tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kosovon operaatio (1944)

Kosovon operaatio oli sarja asevoimien operaatioita jotka johtivat yhteen viimeiseen pinnistykseen toisen maailmansodan aikana. Operaation aloitti Bulgarian armeija Jugoslavian ja Albanian partisaanit kanssa. Operaation tarkoituksena oli häätää saksalaiset Kosovosta.
Päävoimat tässä operaatiossa olivat Bulgarian toinen armeija, Jugoslavian kahdeskymmenesneljäs ja neljäskymmeneskuudes divisioona, ensimmäinen ja viides "Kosovo-Metohija" prikaatti, sekä Albanian kansanvapautus armeijan kolmas ja viides prikaatti. Nämä voimat saivat avustusta Neuvostoliitolta ja Länsiliittoutuneilta. Saksan joukot koostuivat seitsemästä tuhannesta miehestä ja Kampfgruppe Langerista, sekä kolmesta jalkaväki komppaniasta, yhdestä tykistö patterista ja yhdestö panssari joukkueesta. Mukana oli 7 000 Waffen SS miestä.
Saksaa auttoi 10 000 Balli Kompëtar miestä Albaniasta. Balli Kompëtar oli Albanialainen anti-kommunistinen nationalistinen järjestö. Balli Kompëtar ja Waffen SS toimivat jälkijoukkoina Wehrmachtin perääntyessä. Saksa käytti SS Skanbergiä vuorille etenemisessä ja partisaanien rohkaisemisessa. Hyökkäyksen alkaessa Saksaa vastaan SS Skanberg käskettiin tukahduttamaan partisaanien ja heidän kannattajiensa vastarinta. Käskyn seurauksena Albanialaisia partisaani vankeja ammuttiin ja hirtettiin Kosovossa 23. lokakuuta.
Operaatio johti kommunistien haltuun ottoon Kosovossa, joka tapauksessa Saksalaiset onnistuivat perääntymään ja vapautumaan motista jonka kommunistit olivat järjestäneet heille.
Seuraukset.
Kosovon alueen vapauttaminen Saksalta ei tuonut välitöntä rauhaa ja järjestystä. 2. joulukuuta 1944 anti-kommunisti Albaanit Drenican alueelta hyökkäsivät Trepcan kaivoskompleksiin ja muihin kohteisiin. 2 000 miehen voimalla nämä anti-kommunistit onnistuivat torjumaan 30 000 miehen partisaanijoukkoja kahden kuukauden ajan.
Aurinkorannikon matkaopaskoulu

Aurinkorannikon Matkaopaskoulu on Espanjan Aurinkorannikolla toimiva yksityinen oppilaitos, joka valmistaa ulkomaan matkaoppaita Suomessa toimivien valmismatkanjärjestäjien lomakohteisiin; koulusta valmistuneita rekrytoivat Apollo, Aurinkomatkat, Tjäreborg ja TUI.
Oppilaitos on rekisteröity Espanjaan. Koulutusta valvova viranomainen on Málagan maakuntahallinto. Koulutus ammattiin on käytännönläheistä ja tapahtuu matkakohteessa. 
Opetus tapahtuu suomen kielellä. Opiskelijat saavat ulkomaan matkaoppaan, aktiviteettioppaan sekä lasten oppaan koulutuksen. Koulutus kestää kuukauden ja oppilaitoksesta valmistuvat nimetään ulkomaan matkaoppaaksi. Matkaopaskouluja järjestetään syksyisin ja keväisin. Koulu on ollut toiminnassa vuodesta 2015. Oppilaitos sijaitsee Fuengirolan kaupungissa, Los Bolichen kaupunginosassa.
Aiheesta muualla.
Kotisivut
Doctor Foster

Doctor Foster on brittiläinen psykologinen draamasarja, joka alkoi BBC One -kanavalla 9. syyskuuta 2015. Sarjan pääosassa on Tohtori Gemma Foster (Suranne Jones), joka epäilee hänen miehellään olevan suhde toiseen naiseen. Gemma päättää selvittää totuuden, minkä seurauksena hän ajautuu pakkomielteen pimeälle polulle. Hänen elämänsä suistuu täysin raiteiltaan, ja alkaa kaikkia järisyttävä vyyhti.
Sarjan on luonut ja käsikirjoittanut Mike Bartlett. Ensimmäisen tuotantokauden ohjasi Tom Vaughan ja toisen tuotantokauden Jeremy Lovering. Pääosan esittäjä Suranne Jones voitti kehutusta roolityöstään parhaan naisnäyttelijän BAFTA-palkinnon.
Syksyllä 2015 esitetty ensimmäinen tuotantokausi sai loistavan vastaanoton niin katsojilta kuin kriitikoiltakin, ja sarjaa kutsuttiinkin "vuoden 2015 TV-tapaukseksi". Toinen tuotantokausi alkoi BBC Onella 5. syyskuuta 2017. Molemmat kaudet keräsivät myös erittäin hyvät katsojaluvut, ja 10 miljoonan katsojan raja ylittyi useaan otteeseen. Suomessa Yle TV1 esitti sarjan molemmat tuotantokaudet putkeen 28. helmikuuta 2018 alkaen.
Rooleissa.
Ensimmäinen kausi
Toinen kausi
Suranne Jones

Suranne Jones (s. Sarah Anne Jones, 27. elokuuta 1978) on englantilainen näyttelijä ja tuottaja, joka tunnetaan pääasiassa televisiorooleistaan. Hän tuli tunnetuksi vuosina 2000–2004 Kate McDonaldin roolista saippuasarjassa "Coronation Street". Coronation Streetin jälkeen Jones näytteli muun muassa televisiosarjoissa "Vincent" (2005–2006), "Strictly Confidential" (2006) sekä "Harley Street" (2008). Hän keräsi kehuja roolistaan murhaaja Ruth Slaterina minisarjasta "Unforgiven" (2009).
Jones näytteli vuosina 2011–2016 toista pääroolia, rikosylikonstaapeli Rachel Baileyta poliisisarjassa "Scott &amp; Bailey". Hän toimi sarjassa myös tuottajana. 
Kenties merkittävimmän roolityönsä Jones teki psykologisessa draamasarjassa "Doctor Foster" (2015–2017), jossa hän näytteli menestyvää Tohtori Gemma Fosteria, joka ajautuu pakkomielteen synkälle polulle alettuaan epäillä aviomiestään pettämisestä. Jones voitti sarjasta parhaan naisnäyttelijän BAFTA-palkinnon vuonna 2016.
Elämää suurempaa

Elämää suurempaa on Matti Kinnusen ohjaama ja käsikirjoittama kuusiosainen suomalainen draamasarja, jonka pääosissa näyttelevät Jussi Nikkilä, Misa Lommi, Matti Mäntylä, Mikko Virtanen sekä Vilma Melasniemi. Sarja esitettiin Yle TV1:llä marras–joulukuussa 2012.
Sarja kertoo pankkialalla työskentelevästä Anssista (es. Jussi Nikkilä), joka joutuu syrjäytetyksi työpaikallaan. Islantilaispankin kaatumisen myötä hän onnistuu sijoittajan turvin voittamaan suuren summan rahaa, mutta pankkikriisin myötä hänen perheensä asiat vaarantuvat.
Aureliano Bolognesi

Aureliano Bolognesi (15. marraskuuta 1930 Sestri Ponente – 30. maaliskuuta 2018) oli italialainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.
Bolognesi voitti sarjan 60 kg olympiakultaa Helsingissä 1952. Hän voitti välierässään isäntämaan Erkki Pakkasen ja loppuottelussa Puolan Aleksy Antkiewiczin. Bolognesi kuoli 87-vuotiaana 30. maaliskuuta 2018.
Vanessa Morgan

