tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Henrik Kuningas

Rolf Henrik Kuningas (15. kesäkuuta 1951 – 3. elokuuta 2019) oli suomalainen pörssimeklari ja sijoittaja.
Kuningas opiskeli Hankenissa ja työskenteli virolaissyntyisen isänsä Oy Ferro-Tekno Ab -yrityksessä, joka välitti luxemburgilaista terästä Suomeen. Oman pankkiiriliikkeensä "Oy H. Kuningas &amp; Co Ab":n Kuningas käynnisti vuonna 1983. Liike palveli ammattisijoittajia, ja se kuului aikanaan Helsingin Pörssin suurimpiin välittäjiin. Vuonna 1987 Kuninkaan välittämä osuus Helsingin pörssin vaihdosta oli noin 11 prosenttia. Kuningas myi liikkeensä vuonna 1988 amerikkalaiselle sijoitusyhtiölle, minkä johdosta hän vaurastui. Pörssivälityksen liike lopetti vuonna 1991. Tämän jälkeen Kuningas siirtyi päätoimiseksi sijoittajaksi.
Kuningas osallistui vuonna 1989 neuvottelijana niin sanottuihin Kouri-kauppoihin. Kuningas tuomittiin 1990-luvulla arvopaperimarkkinarikoksesta ensimmäisenä Suomessa. Kuninkaalla oli oma sijoitusyhtiö Luxemburgissa. 
Kuningas toimi Luxemburgin kunniapääkonsulina vuodesta 1995 alkaen. Hän harrasti sulkapalloa ja golfia, ja edusti Suomea sulkapallon nelinpelin maaotteluissa 1970-luvun alkupuolella.
Hänen puolisonsa oli Luise Kavaleff-Kuningas (1950–2003). Heillä oli kolme lasta. Kuninkaat on haudattu Helsingissä Hietaniemen hautausmaalle.
Kirby Dach

Kirby Dach (s. 21. tammikuuta 2001 St. Albert, Alberta, Kanada) on kandalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Montréal Canadiensia. Dach on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Chicago Blackhawks varasi Dachin kolmantena pelaajana yhdysvaltalaisen Jack Hughesin ja suomalaisen Kaapo Kakon jälkeen.
Heinäkuussa 2022 Blackhawks kauppasi Dachin Montréal Canadiensiin vaihdossa ensimmäisen ja kolmannen kierroksen varausvuoroihin vuoden 2022 varaustilaisuudessa.
Syyskuussa 2022 Dach teki Canadiensin kanssa neljävuotisen ja yhteensä 13,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Bowen Byram

Bowen Byram (s. 13. kesäkuuta 2001 Crambrook, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Buffalo Sabresia. Colorado Avalanche varasi Byramin NHL:ään neljäntenä pelaajana.
Byram aloitti NHL-uransa Colorado Avalanchessa vuonna 2021, mutta hänen ensimmäisiä kausiaan varjostivat useat aivotärähdykset ja muut loukkaantumiset. Kaudella 2021–2022 hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa ja voitti Stanley Cupin Avalanchessa, kirjaten yhdeksän syöttöpistettä 20 pudotuspeliottelussa. Kaudella 2022–2023 Byram pelasi loukkaantumisten värittämän runkosarjan, mutta onnistui tekemään uransa ennätyspisteet (10 maalia, 24 tehopistettä 42 ottelussa). Heinäkuussa 2023 hän allekirjoitti kahden vuoden jatkosopimuksen Avalanchen kanssa. Kuitenkin kaudella 2023–2024 hänen pelinsä ailahteli, ja maaliskuussa 2024 Avalanche kauppasi Byramin Buffalo Sabresiin vaihdossa Casey Mittelstadtiin. Sabresissa Byram löysi uutta puhtia ja kirjasi loppukaudesta yhdeksän tehopistettä 18 ottelussa. Heinäkuussa 2025 Byram solmi Sabresin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 12,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Subletten piirikunta

Subletten piirikunta () on Yhdysvaltojen Wyomingin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 9 813 vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 12 784 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus Pinedale on myös sen suurin asutuskeskus.
Piirikunta perustettiin 15. helmikuuta 1921 ja se on saanut nimensä raja-asukas William Sublettelta.
Asukkaat.
Piirikunnan asukkaista 89,2 prosenttia on valkoisia ja 7,28 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 4,53 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 98,7 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 37,5 vuotta.
Conversen piirikunta

