tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Trifolium wormskioldii

Trifolium wormskioldii on hernekasvien heimoon ja apiloiden sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa.
Ulkonäkö ja koko.
Palkokasveihin kuuluva "Trifolium wormskioldii" on monivuotinen ruohokasvi, joka toisinaan kasvaa mattomaisena; versot ovat tavallisesti pystyjä tai oikenevia. Kasvin lehdet koostuvat 1-3 senttimetrin mittaisista lehdyköistä. Alemmat korvakelehdet ovat piikkikärkisiä; ylemmät voivat olla hammaslaitaisia.
"Trifolium wormskioldii"n pyöreät kukinnot ovat 2-3 senttimetrin levyisiä; verholehdet ovat piikkikärkisiä. Violettien terälehtien kärjet ovat valkoisia. Hedelmä on palko.
Levinneisyys ja elinympäristö.
"Trifolium wormskioldii" kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan länsiosissa; lajin levinneisyys ulottuu Alaskasta Kalifornian kautta Meksikoon. Laji kasvaa monenlaisissa elinympäristöissä: rannoilla, vuorenrinteillä, chaparralissa, tammimetsissä, ruohostomailla, keltamänty-, komeapihta- ja kontortamäntymetsissä, subalpiinisissa metsissä, kosteikoissa ja jokivarsilla alle 3200 metrin korkeudella merenpinnasta.
"Trifolium wormskioldii" on "Thorybes diversus"-perhoslajin toukan isäntäkasvi.
Käyttö.
Monet läntisen Pohjois-Amerikan alkuperäiskansat ovat käyttäneet "Trifolium wormskioldi"a ravinnoksi. Maanpäälliset osat ja kukat on syöty raakoina, joskus suolattuina. Juuria on yleisesti syöty kalan, kalanmädin ja kalanrasvan kanssa höyrytettyinä tai keitettyinä.
Etymologia.
Kasvi on saanut tieteellisen lajinimensä "wormskioldii" tanskalaisen kasvitieteilijän Morten Wormskjoldin kunniaksi.
Didier Lockwood

Didier Lockwood (11. helmikuuta 1956 Calais – 18. helmikuuta 2018 Pariisi) oli ranskalainen viulisti ja säveltäjä. Hän oli tyylillisesti monipuolinen, mutta tuli tunnetuimmaksi jazzmuusikkona.
Lockwood syntyi skottilaisen musiikinopettajan ja ranskalaisen amatööritaidemaalarin pojaksi. Hän aloitti viuluopintonsa 6-vuotiaana klassiselta pohjalta, mutta pianisti-isonveljensä kautta hänessä syttyi pian kiinnostus jazzia kohtaan. Kuultuaan 14-vuotiaana Jean-Luc Pontyn soittoa Lockwood hankki sähköviulun. Muutama vuosi myöhemmin hän jätti muodolliset opintonsa liittyäkseen progressiivisen rockin Magma-yhtyeeseen, jossa toimi vuoteen 1981. Ollessaan esiintyjänä jazzfestivaalilla vuonna 1976 Lockwood tapasi viulisti Stéphane Grappellin, joka kutsui hänet kiertämään kanssaan. Grappellin ohjauksessa hän eteni uralle, jossa fuusiojazz painottui vahvasti. 
Työskentely Grappellin kanssa merkitsi Lockwoodille läpimurtoa jazzartistina. Myöhemmin hänen yhteistyökumppaneihinsa kuuluivat muiden muassa André Ceccarelli, Aldo Romano, Daniel Humair ja Gordon Beck. Yhteistyösuhde Ceccarellin kanssa kesti neljä vuosikymmentä. Beckin kanssa Lockwood levytti ensimmäisen albuminsa ("New World", 1979). Vuonna 1985 hän soitti sidemanina Billy Hartin levyllä "Oshumare", ja seuraavana vuonna Hart vastavuoroisesti esiintyi Lockwoodin "Out of the Blue" -albumilla, jolla mukana ovat myös Gordon Beck ja Cecil McBee. Ajoittain Lockwood jatkoi myös työskentelyä Stéphane Grappellin kanssa (usein kolmistaan Babik Reinhardtin kanssa). Lockwood teki kaksi tribuuttilevytystä Grappellille tämän kuoltua vuonna 1997. 
Lockwood toimi omassa fuusioyhtyeessään, Suryassa, samoihin aikoihin kuin levytti Tony Williamsin kanssa (1979). Lockwood soitti useasti Yhdysvalloissa ja levytti vuonna 1986 akustisen albumin kahden muun viulistin eli John Blaken ja Michał Urbaniakin kanssa.
2000-luvulla Lockwood omisti entistä enemmän aikaa akustiselle jazzille ja vaimonsa, sopraano Patricia Petibonin kanssa työskentelyyn. Hän keskittyi myös musiikkikoulutukseen perustettuaan vuonna 2000 mukaansa nimetyn musiikkikeskuksen Dammarie-lès-Lysiin. Lockwoodilla oli monia keskeneräisiä hankkeita sydäninfarktin aiheuttaessa hänen kuolemansa 62-vuotiaana. Muiden muassa presidentti Emmanuel Macron kunnioitti Lockwoodin muistoa tämän kuoltua. Viulistilla oli kolme lasta kahdesta avioliitosta. Ensimmäinen vaimo oli ollut laulaja Caroline Casadesus, jonka kanssa Lockwood teki aikoinaan musikaalin. Lockwoodin sävellystuotantoon kuuluu myös konserttoja viululle ja kaksi oopperaa.
Rainbow (Keshan albumi)

Rainbow on yhdysvaltalaisen pop laulaja-lauluntekijä Keshan kolmas albumi, joka julkaistiin 11. elokuuta 2017.
Lähteet.
High Road

High Road on yhdysvaltalaisen pop laulaja-lauluntekijä Keshan neljäs albumi, joka julkaistiin 31. tammikuuta 2020.
Lähteet.
Ephoron

Ephoron on päivänkorentojen (Ephemeroptera) lahkoon ja Polymitarcyidae-heimoon kuuluva hyönteissuku. Sukuun lasketaan kuuluvaksi 15 lajia. Useimmat suvun lajeista viihtyvät niityillä ruohon ja heinän läheisyydessä.
MTZ (traktori)

MTZ on valkovenäläisen Minskin traktoritehtaan tuotemerkki, jonka valmistus alkoi vuonna 1946. MTZ traktoreita valmistettiin Neuvostoliiton aikana yli 3 miljoonaa kappaletta, joista puolet meni sosialistisiin veljesmaihin tai kolmannen maailman sateliittivaltioihin. DDR:ään vietiin 70 000 konetta. Traktori oli sininen SEV-maissa ja punainen Belarus merkkisenä länsimarkkinoilla, kuten Suomessa.
Mallisto:
"*MTZ merkinnän korvasi Belarus 1994"
MTZ Suomessa.
Neuvostoliittolaiseen tapaan ulkomaille myytävät traktorit maalattiin punaisiksi ja kotimarkkinoille menevät joko vihreiksi tai sinisiksi.
Suomeen MTZ-2 traktori ei Vakolan koetusselostuksen mukaan soveltunut kömpelön rakenteensa (pituus 3,5 metriä ja paino vakiovarusteilla noin 2 500 kg) ja alimitoitettujen etupyöriensä vuoksi. 
Vakolan koetusselostuksessa on kuitenkin havaittavissa melkoisia puutteita: käynnistysmoottorin ilmoitetaan olevan ilmajäähdytteinen, vaikka todellisuudessa se on nestejäähdytteinen. Konela-yhtiö ilmoittaa myyneensä Suomessa 25 MTZ-2:sta vuosina 1954–1957.
MTZ-50:ä ei tiettävästi tuotu ainakaan kaupallisesti merkittävässä määrin Suomeen. Sen sijaan teknillisesti MTZ-50 oli merkittävä traktori, koska siihen perustuu Belarus 500 -sarja, jota tuotiin Suomeen ja joka muodosti Suomen Belarus-kaupan kulta-ajan 1980-luvulla. Belaruksia toi maahan Konela ja maahantuoja lisäsi Lappeenrannassa traktoreihin kotimaisen turvaohjaamon. 
Traktoreiden vähittäismyynnistä maatiloille vastasi useiden tukkukauppojen yhdessä omistama Agroma. Maatalouden ulkopuolella Belarus oli halpa aggregaatinpyörittäjä esimerkiksi rakennusliikkeille.
Vuorisilmiö

