tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Haapariippusammal

Haapariippusammal ("Neckera pennata") on riippusammalten sukuun kuuluva sammalkasvi, jota tavataan Suomessa lähinnä paikoitellen.
Ulkonäkö.
Haapariippusammal on keskikokoinen (5–10 cm), laikkuina tai laajoina peitteinä lehtipuiden rungoilla kasvava sammal. Sen lehdet ovat 2–3 mm pitkiä, poikittaisaaltoisia ja säännöllisesti teräväksi kärjeksi kapenevia. Keskisuoni on hyvin lyhyt ja heikko tai se puuttuu. Sillä on yleisesti itiöpesäkkeitä, jotka ovat perättömiä ja verson alapinnalla. Se muistuttaa vuoririippusammalta, isoriippusammalta ja lännenriippusammalta.
Levinneisyys.
Kokonaislevinneisyydeltään se elää pohjoisen ja eteläisen pallonpuoliskon lauhkeilla ja viileillä alueilla. Sammal on vaarantunut, sillä elinympäristöt ovat vähentyneet metsien hakkuiden ja lehtojen kuusettumisen takia. Esiintymät ovat usein niukkoja. Suomessa se kasvaa etelä- ja keskiosissa, pohjoisin esiintymä on Haukiputaalla.
Elinympäristö.
Haapariippusammal elää vanhoissa, kuusivaltaisissa metsissä ja lehdoissa lehtipuiden rungoilla, joskus myös ravinteisilla kivillä.
Adrian Petriw

Adrian Roman Petriw (s. 5. elokuuta 1987 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjasta "Edgemont". Äänirooleja Petriw on tehnyt elokuvaan , joka oli myös hänen ensimmäinen Marvel-projektinsa, sekä animaatiosarjaan , jossa Petriw on nuoren Tony Starkin äänenä.
FK Alania Vladikavkaz

Alania on jalkapalloseura Vladikavkazin kaupungista, Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallasta, Venäjältä. Joukkue pelaa Venäjän korkeimmalla sarjatasolla.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1921 silloisessa Ordžonikidzen kaupungissa (nyk. Vladikavkaz). Vuoteen 1994 asti seuran nimenä oli "Spartak" ja 1995–1996 sekä 2003–2006 "Spartak-Alania". 
Neuvostoliiton sarjoissa joukkue vietti pääosan ajastaan toiseksi tai kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Pääsarjaan se nousi ensi kertaa kaudeksi 1991. Seura lukeutui Venäjän parhaimmistoon 1990-luvulla Valeri Gazzajevin toimittua valmentajana. Moskovan Spartakin hallitsemassa liigassa se saavutti hopeaa vuosina 1992 ja 1996, ja mestaruuden vuonna 1995. Sittemmin Gazzajevin lähdettyä seura vajosi laskusuuntaukseen, joka kulminoitui aluksi putoamiseen pääsarjasta kauden 2005 päätteeksi, ja seuraavana vuonna ammattilaislisenssin menettämiseen. Seura otettiin pitkällisen vatvomisen jälkeen kuitenkin takaisin mukaan ammattilaisliigaan, kakkosdivisioonaan, jälleen "Spartak"-nimisenä. Kauden päätteeksi seura nousi ykkösdivisioonaan ja muutti nimensä takaisin "Alaniaksi".
Magic Affair

Magic Affair on saksalainen elektronista musiikkia esittävä yhtye. Yhtyeen perusti Mike Staab vuonna 1994. Alun perin yhtye toimi vuosina 1988–1991 nimellä Mysterious Art.
Yhtyeen jäsenet Staabin lisäksi olivat Franca Morgano ja chicagolaissyntyinen rapartisti A.K. Swift (oikea nimi Burnell Keith Herring, s. 1973, Chicago).
Magic Affairin tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ""Omen III", "In The Middle Of The Night" ja "Fire".
Solvytšegodsk

Solvytšegodsk () on kaupunki Arkangelin alueen Kotlasin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Vytšegdajoen pohjoisrannalla 18 kilometriä Kotlasin asemalta kaakkoon. Asukkaita on 2 400 henkeä (vuonna 2009).
Soljonoje- eli ”Suolajärven” luona sijainnut asutus mainitaan ensimmäisen kerran 1300-luvulla, myöhemmin sen nimenä oli "Usolsk". 1500-luvun alussa Stroganovin kauppiassuku perusti paikalle ensimmäiset suolankeittämöt ja käytti huomattavia summia kaupungin rakentamiseen ja sen kulttuurielämän kehittämiseen. 1600–1800-luvulla Solvytšegodsk oli yksi Venäjän käsityötaiteen keskuksista. 1600-luvun lopussa syntyi omaperäinen emalimaalauskoulukunta. 1700-luvun alussa suolakeittämöjen sulkeminen ja uusien kauppareittien syntyminen lamautti kaupungin talouselämän. 1780-luvulta lähtien se oli Vologdan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1900-luvun alussa kaupunki toimi poliittisena karkotuspaikkana. Talossa, jossa Josif Stalin asui vuosina 1908–1910, on nykyään museo.
Solvytšegodsk koostuu etupäässä pienistä puutaloista, joiden yllä kohoavat vanhat kivikirkot. Laivalaiturin vieressä on vuonna 1560 rakennettu Neitsyt Marian ilmestyspäivän kirkko, jonka sisällä on 1600-luvun freskoja ja ns. Stroganovin koulukuntaa edustava ikonostaasi. Kauempana rannasta sijaitsee Marian temppeliintuomisen luostari, jonka kirkko (1689–1693) edustaa tyyliltään moskovalaista barokkia. Sisällä on puuleikkauksin koristeltu seitsemänkerroksinen paikallisten maalareiden ikonostaasi.
Kaupungissa toimii sen rikasta käsityö- ja ikonimaalausperinnettä esittelevä museo. Vuonna 1923 perustettu kylpylaitos antaa kivennäisvesiin ja Soljonoje-järven mutaan perustuvia hoitoja.
Lähellä villiä sydäntä

Lähellä villiä sydäntä, alkuteos "Perto do coração selvagem", on Clarice Lispectorin esikoisromaani. Se ilmestyi joulukuussa 1943, jolloin Lispector oli 23-vuotias. Lispectorin myöhempien teosten tavoin tätä romaania leimasi hyvin voimakas keskittyminen sisäisiin mielentiloihin.
Romaani kertoo nuoren Joana-nimisen naisen sisäisestä maailmasta. Teos aiheutti ilmestyessään valtavan kohun, ja Lispectoria verrattiin Virginia Woolfin. hänen arveltiin saaneen tajunnanvirtatyyliinsä Woolfilta vaikutteita, mutta hän ei kuitenkaan vielä silloin tuntenut tämän tuotantoa. Lispectoria verrattiin myös James Joyceen, mutta tätäkään hän ei tuntenut; kirjan otsikko ja Joycelta lainattu motto olivat Lúcio Cardoson ehdotuksia. Lispector on itse aikoinaan sanonut, että kirjoitti romaanin 17-vuotiaana, mutta sitä ei pidetä uskottavana.
Teos sai lokakuussa 1944 vuoden 1943 parhaana esikoisromaanina arvostetun Graça Aranha -palkinnon. Kriitikko ja runoilija Lêdo Ivo luonnehti sitä sanoin, että se on ”merkittävin romaani, minkä nainen on koskaan kirjoittanut portugalin kielellä”. Toinen kriitikko kirjoitti, että Lispector oli ”siirtänyt sitä painovoiman keskusta, jonka ympärillä brasilialainen romaani on pyörinyt suunnilleen kaksikymmentä vuotta.” ”Clarice Lispectorin teos näyttäytyy kirjallisessa maailmassamme vakavimpana yrityksenä introspektiivisen romaanin suuntaan", kirjoitti sãopaulolainen kriitikko Sérgio Milliet. ”Ensimmäistä kertaa brasilialainen kirjailija ohittaa helpon likiarvon tässä kirjallisuutemme lähes neitseellisessä kentässä; ensimmäistä kertaa kirjailija astuu nykyihmisen sielun psykologisten sokkeloiden syvyyksiin.” 
Teoksen päähenkilöä Joanaa, valehtelevaa ja varastelevaa orpotyttöä, on sanottu Lispectorin omakuvaksi, joka ei pohjaa tapahtumiin vaan ihmisen sisäiseen elämään, ajatteluun ja ajatusten välisiin hetkiin. Lispector itse on antanut elämästään usein varsin ristiriitaisia tietoja, ja sitä perustellaan juuri tällä hänen tavallaan nostaa sisäinen minä tärkeäksi. Teos koostuu irrallisista hetkistä, joiden kirjo vaihtelee pitkästyneisyydestä valaistumisen hetkiin. James Joyce sanoo noita hetkiä "epifanioiksi", elämän olemuksen paljastumisen kokemuksiksi. Teos on kehityskertomus, jossa Joana oppii kielen löytämisen kautta ilmaisemaan pahoina pidettyjä kokemuksiaan.
Esikoisteos ilmestyi suomennettuna vasta 2008, kahden myöhemmin ilmestyneen teoksen suomennoksen jälkeen. Suomentaja on Tarja Härkönen, joka on kääntänyt muutkin Lispectorin teokset. Kritiikissä on kehuttu, että "Härkösen suomennos tekee oikeutta oikukkaalle mielelle", mutta toisaalta todettu, että teoksen suomentaminen on ollut ilmeisesti vaikeaa, kun Härkönen loppusanoissa toteaa, että hän on pyrkinyt alkuteosta selkeämpään ja syntaksiltaan ehyempään kieleen.
Vlaardingen

