tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karoliina Rantamäki

Karoliina Stina Margaretha Rantamäki (s. 23. helmikuuta 1978 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän saavutti keväällä 2008 toisena suomalaisnaisena 200 jääkiekkomaaottelun rajan. Hän pelasi syksystä 2007 kevääseen 2018 Venäjällä Nižni Novgorodin SKIF-joukkueessa. Kaudeksi 2019–2020 Rantamäki palasi Suomeen HIFK:n naisten jääkiekkojoukkueeseen, joka nousi edellisen kauden päätteeksi naisten Liigaan. Rantamäki on joukkueensa kapteeni.
Rantamäki on Emma Terhon ohella ainoa suomalainen naisjääkiekkoilija, joka on osallistunut viisiin olympialaisiin.. Naganossa 1998 ja Vancouverissa 2010 Suomi sai pronssia. MM-kilpailuissa Rantamäki on pelannut kaksitoista kertaa. MM-pronssia hän on saavuttanut kahdeksan kertaa, viimeksi Ruotsissa vuonna 2015. Keväällä 2008 hänestä tuli Sari Fiskin jälkeen toinen suomalaisnainen, joka on pelannut 200 jääkiekkomaaottelua. Rantamäki teki pronssiotteluissa jatkoajalla ratkaisumaalin 3–2 sekä Ruotsia vastaan Vancouverin talviolympialaisissa 2010 että Venäjää vastaan Sveitsin MM-kilpailuissa 2011.
Ennen siirtymistä Venäjän SKIF-sarjaan Rantamäki on edustanut kotimaassaan Kiekko-Espoota ja Espoo Bluesia. Hän on voittanut Suomen mestaruuden kahdeksan kertaa vuosina 1999–2005 ja 2007. Hän jäi vuodesta 1982 vuoteen 2017 toimineen naisten SM-sarjan (Vuonna 2017 sarjan nimeksi muutettiin Naisten Liiga) eniten maaleja tehneeksi ja tehopisteitä keränneeksi pelaajaksi. Hänen tehopisteensä 338 ottelussa ovat 355+284=639. Hän voitti seurajoukkueiden Euroopan-mestaruuden HC SKIF Nižni Novgorodissa 2015.
Dig Dug

Dig Dug () on Namcon kolikkopeli, joka on julkaistu vuonna 1982.
Pelin tarkoitus.
Pelin tarkoitus on tuhota maan alla asuvat hirviöt. Tämän voi tehdä joko pudottamalla kiviä hirviöiden päälle, tai ampumalla niitä ilmapumpulla, jolla ne saa räjähtämään. Hirviö ei sillä räjähdä heti, vaan pumpulla on pumpattava useita kertoja ja sen voi jättää kesken, jolloin hirviö alkaa tyhjentyä ja pelaaja pääsee pakoon sitä.
Hirviöitä on kahta tyyppiä: Pookat ovat pyöreitä punaisia hirviöitä, joilla on keltaiset lasit. Fygarit ovat tultasyökseviä vihreitä lohikäärmeitä. Pelaajan hahmo on Dig Dug, sinivalkoiseen asuun pukeutunut sankari. 
Dig Dug kuolee jos Pooka saa hänet kiinni, hän osuu Frygarin liekkiin, tai jää ison kiven alle. Pelaaja saa pisteitä lähinnä tuhoamalla hirviöitä, ja hieman kaivamalla maata. Pisteitä saa sitä enemmän, mitä syvemmällä hirviöt saa tuhottua. Toisen kiven pudottua, keskelle ruutua ilmestyy hedelmä, josta saa lisäpisteitä.
Viimeinen hirviö pyrkii pakenemaan ruudun vasemmasta yläkulmasta.
Boris Kustodijev

 
Boris Mihailovitš Kustodijev (; 7. maaliskuuta 1878 Astrahan – 28. toukokuuta 1927 Leningrad) oli venäläinen taidemaalari. 
Kustodijev opiskeli alun alkaen teologisessa seminaarissa, kunnes hän vuosina 1896–1903 sai Pietarissa opetusta Ilja Repiniltä. Repin teki tiettäväksi toiveikkaan suhtautumisensa Kustodijevin tulevaisuuteen taidealalla.
Kustodijev matkusteli uransa aikana laajalti eri puolilla Eurooppaa. Maalaustöidensä ohella hän esimerkiksi kuvitti kirjoja. Hän oli fyysisesti heikko; hän sairasti tuberkuloosia ja vietti vuosia jalat halvaantuneina.
Ruumiillisista vaivoista huolimatta Kustodijev maalasi lukuisia teoksia, jotka kuvasivat iloisin sävyin tuon ajan Venäjää ja sen ihmisiä. Hän kuoli 49-vuotiaana. 
Kustodijev liittyi Mir iskusstvan jäseneksi sitä uudelleen perustettaessa vuonna 1910 ja osallistui yhdistyksen näyttelyihin 1911–1918 ja 1922.
Robert Delaunay

Robert Delaunay (12. huhtikuuta 1885 – 25. lokakuuta 1941) oli ranskalainen taidemaalari. Hän lukeutui orfismi-nimisen tyylisuuntauksen merkkinimiin, mutta kuului myös saksalaiseen Der Blaue Reiter -taiteilijaryhmään. 
Delaunay oli naimisissa taidemaalari Sonia Delaunayn kanssa. Parin poika oli jazzpersoona Charles Delaunay. Perhe asui ensimmäisen maailmansodan vuosina Iberian niemimaalla. 
Delaunay kuoli Montpellier’ssa 56-vuotiaana. Hänen maalauksiaan on edelleen nähtävillä julkisissa kokoelmissa eri puolilla maailmaa.
Sonia Delaunay

Sonia Delaunay (o.s. "Terk") eli Sonia Delaunay-Terk (); 14. marraskuuta 1885 – 5. joulukuuta 1979) oli syntyjään ukrainalainen, Ranskassa vaikuttanut taidemaalari. Hän kuuluu 1900-luvun merkittävimpiin naistaiteilijoihin. Delaunay opiskeli Pietarissa, Karlsruhen Kuvataideakatemiassa Saksassa ja l’Académie de la Palettessa Pariisin Montmartrella Ranskassa.
Delaunay kuului puolisonsa Robert Delaunayn kanssa abstraktin taiteen edelläkävijöihin. He maalasivat kirkkaiden värien keskinäisiä merkityksiä harmonisesti korostavia abstrakteja ja lyyrisiä sommitelmia, joiden tyyliä on kutsuttu kubistiseksi orfismiksi. 
Jazzpersoona Charles Delaunay oli parin poika. Perhe asui ensimmäisen maailmansodan vuosina Iberian niemimaalla. 
Vuonna 1963 Sonia Delaney lahjoitti viisikymmentäkahdeksan omaa ja neljäkymmentä miehensä työtä Pariisin nykytaiteen museoon. Hän on ensimmäinen nainen, joka töitä on ollut esillä Louvren näyttelyssä jo taiteilijan elinaikana.
Delaunay sai vuonna 1975 nimityksen Kunnialegioonan upseeriksi. Hän oli kuollessaan 94-vuotias.
NMBS/SNCB

