tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vapauden kansa

Vapauden kansa (ital. "Il Popolo della Libertà" eli, PdL) oli italialaisen miljardöörin Silvio Berlusconin johtama keskusta-oikeistolainen puolue. Puolue syntyi kun Forza Italia ja Alleanza Nazionale yhdistyivät maaliskuussa 2009. Puolueen toiminta siirrettiin marraskuussa 2013 uuteen puolueeseen, jolla on vanha nimi Forza Italia.
Ennen puolueeksi muuttumista PdL oli oikeistopuolueiden koalitio vuoden 2008 vaaleissa.
Vuonna 2013 Vapauden kansa sai edustajainhuoneen vaaleissa 21,56 prosenttia äänistä ja senaatin vaaleissa 22,3 prosenttia. Puolue kuului keskustaoikeiston liittoumaan, jonka johdossa oli Berlusconi. Tästä liittoumasta tuli edustajainhuoneen toiseksi suurin ryhmä ja senaatissa suurin. Puolue muodosti hallituksen yhdessä Demokraattisen puolueen kanssa. Hallituksen varapääministerinä on puolueen puoluesihteeri Angelino Alfano. Puheenjohtaja Berlusconi ei ole mukana hallituksessa. Marraskuussa 2013 puolue jakaantui, kun puoluesihteeri Alfano ilmoitti perustavansa uuden hallitusta tukevan puolueen. Seuraavana päivänä Berlusconin Vapauden kansa päätti siirtää toimintansa uuteen puolueseen, jolla on vanha nimi Forza Italia. Marraskuussa Forza Italia veti pois tukensa hallitukselta.
Argentiinan ralli

Argentiinan ralli ("Rally Argentina", alkuvuosina myös nimellä "Rally Codasur") on Argentiinassa ajettava rallikilpailu, joka ajetaan Calamuchitassa lähellä Villa Carlos Pazia Córdoban provinssissa. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1980, josta lähtien se myös kuului rallin MM-sarjan kilpailukalenteriin.
Vuonna 1982 Argentiina oli sodan ja talouskriisin keskellä, josta johtuen ralli peruttiin kyseiseltä vuodelta.
Vuonna 2020 rallia ei ajettu koronaviruspandemian vuoksi. Myös vuoden 2021 ralli peruttiin. Vuonna 2022 ralli järjestettiin jälleen, mutta se ei kuulunut MM-sarjaan.
Voittajat.
Lähde:
Delonte West

Delonte West (s. 26. heinäkuuta 1983 Washington D.C., Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen peliuransa lopettanut koripalloilija. Hän syntyi Washington DC:ssä ja pelasi ennen ammattilaisuraansa Saint Joseph's Universityssa.
West on 1,93-metrinen ja pelasi molempia takakentän pelipaikkoja eli heittävänä takamiehenä ja pelintekijänä.
Westillä diagnosoitiin vuonna 2008 kaksisuuntainen mielialahäiriö. Hän on joutunut muun muassa asumaan kadulla ja tekemisiin virkavallan kanssa, viimeksi vuoden 2021 lokakuussa. 
NBA.
West oli ensimmäisen kierroksen kahdeskymmenesneljäs varaus NBA:n . Hänen seuroinaan olivat:
Anderson Varejão

Anderson França Varejão (s. 28. syyskuuta 1982 Colatina) on brasilialainen koripalloilija, joka on edustanut NBA-seura Cleveland Cavaliersia vuodesta 2004 lähtien.
Ura.
Seurajoukkueet.
Varejão valittiin Brasilian liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi kaudella 2002, jolloin hän teki keskimäärin 17,7 pistettä ja otti 9,7 levypalloa ottelua kohden. Hän siirtyi kotimaastaan eurooppalaiseen FC Barcelonaan kesken kauden 2001–2002 ja debytoi samalla Euroliigassa. Kaudella 2002–2003 hän pelasi Espanjan liigassa ainoastaan muutaman ottelun, sillä häntä käytettiin lähinnä Euroliiga-otteluissa. Kausi päättyikin joukkueen osalta Euroliiga-mestaruuteen. Pisteiden valossa kausi 2003–2004 oli hänen parhaansa Euroliigassa, sillä hän teki 7,7 pistettä ottelua kohden.
Kesällä 2004 Varejão oli mukana , jossa Orlando Magic varasi hänet toisella kierroksella ja koko tilaisuuden 30:ntena pelaajana. Heinäkuussa 2004 seura kauppasi hänet yhdessä Drew Goodenin ja Steven Hunterin kanssa Cleveland Cavaliersille, jossa Varejão aloitti NBA-uransa. Kahtena ensimmäisenä NBA-kautenaan Varejão kärsi loukkaantumisista, mutta kaudella 2006–2007 hän oli sivussa ainoastaan yhdestä ottelusta. 
Hänet valittiin kaudella 2009–2010 kakkostähdistöjoukkueeseen. Kausina 2010–2013 Varejão kärsi jälleen loukkaantumisista ja pelasi enimmillään vain 31 ottelua kautta kohden. Pisteiden valossa kausi 2012–2013 oli hänen NBA-uransa paras, sillä hän teki 25 ottelussa keskimäärin 14,1 pistettä ottelua kohden. Lisäksi hän otti kauden aikana keskimäärin 14,4 levypalloa, mikä oli myös hänen siihenastisen uransa paras lukema.
Maajoukkue.
Varejão nousi Brasilian koripallomaajoukkueeseen jo vuonna 2001. Hän on edustanut maataan muun muassa vuosien 2002, 2006 ja 2010 MM-kilpailuissa. Lisäksi hän on voittanut Amerikan-mestaruuskilpailut vuosina 2005 sekä 2009. Varejão johdatti maansa vuoden 2012 olympiaturnauksessa viidenneksi.
Leandro Barbosa

Leandro Mateus Barbosa (s. 28. marraskuuta 1982 São Paulo) on brasilialainen koripalloilija.
191-senttinen Barbosa kuului Brasilian maajoukkueeseen Lontoon kesäolympialaisissa 2012 ja MM-kilpailuissa Yhdysvalloissa 2002, Japanissa 2006, Turkissa 2010 ja Espanjassa 2014.
Barbosan ura Yhdysvalloissa alkoi, kun hän oli 28. varaus . Varauksen teki San Antonio Spurs, josta Barbosa kuitenkin siirtyi Phoenix Sunsiin. Barbosa valittiin NBA:ssa kauden 2006–2007 . Vuonna 2015 hän voitti Golden State Warriorsissa NBA:n mestaruuden.
Stokmarknesin lentoasema

Stokmarknesin lentoasema sijaitsee Hadselin kunnassa Skagenissa lähellä Stokmarknesia Nordlandin läänissä Norjassa. Lentoyhtiö Widerøe harjoittaa kentältä reittiliikennettä Bodøön ja Tromssaan. Kiitotien jatkamista 1 199 metrin pituiseksi on suunniteltu.
Hurskauden hinta

Hurskauden hinta () on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Sen ohjasi, käsikirjoitti ja tuotti Uwe Boll, ja pääosaa esittivät Casper Van Dien, Michael Paré ja Eric Roberts.
Juoni.
Tom Gerrick ("Casper Van Dein") on Wall Street -nero ja sarjamurhaaja. Kuusi hänen uhreistaan on menettänyt silmänsä, kuusi menettänyt korvansa, ja kolmelta on leikattu kieli irti. Neljättä uhriaan tappaessaan Gerrick kyllästyy menestykseensä murhaajana ja kutsuu itse poliisit paikalle väittäen löytäneensä kadulta 16-vuotiaan tytön ruumiin. Gerrick haluaa jäädä kiinni, mutta ensin hän haluaa leikitellä pidättäjillään.
Eric Piatkowski

