tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vogli

Vogli eli Gilwell-punos on nahasta tehty josefiinansolmu, jota käytetään partiohuivin kiinnitykseen. Voglista puhutaan usein virheellisesti osmonsolmuna. Josefiinansolmun ja osmonsolmun erottaa toisistaan helpoiten, kun katsoo solmuja ylhäältäpäin. Josefiinansolmussa on selkeästi nähtävissä neljä "kulmaa"; osmonsolmussa näitä "kulmia" on viisi.
Suomessa voglia voi käyttää partiojohtajan peruskurssin hyväksytysti suorittanut partiolainen. Kurssin ikävaatimuksen takia (täyttää samana vuonna vähintään 18 vuotta) alle 17-vuotiailla ei nahkaista voglia näe. Kansainvälisenä tunnuksena vogli on yleisimmin vasta partiojohtajien jatkokurssin kurssimerkkinä jaettava tunnus, Suomessa ja muutamissa muissa maissa sen käyttöön kuitenkin oikeuttaa jo näiden maiden käyttämä laaja peruskurssi.
Suomenkielinen "vogli"-nimitys juontuu partioliikkeen perustaja Robert Baden-Powellin käyttämästä sanasta "woggle", joka vakiintui englantia puhuvissa maissa tarkoittamaan mitä tahansa huiviholkkia tai muuta partiohuivin sitomiseen käytettävää erilaista kiinnikettä, mistä tahansa materiaalista valmistettuna. Suomessa kuitenkin näitä muita kutsutaan (erityisesti partiotyttöliikkeen) perinteiden mukaisesti huiviholkeiksi ja vogli-termiä käytetään lähes poikkeuksetta "Gilwell woggle" -merkityksessä eli partiojohtajien tunnusmerkkiin viittaamaan. Sanan vakiintunut suomenkielinen kirjoitusasu on "vogli", joskin harvoin tapaa myös muotoa "wogli" tai jopa "woggli".
Esko Mikkola

Esko Olavi Mikkola (s. 14. helmikuuta 1975 Tampere) on uransa vuonna 2010 lopettanut suomalainen keihäänheittäjä. Mikkolan ennätys on 84,27 metriä vuodelta 2004. Hän edusti urallaan Nokian Pyryä. Häntä valmensi vuoteen 2005 Jukka Manninen ja sen jälkeen Kari Ihalainen.
Ura.
Mikkola aloitti urheilu-uransa painin parissa ja vaihtoi vasta 19-vuotiaana painin keihäänheittoon.
Mikkola aloitti vuonna 1997 urheiluansioillaan saamallaan täydellä stipendillä opiskella sähkötekniikkaa Yhdysvalloissa Arizonan yliopistossa Tucsonissa, jossa hän väitteli vuonna 2007 tekniikan tohtoriksi aiheenaan säteilynkestävä elektroniikka. Hän heitti vuonna 1998 NCAA-mestaruuskisojen ennätykseksi 81,86 metriä, joka säilyi rikkomattomana 19 vuotta. Hänet nimettiin keihäsansioillaan Arizonan yliopiston Sports Hall of Fameen.
Urheilu-uran jälkeen.
Mikkola perusti Yhdysvalloissa oman Alphacore-nimisen yrityksen, joka kehittää ja valmistaa säteilynkestäviä mikropiirejä muun muassa Nasalle. Yhtiö toimii Phoenixissa. Mikkolalla on myös Yhdysvaltain kansalaisuus ja hän on avioitunut siellä.
Ennustaminen

Ennustaminen on tulevaisuutta koskevan arvion kehittämistä ja sen esittämistä. Ennustaminen on jaettavissa kahteen lajiin, järkiperäiseen (esimerkiksi sääennuste) ja taikuuteen perustuvaan (esimerkiksi erilaiset viihde-ennustukset eli povaaminen). 
Järkiperäinen ennustaminen.
Tyypillisiä järkiperäisiä ennustamisen lajeja ovat sään ennustaminen ja mielipidetiedustelun suorittaminen. Ennustamisen taustalla on jokin malli tai teoria. Muita oleellisia kysymyksiä ovat ennusteen ennustettu epävarmuus ja lähtötietojen kattavuus ja luonne. Tulevaisuudentutkimus on tieteenala, jossa kartoitetaan ilmiöiden mahdollisia, todennäköisiä ja toivottavia tulevaisuuksia.
Philip E. Tetlockin yli 20 vuotta kestäneistä tutkimuksista kertovassa kirjassa "Superennustajat, Ennustamisen taito ja tiede" (Terra Cognita) politiikan ja talouden alan ennustajat jakautuivat tilastollisesti kahteen ryhmään. Toinen ei onnistunut sattumaa paremmin ja toinen onnistui hieman paremmin. 
Tetlockin jatkotutkimuksessa 2 800 vapaaehtoista osallistui hankkeeseen, jossa vastattiin täsmällisiin kysymyksiin kuten leviävätkö Venäjän protestit tai romahtaako kullan hinta tai nouseeko Nikkei yli 9 500 pisteen. Joukosta nousi esiin 58 henkilöä, jotka suoriutuivat 60 prosenttia paremmin kuin muut vastaajat. Tetlockin mukaan nämä ennustajat ovat älykkäitä ja monipuolisesti maailmaa seuraavia ihmisiä, mutteivät kuitenkaan huippuälykkäitä. Sen sijaan kyse on heidän toiminnastaan ja heidän asenteestaan. He ovat aktiivisesti kiinnostuneita asioista, jotka ovat ristiriidassa heidän maailmankuvansa kanssa – eli ovat hyvin avarakatseisia. He myös testaavat hypoteesejaan, ovat numerotaitoisia, laskevat todennäköisyyksiä, toimivat ryhmissä ja seuraavat onnistumistaan sekä ovat valmiita myöntämään virheensä. "Heillä on todellinen mitattava taito arvioida, millä todennäköisyydellä suurten panosten tapahtumat toteutuvat kolmen kuukauden, kuuden kuukauden, vuoden, tai puolentoista vuoden kuluttua”, Tetlock kirjoittaa. ”Ennustustaito ei ole salaperäinen, syntymässä saatu lahja. Se syntyy erityisistä tavoista ajatella, kerätä informaatiota ja päivittää uskomuksia.”
Uskomuksiin perustuva ennustaminen.
”Povaamisella” tarkoitetaan yleensä asiakkaalle maksua vastaan tai itselle suoritettua tulevaisuuteen katsomista, kun taas ennustamisella voidaan tarkoittaa enteiden tulkitsemista, jolla voi olla myös uskonnollinen ulottuvuus. Ennustamisella on lukuisissa kulttuureissa eri puolilla maailmaa pitkät perinteet.
Roatán

Roatán on Hondurasille kuuluva saari Karibianmerellä. Se sijaitsee Utilan ja Guanajan saarten välissä. Saaren suurin kaupunki on Coxen Hole. Saari kuuluu hallinnolisesti Islas de la Bahían departementtiin. Muita kaupunkeja ovat muun muassa French Harbor ja Oak Ridge. Vaikka Hondurasin tärkein kieli on espanja, suurin osa roatánilaisista puhuu ensisijaisena kielenään englantia. 
Roatán kuuluu Mesoamerikaaniseen valliriuttaan, joka on lajissaan maailman toiseksi suurin Ison valliriutan jälkeen. Saarella on merentutkimusasema "Roatan Institute for Marine Science" (RIMS), jossa on myös opetuksellinen osasto. Siihen liittyy myös delfiiniprojekti. 
Roatánilla on hyvä satama, ja suuri strateginen merkitys. Sitä ovat alkuperäisasukkaiden payojen jälkeen konkistadorien saavuttua tavoitelleet Espanja, Britannia, ranskalaiset ja myös hollantilaiset merirosvot, sittemmin Keski-Amerikan yhdysvallat ja erikseen Guatemala, Nicaragua ja Brittiläinen Honduras eli nykyinen Belize. Myös Pohjois-Amerikan yhdysvalloilla on paljon vaikutusvaltaa sekä 2000-luvun muuttoliikkeen että Hondurasin valtion hallinnon myötävaikutuksella.
ZNG

