kirkkokouluja kaupungeissa ja kylissä. Kerrotaan, että niitä olisi ollut yhteensä noin 200 alkeiskoulua ja 10 jatkokoulua.
Kosmaksen apostolinen palvelus sai marttyyrilopun elokuussa vuonna 1779. Turkkilaiset Kourt paššan määräyksestä pidättivät 65 vuoden ikäisen Kosmaksen ja hirttivät hänet.
Ortodoksinen kirkko viettää hänen muistopäiväänsä vuosittain elokuun 24. päivänä.
Vihtori Storck

Vihtori Storck (22. kesäkuuta 1911 Kinnula – 18. elokuuta 1993) oli kinnulalainen maanviljelijä, maallikkosaarnaaja ja kansantaiteilija.
Storck syntyi köyhään seitsenlapsiseen perheeseen. Hän oli kahdesti aviossa. Hän sai lestadiolaisen herätyksen 1930-luvulla ja hän toimi saarnaajanakin. Hän oli sodassa viisi vuotta, ja asemasodan aikana hänen taiteellinen lahjakkuutensa tuli esiin. Hän sai tehdä esimiehilleen puuveistoksia muun muassa eläinaiheista.
Sodasta palattuaan Storck raivasi Kinnulan kivisistä pelloista maatilan, jota viljeli eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Vasta eläkevuosina hän rakensi ateljeen ja ryhtyi maalaamaan öljyväreillä, mutta ei arastellut oudompiakaan tekniikoita. Hän teki myös korkokuvamaalausta. Hänen töissään näkyy uskonnolliset aiheet sekä kotipaikkakunnan tavat ja vanhat tapahtumat. Näiden kuvaamisessa häntä voi pitää naivistina. Maalausten perusteella Storckia ei uskonnostaan huolimatta voi pitää ahdasmielisenä. Storck katsoi niin ikään, että vanhoista tavoista ja työmenetelmistä on syytä jäädä tietoa jälkipolville.
Storckin luonnollista kokoa oleva valjastettu puinen hevosveistos on Sotamuseossakin. Puun lisäksi Storck on tehnyt paperi- ja kiviveistoksia. Kiviveistoksissa on erikoista luonnonkiven ja laastin yhdistäminen. Hänen eläin- ja ihmishahmonsa ovat ilmeikkäitä.
Vihtori Storckin perinneyhdistys pitää yllä perinneateljeeta Kinnulassa. Storckin ensimmäinen puoliso oli Kinnulassa syntynyt Hilda Sofia (o.s. Hänninen, s. 1906 – k. 1967) ja toinen puoliso Rovaniemellä syntynyt Aune Amanda (o.s. Jäntti, s. 1930 – k. 2011 Kinnula). Storckilla on yksi lapsi, vuonna 1929 syntynyt tytär ensimmäisestä avioliitosta.
Sabot