Eric Todd Piatkowski (s. 30. syyskuuta 1970) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija. Hän syntyi Ohion Steubenvillessä ja pääsi Stevens High Schoolin jälkeen Nebraskan–Lincolnin yliopistoon.
2,01-metrinen Piatkowski sai NBA-varauksensa vuonna 1994. Hän siirtyi pian Indiana Pacersista Los Angeles Clippersiin, jossa pelasi valtaosan urastaan, vuoteen 2003. Myöhemmin hän pelasi lyhyitä jaksoja Houston Rocketsissa, Chicago Bullsissa ja Phoenix Sunsissa. Piatkowski pelasi vuonna 2008 päättyneen NBA-uransa aikana yhteensä 789 runkosarja- ja 17 pudotuspeliottelua. 
Ennen ammattilaisuraansa Piatkowski pelasi neljä vuotta yliopistokoripalloa ja oli voittamassa vuonna 1994 Big Eight Conferencen mestaruutta. Häntä pidetään yhtenä Nebraskan–Lincolnin yliopiston koripallojoukkueen historian parhaista pelaajista ja joukkue jäädyttikin hänen pelinumeronsa (52) vuonna 2006.
Michael Bradley

Michael Sheehan Bradley (s. 31. heinäkuuta 1987 Princeton, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa MLS-liigan Toronto FC:tä.
Bradley aloitti ammattilaisuransa MLS:n MetroStarsissa, jota edusti vuosina 2004–2005. Vuonna 2006 hän siirtyi Eurooppaan, alankomaalaiseen Heerenveeniin, josta vuonna 2008 saksalaiseen Mönchengladbachiin. Jälkimmäisellä kaudellaan Heerenveenissä hän teki yhden kauden maaliennätyksensä, 16 liigamaalia, ja sijoittui Eredivisien maalipörssin jaetulle sijalle kuusi. Alkuvuonna 2011 hän siirtyi loppukauden 2010–2011 kattavalla lainasopimuksella Englannin Valioliigan Aston Villaan, mutta toisin kuin aiemmissa seuroissaan, ei saavuttanut paikkaa joukkueen vakiokokoonpanossa. 
Elokuussa 2011 Bradley siirtyi italialaisseura Chievo Veronaan. Hän sai kehuja nopeasta sopeutumisestaan uuteen maahan ja Serie A:n pelitapaan. Heinäkuussa 2012 hän siirtyi nelivuotisella sopimuksella yhteen saman sarjan suurseuroista, AS Romaan, joka antoi Chievolle siirtokorvauksena 3,75 miljoonaa euroa. Ensimmäisellä kaudellaan Romassa hän sai hyvin peliaikaa, pelaten 30 liigaottelua, 24:ssä avauskokoonpanossa, ja viisi Italian cupin ottelua, kaikissa avauskokoonpanossa. Roma sijoittui Italian cupissa vuonna 2013 toiseksi Lazion jälkeen; Bradley pelasi loppuottelussa täydet 90 minuuttia. Seuraavalla kaudella hänen peliaikansa Romassa väheni selvästi ja tammikuussa 2014, ollessa kesken, Bradley palasi MLS-liigaan kanadalaisseura Toronto FC:n hankittua hänet seitsemällä miljoonalla eurolla.
Yhdysvaltain maajoukkueessa Bradley teki ensiesiintymisensä vuonna 2006. Hän saavutti Yhdysvaltain riveissä CONCACAF Gold Cupin voiton vuonna 2007. Hän on pelannut jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2010. Hän pelasi turnauksessa neljä ottelua, kaikissa täydet minuutit, ja teki yhden maalin, 2–2-tasoitusmaalin alkulohko-ottelussa Sloveniaa vastaan. Kaikkiaan Bradley on pelannut 140 maaottelua ja tehnyt niissä 17 maalia.
Bradleyn isä Bob on Yhdysvaltain maajoukkueen entinen päävalmentaja.
Kyle Sullivan

Kyle Russell Sullivan (s. 24. syyskuuta 1988) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan varsinkin Larryn roolista Foxin televisiosarjassa "The War at Home" (2005–2007). 
Sullivanilla oli vuosina 2000–2003 myös rooli (Dabney Hooper) televisiosarjassa "Veljemme on nero".
Dean Collins

Dean Richard Collins (s. 30. toukokuuta 1990) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan erityisesti Miken roolista Foxin televisiosarjassa "The War at Home" (2005–2007). 
Collins on ollut kolmesti ehdolla Young Artist -palkinnon saajaksi.
Logan Lerman

Logan Wade Lerman (s. 19. tammikuuta 1992) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa nimiroolistaan elokuvissa ' (2010) ja ' (2013).
Elämä ja ura.
Lerman syntyi Beverly Hillsissä, Kaliforniassa Larry Lermanille ja Lisa Goldmanille, joka on nykyään hänen managerinsa. Hänellä on kaksi sisarusta, Lindsey ja Lucas. Uskonnoltaan Lerman on juutalainen.
Lerman on esiintynyt vuodesta 2000 lähtien lukuisissa elokuvissa, kuten "Patriot" (2000), "John Grishamin maalattu talo" (2003), "Perhosvaikutus" (2004), "Huuhkajat" (2006), "Numero 23" (2007), "" (2007), "Meet Bill" (2008), "Gamer" (2009), "Tule omakseni" (2009), "Kolme muskettisoturia" (2011), "Elämäni seinäruusuna" (2012), "Noah" ja "Fury" (2014).
Vuonna 2010 ensi-iltansa saaneessa fantasiaelokuvassa "" Lerman pääsi ensimmäistä kertaa esiintymään pääroolissa.
Lerman on saanut uransa aikana kolme Young Artist -palkintoa.
Yksityiselämä.
Lerman tutustui sarjassa "Jack &amp; Bobby" näyttelijätoveriinsa Dean Collinsiin, jonka kanssa hän on pysynyt ystävinä. He tekivät vuosina 2006–2007 yhdessä YouTubeen lyhytelokuvia nimellä ”monkeynuts1069”, ja soittavat yhtyeessä nimeltä Indigo muusikko Daniel Pashmanin kanssa. Lerman soittaa muun muassa pianoa ja kitaraa.
Space Fury

Space Fury on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut kanadalainen tieteiselokuva. Sen on ohjannut Eli Necakov ja käsikirjoittanut Vincent Monton. Pääosaa esittää Michael Paré.
Raija Kerppo

Raija Kerppo (s. 22. elokuuta 1961 Turku) on suomalainen pianotaiteilija. Hän on antanut monia soolokonsertteja sekä Suomessa että ulkomailla ja esiintynyt lukuisten sinfonia- ja kamariorkestereiden solistina. Tällä hetkellä hän toimii Järvenpään ja Tuusulan musiikkiopistoissa pianon opettajana.
Kerppo aloitti pianonsoiton opiskelun Turun konservatoriossa ja jatkoi opintojaan Sibelius-Akatemiassa professori Erik T. Tawaststjernan oppilaana. Hän on täydentänyt opintojaan myös Martin Caninin johdolla New Yorkin Juilliard Schoolissa. Taiteilijanuransa ohella Kerppo toimii nykyisin Lahden ammattikorkeakoulun musiikin lehtorina.
Kerppo on esiintynyt varsin usein viulutaiteilija Pekka Kuusiston ja hänen veljensä Jaakko Kuusiston kanssa. He ovat yhdessä soittaneet lukuisia resitaaleja niin Suomessa kuin ulkomailla, mm. Bergenissä, Lontoossa ("Wigmore Hall"), Pariisissa ("Chatelet"), Chicagon Ravinia-festivaaleilla ja Bremenissä. Kerppo on esiintynyt myös monissa sinfonia- ja kamarimusiikkilevytyksissä. Kamarimusiikkia Kerppo on levyttänyt muun muassa Kaija Saariketun ja Pekka Kuusiston kanssa. Turun kaupunginorkesterin kanssa levytetty Selim Palmgrenin viides pianokonsertto sai vuonna 1990 Yleisradion vuoden parhaan kotimaisen äänitteen palkinnon. Pekka Kuusiston kanssa vuonna 1997 levytetty Prokofjevin sonaatti nro 2 viululle ja pianolle oli myös kansainvälinen arvostelumenestys.
Kerppo on ollut naimisissa pianisti Olli Mustosen kanssa. Hänen nykyinen puolisonsa on kontrabasisti Jukka Nuuttila. Hänellä on myös yksi lapsi.
21 grammaa