Vuorisilmiö eli kuovinkukka ("Sisyrinchium montanum") on kurjenmiekkakasvien heimoon ja silmiöiden sukuun kuuluva ruohomainen kasvilaji, joka on kotoisin Pohjois-Amerikasta.
Vuorisilmiö muistuttaa huomattavasti samaan sukuun kuuluvaa heinäsilmiötä ("Sisyrinchium angustifolium"); joskus ne luokitellaan myös yhdeksi lajiksi.
Ulkonäkö ja koko.
Vuorisilmiö on monivuotinen ruohokasvi, joka kasvaa tavallisesti 10–50 senttimetrin korkuisina kasvustoina. Kasvin varsissa on ehytlaitaisia tai hienosti hammaslaitaisia siivekkeitä. Vihreät tai rusehtavat lehdet ja varsi ovat kapeita, kolmen millimetrin levyisiä; lehtilaidat ovat teräviä ja lehdenkärki on kapea.
Vuorisilmiön noin kahden senttimetrin levyiset kukat kasvavat pienissä viuhkomaisissa kukinnoissa. Jokaisessa kukassa on kuusi violettia, kellertävätyvistä terälehteä ja useita keltaisia heteitä. Hedelmä on 4,5–6 millimetrin mittainen kota, joka sisältää lukuisia pieniä mustia siemeniä.
Levinneisyys.
Vuorisilmiö kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan pohjoisosissa. Sen levinneisyysalue rajoittuu lännessä Newfoundlandiin, idässä Alaskaan ja etelässä Pennsylvanian itäosiin; lajia kasvaa myös Kalliovuorilla Yhdysvaltain New Mexicon osavaltiossa. Myöhemmin laji on levinnyt myös osaan Ranskaa, todennäköisesti ensimmäisen maailmansodan amerikkalaisten sotilaiden mukana.
Harjakala

Harjakala ("Platyberyx opalescens") on harjakalojen (Caristiidae) heimoon kuuluva batyaalisella vyöhykkeellä elävä kalalaji. Sillä ei ole lainkaan kaupallista merkitystä.
Naaraspuoliset harjakalat voivat kasvaa korkeintaan 11,5 senttimetrin mittaisiksi ja koiraat 8 senttimetrin mittaisiksi.
Harjakalaa on tavattu toistaiseksi vain itäiseltä Atlantin valtamereltä Portugalin ja Mauritanian väliltä, mutta todennäköisesti niiden levinneisyysalue on laajempikin. Ne ovat pohjakaloja, ja koska ne elävät batyaalisella vyöhykkeellä, niitä tavataan jopa 2 000 metrin syvyisessä vedessä. Lajilla ei ole suuria uhkia ja sen kaupallinen käyttö on olematonta, joten Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee sen elinvoimaiseksi lajiksi.
Virpi Pekkala

Virpi Pekkala (o.s. Salokannel; s. 1945 Helsinki) on espoolainen kuvataiteilija, joka on piirtänyt paljon postikortteja ja tehnyt myös postimerkkejä, tyynyliinoja, kalentereita ja satukirjakuvituksia. Pekkala on toiminut nuoreja somistajana ja mainosgraafikkona. Vuonna 2003 korttikeräilijät perustivat Virpi Pekkala -yhdistyksen. Pekkala on suunnitellut muun muassa vuoden 2019 joulupostimerkit.
Fredrik Vilhelm Charpentier

Fredrik Wilhelm Charpentier (23. marraskuuta 1849 Kuopio – 25. toukokuuta 1918 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan kenraalimajuri, joka palveli useissa eri joukko-osastoissa Itä-Siperiassa.
Charpentierin vanhemmat olivat kapteeni Robert Gustav Charpentier ja Carolina Elisabet von Scharenberg ja puolisot 1873–1909 Maria Dmitrieva ja vuodesta 1911 Valentina Jaskova. Tykistön kenraalimajuri Theodor Charpentier oli hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta. Fredrik Wilhelm Charpentier palveli ensin junkkarina 87. Savonlinnan jalkaväkirykmentissä, kunnes hänet ylennettiin vänrikiksi 1870 ja aliluutnantiksi 1872. Erottuaan seuraavana vuonna sotapalveluksesta hän palasi kuitenkin uudelleen palvelukseen aliluutnanttina 4. Itä-Siperian linjapataljoonaan keväällä 1875. Luutnantiksi hänet ylennettiin vuonna 1878 ja siirrettiin vuonna 1881 palvelemaan 4. Itä-Siperian tarkk’ampujapataljoonaan. Alikapteeni Charpentierista tuli 1883. Hän siirtyi 2. Itä-Siperian tarkk’ampujapataljoonaan vuonna 1889 ja edelleen 5. Itä-Siperian tarkk’ampujapataljoonaan vuonna 1891. Kapteeniksi Charpentier ylennettiin 1891, everstiluutnantiksi 1898 ja everstiksi 1903. Seuraavana vuonna hänet määrättiin Stretenskin reservipataljoonan komentajaksi ja hän osallistui Venäjän–Japanin sotaan. Charpentier määrättiin sodan jälkeen vuonna 1906 pataljoonan komentajaksi 4. Itä-Siperian tarkk’ampujarykmenttiin ja vuonna 1908 3. Itä-Siperian tarkk’ampujarykmentin komentajaksi. Sotapalveluksesta hän erosi kenraalimajurina vuonna 1910.
Feminisointi

Feminisaatio tai ”pakotettu” feminisaatio () viittaa seksuaaliseen fantasiaan, aktiin tai elämäntapaan, jossa miespuolinen henkilö omaksuu tai pakotetaan omaksumaan alistuvan naisen rooli. Tämä voi ilmetä naiseksi pukeutumisena (transvestisuus), naisellisena käyttäytymisenä tai naisen roolin omaksumisena seksuaalisessa aktissa. Yleensä feminisaatioon liittyy jonkun asteinen pakottaminen ja vastentahtoisuus vaikkakin vain roolin sisällä. Elämäntapana feminisoitu mies elää jatkuvasti naisena, jolloin mies omaksuu pysyvästi naisen roolin. Feminisaatio voidaan laskea osaksi BDSM-fetissiä ja sadomasokismia, koska seksuaalinen fantasiaan liittyy pakottaminen, vastentahtoinen alistaminen ja rangaistukset. Aisankannattamisfetissiin voi myös liittyä feminisointi. 
Feminisoitu mies on yleensä hypernaisellisesti pukeutunut (transvestisuus), johon voi kuulua esimerkiksi selkeästi naisen asu, naisellinen hame, korsetti, korkeat kengät, kynsilakka tai räikeä huulipuna. Tyypillisiä feminisoidun miehen asuja ovat koulutytön asu, prinsessa tai kotiapulainen (esim. esiliina). Myös käytös, puhetapa, eleet, asennot jne. voivat olla korostetun naisellisia. Koska feminisaatioon yleensä liittyy roolin sisäinen pakottaminen ja vastentahtoisuus, tapoja, asentoja, naisellista puhetapaa jne. täytyy usein opetella rangaistusten uhalla. 
Pakotettuun feminisaatioon voi myös liittyvä perinteisen naisen seksuaalinen rooli, jossa mies joutuu olemaan passiivinen osapuoli anaaliseksissä joko strap-on dildolla (naiselta) tai ”pakotettuna” ja alistettuna miehiltä. Feminisoitu voi myös joutua pitämään anaalitappi. Seksuaaliseen fantasiaan kuuluu rooliin opettelu, joka voi tarkoittaa yhä isompien tulppien käyttöä. Myös oraaliseksi vastaanottavana osapuolena kuuluu feminisointiin. 
Feminisaatioon kuuluu usein olennaisesti miehisen seksuaalisuuden ja orgasmin hallinta. Feminisoidulla miehellä onkin tyypillisesti siveysvyö, joka voidaan avata vain tiettyjä erityistapauksia varten hallitsevan osapuolen (esim. dominan) luvalla. Miehen orgasmia voidaan rajoittaa lypsämällä häntä anaalistimulaation avulla. Päämääränä voi olla, että feminisoitu mies saavuttaa orgasmin vain anaaliyhdynnän avulla. 
Feminisaatiossa usein miestä kutsutaan tytöksi ja hänelle voidaan antaa naisen nimi. Hyvin käyttäytynyttä tyttöä voidaan kehua kiltiksi tytöksi ja huonosti käyttäytyvää kutsutaan tyypillisesti negatiivisilla termeillä (narttu, huora, lutka, pimppi jne.).
Heinäsilmiö