Conversen piirikunta () on Yhdysvaltojen Wyomingin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 13 640 vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 11 046 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus Douglas on myös sen suurin asutuskeskus.
Piirikunta perustettiin 9. maaliskuuta 1888 ja se on saanut nimensä pankkiiri A.R. Converselta.
Asukkaat.
Piirikunnan asukkaista 91,3 prosenttia on valkoisia ja 7,82 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 5,48 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 98,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 40 vuotta.
Espéraza

Espéraza on kunta Ranskan eteläosassa Auden departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Audejoen varrella noin 21 kilometriä Limoux’n kaupungista etelään.
Espéraza on ollut huomattava hattuteollisuuden keskus. Hattujen historia kaupungissa alkaa jo 1700-luvun puolella, mutta vuodesta 1830 lähtien teollisuus kasvoi voimakkaasti. Erityisesti rautatien valmistuminen vuonna 1878 oli piristysruiske kaupungille. Vuonna 1929 hattuteollisuudessa työskenteli lähes 3 000 työntekijää 14 paikallisessa tehtaassa, ja vuonna 1949 valmistui 1 400 000 hattua. Hattujen käyttö jäi kuitenkin pois muodista ja niiden valmistus hiipui vähitellen. Nykyään Espérazassa ei valmisteta enää lainkaan hattuja, mutta muistoksi siitä on perustettu hattumuseo "Musée de la chapellerie d'Espéraza". 
Toinen paikkakunnan museo on paleontologinen dinosaurusmuseo "Le Musée des Dinosaures".
Ravilja Salimova

Ravilja Nadžipovna Prokopenko (o.s. Salimova, , 8. elokuuta 1941 Surxondaryon alue, Uzbekistanin SNT – 1. heinäkuuta 2019 Taškent, Uzbekistan) oli uzbekistanilainen, pelaajana Neuvostoliittoa edustanut, koripalloilija, maailman- ja euroopanmestari.
Salimova, myöhemmin Prokopenko, voitti Neuvostoliiton naisten maajoukkueessa maailmanmestaruuden Perussa 1964 ja Tšekkoslovakiassa 1967 sekä Euroopan mestaruuden Ranskassa 1962, Unkarissa 1964, Romaniassa 1966 ja Italiassa 1968. Prokopenko kuoli Taškentissa 77-vuotiaana 1. heinäkuuta 2019.
Pedersören käräjätalo

Pedersören käräjätalo otettiin käyttöön sen valmistuttua vuonna 1787, ja se on ainoa alkuperäisellä paikallaan oleva käräjätalo Suomessa. Käräjätaloa kutsutaan myös nimellä Pietarsaaren käräjätalo. Käräjätalossa pidettiin oikeuden istuntoja vuoteen 1967 asti. 
Rakennuksessa on karoliininen pohjakaava, joka käsittää keskellä olevan käräjähuoneena toimineen salin ja samanlevyisen porstuan, keittiö ja kaksi kamaria. Luoteiskamari toimi nimismiehen huoneena ja koilliskamari Pietarsaaren pitäjän ja maalaiskunnan (Pedersöre) toimistona. Hirsiset sisäseinät on myöhemmin rintapaneloitu alaosasta ja tapetoitu yläosasta. Kattopinnat on maalattu valkoisiksi. Katto on alun perin ollut aumattu. Porstuassa oli käräjäväkeä varten kiinteät penkit. Pääsisäänkäynnin edessä oleva kuisti on rakennettu myöhemmin.
Käräjätalo on Pietarsaarenseudun seurakuntayhtymän omistuksessa, joka ylläpitää taloa sekä sen siustusta. Talon historian vaalimiseksi perustettiin vuonna 2014 yhdistys nimeltä Föreningen Pedersöre tingshusmuseum rf.
Erkki Järnfors

Erkki Järnfors (20. kesäkuuta 1926 Kärsämäki – 14. joulukuuta 1999 Kokemäki) oli suomalainen päätoimittaja ja pakinoitsija. 
Erkki Järnforsin vanhemmat olivat metsänvartija Kusti Järnfors ja Jenny Fredika Isola ja puoliso vuodesta 1953 toimittaja Eila Inki. Järnfors suoritti nuoriso-ohjaajan tutkinnon Suomen Nuoriso-opistossa Mikkelissä 1946 ja sosiaalipolitiikan tutkinnon Den Liberale Skole -oppilaitoksessa Tanskassa 1949 sekä opintoja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa sanomalehtilinjalla 1947–1948. Hän oli "Liiton" toimittaja 1951–1952, "Turunmaan" toimittaja ja toimitussihteeri 1952–1953, "Maakansan" toimistonhoitaja 1953–1962 ja "Lallin" päätoimittaja 1963–1981. Järnfors tuli myös tunnetuksi "Lallin" pakinoitsija "Eerikkinä". Hän laati elokuvakäsikirjoituksia ja näytelmän "Päivä menee pulkkaan" (1974).
Jagdbombergeschwader 43