Vlaardingen on Alankomaissa, Etelä-Hollannin provinssissa, Nieuwe Waterwegin varrella sijaitseva kunta ja kaupunki. Asukkaita kunnassa on 70 656 (30.6.2008) ja väestötiheys on 2 974 as./km². Kunnan pinta-ala on 26,71 neliökilometriä, josta vettä on 2,95 km². Vlaardingenin pormestari on Tjerk Bruinsma. Kunnan keskuspaikkakunta on samanniminen, kuin kuntakin. Vlaardingenin elinkeinoja ovat muun muassa kalastus, meijeritoiminta sekä kemikaali- (fosfaatti) ja metallurgiatyöt.
Vlaardingenin nähtävyyksiä ovat muun muassa Grote Kerk ("Suuri Kirkko") vuodelta 1643, kaupungintalo vuodelta 1650 sekä kalatori vuodelta 1778. Vuonna 1967 valmistunut Benelux-tunneli alkaa Vlaardingenin alueella.
Vlaardingenin naapurikunnat ovat Midden-Delfland pohjoisessa, Schiedam idässä, Rotterdam idässä ja etelässä ja Maassluis lännessä.
Vlaardingenin ystävyyskunta on tšekkiläinen Moravská Třebová.
Vuodesta 1987 on Vlaardingenin Suuressa kirkossa (Grote Kerk) jaettu joka maaliskuun 13. päivä kansainvälinen Geuzen-mitali (Geuzenpenning) henkilölle tai järjestölle, joka on puolustanut tai edistänyt demokratiaa ja vastustanut kaikenmuotoista diktatuuria, syrjintää tai rasismia. Vuonna 2008 mitalin sai presidentti Martti Ahtisaari.
Historia.
Vuonna 1018 Vlaardingenin lähistöllä käytiin taistelu, jonka Hollanti voitti.
Vlaardingen kehittyi 1900-luvulla yhdeksi Alankomaiden suurimmista merisatamista. Suuren telakan valmistuminen vuonna 1958 läheiselle Rozenburg-saarelle kasvatti Vlaardingenin merkitystä.
Uglitš

Uglitš () on kaupunki Jaroslavlin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan yläjuoksulla 110 kilometriä Jaroslavlista länteen. Kaljazinin asemalta lähtevä sivurata yhdistää sen Moskovan ja Sonkovon väliseen rautatiehen. Kaupunki on Uglitšin piirin keskus. Asukkaita on 37 100 henkeä (vuonna 2005).
Uglitš on yksi Venäjän vanhimpia kaupunkeja. Ensimmäisen kerran se mainitaan vuonna 937, Ipatjevin kronikassa vuonna 1148. 1100-luvulla kaupunki kuului Vladimir–Suzdalin ruhtinaskuntaan ja vuonna 1218 siitä tuli itsenäisen ruhtinaskunnan keskus. Mongolivalloittajat hävittivät kaupungin vuonna 1238. Vuonna 1329 se liitettiin Moskovaan, jonka sisällä se muodosti erillisen läänitysruhtinaskunnan. Vuosina 1608–1611 puolalaiset hävittivät kaupunkia. Vuodesta 1777 lähtien se oli Jaroslavlin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Neuvostoaikana Uglitšin tunnetuin yritys oli kellotehdas Tšaika. Nykyään siellä on lähinnä kone- ja elintarviketeollisuutta. Kaupungin alueella sijaitsee vuonna 1940 valmistunut Uglitšin vesivoimalaitos.
Kaupunki on yksi Moskovaa ympäröivän Kultaisen renkaan historiallisista matkailukohteista. Keskustassa on kreml, joka sijaitsee Volgaan työntyvällä niemellä. Kremlissä on 1400-luvun loppupuolella rakennettu läänitysruhtinaiden palatsi, Kristuksen kirkastumisen katedraali vuodelta 1485, koristeellinen pyhän Demetrioksen kirkko (1683–1692) ja klassistinen kaupunginduuman rakennus (1815). Lähellä sijaitsevassa Aleksein luostarissa on vuonna 1628 rakennettu ainutlaatuinen Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko ja sen vieressä Johannes Kastajan kirkko vuodelta 1681. Kaupungin länsiosassa on vuosina 1674–1677 rakennettu Ylösnousemuksen luostarin rakennuskokonaisuus. Volgan rannalla on runsaasti koristeltu Johannes Kastajan syntymän kirkko (1689–1690).
Kaupungin keskusta on rakennettu vuonna 1784 laaditun säännöllisen asemakaavan mukaan. Keskustorilla, jolta haarautuu kolme pääkatua, on 1700–1800-lukujen vaihteessa rakennetut kauppahallit sekä Kazanin kirkko vuodelta 1788. Keskustan nähtävyyksiä ovat 1700-luvun lopun kaksikerroksinen puinen asuintalo, klassistiset kauppiastalot ja hallintorakennukset, koristeelliset 1800-luvun puiset asuintalot, 1600-luvun tyyliin rakennettu Korsunin kirkko (1730), Jumalan ilmestymisen juhlan luostari ja sen uusbysanttilainen kirkko (1858), moskovalaista barokkia edustava Smolenskin kirkko (1700) ja klassistinen Feodorin kirkko (1818). Uglitšin museon kokoelmissa on 1500–1600-lukujen ikoneja, 1700–1900-luvun venäläistä maalaustaidetta, 1600–1800-luvun veistoksia sekä käsityötaidetta.
Maurice Duplessis

