tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Finnjolla

Finnjolla on miesten kilpapurjehdusluokka kesäolympialaisissa. Finnjollalla kilpaillaan yksin ja se luokitellaan "heavy"-kategoriaan. Jollan on suunnitellut ruotsalainen Rickard Sarby 1949 kilpajollaksi Helsingin olympialaisiin 1952.
Purjehtijalla olisi hyvä olla painoa vähintään 85 kg, mieluiten yli 90 kg. Olympiatasolla finnjollan purjehtijoiden painojakauma liikkuu noin 85–115 kg:n välillä. Finnjollan luokkasääntö tarjoaa suhteellisen vapaan mahdollisuuden muokata maston taipuisuutta ja purjeen muotoja. Finnjollan maksiminopeus on noin 30 solmua.
Finnjolla Suomessa.
Nykyään luokan suosio Suomessa on jälleen kasvanut. Finnjollalla purjehditaan aktiivisesti kilpaa Suomessa. Suomen Finnjollapurjehtijat järjestää vuosittain leirejä ja suomenmestaruuskilpailut luokan aktiiveille purjehtijoille.
Menestyneimpiä suomalaisia finnjollailijoita ovat muiden muassa vuoden 1980 olympiavoittaja Esko Rechardt, Kim Weber, Jan Winqvist sekä Peter Tallberg. Tapio Nirkko osallistui luokassa vuosien 2008 ja 2012 olympialaisiin.
François Arnail

François Arnail, Jaucourt’n markiisi, myöhemmin keisarikunnan kreivi, (14. marraskuuta 1757 – 5. maaliskuuta 1852) oli ranskalainen aristokraatti ja poliitikko, jonka ura ulottui vallankumouksen alusta aina Ranskan toisen tasavallan aattoon. Hänen nimestään käytetään useita versioita, kuten François-Arnail ja François Jaucourt.
François Arnail syntyi 14. marraskuuta 1757 ja lähti jo nuorena sotilasuralle. Vuosina 1788–1792 hän toimi 2. ratsuväen rykmentin everstinä. Sen lisäksi hän loi poliittisen uran toimien ensin Seine-et-Marnen departementin hallinnossa ja vuodesta 1791 alkaen lakiasäätävässä kokouksessa. Hän kuului Perustuslain ystäviin eli Club des Feuillantsiin ja koetti edistää yhdessä toisten samanmielisten kanssa maltillisuutta. Heinäkuussa 1792 hänen edustajanpaikkansa sai Ségrétier, ja pian Jaucourt asetettiin syytteeseen taantumuksen edustajana.
Vallankumouksen väkivaltaisuuksia paeten Jaucourt vietti useita vuosi maanpaossa. Hän oleskeli ensin Britanniassa ja sitten Sveitsissä, josta hän palasi Napoleon Bonaparten noustua valtaan. Jaucourt nousi ylähuoneeseen ja sai keisarikunnan kreivin arvon. Keisarikunnan kaaduttua hän toimi väliaikaishallinnossa ja sitten Ludvig XVIII:n ministerinä kohoten ylimpien neuvonantajien joukkoon.
Hän jatkoi ylähuoneen jäsenenä halki heinäkuun vallankumouksen ja Ludvig Filipin lyhyen hallintokauden, mutta Ranskan toisen tasavallan synnyttyä hän vetäytyi yksityishenkilöksi. Ennen uskonnonvapauslain säätämistä syntynyt Jaucourt oli kastettu varmuuden vuoksi katoliseen uskoon, mutta vanhuutensa vuosina hän pyrki edistämään protestanttien asemaa ja toimi vuodesta 1815 Pariisin protestanttisen raamattuseuran puheenjohtajana. Pitkän elämänsä lopuksi Jaucourt ehti vielä nähdä Napoleon III:n valtaannousun. Hän kuoli 5. helmikuuta 1852 Presles’ssä, Seine-et-Marnen departementissa.
Satu Procopé

Satu Charlotta Procopé (o.s. Östring; s. 12. huhtikuuta 1947 Tampere) on vuoden 1966 Miss Suomi. Hän on myös Miss Scandinavia, Miss Universumin 1. perintöprinsessa ja Miss Eurooppa -kilpailujen 4. perintöprinsessa. Miss International Beauty -kilpailuissa hän oli 1969 1. perintöprinsessa, mutta saman vuoden Miss La Maja -kisoissa hän ei päässyt finaaliin. Koulutukseltaan hän on valtiotieteen maisteri.
Östring opiskeli liikunnanopettajaksi Helsingin yliopiston voimistelulaitoksella ja työskenteli mallina ja messuemäntänä. Hän oli avioliitossa ensin kanadalaisen stuertin John P. Milletin ja sitten synnytys- ja naistentautilääkäri, dosentti Berndt-Johan Procopén kanssa.
Östring nousi vuonna 1978 hetkeksi uudelleen julkisuuteen tanssittuaan presidentti Urho Kekkosen kanssa linnan juhlissa.
1990-luvun lopulla Procopé toimi muutaman vuoden Uukuniemen kunnanjohtajana. Johtajuus päättyi keväällä 2000 kuntalaisten erimielisyyksiin erityisesti maakunnanvaihdosasiassa. Hän on ollut ehdolla eduskuntaan ja EU-parlamenttiin. Vuoden 1999 EU-vaaleissa äänimäärä riitti keskustan ensimmäiseksi varaedustajaksi asti.
Mario Stecher

Mario Stecher (s. 17. heinäkuuta 1977, Eisenerz) on itävaltalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä. Hän voitti olympiakultaa yhdistetyn joukkuekilpailussa Torinossa 2006 ja Vancouverissa 2010 sekä pronssia Salt Lake Cityssä 2002 ja Sotšissa 2014. 
Maailmancupin osakilpailuvoittoja Stecherillä on 12 kappaletta. Kaikkiaan hän on sijoittunut palkintokorokkeelle 43 kertaa.
Stecher lopetti uransa yhdistetyn hiihtäjänä alkuvuodesta 2015.
Camp Lazlo

Camp Lazlo on yhdysvaltalainen Cartoon Network Studiosin tuottama ja Joe Murrayn luoma kolme kertaa Emmylla-palkittu animaatiosarja. Sarja keskittyy partiolaistyyliseen kesäleiriin, jossa seikkailevat erinäiset eläimet, joista päähahmona toimii brasilialainen hämähäkkiapina Lazlo. Sarjasta tuotettiin 61 jaksoa, jotka esitettiin alun perin Yhdysvalloissa vuosien 2005–2008 aikana.
Suomessa sarjaa esitettiin vuosina 2006–2009 Nelosella ja sitä uusitaan Cartoon Networkissa ja Boomerangissa.
Juoni.
Tarina seuraa Pimpleback-vuorilla sijaitsevaa Camp Kidney -leirintäalueen tapahtumia, jossa päähahmona on energinen brasilialainen apina Lazlo. Hän viettää aikaansa leirintäalueella kahden parhaan ystävänsä kanssa Rajin ja Clamin. Heidän leirinjohtajana on vanha hirvi Lumpus, joka ei kestä Lazlon tahattomia tempauksia, joiden seurauksena myös muut leiriläiset käyvät Lumpusin hermoille.
Lähettää.
Suomessa lähetettiin Nelosella vuosina 2006-2009.
Miss Eurooppaa metsästämässä

Miss Eurooppaa metsästämässä on Erik Blombergin ohjaama suomalainen elokuva, joka tehtiin Suomessa vuonna 1955 pidetyn Miss Eurooppa -kilpailun yhteydessä. Elokuvan pääosissa ovat Lasse Pöysti sekä edellisen vuoden Miss Suomi -kilpailun kansikuvatyttö Liisi Hokkanen, joka on myöhemmin tunnettu nimellä Lippe Suomalainen. 
Arviot.
Aikalaisarvioissa elokuvassa ei nähty juuri mitään myönteistä. Ainoastaan Matti Viljasen musiikkia pidetään jonkinlaisena elokuvaa koossapitävänä aineksena. Myöhemmin on sanottu, että se on uutisaineiston höysteeksi koottu komediatarina, jossa Pöysti erään kriitikon mukaan toilailee sietämättömän lapsekkaasti. Toisaalta on kritiikissä kuitenkin todettu, että dokumentaarisista aineksista ja Pöystin tilannekomiikasta syntyy kiinnostavaa ajankuvaa.
Sanidiini