Jagdbombergeschwader 43 (JaBoG 43) oli Saksan ilmavoimien hävittäjäpommittajalennosto, joka oli sijoitettu Oldenburgin lentotukikohtaan.
Historia.
Lennosto muodostettiin 1. lokakuuta 1964 nimeämällä uudelleen Oldenburgin lentotukikohtaan sijoitettu Jagdgeschwader 72, johon liitettiin lakkautetun Aufklärungsgeschwader 54:n henkilöstö ja kalusto. Perustettaessa lennoston kalustona olivat Canadair Sabre Mk.6 -koneet, jotka vaihdettiin vuodesta 1966 alkaen Fiat G.91 -koneisiin. Lennosto nimettiin 1. toukokuuta 1967 Leichtes Kampfgeschwader 43:ksi. 
Lennoston nimeksi palautettiin 1. lokakuuta 1979 Jagdbombergeschwader 43.
Lennosto vastaanotti 23. lokakuuta 1980 ensimmäisen Alpha Jetinsä. Se lakkautettiin 13 vuotta myöhemmin 30. syyskuuta 1993.
Komentajat.
JaboG 43:n komentajina ovat olleet:
LeKG 43:n komentajina ovat olleet:
JaboG 43:n komentajina ovat olleet:
Valkomalawintonkija

Valkomalawintonkija ("Lethrinops albus") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Charles Tate Regan kuvasi lajin tieteelle vuonna 1922.
Koko ja ulkonäkö.
Hopeamalawintonkijan suurin tavattu pituus on 16,5 senttimetriä.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Laji elää makeissa, trooppisissa vesissä. Valkomalawintonkijaa on tavattu Malawista, jossa se elää kotoperäisenä Njassajärvessä. Se on pohjakala. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Kultamalawintonkija

Kultamalawintonkija ("Lethrinops auritus") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Charles Tate Regan kuvasi lajin tieteelle vuonna 1922.
Koko ja ulkonäkö.
Hopeamalawintonkijan suurin tavattu pituus on 14 senttimetriä.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Laji elää makeissa, trooppisissa vesissä. Valkomalawintonkijaa on tavattu Malawista, jossa se elää kotoperäisenä Njassajärvessä. Se on pohjakala. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Suomi kesäparalympialaisissa 2020

Suomi osallistui 15. kertaa paralympialaisiin Tokion paralympialaisissa 2020. Elokuuhun 2019 mennessä kolme suomalaista urheilijaa oli varmistanut paikan paralympialaisissa.
Joukkue.
Ammunta.
Jarkko Mylly sai paikan paralympialaisissa sijoituttaan toiseksi vuoden 2018 MM-kilpailuissa 10 metrin ilmakiväärin R3-luokassa. Tämä takasi paikan 10 metrin ilmakiväärin sekakilpailussa makuulta SH1.
Jousiammunta.
Jere Forsberg varmisti paikan paralympialaisissa sijoituttuaan kahdeksan parhaan joukkoon vuoden 2019 MM-kilpailuissa.
Pyöräily.
Suomi on varmistanut yhden paikan pyöräilyssä rankingin perusteella.
=Ratsastus.
Suomella oli kaksi pararatsastajaa Tokiossa, Pia-Pauliina Reitti ja Katja Karjalainen. 
Paralympialaiset olivat Pia-Pauliina Reitin ensimmäiset.
Vukica Mitić

Vukica Mitić (, 7. joulukuuta 1953 Belgrad, Serbian ST – 27. kesäkuuta 2019 Belgrad, Serbia) oli Jugoslaviaa edustanut koripallon olympiamitalisti.
Mitić saavutti Jugoslavian naisten maajoukkueessa olympiapronssia Moskovassa 1980, EM-hopeaa Puolassa 1978 ja EM-pronssia Jugoslaviassa 1980. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Ranskan EM-kilpailuissa 1976. Seuratasolla Mitić edusti ŽKK Crvena zvezdaa voittaen muun muassa seitsemän Jugoslavian mestaruutta, viisi Jugoslavian cup-mestaruutta ja vuonna 1979 Euroopan Mestarien Cupin mestaruuden. Mitić kuoli Belgradissa 65-vuotiaana 27. kesäkuuta 2019.
Dylan Cozens