ZNG (kroaatiksi "Zbor Narodne Garde") eli Kroatian kansalliskaarti oli Kroatian armeija vuonna 1991, ennen itsenäisen Kroatian asevoimien perustamista. 
Se perustettiin 21. huhtikuuta 1991 Kroatian presidentti Franjo Tuđmanin määräyksellä. Tällöin ilmassa leijui Jugoslavian hajoamissotien uhka, koska Kroatia aikoi itsenäistyä. Kroatian kansalliskaarti oli koottu Kroatian aluepuolustusjoukoista TO:sta. ZNG oli vuoden 1991 lopulla Kroatiaan kohdistuneen serbihyökkäyksen päävastustaja.
Kroatian kansalliskaarti esiintyi ensimmäisen kerran julkisesti 28. toukokuuta 1991 paraatissa Zagrebin stadionilla. Tuota päivämäärää juhlitaan vuosittain Kroatian puolustusvoimien lippujuhlana.
12. elokuuta 1991 perustettiin neljä prikaatia. Kroaateilla oli tällöin aseissa noin 60 000 miestä, joista 30 000 sisäministeriön komennossa. 21. syyskuuta 1991 ZNG:n komento siirtyi sisäministeriöltä Kroatian puolustusministeriölle. 3. marraskuuta 1991 Kroatian kansalliskaartin nimi muutettiin Kroatian armeijaksi "Hrvatsku vojsku", joka lyhennettiin HV.
Syyskuussa 1991 YK:n turvallisuusneuvosto asetti entisen Jugoslavian alueen asevientikieltoon, joten Kroatia ei voinut enää ostaa aseita ulkomailta. Kasarmien taistelussa syyskuussa 1991 se sai haltuunsa merkittävän määrän aseistusta: 230 tankkia ja noin 400 tykkiä.
ZNG oli jalkaväkipohjainen armeija, joka myös käytti Jugoslavian liittoarmeijalta saatuja panssareita. Kevyt aseistus oli saatu liittoarmeijalta, Singaporesta ja Unkarista, Romaniasta ja muista itäblokin maista. ZNG käytti seuraavia liittoarmeijan panssareita: T-54/T-55, M-84 ja T-34/85. Miehistönkuljetusvaunuina käytettiin mm. BVP M80:ia, M-60:ia, BOV:ia, BTR-60:ia sekä BTR-4:ia.
Gubu

Gubu eli gobu on nigeriläis-kongolainen kieli. Sillä on noin 12 000 puhujaa Kongon demokraattisessa tasavallassa ja jonkin verran Keski-Afrikan tasavallassa. Keski-Afrikan tasavallassa asuvat gubun puhujat käyttävät myös sangon kieltä. Gubun lähimpiä sukulaiskieliä ovat muun muassa togbo ja mono.
Kielellä ei ole kirjallista muotoa.
Creativity Movement

The Creativity Movement on rasistinen, antisemitistinen ja valkoista separatismia ajava organisaatio, jonka opista käytetään myös nimeä 'Creativity'.
Ryhmittymä kiistää holokaustin, kannattaa eugeniikkaa ja geenitekniikan edistämistä uskonnollisena missiona, joka on pyhitetty "yksinomaan valkoisen rodun selviytymiselle, leviämiselle ja kehitykselle" .
The Creativity Movement on tunnettu myös nimellä World Church of the Creator (WCOTC) vuosina 1996-2002 ja nimellä Church of the Creator 1973-1996. The Creativity movement ei ole yhteydessä TE-TA-MA "Truth" Foundation's Church of the Creator -järjestöön, joka sai suojatun oikeuden nimeen 1987.
Järjestön perusti Ben Klassen vuonna 1973. Myöhemmin organisaation johdossa toimi Matthew F. Hale. Hale kehitti organisaation nimeen etuliitteen "World" kuvaamaan globaalia missiota tavoitteena maailma ilman juutalaisia ja ei-valkoisia.
Organisaation opit.
"The 16 Commandments of Creativity" eli "16 Käskyä" luovat ideologian perustan:
RAHOWA.
RAHOWA on lyhenne sanoista "RAcial HOly WAr", joka tarkoittaa rotujen välistä pyhää sotaa. Se on aate- ja toimintasuuntaus, jonka mukaan valkoihoisten tulisi yhdistyä ja ryhtyä vastustamaan juutalaisia ja ei-valkoihoisia. Käsitteen lanseerasi Ben Klassen.
RaHoWa tai RAHOWA on myös jo toimintansa lopettanut kanadalainen valkoihoisten valtaa (White Power) sanoituksissaan kannattanut yhtye, joka oli erityisen suosittu uusnatsien keskuudessa. Yhtye levytti Resistance Records -levy-yhtiölle, jossa yhtyeen perustaja ja johtohahmo George Burdi l. Eric Hawthorne oli myös omistajana.
Autopsy

Autopsy on yhdysvaltalainen death metal/doom metal -yhtye, jonka Chris Reifert perusti vuonna 1987 jättäessään Death-yhtyeen. Yhtye hajosi vuonna 1995, jolloin Reifert ja Danny Coralles jatkoivat samantyylisessä Abscess-yhtyeessä. Yhtye palasi yhteen heinäkuussa 2009.
Historia.
Chris Reifert ja Eric Cutler perustivat Autopsyn elokuussa 1987, pian sen jälkeen, kun Reifert erosi Death-yhtyeestä. Kitaristi Danny Coralles liittyi yhtyeeseen vuonna 1988. Yhtye nauhoitti kaksi demoa, "Demo '87" (1987) ja "Critical Madness" (1988) ennen Peaceville Recordsin kautta julkaistua vuoden 1989 debyyttialbumia "Severed Survival". Nämä varhaiset tallenteet esittelivät suoraviivaista thrash-vaikutteista death metallia, samalla linjalla "Scream Bloody Gore" -levyn aikaisen Deathin kanssa (Reifert soitti kyseisellä Deathin levyllä), kun taas yhtye otti enemmän vaikutteita doom metallista seuraavalla julkaisullaan "Retribution for the Dead" (1990). Seuraava pitkäsoitto, "Mental Funeral", jatkoi tällä linjalla ja levy onkin tullut monen death metal -muusikon noteeraamaksi (erityisesti ruotsalaisessa yhteisössä) erityisen vaikutusvaltaisena teoksena. Menestyksekkään "Mental Funeralin" jälkeisen Euroopan kiertueensa jälkeen yhtye palasi studioon äänittämään "Fiend Blood" -EP:n, jota seurasi yhtyeen kolmas pitkäsoitto "Acts of the Unspeakable". Albumi sisälsi lyhyempiä kappaleita ja lisää grindcore-vaikutteista soundia. Vaikea Yhdysvaltain kiertue vuonna 1993 johti yhtyeen jäsenten päätökseen lopettaa Autopsy viimeisen albumin äänitysten jälkeen. Neljäs pitkäsoitto "Shitfun", julkaistiin vuoden 1995 alussa. Levy sisälsi runsaasti hardcore punk -vaikutteita.
Vuonna 2005 Autopsy oli esillä musiikkidokumentissa , kun elokuvan kertoja ja tähti Sam Dunn luki ääneen jakeen yhtyeen kappaleesta "Charred Remains".
Toisiotutkavastain