NMBS (hol. Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen") /SNCB (ransk. Société Nationale des Chemins de fer Belges") / NGBE (saks. "Nationale Gesellschaft der Belgischen Eisenbahnen") on Belgian valtiollinen rautatieyhtiö. Se on perustettu vuonna 1926. Vuonna 2005 yhtiö jaettiin kolmeen osaan: Infrabeliin, joka ylläpitää rautateitä ja liikennekapasiteettia, itse liikennöitsijään NMBS/SNCB:hen ja molempia hallinnoivaan NMBS/SNCB-Holdingiin. Pääasiallinen syy sille oli tulevaisuudessa tapahtuvan rautatieliikenteen kilpailuttamisen jouduttaminen. Useat tavaraliikennöitsijät ovat sen jälkeen saaneet liikennöintiluvat maan rataverkolle.
Vuonna 2004 NMBS/SNCB kuljetti 178,4 miljoonaa matkustajaa. 
Rataverkon pituus on 3 536 kilometriä, josta 2 950 km on sähköistetty. Verkkoon kuuluu myös kaksi valmista sekä kaksi rakenteilla olevaa 300 km/h nopeudet sallivaa suurnopeusrataa.
NMBS/SNCB julkaisee vuosittain henkilöliikenteen aikataulukirjan, joka sisältää aikataulutiedot kaikista kyseisen aikataulukauden kuluessa Belgiassa liikennöitävistä henkilöliikennejunista. Liikenteenharjoittaja ei omilla internet-sivuillaan anna tietoja kyseisen aikataulukirjan olemassaolosta tai saatavuudesta. Aikataulukirjan voi kuitenkin ostaa NMBS/SNCB:n lipunmyynti- tai asiakaspalvelutoimipisteestä, mikäli myyntikappaleita on toimipisteessä vielä jäljellä. NMBS/SNCB on eräs harvoista eurooppalaisista rautatieliikenneoperaattoreista, joka yhä julkaisee henkilöliikenteen kootun aikataulukirjan paperimuodossa.
Belgian rautateillä liikennöitävien henkilöjunien kulloinkin voimassa olevat aikataulut, sekä ajantasainen liikennetilanne, esitetään kattavasti sivustolla railtime.be. Sivustoa ylläpitää Infrabel, Belgian rautatieinfrastruktuuria ylläpitävä yritys.
Gassendi (Kuun kraatteri)

Gassendi on suuri kraatteri Kuussa Mare Humorumin pohjoislaidalla. Kraatteri on suurilta osin jähmettyneen laavan täyttämä, vain reuna ja keskushuippu näkyvät. Kraatterin läpimitta on 111,39 km, syvyys 1,9 km. Kraatterin reunavalli on 250 m - 2,5 km:n korkeudessa pinnasta.
Kraatterin pohjoislaidalla on Gassendi A-satelliittikraatteri, joka rikkoo reunavallin ja on läpimitaltaan 33 km. Kraatterin pohjalla on "rillejä", romahtaneita laavatunneleita nimeltä "Rimae Gassendi".
Kraatterin koordinaatit ovat 17,5° S, 39,9° W.
Mikko Vuorela

Mikko Vuorela (8. marraskuuta 1967 Lohja) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloerotuomari.
Vuorela aloitti erotuomariuransa vuonna 1986 ja tuomitsi ensimmäisen Veikkausliigaottelunsa kaudella 1994. Hän on myös ollut yli sata kertaa kansainvälisissä erotuomaritehtävissä vuosina 1995–2007.
Vuorela piti hallussaan eniten pääsarja- ja Veikkausliigaotteluita tuominneen erotuomarin titteliä. Hän siirtyi yksin kärkeen kaudella 2007 pelatun FC Honka–TPS -ottelun myötä, jota ennen hän oli jakanut kärkisijan Martti Hirviniemen kanssa. Kaudella 2011 Jouni Hyytiä otti kärkisijan itselleen. 
Kansainvälisen uransa Vuorela päätti 17. lokakuuta 2007 Dublinissa pelattuun EM-karsintaotteluun Irlanti–Kypros.
Erotuomariuransa Vuorela päätti kauden 2008 päätteeksi otteluun Haka–HJK, joka oli Vuorelan 220:s Veikkausliigan ottelu.
Vuorela palkittiin Suomessa vuoden ansioituneimpana erotuomarina vuosina 1997, 2000 ja 2001.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2010

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2010 olivat 74. miesten jääkiekkoilun maailmanmestaruuskilpailut. Turnaus pelattiin Saksassa 7.–23. toukokuuta 2010. Kisakaupunkeina toimivat Köln ja Mannheim. Lisäksi kisojen avausottelu pelattiin Gelsenkirchenissä, jalkapallojoukkue Schalke 04:n kotistadionilla, Veltins-Arenalla. Mestaruuden voitti Tšekki, joka kukisti loppuottelussa kaksi edellistä mestaruutta voittaneen Venäjän. Pronssia sai Ruotsi.
Pelijärjestelmä oli sama kuin yhdeksänä aiempana vuonna; ensin pelattiin neljässä alkulohkossa, joiden kolme parasta jatkoivat jatkolohkoihin E ja F, lohkojen huonoimmat joutuivat putoamislohkoon G. Molempien jatkolohkojen neljä parasta pelasivat puolivälierät, joiden voittajat jatkoivat välieriin. Välierien häviäjät pelasivat pronssiottelun ja voittajat loppuottelun. 
Saksan ja Yhdysvaltojen välisessä avausottelussa syntyi uusi maailmanennätys, kun paikalla oli 77 803 katsojaa.
Lohkot MM-kisoissa 2010.
Lohkot määräytyivät vuoden 2009 maailmanrankingin mukaan.
Alkusarja.
Joukkueet pelasivat yksinkertaisen alkusarjan, jolloin kullekin joukkueelle kertyi kolme ottelua. Lohkojen kolme parasta jatkoivat välisarjaan. Tilanteissa, joissa pisteet menivät tasan, joukkueiden välisen paremmuuden määrää joukkueiden keskinäisen ottelun tulos.
A-lohko.
Sarjataulukko.
Ottelut&lt;br&gt;
B-lohko.
Sarjataulukko.
Ottelut&lt;br&gt;
C-lohko.
Sarjataulukko.
Ottelut&lt;br&gt;
D-lohko.
Sarjataulukko.
Ottelut&lt;br&gt;
Välisarja.
Välisarjaan eteni kustakin alkulohkosta kolme parasta joukkuetta. Välisarjassa joukkueet jaettiin kahteen lohkoon. Lohkossa E pelasivat A- ja D-lohkojen kolme parasta, lohkossa F olivat B- ja C-lohkojen kolme parasta. Alkusarjassa toisiaan vastaan pelanneet joukkueet eivät kohdanneet enää välisarjassa. Niiden alkusarjassa pelaamat keskinäiset ottelut laskettiin kuitenkin mukaan. Näin kullekin maalle tuli välisarjassa pelattavaksi kolme ottelua. Alkulohkossaan viimeiseksi jääneet joukkueet joutuivat pelaamaan keskenään lohkoon G paikastaan seuraavan vuoden kisoissa.
E-lohko.
Sarjataulukko
Ottelut&lt;br&gt;
F-lohko.
Sarjataulukko
Ottelut&lt;br&gt;
Putoamissarja.
G-lohko.
Sarjataulukko
Ottelut&lt;br&gt;
Pudotuspelit.
Ottelut&lt;br&gt;
Lopputulokset.
 Pääsarja 
 &amp; 1. divisioona A-lohko
 &amp; 2. divisioona
 &amp; 3. divisioona
Italia ja Kazakstan putosivat 1. divisioonaan. Armenian tulos 3.divisioonassa on mitätöity, koska sen maajoukkue on toistuvasti käyttänyt pelaajia, joilla ei olisi edustusoikeutta.
Ihanat naiset rannalla / Tuliportaat

Ihanat naiset rannalla / Tuliportaat on Yarin albumi vuodelta 1998. Se sisältää score-musiikkia elokuvasta "Ihanat naiset rannalla" ja TV-sarjasta "Tuliportaat".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Yari, ellei toisin mainittu.
Battle Royale (manga)

Battle Royale () on Kōshun Takamin ja Masayuki Taguchin tekemä 15-osainen mangasarja. Manga perustuu Takamin vuonna 1999 julkaistuun "Battle Royale" -kirjaan. Mangan julkaisi Japanissa Akita shoten, ja sen on julkaissut englanniksi Tokyopop. Manga on paljon seksuaalisempi ja väkivaltaisempi kuin kirja tai sen pohjalta tehty elokuva "Battle Royale" (2000). Hitoshi Tomizawa on tehnyt mangalle jatko-osan ', joka perustuu elokuvan jatko-osaan ' (2003).
Eschborn–Frankfurt