21 grammaa () on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Alejandro González Iñárritu. Sen on käsikirjoittanut Guillermo Arriaga. Elokuvan pääosia esittävät Sean Penn, Benicio del Toro ja Naomi Watts. Se on toinen osa Iñárritun ja Arriagan ”kuolemantrilogiaa”, johon kuuluvat myös elokuvat "Amores perros" (2003) ja "Babel" (2006). "21 grammaa" kertoo kohtalokkaan auto-onnettomuuden seurauksista, ja seuraa useita eri juonenpalasia esittäen ne epälineaarisessa järjestyksessä.
"21 grammaa" sai ensi-iltansa 26. joulukuuta 2003. Elokuva sai myönteisen vastaanoton ja se oli yksi vuoden 2003 parhaiten arvostelluista elokuvista. Se sai kaksi Oscar-ehdokkuutta parhaasta naispääosasta ja miessivuosasta. Lisäksi elokuva keräsi muun muassa neljä Bafta-ehdokkuutta ja kaksi SAG-ehdokkuutta.
Vastaanotto.
"21 grammaa" sai hyvän vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivustolla 80% kriitikoista antoi sille positiivisen arvostelun keskimääräisellä arvosanalla 7,5 perustuen 178 arvosteluun. 
Vuoden 2004 Oscar-gaalassa Naomi Watts sai parhaan naispääosan ehdokkuuden ja Benicio del Toro oli ehdolla miessivuosan palkintoon. Lisäksi he saivat SAG-ehdokkuudet samoissa kategorioissa. "21 grammaa" oli ehdolla viiteen Bafta-palkintoon parhaasta naispääosasta, leikkauksesta, alkuperäisestä käsikirjoituksesta ja sekä del Toro että Sean Penn olivat ehdolla parhaasta miespääosasta.
William W. Loring

William Wing Loring (4. joulukuuta 1818 – 30. joulukuuta 1886) oli etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa.
Lapsuus ja nuoruus.
Loring syntyi Wilmingtonissa Pohjois-Carolinassa. Hänen perheensä muutti St. Augustineen Floridaan kun hän oli 14-vuotias, jolloin hän liittyi Floridan miliisiin ja osallistui taisteluun seminole-intiaaneja vastaan. Hän karkasi taistelemaan Texasin itsenäisyyssodassa, mutta hänen isänsä haki hänet kotiin. Hän otti tämän jälkeen osaa toiseen seminolisotaan ja yleni aliluutnantiksi. 1837 Loring meni kouluun Alexandriaan Virginiaan ja Georgetownin yliopistoon 1837. 1843 hänet valittiin Floridan edustajainhuoneeseen ja 1845 Floridan senaattiin.
Loring lähti 1846 Meksikon–Yhdysvaltain sotaan Mounted Rifles -nimisessä yksikössä, ja yleni majuriksi ennen kuin osallistui yhteenkään taisteluun. Hänen rykmenttinsä oli mukana useimmissa taistelussa, ja hän haavoittui kolme kertaa. Hyökkäyksessä Mexico Cityyn luoti pirstoi hänen käsivartensa, ja se jouduttiin myöhemmin amputoimaan. Hänet ylennettiin väliaikaiseksi everstiluutnantiksi ja sitten everstiksi.
Vuonna 1849 Loring komennettiin Oregonin territorioon, jossa hän palveli kaksi vuotta. Sitten hänet siirrettiin komentajaksi rajaseudulle, jossa oli viisi vuotta ja osallistui taisteluihin intiaaneja vastaan. Hän kahakoi mm. comanchien, apassien ja kiowien kanssa. Joulukuussa 1856 hänet ylennettiin everstiksi 38-vuotiaana, nuorimpana Yhdysvaltain armeijassa. 1859 hän lähti Euroopan kiertomatkalle, ja opiskeliKrimin sodan taktiikoita.
Sisällissota.
Yhdysvaltain Sisällissodan alussa Loring erosi Unionin armeijasta, ja liittyi etelävaltioiden armeijaan. Hän yleni nopeasti prikaatinkenraaliksi, ja puolusti läntistä Virginiaa George B. McClellanilta, joka toimi Ohiossa. Loring palveli Vicksburgin sotaretkellä, ja joutui eroon muusta armeijasta Champion Hillin taistelussa. Hän marssi tämän jälkeen etelään, liittyi Joseph E. Johnstonin joukkoihin ja palveli tämän ja Leonidas Polkin alaisena. Hän komensi armeijaa päivän kun Polk kaatui Pine Mountainin taistelussa, kunnes Alexander P. Stewart korvasi hänet. Hän haavoittui Ezra Churchin taistelussa, ja oli sivussa Atlantan valtaukseen saakka. Tämän jälkeen Loring osallistui taisteluihin Nashvillessä, Carolinoissa ja Franklinissa.
Egyptissä.
Sisällissodan jälkeen Loring palveli noin 50 muun konfederaation ja unionin veteraanin kanssa Egyptissä. William Tecumseh Sherman oli suositellut veteraaneja Ismail paššalle. Loringista tuli Egyptin armeijan tarkastaja, ja hän auttoi modernisoimaan armeijan. Hän sai komentoonsa maan rannikkopuolustuksen, ja johti Egyptin hyökkäystä Abessiniaan Ratib paššan esikuntapäällikkönä. 1878 hän ja muut amerikkalaisupseerit erotettiin, osittain taloudellisten syiden takia. Loringista oli tullut Egyptin armeijan kenraalimajuri eli Fereek pašša.
Viimeiset vaiheet.
Sodan jälkeen Loring kirjoitti kirjan "A confederate soldier in Egypt" Egyptin kokemuksistaan. Hän kuoli New Yorkissa ja hänet on haudattu Loringin puistoon Woodlawnin hautausmaalle St. Augustineen Floridaan.
The Mist – usva

The Mist – usva () on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiskauhuelokuva, jonka on ohjannut Frank Darabont. Elokuva joka pohjautuu Stephen Kingin pienoisromaaniin "Usva". Elokuvan pääosissa esiintyvät Thomas Jane, Marcia Gay Harden, Laurie Holden, Andre Braugher ja Toby Jones.
Juoni.
Elokuvassa raju myrsky iskee pikkukaupunkiin Mainen osavaltiossa. Rajun myrskyn jälkeen koko kaupunki peittyy sumuun. Joukko ihmisiä jää loukkuun pieneen elintarvikemyymälään, mukanaan taiteilija David Drayton ja hänen viisivuotias poikansa Billy. Pian ihmiset huomaavat, että usvan varjoissa liikkuu verenhimoisia olioita toisesta ulottuvuudesta.
George H. Steuart