Toisiotutkavastain eli transponderi eli tutkamajakka (, sanoista "transmitter" ja "responder") on ilma-aluksen signaalilähetin, jolla tutkakenttään saapunut kone automaattisesti lähettää toisiotutkaa ylläpitävälle lennonjohdolle tai ilmavalvonnalle tunnisteen eli nelinumeroisen toisiotutkakoodin ja mahdollisesti lisätietoja.
Toisiotutkavastaimen moodit.
Moodi 3/A.
Yleensä maa-asema kysyy 3/A-tietoa joka on lentokoneen toisiovastauskoodi. Toisiovastauskoodi muodostuu neljästä oktaalinumerosta joten maailmassa on 4 096 kappaletta näitä koodeja. Lennonjohtaja kertoo esimerkiksi mittarilennon reittiselvityksen tai tutkapalvelun aloittamisen yhteydessä lentokoneelle toisiokoodin. 
Muutama koodi on osoitettu tiettyyn käyttöön, koska eri koodien lukumäärä on hyvin rajallinen.
Yleismaailmallisesti tilanteet ovat saaneet oman toisiokoodin:
Suomessa kansallisesti (ja yleisesti myös muualla Euroopassa) siviilialuksia vaaditaan käyttämään VFR-lennoilla valvotussa ilmatilassa koodia 2000 ja valvomattomassa koodia 7000, sotilaat lentävät VFR-lentoja koodilla 3000. Yhdysvalloissa VFR-koodi on 1200. 
Koodi 0000 oli kylmän sodan ilmoituskoodi: silloin kun ao. maan ilmapuolustus osoitti että olet havaittu, vakoilukone asetti toisiotutkavastaajan päälle ja kone "koodasi" 0000.
Moodi C.
Toisiotutkavastain voi lähettää myös lentokoneen korkeustiedon (eri kyselypulssipari maa-asemalta "moodi C") jos lentokoneen korkeusmittarissa on ao. toiminto mahdollinen. Korkeustieto saadaan lentokoneen korkeusmittausyksiköstä (barometriyksikkö) eli ilmanpainemittarista. Korkeustieto "koodataan" käyttäen gray-koodia.
Moodi S.
Toiselta nimeltään selective interrogation, valikoiva kysely. Vaatii edistyksellisen transponderin, jollainen on lähes kaikissa isoissa liikennekoneissa. Tässä moodissa tietoa voidaan lähettää enemmän. Lennonjohto voi yksilöidä ne transponderit, joilta vastaus halutaan jokaisella antennikierroksella ja ne, joilta vastaus tulee harvemmin. Näin saadaan vähennettyä vilkkaalla liikennealueella vastausten "tulvaa" ja myös tarpeetonta "radioaaltosaastetta". S-moodissa toimiva transponderi on myös välttämätön osa lentoliikenteen yhteentörmäysvaaraa vähentävää järjestelmää ACAS ("airborne collision avoidance system"). Tällä menetelmällä myös samalla alueella olevien koneiden transponderit liikennöivät keskenään ja varoittavat törmäysvaarasta.
Mätäkuu

Mätäkuu on pohjoismaisen kansanperinteen nimitys vuosittaiselle ajanjaksolle, joka sijoittuu välille 23. heinäkuuta – 23. elokuuta. Aurinko on tällöin eläinradan niin kutsutussa Leijonan merkissä eli se sijaitsee 120–150 asteen etäisyydellä kevättasauspisteestä.
Mätäkuu on vuoden kostein ja kuumin aika, jolloin elintarvikkeet pilaantuvat tavallista helpommin. Myös haavat tulehtuvat tavallista helpommin.
Mätäkuun ajankohta oli merkittynä satojen vuosien ajan suomalaisiin kalentereihin, mutta Helsingin yliopisto poisti sen almanakastaan vuonna 1996.
Historiaa.
Mätäkuun käsite on peräisin muinaisesta Egyptistä. Niilin vuosittainen tulva ajoittui mätäkuulle. 
Mätäkuun perinne juontaa alkunsa tuhansien vuosien takaa muinaisesta Mesopotamiasta. Mätäkuuta eli kesän kuuminta aika nimitettiin siellä koiranpäiviksi. Nimensä tuo kolmisen viikkoa kestänyt aika oli saanut Canis Majorin eli Ison koiran tähtikuviosta ja sen kirkkaimmasta tähdestä Siriuksesta eli Koirantähdestä, joka heinäkuun puolenvälin jälkeen tulee pois Auringon takaa ja alkaa näkyä aamuisin juuri ennen auringonnousua. Koirakuun käsite syntynyi Mesopotamiassa. Siriuksen näkyminen oli tärkeää myös egyptiläisille, koska silloin alkoivat Niilin tulvat. Roomalaiset nimittivät ajanjaksoa nimellä "dies caniculares".
Nimitys ”mätäkuu” sai alkunsa käännösvirheestä. Saksassa otettiin käyttöön käsite "Rodenmonat", joka tarkoittaa kaskeamiskuuta. Tanskalaiset käänsivät sanan muotoon "råddenmåned" (mätäkuu). Suomessa käsitteen mätäkuu otti käyttöön jo Mikael Agricola.
Tulehdusriski.
Helsinkiläiset kirurgit selvittivät mätäkuun todenperäisyyttä tutkimalla aikavälillä 2002–2005 Töölön sairaalaan tuodut lähes 50 000 potilasta, joista mätäkuiden aikana leikattujen potilaiden määrä oli noin 4 000. Leikkauksen jälkeisen infektion takia leikkaushoitoa tarvitsi 16 prosenttia, kun muuna aikana leikkaushoitoa tarvitsi 12 prosenttia. Mätäkuun aikana leikatuilla potilailla oli lisäksi kaksinkertainen riski saada elininfektio tai syvä leikkaushaavan infektio.
Mätäkuun uutiset.
Kansankielessä puhutaan joskus mätäkuun jutuista. Tällöin tarkoitetaan heinä–elokuussa kerrottavia, luotettavuudeltaan epämääräisiä uutisia, jotka saavat uutistilaa, koska kesällä ei tapahdu mitään muutakaan uutisoimisen arvoista.
Thomas Malory

Thomas Malory (n. 1405 – 14. maaliskuuta 1471) oli brittiläinen henkilö, joka kirjoitti tai kokosi vuonna 1485 painetun teoksen "Le Morte d’Arthur". Kirja kertoo Pyöreän pöydän ritarien tarinan ja perustuu aikaisempiin kertomuksiin kuningas Arthurista, joka kokoaa ympärilleen legendaarisen ritarikunnan. Hänen vaimonsa kuningatar Guinevere rakastuu traagisesti hänen ystäväänsä sir Lancelotiin. Kirjoittajan sukunimi esiintyy eri kieliasuissa, kuten muodoissa Maillorie, Mallory, Mallery ja Maleore.
"Le Morte d’Arthur" on ilmestynyt suomeksi lyhennettynä vuonna 1979 nimellä "Pyöreän pöydän ritarit".
Elämä.
Thomas Maloryn historiallisuudesta on esiintynyt erimielisyyksiä, mutta nykyään uskotaan hänen olleen Newbold Revelistä, Warwickshiren kreivikunnasta kotoisin oleva Sir Thomas Malory. Malory syntyi noin vuonna 1405, mutta syntymävuosi saattoi myös olla tätä aikaisempi. Hän oli naimisissa Elizabeth Walshin kanssa, ja pariskunnalla oli poika Robert. Malory valittiin Englannin parlamenttiin vuonna 1445. 
Maassa oli levottomuuksia vuonna 1449, ja Maloryn elämä sai tässä vaiheessa tuntemattomasta syystä käänteen. Häntä syytettiin vuosina 1450–1451 lukuisista rikoksista, joihin kuului muun muassa rahankiristys, karjavarkaus, ryöstö ja raiskaus, joskin viimeisen kohdalla syytteen nosti naisen aviomies, vaikka kyseessä ei välttämättä ollut vastentahtoinen rikos . Vuonna 1450 Malory yritti hyökätä väijytyksestä Buckinghamin herttuan kimppuun. Hän joutui vuonna 1452 vankilaan, jossa vietti suurimman osan seuraavasta kahdeksasta vuodesta odottamassa oikeudenkäyntiä, jota ei kuitenkaan koskaan tapahtunut. Malory pakeni vankilasta kahdesti, ja hänet myös armahdettiin ainakin kerran. Osan teoksestaan "Le Morte d'Arthur" Malory kirjoittikin vankilassa ollessaan.
Apinoiden planeetta