Maurice Le Noblet Duplessis [dyplɛsi] (20. huhtikuuta 1890 – 7. syyskuuta 1959) oli kanadalainen poliitikko. Hän toimi Québecin provinssin pääministerinä vuosina 1936–1939 ja 1944–1959. Hän nousi vuonna 1933 Québecin konservatiivipuolueen johtoon, mutta johti myöhemmin siitä irronnutta omaa Union Nationale -puoluetta, jonka arvoja olivat konservatiivisuus ja québeciläinen nationalismi.
Elämäkerta.
Duplessis syntyi provinssitason poliitikon ja tuomarin Nérée Le Noblet Duplessis’n perheeseen. Hän opiskeli lakimieheksi Université Lavalissa, missä hänen puhetaitonsa herättivät kanssaopiskelijoissa kunnioitusta. Valmistuttuaan hän alkoi harjoittaa lakia kotikaupungissaan.
Elämänsä aikana Duplessis sekä tupakoi että käytti alkoholia ahkerasti, mikä vaikutti vääjäämättä hänen terveyteensä. Alkoholin käytön hän lopetti 1940-luvulla sairastuttuaan diabetekseen.
Poliittinen ura.
Duplessis pyrki Québecin lakiasäätävään kokoukseen ensimmäistä kertaa vuonna 1923, mutta ei tullut valituksi. Vuonna 1927 hänet valittiin Trois-Rivières’n edustajaksi lakiasäätävään kokoukseen. Hän säilytti paikkansa kuolemaansa asti.
Vuonna 1933 Duplessis valittiin Québecin konservatiivipuolueen puheenjohtajaksi. Hän yhdisti yllättäen voimansa uudistusmielisemmän Action Libérale Nationale -puolueen kanssa vuonna 1935, ja hänet valittiin provinssin pääministeriksi vuoden 1936 vaaleissa sen jälkeen, kun hän oli paljastanut liberaalien keskuudessa vallitsevan korruption.
Duplessis pyrki pääministerinä rajoittamaan kommunistien, Jehovan todistajien ja ammattiliittojen jäsenten oikeuksia. Québecissä vuonna 1937 käyttöön otettu "Padlock Law" esti kommunisteja toimimasta provinssissa avoimesti. Laki kumottiin Kanadan korkeimmassa oikeudessa äänin 8–1 vuonna 1957, sillä sen katsottiin olevan sananvapauslain vastainen.
Duplessis kuoli edelleen pääministerin virassa ollessaan vierailullaan Scheffervillessä. Häntä seurasi Québecin pääministerinä Paul Sauvé, joka samoin kuoli pian. Union Nationalen uusi johtaja Antonio Barrette hävisi vuoden 1960 vaaleissa, ja liberaalit pääsivät jälleen valtaan.
Duplessis vastusti useita muissa Kanadan osavaltioissa toteutettuja sosiaalisia uudistuksia niin, että Quebecissä niitä alettiin toteuttaa vasta Duplessis’n kuoleman jälkeen niin sanotussa ”hiljaisessa vallankumouksessa” (). Duplessis’n aikana katolisella kirkolla oli vielä suuri valta Quebecin sosiaalitoimessa. Pääministerin mukaan ovat saaneet nimensä muun muassa ”Duplessis’n orpolapset” (), noin 20 tuhatta orpoa ja avioliiton ulkopuolella syntynyttä lasta, joita kirkon edustajat hoitivat kurjissa lastenkodeissa. Monille lapsista oli tekaistu diagnoosi kehitysvammaisuudesta, jotta rahoitus olisi suurempaa.
Peter Engberg

Peter Engberg (s. 28. joulukuuta 1970 Helsinki, Suomi) on suomalainen kitaristi ja tuottaja.
Engberg opiskeli Los Angelesin Musicians Institutessa, jossa hän sai oppia muun muassa Scott Hendersonilta. Hän valmistui Helsingin Sibelius-Akatemian jazz-osastolta vuonna 2000.
Engberg työskentelee pääasiassa freelancerina. Hän on levyttänyt ja konsertoinut muun muassa Sakari Kuosmasen, Samuli Edelmannin, Timo Rautiaisen, Pepe Willbergin, Laura Sippolan, Johanna Kurkelan, Kaija Koon, Tapani Kansan ja Sonata Arctican kanssa. Vuonna 2000 ilmestyi Engbergin ensimmäinen sooloalbumi "Tori", minkä lisäksi hän on julkaissut soolot "Poems" (2009) ja "True Lines" (2010). Ira Kaspi ja Peter Engberg ovat tehneet duona albumit "Standards" (2003), "A Rose" (2007), "Ystävien kanssa" (2009) ja "Mustavalkoisia sävyjä" (2010). Kaikki edellä mainitut levyt on julkaissut Engbergin oma äänitys- ja tuotantoyhtiö Impossible Music Oy.
Birger Slotte

Birger Slotte (7. lokakuuta 1900 Kokkola – 29. huhtikuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen venesuunnittelija ja laivanrakennusinsinööri. Hän suunnitteli muun muassa useita R-veneitä sekä A-veneitä. Kaikki Slotten suunnittelemat ja tähän päivään säilyneet veneet luokitellaan klassikoiksi. Birger Slotte oli koko elämänsä HSS:n jäsen.
Slotte opiskeli venesuunnittelua Berliinin Charlottenburgissa. Hän harjoitteli usealla telakalla Suomessa, Saksassa ja Alankomaissa. Vuonna 1928 hän sai toimen Tammerfors Linne- &amp; Jern-Manufaktur Aktie-Bolagettissa. 
Vuonna 1935 hän muutti Helsinkiin ja työskenteli ensin Norjan Veritas-säätiöllä ja vuosina 1941–1945 FÅA:n insinööriosastolla osallistuttuaan sotaan Hangon rintamalla. Vuosina 1945–1954 hän työskenteli Wärtsilän Hietalahden telakalla. Loppu-uransa hän työskenteli Lloyds Register of Shippingin - Germanischer Lloyd – ja Bureau Veritaksen yhteisessä toimistossa Helsingissä.
A-veneiden ja Itämeren risteilijöiden suunnittelija.
Slotte kuuluu niihin suomalaisiin suunnittelijoihin, joiden veneet tänään luokitellaan klassikoiksi. Ennen toista maailmansotaa suurimmaksi purjeveneluokaksi kasvaneen kolmioveneen ensimmäisen rakennetun veneen piirustukset olivat Slotten. Luokasta tuli Suomen Purjehtijaliiton hyväksymä vuonna 1928. Kolmiovene ”Gudungen” osoittautui nopeaksi pieneksi purreksi voittaen useita kilpailuja Pietarsaaressa. Slotte piirsi tämän jälkeen neljä kolmiovenettä lisää. Vuonna 1933 hän piirsi veneen HSK:n 15 neliömetrin luokkaan (myöhemmin C-vene). Vuonna 1936 hän piirsi ensimmäisen kansainvälisen luokan veneen eli 5m veneen ”Why Not”:in (L 3)(ex Linnea, La Douce, Rosita sittemmin alkuperäinen nimi palautettu). Slotte tuli erityisen tunnetuksi aikanaan suurempien kotimaisten luokkien eli A-veneiden ja Itä-meren 8 kasien ja kymppien suunnittelijana. Slotte suunnitteli myös Kansainvälisten luokkien veneitä joihin kuuluu mm. Slotten ehkä tunnetuin luomus, eli sotavuonna 1943 rakennettu kasi Vågspel sekä samana vuonna rakennettu 6mR Irma. Suuri osa Slotten suunnittelemista purjeveneistä on nähtävissä puolimalleina Helsingfors Segelsällskapetin kokoelmassa Liuskasaarella, seuran kerhohuoneessa ja Sven Joffs-kirjastossa.
Rozenburg

Rozenburg on entinen kunta Alankomaissa Etelä-Hollannin provinssissa, Nieuwe Waterwegin varrella. Asukkaita kunnassa on 12 478 (30.6.2008) ja väestötiheys on 2 767 as./km². Kunnan pinta-ala on 6,5 neliökilometriä, josta vettä on 1,99 km². Pinta-alaltaan Rozenburg on 1. tammikuuta 2009 alkaen Alankomaiden pienin kunta. Rozenburgin pormestari on Jaap Wolf. Kunnan keskuspaikka on samanniminen kuin kuntakin. 
Rozenburgin naapurikunnat ovat Maassluis pohjoisessa, Vlaardingen idässä ja Rotterdam etelässä.
Rozenburgilla on Saksassa ystävyyskunta Östringen Baden-Württembergin osavaltiossa (vuodesta 1971).
Himoshoppaajan salaiset unelmat (elokuva)

