Työpaikkakiusaaminen

Työpaikkakiusaaminen tarkoittaa tilannetta, jossa yksi tai useampi työyhteisön jäsen joutuu toistuvasti järjestelmällisen kielteisen tai vihamielisen käyttäytymisen kohteeksi.
Työpaikkakiusaamisen määrittelyä.
Käytännöissä yllä mainittu määritelmä ei riitä, vaan on määriteltävä se alue, jolla puolustuskyvyttömäksi määritelty työntekijä kokee kiusaamista. Vähintään yksi seuraavista häiriöistä on silloin esillä: 
Puolustuskyvyttömän tarkka määrittely on vaikeaa, sillä vaikka erimielisyys on ahdistavaa, se ei tarkoita henkistä väkivaltaa. Työtilanteiden muuttuminen voi sinällään olla ahdistavaa ilman henkistä väkivaltaa, ja kyseisiä häiriöitä voi syntyä myös vahingossa. 
Jokaiseen lähtökohtatarkennuksen kohtaan liittyy toteuttamismuotoja, jotka jäsentyvät seuraaviin pääluokkiin: 
Toimenpiteitä vaativa työpaikkakiusaamisen määrittely vaatii vielä seuraavia tarkennuksia: 
Rakenteellinen ja organisatorinen henkinen väkivalta ovat syytekijöitä. Ne eivät kuulu henkisen väkivallan määritelmään. On myös otettava huomioon, että organisaatioille on myönnetty niin sanottuja esivallan oikeuksia tuottaa henkistä väkivaltaa huomautusten ja kurinpitorangaistusten muodossa.
Työpaikkakiusaamisen syyt ovat sidoksissa koko työyhteisön ilmapiiriin. Työpaikoilla vallitseva kiire, johtamisen epäjohdonmukaisuus, palautteen annon puutteellisuus sekä selkeitten tavoitteiden puuttuminen ovat merkittäviä työpaikkakiusaamiselle altistavia tekijöitä. Työpaikkakiusaamisen katsotaan aiheuttavan vuosittain myös kansantaloudellisia menetyksiä sairauspoissaolojen ja varhaiseläkkeelle jäämisten muodossa. Ulkopuolinen apu tilanteiden selvittämiseen on usein suositeltava vaihtoehto, koska liian usein työpaikan sisäiset selvitykset ovat puolueellisia.
Rikoksen tunnusmerkistön täyttyminen.
Työpaikkakiusaaminen etenee harvoin poliisille. Esimerkiksi Etelä-Suomen aluehallintovirastoon otettiin vuonna 2011 yhteyttä yli kolmestasadasta mahdollisesta häirinnästä ja haitallisesta henkisestä kuormituksesta. Virasto vei poliisille vain neljä tapausta.
Työpaikkakiusaamisen seuraukset.
Työpaikkakiusaamisesta seuraa niin fyysistä kuin psyykkistäkin oireilua. Sen jatkuessa pitkään vaarana on uhrin henkisen ja fyysisen terveyden murtuminen kokonaisvaltaisesti, sosiaalinen eristäytyminen tai itsemurha. Vaikutukset myös leviävät laajalle työyhteisöön ja myrkyttävät työskentelyilmapiirin, jolloin sairastumiset ja poissaolot lisääntyvät. Työpaikkakiusaamisen on todettu aiheuttavan myös tilannetta sivusta seuraavissa työntekijöissä samoja haitallisia seurauksia, joita tavataan itse kiusatuilla, esimerkiksi masentuneisuutta, hermostuneisuutta, väsymystä ja uniongelmia.
Työpaikkakiusaaminen Suomessa ja Euroopassa.
Työpaikkakiusaaminen oli jo vuonna 2008 Suomessa kaksi kertaa yleisempää kuin keskimäärin muualla Euroopassa. Viidesosaa suomalaisista on kiusattu työpaikalla. Ruotsissa työpaikkakiusaamisen lukemat ovat vain neljänneksen Suomen lukemista. Asiaa tutkinut professori Liisa Keltikangas-Järvinen toteaa: ”Ennen kuin kiusaaminen voi tapahtua, pitää olla se suuri joukko, joka taputtaa käsiään tai vähintään kääntää päänsä ja antaa kiusaamisen tapahtua.”
Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö toteutti vuonna 2010 uusimman työolotutkimuksen, jossa todettiin, että EU-27-maissa keskimäärin 4,1 % työssä käyvistä oli kokenut työpaikkakiusaamista viimeksi kuluneen vuoden aikana. Tätä parempi vertailuryhmä eli Länsi-Euroopan EU-15-maat antoivat tulokseksi, että kiusaamista oli kokenut 4,7 % tutkituista. Useimmin kiusaamista oli koettu Ranskassa, Belgiassa, Hollannissa ja Itävallassa. Suomessa kiusaamista oli kokenut 6,2 %, mikä vastaa hyvin Työterveyslaitoksen vuoden 2009 Työ ja terveys Suomessa -tutkimuksen tulosta.
Työpaikkakiusaamisen taktiikoista on tehty yleisyystutkimuksia.
Workplace Bullying Instituten tutkimuksen mukaan yhdysvaltalaisessa kulttuurissa esiintyvän työpaikan henkisen väkivallan taktiikoista 25 yleisintä ovat:
Työpaikkakiusaajan tiedostaminen olevansa kiusaaja.
Työpaikkakiusaajista yllättävän harva tunnistaa itsensä kiusaajaksi. Näin on haastattelututkimuksissa todettu.
Tunnettuja työpaikkakiusaamistapauksia.
Syyskuussa 2013 alkoi suurta julkisuutta saanut kiusaamisoikeudenkäynti, jossa syytettynä oli Auto- ja kuljetusalan työntekijäliiton AKT:n entinen johtaja Timo Räty. Oikeudenkäynnissä tutkittiin jopa kuusi vuotta (vuosina 2006-2012) jatkunutta työpaikkakiusaamista, joka sai oikeudessa nimikkeen pahoinpitely. Käräjäoikeus katsoi vuonna 2015 Rädyn syyllistyneen myös työsyrjintään, sillä kiusaamisesta valittanut Hilkka Ahde erotettiin heti hänen tehtyään Aluehallintovirastolle käsittelypyynnön epäasiallisesta kohtelustaan. Hovioikeus kuitenkin kumosi syytteen työsyrjinnästä vuonna 2016, koska oli vaikeaa todistaa, että Ahde erotettiin juuri kiusaamisilmiannon takia. Päätös ei ollut yksimielinen, vaan se tehtiin äänestämällä. Helsingin hovioikeus vahvisti kuitenkin käräjäoikeuden Rädylle langettaman työpaikkakiusaamistuomion eli tuomion henkisestä pahoinpitelystä. Räty tuomittiin 80 päiväsakkoon, joka merkitsi Rädyn silloisella AKT:n puheenjohtajan tulotasolla noin 2 000 euron sakkoja. 
Taiteen alalla valitettavasti koetaan työpaikalla kiusaaminen edelleen romantisoidun luonnollisena osana "tulisten taiteilijasielujen" temmellystä (vrt. esim.Jouko Turkan opetus- ja ohjaamismenetelmät). 
Työpaikoilla on tapahtunut useita todistamattomiksi jääneitä työpaikkakiusaamistapauksia, muun muassa tullin pääjohtajan Antti Hartikaisen epäilty alaisten kiusaaminen ja jo vuosikausia työpaikalla jatkunut räjähdysherkäksi kuvailtu tilanne.