Apinoiden planeetta ("La planète des singes") on Pierre Boullen vuonna 1963 julkaistu tieteisromaani. Sen pohjalta on tehty suoraan kaksi elokuvaa ja useita jatko-osia.
Sovitukset.
Reboot elokuvasarja.
Vain nimeltään. Rebootin tarina on eri kuin alkuperäisessä kirjassa.
"Ensimmäinen Trilogia"
"Toinen Trilogia"
Oheistuotteet.
Lisäksi julkaistiin oheistuotteina useita elokuviin liittyviä sarjakuvia.
Combat 18

Combat 18 tai C18 on brittiläinen uusnatsiorganisaatio, joka muotoutui vuonna 1991 Blood &amp; Honour -ryhmän ja jalkapallohuligaaniryhmien, kuten Chelsea Headhunters, välisten kokousten seurauksena. Numero ”18” on usein käytetty uusnatsisymboli, joka juontuu Adolf Hitlerin nimikirjainten järjestysluvusta aakkosissa.
Ryhmän synty oli vastaus Anti-Fascist Action (AFA) -ryhmittymän iskuille British National Party (BNP) -puolueen ja muiden äärioikeistopuolueiden kokouksissa. C18 saavutti pian huonoa mainetta väkivaltateoillaan siirtolaisia ja vasemmistolaisia vastaan. Vuonna 1992 se julkaisi "Redwatch"-lehden, joka kuten saksalainen uusnatsijulkaisu "Der Einblick", sisälsi rasismin vastaisten henkilöiden nimiä ja osoitteita rohkaisten heihin kohdistuvaan väkivaltaan.
"Searchlight", Red Action ja muut arvostelijat ovat esittäneet teorioita, että Yhdistyneen kuningaskunnan salainen palvelu MI5 loi C18:n saattaakseen BNP:n huonoon maineeseen ja ansana kaikkein väkivaltaisimpien uusnatsien kiinnisaamiseksi.
Vuonna 1998 organisaation johtaja Charlie Sargent tuomittiin elinkautiseen erään ryhmän jäsenen murhasta. Tämän jälkeen organisaation sisäisten riitojen jälkeen ryhmä inaktivoitui. Vuosien 1998 ja 2000 välillä kymmeniä Combat 18:n jäseniä pidätettiin useissa operaatioissa.
Vuonna 1999 22-vuotias David Copeland, the National Socialist Movementin (C18:sta irrottautunut ryhmä) entinen jäsen, toteutti naulapommi-iskukampanjan, joka kohdistui tummaihoisia, aasialaisia ja homoseksuaalisia yhteisöjä vastaan Lontoossa. Copelandin toteuttamiin iskuihin yhdistettiin myös Combat 18:sta irrottautunut the White Wolves -ryhmä.
Saksan salaisen palvelun Bundesamt für Verfassungsschutzin mukaan C18:lla on jaostoja Yhdysvalloissa, Ranskassa, Ruotsissa ja Saksassa. Organisaatio on kuitenkin äärioikeistopuolueiden epäsuosiossa ansa-epäilyjen vuoksi.
Suomessa syyskuussa 2015 Harjavallan vastaanottokeskusta vastustaneet mielenilmaisijat käyttivät lipussaan C18-tunnusta. Saman ryhmän jäseniä tavattiin joulukuussa niin sanotun ”Länsi-Porin katupartion” riveistä.
Vaindloo

Vaindloo saar eli Vaindlood () on itäisellä Suomenlahdella, Viron pohjoisrannikolla sijaitseva saari. Vaindlood sijaitsee Länsi-Virumaahan kuuluvassa Haljalan kunnassa, ja se on Viron pohjoisin saari. . 
Vaindloodin pinta-ala on 6,2 hehtaaria. Paikalla sijaitsee alun perin 1718 perustettu majakka. Nykyisen majakan runko on vuodelta 1871. Saareen pääsee vain pienveneellä, sillä siellä ei ole isommille aluksille sopivaa satamaa.
Venäjän ilmavoimat on usein loukannut Viron ilmatilaa Vaindloon saaren yllä.
Kapteeni Tähti

Kapteeni Tähti ("Captain Star") on Steven Applebyn sarjakuvaan perustuva animaatiosarja, jota tehtiin 13 jaksoa vuosina 1997–1998. Sarja kertoo kuuluisasta avaruuskapteenista ja hänen miehistöstään, jotka odottavat syrjäisellä autiolla planeetalla käskyjä. Käskyjä ei kuitenkaan tule, koska se on vain juoni, jolla kapteenista halutaan päästä eroon. Kapteeni Tähden äänenä sarjassa oli Richard E. Grant.
Sarjaa esitti Suomessa Yle TV1 ensimmäisen kerran vuonna 1998 ja sen jälkeen uusintana vuonna 2001. Toisella uusintakierroksella vuonna 2003 kanavana oli Yle TV2.
Gregorios Nyssalainen

Gregorios Nyssalainen (n. 335 – 394 jälkeen) oli kristitty piispa ja pyhimys, joka luetaan kirkkoisien joukkoon.
Gregorios oli Basileios Suuren nuorempi veli ja Gregorios Nazianzilaisen hyvä ystävä. Jotkut historioitsijat katsovat diakonissa Theosebian olleen hänen vaimonsa, jotkut taas katsovat hänen, kuten Makrina nuoremman, olleen myös Gregorioksen ja Basileioksen sisar.
Gregorios pohti Jumalan olemusta ja korosti tämän tuonpuoleisuutta sanomalla, että Jumala on ihmiselle täysin käsittämätön eikä hänestä voi sanoa mitään muuta kuin mitä Raamattu kertoo. Gregorioksen merkitys on jo pitkään tunnustettu niin itäisessä ortodoksisessa kirkossa kuin läntisessä katolisessa kirkossa.
Gregorios kirjoitti muun muassa teokset "Sielusta ja ylösnousemuksesta" sekä "Mooseksen elämä".
Tuomarinkylä

Tuomarinkylä () on kaupunginosa Pohjois-Helsingissä. Siihen kuuluvat osa-alueina Haltiala (9 as., 31.12.2018), Paloheinä (5 830 as., 31.12.2024), Torpparinmäki (2 795 as., 31.12.2024) ja Tuomarinkartano.
Tuomarinkylän peruspiiriin kuuluvat muut Tuomarinkylän osa-alueet kuin Tuomarinkartano, joka luetaan Itä-Pakilan peruspiiriin. 
Tuomarinkartanon osa-alueella sijaitsee Tuomarinkylän kartano, jota ympäröi puisto ja laajat viljelysalueet. Kartanossa toimii nykyään museo ja kartanon tallit ovat ratsastusharrastajien käytössä. Alueella sijaitsevat Tuomarinkylän ratsastuskoulu, Tuomarinkartanon ratsastusopisto sekä kolme yksityistallia.
Historiaa.
Tuomarinkylän muutama säilynyt paikannimi ja talonnimi kertoo alueen vanhasta esihistoriallisesta käytöstä. Tuomarinkylä kuten muukin Uusimaa kuuluivat pääasiassa hämäläisten alueisiin ennen ruotsalaisten tuloa alueelle keskiajalla. 
Tuomarinkylä kuuluu Helsingin pitäjän vanhoihin kyliin. Nimi "Domarby" tunnetaan asiakirjoista vuodelta 1417 ja se viittaa kylän olleen tuomarin asuinpaikkana. Kylässä on ilmeisesti asunut joku Uudenmaan tuomareista. Kylällä on tätä ennen voinut ollut jokin toinen nimi. Suomenkielinen nimi Tuomarinkylä on tullut käyttöön 1900-luvun alkuvuosina. Kylän vanhimpia taloja on ollut Skeppars, jonka nimi viittaa sen omistajan aikanaan harjoittaneen laivurin ammattia Helsingin tienoilla. Kun tähän tilaan vuonna 1703 yhdistettiin ratsutila Långhansas ja myöhemmin 1780-luvulla tilat Ryttars, Kusmies, Glasmästars ja Lassas, Tuomarinkylän kartano saavutti lopullisen laajuutensa. Helsingin kaupunki osti kartanon vuonna 1917 ja kylän alue liitettiin Helsingin kaupunkiin vuoden 1946 suuressa alueliitoksessa. Ensimmäisinä valmistuivat rakennussuunnitelmat Paloheinän ja Torpparinmäen alueille, edelliselle vuonna 1946 ja jälkimmäiselle 1950. Tämän jälkeen alueille vahvistettiin vanhoihin paikannimiin perustuva kadunnimistö. Vuonna 1959 kaupunginosa jaettiin Haltialan, Paloheinän, Torpparinmäen ja Tuomarinkartanon osa-alueisiin.
Blood &amp; Honour