Sanidiini on kalimaasälvän (K,Na)(Si,Al)4O8 korkean lämpötilan muoto. Sanidiinia esiintyy tyypillisesti felsisissä vulkaniiteissa, kuten obsidiaanissa, ryoliitissa ja trakyytissa. Saniidiini kiteytyy monokliinisessä kidejärjestelmässä. Alhaisemmissa lämpötiloissa vakaita kalimaasälvän polymorfeja ovat mikrokliini ja ortoklaasi.
Korkean lämpötilan ja nopean jäähtymisen johdosta sanidiini voi sisältää enemmän natriumia kuin kaksi alhaisemmissa lämpötiloissa vakautuvaa polymorfia. Sanidiini ja albiitti muodostavat isomorfisen seossarjan, jonka välijäseniä kutsutaan anortoklaaseiksi. Albiittijakso myös suotautuu, ja siitä syntyvä kryptopertiitti on parhaiten havaittavissa elektronimikroanalysaattorilla.
Barcroft Boake

Barcroft Henry Thomas Boake (26. maaliskuuta 1866 – 2. toukokuuta 1892) oli australialainen runoilija.
Boake syntyi Sydneyssä. Hän työskenteli maanmittarina Uudessa Etelä-Walesissa ja Queenslandissä, mutta hänet muistetaan parhaiten runoistaan, jotka julkaistiin kokoelmana viisi vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Boake kärsi kaksisuuntaisesta mielialahäiriöstä ja hänen uskotaan tehneen itsemurhan. Hänet löydettiin hirttäytyneenä 10. maaliskuuta 1892, kahdeksan päivää katoamisensa jälkeen. Hänen uskotaan riistäneen henkensä masennuksen tai yksipuolisen rakkauden takia.
J. P. Calderon

John Paul ”J.P.” Calderon (s. 5. syyskuuta 1975 Santa Monica, Kalifornia) on tosi-tv-henkilö, malli ja entinen lentopalloammattilainen. Hänen ensiesiintymisensä televisiossa oli suositussa yhdysvaltalaissarjassa "Selviytyjät". Hän oli mukana 13. tuotantokaudella, jossa kilpailtiin Cookin saarilla. Myöhemmin hän palasi televisioon tosi-tv-sarjassa "Janice Dickinsonin mallitoimisto", joka kuvaa kyseisen entisen huippumallin perustaman mallitoimiston arkea. Sarjan tuoman kuuluisuuden myötä hän oli "Instinct Magazinen" helmikuun miesmalli.
Calderon kasvoi Marina del Reyssä Kaliforniassa ja kävi Kalifornian yliopistoa. Yliopistossa hän pelasi lentopalloa maanlaajuisessa yliopistosarjassa. Hän valmistui vuonna 2000. Tämän jälkeen Calderon oli apuvalmentaja Long Beachin yliopiston naisten joukkueessa viiden vuoden ajan. Hän valmensi samalla junioreiden maajoukkueen mitalille nuorten olympialaisissa. Lopetettuaan valmentamisen yliopistossa ja junioreissa hänestä tuli ammattilaisrantalentopalloilija Yhdysvalloissa.
Selviytyjät.
Selviytyjissä Calderon aloitti viiden hengen ryhmässä Hispanikin heimossa. Heimojen yhdistämisen jälkeen hänestä tuli Rarotongan jäsen. Calderon oli ensimmäinen jäsen, joka äänestettiin heimosta, ja koko kilpailusta pois. Hän ehti olla mukana kilpailussa vain 11. päivää. Suuri syy J.P:n äänestämiseen pois kilpailusta oli hänen hyvä fyysinen kuntonsa, joka toisi hänelle paljon voittoja lähestyvissä yksilökilpailuissa.
Janice Dickinsonin mallitoimisto.
Vuonna 2007 Calderon esiintyi tosi-tv-sarjassa "Janice Dickinsonin mallitoimisto" (engl. "The Janice Dickinson Modeling Agency"). Ohjelmassa Calderon sanoi toivoneensa jo nuoresta asti olevansa malli jonain päivänä. "Instinct Magazine" teki sarjan jälkeen Calderonista pääjutun lehteensä, jossa Calderon tunnusti olevansa homoseksuaali.
Ville Lehtonen

Ville Lehtonen (s. 6. helmikuuta 1985 Turku) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskuspuolustaja.
Lehtonen edusti Turun Palloseuraa vuosina 2003–2008. Hän on pelannut myös ranskalaisen FC Metzin junioriakatemiassa kahden kauden ajan. 
Lehtonen joutui lopettamaan uransa vuonna 2008 leikkausvirheen vuoksi.
Hän on pelannut 13 nuorten maaottelua ja 30 poikamaaottelua.
Sirpa Koivu

Sirpa Helena Kiviharju (o.s. Koivu; 15. tammikuuta 1938 Salo – 9. heinäkuuta 2012 Turku) oli vuoden 1956 Miss Suomi. Kilpailuun oli valittu 28 kokelasta 90 ehdokkaan joukosta. Arkipuku-, uimapuku- ja juhlapukukierrokset käytiin yleisön edessä täydessä Messuhallissa. Tuomaristossa oli elokuva-alan, kuvanveiston ja julkisen sanan edustajia. Koivu valittiin voittajaksi yksimielisesti. Hän oli valinnan aikaan 18-vuotias salolainen leninkiliikkeen työntekijä ja mannekiini. Miss Maailma- ja Miss Eurooppa -kilpailuissa Koivu ei saavuttanut menestystä.
Koivu avioitui Salossa kenkätehtaan johtaja Ismo Kiviharjun kanssa, joka sai myöhemmin teollisuusneuvoksen arvonimen. Puolison työ kenkätehtaan johtajana vei myös Koivun Mäntyharjulle. Eläkepäiviään he viettivät Naantalissa.
Kilpineito

Kilpineito tai aseneito (islanniksi "skjaldmær") on islantilaisissa saagoissa esiintyvä naimaton nuori nainen, joka osallistui taisteluihin. Tunnetuimpia heistä olivat Hervör "Hervörin saagassa" ja Brynhildr "Völsungain saagassa". 
Muutamat antiikin ja keskiajan historioitsijat kertovat, että pohjoisten kansojen joukkoihin olisi todellisuudessakin kuulunut naissotureita. Saxo Grammaticus mainitsee, että Tanskan puolen joukkoihin olisi kuulunut kolmesataa naispuolista taistelijaa Bråvallan taistelussa. Antiikin historioitsijoiden mukaan myös kimbrien, markomannien ja goottien armeijoissa olisi sotinut naisia. On kuitenkin epäselvää, onko näiden kertomusten taustalla todellisia tapahtumia vai vain myyttejä.
Pfaffenhofen an der Ilm

