Hélène Jegado

Hélène Jégado (vallankumouskalenterin Prairial-kuukauden 28. päivä vuonna XI eli noin touko-kesäkuussa n. 1803 Plouhinec, Morbihanin departementti, Bretagne, Ranskan konsulaatin aikainen hallitus – 26. helmikuuta 1852 Rennes, Ranskan toinen keisarikunta) oli ensimmäinen tunnettu ranskalainen naispuolinen sarjamurhaaja. 
Hänen uhrinsa olivat perheistä, joiden taloudessa hän palveli, ja hän myrkytti uhrinsa arsenikilla. Jégadon tiedetään varmuudella surmanneen elämänsä aikana vähintään 23 ihmistä. Hän palveli useissa talouksissa, joista useimmissa vain vähän aikaa. Jégado kärsi mahdollisesti kleptomaniasta ja jäi useaan otteeseen kiinni näpistelystä. Arsenikkia hänen hallustaan ei kuitenkaan koskaan löydetty.
Jégado tunnetaan yhtenä Ranskan pahamaineisimmista rikollisista. 
Elämänvaiheet.
Héléne Jégado syntyi nuorimpana lapsena pienellä maatilalla köyhään maanviljelijäperheeseen. Hän kasvoi Ala-Bretagnen legendojen parissa, ja bretonien kuoleman henkilöitymä Ankoù traumatisoi häntä erityisesti. Hän samaistui myöhemmin Ankoùn hahmoon voittaakseen ahdistuksensa. Äitinsä kuoltua hänet lähetettiin 7-vuotiaana paikallisen Bubryn kirkkoherran palveluksessa olevien kahden tätinsä hoitoon. 
Hän työskenteli ensin keittiöapulaisena Séglienissä, Guernissa, Aurayssa, Hennebontissa, Locminéssa, Lorientissa, Pontivyssä ja lopulta vuonna 1849 Rennesissä hänestä tuli kokki, ihanteellinen ammatti uhrien ruokien myrkyttämiseen arsenikilla. Asiakkaita olivat Port-Louis'n sotilasbordellin asiakkaat, jossa hän toimi prostituoituna, kotiäidit, papit, nunnat ja jopa lapset. Hänen menetelmänsä oli yksinkertainen: pappiloissa ja porvaristaloissa työskentelevänä kokkina hän lisäsi "valkoista jauhetta" valmistamaansa keittoon tai kakkuihin, eli arsenikkia "rotanmyrkyn" muodossa. 
Hän työskenteli 18 vuoden aikana noin 20 eri työnantajan taloudessa ja tietty epäonni näytti aina seuraavan häntä asiakkaitten oudosti kuoltua.
Vuonna 1833 Jégado aloitti työnsä Guernissa taloudenhoitajana kirkkoherra François Le Drogon kodissa. 
Murhat.
Runsaan kolmen kuukauden aikana 28. kesäkuuta – 3. lokakuuta 1833 Le Drogon taloudessa kuoli seitsemän ihmistä: Héléne Jégadon oma sisar Anna, kirkkoherra Le Drogon, tämän molemmat vanhemmat, sisarentytär ja kaksi palvelijaa. Jégado vaikutti olevan aidosti järkyttynyt ja pahoillaan tapahtuneesta, eikä hänen osuuttaan kuolemantapauksiin tutkittu tarkemmin vaan kuolemia pidettiin koleran aiheuttamina, josta Hélène oli ainoana selvinnyt kuin ihmeen kaupalla.
Sisarensa kuoleman jälkeen Héléne Jégado palasi tätiensä luo. Taloudessa sattuneet useat perättäiset kuolemantapaukset järkyttivät häntä syvästi, eivätkä epäilykset tuolloinkaan kohdistuneet häneen. Seuraavassa työpaikassaan Jégado toimi ompelijattarena leskirouva Marie-Jeanne Leboucherin kodissa. Leboucher ja hänen tyttärensä kuolivat lyhyen ajan sisällä. Lesken poika Pierre Leboucher ei pitänyt Jégadosta, ja kieltäytyi tämän tarjoamasta hoidosta. Pojan alkaessa toipua oudon sairautensa oireista, Jégado jätti talouden. Dokumenttien mukaan hänen väitetään sanoneen vainajien omaisille, että hän pelkää ihmisten aiheettomia syytöksiä. 