Sabot on yhdysvaltalainen, Tšekin tasavallassa asuva yhtye. Yhtyeen erikoisuutena sen kaksimiehisyys. Kokoonpanossa on vain bassokitara ja rummut. Kumpikaan jäsenistä ei laula, joten yhtye soittaa kappaleensa instrumentaalina. 
Yhtyeen nimi on lyhenne englannin kielen sanasta "sabotage" mikä tarkoittaa sabotaasia. Sabot tarkoittaa ranskaksi myös puukenkää sekä on termi panssariammustyypille.
Yhtye noudattaa tee-se-itse elämäntapaa järjestämällä itse kiertueensa ja nykyisin julkaisemalla itse levynsä. Myös heidän perustamansa kulttuurikeskus toimii pitkälti samalla periaatteella.
Historia.
Sabot on perustettu San Franciscossa, Kaliforniassa vuonna 1988. Kokoonpano on pysynyt alusta asti samana. Yhtyeen jäsenet tapasivat toisena vuonna 1986 jolloin he perustivat punk-yhtyeen nimeltä Forethought. Yhtye toimi kaksi vuotta kunnes hajosi ja sen rytmiryhmä päätti jatkaa kahdestaan uudella nimellä.
Yhtye alkoi säveltää materiaalia ja keikkailla ahkerasti lähialueilla. Vuonna 1989 he julkaisivat ensimmäisen albuminsa ja vuonna 1990 lähtivät ensimmäiselle kiertueelleen Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan. Yhtye on siitä asti kiertänyt erittäin ahkerasti ympäri maailmaa. He ovat käyneet soittamassa aina Pakistania ja Kiinaa myöten.
Vuonna 1993 yhtyeen jäsenet muuttivat asumaan Tšekin tasavaltaan, Táborin kaupunkiin, johon he perustivat kulttuurikeskuksen. Siitä asti keskus on toiminut heidän kotinaan ja tukikohtanaan. Keskuksessa järjestetään ahkerasti erilaisia kulttuuritapahtumia.
Musiikki.
Koska kokoonpanossa on vain kaksi soitinta, on se tehnyt yhtyeen soundista tavanomaisesta hyvinkin poikkeavan. Tärkeässä osassa ovat soitinten tarkka yhteissoitto ja äänen dynamiikka. Bassosoundissa käytetään ajoittain äänensärkijää jolloin dynaamiset erot hiljaisten ja kovaäänisten kohtien välillä korostuvat entisestään. Kappaleissa ei noudateta perinteistä kaavaa selkeästi erottuvine säkeistöineen ja kertosäkeineen. Kappaleet ovat pikemminkin sävellyksenkaltaisia kokonaisuuksia missä erilaiset osat vuorottelevat odottamattomassa järjestyksessä. Kappaleet ovat myös keskimääräistä rock-kappaletta hieman pidempiä, keskipituuden ollessa noin viiden tai kuuden minuutin paikkeilla. Karkeasti sanottuna yhtyeen musiikkia voisi nimittää jazzcoreksi musiikin teknisyyden takia mutta se on vain karkea määritelmä. Yhtye on onnistunut luomaan itselleen oman, vaikeasti luokiteltavan tyylinsä.
Kiertueet.
Yhtye on soittanut seuraavat kiertueet:
Kiertueet ovat olleet keskimäärin 1–3 kuukauden mittaisia. Yleisimmin noin kaksi kuukautta kerrallaan. Kiertueillaan yhtye on käynyt soittamassa seuraavissa maissa:
Streletskajan kulttuuri

Streletskajan kulttuuri kehittyi Keski-Donilla Itä-Euroopassa noin 37 000-32 000 vuotta sitten ehkä keskipaleoliittisesta Moustierin kulttuurista. Se oli Aurignacin aikalainen ja Kostenki-Spinen edeltäjä. Tämä varhainen myöhäispaleoliittinen kulttuuri on tullut tunnetuksi kolmiomaisista keihäänkärjistä, jotka on työstetty hyvin litteiksi ja isketty kaksipuolisesti.
Tämä vaatii taitoa kivenkäsittelyssä. Streletskajan kulttuuri saattoi olla ensimmäinen kaksipuolisen, ohuen kivitekniikan käyttäjä Euroopassa ts. ennen Solutrén kulttuuria.
Streletskajan kulttuurin arvellaan jollain tavoin liittyvän Amerikan muinaiseen asuttamiseen. Kaksipuolisten litteiden keihäänkärkien valmistus on voinut levitä Itä-Aasiaan ja edelleen Amerikkaan.
Sungirin hautalöydöt ovat Streletskajan seuraajia, ja voidaan puhua Streletskajan-Sungirin kulttuurista.
Pukën piirikunta

Pukën piirikunta () oli yksi Albanian 36:sta piirikunnasta vuoteen 2000 saakka, jolloin se lakkautettiin. Se kuului Shkodërin prefektuuriin, joka vastaa nykyistä Shkodërin maakuntaa. Piirikunnan pinta-ala oli 1 034 neliökilometriä ja vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 34 454 asukasta. 
Piirikuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Blerim, Iballe, Fierzë, Fushë-Arrëz, Gjegjan, Pukë, Qafë-Mali, Qelëz, Qerret ja Rrapë. Pääkaupunkina toimi Pukë.
Bellinzona