Himoshoppaajan salaiset unelmat ("Confessions of a Shopaholic") on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut P. J. Hoganin ohjaama romanttinen komediaelokuva. Se perustuu Sophie Kinsellan romaaneihin "Himoshoppaajan salaiset unelmat" (alkup. "The Secret Dreamworld of a Shopaholic", Yhdysvalloissa "Confessions of a Shopaholic") ja "Himoshoppaaja vierailla mailla" (alkup. "Shopaholic abroad").
Elokuvassa kuullaan sujuvaa suomen kieltä Janne Virtasen (näyttelijänä Tuomas Hiltunen) suusta.
Bennebroek

Bennebroek on entinen kunta Pohjois-Hollannin provinssissa Alankomaissa. Vuonna 2009 kunta liittyi Bloemendaalin kuntaan. Asukkaita Bennebroekissa oli 5 150 (30.6.2008) ja väestötiheys on 2 943 as./km². Kunnan pinta-ala oli lakkautushetkellä 1,79 neliökilometriä, josta vettä oli 0,04 km². Bennebroek oli kuntaliitokseen saakka pinta-alaltaan Alankomaiden pienin kunta. Bennebroekin pormestarina toimi M. Beens-Jansen. 
Bennebroekin naapurikunnat olivat Heemstede pohjoisessa, Haarlemmermeer idässä, Hillegom etelässä ja Bloemendaal lännessä.
Historia.
Bennebroek on mahdollisesti perustettu [1200-luvulla. Bennebroekista tuli oma kuntansa 28. toukokuuta 1653.
29. maaliskuuta 2007 Bennebroekin ja naapurikunta Bloemendaalin kunnanvaltuustot hyväksyivät Bennebroekin liittymisen Bloemendaaliin 1. tammikuuta 2009. Pohjois-Hollannin provinssin hallitus hyväksyi liitoksen.
Mars Society

Mars Society on yhdistys, joka pyrkii edistämään miehitettyjen Mars-lentojen aloittamista ja Marsin asuttamista. Yhdistyksen perustivat Yhdysvalloissa ilmailu- ja avaruusinsinööri Robert Zubrin, ja muut vuoden 1998 puolivälissä. Yhdistyksen perustamiskokouksessa oli 700 eri alojen asiantuntijaa. Nykyään yhdistyksessä on tuhansia jäseniä ja se toimii 50 maassa. 
Yhdistystä tukevat monet elokuvantekijät ja tieteiskirjailijat, muun muassa Gregory Benford, Kim Stanley Robinson ja James Cameron. 
Kannatus- ja tiedotustoiminnan lisäksi yhdistys tekee myös muuta käytännön läheisempää toimintaa. Mars Society mm. edistää mahdollisimman nopesti ja yksinkertaisesti toteutettavaa Mars-lennon mallia. Tällainen on esimerkiksi Zubrinin esittämä Mars Direct. MARS- eli Mars Analogue Research Station Programme -ohjelmassa tehdään t&amp;k-toimintaa tutkimusasemilla. 
Projektit.
Vuonna 2019 Mars Societyn suurempia ja pidempiaikaisia projekteja olivat:
Tutkimusasemat.
Mars Society järjestää Mars-lentoja jäljittelemään pyrkiviä leirejä muun muassa autiomaa-alueilla, joissa asutaan jonkin aikaa tankkimaisessa "asuinmoduulissa". Tämä on niin sanottu MARS- eli "Mars Analogue Research Station Programme", "Marsia jäljittelevä tutkimusasema-ohjelma". Moduuli painaa noin 46 tonnia, ja siihen mahtuu 4-6 ihmistä. Asemia on kaksi: Flashline Mars Arctic Research Station (FMARS) ja Mars Desert Research Station (MDRS).
FMARS sijaitsee Kanadassa Devoninsaariella. Alue on arktista autiomaata. Asema sijaitsee Haynes Ridgessä lähellä Haughton-törmäyskraatteria.
MDRS sijaitsee Utahissa Yhdysvalloissa. Läheisin kaupunki on Hanksville, Utah.
Dream Kiss

Dream Kiss on Kazumi Ohyan luoma neliosainen mangasarja. Siinä seurataan viisitoistavuotiaan Azuki Yamagishin ja Romeo-opiston poikien elämää. Sangatsu Manga julkaisi sarjakuvaa suomeksi vuonna 2007. Mangasarjaa suositellaan yli 12-vuotiaille
Juoni.
Azuki Yamagishi kuuluu Yamagishin tuotantoyhtiöön, ja hän saa tehtäväkseen arvioida tuotantoyhtiön uusimman hankkeen, Romeo-opiston, hakijoita. Azukilla on aina ollut huono miesonni, ja hän ihastuukin yhteen Romeo-opiston osanottajaan, Sooma Nakaidoon. Azuki huomaa joutuneensa aluksi kandidaattien joukkoon leikattuaan tukkansa, ja saa tilaisuuden tutustua poikiin. Azuki paljastuu ja aloittaa työnsä tuottajana, mutta hänen tunteensa Soomaa kohtaan vain vahvenevat kilpailun aikana. Sooma osoittaa myös kiinnostusta Azukiin, mutta heillä ei voi olla yhteistä tulevaisuutta kilpailun takia. Azuki joutuu kohtaamaan monia ongelmia myös muiden kilpailijoiden taholta. Soota Ueharan perhe ei salli pojan ottaa osaa kisaan, ja Daiki Sumin perhe ei usko pojan kykyihin tipan vertaa. Azuki onnistuu saamaan molemmat pojat mukaan kilpailuun ja lopulta hänen suhteensa Soomaan alkaa luonnistua. Neljännessä osassa on mukana myös kaksi pienempää kertomusta.
Henkilöhahmot.
Azuki Yamagishi on viisitoistavuotias tyttö, joka työskentelee koulun ohella isänsä alaisuudessa tuotantoyhtiössä. Azukilla on kyky erottaa ihmisistä, onko heissä tähtiainesta. Azuki löysi Romeo &amp; Romeon hyvin nuorena, ja kaikki työntekijät tuotantoyhtiössä kunnioittavat häntä. Azuki rakastuu sarjassa Sooma Nakaidoon joka on yksi Romeo-opiston kilpailijoista.
Sooma Nakaido on 16-vuotias poika, joka ottaa osaa tuotantoyhtiön kilpailuun, Romeo-opistoon. Sooma on luonteeltaan itsevarma ja toimintakykyinen ja huolehtii yksin kahdesta pikkuveljestään. Hän on toinen osapuoli Soo &amp; Soo- parista.
Soota Uehara on myös 16-vuotias rikkaasta perheestä tuleva poika. Soota on hyvin kaunis pojaksi, hän on rauhallinen luonteeltaan. Soota on aluksi etäinen ja pidättyväinen, mutta osoittaa pian, että on myös hyvin mukava poika. Soota on toinen Soo &amp; Soo-parista, ja ottaa myös osaa Romeo-opistoon.
Daiki Sumi on viisitoistavuotias poika, myös Romeo-opistossa. Daiki on luonteeltaan valoisa ja ystävystyy helposti. Daiki ei pidä tytöistä, koska on joutunut elämään sisaruksiensa hirmuvallan alla koko ikänsä, mutta ihastuu kuitenkin Azukiin. Daikin suhtautuminen tyttöihin muuttuu sarjan aikana. 
Romeo &amp; Romeo on Azukin ensimmäinen suuri löydös. Tooru ja Arata ovat Romeo-opiston edelläkävijöitä, he sekä laulavat että näyttelevät, ja kuuluvat Romeo-opiston tuomareihin. Aratalla on tunteita Azukia kohtaan ja Tooru seurustelee Chizuru Moritan kanssa, joka on myös yksi Azukin löydöistä.
Texel