George Hume Steuart (24. elokuuta 1828 – 22. marraskuuta 1903) oli etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Hän palveli lähinnä Pohjois-Virginian armeijassa. Hänen lempinimensä oli "Marylandin Steuart", lähinnä siksi ettei häntä sekoitettaisi Jeb Stuartiin ja koska hän kannatti Marylandin eroamista Unionista.
Lapsuus ja nuoruus.
Steuart syntyi Baltimoressa. Hän meni West Pointiin ja valmistui 37. luokaltaan 1848, mistä tuli lukuisia tulevia sisällissodan upseereja. Steuart komennettiin 2. rakuunoihin, rykmenttiin joka palveli rajaseudulla ja taisteli intiaaneja vastaan. Hän otti aktiivisesti osaa Utahin sotaan 1857–1858.
Sisällissota.
Vaikka Maryland ei eronnut unionista, Steuart oli lojaali etelälle. Hän erosi kapteenin virastaan alkuvuonna 1861 ja meni etelävaltioiden armeijaan ratsuväenkapteeniksi. Hänestä tuli pian everstiluutnantti 1. Marylandin jalkaväkeen. Hän osallistui ensimmäiseen Bull Runin taisteluun, jossa saavutti miestensä ihailun. Pian sen jälkeen hänet ylennettiin everstiksi ja hän sai rykmentin komennon. Hänet ylennettiin prikaatinkenraaliksi maaliskuussa 1862, ja hän komensi prikaatia Richard S. Ewellin divisioonassa Stonewall Jacksonin Shenandoahin laakson sotaretkellä. Hän haavoittui pahasti olkapäähän Cross Keysin taistelussa, minkä vuoksi hän oli toimintakyvytön toukokuuhun 1863.
Kun Steuart palasi armeijaan Robert E. Lee antoi hänelle komennettavaksi prikaatin Edward Johnsonin divisioonasta. Gettysburgin sotaretkellä kesäkuussa 1863, kun hänen prikaatinsa meni Marylandiin, hänen sanottiin hypänneen hevosensa selästä, seisseen päällään ja suudelleen kotiosavaltionsa maaperää. Gettysburgin taistelussa Steuartin miehet yrittivät epäonnistuen useita kertoja saada haltuunsa Culpin kukkulan pohjoisvaltioiden joukoilta. Seuraavana vuonna hän osallistui Wildernessin taisteluun. Sitten hän joutui miltei koko prikaatinsa kanssa sotavangeiksi "muulinkenkä"-ulkonemassa Spotsylvanian taistelussa. Riidanhaluinen Steuart kieltäytyi puristamasta kättä sotaa edeltävän ystävänsä Winfield Scott Hancockin kanssa. Hänet lähetettiin sotavankina Charlestoniin Etelä-Carolinaan ja vangittiin myöhemmin Hilton Headiin. Steuart vapautui vankienvaihdossa myöhemmin kesällä 1864, ja hän palasi Pohjois-Virginian armeijaan. Hän komensi George Pickettin divisioonan prikaatia Petersburgin piirityksen aikana ja osallistui Five Forksin ja Sayler's Creekin taisteluihin ennen kuin antautui Appomattoxin käräjätalolla muun Pohjois-Virginian armeijan kanssa.
Viimeiset vaiheet.
Sodan jälkeen Steuart palasi Marylandiin, missä hän viljeli maata ja komensi Marylandin-divisioonaa Yhdistyneissä konfederaation veteraaneissa. Hän kuoli 75-vuotiaana South Riverissä Marylandissa. Hänet on haudattu Green Mountin hautausmaahan Baltimoreen.
Brandan Wright

Brandan Wright (s. 5. lokakuuta 1987) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän syntyi Nashvillessä, Tennesseessä ja pelasi ennen ammattilaisuraansa Pohjois-Carolinan yliopistolla Chapel Hillissä.
2,08-metrinen Wright sai NBA-varauksensa vuonna 2007. Varauksen teki itse asiassa Charlotte Bobcats mutta pelaaja siirtyi pian Golden State Warriorsiin. Sittemmin hän on edustanut myös New Jersey Netsiä vuonna 2011, Dallas Mavericksia 2011–2014, Boston Celticsiä 2014–2015, Phoenix Sunsia 2015, Memphis Grizzliesiä 2015–2018 sekä Houston Rocketsia vuodesta 2018.
Clayton Snyder

Clayton Travis Snyder (s. 9. syyskuuta 1987) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa, Glenda Packin ja Steve Snyderin poikana. Hänellä on vanhemmat veljet Devin ja Doug.
Snyderin tunnetuin rooli on Ethan Craft, jota hän on esittänyt televisiosarjassa "Lizzie McGuire" (2001–2004) ja elokuvassa "" (2003). 
Snyder valmistui Los Alamitos High Schoolista Kaliforniassa vuonna 2006 ja pääsi Pepperdine-yliopistoon. Hän pelaa vesipalloa.
Mynämäen vaakuna

Mynämäen kunnanvaakuna eli entinen Mietoisten kunnanvaakuna on Mynämäen kunnan tunnus. Sen on suunnitellut Gustaf von Numers. Vaakunan heraldinen selitys on ”punaisessa kentässä kolme kultaista sulkakynää paaluittain”, ja se on alun perin vahvistettu Mietoisten kunnanvaakunaksi 16. lokakuuta 1961. Vaakunan sulkakynät viittaavat Mynämäen kunnan mukaan pitäjän kolmeen suurmieheen, Daniel Jusleniukseen, Maunu II Tavastiin ja Augustin Ehrensvärdiin. "Suomen kunnallisvaakunat" -teoksessa vaakuna-aiheeseen vaikuttaneeksi henkilöksi mainitaan kuitenkin vain Juslenius.
Alkuperäinen Mynämäelle 24. maaliskuuta 1960 vahvistettu vaakuna oli Olof Erikssonin suunnittelema. Sen vaakunaselitys on ”hopeakentässä punainen kärki, jossa kultainen nouseva apilaristi”. Vaakuna sai aiheensa Mynämäen keskiaikaisesta kivikirkosta, jonka päätyä kärki ja apilaristi symboloivat. Vaakuna muuttui epäviralliseksi Mynämäen ja Mietoisten kuntaliitoksen astuttua voimaan 1. tammikuuta 2007, jolloin syntynyt kunta otti käyttöönsä Mynämäen nimen ja Mietoisten vaakunan.
Vg

Vg tarkoittaa seuraavia:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Streets of Fire – liekehtivät kadut

Streets of Fire – liekehtivät kadut ("Streets of Fire") on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka ohjasi Walter Hill, joka myös käsikirjoitti elokuvan yhdessä Larry Grossin kanssa. Pääosassa esiintyivät Michael Paré, Diane Lane ja Willem Dafoe.
Juoni.
Erään konsertin aikana laulaja Ellen Aimin ("Diane Lane") kidnappaa "The Bombers" moottoripyöräjengin johtaja Raven Shaddock ("Willem Dafoe"). Ellenin manageri ja poikaystävä Billy Fish ("Rick Moranis") palkkaa Ellenin entisen poikaystävän ja sotilaan Tom Codyn ("Michael Paré"), joka on juuri saapunut kaupunkiin tapaamaan siskoaan Revaa ("Deborah Van Valkenburgh"). Elleniä pidetään eräässä yökerhossa, jossa "The Bombers" pitää naista omana huvitteluna. Cody ja Billy saavat avukseen naissotilaan McCoyn pelastus operaatiota varten.
Lipputulot.
Elokuva tuotti hieman yli kahdeksan miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti, josta 5.6 miljoonaa dollaria tuotettiin Yhdysvalloissa.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kati Sinisalo kutsuu elokuvaa väkivaltaiseksi ja komeaksi urbaaniksi seikkailuksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Jatko-osa.
Elokuvasta julkaistiin vuonna 2008 Albert Pyunin ohjaama epävirallinen jatko-osa "Road to Hell".
Leena Kirstinä