Vanessa Morgan (s. 23. maaliskuuta 1992 Ottawa, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Sarahin roolissa sarjassa "My Babysitter's a vampire" ja Antoinette Topazin roolissa sarjassa "Riverdale".
Morgan avioitui tammikuussa 2020 baseball-pelaaja Michael Kopechin kanssa, ja he erosivat jo saman vuoden heinäkuussa. Heidän esikoisensa syntyi tammikuussa 2021.
Sandra Mason

Sandra Prunella Mason (s. 17. tammikuuta 1949 Saint Philip, Barbados) on barbadoslainen asianajaja ja Barbadoksen presidentti marraskuusta 2021 lähtien. 
Vuosina 2018–2021 hän toimi Barbadoksen kenraalikuvernöörinä. Hän ehti toimia sitä ennen muun muassa Itä-Karibian korkeimman oikeuden tuomarina ja Kansainyhteisön sihteeristön välitystuomioistuimen presidenttinä.
Elämä.
Opiskelu.
Mason kävi peruskoulun Barbadoksella, ja korkeakouluopinnot hän suoritti Länsi-Intian yliopiston Cave Hillin kampuksella Barbadoksella ja Hugh Wooding Law Schoolissa Trinidad ja Tobagossa. Hän suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon (Bachelor of Laws, LL.B) vuonna 1973 ja suoritti oikeustieteen loppututkinnon 1975.
Ura.
Mason aloitti työuransa opettajana Prinsessa Margaretin koulussa. Sen jälkeen hän työskenteli Barclays-pankissa useissa eri tehtävissä, ensin Barbadoksella ja sitten Jamaikassa ja uudestaan Barbadoksella. Mason aloitti vuonna 1978 nuoriso- ja perheoikeuden maistraattina ja samaan aikaan opasti opinnoissa Länsi-Intian yliopistossa.
Mason toimi vuosina 1993–1994 Barbadoksen Venezuelan-, Chilen-, Kolumbian- ja Brasilian-suurlähettiläänä. Barbadoksella hän toimi tämän jälkeen päämaistraattina ja korkeimman oikeuden reistraattorina.
Mason toimi reistraattorina vuoteen 2005 saakka. Hänet nimitettiin samana vuonna Itä-Karibian korkeimman oikeuden tuomariksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2008, jolloin hänestä tuli Barbadoksen korkeimman oikeuden vetoomustuomioistuimen ensimmäinen naistuomari. Kansainyhteisön sihteeristön välitystuomioistuimen ensimmäinen barbadoslainen jäsen hänestä tuli vuoden 2014 alussa. Hänet valittiin 2017 tuomioistuimen ensimmäiseksi naispresidentiksi.
Vuoden 2017 lopulla Mason nimettin Barbadoksen kenraalikuvernööriksi. Hän oli toiminut jo vuonna 2012 virkaatekevänä kenraalikuvernöörinä, kun tehtävää oltiin siirtämässä Elliott Belgravelle, mutta vuoden 2018 alussa hän aloitti virallisesti Barbadoksen kahdeksantena kenraalikuvernöörinä ja toisena naisena virassa.
Pääministeri Mia Mottley ja oppositiojohtaja Joseph Atherley nimittivät Masonin 12. lokakuuta 2021 Barbadoksen ensimmäiseksi presidentiksi. Hänet valittiin myöhemmin yksimielisesti molemmissa parlamentin huoneissa. Mason astui virkaan 30. marraskuuta 2021, itsenäisyyden 55-vuotispäivänä. Täten Barbados luopui yhteydestä Britannian kruunuun oltuaan osa Yhdistynyttä kuningaskuntaa lähes 400 vuotta.
Rae Armantrout

Rae Armantrout (s. 1947) on yhdysvaltalainen runoilija. Hän on Yhdysvaltojen länsirannikolla 1970-luvulla syntyneen kielirunouden koulukunnan eli language-ryhmän perustajia. Hän on Kalifornian yliopiston (San Diego) runouden ja poetiikan professori.
Armantroutin suomentajan Aki Salmelan mukaan Armantrout ei ole puhdasverinen language-ryhmäläinen, vaan hänen runoillaan "tuntuu kuitenkin olevan selkeä puhuja, joka samaistuu runoilijaksi itsekseen". Armantroutin läpimurtokokoelma oli "Versed", josta hän on saanut kaksi palkintoa. Harri Nordellin mukaan runot ovat askeettisia ja monimielisiä, ja niille on ominaista fragmentaarisuus. Armantroutin – ja koulukunnan yleensäkin – runoissa on sitaatteja alkuperää kertomatta, esimerkiksi "Laulaos, runotar,/ kuka mitäkin on / tässä tulvassa // Uneksimisen vuo / kantaa kieltä mukanaan", jonka aloittaa säe "Iliaasta".
Armantrout vieraili 2015 Helsingissä Runokuu-festivaalilla.
Aminata Touré

Aminata Touré (s. 12. lokakuuta 1962 Dakar, Senegal) on senegalilainen poliitikko, joka toimi maan pääministerinä 2013–2014. Sitä ennen hän oli ollut oikeusministerinä 2012–2013 ja työskennellyt YK:n väestörahasto UNFPA:n sukupuoli-, ihmisoikeus ja kulttuurijaoston johtajana.
Opiskeluaika.
Touré syntyi Dakarissa vuonna 1962. Hänen isänsä oli lääkäri ja äitinsä kätilö. Hän aloitti koulunsa Tambacoundassa. Lukioaikana hän opiskeli Kaolackissa ja Dakarissa. Touré muutti korkeakouluopintoja varten Ranskaan. Taloustieteen maisteriksi hän valmistui Burgundin yliopistosta. Hän suoritti ranskalaisen DESS-jatkokoulutustutkinnon Aix-Marseillen yliopistossa, ja väitöskirjansa hän kirjoitti pariisilaisessa International School of Management -koulussa.
Touré oli jo peruskouluikäisenä aktiivinen poliittisesti. Ranskassa hän liikkui akateemisissa vasemmistopiireissä ja liittyi senegalilaiseen kommunistiseen työväenliittoon.
Ura.
Senegalista YK:n väestörahastoon.
Touré aloitti vuonna 1988 työuransa Dakarin liikennelaitoksessa, jossa hän johti yrityksen markkinoinnin ja viestinnän osastoa. Poliittisen työnsä hän aloitti vuoden 1993 presidentinvaaleissa Landing Savanén kampanjapäällikkönä.
Tourén ura Yhdistyneissä kansakunnissa alkoi vuonna 1995, jolloin hän sai paikan väestörahasto UNFPA:ssa. Hän toimi ensin Burkina Fason perhe- ja yhteiskuntasuunnitteluministerin neuvonantajana ja UNFPA:n Afrikan ranskaa puhuvien maiden alueellisena neuvonantajana. Touré johti vuosina 2003–2010 UNFPA:n sukupuoli-, ihmisoikeus ja kulttuurijaostoa.
Ministerinä.
Touré palasi vuonna 2010 Senegaliin, kun hän rupesi Macky Sallin kampanjapäälliköksi presidentinvaaleja varten. Touré toimi huhtikuussa 2012 syyskuulle 2013 Senegalin oikeusministerinä. Hän sai tuolloin mainetta tiukasta otteestaan korruptiota vastaan. Hänen kautenaan monia entisiä ministeritä ja yritysjohtajia vangittiin korruption takia. Hän sai aikaan myös Tšadin entisen diktaattorin Hissène Habrén pidätyksen. Habré oli asunut pakolaisena Dakarissa vuodesta 1990. Touré myös varmisti, että Habrén oikeudenkäynti venyi vuosien mittaiseksi. Touré sai lehdistöltä tiukan linjansa ansiosta lempinimen ”rautarouva”. Oikeusministerinä hän teki myös läheistä yhteistyötä UN Womenin Senegalin paikallisjärjestön kanssa ja pyrki edistämään sukupuolten välistä tasa-arvoa.
Touré nousi syyskuussa 2013 oikeusministeristä Senegalin pääministeriksi. Hän oli toinen nainen tehtävässä. Ensimmäisenä virkaa oli hoitanut Mame Madior Boye vuosina 2001–2002. Touréa kritisoitiin heti ministerivalinnoistaan, sillä hän valitsi uudeksi oikeusministereksi Sidiki Kaban, joka kannattaa homoseksuaalisuuden laillistamista. Touré ei ehtinyt olla virassa vuottakaan, kun presidentti Macky Sall hajotti hallituksen heinäkuussa 2014. Tourén erottamisen syynä olivat paikallisvaalit, joissa heidän Alliance pour la république -puolueensa pärjäsi huonosti. Sall valitsi seuraavana vuonna Tourén erityisavustajakseen.
Kosovon hyökkäys (1915)