Blood &amp; Honour on uusnatsistinen musiikinjakeluverkosto, jonka perustivat vuonna 1987 valkoisen ylivallan skinheadit ja muut valkoiset nationalistit. Blood &amp; Honour järjestää uusnatsiyhtyeiden konsertteja ja levittää RAC-yhtyeiden äänityksiä. Blood and Honour, suomeksi "veri ja kunnia", otti nimensä Hitler-Jugendin motosta "Blut und Ehre". 
Kansainvälisesti toimivaa Blood and Honouria on pidetty avoimesti väkivaltaa suosittelevana järjestönä. Uusnatsistiseksi terroristijärjestöksi luonnehdittu Combat 18 on ollut tiiviisti kytköksissä järjestöön. Saksassa Blood and Honourin toiminta kiellettiin kokonaan vuonna 2000 ja Espanjassa vuonna 2005 kiihotuksesta kansanryhmää vastaan.
Historia.
Organisaation historia ulottuu vuoteen 1977, jolloin perustettiin Rock Against Communism -järjestö. Hiljaiselon jälkeen vuonna 1982 RAC tuli uudelleen julkisuuteen skinhead-yhtye Skrewdriverin mukana. Blood &amp; Honourin perustivat vuonna 1987 kansallismieliset skinheadit vastaiskuna Anti-Nazi Leaguen Rock Against Racism -organisaatiolle. Skrewdriverin laulaja, Ian Stuart Donaldson toimi Blood &amp; Honourin yhtenä perustajana ja näkyvänä vaikuttajana kuolemaansa saakka vuonna 1993.
Joskus organisaatio käyttää tunnusta "28", joka juontuu "Blood" ja "Honour"-sanojen ensimmäisten kirjainten järjestysluvuista aakkosissa. 
Suomessa.
Suomen Blood &amp; Honour perustettiin virallisesti vuonna 2003, mutta sen edeltäjänä voidaan pitää muun muassa järjestöä "Veri ja Kunnia", jonka toiminta alkoi 90-luvun alkupuolella. Blood &amp; Honour -järjestö toimii, tai on toiminut Suomessa Helsingissä, Tampereella, Orivedellä, Jyväskylässä, Mikkelissä, Joensuussa, Turussa, Savonlinnassa, Kotkassa, Kouvolassa ja Kuopiossa. Blood &amp; Honour Suomi Finland on nykyään keskittynyt lähinnä konserttien järjestämiseen, mutta aikaisemmin he muun muassa painoivat omaa lehteä muutaman numeron verran.
Vuonna 2005 Blood &amp; Honour järjesti jalkapallo-otteluita sotaveteraanien hyväksi. Lahjoituksen saanut sotainvalideja edustava järjestö sai kertomansa mukaan kuulleensa Blood &amp; Honourin uusnatsiyhteyksistä vasta lahjoituksen jälkeen ja myönsi kytkennän skinheadeihin olevan sotainvalideille kiusallinen. Järjestö totesi, että se ei aio jatkossa tehdä yhteistyötä järjestön kanssa, mutta saatuja rahoja ei palauteta.
Organisaatiota lähellä olevia henkilöitä on Suomessa tuomittu väkivaltarikoksista. Järjestö sai huomiota vuonna 2002, kun siihen kuuluva ”Huhtikuun ryhmä” julkaisi internetissä ilmoituksen, jossa silloinen asuntoministeri Suvi-Anne Siimes etsintäkuulutettiin ”elävänä tai kuolleena”. Järjestön vihalistalla oli tuolloin useita tunnettuja henkilöitä.
Efraim Syyrialainen

Pyhä Efraim Syyrialainen (, "Mār Aphrêm Sûryāyâ"; ; ) (n. 306–373) oli merkittävä teologi ja syyriankielisten hymnien kirjoittaja. Hänet luetaan usein kirkkoisien joukkoon erityisesti syyrialaisessa kristillisyydessä. Samoin hänet luetaan pyhimykseksi erityisesti Syyriassa. Paavi Benedictus XV antoi Efraimille Kirkon opettajan arvonimen vuonna 1920.
Elämä.
Efraim syntyi vuoden 306 vaiheilla Nisibisin kaupungissa, pohjoisessa Mesopotamiassa nykyisten Turkin ja Syyrian valtioiden rajalla. Joidenkin lähteiden mukaan Efraimin vanhemmat olivat kristittyjä, toisissa mainitaan hänen isänsä olleen pakanapappi. Kaupungissa puhuttiin tuohon aikaan useita kieliä, valtakielenä oli aramea. Kristillinen yhteisö käytti syyrian kieltä. Kaupunki oli myös uskonnollisesti monipuolinen. Alueen kristityillä oli usein juutalainen tausta, ja tannaiittien vaikuttamana juutalaisuus kukoisti, minkä vuoksi kristillinen yhteisö kasvoi hitaasti. Vain joitakin vuosia aikaisemmin Rooman keisari Diocletianus oli sopinut Persian keisarin kanssa, että Nisibis siirtyisi roomalaisille. Roomalaisten aloittamat kristittyjen vainot ja marttyyritarinat olivat osa Nisibisin kristittyjen yhteisön arkea Efraimin kasvuvuosina.
Efraim vietti valtaosan elämästään Nisibisissä, mutta hän muutti Edessaan persialaisten valloitettua Nisibisin vuonna 363. Edessassa hän kirjoitti suurimman osan hänen tallella olevista teoksistaan.
Efraim kirjoitti usein runollisesti, ja hän toi teologiaan omaperäisiä näkökulmia. Hän käsitteli paljon suuriin juhliin, kuten jouluun ja pääsiäiseen, liittyviä teemoja. Hänen keskeisimpiä aiheitaan oli inkarnaatio. Hänen kirjoituksissaan tuli esiin myös Neitsyt Marian merkitys; hän suhtautui tähän suurella kunnioituksella ja ansioitui mariologian hiomisessa. Efraimin ajattelussa todellisuus oli paradoksaalista ja avoimen ja salatun vuorovaikutusta, mikä havainnollistui Kristuksen persoonassa ja kristinuskossa. Efraim oli nikealaisen ortodoksisen opin kannattaja, ja hänen tuotantoonsa sisältyi myös harhaoppisia suuntauksia vastustavia tekstejä.
Efraim Syyrialaisen paastorukous.
Efraim Syyrialaisen paastorukous on tunnettu etenkin ortodoksisessa kirkossa. Se kuuluu seuraavasti:
Johannes Damaskolainen

Pyhä Johannes Damaskolainen (, , ; siviilinimeltään "Yuhanna ibn Mansur ibn Sarjun", noin 676 – 5. joulukuuta 749) oli melkiitteihin kuulunut munkki ja pappi. Hän syntyi ja kasvoi Damaskoksessa, mutta kuoli todennäköisesti Mar Saban luostarissa, Jerusalemista kaakkoon. Hän oli syyrialaista sukua, mutta hän oli saanut klassisen hellenistisen kasvatuksen. Hän toimi nuoruudessaan Umaijadien kalifaatin virkamiehenä, mutta lähti luostariin. Hänet lasketaan usein kirkkoisien joukkoon, ja ainakin ortodoksit lukevat hänet pyhiin.
Johannes kirjoitti laajalti kristillisestä teologiasta, dogmatiikasta, apologetiikasta, ikoniteologiasta ja hermeneutiikasta, ja hänen teostensa joukkoon kuuluu myös lukuisia saarnoja ja pyhimyselämäkertoja.
Hevoskotka