Pfaffenhofen an der Ilm (virallisesti Pfaffenhofen a.d.Ilm) on kaupunki Saksassa, Baijerin osavaltion keskiosassa Münchenin pohjoispuolella. Se on samannimisen piirikunnan suurin kaupunki. Vuoden 2020 lopussa kaupungissa asui 26 272 asukasta.
Historia.
Varhaisin maininta Pfaffenhofen an der Ilmista on vuodelta 1140. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1438. Vuonna 1632 kaupunkiin iski rutto ja 1 800 asukkaasta jäi henkiin vain 700. Itävallan perimyssodan aikana 15. huhtikuuta 1745 kaupungin läheisyydessä käytiin ankara taistelu ("Schlacht bei Pfaffenhofen") Ranskan ja Itävallan joukkojen välillä. Taisteluihin osallistui noin 12 200 henkilöä, joista kaatui, haavoittui tai merkittiin kadonneeksi noin 3 200. Kaupungin kehitys sai merkittävän sysäyksen rautatiestä 1860-luvulla. Asukasluku kasvoi neljään tuhanteen 1900-luvun alkuun mennessä. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunki on saanut muuttajia Münchenistä, entisen DDR:n alueelta sekä Pohjois-Saksasta. Väkiluku ylitti 20 000 vuonna 1992.
Kulttuuri.
Pfaffenhofen a.d.Ilmin huomattaviin rakennuksiin kuuluu "Die Stadtpfarrkirche St. Johannes Baptist", jota alettiin rakentaa 1393 goottilaisen tyylin mukaan. Edellinen kirkko tuhoutui kaupungin suurpalossa 1388. Kirkon 77 metriä korkea torni valmistui 1531. Kirkon läheisyydessä on kaupungin uusgoottilainen raatihuone. Pfaffenhofenissa on tavanomaisten oppilaitosten lisäksi musiikkioppilaitos, joka tarjoaa monentasoista säveltaiteen opetusta noin 600 opiskelijalle. Kaupungissa sijaitsevat muun muassa elintarviketuottaja "HiPP"in ja vaateripustimia valmistavan "MAWA"n tuotantolaitokset. Paikallinen olutpanimo "Brauhaus Pfaffenhofen" valmistaa "Urbanus"-nimistä olutta. Kaupungissa toimii urheiluseura "EC Pfaffenhofen", jonka lajeja ovat jääkiekko, taitoluistelu sekä curlingin kaltainen "Eisstockschiessen". Kaikkiaan urheiluseuroja on yli 50.
Liikenne.
Moottoritie A9 (Berliini–München) kulkee Pfaffenhofen a.d.Ilmin itäpuolelta. Etäisyys Münchenistä on noin 40 kilometriä ja Berliinistä noin 490 kilometriä. Kaupungin halki kulkee Nürnberg–Ingolstadt–München-rautatie. Pfaffenhofenin aseman etäisyys Münchenin päärautatieasemalta on 49,7 kilometriä. Münchenin lentoasemalle ("Franz Josef Straußin lentoasema") matkaa kertyy noin 45 kilometriä.
Apumatti

Apumatti on shakkiongelma, jossa molemmat osapuolet toimivat yhdessä tavoitteena mustan matitus. Kaikkien siirtojen tulee olla normaalien shakkisääntöjen mukaisia. Eli jos musta tekee jollain siirrolla shakin valkean tulee reagoida siihen, vaikka he pelaavatkin ”samalla puolella”. Apumateissa musta yleensä siirtää ensin ja valkea jatkaa, ja viimeisellä valkean siirrolla mustasta tulee matti. Esimerkiksi kahden siirron apumatissa musta aloittaa, valkea jatkaa, musta siirtää ja valkea matittaa. Siksi myös mustan siirto merkitään ensin.
Esimerkkiongelmassa on apumatti kahdeksassa siirrossa Z. Maslarilta (Die Schwalbe 1981). Ratkaisu on seuraava (Musta aloittaa):
1. Kf3 Kd3 2. Lb3 Kc3 3. Ke4+ Kd2 4. Kd4 Ke2 5. Kc3 Rb4 6. Kb2 Kd2 7. Ka1 Kc1 8. La2 Rc2#
Joskus myös valkea aloittaa siirtämään, mikä merkitään ongelmaan puolikkailla. Jos kyseessä on apumatti 2.5 siirrossa, valkea siirtää kolme ja musta kaksi kertaa. Apumatteja voi yhdistellä muihin shakkiongelmiin, kuten sarjasiirtoisiin. Niissä toinen osapuoli siirtää ensin tietyn määrän siirtoja ja lopuksi toinen matittaa yhdellä siirrolla.
Historia.
Ensimmäisen apumattiongelman julkaisi saksalainen suurmestari Max Lange saksalaisessa lehdessä vuonna 1854. Ongelma alkoi valkean siirrolla, ja siinä oli useita tapoja päästä samaan mattitilanteeseen. Tätä kutsutaan ongelmissa duaaliksi, jota pidetään ongelman arvoa laskevana tekijänä nykyisin. Yhdysvaltalainen shakkiongelmien tekijä Sam Loyd julkaisi ensimmäisen standardiapumatin Chess Monthly -lehdessä. Siinä musta aloitti ja se sisälsi yhden houkutuksen. Siinäkin oli yksi sivuratkaisu, mutta se oli silti paljon parempi kuin Langen ongelma. Tämä apumatti oli perusta nykyiselle apumattigenrelle. Apumatti on nykyään toiseksi suosituin shakkiongelmien muoto heti tavallisen matin jälkeen, eikä sitä enää lueta satushakin osaksi.
Goatmoon

Goatmoon on suomalainen yhden miehen black metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 2002 Lappeenrannassa.
Jaakko Lähde (artistinimitys BlackGoat) perusti Goatmoonin entisen bändinsä Count Lähteen raunioista. Goatmoon äänitti kuusi demoa vuosina 2002–2005. Joulukuussa 2004 Goatmoon julkaisi ensimmäisen albuminsa Werewolf Recordsin kautta. Yhtyeen joissain sanoituksissa käsitellään valkoista ylivaltaa ja antisemitismiä. "Loputon Gehennan liekki" -dokumentissa Lähde sanoo, että hänet on tuomittu hautakivien kaatamisesta.
Barbara Bach

Barbara Bach (s. 27. elokuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän näytteli Bond-tyttö Anya Amasovaa elokuvassa "007 rakastettuni" vuonna 1977. Hän on naimisissa muusikko Ringo Starrin kanssa. 
Varhainen elämä.
Bach syntyi New Yorkin Queensissä Marjorie ja Howard Goldbachin viidestä lapsesta vanhimpana. Hänen isänsä oli Australian juutalainen ja äiti katolinen. Barbara kävi katolisen koulun, jonka lopetti kuusitoistavuotiaana, koska halusi malliksi. Hän pääsikin heti mallilistojen kärkeen.
Ura.
Vuonna 1971 Bach työskenteli muiden Bond-tyttöjen kuten Claudine Augerin ja Barbara Bouchetin kanssa pienissä elokuvissa. Vuonna 1975 hän erosi miehestään Augusto Gregorinistä ja muutti takaisin Yhdysvaltoihin kahden pienen lapsensa kanssa. Vuonna 1977 hän sai roolin Bond-elokuvasta "007 rakastettuni". Yhteensä hän on tehnyt 28 elokuvaa, mutta ei ole työskennellyt näyttelijänä vuoden 1986 jälkeen. Hän esiintyi myös useissa miehensä Ringo Starrin musiikkivideoissa.
Perhe ja lapset.
Vuonna 1966, Rooman lennolla, hän tutustui italialaiseen liikemieheen Augosto Gregoriiniin. He menivät naimisiin vuonna 1968, ja ensimmäinen lapsi syntyi elokuussa 1968. Poika syntyi vuonna 1972. Eron jälkeen hän tapasi vuonna 1980 Ringo Starrin elokuvan "Caveman" kuvauksissa. He menivät naimisiin seuraavana vuonna.
XL Recordings

XL Recordings on brittiläinen itsenäinen levy-yhtiö, jonka Nick Halkes, Tim Palmer ja Richard Russell Beggars Banquet Recordsin kanssa perustivat vuonna 1989. Levy-yhtiö julkaisi tällöin pääasiassa rave- ja dance-musiikkia.
Radioheadin keulahahmo Thom Yorke julkaisi soololevynsä "The Eraserin" XL:n kautta heinäkuussa 2006. Myös Radioheadin albumit "In Rainbows" (2007) ja "A Moon Shaped Pool" julkaistiin XL:n kautta. Yhtiö osti oikeudet myös Radioheadin EMI:lle vuosina 1993–2003 levyttämiin albumeihin.
Yhtyeitä.
1990-luvun lopulla XL:n musiikkityyli laajeni toisiin genreihin kuten freak-folkiin, vaihtoehtorockiin ja hip hopiin. Levy-yhtiölle levyttäneitä artisteja ovat muun muassa:
Jenny Lind