Bellinzona (saks. "Bellenz") on Ticinon kantonin pääkaupunki ja italiankielisen Sveitsin keskus. Kaupungissa on noin 43 000 asukasta.
Maantiede.
Bellinzona sijaitsee Ticinojoen laaksossa. Kaupungin korkein vuori on Pizzo di Claro (2 727 m mpy.).
Kuntaliitos 2017.
Nykyinen Bellinzona muodostui 2.4.2017, kun 12 kuntaa – Camorino, Claro, Giubiasco, Gnosca, Gorduno, Gudo, Moleno, Monte Carasso, Pianezzo, Preonzo, Sant’Antonio ja Sementina – liitettiin Bellinzonaan. Tällöin kaupungin pinta-ala lähes 10-kertaistui ja väkiluku kasvoi yli kaksinkertaiseksi.
Nähtävyydet.
Castelgranden, Montebellon ja Sasso Corbaron keskiaikaiset linnat kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon. Castelgrande sijaitsee kallionhuipulla, josta se hallitsee koko Ticinon laaksoa. Linnan muurit ovat aikoinaan katkaisseet kulun pohjoiseen ja suojanneet kaupunkia. Montebello liittyy samaan muurijärjestelmään. Sasso Corbaro sijaitsee linnoituksesta erillään noin 450 metrin korkeudessa linnoituksen kaakkoispuolella.
Gnoscan kylässä sijaitsee tähtitieteilijä Stefano Sposettin observatorio, jonka laitteilla on löydetty kymmeniä pikkuplaneettoja.
Liikenne.
Moottoritie A2 ja Gotthardin rautatie kulkevat Ticinojoen laaksossa ja Bellinzonan kautta. Moottoritien A13 eteläinen päätepiste on Bellinzona. 
Bellinzona on junayhtiö Tilon keskuspaikka.
Urheilu.
AC Bellinzona on bellinzonalainen jalkapalloseura.
Henkilökortti

Henkilökortti on asiakirja, joka on tarkoitettu henkilöllisyyden todistamiseen. Henkilökortti voi sisältää henkilön koko nimen, valokuvan, iän ja syntymäpäivän, sukupuolen, osoitteen, nimikirjoituksen, asianmukaisia numeroita (esimerkiksi henkilötunnuksen), ammatin, rajoituksia ja kansalaisuuden. Sitä voidaan myös käyttää nopeaan omistusoikeuden vahvistamiseen esimerkiksi ostettaessa luottokortilla. 
Suhtautuminen henkilökortteihin vaihtelee eri maissa. Britanniassa ja Yhdysvalloissa ei ole yhtenäistä henkilökorttijärjestelmää, tai siihen liittyvää väestörekisteriä. Henkilöyden todistamiseen käytetään tällöin passia tai ajokorttia; toisaalta esimerkiksi asuinpaikan voi todistaa sähkö- tai kaasulaskulla.
Näissä maissa yhtenäisen henkilökorttijärjestelmän luominen on ollut vilkkaan keskustelun aiheena ja sitä on vastustettu mm. kansalaisvapauksien perusteella; toisaalta hallitukset ovat perustelleet niiden käyttöönottoa mm. terrorismin ja laittoman maahanmuuton ja identiteettivarkauksien torjunnalla. Britanniassa Cameronin hallitus määräsi heti virkaanasettamisensa jälkeen "Identity Documents Act 2010":lla maan väestörekisterin tuhottavaksi.
Suomi.
Suomessa poliisin myöntämä henkilökortti toimii henkilötodistuksena ja rajoitetusti matkustusasiakirjana.
Nykyisin kaikki poliisin myöntämät henkilökortit ovat sirullisia, lukuun ottamatta alaikäisille ilman huoltajan suostumusta myönnettävää ja väliaikaista korttia. Sirulliset henkilökortit sisältävät Digi- ja väestötietoviraston kansalaisvarmenteen. Varmenne mahdollistaa henkilön luotettavan tunnistamisen sähköisessä asioinnissa. 1.9.2003 asti oli mahdollista tilata myös siruton henkilökortti. Tällöin sirullista henkilökorttia kutsuttiin sähköiseksi henkilökortiksi tai HST-kortiksi (HST on lyhenne sanoista henkilön sähköinen tunnistaminen).