Eschborn–Frankfurt on maantiepyöräilyn klassikkokilpailu Saksassa, joka käydään vappupäivänä ja sen reitti kulkee Eschbornin ja Frankfurtin kaupunkien välillä ja ympäristössä. Kilpailu on kuulunut vuodesta 2017 lähtien UCI World Tour -sarjaan.
Kilpailu tunnettiin vuosina 1962–2008 nimellä Rund um den Henninger Turm (myös Frankfurt Grand Prix). Vuonna 2009 kilpailun nimi oli Eschborn–Frankfurt City Loop. Vuosina 2010–2017 kilpailun nimi oli Rund um den Finanzplatz Eschborn–Frankfurt. Kilpailun lähtö- ja maalipaikka oli vuoteen 2008 asti Henninger Turm -pilvenpiirtäjän läheisyydessä. Kilpailureitti kiertelee kaupunkien länsipuolella Taunus-vuoristossa. Kilpailun perinteikkäitä nousuja ovat olleet muun muassa "Ruppershain", "Feldberg" sekä "Mammolshain", jonka jyrkkyys on pahimmillaan 26 %.
Rund um den Henninger Turm järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1962. Kilpailulla haluttiin mainostaa Henninger-panimon viljasiilona toiminutta Henninger-tornia. Kilpailun järjestäjä Bernd Moos ilmoitti marraskuussa 2007, että Henninger Bräu AG lopettaa kilpailun sponsoroinnin vuoden 2008 jälkeen. Uudeksi sponsoriksi tulivat Eschbornin ja Frankfurtin kaupungit. Henninger-torni purettiin vuonna 2013.
Vuoden 2015 kilpailu peruttiin terrorismiepäilyn takia, kun poliisi oli pidättänyt kilpailua edeltäneenä päivänä alueelta pariskunnan, joka mahdollisesti suunnitteli terrori-iskua.
Kilpailun on voittanut useimmin Alexander Kristoff, neljä kertaa. Erik Zabel on voittanut kolmesti, viisi ajajaa on saavuttanut kaksi voittoa.
Sara La Fountain

Sara La Fountain (ent. Saara Kuronen, s. 22. huhtikuuta 1981, Santa Barbara, Yhdysvallat) on suomalainen ruokakolumnisti, -kirjailija ja televisiojuontaja. Hänen isänsä on amerikanranskalainen ja äiti suomalainen.
La Fountainin ensimmäinen ruokaohjelma, "à la Sara", alkoi MTV3:lla syksyllä 2005. Hänen samanniminen keittokirjansa ilmestyi lokakuussa 2005. Toukokuussa 2006 kirja valittiin voittajaksi "Gourmand World Cookbook Award" -kilpailussa uuden tulokkaan luokassa.
Keväällä 2008 alkoi Suomessa MTV3:lla esitettävä, kansainväliseen levitykseen tehty ruokaohjelma "Täydellinen päivä" jossa ruokaa laittaa La Fountainin lisäksi kolme muuta tunnettua pohjoismaista kokkia. Vuonna 2014 hän esiintyi "24Kitchen"-televisiosarjassa.
La Fountain on opiskellut New Yorkissa Culinary Institute of Americassa (CIA).
Sara La Fountainin oli kihloissa ohjaaja Antti J. Jokisen kanssa. Pariskunnalla oli koti sekä Suomessa että Yhdysvalloissa. He erosivat lokakuussa 2011.
Marraskuussa 2016 La Fountain valittiin Suomen kuumimmaksi naiseksi hyvin aktiivisella Futisforum2-sivustolla. Kyseessä oli moniosainen äänestys, jossa alkujaan oli mukana jopa 300 suomalaiskaunotarta. Finaalissa tittelistä kisasi lopulta kahdeksan naista, joiden joukosta Sara La Fountain nappasi ykkössijan peräti 21,5 prosentilla äänistä. Asiasta uutisoi muun muassa "Ilta-Sanomat". Myös La Fountain itse reagoi valintaansa sen tultua julki. 
Keväällä 2010 La Fountain valittiin yhdysvaltalaisen veitsi- ja teräasearvosteluja keräävän blogisivuston järjestämässä äänestyksessä maailman viidenneksi seksikkäimmäksi julkkiskokiksi.
Kim Swoo-geun

Kim Swoo-geun (; 20. helmikuuta 1931 – 14. kesäkuuta 1986) oli eteläkorealainen arkkitehti. 
Kim Swoo-geun suunnitteli Souliin muiden muassa olympiastadionin ja Yhdysvaltain-suurlähetystön. Hänen töidensä joukossa on myös useampia museoita ja kirkkoja.
Arkkitehti oli myös tunnettu korealaisen kulttuurin tukija. Hän kuoli maksasyöpään 55-vuotiaana.
Bob Schiller

Robert Achille Schiller (8. marraskuuta 1918 San Francisco, Kalifornia – 10. lokakuuta 2017 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän sai kaksi Emmy-palkintoa (1971 ja 1978) ja oli ehdolla palkinnon saajaksi myös vuosina 1956, 1972 ja 1979. Lisäksi Schiller voitti Laurel Awardin kahdesti (1974 ja 1988) ja oli ehdolla vuosina 1960 ja 1979. 
Myönnetyt Emmyt tulivat ansioista televisiosarjoissa "The Flip Wilson Show" ja "Perhe on pahin".
Daniel Read Anthony

Daniel Read Anthony (22. elokuuta 1824 – 12. marraskuuta 1904) oli yhdysvaltalainen kustantaja ja abolitionisti. Hän kustansi muun muassa "Leavenworth Times" -lehteä kansasilaisessa Leavenworthin kaupungissa sekä muita sanomalehtiä samalla alueella. Anthony syntyi Adamsin kaupungissa Massachusettsin osavaltiossa. Kansasiin hän muutti vuonna 1854, ja kolme vuotta myöhemmin hän asettui Leavenworthin kaupunkiin. Hänet valittiin myöhemmin kaupungin pormestarin virkaan. Anthony kuoli vuonna 1904. Hän oli naimisissa Lucy Readin kanssa, ja heidän poikansa Daniel Read Anthony Jr. oli Yhdysvaltain kongressin jäsen vuosina 1907-1929. Anthonyn vanhempi sisar oli suffragetti ja kansalaisoikeustaistelija Susan B. Anthony.
Teofilos III

Teofilos III, siviilinimeltään Ilías Giannópoulos (; s. 4. huhtikuuta 1952, Messenia, Kreikka), on "Jerusalemin pyhän kaupungin ja koko Palestiinan patriarkka", Jerusalemin kreikkalais-ortodoksisen kirkon päämies. Hänet nimitettiin tehtävään vuonna 2005, kun hänen edeltäjänsä Irenaios I oli tullut erotetuksi. 
Teofilos III opiskeli niin Ateenassa ja Jerusalemissa kuin Lontoossakin. Äidinkielensä kreikan lisäksi hän puhuu englantia ja arabiaa.
MSI Wind PC

MSI Wind Pc oli Micro-Star Internationalin (MSI) kehittämä pienten ja halpojen kannettavien markkinoille suunnattu tietokone. 
Wind esiteltiin ensi kertaa CeBIT 2008 -messuilla . Seuraavina vuosina siitä valmistettiin 1024x600 -resoluutiota tukevia, 8- ja 10-tuumaisilla näytöillä varustettuja malleja. Sen kiintolevy oli vakiona 2,5-tuumainen, mutta massamuistiksi oli myös valittavissa SSD-kiintolevy. Kaikissa Windin versioissa on 1 GB RAM-keskusmuistia. Julkaisuaikanaan sen hinnaksi asettui noin 300–600 euroa (£299-£699) riippuen varustelusta. Wind PC:n prosessoriksi valittiin Intelin 45 nm:n valmistustekniikkaan perustuva yksiytiminen Atom-tuoteperheeseen kuuluva Diamondville-prosessori, joka toimi 1–1,6GHz kellotaajuuksilla. Atom-prosessorin virrankulutus oli hyvin pieni: vain 4 W, jolloin laitteen akunkesto oli ilmestymisaikanaan hyvä. MSI Wind oli MSI:n vastaus Asuksen suositulle Eee PC:lle. Wind tuki Linuxia, Windows XP:tä ja Windows Vistaa. 
MSI sai merkittävän etulyöntiaseman laitteen julkaisuhetkellä Asus Eee PC:hen nähden esimerkiksi näytön, prosessorin ja tallennuskapasiteetin tähden. Tämä etu kuitenkin kaventui melko pian, kun Asus julkaisi Eee PC 901 -kannettavan.
Karl Ernst von Baer