Maria Leena Kirstinä (o.s. Horppu; s. 16. toukokuuta 1944 Valkeala) on suomalainen kirjallisuudentutkija ja suomentaja. Hänen tutkimusalansa on suomalainen nykyproosa, ja hän on Jyväskylän yliopiston kirjallisuuden professori emerita. Hän oli Eino Leinon palkinnon palkintolautakunnassa vuosina 1996 ja 1999. Kirstinä on ollut myös ylioppilastutkintolautakunnan jäsen.
Leena Kirstinä avioitui Väinö Kirstinän kanssa vuonna 1966, ja heille syntyi tytär. Väinö Kirstinä kuoli vuonna 2007.
Buzz! Hollywood Leffavisa

Buzz! Hollywood Leffavisa ("Buzz!: The Hollywood Quiz") on elokuvatietokilpailu, joka painottuu Hollywood -kysymyksiin. Peli sisältää myös muutamia Suomeen liittyviä kysymyksiä. Pelistä löytyy yli 100 elokuvaklippiä, sekä paljon kuvia, ääninäytteitä ja elokuvasiteerauksia. Peli julkaistiin marraskuussa 2007.
Pelitilat ja kierrokset.
Moninpeli
Yksinpeli
Preservation Act 2

Preservation Act 2 on The Kinksin konsepti- ja tupla-albumi vuodelta 1974. Se on jatkoa edellisvuonna julkaistulle "Preservation Act 1" -albumille. CD-versioissa kaikki kappaleet sisältyvät yhdelle levylle.
Kappaleet.
LP 1.
A-puoli
B-puoli
LP 2.
A-puoli
B-puoli
Judy Allen

Judy Allen on palkittu brittiläinen kirjailija. Hän syntyi Old Sarumissa, lähettä Stonehengeä. Allenin isä kuoli hänen ollessaan 4-vuotias, jonka jälkeen hän muutti äitinsä kanssa isovanhempiensa luo. Ennen kokopäiväistä kirjailijauraa hän työskenteli kaupassa ja sihteerinä, myöhemmin kustannusalalla. 
Judy Allen on kirjoittanut erityisesti lapsille ja nuorille. Hän on tunnettu kaunokirjallisuudesta, mutta hän kirjoittaa myös tietokirjoja. 
Judy Allenin kirja Awaiting Developments palkittiin vuonna 1988 Whitbread Awardsin lastenkirjapalkinnolla. Palkinnon nimi muuttui vuonna 2006 Costa Book Awardsiksi.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1985

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1985 olivat 50. jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Tšekkoslovakiassa, Prahassa. Kisat alkoivat 17. huhtikuuta ja loppuivat 3. toukokuuta.
Maailmanmestaruuden voitti isäntämaa Tšekkoslovakia kuudennen kerran. Hopeaa sai Kanadan joukkue ja pronssia Neuvostoliiton joukkue. Ruotsin sijoitus oli kuudes, mikä oli joukkueen huonoin sitten vuoden 1937 kilpailuiden. Yhdysvallat puolestaan yllätti monet pelaamalla hyvin alkulohkossaan.
Kilpailujen yhteydessä pelattiin myös Euroopan-mestaruudesta. Euroopan-mestaruuden tilastoihin laskettiin vain eurooppalaisten maiden keskenäiset kohtaamiset. Euroopan-mestaruuden voitti Neuvostoliiton joukkue ennen Tšekkoslovakiaa ja Suomen joukkuetta.
Itä-Saksan maajoukkue putosi B-sarjaan, josta sen tilalle nousi Sveitsin Fribourgissa pelatussa turnauksessa Puolan joukkue. C-sarjan voitti isäntäjoukkue Ranska
A-sarja.
Suomi turnauksessa.
Suomi pelasi turnauksessa ajoittain erinomaisesti, mutta sen taso oli ailahteleva. Välillä joukkue hävisi otteluita, joissa se oli ennakkosuosikki. Tšekkoslovakia oli Suomelle odotetusti vaikea vastus, ja ottelu päättyikin Suomen 5–0-tappioon. Ottelun jälkeen Kari Makkonen ja Mikko Mäkelä totesivat, että Suomi otti pelissä liikaa jäähyjä. Lisäksi 0–0-tilanteessa Suomelle ei tuomittu maalia, jossa Makkonen oman näkemyksensä mukaan teki läpiajosta maalin. Myös Suomen valmentajat katsoivat, että maali olisi voinut muuttaa koko ottelun suunnan. Jääkiekon suurmaista Suomi voitti Ruotsin puhtaasti maalein 5–0. Kanadaa vastaan Suomi sai vahvistuksekseen Timo Blomqvistin, joka pelasi tuolloin Pohjois-Amerikassa. Suomi aloitti ottelun hyvin ja siirtyi Raimo Helmisen tasoituksen jälkeen 2–1-johtoon Kari Suoraniemen maalilla. Lopulta Kanada voitti kuitenkin ottelun kolmannen erän maaleillaan lukemin 2–5. Länsi- ja Itä-Saksaa vastaan Leijonat pelasivat tasapelit, mikä oli pettymys. Suomi voitti tämän jälkeen vielä toisen suurmaan, Yhdysvallat, maalein 8–3.
Loppusarjassa Leijonat voitti Itä-Saksan, hävisi Länsi-Saksalle ja voitti Ruotsin vielä toistamiseen, lukemin 6–1. Näin Suomi ylsi arvokisamitaliin, eli Euroopan-mestaruuskilpailujen pronssiin. Hannu Järvenpää voitti kisojen maalipörssin.
Mitalisarja.
Jokainen joukkue lähti mitalisarjaan nollasta pisteestä.
Suluissa alkusarjan keskinäiset ottelut, joilla ei ollut vaikutusta loppusarjataulukkoon. 
Putoamissarja.
Putoamissarjaan jäivät kaikki alkusarjan pisteet voimaan.
Alemman loppusarjan ottelut on "kursivoitu". Itä-Saksa putosi B-sarjaan.
Euroopan-mestaruus.
Euroopan-mestaruuskisojen sarjataulukko laskettiin eurooppalaisten joukkueiden keskinäisistä alkusarjan otteluista.
B-sarja.
Puola nousi A-sarjaan. Norja ja Unkari putosivat C-sarjaan.
C-sarja.
Ranska ja Jugoslavia nousivat B-sarjaan.
Matemaattinen biologia