Jenny Lind (oik. Johanna Maria Lind, myöh. Lind Goldschmidt, 6. lokakuuta 1820 Tukholma – 2. marraskuuta 1887 Malvern, Englanti), oli ruotsalainen oopperalaulaja. Hänet tunnettiin kutsumanimellä "Ruotsin satakieli". Hän oli sopraano ja saavutti valtaisan suosion Yhdysvaltain kiertueellaan vuonna 1850. Lindin lahjakkuus havaittiin jo nuorena: hänen ollessaan yhdeksänvuotias Ruotsin kuninkaallisen oopperan tanssijan Lundbergin palvelija kiinnitti huomionsa hänen erityiseen lauluääneensä. Seuraavana päivänä palvelija järjesti tapaamisen Lundbergin kanssa, mikä auttoi Lindiä pääsemään Kuninkaalliseen teatterikouluun.
Lindin vanhemmat olivat Niclas Jonas Lind ja Anne Marie Fellborg. He eivät olleet Jennyn syntyessä naimisissa keskenään, koska Fellborg oli eronnut mutta ei halunnut avioitua uudestaan niin kauan kuin hänen entinen miehensä eli. Heidät vihittiin vasta 1835. Hankalien elinolojen vuoksi Fellborg vei alkuvuodesta 1821 tyttärensä kasvatiksi lukkari Carl Ferndalin ja tämän vaimon Anna Stina Sjurénin perheeseen, jossa oli omien lasten lisäksi muitakin kasvatteja. Jenny palasi vanhempiensa luokse 1824.
Jenny Lindin puoliso vuodesta 1852 oli saksalaissyntyinen pianisti ja säveltäjä Otto Goldschmidt (1829–1907).
Jenny Lind oli Ruotsin entisen 50 kruunun setelin aiheena. Norwegian Air Shuttle on maalauttanut hänen kuvansa yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön.
De Broglien aallonpituus

De Broglien aallonpituus on hiukkasen aallonpituus kvanttimekaniikassa.
Louis de Broglie huomasi, ettei fotoni ole ainoa hiukkanen, jolla on sekä hiukkasluonne että aaltoluonne. Vuonna 1924 hän teki väitöskirjassaan hypoteesin, että myös ainehiukkasilla, kuten elektroneilla, on aaltoluonne. Hän esitti hiukkasten aallonpituuden laskemiseen kaavan :
formula_1,
jossa
Hypoteesi hiukkasten aallonpituudesta liittyy aalto-hiukkasdualismiin, josta johtuen tietyt hiukkasiin ja sähkömagneettiseen säteilyyn liittyvät fysikaaliset ilmiöt voidaan selittää joko aaltoliike- tai hiukkaskuvassa. Aaltoliikekuvassa selittyviä ominaisuuksia ovat muun muassa interferenssi esimerkiksi diffraktion yhteydessä ja polarisaatio. Hiukkasluonne taas selittää valosähköisen ilmiön, mustan kappaleen säteilyn ja Comptonin sironnan.
Aeropro

Aeropro .s.r.o. on slovakialainen kevytilmailun lentokoneiden valmistaja.
Yhtiö on valmistanut lentokoneita vuodesta 1990. Yhtiön tuote oli aluksi nimeltään FOX, mutta sen nimi muutettiin muotoon Eurofox vuoden 1995 aikana uudistetun mallin myötä. Lentokone uudistettiin myös vuonna 1999. Yhtiön tehtaat sijaitsevat Nitrassa, Lounais-Slovakiassa.
Eurofox-konetta markkinoidaan Euroopassa ultrakevyenä lentokoneena ja USA:ssa LSA-luokan lentokoneena.
Eurofox-koneita on myyty alkuvuoteen 2010 mennessä noin 300 kappaletta.
Bonnaroo

Bonnaroo Music and Arts Festival on vuotuinen nelipäiväinen musiikkifestivaali, jonka järjestävät Superfly Productions ja AC Entertainment Manchesterissa, Tennesseen osavaltiossa Yhdysvalloissa. Festivaali järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2002. Se pidetään 2,8 neliökilometrin laajuisella alueella maatilalla. Pääareenalle, What Stagelle, mahtuu 100 000 ihmistä ja toiselle areenalle, Which Stagelle, 30 000 ihmistä.
2011.
Kymmenes Bonnaroo-festivaali järjestetään 9.-12. kesäkuuta 2011. Päälava "What Stagen" esiintyjiä ovat mm. Arcade Fire, The Decemberists, Eminem, Black Uhuru, Wiz Khalifa ja The Black Keys.
2008.
Vuoden 2008 Bonnaroo-festivaalit pidettiin 12.-15. kesäkuuta 2008. 
2007.
Vuoden 2007 Bonnaroo-festivaalit pidettiin 14-17. kesäkuuta 2007. Kaikki 80 000 lippua myytiin. 
2006.
Vuoden 2006 Bonnaroo-festivaalit pidettiin 16-18. kesäkuuta 2006. Kaikki 80 000 lippua myytiin.
2005.
Vuoden 2005 Bonnaroo-festivaalit pidettiin 10-12. kesäkuuta 2005, ja yli 75 000 ihmistä tuli festivaaleille.
2004.
Vuoden 2004 Bonnaroo-festivaalit pidettiin 11-13. kesäkuuta 2004, ja kävijöitä oli yli 90 000. 
2003.
Vuoden 2003 Bonnaroo-festivaalit pidettiin 13-15. kesäkuuta 2003, ja kävijöitä oli noin 80 000. 
2002.
Vuoden 2002 Bonnaroo-festivaalit pidettiin 21-23. kesäkuuta. Yli 70 000 lippua myytiin.
Synteettinen kuitu

Synteettinen kuitu eli tekokuitu on ihmisen kehittämää ja kemiallis-fysikaalisin menetelmin valmistamaa kuitua, joka pyrkii jäljittelemään luonnonkuituja tai olemaan ominaisuuksiltaan niitä jossain suhteessa parempaa. Ensimmäiset synteettiset kuidut keksittiin 1800-luvun lopulla, ja 1940-luvulta lähtien niistä on tullut erittäin tärkeitä raaka-aineita erityisesti tekstiilien valmistuksessa (mm. nailon, elastaani ja polyesteri), mutta myös monilla muilla tuotannon aloilla (mm. lasikuitu, mineraalivilla ja kevlar).
Synteettisiä kuituja valmistetaan pääasiassa sulattamalla tai liuottamalla polymeerejä, keraameja tai metalleja pehmeäksi massaksi ja puristamalla massa sitten suulakkeen pienten reikien läpi väliaineeseen, joka kovettaa sen ohuiksi säikeiksi eli kuiduiksi.
Synteettisten kuitujen tyypit.
Synteettiset kuidut jaetaan seuraaviin ryhmiin:
Synteettisten kuitujen valmistusmenetelmät.
Synteettisiä kuituja valmistetaan lähinnä neljällä eri menetelmällä:
Tekokuitujen historiaa.
Luonnonsilkin päättymättömät kuidut saivat 1600-luvulla muun muassa englantilaisen tutkijan John Hooken kehittelemään ajatusta ihmisen valmistamasta vastaavanlaisesta kuidusta. Tämä toteutui kuitenkin vasta 1800-luvun lopulla, kun ranskalainen Hilaire de Chardonnet ja englantilaiset Cross, Beavan ja Beadley kehittelivät tahoillaan selluloosapohjaisia viskoosin kaltaisia ”tekosilkkejä”. Tuotantoon tämä ensimmäinen muuntokuitu tuli vuoden 1910 paikkeilla nimellä raion. Vuonna 1927 saksalainen nobelisti Hermann Staudinger todisti kuitujen koostuvan ketjuuntuneista makromolekyyleistä. Yhdysvaltalainen yhtiö DuPont kehitti 1930-luvulla Wallace Carothersin johdolla ensimmäisen polyamidikuidun, joka sai kauppanimen nailon (). Muutamaa vuotta myöhemmin englantilaiset J. Rex Whinfield ja J. T. Dickson onnistuivat kehittämään polyesterikuitujen tuotantomenetelmän. 1950-luvun keskivaiheilla tulivat ensimmäiset korkeita lämpötiloja kestävät aramidikuidut, joita kehitti etenkin Stephanie Kwolek DuPontilla. Aramidi- ja hiilikuitujen kaupallinen tuotanto alkoi vasta 1970-luvun alusta muun muassa kauppanimillä Kevlar, Trevar ja Kermel.
Mikrokliini