Karl Ernst Ritter von Baer, Edler von Huthorn (ven. Karl Maksimovitš Ber, Карл Макси́мович Бэр) (17. helmikuuta 1792 Piiben moisio, Viron kuvernementti – 26. marraskuuta 1876 Tartto, Liivinmaa) oli baltiansaksalainen biologi ja embryologian perustaja.
Karl Ernst von Baer syntyi Piiben kartanossa (Hof Piep) Järvamaalla (Kreis Jerwen) Vironmaan ritarikunnan päämiehen Magnus Johann von Baerin (1765–1825) ja Juliane von Baerin (1764–1820) poikana. Hänen esivanhempansa olivat kotoisin Westfalenista.
Baer opiskeli Tallinnan katedraalikoulussa 1807–1810 ja sitten Tarton yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1810–1814. Vuonna 1814 hän väitteli tohtoriksi väitöskirjallaan virolaisten endeemisistä sairauksista. Berliinissä ja Wienissä. Hän työskenteli uransa aikana muun muassa Königsbergissä ja Pietarissa. Viimeiset elinvuodet hän asui Tartossa. Vuonna 1852 hänet nimitettiin Tarton yliopiston kunniajäseneksi. Tartossa Toomemäellä on hänen muistopatsaansa, ja hänen kuvansa oli Viron kahden kruunun setelissä. Baerin uran huomattaviin saavutuksiin kuuluu munasolun toimintaperiaatteen selvittäminen. Baer todisti, että alkio paitsi kasvaa, myös käy läpi kehitysopin kuvaaman asteittaisen kehityksen. Hän oli viimeisinä elinvuosinaan myös tunnetuimpia Charles Darwinin teorioiden arvostelijoita.
Miklós Szabados

Miklós Szabados (7. maaliskuuta 1912 – 12. helmikuuta 1962) oli unkarilainen pöytätennispelaaja. 
Szabados syntyi Budapestissa ja opiskeli insinööriksi Berliinin yliopistossa. Juutalaissukuisena hän pakeni vuonna 1933 ulkomaille, ja eri puolilla maailmaa kierrettyään hän asettui vakituisesti Australiaan.
Szabados oli aikansa menestyksekkäimpiä pöytätennispelaajia. Hän voitti urallaan 15 maailmanmestaruutta: kaksinpelissä vuonna 1931, miesten nelinpelissä Viktor Barnan parina vuosina 1929–1932 ja 1934–1935, sekanelinpelissä Mária Mednyánszkyn parina vuosina 1930, 1931 ja 1934 sekä joukkuekilpailussa vuosina 1929–31 ja 1934–1935. Hän kuoli 49-vuotiaana keuhkokuumeeseen. Hänet on kelpuutettu postuumisti International Jewish Sports Hall of Fameen.
Igor Iljinski

Igor Vladimirovitš Iljinski (; 24. kesäkuuta 1901 – 13. tammikuuta 1987) oli venäläinen näyttelijä. Hän esiintyi esimerkiksi Vsevolod Meyerholdin elokuvissa ja Jakov Protazanovin "Aelitassa" (1924).
Iljinski työskenteli niin ikään teatterissa; hän oli Moskovan Mali-teatterin tähti. Hän oli Neuvostoliiton kansantaiteilija ja sosialistisen työn sankari.
Ljudmila Gurtšenko

Ljudmila Markovna Gurtšenko (; 12. marraskuuta 1935 – 30. maaliskuuta 2011) oli venäläinen näyttelijä ja laulaja. 
Gurtšenko nousi menestykseen jo nuoruudessaan, mutta jatkoi huomattavaa uraansa Neuvostoliiton hajoamisen jälkeenkin. 
Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa oli elokuvassa Karnevaaliyö (Карнавальная ночь, 1956), joka teki hänestä tähden. "Karnevaaliyö" nousi lippujen myynnissä (48,64 miljoonaa lippua) ennätystulokseen ja Gurtšenkon kappaleesta ”Viisi minuuttia” tuli eräänlainen uudenvuoden hymni. Sitten Gurtšenko näytteli useissa muissa Eldar Rjazanovin elokuvissa. 
Hän sai vuonna 1983 Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen. 
Gurtšenko oli lyhyesti naimisissa laulaja Iosif Kobzonin kanssa.
Juri Solomin

Juri Mefodijevitš Solomin (; 18. kesäkuuta 1935 – 11. tammikuuta 2024) oli venäläinen näyttelijä.
Hän loi huomattavan uran teatterissa, mutta esiintyi myös elokuvissa, joiden joukossa oli toinen pääosa Akira Kurosawan elokuvassa "Dersu Uzala". 
Solomin johti myöhemmällä iällään Moskovan Malyi-teatteria, jonka tähtenä hän itse aiemmin oli.
Hänet nimitettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijaksi.
Solomin toimi Venäjän kulttuuriministerinä vuosina 1990–1992. Näyttelijä, Neuvostoliiton kansantaiteilija Vitali Solomin oli hänen nuorempi veljensä.
Nurmilaukka

Nurmilaukka ("Allium oleraceum") on laukkojen eli sipuleiden sukuun kuuluva kasvi. Se on Suomessa muinaistulokas, jonka läsnäolo viittaa yleensä vanhaan rautakautiseen tai keskiaikaiseen asuinpaikkaan. Nurmilaukka on sukulaisensa ruoholaukan eli ruohosipulin tapaan monivuotinen. Nurmilaukan kukinto on vaatimaton. Siihen muodostuu itusilmuja, joista pudottuaan kasvaa taimia. Varsinais-Suomessa ja Ahvenanmaalla se on melko yleinen, mutta Päijät-Hämeessä luokiteltu harvinaiseksi.
Nurmilaukka on ilmeisesti ollut viikinkien suosima vihannes, jota käytettiin aikanaan muun muassa kaaliruokien mausteena. Nykyään se on harvinaistunut ja paikoin uhanalainen. Nurmilaukka leviää hankalasti sipulisilmuja hyödyntäen ja tarvitsee yleensä ihmisen apua. Ruotsissa sitä käytettiin vielä 1700-luvulla kaalimausteena ja Lönnrot mainitsee kasviossaan tämän käyttötavan.
Iosif Kobzon

Iosif Davydovitš Kobzon (; 11. syyskuuta 1937 Tšasiv Jar, Donetskin alue, Ukraina – 30. elokuuta 2018 Moskova, Venäjä) oli ukrainanjuutalainen, sittemmin venäläinen viihdelaulaja ja poliitikko.. 
Kobzon nousi yhdeksi Neuvostoliiton musiikkikulttuurin suurimmista nimistä. Hänelle myönnettiin Neuvostoliiton valtionpalkinto (1984), ja hänestä tehtiin kolme vuotta myöhemmin Neuvostoliiton kansantaiteilija.
Kobzon esiintyi kansainvälisestikin. Ennen pitkää avioliittoaan Ninel Drizinan kanssa hän oli lyhyesti naimisissa Ljudmila Gurtšenkon kanssa. Hänet valittiin useaan otteeseen Venäjän parlamenttiin, ja hän toimi valtionduuman kulttuurikomitean puheenjohtajana. 
Kobzon osallistui Moskovan teatterikaappauksen uhrien pelastustöihin vuonna 2002.
Lumottu Ella

Lumottu Ella ("Ella Enchanted") on elokuva, jossa päänäyttelijänä esiintyy Anne Hathaway. Muissa rooleissa ovat muun muassa Minnie Driver, Vivica A. Fox, Joanna Lumley ja Eric Idle. Elokuvassa Ella (Anne Hathaway) saa haltijakummiltaan tottelevaisuuden lahjan. Hän joutuu tottelemaan kaikkia käskyjä, voimatta itse sille mitään. Vuosien varrella Ellalle ilmenee kuitenkin paljon ongelmia lahjan takia, ja hän päättää hankkiutua siitä eroon. Elokuva perustuu Gail Carson Levinen palkittuun kirjaan.
Etrurian kuningaskunta