Kosovon hyökkäys on ensimmäisen maailmansodan taistelu, joka käytiin 10. marraskuuta – 4. joulukuuta 1915 Balkanilla. Serbian häviö taistelussa johti Serbian armeijan perääntymiseen Albanian läpi.
Taistelu ja Serbian häviö.
Taistelu alkoi Bulgarian ensimmäisen armeijan hyökkäyksellä ja loppui Serbian täydelliseen häviöön. Ensimmäinen armeija teki päähyökkäyksensä Ňis-Pristinaan. Serbian armeija piti Prokupljea hallussa kahden päivän ajan.
Alakynnessä oleva Serbian armeija perääntyi. Serbit tekivät myöhemmin epätoivoisen vastahyökkäyksen Vranjeen ja Kumanovoon liittyäkseen ranskalaisiin joukkoihin, mutta epäonnistuivat. Bulgarian ensimmäinen armeija sai helposti vallattua Pristinan 24. marraskuuta. Sen jälkeen kaikki Bulgarian joukot etenivät saaden apua pohjoisesta Saksan yhdenneltätoista armeijalta ja Itävalta-Unkarin kolmannelta armeijalta. Taistelu loppui 4. joulukuuta, kun Debar valloitettiin. Serbit menettivät 30 000 miestä, 199 tykkiä, 150 autoa ja valtavia määriä muita varusteita. Serbian armeija vetäytyi Albaniaan, josta se siirrettiin Kreikkaan Korfun saarelle.
Lommila

Lommila () on kylä Espoossa Karvasmäen kaupunginosassa, Muuralan ja Bembölen välissä, lähellä Turunväylän ja Kehä III:n risteystä. Lommilan pinta-ala on noin 1,3 neliökilometriä. Lommilan yhteydet ovat hyvät Espoon keskukseen, Leppävaaraan ja Pohjois-Espooseen. Lommilan palveluihin kuuluu huonekalu-, varaosa- ja autokauppoja, automaattiasemia sekä pikaruokaravintola McDonald's, mutta asukkaita siellä on hyvin vähän. 
Suuren Rantatien varrella sijaitsevan Lommilan historiaa tunnetaan 1400-luvulta asti. Keskiajalla Lommilan kylään kuuluivat Nedre ja Övre Glomsin sekä Lövkullan kantatilat. Lövkullan ratsutila jaettiin kahtia 1756. Nedre Glomsin 1700-luvun alussa rakennettu postitalo on yksi Espoon kaupungin vanhimmista asuinrakennuksista.
Lommilassa on Suomen vanhin Ikea, joka avattiin 1996.
Sankarani (kunta)

Sankarani on maalaiskunta Sikasson alueen Yanfolilan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Bambala sijaitsee Sélinguéjärven rannalla 30 kilometriä Yanfolilasta linnuntietä luoteeseen. Kunnassa on 7 600 ja keskuskylässä 800 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Sankaranin kunta rajoittuu pohjoisessa Yanfolilan piirin Tagandougoun, idässä Séré Moussa Ani Samou De Siékorolén ja lännessä Koulikoron alueen Kangaban piirin Nougan kuntiin sekä etelässä Guineaan. Maisemaa leimaavat mäet, laaksot ja tasangot. Kunnan itäpuolella on Sankaranijoen muodostama Sélinguén tekojärvi ja länsirajalla Nigerin sivujoki Fié. Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 1000–1200 millimetriä.
Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Lisäksi on mandinkoja, bozoja, somonoja ja bambaroita.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, metsien hyödyntäminen, kaupankäynti, käsityöammatit ja kullankaivuu. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, riisi, durra ja hirssi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa, banaaneja, appelsiineja ja bataattia..
Pinaatit

Pinaatit eli tähkäpinaatit ("Spinacia") on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi vain kaksi lajia. Näiden lajien lisäksi sukuun on kuvattu noin kymmenkunta muutakin lajia, mutta niistä osa on sittemmin siirretty maltsojen ("Atriplex") sukuun kuuluviksi, osa on todettu samaksi lajiksi jonkin jo aiemmin kuvatun lajin kanssa ja osan taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Pinaatit ovat yksivuotisia ja kaljuja ruohovartisia kasveja. Varsi on kasvutavaltaan pysty ja lehdet ovat vaaleanvihreitä, tasaisia, pehmeitä, suurin piirtein kolmiomaisia ja keihästyvisiä. Kukat ovat yksineuvoisia ja niissä on kahdesta neljään verholehteä. Hedekukat ovat tähkää muistuttvina rykelminä ja emikukat ovat ryhminä lehtihangoissa. Emikukissa on neljä tai viisi pitkää luottia. Hedelmä on pähkylä.
Pinaattien suvun tunnetuin laji lienee ravintokasvinakin kasvatettava pinaatti ("Spinacia oleracea"). Lamopinaatti eli uudenseelanninpinaatti ("Tetragonia tetragonioides") ei kuulu pinaattien ("Spinacia") sukuun, vaan lamopinaattien ("Tetragonia") sukuun, joka kuuluu myös eri kasviheimoon kuin pinaattien suku.
Salonkipuodit

Salonkipuodit eli pilaripuodit oli Tampereella nykyisen Tampereen Raatihuoneen paikalla 1800-luvulla sijainnut kaupungin ensimmäinen kunnallinen kauppahalli. Yksikerroksinen uusklassista tyyliä edustanut puurakennus jossa oli 14 puotia rakennettiin 1829–1830 ja rakennuksen suunnitteli koskiparonina tunnettu koskenperkaustöitä johtanut Carl Rosenkampff. Puodit olivat ensimmäisen kerran käytössä Pertunpäivän markkinoilla 1830. 
Aluksi myyntipuoteja vuokrattiin vain markkina-aikoina mutta jo 1860-luvulla ne olivat ympärivuotisessa käytössä. Puodeissa myytiin kaikkea elintarvikkeista vaatteisiin ja rautakauppatavaraan. Monet tamperelaiset kaupan alan liikkeet aloittivat toimintansa näissä puodeissa ja samoin monet merkittävät tamperelaiset kauppiaat aloittivat uransa täällä palvellen kaupparenkeinä tai puukhollareina. Salonkipuodit tuhoutuivat tulipalossa vuonna 1878 ja Tampereen raatihuone rakennettiin paikalle 1887–1890. Raatihuone oli aiemmin ollut saman tontin pohjoisreunassa sijainneessa yksikerroksisessa vuonna 1802 rakennetussa puutalossa. Seuraava kauppahalli Tampereelle valmistui 1901.
Lamopinaatit

Lamopinaatit ("Tetragonia") on päivikkikasvien eli jääruohokasvien (Aizoaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 50 lajia, joiden lisäksi 25 sukuun kuvatun lajin taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Lamopinaattien suvun tunnetuin laji lienee ravintokasvinakin kasvatettava lamopinaatti eli uudenseelanninpinaatti ("Tetragonia tetragonioides").
Nimestään huolimatta lamopinaatit eivät ole kovin läheistä sukua pinaateille ("Spinacia"), sillä suvut kuuluvat eri kasviheimoihin.
Language-ryhmä