Mikrokliini (KAlSi3O8) on tärkeä magmakiviä muodostava tektosilikaattimineraali. Se on runsaasti kaliumia sisältävä kalimaasälpä. Mikrokliini sisältää usein pieniä määriä natriumia. Se on yleinen graniiteissa ja pegmatiiteissa, ja mineraalia muodostuu ortoklaasin hitaan jäähtymisen aikana, sillä se on ortoklaasia vakaampi alhaisimmissa lämpötiloissa.
Ominaisuudet.
Sanidiini on kolmas kalimaasälvän polymorfi, joka on vakaa ortoklaasia korkeammissa lämpötiloissa. Mikrokliini voi olla väriltään kirkas, valkoinen, vaaleankeltainen, tiilenpunainen tai vihteä, ja sille on luonteenomaista risuaitakaksostuminen, joka on seurausta monokliinisen ortoklaasin muutoksesta trikliiniseksi mikrokliiniksi.
Mikrokliini on kemiallisesti samanlainen monokliinisen ortoklaasin kanssa, mutta koska se kuuluu trikliiniseen järjestelmään, särmäkulma on aavistuksen suoraa kulmaa pienempi. Mineraali on täysin säännöllinen kaliummaasälvän trikliininen muunnos ja on ortoklaasin kanssa dimorfinen eli kaksimuotinen. 
Mikrokliinin muunnokset.
Mikrokliini ja ortoklaasi ovat monelta fyysiseltä osaltaan identtisiä, mutta mikrokliini voidaan erottaa röntgensäteillä tai optisella tutkimuksella. Polarisoivalla mikroskoopilla tutkittaessa mikrokliinissä näkyy pikkuruista kertauskaksostumista, joka muodostaa ristikkomaisia rakenteita, joista ei voi erehtyä. 
Pertiitti on joko mikrokliiniä tai ortoklaasia, jossa esiintyy ohuita suotautuneen albiitin lamelleja.
Amatsonikivi eli amatsoniitti on kaunis, mikrokliinin vihreä muunnos. Sitä ei löydy Amazonin altaan alueelta, mutta sen nimenneet espanjalaiset tutkijat ilmeisesti sekoittivat sen toiseen alueelta löytyvään vihreään mineraaliin.
Myös natriumia sisältävää anortoklaasiksi nimettyä kalimaasälpää esiintyy. Se on kiteinen KAlSi3O8:n ja NaAlSi3O8:n kiinteä liuos, jossa kalium-alumiinisilikaatti on hallitsevassa osassa.
Frederick Boyle

Frederick William Boyle (s. 1949) on melbournelainen mies, joka surmasi vaimonsa Edwina Boylen (1953–1983) lokakuussa 1983. Boyle piilotteli vaimonsa ruumista pihallaan olevassa tynnyrissä lähes 23 vuoden ajan. Kahdelle tyttärelleen Boyle uskotteli, että heidän äitinsä oli karannut rekkakuskin matkaan. Edwina Boylen ruumiin löysi Frederick Boylen vävy siivotessaan perheen kodin takapihaa lokakuussa 2006. Edwinan ruumis löytyi 170-litraisesta tynnyristä, johon Frederick Boyle oli hänet paniikissa piilottanut. 
Boyle kiisti syyllisyytensä vaimonsa kuolemaan, mutta helmikuussa 2008 12-jäseninen valamiehistö katsoi hänet syylliseksi. Maaliskuussa 2008 Boyle tuomittiin murhasta 21 vuodeksi vankeuteen. Hän voi anoa ehdonalaiseen vapauteen 17 vuoden vankeuden jälkeen.
Lyngdal

Lyngdal on Norjan kunta ja kaupunki Agderin läänissä maan etelärannikolla. Se rajoittuu lännessä Farsundiin, Kvinesdaliin ja Hægebostadiin, pohjoisessa Åseraliin, koillisessa Evje og Hornnesiin ja idässsä Lindesnesiin. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 10 751 asukasta.
Kunnan hallinnollinen keskus on Alleen.
Historia.
Paikkakunnan perinteisiä elinkeinoja ovat olleet maanviljely, metsätalous, kalastus ja merenkulku. Kaupankäynnillä ja kestikievareilla on myös pitkät perinteet. Maatilojen ohessa on ollut myllyjä ja sahoja.
Kuningas Pyhä Olavi on perimätiedon mukaan hakenut suojaa Sælørin saariston luonnonsatamasta 1028. Agnefestin luonnonsatama haki luotsipaikkaoikeuksia () vuonna 1771.
Lyngdalin seurakuntapiiri () koostui jo satoja vuosia sitten Kvåsin, Ån ja Austadin seurakunnista, jossa Ån kirkko toimi pääpaikkana. 1600- ja 1700-luvuilla monet muuttivat Hollantiin ja 1800–1900-luvuilla Yhdysvaltoihin. 
Nykyinen Lyngdalin kunta perustettiin vuonna 1963 Austadin, Kvåsin ja Lyngdalin kuntien sekä Spangereidin kunnan länsiosien yhteenliittymänä. Audnedalin kunta liitettiin siihen vuonna 2020.
Sitriini

Sitriini on kvartsin muunnos. Sen väri vaihtelee kalpeankeltaisesta ruskeaan. Sitriinissä esiintyy rautaepäpuhtauksia, ja sitä on vain vähän luonnossa. Suurin osa kaupallisesta sitriinistä on itse asiassa keinotekoisesti lämpökäsiteltyä ametistia tai savukvartsia. Suurin luonnollisen sitriinin tuottaja on Brasilia ja suurin osa sen sitriinistä tuotetaan Rio Grande do Sulin osavaltiossa.
Muinoin sitriiniä kannettiin mukana suojaamassa käärmeiden myrkkyä ja pahoja ajatuksia vastaan.
Hiottua sitriiniä on silminnähtävästi lähes mahdotonta erottaa keltaisesta topaasista.
Sitriiniä kutsutaan myös nimillä Bahian topaasi, intialainen topaasi, kultatopaasi, kvartsitopaasi, Madeiran topaasi, Palmira-topaasi, Rio Granden topaasi, Salamancan topaasi, Serra-topaasi, skotlantilainen topaasi ja topaasikvartsi.
The Eraser

The Eraser on Radioheadin laulajan Thom Yorken sooloalbumi, joka julkaistiin 10. heinäkuuta 2006 Britanniassa ja 11. heinäkuuta Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Albumi nousi sijalle 3 Britannian albumilistalla ja sijalle 2 Billboard 200-listalla Yhdysvalloissa, myyden yli 90 000 kopiota ensimmäisellä viikollaan. "The Eraser" oli ehdokkaana sekä Mercury-palkinnon ja vuoden 2007 Grammy-palkinnon (paras vaihtoehtoalbumi) saajaksi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Thom Yorke, ellei toisin mainittu.
Savukvartsi

Savukvartsi on väriltään ruskeasta mustaan vaihteleva kvartsin muunnos. Se syntyy ilmeisesti alumiinipitoisen vuorikiteen luonnollisesta (tai keinotekoisesta) säteilytyksestä. Mustista savukvartseista käytetään nimitystä morion. 
Kuten muutkin kvartsijalokivet, savukvartsi on piidioksidikide (SiO2), jonka vähäiset rautaepäpuhtaudet antavat sille sen värin. Väri vaihtelee savunruskeasta tummanruskeaan. Savukvartsia on myös kutsuttu virheellisesti savutopaasiksi. Savukvartsista voi valon avulla nähdä osittain läpi.
Kaskenkatu–Aurakatu