Etrurian kuningaskunta () oli kuningaskunta nykyisen Toscanan alueella 1801–1807. Se otti nimensä Etruriasta, vanhasta roomalaisesta nimityksestä etruskien maalle. Käytännössä Etrurian kuningaskunta oli Napoleonin vasallivaltio.
Etrurian kuningaskunta perustettiin Aranjuezin sopimuksella 21. maaliskuuta 1801 entisestä Toscanan suurherttuakunnasta. Kuningaskunnan hallitsijoiksi nousivat Parman Bourbonit, jotka olivat menettäneet maansa Ranskan valloitettua Parman herttuakunnan 1796. Ensimmäinen kuningas Louis I kuoli nuorena vuonna 1803, ja häntä seurasi Louis II.
Napoleon hajotti kuningaskunnan vuonna 1807. Sen alueista tehtiin kolme Ranskan departementtia. Entiselle kuninkaalle luvattiin kruunu perustettavasta Pohjois-Lusitanian kuningaskunnasta Portugalin alueella, mutta suunnitelma peruuntui Espanjan aloittaessa kapinan Napoleonia vastaan.
Napoleonin hävittyä sodan Toscanan suurherttuakunta perustettiin uudelleen. Kuningaskunta lakkasi olemasta Italian yhdistymisen aikana 1800-luvun alkupuolella.
Kolumbianviiriäinen

Kolumbianviiriäinen ("Odontophorus strophium") on pienehkö maassa kävelevä lintu. Se kasvaa 25 cm pitkäksi. Kaulassa on mustat ja valkoiset raidat. Rinta on punainen ja selkä ruosteenruskea. Kolumbianviiriäisiä elää Kolumbiassa Itäisten Andien länsirinteellä. Metsien hakkuut ovat pienentäneet lajin elinaluetta. Laji on vaarantunut. Sitä on aiemmin pidetty uhanalaisempana, mutta 2000-luvulla siitä on tehty uusia havaintoja.
Mikael Tariverdijev

Mikael Leonovitš Tariverdijev (; 15. elokuuta 1931 Tbilisi – 25. heinäkuuta 1996 Sotši) oli neuvostoliittolainen säveltäjä. Hän syntyi armeenivanhemmille Tbilisissä, Georgiassa.
Tariverdijev muistetaan etenkin elokuvamusiikistaan, jota hän sävelsi runsaasti. Hän sai ansioistaan Neuvostoliiton valtiopalkinnon (1977) ja Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen (1986).
Tariverdijev kuoli Sotšissa 64-vuotiaana.
Lenny Montana

Lenny Montana (syntyjään Leonardo Passafaro, 13. maaliskuuta 1926 – 12. toukokuuta 1992) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi Luca Brasin roolissa elokuvassa "Kummisetä" (1972). Muita elokuvia, joissa Montana esiintyi, olivat muiden muassa "Superhulttio" (1979), "The Big Brawl" (1980) ja "Blood Song" (1983). Hän kuoli 66-vuotiaana sydänkohtaukseen Italiassa. Jo ennen näyttelijänuraansa Montana oli saavuttanut tunnustusta showpainijana.
Frankie Avalon

Francis Thomas Avallone eli Frankie Avalon (s. 18. syyskuuta 1939) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. 
Avalon vaikutti Bobby Rydellin kanssa Rocco and the Saints -yhtyeessä jo ennen soolouraansa, jota vauhdittivat muiden muassa hitit "Venus" (1959) ja "Why" (1959). Hän oli aikansa teini-idoli.
Näyttelijänä Avalon muistetaan "Beach Party" -elokuvista. Hän palasi niiden pariin Annette Funicellon kanssa vielä 1980-luvun lopulla.
Bobby Rydell

Robert Louis Ridarelli eli Bobby Rydell (26. huhtikuuta 1942 – 5. huhtikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen laulaja. Hän julkaisi 1960-luvun alussa useita hittejä, kuten "Wild One", "Swingin' School", ”Volare”, ”Sway” ja ”Forget Him”.
Rydell oli aikansa teini-idoli. Hän esiintyi musiikkityönsä ohella "Kaikkien tyttöjen sankari" -elokuvassa ("Bye Bye Birdie", 1963), jossa hän jäi uhkean Ann-Margretin varjoon.
Vaikka Rydell jäi pitkälti suppean ajanjakson ilmiöksi, hän jatkoi uraansa myöhempinäkin vuosikymmeninään.
Fabian (näyttelijä)

Fabiano Anthony Forte eli Fabian (s. 6. helmikuuta 1942 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän oli 1950–1960-luvun vaihteen teini-idoli esiinnyttyään lukuisia kertoja esimerkiksi "American Bandstand" -ohjelmassa. Kaikkiaan yksitoista Fabianin kappaletta nousi Billboard Hot 100 -listalle. Niihin lukeutuivat vuoden 1959 hitit ”Tiger”, ”Turn Me Loose”, ”Hound Dog Man” ja ”This Friendly World”.
Fabian julkaisi useita hittejä ja esiintyi lukuisissa elokuvissa. Vaikka hän oli etupäässä 1960-luvun idoli, hän ei ole täysin lopettanut uraansa myöhempinäkään vuosikymmeninään. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. 
Fabian poseerasi "Playgirlille" syyskuussa 1973. Hän on ollut kahdesti naimisissa.
Donna Wilkes

Donna Wilkes (s. 11. marraskuuta 1959) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Wilkes on nähty muiden muassa elokuvissa "Blood Song" (1982) ja "Angel" (1984). Lisäksi hänet muistetaan 1980-luvulta "Päivien viemää" -televisiosarjasta.
Kuusamon vaakuna

Kuusamon vaakuna on Kuusamon kaupungin tunnus. Sen on suunnitellut heraldikko Kaj Kajander, ja se vahvistettiin käyttöön 23. marraskuuta 1959.
Vaakunan selitys on ”punakentässä hopeinen juokseva poro, jonka yläpuolella kultainen revontuli”. Revontulet kuvastavat pohjoista luontoa, ja poro viittaa Lapin tunnuseläimenä aikaan, jolloin Kuusamo oli osa Lappia sen eteläisimpänä kylänä.
Aikamatka (animaatiosarja)

Aikamatka () on David Wassonin luoma yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka tuotti Cartoon Network Studios. Sarjaa tuotettiin yhteensä 26 jaksoa, jotka esitettiin Yhdysvalloissa vuosien 2001–2003 aikana. Aikamatka huomioitiin viidesti Annie-ehdokkuudella. Suomessa sarjaa ovat esittäneet Cartoon Network ja Boomerang.
Juoni.
Sarja sijoittuu vuoteen 100 000 000, jolloin tulevaisuuden Maa-planeetta on rauhallinen, eikä sillä enää vallitse minkäänlainen kaaos. Sarjan kolme päähahmoa Tuddrussel, Larry 3000 ja Otto asuvat maata kiertävällä avaruusasemalla. Kolmikko yrittää pääasiassa pitää historian merkittävät henkilöt ja tapahtumat alkuperäisinä, kun jostain syystä jokin historiallinen henkilö ryhtyykin aivan toisiin tekoihin, kuin historian mukaan olisi pitänyt.
Rick Savage