Language-ryhmä eli kielirunouden koulukunta on Yhdysvalloissa syntynyt 1960-luvun lopulta ja 1970-luvun alusta lähtien vaikuttanut runouden koulukunta. Sen merkittäviä edustajia ovat Rae Armantout, Ron Silliman, Charles Bernstein, Lyn Hejinian, John Ashbery ja Bruce Andrews. Kriitikko Juha-Pekka Kilpiö laskee artikkelissaan koulukunnan ulkojäseneksi Steve McCafferyn
Ryhmä ei ole yhtenäinen koulukunta, eikä sillä ole selvää ohjelmaa eikä jäsenluetteloa. Sen runouden julkaisukanavia ovat olleet pienlehdet, erityisesti Bernstein ja Andrewsin vuosina 1978–1982 toimittama L=A=N=G=U=A=G=E. Viisi koulukunnan runoilijaa, Bruce Andrews, Charles Bernstein, Ray DiPalma, Ron Silliman ja McCaffery julkaisivat yhteiskokoelman "Legend" (1980). 
Koulukunnan keskeisiä tekstejä on Sillimanin essee ”Disappearance of the Word, Appearance of the World”. Runoussuuntausta määrittelevä käsite on Kilpiön mukaan kielen materiaalisuus, joka viittaa kieleen ja runokeinoihin laajasti käsitettynä, niin että siihen kuuluvat äänteelliset ominaisuudet tai sellaiset fragmentaariset tekstit, joiden katkelmia ei voi liittää tunnistettavaan kontekstiin.
Cécile La Grenade

Cécile La Grenade (s. 30. joulukuuta 1952 La Borie, Grenada) on grenadalainen yritysjohtaja ja elintarviketieteilijä, joka valittiin vuonna 2013 Grenadan kenraalikuvernööriksi. Hän on toiminut sitä ennen perheyritys De La Grenade Instustriesin toimitusjohtajana, ja hänet on valittu Grenadan vuoden 2010 liikenaiseksi.
Elämä.
Opiskelu ja uran alku.
Cécile La Grenade syntyi vuonna 1952 Grenadalla. Hänen vanhempansa olivat Sibyl ja Alan La Grenade. Koulun jälkeen hän työskenteli terveysministeriössä nuorempana laboratorioteknikkona ja hankki sen jälkeen lääketietellisen tekniikan sertifikaatin Länsi-Intian yliopistosairaalasta. Palattuaan Grenadalle La Grenade jatkoi uraansa terveysministeriössä.
La Grenade aloitti 1974 opiskelut Länsi-Intian yliopiston Saint Augustinen kampuksella Trinidadissa. Hän luki luonnontieteitä ja erikoistui kemiaan ja biokemiaan. Valmistuttuaan hän opetti couvalaisessa koulussa. La Grenada palasi Grenadalle vuonna 1979, kun hän sai paikan tuotantokemistinä True Blue Agron jalostustehtaalla. La Grenaden vastuulla oli laadunvalvonta.
La Grenade muutti vuoden 1983 alussa Yhdysvaltoihin, kun hän aloitti elintarviketieteen maisteriopinnot Marylandin College Parkin yliopistossa. Hän suoritti Marylandissa maisterin tutkinnon lisäksi tohtorin tutkinnon. La Grenade työskenteli valmistuttuaan Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirastossa.
Perheyrityksen johtajasta kenraalikuvernööriksi.
La Grenade palasi vuonna 1992 Grenadalle äitinsä Sibyl La Grenaden kuoleman jälkeen. Hän otti äitinsä paikan perheyritys De La Grenade Instustriesin toimitusjohtajana. Yritys tunnetaan elintarviketuotteistaan, joita se jalostaa erityisesti muskottipähkinästä.
La Grenadesta tuli vuonna 2006 Karibian vientijärjestön ohjauskomiten jäsen, ja vuosina 2007–2010 hän oli yksityissektorin edustajana Itäisen Karibian valtioiden yhteistyöjärjestössä. Grenadan kauppakameri valitsi La Grenaden vuoden 2010 liikenaiseksi.
La Grenade valittiin vuonna 2013 Carlyle Gleanin seuraajaksi Grenadan kenraalikuvernöörinä. Hän on kuudes kenraalikuvernööri ja ensimmäinen nainen virassa.
Fié

Fié on Nigerin sivujoki Guineassa ja Malissa. Sen valuma-alueen laajuus on 4 045 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Mandianan lounaispuolelta, virtaa Sankaranin länsipuolella kohti pohjoista ja laskee Nigeriin ennen Kangabaa. Valuma-alueesta 76 % kuuluu Guineaan ja 24 % Maliin.
Fiéllä harjoitetaan kalastusta ja kullankaivuuta. Se on tunnettu myös malariaa ja jokisokeutta levittävistä sääskistään. Guinean-puoleinen osa kuuluu 10 152 neliökilometrin laajuiseen Sankarani-Fién Ramsar-alueeseen.
Erkki Komulainen

Erkki Juhani Komulainen (s. 30. joulukuuta 1943 Helsinki) on suomalainen kasvatustieteilijä. Hänen vanhempansa ovat Martti Komulainen ja Rakel o.s. Koskenranta. Komulainen tunnetaan Suomessa yhdessä Kai Karman kanssa kirjoittamistaan kahdesta tilastomenetelmien oppikirjasta. 
Komulainen on tehnyt vuodesta 1967 lähtien yli 200 tieteellistä artikkelia pääosin kansainvälisissä alan lehdissä. Hänen erityisalueitaan ovat olleet käyttäytymistieteiden tilastolliset menetelmät ja metodologia. Hän valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineinaan psykologia ja kasvatustiede 1968 ja filosofian tohtoriksi 1973. Hänen opettajiaan olivat muun muassa Kai von Fieandt, Arvo Lehtovaara, R. Olavi Viitamäki ja Matti Koskenniemi. Hän osallistui Koskenniemen didaktisen prosessianalyysin (DPA) hankkeeseen. Komulainen toimi useiden väitöskirjojen vastaväittäjänä ja esitarkastajana. Hän toimi kymmenissä erilaisissa hankkeissa tilastomenetelmien asiantuntijana. Komulaisen puoliso on ylimeteorologi Marja-Leena Komulainen ja heillä on kaksi lasta.
My Dear Melancholy,

My Dear Melancholy, on kanadalaisen rhythm and blues -laulaja The Weekndin ensimmäinen extended play, jonka julkaisi Tesfayen oma levy-yhtiö XO ja Republic Records 30. maaliskuuta 2018. Albumi on tyyliltään synkempi kuin edellinen "Starboy"-albumi ja albumilla vierailee Gesaffelstein. Hän julkisti albumin julkaisupäivän Instagramissa 28. maaliskuuta ja kansikuvan 29. maaliskuuta.
Albumin kansikuva ottaa mahdollisesti inspiraatiota Michael Jacksonista, joka on inspiroinut muutenkin Tesfayen musiikkia.
Marco Solfrini

Marco Solfrini (30. tammikuuta 1958 Brescia – 24. maaliskuuta 2018 Parma) oli italialainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Laiturina pelannut Solfrini saavutti Italian miesten maajoukkueessa olympiahopeaa Moskovassa 1980. Hän pelasi maajoukkueessa yhteensä 68 maaottelua ja teki niissä 353 pistettä. Seuraurallaan Solfrini edusti italialaisjoukkueita voittaen useita kansallisia ja kansainvälisiä mestaruuksia. Solfrini kuoli sydänkohtauksen saatuaan 60-vuotiaana Parmassa.
Boarding House Reach