Hevoskotka (myös Hippogryfi) on aarnikotkan tapainen taruolento, jolla on kotkan pää ja siivet, mutta muu ruumis on hevosen. Se esiintyi antiikin Kreikan taiteessa sekä keskiaikaisissa legendoissa. Hevoskotka on rakkauden symboli, ja uskomusten mukaan sen isä oli aarnikotka ja emä nuori tamma. Tarujen mukaan hevoskotka ei voi lisääntyä, ja se on aarnikotkaa helpompi kesyttää.
Ludovico Ariosto loi hevoskotkan kirjassaan Orlando Furioso 1500-luvun alussa. Olento perustui vanhaan sananlaskuun aarnikotkan ja hevosen risteyttämisestä, jota käytettiin kuvaamaan mahdottomuutta tai sovittamatonta ristiriitaa. Muun muassa roomalainen runoilija Vergilius (70–19 eaa.) oli aikoinaan viitannut aarnikotkien ja hevosten risteyttämiseen esimerkkinä mahdottomuudesta. Risteytymistä pidettiin mahdottomana, koska tarujen mukaan aarnikotkat vihaavat hevosia ja syövät näitä aina tilaisuuden tullen.
J. K. Rowlingin kirjoittamassa "Harry Potter" -kirjasarjassa esiintyy hevoskotkia ja yksi niistä, nimeltään "Hiinokka" (kuudennessa kirjassa se tunnetaan myös Surkusiipenä), on Tylypahkan velhokoulun riistanvartijan Rubeus Hagridin lemmikki, joka tuomitaan kuolemaan, mutta pelastetaan. Hevoskotkat luokitellaan kirjoissa vaarallisiin taruolentoihin.
Den Helder

Den Helder on kaupunki Pohjois-Hollannin provinssin pohjoiskärjessä Alankomaissa. Kaupungissa on 57 795 asukasta (vuonna 2008) ja sen pinta-ala on 178,83 neliökilometriä. Suurin osa kunnan asukkaista asuu Den Helderin taajamassa ja loput Huisduinenissa ja Julianadorpissa. Kunnassa sijaitsevat myös Friese Buurtin ja De Kooyn kylät.
Den Helderin kaupungin tärkeimmät alueet ovat Vanha Den Helder, Uusi Den Helder ja De Schoten. Uusi Den Helder rakennettiin toisen maailmansodan jälkeen helpottamaan kovaa asuntopulaa. De Schoten rakennettiin 1960-luvulla.
Kaupunki on Alankomaiden laivaston keskus ja myös Alankomaiden kuninkaallinen laivastoakatemia sijaitsee kaupungissa. Yksi Den Helderin tärkeimmistä nähtävyyksistä on Willemsoordin vanha laivastotelakka. Telakkatoiminnan siirryttyä vanha telakka-alue on kunnostettu, ja nykyään alueelta löytää ravintoloita, elokuvateatterin ja muita toimintoja.
Ville Pörhölä

Frans Wilhelm ”Ville” Pörhölä (alun perin Horneman, 24. joulukuuta 1897 Alatornio – 28. marraskuuta 1964 Oulu) oli suomalainen yleisurheilun heittolajien monitaitaja ja olympiavoittaja.
Urheilu-ura.
Pörhölä voitti Antwerpenin olympialaisissa 1920 kultaa kuulantyönnössä tuloksella 14,81. Vuonna 1922 Pörhölä voitti Englannin mestaruuden kuulantyönnössä. Pariisin olympiakisoissa 1924 Pörhölän sijoitus kuulantyönnössä oli seitsemäs. Tämän jälkeen Pörhölä oli muutaman vuoden poissa kilpailuista, mutta palasi sitten moukarinheittäjänä. Pörhölä oli ensimmäinen suomalainen 50 metriä ylittänyt moukarinheittäjä. Los Angelesin kisoissa 1932 hän johti moukarikilpailua viimeiselle heittokierrokselle asti, ja hänen tuloksensa 52,27 oikeutti lopulta hopeamitaliin. Yleisurheilun Euroopan mestaruuskilpailuissa Torinossa 1934 Pörhölä voitti moukarinheiton. Hän osallistui vielä Berliinin olympiakisoihin 1936; sijoitus moukarinheitossa oli nyt yhdestoista.
Seuratasolla Pörhölä edusti Röytän Jyskyä, Tornion Pyryä, Oulun Pyrintöä, Viipurin Urheilijoita, Kuopion Urheilu-Veikkoja, Kajaanin Kipinää ja Rovaniemen Urheilijoita.
Pörhölä tunnettiin lempinimellä ”Röyttän karhu”, kotipaikkansa Röytän saaren mukaan. Elokuussa 2020, 100 vuotta Pörhölän olympiavoiton jälkeen, Torniossa nimettiin tie Pörhölän mukaan "Ville Pörhölän poluksi".
Hänelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1958.
Pörhölän tyttärenpoika on kolmiloikkaaja Heikki Herva.
Eindhoven

Eindhoven ([ˈɛintˌɦoːvə(n)] ) on kaupunki Alankomaiden Pohjois-Brabantin maakunnassa. Kaupungissa on 219 877 asukasta (vuonna 2010). Se on maan eteläosien suurin ja koko maan viidenneksi suurin kaupunki sekä tärkeä talouskeskus: kaupungin metropolialueen väkiluku on yli 725 000. 40 prosenttia Alankomaiden investoinneista tutkimukseen ja tuotekehitykseen tehdään Eindhovenin alueella. Kaupungissa toimii Eindhovenin teknillinen yliopisto.
Alun perin kaupunki sijaitsi Dommel- ja Genderjokien yhtymäkohdassa, mutta nykyään vain Dommel virtaa sen läpi. 
Historia.
Brabantin Herttua Hendrik I myönsi Eindhovenille kaupunkioikeudet vuonna 1232. Kaupungissa oli tuolloin noin 170 rakennusta, ja kaupunginmuurin ulkopuolella seisoi pieni linna. Yksi kaupungin perustamiseen vaikuttanut tekijä oli sen sijainti Liègestä Hollantiin johtavalla kauppareitillä.
Eindhoven liitettiin Alankomaihin vuonna 1629. Kaupungin kasvu lähti vauhtiin vasta teollisen vallankumouksen myötä 1800-luvulla, ja nykyään kaupunki on väkiluvultaan Alankomaiden viidenneksi suurin: asukkaita on noin 220 000. Toisen maailmansodan pommitukset (Operaatio Market Garden) tuhosivat suuria osia kaupungista.
Suuryritykset kuten Philips ja DAF ovat tehneet Eindhovenista tärkeän teollisuuden ja teknologian keskuksen Alankomaissa. Eindhoven on myös tärkeä rautateiden solmukohta. Eindhovenin lentoasema on matkustajamäärältään mitattuna Alankomaiden toiseksi vilkkain ja tärkeä sotilastukikohta.
Urheilu.
Eindhovenissa toimii Philipsin työntekijöiden perustama jalkapalloseura PSV Eindhoven, joka pelaa Alankomaiden pääsarjassa. Toinen kaupungin jalkapalloseura on FC Eindhoven, joka pelaa Eerste divisiessä. 
Maahockeyssa Eindhovenilla on kolme merkittävää joukkuetta: Oranje Zwart, Eindhovenese Mixed Hockey Club ja HC Eindhoven. 
Eidhovenissa järjestetään useita urheilukilpailuja, ja vuodesta 1990 siellä ollaan pidetty vuosittainen maratonkilpailu. Vuonna 2008 siellä järjestettiin 29. uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut.
Ystävyyskaupungit.
Eindhovenilla on seitsemän ystävyyskaupunkia:
Folkvinus