Texel on saari ja kunta Pohjois-Hollannin provinssissa Alankomaissa. Asukkaita kunnassa on (30.6.2008) ja väestötiheys on neliökilometrillä. Kunnan pinta-ala on , josta vettä on . Texelin pormestarina toimii Joke Geldrop-Pantekoek. Kunnan keskuspaikkakunta on samanniminen kuin kuntakin.
Texel on suurin ja väkirikkain Länsifriiseinsaarista. Texelistä pohjoiseen seuraava saari on Vlieland.
Saarelta on kotoisin lammasrotu texel.
Maantiede.
Texel muodostuu samannimisen kaupungin () lisäksi seuraavista osista:
Kylät (dorp, gehucht):
Pienet kylät (buurtschap):
Lisäksi kuntaan kuuluu asumaton Noorderhaaksin saari Texelin saaren lounaispuolella. Alun perin Texel muodostui kahdesta saaresta. 1600-luvulla saaret yhdistettiin polderilla toisiinsa. Nykyisin saarella on dyynejä ja kolmasosa saaresta on suojeltua aluetta.
Liikenneyhteydet.
Tavallisimmat kulkuneuvot saarella ovat auto ja polkupyörä. Texelillä on laaja polkupyöräreitistö. Saarelle pääsee lautalla (Royal TESO) mantereen Den Helderistä tai ilmateitse saaren kansainväliselle lentoasemalle.
Paul Poupard

Paul Joseph Jean Poupard (s. 30. elokuuta 1930) on ranskalainen kirkonmies. Hän sai katolisen vihkimyksensä papiksi 18. joulukuuta 1954 ja piispaksi 6. huhtikuuta 1979. Kardinaaliksi hänet tehtiin 25. toukokuuta 1985; hän yleni kardinaalidiakonista kardinaalipapiksi 29. tammikuuta 1996.
Poupard osallistui vuoden 2005 konklaaviin. Hän toimi vuoteen 2007 kulttuurin ja uskontojen välisen dialogin paavillisten neuvostojen puheenjohtajana.
Štšolkovo

Štšolkovo () on kaupunki Moskovan alueella, Venäjällä, linnuntietä 30 kilometriä Moskovan keskustan koillispuolella Kljazmajoen varrella. Kaupunki on Štšolkovon piirin hallinnollinen keskus. Vuonna 2010 kaupungin asukasluku oli 110 380 henkeä.
Štšolkovon lähistöllä sijaitsee Tškalovskin lentotukikohta.
Domino (keksi)

Domino on Fazerin valmistama keksi. Domino on ollut aiemmin myös LU Suomen ja Mondelēz Suomen omistuksessa. Keksi koostuu kolmesta kerroksesta, joista päällimmäinen ja alimmainen ovat kaakaokeksiä ja keskimmäinen vaniljalla maustettua pehmeää täytettä. 
Keksistä on tehty erilaisia muunnelmia, kuten muun muassa Domino Minttu, Domino Choco, Domino Tuplasuklaa, Mini Domino sekä Domino Marianne.
Domino-keksin kehitti Fazer 1950-luvulla. Tätä ennen kuitenkin vastaavanlaisia keksejä oli olemassa, kuten vuonna 1912 lanseerattu Oreo ja vuonna 1908 Hydrox.
Domino on useana vuonna arvioitu Taloustutkimuksen ja "Markkinointi &amp; Mainonta" -lehden Brändien arvostus -tutkimuksessa Suomen arvostetuimmaksi keksimerkiksi.
Vuonna 2006 Fazer kehitti Domino Ice Cream -jäätelön.
Maurice Roy

Maurice Roy (25. tammikuuta 1905 – 24. lokakuuta 1985) oli kanadalainen kirkonmies. Hän sai katolisen vihkimyksensä papiksi 12. kesäkuuta 1927 ja piispaksi 1. toukokuuta 1946. Hän toimi Québecin arkkipiispana vuosina 1947–1981 ja oli kardinaali vuodesta 1965. 
Roy nousi vuonna 1967 maallikkojen sekä oikeuden ja rauhan paavillisten neuvostojen puheenjohtajaksi. Vuonna 1973 hänestä tuli myös paavillisen perheneuvoston puheenjohtaja. Kaikista kolmesta virasta hän vetäytyi 16. joulukuuta 1976.
Vuosina 1946–1982 Roy oli Kanadan armeijan piispa. Hän osallistui kardinaalina vuoden 1978 kahteen konklaaviin. 
Roy on saanut lukuisia kunnianosoituksia, joihin kuuluvat muun muassa CC- ja OBE-arvonimet.
Helmut Ringelmann

Helmut Ringelmann (4. syyskuuta 1926 München, Saksa – 20. helmikuuta 2011 Grünwald, Saksa) oli saksalainen tuottaja ja tuotantopäällikkö. Hän tuotti monia tunnettuja televisiosarjoja: "Kettu", "Siska", "Derrick" ja "Komissaari". Hänen tuotantoaan ovat myös "Rikosmuseo kertoo" ja monet muut. Hän näytteli yhdessä "Derrickin" jaksossa. Hän oli tuotantopäällikkönä muutamissa vähemmän tunnetuissa projekteissa.
Yksityiselämä.
Ringelmann oli naimisissa Evelyn Opelan kanssa vuodesta 1986 kuolemaansa asti.
Giuseppe Betori

Giuseppe Betori (s. 25. helmikuuta 1947 Foligno) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Folignon hiippakuntaan 26. syyskuuta 1970 ja nimitettiin Faleronen titulaaripiispaksi 5. huhtikuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Camillo Ruini, jota avustivat Arduino Bertoldo, Ennio Antonelli, Antonio Buoncristiani ja Giovanni Benedetti.
Betori sai 8. syyskuuta 2008 nimityksen Firenzen arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 26. lokakuuta.
Betori selviytyi 4. marraskuuta 2011 hengissä hyökkäyksestä, jossa iäkäs mieshenkilö haavoitti ampumalla Betorin autonkuljettajana toiminutta sihteeriä ja pakeni sitten paikalta aseen mentyä jumiin.
The Brian May Band

The Brian May Band perustettiin vuonna 1992 Brian Mayn taustayhtyeeksi hänen "Back to the Light"- sekä myöhemmin "Another World "-albumiensa kiertueille. Yhtye on konsertoinut Euroopassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Aasiassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa sekä Uudessa-Guineassa esittäen sekä Mayn soolouran sekä Queenin materiaalia. Livealbumi ja -video Brixtonista julkaistiin vuonna 1994.
"Too Much Love Will Kill You "-single vuodelta 1992 on Brian Mayn korkeimmalle yltänyt soolosingle, se saavutti Britannian singlelistapaikan #5. Kappale voitti myös arvostetun Ivor Novello -palkinnon.
"Back to the Light "-albumilla ja -kiertueella kokoonpanoon kuuluivat Cozy Powell (rummut), Mike Caswell (kitara vuonna 1992), Jamie Moses (kitara vuonna 1993), Spike Edney (kosketinsoittimet), Neil Murray (basso). Taustalaulusta vuonna 1992 vastasivat Maggie Ryder, Miriam Stockley sekä Chris Thompson, ja vuonna 1993 Cathy Porter sekä Shelley Preston. "Another World "-albumilla ja kiertueella mukana olivat Eric Singer (rummut), Jamie Moses (kitara), Spike Edney (kosketinsoittimet), Neil Murray (basso) sekä Susie Webb ja Zoe Nicholas (taustalaulu).
Carlo Agostini

Carlo Agostini (22. huhtikuuta 1888 – 28. joulukuuta 1952) oli italialainen kirkonmies. Hän sai katolisen vihkimyksensä papiksi 24. syyskuuta 1910 ja piispaksi 10. huhtikuuta 1932. Hän toimi ensin vuodesta 1932 Padovan piispana, sitten vuodesta 1949 Venetsian patriarkkana.
29. marraskuuta 1952 ilmoitettiin, että Agostinista tulisi kardinaali. Hän ennätti kuitenkin kuolla hieman ennen konsistoriota, joka järjestettiin 12. tammikuuta 1953.
SK Rotor Volgograd