Boarding House Reach on yhdysvaltalaisen rock-laulaja Jack Whiten kolmas studioalbumi, jonka julkaisi Third Man Records, Columbia Records ja XL Recordings 23. maaliskuuta 2018. Albumi on tyyliltään kokeellisempi kuin muut Whiten albumit, ja siltä julkaistiin viisi singleä vuoden 2018 aikana: "Connected by Love", "Respect Commander", "Corporation", "Over and Over and Over" ja "Ice Station Zebra.
Olavi Pälli

Olavi ”Olli” Pälli (4. elokuuta 1939 Ylivieska – 5. helmikuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen viulutaiteilija ja -pedagogi. Hän toimi muun muassa Radion sinfoniaorkesterissa, Oulun ja Jyväskylän kaupunginorkesterin konserttimestarina sekä Oulun musiikkiopiston opettajana ja vararehtorina. Hän oli myös yksi Finlandia-kvartetin perustajajäsenistä ja kvartetin ykkösviulun soittaja vuosina 1969–1976.
Olavi Pälli opiskeli viulunsoittoa Sibelius-Akatemiassa ja Ranskassa. Valmistuttuaan vuonna 1961 hän sai 1. viulistin vakanssin Radion sinfoniaorkesterista, mutta otti pian virkavapautta vuoteen 1970 asti. Sillä välin hän soitti Oulun kaupunginorkesterin ensimmäisenä konserttimestarina vuosina 1963–1964 ja toisena konserttimestarina 1967–1968. Hän hoiti konserttimestarin tehtävää myös Jyväskylässä. Vuonna 1970 hän palasi RSO:hon vuorottelevaksi toiseksi konserttimestariksi, kunnes jäi sairauseläkkeelle 1983.
1960-luvun alussa Pälli toimi Oulun kaupungin musiikkiopiston vararehtorina ja myöhemminkin viulunsoiton opettajana.
Olavi Pälli oli vuodesta 1959 naimisissa oopperalaulaja Aune Rättyä-Pällin (1936–1980) kanssa. Olavi Pällin isä oli taidemaalari Simo Pälli.
Virpi Niemi

Virpi Niemi (o.s. "Ranne" s. 8. huhtikuuta 1966) on suomalainen uransa päättänyt maastohiihtäjä. Hän edusti urallaan Jämin Jännettä.
Niemi sijoittui Thunder Bayn MM-kilpailuissa 1995 5 kilometrin perinteisellä 19:nneksi, 30 kilometrin vapaalla hiihtotyylillä 24:nneksi ja takaa-ajossa 31:nneksi. 
Maastohiihdon maailmancupissa Niemi kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 1995 Lahdessa perinteisen hiihtotyylin 10 kilometrillä, jossa hän sijoittui 37:nneksi. Parhaan maailmancupsijoituksensa Niemi on hiihtänyt Sapporossa maaliskuussa 1995, jossa hän hiihti vapaan hiihtotyylin 15 kilometrillä 26:nneksi.
Kalevan kisoissa Niemi on sijoittunut parhaimmillaan seitsemänneksi 10 000 metrin juoksussa vuonna 1993.
Dyynivaappio

Dyynivaappio ("Traganum moquinii", ) on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon kuuluva tiheä, haaroittuva pensas, jolla on vahvat sojottavat varret. Se on luokiteltu Espanjassa erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Ulkonäkö ja koko.
Dyynivaappion korkeus on noin 0,5–1,5 metriä. Se on tiheä, haaroittuva pensas, jolla on vahvat sojottavat varret. Lehdet ovat ryppäissä, meheviä, soikeita ja lieriömäisiä. Ne ovat väriltään harmaanvihreitä, noin 1 cm pitkiä. Pieniä keltaisia kukkia kasvaa maaliskuusta–huhtikuuhun, tiheästi, lehtihangoista ja niiden terälehdet ovat tiheäkarvaisia.
Levinneisyys, kasvupaikka ja elinympäristö.
Dyynivaappiota esiintyy Makaronesiassa Kap Verdellä ja Kanariansaarilla hiekkadyyneillä, jonne se muodostaa tyynymäisiä kasvustoja. Lajia esiintyy myös Luoteis-Afrikassa Marokosta Mauritaniaan.
Esa Mäntymaa

Esa Mäntymaa (s. 9. tammikuuta 1961 Nurmo) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1977–1993 Mäntymaa pelasi pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä Nurmon Jymyn ja Seinäjoen Maila-Jussien joukkueissa. Mäntymaa valittiin pelaajaurallaan kahdesti Itä–Länsi-otteluun ja viidesti Liitto–Lehdistö-otteluun.
Ura.
Juniorivuodet.
Mäntymaa vietti lapsuutensa Nurmon Viitalankylällä, jossa pesäpallo kuului tiiviisti päivittäiseen elämään. Ensimmäinen merkittävämpi tapahtuma lajin parissa oli Tampereen suurkilpailut 1971, jossa joukkueen valitsijana toimi Pentti Yli-Torala. Mäntymaa pelasi Nurmon Jymyn eri ikäluokissa vuodesta 1973 vuoteen 1979 asti.
Aktiiviura.
Mäntymaa pelasi ensimmäisen ottelun SM-sarjassa vuonna 1977. Tuolloin 16-vuotias Mäntymaa nousi mukaan kokoonpanoon ja pelasi ensimmäisen SM-sarjaottelunsa 21. elokuuta 1977 Hyvinkään Tahkoa vastaan 2-vahtina. Myöhemmin pelipaikka vakiintui koppariksi.
Kauden 1980 jälkeen Mäntymaa siirtyi Seinäjoen Maila-Jusseihin. Tuttu pelipaikka takakentällä oli kuitenkin kovan työn takana Veijo Parhialaa ja Jari Karjanlahtea vastaan. Ensimmäiset vuodet SMJ:ssa menivätkin pääasiassa polttolinjassa. Kaudesta 1983 lähtien pelipaikka vakiintui kuitenkin tutusti taakse.
Mäntymaa oli isossa roolissa SMJ:n rungossa kaudesta 1983 eteenpäin. Mauri Pyhälahti ja Markku Haapasalmi vaihtoivat seuraa ja uusi runko kasaantui erityisesti Mäntymaan, Timo Heimosen ja Ari Rinta-Rahkon ympärille. Kauden päätteeksi uudistunut joukkue nousikin pelaamaan Suomen mestaruudesta ja voitti SM-kultaa kahdeksan vuoden tauon jälkeen.
Kausi 1984 alkoi Mäntymaan osalta alkoi lupaavasti. Viiden pelatun ottelukierroksen jälkeen Mäntymaa johti niin etenijä- kuin kärkilyöntitilastoa ja oli lyöjätilaston kolmantena. Kausi päättyi kuitenkin ennenaikaisesti Vimpelissä, kun Mäntymaan nivelside rikkoitui omaa pelaajaa väistäessä. Kaudelle 1985 Mäntymaa teki paluun tavoitteenaan etenijätilaston voitto. Samana vuonna myös joukkueen tavoite on Suomen mestaruudessa. Alkukauden joukkueen peli takerteli erityisesti kotikentällä, mutta lpoppusarjaan tultaessa peli löysi uomansa ja Suomen mestaruus suuntasi jälleen Seinäjoelle.
1990-luvulla SMJ:n kirkkaimmat menestysvuodet olivat takana päin. Aktiivinen pesäpalloura päättyi lopulta työ- ja perhe-elämään keskittymisen johdosta kauden 1993 jälkeen.
Oluttehtaan talo