Folkvinus, Folquinus tai Folkvin oli mahdollisesti keskiaikainen Suomen piispa 1100-luvun lopulla tai 1200-luvun alussa. Folkvinuksen historiallisuudesta ei ole varmoja todisteita.
Palmsköldin katkelman vanhemman, todennäköisesti 1400-luvulta peräisin olevan osan perusteella Folkvinus oli Suomen piispana ennen Tuomasta mutta Rodolfuksen jälkeen. 
Muut tiedot Folkvinuksesta perustuvat Paavali Juustenin 1500-luvulla laatimaan "Suomen piispainkronikkaan", mutta näiden tietojen todenperäisyys on sangen kyseenalainen. Piispainkronikan mukaan Folkvinus olisi ennen Suomeen tuloaan toiminut Uppsalan tuomiokapitulissa, mistä johtuen häntä on arveltu benediktiinimunkiksi. Jarl Gallénin mukaan piispainkronikan maininta Folkvinuksen kaudella vuonna 1198 tapahtuneesta Turun hävityksestä on sekaannus vuoden 1318 Turun tuhoamisen kanssa.
Yhtenä mahdollisuutena on pidetty, että Folkvinus olisi ollut se henkilö, jonka nimittämiseen Suomen piispaksi paavi Innocentius III antoi tämän aviottomasta syntyperästä huolimatta luvan 30. lokakuuta 1209 päivätyssä Ex tuarum -kirjeessä. Tällöin Folkvinus olisi kuollut ennen vuotta 1216, jolloin paavi määräsi jälleen täytettäväksi Suomen piispanistuimen. Folkvinus on kuitenkin saattanut elää jo aiemmin ja hän on voinut olla myös samaisessa Ex tuarumissa kuolleeksi mainittu edellinen Suomen piispa.
Rodolfus

Rodolphus, Rodolfus, Rodulfus tai Rodulff (k. ennen 1209?) oli varhainen Suomen piispa, jonka olemassaolosta ei ole täysin varmoja todisteita. 1400-luvun alusta peräisin olevan Palmsköldin katkelman vanhemman osan mukaan Rodolfus oli Suomen piispana legendaarisen Henrikin jälkeen mutta ennen Folkvinusta. Hänen aikanaan Suomi lienee ollut katolisen kirkon näkökulmasta vielä lähetysaluetta. 
Paavali Juustenin "Suomen piispainkronikan" mukaan Rodolfus olisi ollut kotoisin Länsi-Götanmaalta. Nimen perusteella häntä on arveltu kuitenkin alkuaan saksalaiseksi. Johannes Messenius totesi 1600-luvulla Rodolfuksen piispuuden alkaneen vuonna 1172, mitä ei kuitenkaan pidetä luotettavana tietona. On kuitenkin pidetty mahdollisena, että Rodolfus olisi ollut vuodelta 1209 peräisin olevassa Ex tuarum -asiakirjassa kuolleeksi mainittu Suomen piispa.
Palmsköldin katkelma mainitsee ”kuroneiden” (oletettavasti kuurilaisten) vanginneen ja surmanneen Rodolfuksen. Samalla olisi ryöstetty ja hävitetty Nousiaisten piispankirkko. Eräs Suomen piispainkronikan käsikirjoitus väittää tämän tapahtuneen vuonna 1178, minkä tiedon luotettavuus on myös kyseenalaistettu.
Fiktiossa.
Monet kirjailijat, kuten Zacharias Topelius ja Juuse Tamminen mainitsevat kuronien tekemän Rodolfuksen ryöstämisen teoksissaan.
Safari

Safari (swahilin matkaa tai tutkimusmatkaa tarkoittavasta sanasta "safari", joka pohjaa arabian sanaan "safar" ’matka’) on Afrikan sisäosiin tehtävä metsästys- tai tutkimusretki.
Myös Suomessa järjestetään muun muassa poro- ja moottorikelkkasafareita. Tiettävästi safari-sana ilmestyi ensimmäisen kerran kotimaan matkailun yhteyteen vuonna 1978, jolloin silloinen valokuvausalan erikoisliike Helios Oy ryhtyi järjestämään eri puolilla maata useampipäiväisiä luonnonkuvausretkiä eli Fotosafareita. Vuosina 1979–1984 Helioksen Fotosafarit ulottuivat jo muun muassa Huippuvuorille, Keniaan, Malawiin ja Sambiaan.
Muun muassa kirjailija Ernest Hemingway kirjoitti Afrikan savannilla tai viidakossa tehdyistä pitkistä metsästyssafareista, jotka saattoivat kestää useita päiviä tai jopa viikkoja. Metsästyssafarilla metsästäjällä on yleensä mukanaan paikallinen ammattitaitoinen opas. Metsästäminen safarilla on hyvin kallista, sekä aseen suositellaan olevan .375 H &amp; H Magnum tai suurempikaliiperinen. Useimmiten myös oppaalla on kivääri mukana.
Elmer Niklander

Elmer Konstantin Niklander (19. tammikuuta 1890 Hausjärvi – 12. marraskuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen kiekonheittäjä, kuulantyöntäjä, moninkertainen Suomen mestari, olympialaisten mitalisti ja kiekonheiton olympiavoittaja Antwerpenin olympialaisista 1920. Niklander tunnettiin lempinimellä ”Oitin kanuuna”. 
Saavutuksia.
Niklanderin huomattavimpia urheilusaavutuksia olivat:
Niklander oli lisäksi mukana olympialaisten kuulantyönnössä 1908 vain 18-vuotiaana, samoin kuin 1912 (neljäs tuloksella 13,65) ja 1924 (kuudes). Olympialaisten kiekonheitossa 1908 (antiikin kiekonheitto) hän oli yhdeksäs, 1912 neljäs (tulos 42,09 metriä) ja 1924 seitsemäs (tulos sama 42,09). Vuoden 1920 olympialaisissa hän sijoittui kahdeksanneksi 56 paunan painonheitossa.
1908 hänestä tuli myös kuulantyönnön Suomen mestari ja seuraavana vuonna hän työnsi yhteistuloksen 26,89 metriä, joka ylitti virallisen maailmanennätyksen. Oikean käden työntö oli 14,68 metriä. Myös kiekonheitossa hänestä tuli Suomen mestari yhteistuloksella 81,64 metriä (oikea käsi 41,12 metriä). Vuoden 1910 kiekkotulos oli 81,58 metriä, oikea käsi 43,86 metriä. Hän voitti samana vuonna myös kuulantyönnön yhteistuloksella 27,01. Paremman käden tulos oli 14,68. Kalevan-ottelussa 1911 Niklander voitti mestaruuden kiekonheitossa (78,36, parempi käsi 42,34) ja moukarinheitossa, jossa voittotulos oli 33,22. Seuraavana vuonna hän voitti SM-kultaa kuulantyönnössä yhteistuloksella 25,72, parempi käsi oli 13,83. Kiekonheiton voittotulos oli 79,79, josta paremman käden osuus 39,96. Lisäksi hän voitti antiikin tyylin kiekonheiton, jossa voittoheitto kantoi 39,98.
Vuonna 1913 hän teki Suomen ennätyksen kuulantyönnössä, yhteistulos oli 27,75 metriä (oikea käsi 14,86 metriä ja vasen käsi 12,89 metriä). Seuraavana vuonna hän voitti Malmössä sekä kiekon- että painonheiton. Kaiken kaikkiaan Niklanderilla oli 42 kuulan, kiekon ja moukarin Suomen mestaruutta.
Niklander teki urallaan useita kuulantyönnön, kiekonheiton ja moukarinheiton Suomen-ennätyksiä. Vuonna 1908 hän työnsi kuulantyönnössä SE-tuloksen 13,74, mutta Jalmari Sauli paransi ennätyksen lukemiin 14,06 vielä samana vuonna. Niklander työnsi seuraavana vuonna uudeksi ennätykseksi 14,86. Tämä pysyi ennätyksenä vuoteen 1925, kunnes Ville Pörhölä onnistui rikkomaan sen. Kiekonheitossa Niklander teki vuonna 1910 Suomen-ennätyksen 44,88, jonka Armas Taipale rikkoi kaksi vuotta myöhemmin.
Moukarinheitossa Niklander teki kolme Suomen-ennätystä. Hän heitti vuonna 1910 40,04, joka paransi Verner Järvisen Suomen-ennätystä 5,21 metrillä. Johan Pettersson paransi ennätystä kaksi vuotta myöhemmin, mutta Niklander heitti 1914 tuloksen 45,95, joka oli 32 senttimetriä parempi kuin Petterssonin ennätys. Niklander heitti vielä vuonna 1916 Suomen-ennätykseksi 47,57. Tämä pysyi ennätyksenä vuoteen 1924, jolloin Erik Eriksson otti sen nimiinsä.
Niklander, joka oli naimaton, työskenteli koko ikänsä maanviljelijänä kotitilallaan Oitissa. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Konstantin Rikhard Niklander ja Henriika Harjula.
Tuomas Kempiläinen