SK Rotor Volgograd () on vuonna 1929 perustettu jalkapalloseura Volgogradin kaupungista Venäjältä. Joukkue pelaa Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla kakkosdivisioonan etelälohkossa.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1929 nimellä "Traktorstroitel" Stalingradin (nyk. Volgograd) traktoritehtaan joukkueeksi. Historiansa aikana se on tunnettu useilla nimillä:
Neuvostoliiton kansallisiin sarjoihin joukkue osallistui ensimmäisen kerran vuonna 1937 ja nousi seuraavaksi kaudeksi pääsarjatasolle, missä se pelasi aina vuoteen 1950 saakka. 1970-luvun joukkue vietti kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla kakkosliigassa, mutta nousi 1982 ykkösliigaan ja vuosiksi 1989–1990 pääsarjaan. Noususuhdanne jatkui Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen ja Rotor oli 1990-luvun alkupuolella eräs Venäjän parhaimmista joukkueista. Se saavutti Moskovan Spartakin takana useita mitalisijoja Venäjän liigassa ja pääsi myös eurokentille. Sittemmin menestys laantui ja kulminoitui vuonna 2005 ammattilaisseuran aseman menettämiseen. Seuran kakkosjoukkue "Rotor-2" kuitenkin jatkoi pelaamistaan ammattilaisliigan kakkosdivisioonassa ja entisen edustusjoukkueen pelaajat siirtyivät siihen, ja nimestä pudotettiin numero kaksi pois.
Lehtoruusukesammal

Lehtoruusukesammal eli ruusukesammal ("Rhodobryum roseum") on ruusukesammalten sukuun ja hiirensammalten heimoon kuuluva lehtisammal. Sillä on vaakatasossa kasvava varsi, josta nousee 2–5 cm korkeita sivuversoja. Versojen latvassa on lehtiruusuke. Lehdet ovat keskisuonellisia ja kärjestä hampaisia. Lehdet ovat niin leveät, että kasvia voi erehtyä pitämään siemenkasvina eikä sammalena. Lehtoruusukesammalta tavataan lehdoissa ja lehtomaisissa kangasmetsissä. Lehtoruusukesammal on yleinen koko Suomessa.
Drop Mania

Drop Mania on suomalaisen Ninai Gamesin kehittämä pulmapeli, joka julkaistiin vuonna 1999 Microsoft Windowsille. Pelin julkaisi Suomen Kotijäätelö Oy, jonka jäätelöautoissa peliä myytiin yhteensä yli 50 000 kappaletta. 
Fathammer julkaisi pelin jatko-osan, Super Drop Manian, Symbian OS:lle ja Windows Mobilelle vuonna 2005.
Pelaaminen.
"Drop Mania" muistuttaa "Tetristä": ruudun yläreunasta putoaa värikkäitä paloja, jotka kerääntyvät ruudun alareunaan. "Drop Maniassa" tarkoituksena on järjestää palikoita samanväristen palojen ryhmiin ja osua niihin samanvärisellä ”räjähdyspalikalla”, joka tuhoaa ryhmän, jolloin pelaaja saa pisteitä. Pisteiden saanti riippuu siitä, kuinka iso ryhmä on, kuinka monta ryhmää räjähtää kerralla ("combo") ja kuinka monta ryhmää räjähtää peräkkäin ("chain").
Samaa peli-ideaa hyödynnettiin vuoden 2001 pelissä "Rampage Puzzle Attack".
Englantilainen sukellusveneosasto Itämerellä

Englantilainen sukellusveneosasto Itämerellä oli ensimmäisen maailmansodan aikainen Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusveneosasto, jonka tarkoituksena oli estää ruotsalaisen rautamalmin kuljetukset Saksaan. Siihen kuului yhdeksän sukellusvenettä ja joukko huoltoaluksia ja sen kotisatamana oli Tallinna, mikä vaihtui sodan loppuvaiheessa Helsingiksi. Osaston päällikkönä toimi väliaikainen kommodori Francis Cromie.
Saksan Itämeren-divisioonan vallatessa huhtikuussa 1918 Helsingin veneet upotettiin Harmajan majakan edustalle.
Hylyt.
Aluksia yritettiin nostaa 1920-luvulla, mutta pahoin romuttuneista hylyistä saatiin pintaan vain muutama rungon kappale ja irtoromua. Loput myytiin sodan jälkeen helsinkiläiselle romuttajalle Jouko Koskiselle (”Romu-Koskinen”), jolla oli romutustelakka Katajanokan kärjessä 1970-luvun loppuun.
Itäsaksalais-puolalainen romutusyhtiö "Beckendorf Gebrüder" nosti omin luvin kuusi tonnia Harmajan sukellusveneromuista, mutta joutui pitkän takaa-ajon jälkeen "VMV 11:n" pidättämäksi. Romujen anastajat vangittiin ja heidän työaluksensa, sukellusvarusteensa ja nostettu romu takavarikoitiin oikeuden päätöksellä. He istuivat pitkän vankeustuomion Suomessa ja karkotettiin maasta vapautumisen jälkeen. Kansainvälinen tuomioistuin Haagissa ei ottanut heidän valitustaan edes käsiteltäväkseen.
1980-luvun alussa muutama harrastesukeltaja kartoitti jäljellä olevia romuja. Jäljellä on vain irrallista romua, ainoat jotenkin tunnistettavat osat ovat muutamat moottorien sylinterilohkot. Niiden on todettu vastaavan mitoiltaan brittiläisiä dieseleitä.
Ultrabeat

Ultrabeat on brittiläinen, Liverpoolista kotoisin oleva elektronista dance- ja housemusiikkia soittava yhtye. Ultrabeat aloitti vuonna 2003 ja sen tunnetuimpia kappaleita ovat "Pretty Green Eyes", "Sure Feels Good" ja "Discolights".
Yhtyeen ensimmäinen albumi, The Album julkaistiin syyskuussa 2007 ja se nousi ensimmäisellä viikollaan kahdeksannelle sijalle UK Album Chart -listalla.
Dejan Knez

Dejan Knez (s. 18. toukokuuta 1961 Trbovlje, Jugoslavia) on slovenialainen muusikko ja taiteilija, joka tunnetaan myös salanimellä Baron Carl von Reichenbach. Hän on Sloveniassa tunnetun taiteilijan Janez Knezin poika.
Dejan Knez on harrastanut musiikkia lapsesta asti ja on muusikkona itseoppinut. Kouluaikoinaan hän soitti banjoa kantrikokoonpano Salte Moralessa ja esitti jazziakin. Hän osaa lisäksi soittaa ainakin kitaraa ja koskettimia.
Knez on yksi Laibachin, 1. kesäkuuta 1980 perustetun industrial-yhtyeen, perustajista. Laibachin varhaisen laulajan Tomaž Hostnikin (1961–1982) hirttäytymisen jälkeen Kneziä on kuvailtu yhtyeen johtajaksi.
Knez on työskennellyt aktiivisesti myös "Laibach Kunst" -konseptiin kuuluvassa 300 000 V.K. -yhtyeessä. 300 000 V.K. (luetaan saksaksi "Dreihunderttausend Verschiedene Krawalle", suom. 300 000 Erilaista Mellakkaa) on julkaissut muutaman oman albumin. Uusin niistä on "Dark Side of Europe".
Siinä missä musiikki on Knezille ansiotyötä, on taulujen tekeminen enemmänkin vapaa-ajan harrastus. Teoksia on ollut näytillä yleisölle ainakin toukokuussa 2006 300 000 V.K:n "Titan"-levyn esittelytilaisuuden yhteydessä sekä heinäkuussa 2007, jolloin Knezillä, hänen veljellään Janez Miso Knezillä ja veljesten isällä Janez Knezillä oli yhteinen taidenäyttely. Lisäksi Knez on suunnitellut levyjen kansikuvia Laibachille ja muille yhtyeille. Ehkä erikoisin esimerkki on Laibachin vuonna 2006 julkaisema single "Anglia". Sen kansikuvan pohjana on piirros, jonka Knez teki noin viisivuotiaana.
Knez on vaikuttanut myös taiteilijakollektiivi Neue Slowenische Kunstin imago-, kansi- ja julisteosasto NK:ssa (Novi Kolektivizem/Neue Kunsthandlung). Vuonna 1987 NK aiheutti Jugoslaviassa laajan skandaalin voittamalla nuorison päivän johdosta järjestetyn julistekilpailun teoksellaan, joka perustui saksalaisen Richard Kleinin 1930-luvulla suunnittelemaan julisteeseen. Kleinin teoksessa oli kansallissosialistisia symboleja, jotka Novi Kolektivizem korvasi sosialistisilla tunnuksilla. Julisteiden välinen yhteys havaittiin julkisuudessa vasta kilpailun jälkeen. Siinä vaiheessa voittoisa juliste oli jo ehditty julkaista laajalevikkisessä "Politika"-sanomalehdessä. Dejan Kneziä ja muita Novi Kolektivizemin jäseniä vastaan harkittiin oikeustoimia, mutta syyttäjä hylkäsi ajatuksen, koska todisteita ei ollut tarpeeksi.
VOB