Oluttehtaan talo oli Tampereella Tammelan kaupunginosassa Tammelantorin itälaidalla Kyllikinkadun ja Väinölänkadun välissä sijainnut punatiilinen yksikerroksinen tehdasrakennus jonka pituus oli 60 metriä ja leveys 18 metriä. Rakennus valmistui vuonna 1898 alun perin olutpanimoksi. "Oy Iso Oluttehdas"-nimisen panimon (vuodesta 1903 "Näsijärven Osakeoluttehdas") vuosituotanto oli parhaimmillaan 1,2 miljoonaa litraa ja sen olutmerkkejä olivat "Pöytä Olut" ja "Varasto Olut". Kunnallisen kieltolain tultua voimaan Tampereella 1903 tehtaan tuotteita sai ostaa enää vain itse tehtaalta ja tämä aiheutti järjestyshäiriöitä tehtaan lähiympäristössä. Oluttehtaan panimotoiminta päättyi jo joulukuussa 1906 ja sen jälkeen rakennus oli olutvarastona ja -pullottamona vuoteen 1916 saakka. 
Rakennuksessa oli myöhemmin "Oy Teknika Ab":n pesula ja teknokemian tuotteiden tehdas aina siihen saakka kun rakennus purettiin 1939 ja paikalle valmistui 1941 arkkitehti Jaakko Tähtisen suunnittelema Akonlinnan kuusikerroksinen asuinkerrostalo, jossa oli Aaltosen kenkätehtaan työntekijöiden työsuhdeasuntoja.
Eléni Vláchou

Eléni Vláchou (, 18. joulukuuta 1912 – 14. lokakuuta 1995) oli kreikkalainen toimittaja, kolumnisti ja "I Kathimeriní" -sanomalehden kustantaja. 
Vláchoun isä oli "I Kathimeriní" -lehden perustaja Geórgios Vláchos. Eléni Vláchou toimi lehden valokuvaajana ennen toista maailmansotaa. Hän raportoi esimerkiksi Berliinin olympialaisista, kirjoitti matkakuvauksia ja sai palkintoja kissakuvauksistaan.
Saksalaismiehityksen ajan lehden julkaisu oli tauolla, mutta kun lehti alkoi jälleen ilmestyä vuonna 1945, Vláchou aloitti siinä tunnetun politiikkaa käsittelevän kolumninsa nimimerkillä ”E”. 
Isänsä kuoltua vuonna 1951 Vláchou alkoi kustantaa "I Kathimerinía" ja aloitti sen lisäksi iltapäivälehden ja kuvalehden. Lehdet tukivat maan oikeistopolitiikkaa vankkumatta mutta eivät kritiikittömästi. Kun Kreikan sotilasjuntta kaappasi vallan vuonna 1967, Vláchou lakkautti lehtensä protestiksi. Hän jatkoi juntan arvostelua, joutui kotiarestiin mutta karkasi Lontooseen. Sieltä käsin hän kävi voimakasta julkisuuskampanjaa diktatuuria vastaan.
Mateusz Morawiecki

Mateusz Morawiecki ( ), s. 20. kesäkuuta 1968 Wrocław) on puolalainen pankkiiri ja poliitikko, joka Puolan pääministerinä 11. joulukuuta 2017 – 13. joulukuuta 2023. Ennen nousuaan pääministeriksi Morawiecki toimi valtiovarainministerinä ja varapääministerinä Beata Szydłon hallituksessa. Pääministerin vaihdos oli osa hallituspaikkojen kierrätystä, jonka järjesteli Jarosław Kaczyński, Morawieckin edustaman oikeistolaisen Laki ja oikeus -puolueen puheenjohtaja.
Poliittinen ura.
Suurimman osan ajastaan politiikassa Morawiecki on ollut puolueisiin sitoutumattomana toimien jopa Puolan entisen pääministerin, Laki ja oikeus -puolueen kilpailijan Kansalaisfoorumin Donald Tuskin, neuvonantajana talousasioissa.
Morawiecki nousi Puolan hallitukseen vuonna 2015 talouskehityksestä vastaavaksi ministeriksi ja liittyi vasta tuolloin Laki ja oikeus -puolueen jäseneksi. Hänen salkkuunsa lisättiin valtiovarainministerin tehtävät vuonna 2016.
Lähes välittömästi aloitettuaan pääministerinä Morawiecki ilmoitti tammikuussa 2018 rajuista muutoksista hallituksensa kokoonpanossa. Hän erotti muun muassa ulkoministerin, puolustusministerin ja ympäristöministerin tehtävistään. Vaihdosten taustalla arvioitiin olevan pyrkimys parantaa suhteita Euroopan unionin kanssa, joka oli väläyttänyt oikeustoimien aloittamista Puolaa vastaan hallituksen kiistellyn oikeusjärjestelmäuudistuksen vuoksi.
Yksityiselämä.
Morawieckin Kornel-isä perusti Wrocławissa toimineen Solidaarisuus-liikkeen radikaalin alajaoston, missä Morawiecki itsekin toimi nuorena aktiivisesti.
Morawiecki on kertonut hänellä olevan juutalainen sukutausta. Hänen kaksi tätiään, joista toinen asuu Israelissa, selvisivät sota-aikana holokaustista ei-juutalaisten avustuksella.
Vuonna 1991 hän meni naimisiin Iwonan kanssa. Heillä on neljä lasta, kaksi tyttöä (Olga ja Magdalena) sekä kaksi poikaa (Jeremiasz ja Ignacy).
Hän osaa sujuvasti englantia ja saksaa sekä puhuu venäjää.
Ihmisoikeudet Meksikossa

Ihmisoikeudet Meksikossa ovat kansainvälisten sopimusten ja Meksikon kansallisen lainsäädännön määrittelemät jokaiselle ihmiskunnan jäsenelle yhtäläisesti kuuluvat vapaudet ja oikeudet. jotka pohjautuvat käsitykseen ihmisarvon yleismaailmallisesta yhtäläisyydestä ja loukkaamattomuudesta. Ne voidaan jakaa vapausoikeuksiin, poliittisiin, taloudellisiin, sosiaalisiin ja sivistyksellisiin oikeuksiin sekä oikeuteen tasapuoliseen kohteluun oikeudenkäynnissä.
Yleistä.
Meksikossa toimii julkinen ja laissa itsehallinnolliseksi eli poliittisesti riippumattomaksi määritelty Kansallinen ihmisoikeuskomissio (CNDH), jonka puheenjohtaja toimii Meksikon oikeusasiamiehenä. Sääntöjen mukaan senaatti nimittää komission puheenjohtajan ja neuvoston jäsenet neuvoteltuaan kansalaisjärjestöjen kanssa. Komission tehtävä on "suojella, tarkkailla, edistää, tutkia ja levittää tietoa Meksikon lainsäädännöllä suojelluista ihmisoikeuksista. Se ei kuitenkaan saa arvioida asioita, jotka liittyvät oikeusjärjestelmän toimintaan, vaaleihin tai työoikeuksien toteutumiseen.
Komission puheenjohtajana on marraskuusta 2014 lähtien toiminut Luis Raúl González Pérez.
Oikeus elämään.
Meksikossa ei ole lainsäädännössä kuolemantuomiota. Tilastoihin päätyneiden surmien perusteella Meksikossa tapettiin vuonna 2016 kuitenkin noin 23 000 ihmistä. Sitä enemmän ihmisiä kuoli väkivallan uhreina ainoastaan Syyriassa (60 000 ihmistä). Tappojen määrä johtuu entisestä presidentti Felipe Calderonista (PAN), joka päätti joulukuussa 2006 aloittaa "sodan" huumeita vastaan murhaamalla ihmisiä. Tuhannet ihmiset ovat paenneet väkivaltaa lähtemällä kotoaan.
Lehdistönvapaus.
Ranskalainen Toimittajat ilman rajoja -järjestö listaa vuosittain maailman lehdistön vapauden kirjoittaa mistä tahansa asioista. Vuonna 2020 Meksikon sija oli 143 / 45,45 pistettä, edellisen vuoden 2019 sijoitukseen 144 sija / 46,78 pistettä verrattuna oli pisteissä nousua 1,33 pistettä, kun järjestö arvioi 180 valtion lehdistönvapauden. Vuonna 2018 on surmattu kolme toimittajaa: Carlos Domínguez Rodríguez; Pamika Montenegro, joka paikallisista poliitikoista pilaa tekevän satiirisen Youtube-kanava El Sillon tuottajana; sekä Leobardo Vázquez, joka oli saanut tappouhkauksia kirjoittaessaan laittomasta maan valtaamisesta.
Pidätettyjen oikeudet ja kidutus.
Vuonna 2014 jokainen Meksikossa pidätetty henkilö oli vaarassa joutua julman, epäinhimillisen tai nöyryyttävän kohtelun tai rangaistuksen kohteeksi, kuten kidutetuksi. Väärinkäytöksiä, kuten kidutusta, käytetään säännöllisesti tutkinnassa, jotta viranomaiset saisivat "tietoa" tai "tunnustuksia" epäillyiltä ihmisiltä, tai ihmisiltä, jotka otettiin kiinni, koska viranomaiset ajattelivat heidän olevan väärässä paikassa tai väärään aikaan liikkeellä. Kidutukselta suojaavat säännöt ja tavat eivät toimi. Kidutuksia ei tutkita, tai tutkinta käännetään uhria vastaan.
Ruohometsän kansa (televisiosarja)