Matemaattinen biologia eli teoreettinen biologia (joskus myös biomatematiikka tai matemaattinen ja teoreettinen biologia) on tieteidenvälinen eli poikkitieteellinen tutkimusala, joka pyrkii mallintamaan biologisia prosesseja matemaattisin menetelmin. Matemaattisilla malleilla on sovelluksia muun muassa solu- ja molekyylibiologiassa, fysiologiassa ja populaatioekologiassa. Differentiaaliyhtälöt, osittaisdifferentiaaliyhtälöt, differenssiyhtälöt ja stokastiset yhtälöt ovat esimerkkejä biologisia prosesseja kuvaavissa malleissa käytetyistä menetelmistä.
Matemaattinen biologia eroaa kokeellinen biologia, joka keskittyy tieteellisten teorioiden testaamiseen kokeiden avulla. Alaa kutsutaan joskus matemaattiseksi biologiaksi tai biomatematiikaksi korostaakseen matemaattista puolta, tai teoreettiseksi biologiaksi korostaakseen biologista puolta.. Teoreettinen biologia keskittyy enemmän biologian teoreettisten periaatteiden kehittämiseen, kun taas matemaattinen biologia keskittyy matemaattisten työkalujen käyttöön biologisten järjestelmien tutkimisessa, vaikka näitä termejä käytetään joskus toistensa sijasta.
Matemaattisen biologian tavoitteena on biologisten prosessien matemaattinen esittäminen ja mallintaminen hyödyntäen sovelletun matematiikan tekniikoita ja työkaluja. Se voi olla hyödyllinen sekä teoreettisessa että käytännön tutkimuksessa. Järjestelmien kuvaaminen kvantitatiivisella tavalla tarkoittaa, että niiden käyttäytymistä voidaan simuloida paremmin, ja siten voidaan ennustaa ominaisuuksia, jotka eivät välttämättä ole kokeilijan havaittavissa. Tämä edellyttää tarkkoja matemaattisia malleja. Elävien järjestelmien monimutkaisuuden vuoksi teoreettinen biologia hyödyntää useita matematiikan aloja, ja on myötävaikuttanut uusien tekniikoiden kehittämiseen.
Historia.
Varhainen historia.
Fritz Müller kuvasi vuonna 1879 evolutiiviset hyödyt ilmiöstä, jota nykyään kutsutaan Müllerin mimikryksi, ja tämä kuvaus oli merkittävä, koska se oli ensimmäinen kerta, kun evoluutiobiologiassa käytettiin matemaattista argumenttia osoittamaan, kuinka voimakas luonnonvalinnan vaikutus voisi olla, ellei oteta huomioon Malthusin keskustelua populaation kasvun vaikutuksista, jotka vaikuttivat Charles Darwiniin: Malthus väitti, että kasvu olisi eksponentiaalista (hän käytti sanaa "geometrinen"), kun taas resurssit (ympäristön kantokyky) voisivat kasvaa vain aritmeettisesti.
Termiä "teoreettinen biologia" käytettiin ensimmäisen kerran Johannes Reinken monografian otsikkona vuonna 1901, ja pian sen jälkeen Jakob von Uexküll vuonna 1920. Yhtenä perustavana teoksena pidetään D'Arcy Thompsonin kirjaa "On Growth and Form" (1917), ja muita varhaisia pioneereja ovat Ronald Fisher, Hans Leo Przibram, Vito Volterra, Nicolas Rashevsky ja Conrad Hal Waddington.
Tutkimus.
Matemaattista biologiaa voidaan soveltaa monessa eri tutkimuaiheessa, joihin kuuluvat muun muassa complex systems -biologia, evoluutiobiologia, komputationaalinen neurotiede ja matemaattinen biofysiikka.
Toivo elää

Toivo elää () on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva, jonka ohjasi Forest Whitaker ja käsikirjoitti Steven Rogers. Pääosassa esiintyivät Sandra Bullock, Harry Connick Jr. ja Gena Rowlands.
Elokuvan näyttelijöistä Mae Whitman palkittiin Young Artist -palkinnolla parhaana alle 10-vuotiaana elokuvanäyttelijänä.
Juoni.
Birdee Pruittilla ("Sandra Bullock") on elämä jota monet ihmiset kadehtisivat, mutta kun hänen paras ystävätär paljastaa pitkään jatkuneen seksisuhteen Birdeen aviomieheen Billiin ("Michael Paré"). Shokeerattu Birdee pakkaa kamppeensa ja matkaa tyttärensä Bernicen ("Mae Whitman") kanssa synnyinkaupunkiinsa boheemisen äitinsä ("Gena Rowlands") luokse. Kaupunkinsa entisenä kauneuskuningattarena ja suosittuna huutosakin johtajana Birdeellä on kestämistä katkerien lapsuuskaverien kipakoissa kommenteissa. Edes töitä ei tahdo löytyä Birdeelle, jolta koulutus on jäänyt väliin. Lisäksi täytettyjä elukoita keräilevä äiti koettaa tyrkyttää hänelle junttimaista, mutta komeaa naapurin timpuria Justinia ("Harry Connick Jr."), jota Birdee ei kerta kaikkiaan voi sietää.
Maa (Aikakoneen albumi)

Maa on Aikakoneen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 8. lokakuuta 1998 levymerkillä BMG Finland. Se ylsi Suomen virallisen listan sijalle seitsemän. Albumilta julkaistu single ”Anna mun bailaa” debytoi Suomen virallisen listan ensimmäisellä sijalla, jolla se vietti yhteensä 8 viikkoa.
Vastaanotto.
Soundin Mika Junna antoi albumille kolme tähteä viidestä. Hän sanoi albumin olevan yhtyeen siihenastisista ehein ja harkituin kokonaisuus.
Diary of Dreams

Diary of Dreams on saksalainen darkwavea soittava yhtye. Yhtyeen perustaja ja johtohahmona toimiva Adrian Hates on tuottanut suurimman osan yhtyeen albumeista itse. Hän käyttää kokonaista bändiä lähinnä kiertueilla.
Historia.
Adrian Hates oli alun perin klassisen koulutuksen saanut pianisti ja kitaristi, ja toimi Garden of Delight -yhtyeen basistina. Hän aloitti Diary of Dreams -projektinsa 1980-luvun loppupuolella. Hän nimesi yhtyeen aiemmin tekemänsä samannimisen kitarasävellyksen mukaan. Ensimmäinen albumi, 'Cholymelan', ilmestyi 1994 Dion Fortune-levymerkiltä.
Levyn saavuttaman menestyksen myötä Adrian perusti oman levymerkkinsä Accession Recordsin, ja julkaisi sen kautta monia albumeita vuosien saatossa. Tämä auttoi vakaan kuulijakunnan saavuttamisessa. Toinen albumi 'End of Flowers' julkaistiin 1996, ja se jatkoi debyyttilevyn darkwave-tyylistä äänimaisemaa. 'Bird Without Wings' ilmestyi seuraavana vuonna, tätä seurasi kokeellisempi 'Psychoma?' vuonna 1998.
1999 julkaistiin ensimmäinen kokoelmalevy 'Moments of Bloom', joka sisälsi kaikilta aiemmilta albumeilta 2 uudelleenmiksattua versiota. Seuraavat kaksi levyä, 'One of 18 Angels' ja 'Freak Perfume' (sekä EP 'PaniK Manifesto') käyttivät aiempaa enemmän elektronisia rytmejä, ja toivat yhtyeelle laajempaa tuntemusta kerättyään soittoaikaa medioissa.
Vuoden 2004 julkaisu 'Nigredo' oli uskollisempi ensimmäisten levyjen tyylille, mutta sisälsi silti uudempia dance-tyylisiä vaikutteita.
Nigredon kappaleet julkaistiin myöhemmin liveversioina CD:llä 'aLive' ja DVD:llä 'Nine In Numbers'. Vuonna 2007 ilmestyi 'Nekrolog 43'. Se oli tyyliltään aiempia julkaisuja laaja-alaisempi. Uusin Diary of Dreamsin albumi '(Elegies in Darkness)' julkaistiin 2014.
Kangashäkki