VOB (lyhenne sanoista "Video Object") on tiedostomuoto, jota käytetään DVD-mediassa. VOB perustuu MPEG-2-tiedostomuotoon. Muun muassa MPlayer ja VLC media player tukevat tiedostomuotoa.
Muita DVD-tiedostomuotoja ovat muun muassa IFO- ja BUP-tiedostot.
Ed Gilbert

Edmund F. Giesbert (29. kesäkuuta 1931 – 8. toukokuuta 1999) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka lukuisista televisiorooleistaan huolimatta muistetaan paremmin animaatioiden parista, erityisesti Disneyn animaatiosarjasta "Pilipalipilotit". Alun perin Baloo-karhun rooliin oli tarkoitus mennä Phil Harrisille, joka toimi hahmon alkuperäisenä äänenä elokuvassa "Viidakkokirja". Äänityksen aikana hän ei kyennyt enää tekemään Baloon ääntä yhtäjaksoisesti ikääntymisensä vuoksi, jonka myötä rooli meni Gilbertille. Hän harjoitteli roolia varten kuuntelemalla Harrisin vanhoja nauhoituksia, jonka avulla Gilbert kykeni imitoimaan hahmon ääntä hyvin tarkasti.
Gilbert menehtyi keuhkosyöpään vuonna 1999 ollessaan 67-vuotias.
Émile Duployé

Émile Duployé (10. syyskuuta 1833 – 9. toukokuuta 1912) oli ranskalainen pappi ja pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.
Elämä ja ura.
Duployé syntyi Liesse-Notre-Damessa vuonna 1833. Hän tuli papiksi vuonna 1859, ja toimi katolisen kirkon palveluksessa vuoteen 1909 asti.
Pikakirjoitus.
Pappisseminaarissa opiskellessaan Duployé osallistui pikakirjoituskurssille, jossa käytettiin Aimé Paris'n järjestelmää. Vuonna hän 1860 hän julkaisi oman pikakirjoitusjärjestelmänsä oppikirjassa "Méthode pratique de Sténographie, ou l'Art de suivre avec l'écriture la parole la plus rapide".
Duployé pyrki saamaan järjestelmästään yksinkertaisen ja helposti opittavan, mutta lyhenteiden puuttuminen aiheutti sen, että järjestelmä soveltui heikosti puhenopeudella kirjoittamiseen. Duployén vastustuksesta huolimatta muut uudistivat järjestelmää myöhemmin, ja siitä tuli yksi suosituimmista järjestelmistä Ranskassa.
British Interplanetary Society

British Interplanetary Society, BIS eli "brittiläinen planeettainvälinen seura" on vuonna 1933 perustettu avaruusmatkoja tukenut yhdistys, joka on vanhimpia alallaan. Yhdistyksen perusti herra P.E. Cleator. Yhdistys tunnetaan muun muassa siitä, että tunnettu tieteiskirjailija, keksijä ja tieteen kansantajuistaja Arthur C. Clarke on toiminut pitkään yhdistyksen puheenjohtajana.
1930-luvun lopuilla yhdistys julkaisi suunnitelman kuulennosta, jossa kuuhun laskeutuva alus muistutti jalustaltaan melkoisesti toteutunutta kuumodulia, vaikka siinä kuvattu kuualus toimi lukuisilla pienillä kiinteäpolttoaineisilla raketeilla, toteutuneen nesterakettisysteemin sijasta. Yksi suunnitelman virhe oli se, että lämpökilpi oli kuualuksessa nousua, ei paluuta varten. BIS kehitti kuitenkin kuviteltuun avaruusalukseen ensimmäisen suunnistusjärjestelmän. 1978 BIS esitti fuusiovoimalla toimivan tähtienvälisen, jopa 12% valonnopeudella kulkevan raketin ohjelmassa "Project Daedalus". Suunnitelmassa oli kohtuullisiksi katsottuja ennusteita tekniikan kehityksestöä, esimerkiksi laserilla sytytettävä ydinfuusio. Viimeisiä BIS:n arvioita on Marsin napa-alueelle sijoitettava tutkimusasema "Project Boreas".
BIS julkaisee tieteellistä julkaisua "Journal of the British Interplanetary Society" ja aikakauslehteä "Spaceflight". BIS:iä edelsivät maailmalla muun muassa Yhdysvalloissa vuonna 1930 perustettu "American Interplanetary Society", saksalainen "VfR" ja pari Neuvostoliiton rakettitutkimusryhmää.
Nuokkuvarstasammal

Nuokkuvarstasammal ("Pohlia nutans") on vaatimaton sammal. Sen pienet, pysty versot ovat alaosastaan ruskeita latvasta heleän vihreitä. Itiöpesäkkeet ovat nuokkuvia, varstan muotoisia, mistä laji on saanut nimensä. Lehdet ovat teräväkärkiset ja kiiltävät. Nuokkuvarstasammalta kasvaa tienvarsilla, soilla ja kuivissa kangasmetsissä. 
Nuokkuvarstasammalta tavataan kaikkialla, jopa Etelämantereella. ja sitä pidetään maailman yleisimpänä sammallajina.
Katja Jäppinen

Katja Jäppinen (s. 24. helmikuuta 1986 Imatra) on jääkiekkomaalivahti. Jäppisen kasvattajaseura on Imatran ketterä. Tämän jälkeen Jäppinen edusti Saipan paidassa usean vuoden ajan, kunnes siirtyi Jyväskylän Hockey Catsiin vuonna 2002. 
Catseissä Jäppinen pääsi heti SM-joukkueen mukaan treenaamaan ja vuonna 2004 Catsien SM-joukkueen maalivahti vastuu olikin Jäppisen niskoilla. Nuorten maajoukkueen lisäksi vuonna 2004 Jäppinen osallistui Suomen naisten maajoukkueen Promo-tourille. Katja valmistui lukiosta vuoden 2005 jouluna. Pelattuaan neljä kautta SM-sarjaa Catsien leivissä hän siirtyi toimintaterapia opiskelupaikan mukana Helsinkiin ja IHK:hon.
Jääkiekon lisäksi Jäppinen pelasi nouruudessaan pesäpalloa ja jalkapalloa. Pesäpallossa Jäppinen voittikin C-tyttöjen SM-pronssia.
Tähtienväliset lennot