Richard ”Rick” Savage (s. 2. joulukuuta 1960 Sheffield) on englantilaisen hard rock -yhtye Def Leppardin basisti ja yksi yhtyeen perustajista. Hänestä käytetään lempinimeä ”Sav”, jotta hän ei sekoittuisi yhtyeen toiseen Rickiin, rumpali Rick Alleniin.
Lapsuus ja nuoruus.
Rick Savage vietti lapsuutensa vanhempiensa Sally ja Ken Savagen, sekä veljiensä Bryanin ja Johnin kanssa Sheffieldissä. Hänen vanhempi veljensä John opetti Savagea soittamaan kitaraa, kun Savage oli kymmenen vuoden ikäinen. Savagen ensimmäisiä kappaleita, joita hän oppi soittamaan vanhalla akustisella kitaralla, oli mm. Rod Stewartin "Maggie May".
Savage oli nuoruudessaan hyvin kiinnostunut myös jalkapallosta. Noin kymmenvuotiaana hänet valittiin pelaamaan ”Sheffield Schools All-Star” -joukkueeseen. Savage pelasi joukkueessa noin kolme vuotta, kunnes ammattijoukkueiden kuten Sheffield Unitedin ja Sheffield Wednesdayn valmentajat huomasivat hänen kykynsä. Kummatkin joukkueet kutsuivat hänet harjoitteluohjelmaan. Sheffield Wednesday oli ollut jo pitkään liigan pohjalla, kun taas Sheffield Unitedilla oli hyvät tulevaisuudennäkymät. Savage liittyi Sheffield Unitediin. Hän pelasi joukkueessa kaksi vuotta, kunnes hänet erotettiin. Sen jälkeen hän päätti siirtyä musiikin pariin.
Atomic Mass ja Def Leppard.
Rick Savage perusti ensimmäisen, nimettömän yhtyeensä ystävänsä Tony Kenningin kanssa. Siihen kuului myös pari muuta koulukaveria: kitaraa soittanut Peter Doubleday ja laulajana toiminut Nicholas MacKay. Myös Savage itse soitti kitaraa. Yhtye soitti pääosin cover-kappaleita. 
Pete Willis kuuli nimettömästä yhtyeestä ja kysyi, voisiko hän liittyä siihen. Hänet otettiin vastaan ystävänsä basisti Paul Hampshiren kanssa. Doubleday korvattiin Petellä ja niin oli kasassa yhtye nimeltä Atomic Mass. He eivät koskaan soittaneet maksullisia keikkoja, vaan heidän ainoa oikea esityksensä oli Taptonin voimistelusalissa, jota myös Joe Elliott oli katsomassa.
Koulujen päätyttyä vuonna 1977 Savage, Pete ja Tony päättivät pysyä yhdessä yhtyeenä. Koska Pete oli kitaristina parempi, Savage päätti ryhtyä yhtyeen basistiksi. Myöhemmin rumpali Tony korvattiin Rick Allenilla ja Joe Elliott liittyi yhtyeeseen solistiksi ja Steve Clark toiseksi kitaristiksi. Samalla yhtyeen nimi vaihdettiin Def Leppardiksi.
Yksityiselämä.
Savage asuu Sheffieldissä vaimonsa Paigen ja heidän kahden yhteisen poikansa, Scottin ja Tylerin, sekä Paigen tyttären Jordanin kanssa. 
Savage sairastui 1990-luvulla Bellin halvaukseen, joka aiheutti hänelle kasvojen lihasten heikkenemisen. Hän on parantunut, mutta seuraukset sairaudesta ovat edelleen näkyviä varsinkin hänen ollessa uupunut.
Fantastic Mr. Fox – Kekseliäs kettu

Fantastic Mr. Fox – Kekseliäs kettu on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Wes Andersonin ohjaama stop motion -tekniikalla tehty animaatioelokuva, joka perustuu Roald Dahlin lastenromaaniin "Kekseliäs kettu". Elokuvan tuotantoyhtiö on 20th Century Fox. "Fantastic Mr. Fox" on viimeinen 20th Century Foxin elokuva, joka käyttää vuonna 1994 lanseerattua CGI-logoa.
Pimeän hehku

Pimeän hehku on vuonna 1996 valmistunut, Yle TV2:llä esitetty suomalainen televisiosarja. Vuonna 1996 esitetty alkuperäinen sarja on 13-osainen. Sarjasta tehtiin myös lyhennetty 8-osainen kansainvälinen versio "The Kiss of Plutonium", joka esitettiin Yle TV2:lla alkuvuodesta 1999 ja myytiin ainakin Saksaan ja Espanjaan.
"Pimeä hehku" oli suomalaisittain suuri tuotanto, joka työllisti lähes neljääsataa ihmistä Suomessa ja Virossa. Sen tuotannossa pieni lama-ajan budjetti hyödynnettiin tietoisen vaatimattomana visuaalisuutena, metaforana Suomen 1990-luvun alun lamasta.
Juoni.
"Pimeän hehku" kertoo kuvitteellisen Kansallisen Yrityspankin eli KYP:n alasajosta ja fuusioinnista. Avainhenkilöt taistelevat asemastaan ja omaisuudestaan ja myös heidän läheisensä joutuvat osallisiksi siekailemattomasta valtapelistä. Samaan aikaan Kuolan niemimaalta lähtee KYP:n rahoittama ydinpolttoainelasti Itä-Afrikkaan ja lastin mukana salainen erä tappavaa plutoniumia. Pohjamerellä laivalla syttyy tulipalo ja miehistö saa säteilyvammoja, mutta kuolemanlasti jatkaa matkaansa, kunnes loppunäytös näytellään myrskyävällä Espanjan rannikolla Vigon edustalla.
Arvioita.
"Helsingin Sanomien" tv-kriitikko Jukka Kajava kirjoitti ensimmäisen jakson olevan ”lähes toivoton paljon asian ja liikojen henkilöiden kirpputori”, mutta toisesta jaksosta alkaen tarina alkoi vetää mukaansa. Hänestä käsikirjoittajat eivät ole ymmärtäneet, että näin monipolvinen tarina pitäisi aloittaa vain muutaman ihmisen näkökulmasta eikä vyöryttää heti kaikkia näyttämölle. Pankkimaailman intrigien kuvaamisessa "Pimeän hehku" tuli hänestä jälkijunassa loistokkaan "Hyvä veli" -sarjan (1995) perässä. Kajava kehui Ilkka Vanteen ohjausta ja etenkin Mikk Mikiverin, Mari Rantasilan, Tapani Pertun, Ritva Oksasen ja Martti Pennasen roolitöitä.
Ellen Datlow

Ellen Datlow (s. joulukuu 1949) on yhdysvaltalainen antologisti ja kriitikko. Hän toimi pitkään "Omni"-lehden toimittajana. Hän oli myös pitkään Scifi.com-sivuston novellijulkaisun "Scifictionin" päätoimittaja.
Patrick Süskind

Patrick Süskind (s. 26. maaliskuuta 1949) on saksalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa "Parfyymi" (1985) oli sekä arvostelu- että myyntimenestys.
Elämä ja ura.
Süskind opiskeli historiaa Saksassa ja Ranskassa. Hänestä tuli yksi Saksan suosituimmista näytelmäkirjailijoista monologinäytelmällään "Kontrabasso" (kuunnelmana nimellä "Bassoviulu") vuodelta 1981. Süskind on myöhemminkin kirjoittanut erityisen paljon draamaa, kuten televisiosarjojen ja elokuvien käsikirjoituksia.
Süskindin esikoisromaani on vuonna 1985 ilmestynyt "Parfyymi" ("Das Parfum"). Tuoksuista ja hajuvesistä kertovasta, 1700-luvun Ranskaan sijoittuvasta historiallisesta romaanista tuli kansainvälinen suurmenestys, ja se palkittiin World Fantasy Awardilla vuonna 1987. Kirjasta on vuonna 2006 valmistunut samanniminen elokuva. Pienoisromaani "Kyyhkynen" ("Die Taube", 1987) kuvaa yhden päivän tapahtumia erakkomaisen pankkivirkailijan elämässä. Hän löytää ovensa edestä kyyhkysen, ja hänen elämänsä järkkyy.
"Parfyymin" jälkeen Süskind vetäytyi julkisuudesta. Hän ei kommentoi kirjoituksiaan, anna haastatteluja tai julkaise valokuvia itsestään. Hän ei myöskään suostunut ottamaan vastaan "Parfyymistä" myönnettyjä kirjallisuuspalkintoja.
Verkkolehdet