Ruohometsän kansa on brittiläis-kanadalainen televisiosarja, joka perustuu Richard Adamsin samannimiseen romaaniin. Sarjaa tehtiin 39 jaksoa 3 tuotantokauden verran vuosina 1999-2001. Sarja alkoi 28. syyskuuta 1999 ja päättyi 4. joulukuuta 2001. Sarja on elokuvaa huomattavasti lapsiystävällisempi. Suomessa sarjasta oli julkaistu vain 7 jaksoa kolmella DVD:llä. Sarjan jälkiäänityksen teki Film &amp; Cartoon Finland.
Äänirooleissa.
Suomenkieliset äänet
Hanna Suchocka

Hanna Stanisława Suchocka (s. 3. huhtikuuta 1946) on puolalainen oikeustieteen professori ja poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1992–1993. Hän opiskeli oikeustiedettä Poznańissa Adam Mickiewiczin yliopistossa, valmistui vuonna 1968, ja opetti samaa ainetta siellä ja Lublinin katolisessa yliopistossa. Hänet valittiin parlamenttiin vuonna 1980 kommunisteja lähellä olleen Demokraattisen puolueen edustajana. Kun hän vuonna 1984 äänesti Solidaarisuus-liikkeen kieltävää lakia vastaan, hänet erotettiin puolueesta.
Kommunistihallinnon kaaduttua hänet valittiin parlamenttiin 1989 ja 1991. Hän edusti tuolloin keskustavasemmistolaista Demokraattista liittoa. Suchocka nimitettiin pääministeriksi, koska hänen ajateltiin saavan sekä katolisten että maltillisten parlamenttiryhmien tuen. Hallituskoalitiossa oli mukana kuusi parlamentin 29 puolueesta. Hallitus kuitenkin kaatui yhdellä äänellä epäluottamusäänestyksessä 1993, kun parlamentti oli tyytymätön Suchockan ajamaan tiukkaan talouspolitiikkaan.
Pääministerikautensa jälkeen Suchocka on toiminut oikeusministerinä (1997–2002) ja maansa suurlähettiläänä Vatikaanissa.
Meksikon ja Yhdysvaltain raja

Meksikon ja Yhdysvaltain raja on valtionraja, joka erottaa Yhdysvallat ja Meksikon. Raja kulkee noin 3 145 kilometrin matkan länsi–itä-suuntaisesti Tyynenmeren rannikolta Meksikonlahteen. Sen lisäksi rajaan kuuluu merta 27 kilometriä Tyynellämerellä ja 19 kilometriä Meksikonlahdella.
Rajan kulku.
Meksikon ja Yhdysvaltain raja kulkee suurimmaksi osaksi Rio Granden jokea pitkin. Joen mutkittelu aiheuttaa vaikeuksia rajan tarkan mitan määrittämisessä, minkä vuoksi kansainvälisen raja- ja vesikomission antaman virallisen pituuden lisäksi eri organisaatiot antavat pituudesta erilaisia lukuja. Lännen autiomaissa rajaa merkitsevät valkoiset pylväät. Suuri osa rajasta on teiden tavoittamattomissa.
Rajan pohjoispuolella ovat Kalifornian, Arizonan, New Mexicon ja Texasin osavaltiot. Rajan korkein kohta on noin 2 400 metrissä Chisosvuorilla.
Rajanylitys.
Vuonna 2016 Meksikosta tuli Yhdysvaltoihin 16 kävelysillan kautta rajan yli laillisesti 42 miljoonaa ihmistä. Meksikon kansalaiset voivat anoa rajanylityskorttia, joka sallii heidän tulla Yhdysvaltoihin väliaikaisesti. Kortti on aikuisella voimassa 10 vuotta.
Luvattomia siirtolaisia oli joulukuussa 2023 keskimäärin enemmän kuin koskaan ja jouluviikolla jopa 10 000 ihmistä päivässä otettiin kiinni. Rajanylityspaikat ruuhkautuivat ja siirtolaiset alkoivat ylittämään rajaa syrjäisemmistä paikoista. Suurin osa Yhdysvaltoihin pyrkivistä lähtevät Keski- ja Väli-Amerikasta. Yhdysvalloissa huomiota ovat lisäksi herättäneet siirtolaisten karavaanit, jossa tuhansien ihmisten joukot kävelevät Meksikon halki Yhdysvaltoihin.
Rajaesteet.
Rajalla on nykyisin noin 1000 kilometrin pituudelta turva-aitaa, eli noin kolmasosan koko rajan pituudesta. Aitaa on rakennettu 1990-luvulta alkaen, ja sitä laajennettiin etenkin George W. Bushin presidenttikaudella mutta myös Barack Obaman kaudella. Aidan rakentaminen on maksanut yli kaksi miljardia dollaria. Aidasta noin puolet on keskimäärin viisi metriä korkeaa ja tarkoitettu jalankulkijoiden pysäyttämiseen. Tätä aitaa on kolmea tyyppiä: metallilevyä, kaltereita ja metalliverkkoa. Loput aidasta on noin metrin korkuista ja tarkoitettu autojen pysäyttämiseen. Aidan ensimmäinen pätkä alkaa noin 25 kilometriä Rio Granden suusta sisämaahan. Teksasin kohdalla aitaa on vain vähän. Tyynenmeren rannalla Tijuanan pohjoispuolella aita ulottuu 90 metrin verran mereen. 
Rajavalvonta Yhdysvaltain puolella on tarkkaa, minkä johdosta luvattomat rajanylittäjät joutuvat kiertämään aavikoiden kautta. Meksikon puolella rajaa ei valvota kovinkaan tarkasti. Huhtikuussa 2018 rajavalvojien avuksi alettiin siirtää Yhdysvaltain kansalliskaartin joukkoja.
Yhdysvaltain presidentti Donald Trump allekirjoitti vuonna 2017 asetuksen, jolla hän määräsi rajamuurin rakentamisen. Muurilla Trump halusi pysäyttää huumeiden ja rikollisuuden tulon sekä laittoman maahanmuuton Yhdysvaltoihin. Hän aikoi maksattaa rakentamisen Meksikolla. Muurin on tarkoitus kattaa nekin alueet, joille nykyinen raja-aita ei ulotu. 
Muuria rakennettiin tammikuuhun 2021 saakka, jolloin Trumpin seuraaja Joe Biden keskeytti sen rakentamisen heti aloitettuaan presidenttinä.
Beatriz Merino