Kangashäkki on kylä Uuraisten kunnassa, Keski-Suomessa. Kangashäkissä on noin 870 asukasta. Kangashäkin postinumero on 41290. Kangashäkki on Uuraisten kunnan itäisin kylä ja rajoittuu idässä valtatiehen 4. Kangashäkin naapurikylät ovat Äänekoskella sijaitsevat Honkola (pohjoisessa) ja Koivistonkylä (idässä) ja Laukaan puolella Vehniä (etelässä). Kangashäkin osia ovat muun muassa Kangashäkki, Savimaa, Visala, Rantala, Vellilä, Hirvaskylä ja Puntavuori.
Sijainti ja etäisyydet.
Kangashäkki on Uuraisten kunnan itäisin kyläkunta ja on siten Uuraisten, Äänekosken ja Laukaan rajalla. Kangashäkistä on matkaa Uuraisten kirkonkylälle noin 15 kilometriä, Äänekoskelle 10 km, Jyväskylän lentoasemalle 13 km ja Jyväskylään 30 km. Helsinkiin ja Ouluun matkaa kertyy kumpaankin noin 300 km.
Kulkuyhteydet.
Kangashäkki sijaitsee nelostien varrella. Valtatien Hirvaskankaan liittymän pysäkiltä pääsee Jyväskylään ja Äänekoskelle arkena ja sunnuntaina noin 20 kertaa päivässä, Jyväskylän lentoasemalle noin 5 kertaa päivässä, Suolahteen 3 kertaa päivässä, Uuraisille (kirkonkylälle) 2 kertaa päivässä ja Haapamäelle kerran päivässä. Lisäksi yhteyksiä Helsinkiin ja Ouluun on useita kertoja päivässä ja Rovaniemelle kerran päivässä. Liikenteen hoitaa pääasiassa Jyväskylän liikenne, Keski-Suomen liikenne, Pohjolan matka ja Eskelisen Lapin linjat. 
Palvelut.
Kangashäkissä palvelee päiväkoti sekä Hirvasen koulu, joka kattaa esiopetuksen ja luokat 1–6. Yläasteen opiskelijat kuljetetaan yhtenäiskouluun Uuraisten koulukeskukseen Uuraisten kirkonkylälle. Siellä sijaitsee myös huutokauppias Aki Palsanmäen ja hänen vaimonsa huutokauppakamari.
Väestö.
Kangashäkin väestö on nuorta, sillä asukkaiden keski-ikä vuonna 2023 oli 31 vuotta. Ylen keräämän tilaston mukaan Suomessa oli vuonna 2023 vain yhdeksän postinumeroaluetta, joissa keski-ikä on Kangashäkkiä alhaisempi.
Iltasatu

Iltasatu on illalla luettavaa tekstiä. Useimmiten sanaa käytetään lapsille ennen nukkumaan menoa ääneen luetusta tai kerrotusta sadusta tai tarinasta. Iltasatu saattaa olla jatkokertomus, joka jatkuu seuraavana iltana. Iltasadun tarkoituksena on usein rauhoittaa lapsi valmiiksi nukahtamaan. Arabialaisen Tuhannen ja yhden yön satujen kehyskertomuksessa tarinat ovat iltasadun kaltaisia. 
Sadut rikastavat lapsen mielikuvamaailma, kannustavat lasta eläytymään muiden tunteisiin, auttavat kokemaan empatiaa ja opettavat lapselle selviytymiskeinoja. Sadut myös mahdollistavat lapsille erilaisten tunteiden kokemisen.
John Brunner

John Killian Houston Brunner (24. syyskuuta 1934 – 26. elokuuta 1995) oli brittiläinen tieteiskirjailija.
"Parantaja" (1964) on novelleihin pohjautuva romaani, jota Brunner piti ensimmäisenä tärkeänä teoksenaan.
Brunner on voittanut Hugo- ja BSFA-palkinnot ylikansoitusta käsittelevällä teoksellaan "Stand on Zanzibar" (1968).
Kirri

Kirri on kaupunginosa Jyväskylässä valtatie 4:n länsipuolella. Se kuuluu Palokka-Puuppolan suuralueeseen. Alue käsittää omakotialueen lisäksi kaupallisen alueen, jossa toimii mm. kalusteliikkeitä, kiinteistöyhtiöitä, kodintekniikkaliike, yksityinen musiikkikoulu, vuokravarastoja, pakettiautovuokraamo, kirpputoreja, huoltoasema ja pizzeria. Kirrissä oli 958 asukasta vuoden 2007 lopussa.
Mustahuppulepinkäinen

 
Mustahuppulepinkäinen ("Malaconotus alius") on erittäin uhanalainen Uluguru-vuorilla Tansaniassa elävä varpuslintu.
Mustahuppulepinkäinen on kooltaan noin 22–24 cm. Lajin vatsa, selkä ja pyrstö ovat oliivinvihreät. Selässä ja pyrstössä on myös mustaa kuviointia. Rinta mustahuppulepinkäisellä on keltainen. Lajilla on sille tunnusomainen suuri musta "huppu" päässään. Huppu erottaa lajin muista metsissä elävistä afrikanlepinkäisistä. Lajin kutsuääni on vihellys .
Mustahuppulepinkäiset elävät vuoristometsien latvuskerroksissa. Laji etsii ravintoa yksin tai pareittain, mahdollisesti muodostaen sekaparvia muiden lintujen kanssa. Mustahuppulepinkäiset syövät suurikokoisia niveljalkaisia .
Mustahuppulepinkäiskannan kooksi arvioidaan noin 2 400 yksilöä. Suurin uhka on elinympäristön tuhoutuminen. Lintu elää Uluguru-vuorilla alueilla, joilla maanviljelys ei ole kannattavaa, joten metsien raivaaminen maanviljelyksen alta on vähentynyt. Vaikka vuoret on suojeltu, kerätään sieltä edelleen puuta polttopuiksi. Lajin uhanalaiuusluokitusta muutettiin vuonna 2017 äärimmäisen uhanalaisesta erittäin uhanalaiseksi, koska uusien arvioiden mukaan sen levinneisyysalue saattaa olla oletettua suurempi.
Lauren Jackson

Lauren Elizabeth Jackson (s. 11. toukokuuta 1981) on australialainen koripalloilija. Hän on pelannut muun muassa WNBA:n Seattle Stormissa kausina 2001–2012, venäläisessä Moskovan Spartakissa sekä australialaisessa Canberra Capitalsissa.
Jackson on saavuttanut Australian maajoukkueessa hopeaa kesäolympialaisissa 2000, 2004 ja 2008 ja pronssia kesäolympialaisissa 2012 ja 2024, kultaa maailmanmestaruuskilpailuissa 2006 ja pronssia MM-kilpailuissa 1998, 2002 ja 2022 sekä kultaa Kansainyhteisön kisoissa 2006.
Alburyssä, Uudessa Etelä-Walesissa syntynyt Jackson oli WNBA:n ykkösvaraus vuonna 2001. Hän voitti WNBA:n mestaruuden kaksi kertaa. Hän oli kahdeksan kertaa WNBA:n tähdistöottelijana ja hänet valittiin kolmasti liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi (2003, 2007, 2010).
Jackson ilmoitti vuonna 2016 lopettavansa uransa jouduttuaan useampiin polvileikkauksiin. Hän kuitenkin palasi vuonna 2022 tehtyään sopimuksen Albury Wodonga Banditsiin NBL1 East -sarjan avauskaudelle. Sieltä hän siirtyi WNBL:n Southside Flyersiin, missä hän voitti vuonna 2024 seitsemännen Australian-mestaruutensa. Myöhemmin samana vuonna Jacksonista tuli Pariisissa 43-vuotiaana olympiahistorian vanhin koripalloilija.
Välimerenlokki

Välimerenlokki ("Larus audouinii") on suurikokoinen lokki, jota esiintyy Välimeren rannoilla. Laji on nimetty ranskalaisen eläintieteilijän Victor Audouinin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 48–52 cm, siipien kärkiväli 115–140 cm ja paino noin 600 g. Laji muistuttaa pienikokoista harmaalokkia mutta on hieman hoikempi, kapeasiipisempi ja lyhytpyrstöisempi. Kesäpuvussa nokka on kolmivärinen: tyvi on oranssi, keskiosa musta ja kärjessä on pieni vaalea täplä. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen.
Välimerenlokki elää melko harvinaisena Välimeren saarilla Marokosta Kyprokselle. 1960-luvun lopulla välimerenlokki oli yksi harvinaisimmista lokeista vain tuhannella parilla. Nyt laji on elpynyt ja pareja on noin 21 500, mutta se on silti uhanalaisuusluokitukseltaan silmälläpidettävä. Laji on tavattu Espoon Ämmässuolla vuonna 2007.
Elinympäristö.
Pesimäsaaret ovat tavallisesti asumattomia ja rauhallisia ulkomeren saaria ja luotoja, joilla laji pesii yleensä alle 50 metrin korkeudella merenpinnasta.
Lisääntyminen.
Välimerenlokit elävät yhdyskunnissa. Pesä on maassa ja munia on kaksi tai kolme. Haudonta kestää noin neljä viikkoa ja molemmat emot osallistuvat siihen, samoin kuin poikasten hoitoon. Poikaset ovat lentokykyisiä viiden-kuuden viikon ikäisinä ja itsenäistyvät noin neljän kuukauden kuluttua.
Ravinto.
Laji syö pääasiassa kalaa mutta myös pieniä selkärangattomia, pikkulintuja ja kasvien osia.
Etelänisolepinkäinen