Heinäsilmiö ("Sisyrinchium angustifolium") on kurjenmiekkakasvien heimoon ja silmiöiden sukuun kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko.
Heinäsilmiö on monivuotinen, maavarrellinen ruohokasvi, joka kasvaa tavallisesti 15–50 senttimetrin korkuiseksi. 2–4 millimetrin levyinen varsi on leveäsiivekkeinen, tavallisesti haarautunut. Kasvin lehdet ovat 2–6 millimetrin levyisiä.
Heinäsilmiön kukassa on kuusi sinistä, teräväkärkistä 7–10 millimetrin levyistä lehtisuonellista terälehteä. Terälehtien sävy tummenee kohti kukan keltaista keskustaa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Heinäsilmiö kasvaa luonnonvaraisena itäisessä Kanadassa sekä Yhdysvaltain Texasin ja Minnesotan osavaltioissa kosteilla niityillä, avoimissa metsissä ja rannoilla. Yhdysvaltain itäosissa laji on sukunsa yleisin edustaja; sitä kasvatetaan myös koristekasvina.
Shamal (tuuli)

Shamal (, ’pohjoinen’) on hiekkamyrsky Irakissa, Persianlahdella ja Arabian niemimaalla. Shamal puhaltaa yleensä kesäisin, mutta joskus myös talvella. Shamal puhaltaa pohjoisemmasta, ei eteläisemmästä suunnasta. Shamal saattaa esiintyä muutaman kerran vuodessa. Talvinen shamal puhaltaa Persianlahdella joulu-helmikuussa 2-3 kertaa kuussa, 1-2 päivän ajan yleensä. Shamal kestää yleensä 3-5 päivää. Nämä hiekkamyrskyt saattavat puhaltaa 70 km/h. Monesti Irakin shamalissa Arabian niemimaalla on korkeapaine, Iranissa-Persianlahdesta itään on matalapaine.
Shamalit voivat tukkia hiekalla teitä ja aiheuttaa lentojen peruuntumisia. Hiekkamyrsky aiheuttaa Irakissa myös sairaalakäyntejä hengitystieongelmien takia. Shamal voi ulottua Somaliaan ja Intiaan asti. Joidenkin tutkimusten mukaan shamal voi vaikuttaa jopa Intian kesämonsuunin sateeseen.
Juovasilmiö

Juovasilmiö ("Sisyrinchium striatum") on kurjenmiekkakasvien heimoon ja silmiöiden sukuun kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko.
Juovasilmiö on ainavihanta, monivuotinen ruohokasvi, joka voi saavuttaa 70–90 senttimetrin korkeuden. Kasvin pystyssä varressa on harmaanvihreiden, miekkamaisten vuorottaisten lehtien muodostamia rykelmiä.
Juovasilmiö kukkii toukokuusta kesäkuuhun; kuppimaiset, kermanvalkoiset kukat kasvavat terttuina varsien latvoissa. Kukissa on kuusi terälehteä ja kullanvärinen keskus.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Juovasilmiö kasvaa luonnonvaraisena Argentiinassa ja Chilessä. Sitä esiintyy vuoristojen ruohotasangoilla, avoimissa metsissä ja niityillä.
Sandöträsket

Sandöträsket on noin 92 hehtaarin laajuinen järvi Hangossa. Sen keskisyvyys on vain 80 senttimetriä, syvimmät kohdat sijaitsevat järven länsiosassa. Vesimäärältään Sandöträsket on vähäinen, sen vesitilavuus on noin 735 000 kuutiometriä. Järven etäisyys Hangon keskustasta on noin 12 kilometriä itäkoilliseen. Sandöträsket kuuluu Saaristomeren rannikkoalueen päävesistöön.
Skogbyträsket

Skogbyträsket on noin 21 hehtaarin laajuinen järvi Hangon ja Raaseporin rajalla. Etäisyys Hangon keskustasta on noin 19 kilometriä koilliseen ja Tammisaaresta noin 12 kilometriä länsilounaaseen. Skogbyträsket kuuluu Saaristomeren rannikkoalueen päävesistöön.
Gheorghe Asachi

Gheorghe Asachi, myös "Asaki" t. "Asaky", (1788−1869) oli romanialainen isänmaanystävä ja kirjailija. Hän opiskeli ulkomailla ja alkoi kotiin palattuaan työskennellä romanian kielen ja kansallistunnon kohottamiseksi. Hän perusti Romaniaan ensimmäisen kirjapainon, maan ensimmäisen sanomalehden ja uudisti opetusolot. Asachi on kirjoittanut lyyrisiä runoja ja kääntänyt eurooppalaisten kielien kirjallisuutta.
Roger Ascham

Roger Ascham (1515 − 1568) oli englantilainen humoristi ja kirjailija, Maria Stuartin ja Elisabetin kirjuri sekä englannin kirjakielen varhaisimpia kehittäjiä. 
Ascham on kirjoittanut muun muassa kasvatusopillisen teoksen "The Scholemaster", joka käsittelee pääasiallisesti latinan kielen opettamista. Hän kirjoitti sen Richard Sackvillen pyynnöstä. Sackvillella oli itsellään ikäviä kokemuksia opettajasta, ja hän toivoi kahden poikansa vuoksi, että Ascham kirjoittaisi kirjan opettamisesta. Kirja ilmestyi painettuna vasta Aschamin kuoleman jälkeen.
Österfjärden

Österfjärden on noin 11 hehtaarin laajuinen glojärvi Hangossa kuutisen kilometriä kaupungin keskustasta itään. Österfjärdenin länsipuolella sijaitsee Västerfjärden, joka ei vielä ole kuroutunut Suomenlahdesta erilleen. Österfjärden luetaan Hankoniemen etelälahtiin, jotka ovat suurelta osin hiekkarantaisia ja -pohjaisia. Alueella elää osin uhanalaisia hyönteis-, lintu- ja kasvilajeja, kuten hopeajuovakoisa, suoneidonvaippa ja lännenmaltsa.
Oszkár Asbóth

Oszkár Asbóth (1852−1920) oli unkarilainen kielentutkija, vuodesta 1880 dosentti ja vuodesta 1892 professori Budapestin yliopistossa. Asbóth julkaisi slaavilaisen kielitieteen alalta joukon tutkimuksia, joista erikoisesti ansaitsevat huomiota ne, jotka käsittelevät unkarin kielen slaavilaisperäisiä lainasanoja. Nämä tutkielmat ovat ilmestyneet Unkarin tiedeakatemian julkaisuissa. Asbóthin oivallisen "Venäjän kieliopin" on Joos. J. Mikkola sovittanut suomeksi (1897).
Lähteet.
Asachi

Asachi on romanialainen sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Kaisu Heikkilä