Tähtienvälinen matkustus tarkoittaa tähtijärjestelmien välillä tehtyjä miehittämättömiä tai miehitettyjä matkoja. Nykyisellä teknologialla tähtienvälinen matkailu on hyvin vaikeaa tai käytännössä mahdotonta saavutettavissa olevien pienten nopeuksien ja suurten etäisyyksien takia.
Teoreettisia, kohtuullisen vakavasti otettavia tutkimuksia ovat muun muassa British Interplanetary Societyn (BIS) pulssifuusioraketti Daedalus-projekti ja NASA:n kevyempi versio Longshot-projekti. Nämäkin vaativat tekniikan kehittymistä ja kykyä planeettainvälisiin lentoihin raaka-aineiden saamiseksi. Yhdysvaltalaiset ovat tutkineet ainakin kahta erityyppistä ydinpulssirakettia, aikoinaan planeettainvälistä Project Orionia ja myöhemmin tähtienvälistä Project Longshotia.
Poimuajo tarkoittaa liikkumista järjestelmällä, joka käyristää avaruutta. Brendan McMonigal, Geraint F. Lewis ja Philip O’Byrne väittivät vuoden 2012 tutkimuksessaan, että poimuajo tempaisisi mukaansa suuren määrän matkallaan törmäämistään hiukkasista, jotka määränpäähän saapuessa tuhoaisivat aluksen edessä olevan objektin.
Nykytekniikalla voisi teoriassa rakentaa miehitetyn avaruusarkin. Avaruusarkki olisi valtava, satojen tai jopa kymmenien tuhansien ihmisten asuttama avaruuskaupunki, joka matkaisi hitaasti kohti tähtiä. Ravinto, ilma ja muut tarvikkeet tuotettaisiin arkissa, jossa olisi suljettu elossapitojärjestelmä. 
Fiktiossa.
Tähtienväliset lennot ovat suosittu aihe tieteiskirjallisuudessa. Niissä avaruusmatkoja toteutetaan avaruushypyillä tai ”poimuajolla”. Toinen tieteiskirjoissa esitetty matkustustapa on siirtyminen kuviteltuun toiseen avaruuteen, hyperavaruuteen, jossa alus voi edetä nopeammin kuin meidän maailmankaikkeudessamme. Sopivalla kohdalla alus materialisoituu meidän maailmankaikkeuteemme. Mikään nykyfysiikan tietämys ei tue tätä ajatusta.
Kenny Ortega

Kenny Ortega (s. 18. huhtikuuta 1950 Palo Alto, Kalifornia) on Emmy-palkittu koreografi, elokuvaohjaaja ja elokuvatuottaja.
Ortega on ohjannut elokuvat "High School Musical, High School Musical 2, " ja "Hannah Montana &amp; Miley Cyrus: Best of Both Worlds Concert". Hän teki koreografian elokuvaan "Kuuma tanssi". Hän voitti palkinnon Madonnan musiikkivideon "Material Girl" koreografiasta. Yhdessä Michael Jacksonin kanssa hän loi ja suunnitteli "Dangerous World Tourin" (1992–1993) ja "The HIStory World Tourin" (1996–1997). Hän on suunnitellut tanssiesityksiä muun muassa Oscar-gaaloihin ja Atlantan olympialaisiin 1996.
Ortega on ohjannut jaksoja televisiosarjoihin "Gilmoren tytöt, Ally McBeal" ja "Chicago Hope" ja on saanut Emmy-ehdokkuuden sarjasta Grounded for Life.
Ortega on saanut kaikkiaan kolme Emmyä ja ollut kahdeksan kertaa ehdokkaana.
Ortega on avoimesti homoseksuaali.
Earl Seibert

Earl Walter Seibert (7. joulukuuta 1910 Kitchener, Ontario – 20. toukokuuta 1990) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana 15 kautta NHL-seuroissa Chicago Black Hawks, New York Rangers ja Detroit Red Wings.
Hän saavutti NHL:ssä pelaamissaan 653 runkosarjaottelussa tehot 89+187=276. Rangaistusminuuttien määrä oli 768.
Pelaajaura.
Earl Seibert oli avainpelaaja sekä Rangersin vuoden 1933 että Black Hawksin vuoden 1938 Stanley Cup -voiton taustalla. Vuodesta 1935 vuoteen 1944 Seibert valittiin joka kevät joko NHL:n ykkös- tai kakkostähdistöön. Seibert tunnettiin rujon fyysisen pelin kannattajana, jota vastaan jopa Eddie Shore vältti asettumasta.
John Njue

John Njue (s. 1944 Embu) on kenialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hän opiskeli Merussa ja Roomassa. Hänet vihki papiksi paavi Paavali VI 6. tammikuuta 1973, ja hänet nimitettiin Embun hiippakunnan piispaksi 9. kesäkuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat Silas Silvius Njiru ja Raphael S. Ndingi Mwana'a Nzeki.
Njue sai 9. maaliskuuta 2002 nimityksen Nyerin arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi ja 6. lokakuuta 2007 Nairobin arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 1. marraskuuta 2007.
Kardinaaliksi Njue valittiin 24. marraskuuta 2007. Hänet asetettiin Preziosissimo Sangue di Nostro Signore Gesù Criston kardinaalipapiksi 17. helmikuuta 2008.
Pekka Heikkinen (näyttelijä)

Pekka Heikkinen (s. 3. syyskuuta 1970 Utajärvi) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt suomalaisissa elokuvissa ja televisiotuotannoissa.
Heikkinen loukkaantui moottoripyöräonnettomuudessa Tampereella vuonna 1998 ja joutui selkäydinvamman vuoksi pyörätuoliin. Heikkisen roolia "Hovimäki"-sarjan toisen tuotantokauden käsikirjoituksessa muutettiin hänen alaraajahalvaukselleen sopivaksi. 12-osaisessa televisiodraamassa "Seitsemän" Heikkinen esitti vammautumisen vuoksi uransa lopettanutta jääkiekkoilijaa.
Heikkinen on lisäksi esiintynyt Heikki Huttu-Hiltusen ohjaamassa monologissa "Näillä mennään", joka sai ensi-iltansa Helsingin juhlaviikoilla 27. elokuuta 2013 Kansallisteatterissa. Näytelmä kertoo halvaantuneesta näyttelijästä ja pohjautuu Heikkisen omakohtaisiin kokemuksiin.
Palkinnot.
Heikkinen palkittiin Veikko Sinisalo -palkinnolla vuonna 1998.
Sergei Gorodetski

Sergei Mitrofanovitš Gorodetski (); (17. tammikuuta 1884 Pietari - 8. kesäkuuta1967 Moskova) oli venäläinen runoilija.
Hän perusti yhdessä Nikolai Gumiljovin kanssa runoilijoiden akmeistiliikkeen eli Runoilijoiden killan (ven. "Цех поэтов, Tseh poetov"). Vallankumouksen jälkeen aikojen vaikeutuessa Gorodetski kiisti olleensa akmeisti ja kääntyi tukemaan uusia vallanpitäjiä.
Gorodetskin vuonna 1907 julkaisema runokokoelma "Jar" herätti symbolistien huomion. Hän antoi tukensa talonpoikaisrunoilijolle ja julkaisi proletkult-henkisiä agitaatiorunoja. Muuta hänen tuotantoaan ovat oopperalibretot ja kosmonauteille vuonna 1962 tehty kantaatti "Pesn o partii". Hän säilytti kuitenkin yhteyden venäläisen runouden "hopeakauteen".
Ted Scott

Edward "Ted" Scott CC (30. huhtikuuta 1919 – 21. kesäkuuta 2004) oli kanadalainen pappi, joka johti maansa anglikaanikirkkoa vuosina 1971–1986. Hän oli liberaali kirkonmies, joka tuki alkuperäisväestön oikeuksia, naispappeutta ja seksuaalivähemmistöjä. Hänelle myönnettiin Order of Canadan "Companion"-kunniamerkki. Hän sai myös Pearsonin rauhanmitalin.
Scott toimi Kirkkojen maailmanneuvoston keskuskomitean puheenjohtajana vuosina 1975–1983. Hän oli näkyvä apartheidin vastustaja, jota Desmond Tutu ja Nelson Mandela ylistivät puheissaan. Hän kuoli 85-vuotiaana auto-onnettomuudessa Ontarion Parry Soundissa.