Kaskenkatu–Aurakatu () on yksi Turun keskustan ruutukaava-alueen nk. perspektiivikaduista. Se kulkee Aurakadun nimisenä Puolalanmäeltä, Turun taidemuseon edustalta, Aurajoelle, josta se jatkuu Kaskenkatuna Kaskenmäen yli. Aurajoen yli katu kulkee Auransiltaa pitkin. Kaskenkatu muuttuu Kunnallissairaalantien risteyksen jälkeen Kaskentieksi, joka puolestaan yhdistyy Kaarinaan kulkevaan Uudenmaantiehen.
Pituutta Aurakadulla on noin 700 metriä ja Kaskenkadulla noin 800 metriä.
Historia.
Kaskenkatu ja Aurakatu muodostavat yhden kolmesta Carl Ludvig Engelin Turun palon jälkeen suunnitteleman ruutukaavan muita leveämmistä kaduista, ns. perspektiivikadusta, joille oli suunniteltu myös silta Aurajoen yli.
Kadut tunnettiin Itäisenä ja Läntisenä Aurakatuna 1890-luvulle asti, jolloin perustettu nimistökomitea muutti Läntisen Aurakadun nimeksi pelkän Aurakadun, ja Itäisen Aurakadun nimeksi Kaskenkadun.
Kadut yhdistävä Auransilta valmistui nykyiseen muotoonsa vuonna 1907.
Vuonna 1957 Aurakadun ja Eerikinkadun kulmaan asennettiin Turun ensimmäiset liikennevalot. Vuonna 1995 Aurakatu muutettiin Linnankadun ja Yliopistonkadun väliltä joukkoliikennekaduksi.
Rakennuksia.
Aurakadun varrella sijaitsevat muiden muassa seuraavat rakennukset, alkaen Aurajoelta:
Kaskenkadun varrella sijaitsevat:
Kaskenkatuun rajoittuvat Vartiovuorenmäen puistoalue ja Samppalinnanpuisto, sekä Hämeenkadun ja Itäisen Rantakadun välissä sijaitseva Runeberginpuisto.
Syöttöshakki

Syöttöshakki, jota kutsutaan myös häviäjän shakiksi tai itsemurhashakiksi on shakin variaatio, jossa on tarkoituksena syöttää omat nappulansa vastustajalle. Pelin voittaa se pelaaja, jonka kaikki nappulat on lyöty. Kaikki nappulat liikkuvat ja lyövät normaalisti, mutta muutama erikoissääntö pätee.
Erikoissäännöt.
Syöttöshakissa pätevät myös 50 siirron sääntö ja saman aseman kolminkertainen toisto, jotka aiheuttavat tasapelin. Tasapeli seuraa myös, jos kumpikaan pelaaja ei voi enää menettää kaikkia nappuloitaan tai asettaa itseään pattiin. Näin käy esimerkiksi, jos jäljellä ovat vain eriväriset lähetit.
Pelaaminen.
Pakollisen syömisen takia syöttöshakissa seuraa usein pitkiä siirtosarjoja, joissa toinen pelaaja joutuu syömään paljon vastustajan nappuloita. Tämä tarkoittaa sitä, että pienikin virhe voi helposti pilata koko pelin. 
Häviäviin avauksiin kuuluvat 1. b4, d3, d4, e4, f4, h3, h4, Rc3 ja Rf3. Nämä kaikki avaukset on ratkaistu tietokoneilla, ja jos valkea pelaa jonkin näistä ensimmäisenä siirtonaan, musta voi pakottaa itselleen voiton. Useat kokeneet syöttöshakin pelaajat muistavat ulkoa vaadittavat siirtosarjat.
Capucine

Capucine (oik. Germaine Lefebvre, ) oli ranskalainen malli ja näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Simone Clouseauna elokuvassa "Vaaleanpunainen pantteri".
Ura.
Capucinen ajoi 17-vuotiaana vaunuissa Pariisissa, jolloin mainoskuvaaja huomasi hänet. Hänestä tuli pian menestynyt vaatemalli. Hän työskenteli Christian Diorilla. Malliaikanaan hän otti uuden nimen Capucine (ranskaa koristekrassille). Tänä aikana hän tapasi tulevan näyttelijättären Audrey Hepburnin. Molemmat olivat malleina Ranskassa ja heistä tuli ystävät Capucinen elämän loppuun asti.
Capucine teki filmidebyyttinsä vuoden 1949 elokuvassa "Rendez-vous de Juillet". Elokuvan kuvauksissa hän tapasi Pierre Trabaudin ja he menivät naimisiin seuraavana vuonna. Avioliitto kesti vain kuusi kuukautta eikä Capucine mennyt enää uudestaan naimisiin. Vuonna 1957 elokuvaohjaaja Charles K. Feldman löysi hänet mallintöistä New Yorkista. Feldman toi hänet Hollywoodiin oppimaan englantia ja näyttelemistä ohjaaja Gregory Ratoffin opastuksella. Hän solmi sopimuksen Columbia Picturesin kanssa ja teki ensimmäisen englanninkielisen roolinsa elokuvassa "Rakkauden unelma" (1960). Capucine teki vielä kuusi suurta elokuvaa ennen muuttoaan Sveitsiin. Hän jatkoi elokuvien tekoa Euroopassa.
Yksityiselämä.
Capucine tapasi näyttelijä William Holdenin 1960-luvun keskivaiheilla. Kumpikin oli pääosassa elokuvissa "Leijona" (1962) ja "7. aamunkoitto" (1964). Vaikka Holden oli naimisissa näyttelijätär Brenda Marshallin kanssa, hän ja Capucine aloittivat suhteen, joka kesti kaksi vuotta. He pysyivät ystävinä Holdenin kuolemaan asti vuonna 1981.
Capucine kärsi kaksisuuntaisesta mielialahäiriöstä koko elämänsä ja yritti itsemurhaa useita kertoja. Vuonna 1990 hän teki itsemurhan hyppäämällä kahdeksannesta kerroksesta 62-vuotiaana Sveitsin Lausannessa.
Sendenhorst

Sendenhorst on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se kuuluu Münsterin hallintopiiriin ja Warendorfin piirikuntaan. Kaupunki sijaitsee noin 15 kilometriä kaakkoon Münsterin kaupungista. Vuoden 2022 lopussa kaupungissa oli 13 671 asukasta.
Sendenhorstin kaupunki koostuu Sendenhorstin ja Alberslohin alueista. Sendenhorst mainittiin ensimmäisen kerran kaupunkina vuonna 1315. Emsin sivujoen Wersen varrella sijaitseva Albersloh liitettiin kuntauudistuksen yhteydessä vuonna 1975 osaksi Sendenhorstin kaupunkia.
Sendenhorstin naapurikuntiin ja -kaupunkeihin lukeutuvat Münster, Everswinkel, Warendorf, Ennigerloh, Ahlen ja Drensteinfurt.
Ennigerloh

Ennigerloh on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se kuuluu Münsterin hallintopiiriin ja Warendorfin piirikuntaan. Kaupungissa asui vuoden 2022 lopussa 19 757 ihmistä, ja sen naapurikuntiin ja -kaupunkeihin lukeutuvat Warendorf, Beelen, Oelde, Beckum, Ahlen ja Sendenhorst.
Ennigerloh on jaettu neljään kaupunginosaan, jotka ovat Ennigerloh, Enniger, Ostenfelde ja Westkirchen. Ennigerloh sai nykyisen muotonsa 1. tammikuuta 1975, kun siihen liitettiin Ennigerin, Ostenfelden ja Westkirchenin kunnat. Kaupunki Ennigerlohista tuli 9. marraskuuta 1976.
Ennigerloh mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 860. Varhaisin tunnettu kiistaton maininta Ennigeristä on peräisin vuodelta 1226. Ostenfeldestä varhaisin maininta on puolestaan peräisin noin vuodelta 890. Westkirchen mainittiin ensimmäisen kerran 1337.
Benny Golson