Kaisu Marjatta Heikkilä (o.s. Lehti, 2. joulukuuta 1918 Tampere – 16. marraskuuta 2002 Tampere) oli suomalainen muotisuunnittelija ja vaatetusalan yrittäjä. Hän perusti vuosina 1952–1992 toimineen tamperelaisen leninkivalmistajan Kaisu Heikkilä Oy:n.
Kaisu Heikkilän äiti Hilja Lehti (1888–1952) perusti Tampereelle 1920-luvulla Naisten Pukukeskuksen. Myös perheen isä Tuomas Lehti oli yrittäjä, joka kahden muun liikemiehen kanssa oli perustanut nykyisin Kiilto Oy:nä tunnetun kemiantehtaan. Hän auttoi vaimoaan muun muassa ulkomaisten leninkikankaiden ja valmisvaatteiden hankinnassa.
Perheen viidestä lapsesta nuorin Kaisu kävi Tampereen tyttölyseota ja somisti jo kouluaikoina äitinsä vaatetustehtaan näyteikkunoita. Ylioppilaaksi päästyään hän opiskeli ensin Jyväskylän opettajakorkeakoulussa ja sitten kauppakorkeakoulussa Helsingissä, jossa hän osallistui myös Helsingin Leikkuuopiston vaatetusalan kursseille.
Kesällä 1942 Kaisu Lehti kihlautui jatkosodassa palvelleen upseerin Kauko Heikkilän kanssa. Heidän esikoispoikansa Markku syntyi 1944. Rauhan tultua Kauko Heikkilä suoritti ekonomitutkinnon ja pääsi puolisonsa tavoin vaatetusalan töihin, tamperelaiselle Ruuskasen pukutehtaalle.
Äitinsä Hilja Lehden kuoltua vuonna 1952 Kaisu Heikkilä otti vastuun perheen yrityksestä. Naisten Pukukeskuksen rinnalle perustettiin Kaisu Heikkilä Oy, jonka hallinto- ja talousjohtajaksi myös puoliso Kauko pian siirtyi. Myöhemmin hän oli yrityksen toimitusjohtajana. Yritys teki sekä "haute couture" -tyylistä ateljeeompelua että valmisvaatteita tehtaassa. 1960-luvun keskivaiheilla valmisvaatetuotanto alkoi muodostua niistä tärkeämmäksi. Yritykselle valmistui uusi tehdas pienteollisuustaloon Tampereen Kalevantielle. Samalla yrityksen vientitoiminta alkoi vilkastua niin, että 1970-luvun alkuvuosina jo 70 prosenttia Kaisu Heikkilän yritysten tuotannosta meni Suomen ulkopuolelle, erityisesti Ruotsiin, Norjaan, Saksan liittotasavaltaan ja Neuvostoliittoon. Kaisu ja Kauko Heikkilän tytär Marjatta Heikkilä-Rastas toimi 1970-luvulla yrityksen vaatesuunnittelijana.
Kaisu Heikkilän yritysten toiminta päättyi monien muiden vaatealan yritysten tavoin Neuvostoliiton hajoamisen, idänkaupan loppumisen ja Suomen 1990-luvun alun laman myötä vuonna 1992.
Vuonna 1953 Kaisu Heikkilä oli perustamassa kansainvälisen naisjärjestön Soroptimist International toimintaa Tampereella, jonne syntyi järjestön toinen Suomessa sijaitseva klubi. Hän toimi myös Sydännaiset- ja Kadettiupseerien rouvat -yhdistyksissä, rotarinaisten Inner Wheelissä sekä Sotilaskotiyhdistyksessä.
Parasite (vuoden 2019 elokuva)

Parasite (, ) on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut eteläkorealainen mustan huumorin sävyttämä jännityselokuva, jonka on ohjannut Bong Joon-ho. Hän myös käsikirjoitti elokuvan yhdessä Han Jin-wonin kanssa. Sen pääosia esittävät Song Kang-ho, Lee Sun-kyun, Cho Yeo-jeong, Choi Woo-shik ja Park So-dam. Elokuva kertoo köyhästä perheestä, joka soluttautuu rikkaan perheen palvelusväeksi.
"Parasite" sai ensi-iltansa 21. toukokuuta 2019 Cannesin elokuvajuhlilla, missä se voitti Kultaisen palmun tuomariston yksimielisellä päätöksellä. Elokuva voitti neljä Oscar-palkintoa vuoden 2020 gaalassa parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, alkuperäiskäsikirjoituksesta ja kansainvälisestä elokuvasta. Siitä tuli ensimmäinen ei-englanninkielinen elokuva, joka on voittanut parhaan elokuvan palkinnon. Golden Globe 2020 -gaalassa se voitti parhaan vieraskielisen elokuvan palkinnon, ja Bafta-gaalassa se voitti parhaan ei-englanninkielisen elokuvan ja parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen palkinnot.
Oscar-voiton jälkeen, useita kuukausia julkaisunsa jälkeen, elokuva keräsi suosiota ympäri maailmaa. Suomessa elokuva keräsi vajaat 180 000 katsojaa ja nousi kaikkien aikojen katsotuimmaksi korealaiseksi elokuvaksi ja toiseksi katsotuimmaksi aasialaiseksi elokuvaksi "Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme" -elokuvan (2000) jälkeen.
Hallitustenvälinen luonnon monimuotoisuus- ja ekosysteemipalvelupaneeli (IPBES)

Hallitustenvälinen luonnon monimuotoisuus- ja ekosysteemipalvelupaneeli IPBES () on YK:n alaisuudessa toimiva hallitustenvälinen järjestö, jonka tehtävänä on luonnon monimuotoisuutta ja ekosysteemipalveluita käsittelevien tieteen ja politiikan toimijoiden yhdistäminen sekä niiden toiminnan kehittäminen ihmisten hyvinvoinnin ja kestävän kehityksen edistämiseksi. Tutkijoiden lisäksi myös jäsenmaiden hallitusten edustajat hyväksyvät tieteellisten avainlöydösten perusteella päätöksentekijöille annettavat suositukset. IPBES on toiminnassaan riippumaton ja se palvelee ensisijaisesti biodiversiteettisopimuksia koskevan päätöksenteon tarpeita. IPBES:in rinnakkaisjärjestö on YK:n Hallitustenvälinen ilmastonmuutospaneeli IPCC.
Järjestön poliittinen tuki ja tarve muodostuivat Busanin päätöksellä kesäkuussa 2010 ja vuoden 2011 aikana pidettiin sen toimintatapoja käsitteleviä työpajoja, joista joulukuun työpaja järjestettiin Saksan Bonnissa. Vuonna 2019 järjestössä oli 132 jäsenvaltiota. Toukokuussa 2019 IPBES julkaisi ympäristön monimuotoisuutta ja ihmisten toimintaa käsittelevän Global Assessement on Biodiversity and Ecosystem Services -arviointiraportin.
Suomi liittyi IPBES:in jäseneksi sen perustamisvuonna 2012. Kansallisesti järjestön tavoitteita toteuttaa ympäristöministeriön asettama kansallinen IPBES-työryhmä.
Rakenne.
IPBESn toiminta jakaantuu seuraaviin osioihin:
Toiminta.
Järjestön toiminta voidaan ryhmitellä neljään toisiaan täydentävään osa-alueeseen:
Ana María Hernández Salgar

Ana María Hernández Salgar (1972) on kolumbialainen akateemikko ja poliittinen vaikuttaja kansainvälisten suhteiden alalla. Hän on myös kansainvälisten suhteiden, politiikan ja yhteistyön osaston johtaja Alexander von Humboldt Biological Resources Research Institutessa.
Toukokuussa 2019 hänet valittiin Robert ”Bob” Watsonin tilalle puheenjohtajaksi IPBES:iin, joka on Hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneeli IPCC:n rinnakkaisjärjestö. Samana vuonna RCN Radio -radioasema teki Hernándezista haastattelun, jonka keskustelun aiheena oli toukokuussa julkaistu IPBES:n ympäristön monimuotoisuutta ja uhkia käsittelevä Global Assessement on Biodiversity and Ecosystem Services -arviointiraportti..
Nanna Blondell

Nanna Terese Blondell (s. 6. elokuuta 1986) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on käynyt Tukholman draamakorkeakoulun ja asuu Tukholmassa miehensä ja tyttärensä kanssa.
Televisio.
Lähde:
Norjan ilmatieteen laitos