Martha Beatriz Merino Lucero (s. 15. marraskuuta 1947) on perulainen juristi ja poliitikko, joka oli Perun pääministeri loppuvuonna 2003. Ennen pääministeriksi nousuaan hän suoritti maisterin tutkinnon oikeustieteessä Harvardin yliopistossa ja työskenteli Procter &amp; Gamble -kulutustavarayhtiössä. Hän on tullut tunnetuksi sukupuolten tasa-arvoa edistävästä työstään. 
Pääministerinä ollessaan Merino joutui kiistoihin presidentti Alejandro Toledon kanssa ministerinimityksistä, ja Toledo pyysi Merinoa ja koko hallitusta eroamaan. BBC:n mukaan tuossa tilanteessa pääministerin kannatusluvut olivat 50 prosentin paikkella, kun taas presidenttiä tuki alle 20 prosenttia äänestäjistä.
Katriina Huttunen

Katriina Huttunen (ent. Savolainen; s. 1959 Iisalmi) on kirjailija ja kirjallisuuden suomentaja, joka on kääntänyt useita teoksia pohjoismaisista kielistä. Hän on muun muassa Finlandia-palkitun kirjailijan Kjell Westön luottosuomentaja. Huttusen käännöstuotantoon kuuluu myös muiden muassa Karl Ove Knausgårdin, Peter Sandströmin, Jussi Adler-Olsenin ja Yahya Hassanin teoksia. Hänen esikoisteoksensa "Surun istukka" (2019) käsittelee hänen tyttärensä kuolemaa. 
Vuonna 2014 Huttunen oli Mikael Agricola -palkintoehdokkaana Sanna Tahvanaisen romaanin "Kuningatar" suomennoksesta. Vuonna 2016 hänelle myönnettiin Tanskan valtion taiderahaston kääntäjäpalkinto. Palkinnon perustelujen mukaan Huttunen on ansioitunut erityisesti modernin tanskalaisen kirjallisuuden suomentajana, ja ratkaiseviksi ansioiksi katsottiin hänen käännöstyönsä runsaus, käännettyjen teosten monipuolisuus ja käännösten korkea laatu. Vuonna 2017 hänen suomennoksensa Linn Ullmannin romaanista "Rauhattomat" oli Jarl Hellemann -palkinnon ehdokkaana vuoden 2016 parhaaksi käännöskirjaksi. 
Vuonna 2019 Huttunen sai suomennostyöstään Kaarlen palkinnon ja vuonna 2025 Suomi-palkinnon..
Michael Grebanier

Michael Grebanier (s. 26. huhtikuuta 1937 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen sellisti. Hän vietti neljä kautta Clevelandin orkesterissa, lähti sitten neljäksitoista vuodeksi Pittsburghin sinfoniaorkesterin ensimmäiseksi sellistiksi ja pääsi lopulta San Franciscon sinfoniaorkesterin ensimmäiseksi sellistiksi vuonna 1977.
Grebanier aloitti opintonsa kotikaupungissaan New Yorkissa ja opiskeli sittemmin Curtis Institute of Musicissa. Hän opettajiinsa kuuluivat Carl Ziegler, Orlando Cole ja Leonard Rose. Opiskellessaan Curtisissa Grebanier voitti 1957 Walter Naumburg -palkinnon. Hän piti ensimmäisen resitaalinsa New Yorkissa 19-vuotiaana. 
Grebanier on esiintynyt muun muassa solistina lukuisissa sellokonsertoissa. Viulisti Jorja Fleezanisin ja pianisti Garrick Ohlssonin kanssa hän muodostaa FOG-trion. Grebanierin instrumentti on Francesco Ruggerin sello vuodelta 1698.
Kreeta-Liisa Yli-Säntti

Kreeta-Liisa Nina Yli-Säntti (s. 3. tammikuuta 1991 Oulu) on suomalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Ruotsin Damallsvenskanin Limhamn Bunkeflota ja kuuluu myös Suomen maajoukkueen pelaajarinkiin.
Seurajoukkueura.
Oulussa syntynyt ja vuoden ikäisenä Kurikkaan muuttanut Yli-Säntti aloitti jalkapalloilun Kurikan Ryhdissä. Hän pelasi sittemmin myös Kauhajoen Karhussa, Hongassa ja Kuusysissä.
Kaudeksi 2013 Yli-Säntti siirtyi Tampereen Ilvekseen, jossa hän pelasi ykkösmaalivahtina kaksi kautta Naisten Ykköstä ja kaksi Naisten Liigaa. Kaudella 2015 hän saavutti joukkueen kanssa SM-hopeaa.
Joulukuussa 2016 Yli-Säntti teki sopimuksen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Elitettanissa pelanneen Växjön kanssa. Hän pelasi kaikki 26 ottelua, kun joukkue voitti sarjan ja nousi Damallsvenskaniin. Kaudeksi 2018 Yli-Säntti siirtyi Damallsvenskanin malmöläiseen Limhamn Bunkeflohon.
Maajoukkueura.
Yli-Säntti sai kutsun Suomen maajoukkueeseen maaliskuussa 2017. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Tanskaa vastaan 11. huhtikuuta 2017.
Rosario Fernández

Rosario Del Pilar Fernández Figueroa (s. 1955) on perulainen juristi ja poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä keväällä 2011.
Ennen pääministerin tehtävää hän oli oikeusministeri syyskuusta 2010 heinäkuuhun 2011 ja joulukuusta 2007 heinäkuuhun 2009. Ministeripaikkojen jälkeen hän on työskennellyt yksityisellä sektorilla, ja on asianajotoimiston perustajaosakas. 
Rosario Fernández opiskeli oikeustiedettä Perun katolisessa yliopistossa. Hän on professori vuodesta 1978, ja on opettanut Perun katolisessa yliopistossa, Perun diplomaattiakatemiassa, Piuran yliopistossa ja Liman yliopistossa.
Eugenia Charles

Mary Eugenia Charles (15. toukokuuta 1919 Pointe Michel, Dominica – 6. syyskuuta 2005 Fort-de-France, Martinique) oli dominicalainen juristi ja poliitikko, joka oli Dominican pääministeri 1980–1995. Hänen isovanhempansa olivat orjia. Hän opiskeli oikeustiedettä Torontossa ja Lontoossa, palasi 1949 Dominicaan ja työskenteli asianajajana. Hän aktivoitui poliittisesti 1960-luvun lopulla. Hän pääsi parlamenttiin vuonna 1970, ja vuonna 1975 hänestä tuli opposition johtaja.
Hänen puolueensa DFP voitti vuoden 1980 vaalit ja Charlesista tuli pääministeri. Hän oli ensimmäinen nainen koko Karibialla, joka valittiin pääministeriksi.
Poliittisen toimintansa vuoksi hän sai nimityksen "Karibian rautarouva".
Vuonna 1991 hän sai arvonimen "Dame" Order of the Bathin kunniaritarikunnan jäsenenä.
Alueellista kehittämistehtävää hoitavat kirjastot

Alueellista kehittämistehtävää hoitavien kirjastojen valtakunnallista kehittämistehtävää hoitaa Helsingin kaupunginkirjasto. Yleisten kirjastojen kehittämistehtävät määritellään laissa yleisistä kirjastoista ja niiden sisältöä kuvataan lakivalmistelun myötä syntyneessä asiakirjassa.
Kehittämistehtävällä korvattiin aiempi keskus- ja maakuntakirjastojärjestelmä. Maakuntakirjastoalueisiin kuulumaton Helsingin kaupunginkirjasto kuuluu kehittämistehtävän Uudenmaan toimialueeseen.
Vuoden 2018 alusta voimaan tulleen asetuksen mukaan yleisten kirjastojen alueellista kehittämistehtävää hoitavat:
Aiemmista maakuntakirjastoista Hämeenlinnan, Jyväskylän, Kajaanin, Kokkolan, Kouvolan, Lappeenrannan, Mikkelin, Porin ja Seinäjoen yleiset kirjastot jäivät tavallisiksi kaupunginkirjastoiksi.