Benny Golson (25. tammikuuta 1929 – 21. syyskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen bebop- ja hard bop -tyylinen tenorisaksofonisti, jazzsäveltäjä ja -sovittaja.
Jo high schoolia käydessään Pennsylvanian Philadelphiassa Golson soitti jazzia monien muiden lupaavien nuorten muusikoiden kanssa, kuten John Coltranen, Red Garlandin, Jimmy ja Percy Heathin, Philly Joe Jonesin ja Red Rodneyn. Valmistuttuaan Howard Universitystä Golson liittyi Bull Moose Jacksonin rhythm and blues -yhtyeeseen. Siinä soitti pianisti Tadd Dameron, jolla Golsonin mukaan oli suuri vaikutus hänen sävellystyyliinsä. Vuosina 1953–1959 Golson soitti Dameronin yhtyeessä, ja sen jälkeen Lionel Hamptonin, Johnny Hodgesin, Earl Bosticin, Dizzy Gillespien ja Art Blakeyn yhtyeissä. Viimeksi mainitun kanssa hän levytti jazzklassikon "Moanin’" vuonna 1958.
Kun Golson oli Lionel Hamptonin keikalla Harlemin Apollo-teatterissa 1956, hän sai tietää Clifford Brownin kuolemasta. Brown oli soittanut myös Hamptonin yhtyeessä, ja uutisesta liikuttunut Golson sävelsi hänen muistokseen jazzstandardiksi muodostuneen balladin ”I Remember Clifford”. Hänen muita tunnettuja kappaleitaan ovat ”Stablemates”, ”Killer Joe”, ”Whisper Not”, ”Along Came Betty” ja ”Are You Real?”.
Vuosina 1959–1962 Golson johti The Jazztet -yhtyettä yhdessä Art Farmerin kanssa. Sitten Golson jätti jazzareenat ja keskittyi 12 vuodeksi studio- ja orkesterityöhön. Hän sävelsi musiikkia televisiosarjoihin "Ironside", "Vaarallinen tehtävä" ja "M*A*S*H". 1970-luvun puolivälissä Golson palasi jazzmusiikin ja levytysten pariin ja kokosi uudelleen Jazztet-yhtyeen 1982.
Vuonna 1995 Golsonille myönnettiin Yhdysvaltain liittovaltion NEA Jazz Masters -palkinto sekä vuonna 2007 Mellon Living Legend Legacy -palkinto ja Pittsburghin yliopiston International Academy of Jazz -elämäntyöpalkinto. Marraskuussa 2009 Benny Golson nimitettiin saman yliopiston Jazz Hall of Famen jäseneksi. Golsonin entinen oppilaitos Howard University perusti hänen kunniakseen Benny Golson Jazz Master Award -palkinnon, joka jaettiin ensi kerran vuonna 1996.
Golson teki cameo-esiintymisen elokuvassa "Terminaali" (2004). 
Diskografia.
Soittajana.
Art Blakeyn kanssa
Dizzy Gillespien kanssa
Arkadia Jazz All Starsin kanssa
Warendorfin piirikunta

Warendorfin piirikunta () on piirikunta Nordrhein-Westfalenin osavaltion pohjoisosassa Saksassa. Se kuuluu Münsterin hallintopiiriin, ja sen hallintokaupunki on Warendorf.
Piirikunnan pinta-ala on 1 319,42 neliökilometriä. Sen asukasluku oli 282 263 vuoden 2022 lopussa.
Kaupungit ja kunnat.
Piirikuntaan kuuluu 13 kuntaa, joista 9 on kaupunkeja.
Gail Patrick

Gail Patrick (alk. Margaret LaVelle Fitzpatrick, 20. kesäkuuta 1911 – 6. heinäkuuta 1980) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli mukana 62 elokuvassa vuosien 1932 ja 1948 välisenä aikana, 
Hän kuoli syöpään 69 vuoden ikäisenä Los Angelesissa.
Claude Goretta

Claude Goretta (23. kesäkuuta 1929 – 20. helmikuuta 2019) oli sveitsiläinen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä televisiotuottaja. Hänen tunnetuin työnsä on vuoden 1977 draamaelokuva "Pitsinnyplääjä", jonka pääosaa esittää nuori Isabelle Huppert.
Goretta syntyi Genevessä ja opiskeli jonkin aikaa oikeustiedettä Geneven yliopistossa. Hän muutti yhdessä toisen tulevan ohjaajan Alain Tannerin kanssa 1950-luvun puolivälissä Lontooseen, jossa työskenteli British Film Institutessa. Palattuaan takaisin Sveitsiin Goretta työskenteli televisio-ohjaajana, kunnes vuonna 1968 perusti tuotantoyhtiön nimeltä Groupe de 5 yhdessä Alain Tannerin, Jean-Louis Royn, Claude Soutterin ja Yves Yersinin kanssa.
"Pitsinnyplääjän" lisäksi Gorettan Suomessa nähtyjä elokuvia ovat "Kutsut" (1973), "Rakkaani ryöstää pankkeja" (1974), "Pikkukaupungin tyttö" (1981) ja "Täällä kuoli Mario Ricci" (1983). 1990-luvulla Goretta saavutti mainetta ohjaamalla Maigret-rikostarinoita. Vuonna 1995 hän ohjasi televisiolle draamasarjan "Belgian suru" Hugo Clausin samannimisen romaanin pohjalta.
Goretta on ollut ehdolla Berliinin Kultaisen karhun (1981), kolmen Cannesin Kultaisen palmun (1973, 1977, 1983) ja César-palkinnon saajaksi (1978). Vuonna 1973 hän voitti Cannesissa tuomariston palkinnon.
Patricia Hitchcock

Patricia ”Pat” Alma O’Connell (o.s. Hitchcock; 7. heinäkuuta 1928 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 9. elokuuta 2021 Thousand Oaks, Kalifornia, Yhdysvallat) oli Alma Revillen ja Alfred Hitchcockin tytär, heidän ainoa lapsensa. Isänsä lailla hänestä tuli ohjaaja, ja hän oli myös näyttelijä. 
Pienenä lapsena Patricia halusi näyttelijäksi ja 1940-luvulla hän näytteli Broadway-produktioissa "Solitaire" (1942) ja "Violet" (1944). Hän valmistui Marymount High Schoolista Los Angelesista vuonna 1947.
Näyttelijänä Patricia Hitchcock muistetaan isänsä elokuvasta "Muukalaisia junassa" (1951), ja myös elokuvassa "Psyko" (1960) hänellä oli pieni rooli. Hänet nähtiin myös televisiosarjassa "Alfred Hitchcock esittää".
Pollusiitti

Pollusiitti on zeoliitteihin kuuluva silikaattimineraali. Sen kemiallinen kaava on (Cs,Na)2Al2Si4O12 · 2H2O. Se on tärkeä cesiumin ja rubidiumin malmi. Yhdessä analsiimin kanssa pollusiitti muodostaa isomorfisen seossarjan. Pollusiitti kiteytyy isometrisessä heksoktahedraalisessa järjestelmässä, ja muodostaa värittömiä, valkoisia, harmaita ja harvoin vaaleanpunaisia ja sinisiä massoja. Hyvin muodostuneet kiteet ovat harvinaisia. Sen kovuus on 6,5 ja ominaispaino 2,9. Se murtuu herkästi ja on lohkeamatonta.
Mineraali esiintyy tyypillisesti runsaasti litiumia sisältävissä graniittipegmatiiteissa seuraavien mineraalien yhteydessä: kvartsi, spodumeeni, petaliitti, amblygoniitti, lepidoliitti, elbaiitti, kassiteriitti, kolumbiitti, apatiitti, eukryptiitti, muskoviitti, albiitti ja mikrokliini.
Se kuvailtiin ensimmäisen kerran vuonna 1846 Italiassa tehdyistä löydöistä. Se nimettiin Polluxin, Castorin kaksoisveljen mukaan, sillä sitä löydetään usein petaliitin yhteydestä (joka ennen tunnettiin nimellä castoriitti).
Frankiumia esiintyy pieninä määrinä tietyissä pollusiittimalmeissa, ja jotkin ensimmäisistä näytteistä herättivät paljon väittelyä, sillä niiden spektritutkimuksissa näkyi outoja viivoja, jotka pystyttiin selittämään vain uuden alkuaineen, frankiumin, olemassaololla.
Warendorf

Warendorf on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se kuuluu Münsterin hallintopiiriin ja toimii Warendorfin piirikunnan hallintokaupunkina. Kaupunki sijaitsee Emsjoen varrella noin 28 kilometriä itään Münsterin kaupungista. Warendorfin asukasluku oli 37 616 vuoden 2022 lopussa.
Historia.
Warendorfista muodostui kaupunki 1100- ja 1200-lukujen vaihteessa. Suuri osa siitä tuhoutui vuoden 1404 suuressa tulipalossa. Tulipalo runteli kaupunkia jälleen pahoin vuonna 1741. Kaupunki siirtyi Preussin hallintaan vuonna 1803. Rautatieyhteys Münsterin, Warendorfin ja Rhedan välillä avattiin vuonna 1887. Vuosina 1937–1938 Waredndorfista tuli varuskuntakaupunki.
Your New Favourite Band