Norjan ilmatieteen laitos (, ; lyhenne MET Norway, verkkosivusta met.no) on Norjassa ilma- ja meritieteen alalla toimiva valtionlaitos. Se tuottaa operatiivisesti sääennustuspalvelua sekä sää- ja ilmastohavaintoja, tekee tuotekehitystä ja tieteellistä tutkimustyötä. Laitos on perustettu vuonna 1866. Päätoimipiste on Oslossa, aluekeskukset Bergenissä ja Tromsössä. Hallinnollisesti MET Norway on Norjan ilmasto- ja ympäristöministeriön alainen laitos. Sen palveluksessa on runsas 400 henkilöä, joista tutkijoita on yli 110.
Yhteistyössä Norjan yleiradioyhtiö NRK:n (Norsk Rikskringkasting) kanssa Norjan ilmatieteen laitos ylläpitää kattavaa Yr-sääpalvelusivustoa (yr.no). Helsingin Sanomien tammikuussa 2019 raportoimassa vertailussa, sanomalehden suosituksi mainitseman Yr-palvelun lämpötilaennuste Helsinkiin ja Tampereelle oli valitulla vuoden 2018 lopun tarkastelujaksolla hieman Suomen Ilmatieteen laitoksen ja sääpalveluyritys Forecan ennusteita tarkempi.
Norjan ilmatieteen laitos käyttää sää- ja meriennusteiden laskemiseksi ja muihin tarpeisiinsa kahden eri supertietokonekeskuksen resursseja. Nämä ovat Linköpingin yliopiston yhteydessä sijaitsevan Ruotsin kansallinen supertietokonekeskus ja Norjan teknis-luonnontieteellisen yliopiston yhteydessä sijaitseva supertietokonekeskus.
Eyvind Alnæs

Eyvind Alnæs (29. huhtikuuta 1872 Fredrikstad – 24. joulukuuta 1932 Oslo) oli norjalainen säveltäjä ja urkuri. 
Alnæs aloitti musiikin opiskelun silloisessa Kristianiassa. Hän jatkoi sitä Carl Reinecken sävellysopissa Leipzigissa. Vuonna 1896 hän sai ensimmäisen sinfoniansa kantaesityksen jälkeen stipendin, jonka turvin pääsi opiskelemaan sävellystä Julius Ruthardtin johdolla Berliiniin. Berliinissä vietetyn ajan tuloksena syntyi esimerkiksi orkesteriteos "Variations symphoniques" (1898). Leipzigissa järjestettiin Alnæsin orkesterimusiikin konsertti vuonna 1900.
Alnæsista tuli merkittävä vaikuttaja Kristianian (sittemmin Oslon) musiikkielämässä 1900-luvun alussa. Hän työskenteli 37 vuoden ajan urkurina useissa kirkoissa, lopuksi Oslon tuomiokirkossa. Hän toimi myös kuoronjohtajana, Norjan säveltäjäliiton puheenjohtajana ja TONO:n johtokunnan jäsenenä. Lisäksi hän työskenteli pianistina ja säestäjänä. Hän julkaisi pianon- ja urkujensoiton metodikirjallisuutta ja musiikkikokoelmia käytännön tarkoituksiin. Alnæs sai vuonna 1922 kultaisen Kuninkaan ansiomitalin. Vuonna 1932 hänestä tehtiin Pyhän Olavin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritari ja hän sai kansallisen laulajajärjestön kunniamerkin.
Alnæsin 45:stä opuksesta 24 on laulukokoelmia. Hänen tuotantoonsa kuitenkin kuuluu monia teoksia vailla opusnumeroa. Alnæsista tuli yksi Skandinavian esitetyimmistä liedsäveltäjistä. Hänen tuotannossaan tärkeässä asemassa on myös pianomusiikki, enimmäkseen pianolle sävelletyt runolliset miniatyyrit. Muuhun tuotantoon kuuluu kamari- ja kuoromusiikkia. Vuoden 1900 jälkeiseltä ajalta ainoat Alnæsin suurimuotoiset teokset ovat konsertto pianolle ja orkesterille sekä toinen sinfonia. 
Alnæs oli kesäkuusta 1903 naimisissa Emilie Thornen (1882–1976) kanssa. Vastarintanainen Lise Børsum oli Alnæsin tytär ja kirjailija Finn Alnæs lapsenlapsi. Alnæsin hauta on Vestre gravlundissa.
KD-35

KD-35 () on neuvostoliittolainen ketjutraktori, jota valmistettiin ensimmäisen kerran Lipezki Traktorny Sawodissa vuodesta 1947. Prototyyppejä oli erilaisia, joiden kehitys jatkui toisen maailmansodan aikaan. Lisäksi rakennettiin erityinen versio sokerijuurikkaan viljelyyn nimellä KDP-35 . Koneita valmistettiin yhteensä lähes 114 000 kappaletta.
Historia.
Vuodesta 1943 rakenteilla ollut Lipezkin traktoritehtaan rakennusinstituutti NATI kehitti ketjutraktorin nimellä Kirowez-35. Toisin kuin nimestä "Kirovets" voisi päätellä, ajoneuvoa ei koskaan rakennettu Kirovin tehtaalla, se myönnettiin vain kunniaperusteella Leningradin saarron muistoksi. Ajoneuvot varustettiin ZIS-5- kuorma-auton muokatulla bensiinimoottorilla, koska sopivaa dieselmoottoria ei ollut saatavilla. Sarjatuotanto Lipezki Traktorny Sawodissa aloitettiin joulukuussa 1944. 
Syyskuussa 1944 rakennettiin Caterpillarin dieselmoottorilla varustettu koeajoneuvo bensiinimoottorin korvaamiseksi. Kuitenkin vasta vuonna 1947 KD-35:n (KD "Kirowez Diesel" ), tuotanto alkoi. Bensiinimoottoreiden Kirowez-35:n valmistusmäärät pysyivät alhaisina - vuonna 1945 64 konetta valmistui tehtaalta. 
Vuonna 1950 Minski Traktorny Sawod aloitti myös KD-35:n valmistuksen. Koska tehdas kuitenkin rakensi pian muita traktoreita, niitä valmistui vain 406 kpl. Elokuussa 1951 KD-35: n tuotanto lopetettiin Minskissä vain yhdeksän kuukauden kuluttua. 
KDP-35:n tuotanto alkoi myös vuonna 1950 Lipetskissä . Tämä KD-35: n erikoisvariantti erottui pääasiassa tela-alustasta. Se suunniteltiin kapeammaksi ja rakennettiin siten, että maavara nousi 27,5 – 64 cm. Tämän tarkoituksena oli muokata traktorista erityisen sopiva juurikas viljelmille. Mutta suunnittelussa aiheutui ongelmia, joita ei koskaan kyetty ratkaisemaan kokonaan. Vuonna 1958 KDP-35:n tuotanto lopetettiin ilman korvaa tuotetta. 
Vuoden 1959 ensimmäisestä puoliskosta lähtien KD-35 sai tehokkaamman D-40-dieselmoottorin, jonka jatkuva teho oli 40 PS (29 kW). Vuonna 1960 niitä tuotettiin yhteensä 113600 kappaletta, tyyppiä KD-35 ja KDP-35. Edellisten mallien seuraaja oli T-38-ketjutraktori, jota rakennettiin 1970-luvulle asti. 
Sekä KD-35 että KDP-35 tulivat DDR:n. Ensimmäinen 246 koneen toimitus meni Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle ja saapui huhtikuun alussa 1949. Myöhemmin traktoreita toimitettiin edelleen ja käytettiin muun muassa juurikkaan ja perunan sadonkorjuussa, usein yhdessä neuvostoliittolaisten maatalouskoneiden kanssa. Ketjutraktoreita käytettiin 1960-luvulle saakka. Ne olivat todennäköisesti ainoat Lipetskin tehtaan traktorit, jotka saapuivat virallisesti Saksaan. 
Tekniset tiedot.
Seuraavat tiedot viittaavat KD-35-malliin. Yksittäiset arvot vaihtelevat hieman lähteestä riippuen. 
Mitat ja painot
SB Hirvensalo