Verkkolehdet ("Aponogeton") on vesikasvisuku, jonka monet jäsenet ovat suosittuja akvaariokasveja. Verkkolehdet elävät luonnossa trooppisilla vesialueilla Aasiassa, Afrikassa ja Australiassa. Sukuun kuuluu 45–50 lajia ja ne risteytyvät helposti, joten lajinmääritys on hankalaa.
Suvun nimilaji verkkolehti ("Aponogeton madagascariensis") verkkomaisine lehtineen on kotoisin Madagaskarilta. Akvaariokasviksi keräämisen pelättiin aiemmin tehneen kasvista uhanalaisen sen luonnollisilla kasvupaikoilla, mutta sitä on löydetty laajemmilta alueilta.
Tuntomerkit.
Verkkolehdillä on lyhyt juurakko, joka voi olla mukulamainen. Lehtiasento on kierteinen. Ruodillisten lehtien lapa on toisinaan ikkunamainen. Lavassa on vahva keskisuoni, sen kanssa samansuuntaisia suonia ja vahvat poikittaissuonet. Kasvit ovat tavallisesti yksikotisia eli hede- ja emikukat sijaitsevat samassa kasviyksilössä. Kukinto on pitkävanainen ja usein tiheän tähkämäinen. Siinä on melko pienet ja perättömät kukat, vaikka niissä on usein enemmän tai vähemmän huomiota herättävät kehälehdet. Koko kukinto on värikäs. Joillakin lajeilla kukat ovat vastakohtaisia. Emikukissa on joutoheteitä ja kahdesta yhdeksään emilehteä, jotka ovat erillisiä ja vuorottain kehälehtien kanssa. Kukassa on myös mesiäisiä. Kussakin emilehdessä on 1–12 siemenaihetta pohjaistukkaan kiinnittyneinä. Kukan osia voi olla vielä hedelmässä jäljellä. Siementä peittää limakerros, ja sen sisällä on vihreä tai valkoinen alkio.
Verkkolehtien anatomiaa.
Kasvullisten varsien kärkikasvusolukko (apikaalimeristeemi) on ainakin useimmiten kahtia jakautuva. Varressa ei ole johtojänteitä, mikä on sopeutuma vesielämään. Maitiaisputkia on, ja ne ovat nivelikkäitä. Siitepölyhiukkanen on monosulkaattinen, siinä on yksi iturako. Siemenkuoressa on ilmakanavia ja sen sisin kerros (endotegmen) on tanniinipitoinen tai se on erilaistumaton ja läpikuultava.
Bakopat

Bakopat eli rasvalehdet ("Bacopa") on ratamokasveihin ("Plantaginaceae") kuuluva vesikasvien suku. Siihen kuuluu 70–100 lajia. Joitakin lajeja käytetään rohdoskasveina: ihonhoidossa tai älylääkkeinä eli nootropiineina.
Bakopien suvussa on myös suosittuja akvaariokasveja. Niillä on paksut, vahapintaiset lehdet, joten kalat eivät yleensä syö niitä.
Näin puhui Zarathustra

Näin puhui Zarathustra. Kirja kaikille eikä kenellekään () on saksalaisen filosofi Friedrich Nietzschen tunnetuin teos, jota hän myös itse piti tärkeimpänään. Kirja on rakenteeltaan kaunokirjallinen, mutta sisällöltään filosofinen.
Nietzsche kirjoitti ja julkaisi teoksen neljänä eri osana vuosina 1883–1885. Se ei kuitenkaan saanut suurta suosiota heti ilmestyessään vaan vasta myöhään 1900-luvun puolella.
Kirjan näennäisenä päähenkilönä on iranilainen profeetta Zarathustra, joka kuitenkin levittää Nietzschen ajatuksia, ei historiallisen esikuvansa eli zarathustralaisuuden perustajan aatteita.
Kirjassa on monia Nietzschen filosofian pääkohtia kuten ”ennustus” yli-ihmisestä, ikuisen paluun käsite ja ajatus tahdosta valtaan ihmiskunnan pohjimmaisena motivaationa. Zarathustra kritisoi kirjan aikana useasti uskontoja ja valtioita, syyttäen niitä ihmisen voiman rappeuttamisesta. 
Kuuluisa lause ”Jumala on kuollut” esiintyy tässä kirjassa. Nietzsche kirjoitti lauseen jo aiemmin teokseen "Iloinen tiede", mutta vasta tässä teoksessa lauseesta tuli kuuluisa. Myös sitaatti ”Menossa naisiin, älä unohda piiskaa!” on tästä kirjasta. Nietzsche selitti ja jatkoi monia kirjan teemoja seuraavassa teoksessaan "Hyvän ja pahan tuolla puolen".
Richard Strauss sävelsi teoksen innoittamana sävelrunon "Also sprach Zarathustra".
Vastaanotto.
Kirjallisuudentutkija Harold Bloom kutsui "Näin puhui Zarathustraa" ”lukukelvottomaksi”. Kriitikko Piero Scaruffin mielestä Nietzschen teos sisältää epäselvää, teennäistä ja vähämerkityksistä ajattelua. Hänestä Nietzschellä ei ollut mitään sanottavaa.
Participatory Culture Foundation

Participatory Culture Foundation (PCF) on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon säätiö, jonka tavoitteena on "mahdollistaa ja tukea itsenäistä, yrityksistä riippumatonta luovuutta ja poliittista aktiivisuutta". Säätiö perustettiin helmikuussa 2005 ja se toimii Worcesterista, Massachusettsista käsin. PCF:ia edelsi projekti nimeltä Downhill Battle. PCF:in ensisijainen projekti on täysin ilmainen ja avoimen lähdekoodin omaava Internet-televisioalusta Miro. Aiemmin Miro tunnettiin myös nimellä Democracy Player.
PCF on vastaanottanut taloudellista tukea Rappaport Family Foundationilta, Mitch Kaporin Open Source Applications Foundationilta, Surdna Foundationilta, Knight Foundationilta sekä lukuisilta yksityisiltä tukijoilta. Mozilla Foundation suuntasi oman stipendinsä PCF:in avoimen lähdekoodin videoprojekteihin toukokuussa 2007.
Miro (sovellus)

Miro (ent. "Democracy Player") on Participatory Culture Foundationin kehittämä avoimen lähdekoodin Internet-televisionkatseluohjelma Linux-, Windows- ja Mac OS X -käyttöjärjestelmille. Miro koostuu sisäänrakennetusta RSS-verkkosyötteenlukijasta, BitTorrent-ohjelmasta sekä videotoistimesta (Linuxissa Xine-, Mac OS X:ssä Quicktime- ja Windowsissa VLC-pohjainen).
Miron avulla voi esimerkiksi seurata ja tallentaa videoita eri videopalveluista, kuten YouTubesta tai Google Videosta, katsella tavallisimpia videotiedostoja, seurata videopodcasteja ja ladata videoita BitTorrentista. Miron saa ladattua ilmaiseksi sen kotisivuilta.
Keiholehdet

Keiholehdet ("Sagittaria") on vesikasvien suku, jonka monet lajit ovat suosittuja akvaariokasveja. Joidenkin lajien meheviä juurakoita käytetään ravinnoksi Pohjois-Amerikassa ja Itä-Aasiassa. Suvun lajit risteytyvät helposti.
Suomessa elää kaksi keiholehtien sukuun kuuluvaa lajia: pystykeiholehti ja kelluskeiholehti.
Keiholehtilajeja.
Akvaarioissa suosittuja lajeja:
Seitsemäs manner

Seitsemäs manner ("Der siebente Kontinent") on vuonna 1989 julkaistu elokuva, jonka on kirjoittanut ja ohjannut Michael Haneke. Se on hänen filmografian ja niin sanotun "Glaciation Trilogyn" ensimmäinen elokuva. (Seuraajat; "Bennyn video" ja "71 katkelmaa")"." Ennen elokuvaa Haneke oli työskennellyt jo vuosia teatterin ja television parissa. Kyseinen teos kuvaa keskiluokkaisen itävaltalaisen perheen turruttavaa arkea, ja lopulta, sen hajoamista.
Elokuva.
Haneke sai idean elokuvaan lehtiartikkelista. Kyseisessä artikkelissa selitettiin yksityiskohtaisesti syyt tapahtumille, mutta Haneke halusi kertoa elokuvan antamatta vastauksia. Han haluaa katsojan itse pohtia mahdollisia syitä.
Hanekella oli aluksi ongelmia löytää oikea tapa kirjoittaa tarina. Lopulta hän kirjoitti käsikirjoituksen kuukaudesssa.
Käsikirjoitus piti aluksi tuottaa tv-elokuvana, mutta tekstistä ei tykätty, joten siitä lopulta tuli teatterielokuva.
Elokuvan tyyliä on verrattu muun muassa toiseen elokuvaan, Jeanne Dielman ("1975, Chantal Akerman").
Palkinnot.
Elokuva sai kaksi palkintoa:
Kloraatti