Tuomas Kempiläinen (1380–1471) oli alankomaalainen munkki, mystikko ja skolastikko. Hänen kirjoittamakseen arvellaan kuuluisaa hartauskirjaa "De imitatione Christi" (n. 1410-1420, "Kristuksen seuraamisesta"), joka on Raamatun jälkeen todennäköisesti luetuin kristillinen kirja.
Elämäkerta.
Tuomas syntyi Kempenin kylässä, noin 65 km Kölnistä luoteeseen. Hänen sukunimensä oli Hämerken tai Hammerlein, "pieni vasara". Hän kuoli Zwollen lähellä.
Vuonna 1395 hänet lähetettiin Deventeriin yhteisen elämän veljien ylläpitämään kouluun. Hänestä tuli taitava kirjojen kopioija, ja näin hän pystyi elättämään itsensä. Myöhemmin hän pääsi augustinolaiseen luostariin Zwollen lähellä sijaitsevalle Pyhän Agnesin vuorelle. Hänen veljensä oli ollut siellä pidempään ja ylennyt prioriksi. Tuomas sai papin viran vuonna 1413 ja alipriorin toimen 1429.
Tuomaan elämä oli enimmäkseen rauhallista, ja hänen aikansa kului omistautuneena hartauden harjoittamiselle, kirjoittamiselle ja kirjojen kopioinnille. Hän kopioi Raamatun neljä kertaa. Hän tunsi Raamatun hyvin, ja hänen kirjoituksensa sisälsivät huomattavasti viittauksia erityisesti Uuteen testamenttiin.
Tuomas kuului "uuteen hurskauteen", "devotio modernaan", 1300-luvulla syntyneeseen mystikkoliikkeeseen, jonka jäseniä oli kaikkialla Reinin varrella Sveitsistä Strasbourgiin, Kölniin sekä Alankomaihin. Ajattelussaan hän oli yhteisen elämän veljien ja "devotio modernan" perustajien Geert Grooten ja Florentius Radewijnsin seuraaja.
Teokset.
Kaikki Tuomaan kirjoitukset ovat luonteeltaan hartaita. Niihin kuuluu traktaatinomaisia kirjoituksia, mietiskelyjä, kirjeitä, virsiä, saarnoja, teos Pyhän Lydewigisin elämästä, sekä Grooten, Radewijnsin ja yhdeksän heidän kumppaninsa elämäkerrat. "Kristuksen seuraamisesta" -teosta muistuttavat mietiskely Vapahtajan elämästä, "Orationes et meditationes de Vita Christi", ja toinen mietiskely hänen lihaksitulemisestaan, "Meditatio de incarnatione Christi ". Kummatkin ovat täynnä Kristuksen ihailua.
Tuomaan merkittävimmät teokset ovat:
Ragvald I

Ragvald I toimi Suomen piispana vuosina 1258–1266. 1400-luvun alusta peräisin olevan ns. Palmsköldin katkelman mukaan hän oli kotoisin Itä-Götanmaalta ja sääti ensimmäisenä ruokalisäveron. Ruokalisävero oli tarkoitettu täydentämään papin palkkaa, ja sitä kannettiin suomalaisen ja ruotsalaisen oikeuden mukaan. Ragvald haudattiin Räntämäelle eli Koroisten piispankirkkoon. 
Paavali Juustenin "Suomen piispainkronikkaan" tekemä lisäys siitä, että Ragvald oli toiminut aiemmin Birger-jaarlin kanslerina, on 1500-luvun historiantutkimuksen mielikuvitusta. Juusten on kopionut ja muuntanut Ragvaldin edeltäjää koskevan Palmsköldin katkelman kansleri-maininnan koskemaan myös Ragvaldia.
Ragvaldista on säilynyt yksi asiakirjamaininta Ruotsin Tärnösta 20. heinäkuuta 1261, jolloin hän on läsnä, kun Birger-jaarli myöntää Hampurin kaupungille samat kauppaoikeudet kuin aiemmin Lyypekille. Ragvald mainitaan nimellä Ragnvald, Suomen piispa, viimeisenä ruotsalaisten piispojen luettelossa Växjön piispan jälkeen. Ragvaldin seuraaja Catillus eli Kettil kuten muutkin keskiajan Turun piispat sen sijaan mainitaan arvoasemansa johdosta toiseksi viimeisenä ennen Växjön piispaa.
Ragvald II

Ragvald II (k. 1321) toimi Suomen piispana vuosina 1309–1321. Hän pani alulle Kuusiston piispanlinnan rakentamisen. Ragvald II oli kotoisin Ahvenanmaalta.
Paavali Juustenin Suomen piispainkronikan mukaan Ragvald oli syntyisin Ahvenanmaalta, ja hänet vihittiin virkaansa Tukholmassa. Ragvaldin aikana vuonna 1318 venäläiset polttivat Turun kaupungin ja ryöstivät Turun tuomiokirkon.
Myllärit

Myllärit oli kansanmusiikkiyhtye Petroskoista, Karjalan tasavallan pääkaupungista Äänisen rannoilta.
Historia.
Yhtyeen tyyliksi muodostui perinteisten Vienan, Aunuksen ja Laatokan seudun karjalaisten ja venäläisten kansanlaulujen esittäminen eräänlaisina nykyaikaisina sovituksina. Ohjelmistossa oli myös suomen kielen Inkerin murteella laulettuja inkeriläisiä sävelmiä. Yhtye sanoi sovittavansa vanhat kansansävelet perinteitä kunnioittaen, mutta nykypäivää ajatellen. Äänimaailmassa olikin havaittavissa aineksia myös rockista, jazzista ja maailmanmusiikista.
Yhtye esiintyi pääasiassa rock-henkisillä klubeilla ja kansanmusiikki- ja maailmanmusiikkifestivaaleilla Suomessa, mutta kierteli myös muissa maissa, muun muassa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Myös kotimaataan Venäjän federaatiota kokoonpano kiersi Siperiaa myöten.
Ensilevynsä "Eta Pravda" -yhtye levytti Suomessa vuonna 1997. Tuottajana toimi Värttinä-yhtyeen Sari Kaasinen. 
Yhtyeen jäseninä ovat olleet muun muassa Aleksandr ”Deda” Bukadorov, viulisti Tatjana Umnjakova, myös Talvisovat-yhtyeessä vaikuttanut jouhikko- ja kanteletaituri Leo Sevets, Andrew Lukin, Roman Eršihin, Andrei Brazevitš sekä Tihvinästä lähtöisin oleva Sergei Zobnev.
Aiemmin yhtyeen johtohahmona toimi pitkään Talvisovat-yhtyeessä vaikuttanut Arto Rinne, joka tiettävästi lähti yhtyeestä, koska muut jäsenet eivät halunneet esittää kansanlauluja kullekin alueelle ominaisella murteella.
Skrewdriver

Skrewdriver oli englantilainen punk-yhtye. Se perustettiin alun perin 1977 Blackpoolissa. Se kehittyi johtohahmonsa Ian Stuart Donaldsonin käsissä uusnatsismiin päin.
Historia.
Skrewdriver aloitti epäpoliittisena punk-yhtyeenä 1977, mutta hajosi 1979. Vuonna 1982 Stuart kokosi yhtyeen uudelleen ja ryhtyi tekemään poliittisesti motivoitunutta musiikkia ja tuki avoimesti äärioikeistolaisia järjestöjä. Skrewdriverin toiminta lakkasi johtohahmon, laulaja Ian Stuart Donaldsonin kuolemaan auto-onnettomuudessa 1993. Stuartin kuoleman jälkeen julkaistiin vielä viimeinen albumi Hail Victory.