 
SB Hirvensalo on turkulainen salibandyn erikoisseura, joka kuuluu Hirvensalon Heittoon. Kaudella 2021-2022 seurassa oli 101 lisenssipelaajaa..
Kaudella 2025-2026 miesten edustusjoukkue pelaa 4. divisioonassa ja M2-joukkue 5. divisioonassa. Heitolla ei ole enään juniorijoukkueita. Lisäksi seuralla on aikuisten harrasteryhmiä.
Tarare (ooppera)

Tarare on Antonio Salierin prologin ja viisi näytöstä sisältävä ooppera, joka kantaesitettiin Pariisin oopperassa 8. kesäkuuta 1787. Teoksen nuotit julkaisi alun perin Imbault ja modernin edition vuonna 1978 G. Henle Verlag. Itämaisaiheisessa teoksessa Pierre Beaumarchais'n laatimaan ranskankieliseen librettoon on sekä komedian että draaman aineksia. "Tarare" on ainoa ooppera, johon Beaumarchais kirjoitti libreton; tunnetumpi hän on "Figaron häiden" libreton pohjalla olleen näytelmän kirjoittajana. Alun perin Beaumarchais tarjosi librettoa Christoph Willibald Gluckille, mutta tämä ei terveytensä heikennyttyä enää kyennyt uuden oopperan säveltämiseen, joten hänen suosituksestaan sävellysideaa tarjottiin Salierille.
"Tararen" kantaesitys osoittautui menestykseksi. Menestys jäi kuitenkin vain yhden tai kauden mittaiseksi, sillä sittemmin teos oli unohdettuna lähes kahden vuosisadan ajan. "Tarare" ei sisällä perinteistä resitatiivin ja aarian vaihtelua vaan teos on yhtenäisemmin etenevä. Teoksen pohjalta Salieri kehitti Wieniä varten Lorenzo da Ponten italiankieliseen librettoon "Axur, re d'Ormus" -nimisen uuden version. Hän sävelsi siihen materiaalia uudelleen perinteisemmin tavoin.
Nykyaikaiset esitykset ja levytykset.
Vuonna 1988 Schwetzingenin festivaalilla esitettiin Jean-Louis Martinotyn lavastuksella ja Jean-Claude Malgoiren johdolla "Tararen" tulkinta, jonka on julkaissut DVD:nä Arthaus Musik. Tässä esityksessä oopperan miespuolisen sankari Tararen roolissa on Howard Crook. Muissa rooleissa ovat Eberhard Lorenz (pääeunukki Calpigi), Anna Caleb (Spinette), Zehava Gal (Astasie), Nicolas Rivenq (ylipappi Arthénée) ja Jean-Philippe Lafont (sulttaani Atar).
Vuonna 2019 Aparté-levymerkillä julkaistiin uusi tulkinta "Tararesta". Kyse oli Les Talens Lyriquesin ja Centre de musique baroque de Versaillesin yhteistuotannosta. Kapellimestarina on Christophe Rousset ja rooleissa muiden muassa Cyrille Dubois (Tarare), Jean-Sébastien Bou (Atar) sekä Karine Deshayes (Astasie).
"Tararen" toisen näytöksen alkusoiton levytti vuonna 2006 Thomas Feyn johtama Heidelbergin sinfoniaorkesteri Hänssler Classicille osana eri säveltäjien alkusoittokokoelmaa.
Tropical Cocktail

Tropical Cocktail on Tommi Liimatan toinen studioalbumi vuodelta 2006. Levyllä soittaa kaksi yhtyettä, Plastic Eske Band sekä The Test Pressings, joiden lisäksi Liimatta esittää kaksi kappaletta soolona. The Test Pressings soitti levyn julkaisun yhteydessä lyhyen kiertueen. 
Kokoonpanot.
Plastic Eske Band.
sekä
Avanguardia Nazionale

Avanguardia Nazionale (AN) oli Italiassa vuonna 1960 perustettu uusfasistinen järjestö. Se on yksi maan historian tunnetuimmista uusfasistisista järjestöistä. Kuten Ordine Nuovo, se muodostettiin, koska sen perustajan Stefano Delle Chiaien (1936–2019) mielestä Italian sosiaalinen liike (MSI) oli liian läheisessä yhteistyössä kuolemaa tekevän demokratian kanssa. 
AN jäi ilman johtoa ja hajosi tilapäisesti, kun Delle Chiaie 21. joulukuuta 1969 katsoi parhaaksi paeta Etelä-Amerikkaan, koska hänet oli kutsuttu kuultavaksi 12. joulukuuta tapahtuneen Piazza Fontanan pommi-iskun johdosta. Hänet pidätettiin vasta 23. maaliskuuta 1987 Caracasissa. Jo vuoden 1970 lopussa AN oli kuitenkin jälleen toimintakunnossa ja osallistui 7. joulukuuta Junio Valerio Borghesen johtamaan vallankaappausyritykseen. Tähän täysin epäonnistuneeseen operaatioon, joka tunnetaan nimellä ”Golpe Borghese”, osallistui useita uusfasistisia järjestöjä, Borghesen johtaman Fronte Nazionalen lisäksi AN, Ordine Nuovo ja Europa civiltà.
Kun Ordine Nuovo oli julistettu laittomaksi vuonna 1973, joutui Avanguardia Nazionale vuorostaan syytteeseen samasta rikoksesta, yrityksestä herättää henkiin Italian Kansallinen fasistipuolue. Vuoden 1975 syyskuussa salaisesti Italiassa tilapäisesti oleskeleva Delle Chiaie tapasi useita oman järjestönsä ja Ordine Nuovon jäseniä. Kokoukseen osallistuivat muiden muassa Avanguardia Nazionalen uusi puheenjohtaja Adriano Tilgher ja Ordine Nuovon sotilaallisten toimien johtaja Pier Luigi Concutelli. Kokouksen tarkoituksena oli selvittää miten tehtäisiin yhteistyössä hyökkäys valtiota vastaan, ja sen seurauksena murhattiin Concutellin toimesta Roomassa syyttäjä Vittorio Occorsio 10. heinäkuuta 1976. Kokouksen tuloksena syntyi uusi fasistinen terrorijärjestö Ordine nero ja perustettiin salaisia koulutusleirejä, joissa oli tarkoitus tehdä nuorista uusfasisteista taistelukelpoisia. Leirien ohjelmassa oli muun muassa aseiden ja pommien käsittelyä, lähitaistelua ja sissisodan taktiikkaa. 
Avanguardia Nazionale lakkautettiin virallisesti vuonna 1976 oikeuden päätöksellä. Entiset Brescian jaoston jäsenet ovat 2010-luvulla yrittäneet herättää järjestöä henkiin mutta eivät ole saaneet aikaan juuri muuta kuin nostalgisia jälleentapaamisia paikallisissa ravintoloissa.
Théodore Aubanel

Joseph Marie Jean Baptiste Théodore Aubanel, "Teoudor Aubanèu", (1829 Avignon, Ranska − 1886 Avignon, Ranska) oli ranskalainen, uusprovencelainen runoilija, Félibrige-liiton perustajia yhdessä Frédéric Mistralin ja Joseph Roumanillen kanssa ja sen keskeisiä jäseniä. Hänen rakkausrunojensa kokoelma "La miougrano entraduberto" paljasti hänet aidoksi lyyrikoksi, jonka kaipauksen tuskan alla roihusi liekki. Runojen kuvat ovat varsin osuvia ja värikkäitä. Runojen ohella hän kirjoitti myös näytelmiä.
Thomas Bohrer

Thomas Bohrer (s. 6. elokuuta 1963) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän saavutti perämiehettömässä nelosessa olympiahopeaa Soulissa 1988 ja Barcelonassa 1992. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti samassa luokassa hopeaa Bledissa 1989 ja Wienissä 1991 sekä pronssia Račicessa 1993.
Patrick Manning (soutaja)

Patrick Manning (s. 5. kesäkuuta 1967) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän saavutti perämiehettömässä nelosessa olympiahopeaa Barcelonassa 1992. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti samassa luokassa hopeaa Wienissä 1991.
Pyhä Chad