Kloraatti on kloorihaposta peräisin oleva anioni, jonka kemiallinen kaava on ClO3-. Kloraatit ovat voimakkaita hapettimia, ja kloorin hapetusluku kloraatti-ionissa on +V. Kloraatit ovat yleensä hyvin vesiliukoisia. Kuumennettaessa kloraatit hajoavat, jolloin muodostuu lämpötilasta riippuen joko perkloraatteja ja klorideja tai happea ja klorideja:
4 KClO3 → 3 KClO4 + KCl
2 KClO3 → 2 KCl + 3 O2
Hapot hajottavat kloraatti-ionin perkloraatiksi ja klooridioksidiksi:
3 ClO3- + 2 H+ → 2 ClO2(g) + ClO4-
Voimakkaat pelkistimet pelkistävät kloraatti-ionin kloridiksi:
ClO3- + 3 Zn + 6 H+ → Cl- + 3 Zn2+ + 3 H2O
Kloraatit tulisi pitää erillään orgaanisista tai helposti hapettuvista materiaaleista, koska ne muodostavat herkästi syttyviä tai räjähtäviä seoksia. Kloraatteja käytettiin paljon pyrotekniikassa; tosin niiden käyttö väheni epävakaudesta johtuen.
Natalie Gregory

Natalie Gregory (s. 20. lokakuuta 1975) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi nimiroolissa vuoden 1985 "Liisassa Ihmemaassa" ja lisäksi muun muassa Jenniferin äänenä "Oliverissa ja kumppaneissa" (1988). Uransa huipulla hän oli ehdolla Young Artist Awardin saajaksi.
Joey Lawrence

Joseph "Joey" Lawrence (s. 20. huhtikuuta 1976) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja muusikko. Hän tuli 1980–1990-luvuilla tunnetuiksi "Gimme a Break!" -show'sta sekä televisiosarjasta "Kullannuppu". Hänelle myönnettiin vuonna 1993 Young Artist -palkinto. 
Lawrence päätti näyttelijäntöidensä ohessa ryhtyä levyttäväksi artistiksi. Hän osallistui vuonna 2006 Yhdysvaltain "Dancing with the Stars" -kilpailuun. 
Lawrencen molemmat veljet, Matthew ja Andrew Lawrence, ovat itsekin näyttelijöitä.
Teräsvilla

Teräsvilla on ohuista teräslangoista tehtyä mattoa, jota käytetään pintojen hiomiseen ja puhdistukseen.
Langat valmistetaan höyläämällä pyöreä teräslanka poikkileikkaukseltaan monikulmion muotoiseksi. Leikkuutavasta riippuen saadaan monenlaisia lankoja, joissa koko langan pituudelta voi olla esimerkiksi kolme tai neljä särmää; yhtä hyvin poikkileikkaus voi olla vaikkapa sirpin muotoinen. Särmien kulma eli terävyys, kuten myös käytetyn teräksen kovuus vaikuttaa teräsvillan karkeuteen. Karkeampi teräsvilla on myös tehty paksummista langoista kuin hienompi.
Leikkaamisessa ei ole pakko käyttää öljyä, jolloin saadaan täysin puhdasta teräsvillaa. Vastaavaa villaa myös valmistetaan pehmeämmistä metalleista, kuten pronssista tai alumiinista
Teräsvillan etu verrattuna hiekkapaperiin on se, että langanmyötäiset kaapivat särmät eivät aiheuta pintaan naarmuja yhtä helposti, kuin hiekanjyvästen pistemäiset kärjet.
Teräsvillalaadut karkeimmasta hienoimpaan ovat: 4 - 3 - 2 - 1 - 0 - 00 - 000 - 0000. Teräsvillaa käytetään yleensä maalin hiomiseen. Sitä voidaan käyttää myös puhdistukseen, jolloin siihen voi olla sekoitettuna myös saippuaa. Joskus yhdistelmää kutsutaan saippuavillaksi. 
Hieno teräsvilla on helposti syttyvää ja märkänäkin palavaa. Se tulee suojata kipinöiltä ja pitää erossa virtalähteistä, sillä jo 9 voltin pariston riittää kuumentamaan hienon villan syttymispisteeseen. Ominaisuutta voi myös hätätapauksessa hyödyntää käyttämällä teräsvillaa taulana.
Teräshankaussieni.
Teräshankaussieni, tunnetaan myös nimellä metallinen hankaussieni, on kotikäyttöön suunnattu, vaativaan puhdistukseen tarkoitettu siivousväline. Se on erityisen soveltuva pinttyneen tai pohjaan palaneen lian puhdistamiseen. Yksi teräshankaussienen huonoista puolista on se, että se saattaa naarmuttaa puhdistetun kohteen pintaa.
Matthew Lawrence

Matthew William Lawrence (s. 11. helmikuuta 1980 Abington, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa Jack Hunterin roolissa televisiosarjassa "Isojen poikien leikit".
Lawrence oli ehdolla Young Artist Awardin saajaksi vuosina 1989, 1992, 1993, 1995, 1996 ja 1997. Myös hänen veljensä Joey ja Andrew ovat näyttelijöitä.
Danielle Fishel

Danielle Christine Fishel (s. 5. toukokuuta 1981 Mesa, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa Topanga Lawrencen roolissa televisiosarjassa "Isojen poikien leikit".
Fishel on nähty myös useissa elokuvissa. Hän oli joulukuussa 1998 "Seventeen"-lehden kannessa.
Fishel on palkittu YoungStarilla vuonna 1998. Hän oli uudelleen ehdolla 2000. Hän on lisäksi ollut ehdolla kahden Young Artist -palkinnon saajaksi vuosina 1996 ja 1997.
Ben Savage

Bennett Joseph "Ben" Savage (s. 13. syyskuuta 1980 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan muun muassa Cory Matthewsin roolista televisiosarjassa "Isojen poikien leikit".
Savage on näyttelijä Fred Savagen veli.
Fred Savage

 
Fredrick Aaron ”Fred” Savage (s. 9. heinäkuuta 1976) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli varhaisteini-ikäisenä pääosaa palkitussa televisiosarjassa "Kesä 68" ("The Wonder Years", 1988–1993).
Stanfordin yliopistosta valmistunut Savage on myöhemmällä iällään tehnyt myös ohjaustöitä. 
Savage on ollut ehdolla kahden Emmy-palkinnon ja kahden Golden Globen saajaksi. Hän voitti vuosina 1987, 1988 ja 1989 kolme Young Artist -palkintoa. 
Hän on näyttelijä Ben Savagen veli.
Archetype

Archetype on yhdysvaltalaisen industrial metal-yhtyeen Fear Factoryn viides studioalbumi. Sen julkaisi 20. huhtikuuta vuonna 2004 levy-yhtiö Liquid 8. Toisin kuin yhtyeen aiemmat levyt, albumi ei ole konseptialbumi. Musiikillisesti albumi palaa Demanufacture-albumin tyyliin, mistä monet yhtyeen fanit pitivät.
Archetype julkaistiin myös rajoitettuna painoksena digipak-versiona, joka sisälsi bonus-DVD:n. Riippuen siitä, mistä digipak-versio on ostettu, DVD sisältää joko materiaalia heidän Australian-kiertueeltaan ja videon kappaleelle "Cyberwaste" tai materiaalia albumin tekovaiheesta. 
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 30. Suomessa se nousi niin ikään virallisen albumilistan sijalle 30.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Raymond Herrera ja Christian Olde Wolbers sekä sanoittanut Burton C. Bell, ellei toisin mainittu.