Etelänisolepinkäinen ("Lanius meridionalis") on lepinkäisiin kuuluva lintu, joka on hyvin samanlainen isolepinkäisen ("Lanius excubitor") kanssa. Etelänisolepinkäistä tavataan Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Se on vähän pienempi ja tummempi kuin isolepinkäinen, ja suosii kuivia avomaita.
Etelänisolepinkäinen on tavattu Suomessa ensi kerran 1981, ja sen jälkeen 2000-luvulla joitakin kertoja.
Hutton Gibson

Hutton Peter Gibson (26. elokuuta 1918 Peekskill, New York – 11. toukokuuta 2020 Thousand Oaks, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen katolinen sedevakantistinen teoreetikko. Lisäksi hänet tunnetaan toisen maailmansodan veteraanina, salaliittoteoreettikkona, "Jeopardy!"-televisiovisailun voittajana (1968) ja isänä 11 lapselle, joista tunnetuimmat ovat näyttelijät Mel ja Donal Gibson.
Gibson oli erittäin tiukan traditionalistisen katolilaisuuden kannattaja. Hän ei tunnustanut Vatikaanin II konsiilin jälkeistä katolista kirkkoa, eikä ainuttakaan konsiilin jälkeistä paavia. Pyhä istuin on siis tyhjä ("sede vacante"). Näin ollen hän ei myöskään hyväksynyt traditionalistisen katolilaisuuden valtavirran järjestöä eli , joka ei kannata sedevakantismia. Lisäksi Gibson tunnettiin eri salaliittoteorioiden puoltajana. Hän kyseenalaisti holokaustin, väitti syyskuun 11. päivän iskujen olleen kauko-ohjauksella tehty lavastus ja Vatikaanin II konsiilin olleen "juutalaisten tukema vapaamuurarien juoni".
Aavikkotulkku

Aavikkotulkku ("Bucanetes githagineus", aikaisemmin "Rhodopechys githaginea") on pieni peippoihin kuuluva varpuslintu. Aavikkotulkun ravintoa ovat siemenet ja erityisesti pesimäkaudella hyönteiset. Se pesii Kanariansaarilla, Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä ja Keski-Aasiassa.
Laji on nähty Suomessa ensimmäistä kertaa vuonna 2005: kesäkuussa Rovaniemellä ja heinäkuussa Mustasaaressa.
Kiinnitys (shakki)

Kiinnitys on shakkitermi, jolla tarkoitetaan tilannetta, jossa puolustava nappula ei voi siirtyä, koska se siirtyessään paljastaisi takaansa vielä arvokkaamman nappulan, jonka sitten puolustavaa nappulaa uhkaava torni, lähetti tai kuningatar voisi lyödä. Mikä tahansa nappula, kuningasta lukuun ottamatta, voidaan kiinnittää.
Kiinnitys on ehdoton silloin, jos kiinnitetyn nappulan takana on kuningas, sillä silloin kiinnitetyn nappulan siirtäminen olisi laitonta. Jos takana on jokin muu nappula, kiinnitettyä nappulaa voi siirtää, jos on valmis uhraamaan sen takana olevan nappulan.
Tiina Lindgren

Tiina Anneli Lindgren (s. 16. kesäkuuta 1962 Turku) on suomalainen pikajuoksija, jonka päämatka oli 100 metrin aitajuoksu. Lindgren voitti matkan Suomen mestaruuden kolme kertaa. Hän saavutti SM-mitaleja myös ulkoradoilla 100 metrin juoksussa ja sisäradoilla 60 metrin aitajuoksussa ja viisiottelussa. Seuratasolla hän edusti Turun Urheiluliittoa. Lindgren juoksi 200 metrin aitajuoksun Suomen ennätyksen 27,16 s vuonna 1985. Ennätyksen rikkoi Emma Koistinen vuonna 2016.
Saavutukset.
Ulkoradat:
Godzilla vs. Mothra

Godzilla vs. Mothra () tai Godzilla ja Mothra on 12. joulukuuta 1992 Japanissa ensiesityksensä saanut yhdeksästoista Tōhō-studion Godzilla-sarjan elokuva. Se oli samalla ensimmäinen Heisei-kaudella tehty Godzilla-elokuva, ja viides sellainen Godzilla-elokuva, jossa esiintyi jättiläiskoihahmo Mothra. Elokuvan tarina sijoittuu vuoden 1984 "Godzilla"-elokuvan pohjustamalle uudelle jatkumolle, jossa ensimmäistä "Godzilla"-elokuvaa lukuun ottamatta muiden aiempien elokuvien sisältöä ei koskaan tapahtunut.
Godzillan ja Mothran lisäksi elokuvassa esiintyivät Kosmos-keijut ja Battra. Lisäksi Megumi Odaka esitti kolmannen kerran Miki Saegusaa, mikä oli ensimmäinen kerta, kun henkilöhahmo on esiintynyt useammassa kuin kahdessa Godzilla-elokuvassa.
"Godzilla vs. Mothraa" varten säveltäjä Akira Ifukube nosti Mothran tunnusmusiikin tempoa ja lisäsi jousisovituksen. Hänet palkittiin elokuvan musiikin ansiosta.
Juoni.
Mereen putoaa suuri meteoriitti, joka saa meren pohjassa nukkuvan Godzillan heräämään. Samalla herää myös Musta Mothra eli Battra, jättikokoinen toukka, jonka äiti Maa loi aikoinaan suojelemaan itseään muinaiselta sivilisaatiolta. Samaan aikaan eräällä saarella tehdyt metsänhakkuut saavat sateen huuhtomaan esiin Mothran, maapallon suojelijan munan. Hakkuista vastaavan Marutomo-yhtiön johtaja kiinnostuu munasta ja käskee saarelle lähetettyä seuruetta tuomaan sen Japaniin. Kesken matkan Godzilla hyökkää munan kimppuun ja Mothra kuoriutuu. Paikalle ilmestyy Battra, joka ryhtyy taistelemaan Godzillan kanssa, jolloin Mothra pakenee takaisin saarelleen. Godzillan ja Battran taistelu vie ne mannerlaattojen väliin.
Marutomo-yhtiön johtaja päättää valjastaa saarelta löytyneet Kosmos-keijut mainoskampanjan keulakuviksi. Keijut pyytävät apua Mothralta, joka saapuu Tokioon ja alkaa koteloitua. Godzilla nousee tulivuoresta, ja toisaalla myös Battra tulee esiin muuttuen suoraan toukasta aikuiseksi. Muodonvaihdoksen läpikäynyt Mothra alkaa taistella Battran kanssa, mutta Battra lyö sen ja alkaa sen jälkeen taistella paikalle tulleen Godzillan kanssa. Godzilla kukistaa Battran, minkä jälkeen Mothra ja Battra päättävät taistella yhdessä Godzillaa vastaan. Ne taltuttavat Godzillan ja lennättävät sen merelle, missä Godzilla lopulta surmaa Battran säteellään ennen putoamistaan mereen, jonne Mothra vangitsee sen energiakentällä. Lopuksi Mothra lentää avaruuteen torjumaan uutta meteoriittia, jonka pysäyttäminen olisi ollut Battran tehtävä.