Pyhä Chad, myös Ceadda, Ceadde tai Chad Mercialainen, (k. 2. maaliskuuta 672 Lichfieldissä) oli englantilainen apotti, luostarien perustaja ja Lichfieldin ensimmäinen piispa. Hänen tärkeimmäksi ansiokseen luetaan Mercian anglosaksisen kuningaskunnan käännyttäminen kristinuskoon.
Pyhä Chad syntyi 500-luvun lopulla Northumbriassa, Pohjois-Englannissa. Hänellä oli kolme veljeä, joista pyhästä Ceddistä tuli itäsaksien piispa. Kahdesta muusta veljestä, Cynebillistä ja Caelinista, tuli pappeja.
Chad ja hänen veljensä Cedd opiskelivat Lindisfarnen luostarissa sen perustajan apotti pyhä Aidanin johdolla. Myöhemmin he lienevät jatkaneet opintojaan irlantilaisessa Rathmelsigin luostarissa munkki Egbertin opastuksella. Whitbyn kirkolliskokouksen aikoihin Cedd kutsui Chadin luokseen Englantiin auttamaan Laestingaeun (Lastingham) luostarin perustamisessa. Ceddin kuoltua vuonna 664 Chad seurasi veljeään Laestingaeun apottina.
Yorkin piispaksi nimitettiin 660-luvun alussa Wilfrid. Hän matkusti Ranskaan, jotta hänet voitaisiin vihkiä piispaksi näyttävässä seremoniassa. Wilfrid kuitenkin viipyi matkallaan niin kauan, että Northumbrian kuningas Oswiu luuli, ettei hän enää aikonut palata. Sen vuoksi kuningas nimitti piispanistuimelle Chadin, mikä tapahtui luultavasti jo vuonna 664.
Nimityksestä nousi kuitenkin kirkollinen kiista. Piispan vihkimiseen tarvitaan vähintään kolme muuta piispaa, mutta Canterburyn arkkipiispa oli tuolloin juuri kuollut ja Wessexin piispaa syytettiin simoniasta eli kirkollisten vihkimysten myymisestä. Syytteistä huolimatta Wessexin piispa Wini oli yksi niistä piispoista, jotka vihkivät Chadin. Wilfrid ilmoittikin, että Chadin piispanvihkimys oli epäilyttävä, ellei jopa epäkanoninen.
Vuonna 669 Englantiin saapui uusi Canterburyn arkkipiispa, Theodoros Tarsoslainen, joka rankaisi Chadia sopimattomasta käytöksestä. Kun Wilfrid palasi Englantiin samana vuonna, Chad luopui piispanavirastaan ja vetäytyi Laestingaeun luostariin. Chadin nöyrä käytös oli kuitenkin tehnyt suuren vaikutuksen Theodorokseen ja arkkipiispa palautti Chadin kunnian. Kun Mercian piispa kuoli, Theodoros pyysi kuningas Oswiuta nimittämään Chadin Mercian piispaksi. Chad perusti hiippakunnalle uuden piispanistuimen Lichfieldiin, jonne hän rakennutti kirkon ja luostarin.
Viime vuosinaan Chad perusti luostarin Lindseyhyn, Mercian kuningas Wulfheren lahjoittamalle maalle. Kertomusten mukaan piispa hoiti hiippakuntaansa tarmokkaasti, kulkien useimmat matkansa jalan. Chad kuoli ruttoon, ja useiden ihmeiden on väitetty tapahtuneen hänen haudallaan. Chadin pyhäinjäännöksiä säilytettiin pitkään Lichfieldin tuomiokirkossa, mutta katoliset siirsivät ne uskonpuhdistuksen aikoihin Birminghamin St. Chadin katedraaliin.
Pyhän Chadin muistopäivä on maaliskuun 2. päivä.
Marie Misamu

Marie Misamu Ngolo (16. marraskuuta 1974 Kinshasa – 16. tammikuuta 2016) oli kinshasankongolainen gospellaulaja ja näyttelijä.
Misamu syntyi kahdeksanlapsisen perheen seitsemäntenä lapsena ja aloitti 11-vuotiaana laulamisen kinshasalaisessa helluntaikirkossa. Hänen uransa alkoi edetä Debaban "Dieu qui connait Tout" -albumin (1996) ja sen laulun "Seigneur" julkaisemisen myötä. Misamu julkaisi viisi omaa albumia, joista tunnetuimmiksi tulivat "Mystère du voile I" ja "Mystère du voile II". Uusi albumi "Mystère du voile III" ilmestyi vähän ennen kuin Misamu kuoli sydänvikaan. Misamun musiikillisten yhteistyökumppaneiden joukossa olivat Charles Mombaya, Mike Kalambayi, Moise Mbiye, Debaba ja Papa Wemba.
Näyttelijänä Misamu esiintyi televisioelokuvissa ja Ngangura Mwézén elokuvassa "Les habits neufs du gouverneur" (2005). Vuonna 2015 hän aloitti säännöllisen työskentelyn Bienvenue Tukebanan ("Caleb") johtaman Cinarc-teatteriryhmän kanssa. Hän esiintyi ryhmän elokuvissa "Sadakama" ja "Ba mama Bokilo". Hän suunnitteli itse esiintymisvaatteensa. Misamun tytär Ruth Misamu on seurannut äitinsä jalanjälkiä gospellaulajana.
Dennis Pacsay

Dennis Pacsay (s. 21. toukokuuta 1999 Ruotsi) on ruotsalais-unkarilainen jääpalloilija. Hän edustanut seitsemän kautta ruotsalaista Finspångs AIK:ta ja syksystä 2022 lähtien Falu BS:ää.
Sukujuuriensa perusteella hän on saanut edustaa Unkaria seitsemät MM-kisat B-sarjassa. Pacsay on ollut mukana kaksien viimeisten kisojen eli 2020 ja 2023 B-ryhmän voittaneessa Unkarin joukkueessa. Vuoden 2020 kisoissa hänet valittiin B-ryhmän parhaaksi hyökkääjäksi.
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Robert Thelin

Robert Thelin (s. 31. toukokuuta 1994 Ruotsi) on ruotsalais-unkarilainen jääpalloilija. Hän edustaa ruotsalaista Allsvenskanin Surte BK:ssa.
Thelin on pelannut jääpallouransa neljä kautta Ruotsin toiseksi korkeinta sarjatasoa IFK Kungälvissä. Sitä ennen hän pelasi Kareby IS:n riveissä. Lisäksi hän on isänsä Josef Kozakin sukujuurien perusteella saanut edustaa Unkaria, jonka jääpallomaajoukkueessa hän aloitti vuonna 2014. Sen jälkeen hän on edustanut Unkaria kaikkiaan kuusissa MM-kisoissa. Thelin on ollut kaikissa näissä kisoissa joukkueensa parhaita maalintekijöitä. Isä Josef Kozak oli aikanaan 1970-luvulla ollut IFK Kungälvin pelaajia. Syksyllä 2022 hän siirtyi Surte BK:n riveihin.
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Gerin peli

Gerin peli () on yhdysvaltalainen tietokoneanimaationa toteutettu lyhytelokuva vuodelta 1997. Elokuva kertoo yksinään olevasta vanhuksesta Geristä, joka pelaa shakkia itseään vastaan. Gerin peli voitti Oscarin parhaasta animoidusta lyhytelokuvasta.
Gustaf Adolf Schultz