Your New Favourite Band on The Hivesin kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 2001. Siinä on kappaleita levyiltä Barely Legal, A.K.A. I-D-I-O-T ja Veni Vidi Vicious.
Albumi on päässyt 1001 Albums You Must Hear Before You Die -kirjaan.
Unitaarinen matriisi

Unitaarinen matriisi on sellainen neliömatriisi A, että sen kompleksikonjugaatin transpoosille A* pätee 
formula_1.
Ortogonaalinen matriisi on unitaarisen matriisin erikoistapaus reaaliavaruudessa.
Esimerkki.
Seuraava matriisi on unitaarinen:
formula_2
sillä
formula_3
Vanessa Marshall

Vanessa Marshall (s. 19. lokakuuta 1969 New York, New York) on yhdysvaltalainen stand up -koomikko ja ääninäyttelijä, joka tunnetaan erityisesti lukuisten videopelien äänirooleista. Hän on myös entinen malli.
Ura.
Stand-up ja mallin työt.
Marshall syntyi New Yorkissa, jossa hän opiskeli näyttelemistä New Yorkin yliopistossa. Muutettuaan Los Angelesiin hän työskenteli stand up -koomikkona huomattuaan, ettei usein saanut näytelmärooleja ylipainonsa vuoksi. Marshall esiintyikin lähinnä cameorooleissa "City Guysissa" ja "Tuho-osastossa". Työskennellessään koomikkona päivälliskutsuilla hän päätyi malliksi, kun eräs mies kysyi hänen halukkuuttaan toimia ylipainoisena mallina. Aluksi Marshall loukkaantui kysymyksestä, mutta kysyi kuitenkin jälkeenpäin palkkatasoa. Marshall menetti mallintyöt laihtuessaan noin 23 kiloa.
Ääninäyttelijänä.
Ääninäyttelemisen pariin Marshall päätyi sketsi-esityksensä jälkeen Los Angelesissa, kun eräs agentti kehotti häntä työskentelemään animaatioiden parissa. Agentti pyysi Marshallia koe-esiintymään hänelle. Mentyään koe-esiintymiseen Marshall kertoi ensimmäisen mainosjuonnon menneen huonosti hermostumisen johdosta. Agentti kuitenkin pyysi häntä tekemään juonnot eri hahmojen äänillä, jonka jälkeen he pyysivät häntä allekirjoittamaan sopimuksen.
Sittemmin Marshall teki ensimmäisiä ääniroolejaan 1990-luvun "X-Men"-animaatiosarjaan, jonka jälkeen häntä on kuultu useissa videopeleissä, kuten "Dune 2000", ', "Kingdom Hearts II", ', ', "Justice League Heroes", ' ja "No More Heroes". Marshall on tehnyt äänirooleja animaatiosarjoihin, kuten "Tehotytöt", "Justice League", "Duck Dodgers", "The Grim Adventures of Billy &amp; Mandy", "Ben 10" ja "Hämmästyttävä Hämähäkkimies". Lisäksi hän tekee mainosjuontoja televisioon ja radioon.
"The Grim Adventures of Billy &amp; Mandy" -animaatiosarjaan Marshall koe-esiintyi Erwinin roolia varten, jonka roolin hän kertoi saaneensa luotuaan hahmolle enemmän nörttimäisen äänen hahmon lyijykynäluonnoksen nähtyään. Muut roolia varten esiintyneet yrittivät luoda hahmoa alentavan äänen. Marshallille selvisi vasta myöhemmin hänen nähdessään sarjan, että hahmo oli tummaihoinen.
Yksityiselämä.
Marshall oli vuosina 2001 - 2007 naimisissa Andrew Kishinon kanssa. Pariskunta perusti myös ääninäyttelijäyhtiön Marsh-Kish Productionsin.
Marshallin äiti on näyttelijä Joan Van Ark.
Kvinesdal

Kvinesdal on Norjan kunta Agderin läänissä. Kunnan eteläosa on Fedavuonon rannalla maan etelärannikolla. Lännessä kunta rajoittuu Flekkefjordiin ja Sirdaliin, pohjoisessa Byglandiin, idässä Åseraliin ja Hægebostadiin ja etelässä Lyngdaliin ja Farsundiin. Kunnan hallintokeskus sijaitsee Liknesin taajamassa. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 6 024 asukasta.
Historia.
Kvinesdalin kunta perustettiin vuonna 1837, ja Fjotland liittyi siihen 1841. Vuonna 1858 Fjotlandista tuli jälleen itsenäinen kunta, ja vuonna 1900 Kvinesdal jakautui Liknesin (vuodesta 1917 Kvinesdal) ja Fedan kunniksi. Kvinesdal, Feda ja Fjotland muodostivat nykyisen Kvinesdalin kunnan uudelleen 1963.
Fedassa oli jo varhain paikallinen tuomioistuin ja siellä yksi maan ensimmäisistä postitoimistoista jo 1600-luvulla. Fedaan ja Øyeen muodostui 1700-luvulla kauppiasyhteisö. Lounais-Norjassa alkoi 1810 suuri sillinkalastustoiminta, jonka myötä paikkakunnalle muodostui merkittävää tynnyrinvalmistusta.
Fjotlandin Knabenissa avattiin 1885 molybdeenikaivos. Ainetta käytettiin voiteluaineena ja kirjoitusvälineisiin, sekä myöhemmin sotateollisuudessa teräksen jalostamiseen. Kaivostoiminta loppui 1973.
Vuonna 1917 Angholmeniin avattiin "Kvina Carbid og Smelteverk", jossa tuotettiin karbideja vuoteen 1921 ja myöhemmin rautasilisiumia.
Bobby Ball

Robert 'Bobby' K. Ball (26. elokuuta 1925 Phoenix, Arizona − 27. helmikuuta 1954 Phoenix, Arizona) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija.
Lapsuus.
Ball syntyi Phoenixissa vuonna 1925 ja ollessaan vain vuoden ikäinen hänen vanhempansa erosivat. Kasvatusvastuu siirtyi hänen isoäidilleen, jonka mielestä moottorikäyttöiset kulkuneuvot rappioittaisivat Bobbya ja päätti lähettää hänet armeijakouluun. Ball kuitenkin päätti ryhtyä kilpa-ajajaksi, vaikka oli vartaloltaan kevytrakenteinen ja käytti silmälaseja, minkä perusteella hänen ulkonäkönsä muistutti enemmän kirjanpitäjän tai akateemikon olemusta.
Ura.
Katuautot.
Ball aloitti uransa ajamalla Arizonan Roadster Associationin roadster-autoja, joissa voitti useita kertoja, kunnes siirtyi ajamaan midget-autoja voittaen Arizonan Midget Associationin mestaruuden vuosina 1949 ja 1950. Midget-sarjan ohella Ball ajoi myös Kalifornian URA:ta ja Amerikan autoliiton () kilpaosaston järjestämissä kilpailuissa.
Formula 1.
Ball osallistui 1950-luvulla Formula 1 -sarjaan kuuluneeseen Indianapolis 500 -kilpailuun kahdesti vuosina 1951 ja 1952. Vuoden 1951 kilpailussa hän ajoi viidenneksi saaden kaksi Formula 1:n MM-pistettä (oli myös tuolloin nuorin pisteille ajanut kuljettaja 25 vuoden ja 276 päivän ikäisenä) ja vuonna 1952 hän keskeytti kilpailun sijoittuen 32.
Kuolema.
Ball osallistui vuonna 1953 Los Angelesin Carrell Speedwayllä järjestettyyn midget-autokisaan, jossa joutui vakavaan kolariin ja sai vakavia päävammoja ajautuen koomaan yli vuodeksi. Hän kuoli elintoimintojaan ylläpitäneiden laitteiden aiheuttamaan tulehdukseen vuonna 1954.