Oudot sairastumiset ja kuolemantapaukset jatkuivat jokaisessa taloudessa, jonne Héléne Jégado palkattiin. Hän kuitenkin onnistui hälventämään itseensä kohdistuneet epäilyt heittäytymällä suuren surun valtaan ja valittamalla miten ihmiset kuolivat kaikkialla minne hän meni. Hänen käytöksensä herätti paljon sympatiaa, mutta hän toi mukanaan myös pelkoa. Jo vuonna 1835 Jégadoa verrattiin "valkoiseen aaveeseen, joka toi mukanaan kuoleman henkäyksen."
Sarjamurhaajien erityispiirteistä poiketen Héléne Jégado keskeytti tappamisen vuosien ajaksi, eikä todennäköisesti syyllistynyt myrkytystapauksiin vuosien 1841–1848 välillä. Joidenkin väittämien mukaan hän oli maininnut saaneensa jumalalta vanhat syntinsä anteeksi, ja kääntänyt uuden lehden elämässään. Hän syyllistyi tänä aikana kuitenkin moniin varkauksiin ja käytti runsaasti alkoholia. 
Muuttaessaan vuonna 1848 Rennesiin Héléne Jégado aloitti uudelleen myrkytysmurhat, ja surmasi viisihenkisen perheen, joka syytti häntä julkisesti viinin varastamisesta. Uhrien joukossa oli 7-vuotias Louis Joseph Albert Rabot, joka kuoli 30. joulukuuta 1849. Hänen vanhempansa, Victor Rabot ja Charlotte Brierre de Montvault, asuivat appivanhempiensa kanssa. He palkkasivat Hélène Jégadon kokiksi. Hän yritti myös myrkyttää Albertin äidin ja isoäidin. 
Tämän tapauksen jälkeen hän palveli asianajaja, yliopiston oikeustieteen professori, rikosasiantuntija Théophile Bidard de la Noën taloudessa. Bidard piti Jégadoa hyvänä työntekijänä, mutta ihmetteli tämän "häijyä huumorintajua". Bidardin talouden kaksi muuta palvelijatarta, Rose Texier ja Rosalie Sarrazin kuolivat myrkytykseen, näistä ensimmäinen jo kaksi viikkoa Jégadon saapumisen jälkeen. Jégado vannoi syyttömyyttään ennen kuin kukaan oli edes syyttänyt häntä. Tässä vaiheessa virkavallan epäilykset heräsivät, ja Hélène Jégado pidätettiin 1. heinäkuuta 1851. 
Kahden kotiopettajattaren ja yhden palvelijan murhien jälkeen Théophile Bidard de la Noë päätti lopulta tutkia asiaa ja teetti ruumiinavauksen, joka paljasti arsenikkimyrkytyksen.
Oikeudenkäynti ja tuomio.
Héléne Jégadon tekemien murhien määrää ei koskaan kyetty tarkalleen laskemaan. Hänen oikeudenkäyntinsä alkoi 6. joulukuuta 1851 entisen työnantajan, professori Théophile Bidardin ollessa paikalla todistajana. Kolmen viimeisen uhrin ruumiinavauksessa löytynyt arsenikki riitti osoittamaan, että heidät oli myrkytetty. 
Hänen oikeudenkäyntinsä alkoi Ille-et-Vilainen käräjäoikeudessa 6. joulukuuta 1851. Häntä syytettiin myrkytyksistä, myrkytysyrityksistä ja varkaudesta. Morbihanissa tapahtuneet rikokset olivat vanhentuneita, eikä niitä voitu käsitellä. Jégado vannoi syyttömyyttään ja kertoi, ettei edes tiennyt mitä arsenikki oli. Hänen asianajajansa Magloire Dorange, vetosi syytetyn mielisairauteen. Syytetyn kuvailtiin olleen usein töykeä, sotkuinen, juoppo ja varas. Joulukuun 14. päivänä 1851 hänet tuomittiin kuolemaan.
Hurskaana ja hartaana naisena hän tunnusti murhat vankilassa apotti Tiercelinin edessä päivää ennen teloitustaan ​​ja suostui siihen, että tunnustukset julkistetaan hänen kuolemansa jälkeen. Hélène Jégado teloitettiin noin 48-vuotiaana giljotiinilla Champ-de-Mars -aukiolla Rennes'ssa 26. helmikuuta 1852 väkijoukon seuraamana.
Hänelle tehtiin tuumiinavaus, ja asiantuntijat etsivät "rikoksen ilmentymää". Hänen kuolinnaamionsa on säilytetty Bretagnen museossa Rennesissä.