Gustaf Adolf Schultz (6. marraskuuta 1821 Hämeenlinna – 24. maaliskuuta 1901 Turku) oli suomalainen opettaja ja toimittaja.
Schultzin vanhemmat olivat kultaseppä ja raatimies Karl Zacharias Schultz ja tämän ensimmäinen puoliso Judit Charlotta Ståhlberg. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulun ja Turun lukion ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1840. Schultz opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1847.
Schultz työskenteli Turun yläalkeiskoulun opettajana vuodesta 1847 ja sai vakinaisen viran vuonna 1850. Hän siirtyi Turun ala-alkeiskoulun rehtoriksi vuonna 1852. Schultz nimitettiin Turun lukion apulaisopettajaksi vuonna 1861 ja Turun ruotsalaisen lyseon suomen kielen opettajaksi vuonna 1874. Vuonna 1874 hän sai myös lehtorin arvonimen. Schultz erosi opettajanvirastaan vuonna 1888, mutta jatkoi lyseon kirjastonhoitajana vuoteen 1892 saakka. Hän toimi 1860-luvulla opettajana myös Heurlinin koulussa ja Turun muissa oppilaitoksissa.
Schultz työskenteli "Åbo Underrättelserin" päätoimittajana vuosina 1850–1859. Hän avusti "Sanomia Turusta" -lehteä ja toimi "Åbo Underrättelserin" musiikkiarvostelijana vuosina 1880–1888.
Sofia Bryant

Sofia Bryant (s. 26. joulukuuta 1999) on suomalais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa "I Am Not Okay with This"
Tallinnan lippu

Tallinnan lippu koostuu kolmesta sinisestä ja kolmesta valkoisesta vaakapalkista. Pituuden ja leveyden suhde on 2:1 ja sen normaalikoko on 1600 × 800 mm. Lippu pohjautuu todennäköisesti tanskalaisen Hvide-klaanin vaakunaan.
Indiana Daily Student

Indiana Daily Student (lyh. IDS) on Indianan yliopiston (Bloomington) opiskelijoiden työstämä lehti. Se kattaa yliopistosta, sen urheilutoiminnasta, Bloomingtonista ja Indianasta kertovia uutisia.
Historia.
IDS perustettiin 1867 ja sen ensimmäiseen hallitukseen kuuluivat Henry C. Duncan, Robert D. Richardson ja Henry C. Meredith. Ensimmäinen numero ilmestyi perjantaina 22. helmikuuta.. 
7. joulukuuta 1941 IDS oli ainoa lehti Bloomingtonissa, joka teki ekstrapainoksen Pearl Harborin pommituksista. 
Organisaatio.
Lehden päätöksentekoelin on sen hallitus, johon kuuluu kolme ammattitoimittajaa, neljä opiskelijaa, yksi ylioppilaskunnan edustaja, yksi henkilökunnan edustaja journalismtisten opintojen ulkopuolelta, opiskelijamedian johtaja sekä jornalististen opintojen dekaani. 
IDS:n hallitus nimittää uudet toimittajat. Näiden tulee olla hyvämaineisia yliopistossa kirjoilla olevia opiskelijoita.
Toiminta.
Lehti julkaisee uutisia niin verkkosivullaan kuin painettunakin. Lisäksi sillä on oma podcast.
Alkuvuodesta 2020 IDS laajensi toimintaansa kampusalueen ulkopuolelle nimittämällä kaksi uutta toimittajaa, jotka kirjoittavat pääsääntöisesti kaupunkia ja osavaltiota koskevista aiheista. 
Aiheesta muualla.
Sylvanus Dryden Phelps

Sylvanus Dryden Phelps (15. toukokuuta 1816, Suffield, Connecticut – 25. marraskuuta 1895 New Ha­ven, Con­nec­ti­cut) oli yhdysvaltalainen baptistipastori, toimittaja ja kirjailija.
Elämänvaiheet ja työ.
Phelps opiskeli Brownin yliopistossa Rhode Is­landissa ja valmistui teologian tohtoriksi 1844. Sen lisäksi hän opiskeli Yale Di­vin­i­ty Schoolissa, New Ha­venissa. Hänet nimitettiin New Havenin baptistiseurakuntaan pastoriksi, jossa hän toimi 28 vuotta, minkä jälkeen hän toimi "The Christian Secretary" -lehden toimittajana. Hän julkaisi useita kirjoja, lauluja ja runoja"."
Yksi Phelpsin kirjoittamista lauluista, ”Saviour, Thy dying love”, on myös käännetty suomeksi. Kappale ilmestyi hänen kustantamassaan lehdessä "The Watchman and Reflector" 1862. Laulun sävelmä on Robert Lowryn kirjoittama melodia. Se on suomeksi "Ruotsin kirkon virsikirjassa," virsi 94 "Itsesi uhrasit puolestani" (käännös Anna-Maija Raittila 1997) sekä "Seurakunta laulaa" "-"kirjassa laulu 405 (käännös Anna-Maija Raittila 1, 2, 4 säk, Joel Niininen 4. säk. 2001).
Fazlollah Zahedi

Fazlollah Zahedi (; 1897 Hamedan, Persia – 2. syyskuuta 1963 Geneve, Sveitsi) oli iranilainen kenraali ja poliitikko. Hän auttoi šaahi Mohammed Reza Pahlavia palaamaan valtaan vuoden 1953 vallankaappauksessa ja toimi sen jälkeen Iranin pääministerinä 1953–1955.
Ura.
Zahedi valmistui Iranin sotilasakatemiasta vuonna 1916 ja liittyi Persian kasakkaprikaatiin. Hän yleni vain 25-vuotiaana prikaatikenraaliksi ja osallistui kurdien kapinan tukahduttamiseen Länsi-Persiassa. Hän nujersi myös brittien tukeman šeikki Khazal Khanin separatistisen kapinan Khūzestānissa. Šaahi Reza Pahlavi nimitti Zahedin Khūzestānin ja Eṣfahānin kuvernööriksi. Kun Iso-Britannia ja Neuvostoliitto toisen maailmansodan aikana miehittivät Iranin, saksalaismielisyydestä epäilty Zahedi vangittiin syyskuussa 1942. Hän joutui olemaan vuoteen 1945 saakka brittien internoimana Palestiinassa. Uusi šaahi Mohammed Reza Pahlavi nimitti hänet vuonna 1949 pääkaupunki Teheranin sotilaskuvernööriksi ja poliisipäälliköksi sekä senaatin jäseneksi.
Zahedi oli vuonna 1951 sisäministerinä Hossein Ala’n hallituksessa ja Mohammed Mossadeqin ensimmäisessä hallituksessa. Hän erosi joulukuussa 1951, koska ei hyväksynyt Mossadeqin politiikkaa. Lokakuussa 1952 Mossadeq syytti Zahedia vallankaappauksen juonimisesta. Toukokuussa 1953 Zahedi pyysi suojelua parlamentin alahuoneelta Majlesilta, jonka puhemies Abu al-Qasim Kashani tuki häntä. Kashanin menetettyä asemansa heinäkuussa 1953 Zahedi pakeni maasta. Pian sen jälkeen Yhdysvaltain tiedustelupalvelu CIA suunnitteli Yhdysvaltain ja Ison-Britannian tukeman vallankaappauksen, jolla Mossadeq syrjäytettiin. Suunnitelman mukaan šaahi nimitti 13. lokakuuta 1953 Zahedin uudeksi pääministeriksi, mitä Mossadeq kieltäytyi tunnustamasta. Šaahi joutui 16. elokuuta myös pakenemaan maasta, mutta kolme päivää myöhemmin Zahedin komentamat šaahille uskolliset joukot ottivat vallan ja syrjäyttivät Mossadeqin.
Zahedin pääministerikauden alussa Yhdysvallat myönsi Iranille mittavan valtiolainan ja Mossadeqin aikana katkenneet diplomaattisuhteet Isoon-Britanniaan palautettiin. Valta keskittyi nopeasti šaahille, joka lakkautti useita puolueita ja rajoitti kansalaisvapauksia. Zahedi sai jatkaa pääministerinä huhtikuuhun 1955 saakka. Hän oli myöhemmin Iranin edustajana Yhdistyneissä kansakunnissa Genevessä. Hän kuoli siellä vuonna 1963.
Fiat 508

Fiat 508 on Fiatin vuosina 1932–1937 valmistama automalli, joka korvasi Fiat 509:n. Vaihteita oli kolme, mutta niiden lukumäärä kasvoi neljään vuonna 1934. Istuimia oli myös neljä ja huippunopeus oli noin 80 km/h. Mallin seuraajaksi tuli Fiat 1100.