Dylan Cozens (s. 9. helmikuuta 2001 Whitehorse, Yukon, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Ottawa Senatorsia. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, joka osaa pelata laidassa. Cozensista tuli ensimmäinen pelaaja Yukonista, joka on varattu NHL:ään ensimmäisellä kierroksella, kun Buffalo Sabres valitsi hänet seitsemäntenä pelaajana. Cozens tunnetaan hyvänä kahden suunnan hyökkääjänä ja hänellä on hyvä peliäly. Helmikuussa 2023 Cozens teki Sabresin kanssa seitsemän vuoden mittaisen ja yhteensä 49,7 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. 
Maaliskuussa 2025 Sabres kauppasi Cozensin, Dennis Gilbertin ja toisen kierroksen varausvuoron vuoden 2026 varaustilaisuudessa Ottawa Senatorsiin vaihdossa Joshua Norrikseen ja Jacob Bernard-Dockeriin.
Malawintonkijat

Malawintonkijat ("Lethrinops") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Sen edustajia tavataan endeemisenä Njassajärvessä Malawissa Itä-Afrikassa. "Lethrinops"-lajeja voidaan pitää akvaariossa. Yhteensä sukuun kuuluu 24 lajia. Suvun suurin laji on aavemalawintonkija ("Lethrinops mylodon"), joka voi ainoana kasvaa yli 20-senttiseksi.
Lajit joilla on suomenkielinen nimi FishBasen mukaan:
Leïla Slimani

Leïla Slimani (s. 3. lokakuuta 1981 Rabat, Marokko) on marokkolaissyntyinen Ranskassa asuva kirjailija ja toimittaja.
Lapsuus ja perhe.
Slimanin äiti Béatrice-Najat on puoliksi ranskalainen, puoliksi algerialainen ja oli yksi ensimmäisiä naislääkäreitä Marokossa. Slimanin isänsä oli marokkolainen Othmane, joka oli opiskellut Ranskassa ja Marokossa hän työskenteli pankkimaailmassa. Perheen kotikieli oli ranska, ja Slimani kävi ranskankielistä koulua.
Opiskelu.
Slimani muutti 18-vuotiaana Ranskaan opiskelemaan 1999. Hän matkusti kuitenkin aluksi Itä-Euroopassa muutaman kuukauden, minkä jälkeen hän palasi Pariisiin ja kokeili näyttelijän uraa marokkolaisen ohjaajan kanssa. Hän kuitenkin totesi olevansa keskinkertainen näyttelijä eikä kiinnostunut alasta ja alkoi opiskella ESCP Business Schoolissa media-alaa. Slimani avioitui vuonna 2008. Samana vuonna Slimanille tarjottiin pariisilaisesta L'Express-lehdestä palkatonta harjoittelupaikkaa, mikä ei käynyt Slimanille. Toimituspäällikkö neuvoi häntä tiedustelemaan paikkaa Jeune Afrique -lehdestä, mistä hän sai vakituisen toimittajan paikan.
Tunnustukset.
Slimanin teos "Adèle" ("Dans le jardin de l'ogre", 2014) sai Marokon suurimman kirjallisuuspalkinnon La Mamounia -palkinnon vuonna 2015. "Kehtolaulu" ("Chanson douce", 2016) sai Goncourt-palkinnon vuonna 2016 ja Grand prix des lectrices de Elle palkinnon vuonna 2017. Ranskan presidentti Emmanuel Macron nimitti Slimanin Ranskan kulttuurin ja kielen lähettilääksi vuonna 2017.
Ernie Collett (jääkiekkoilija)

Ernest John Collett (3. maaliskuuta 1895 York County – 21. joulukuuta 1951 Toronto) oli kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Collett kilpaili vuoden 1924 talviolympialaisissa Kanadan maajoukkueessa ja voitti olympiakultaa. Hän pelasi ammattilaistasolla vuosina 1921–1924. Collett kuoli vuonna 1951 Torontossa.
Cyril Slater

Cyril Seely Slater (27. maaliskuuta 1897 Montreal – 26. lokakuuta 1969 Quebec) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi vuoden 1924 talviolympialaisissa Kanadan joukkueessa ja voitti olympiakultaa. Slater kuoli vuonna 1969 Quebecissa.
Vihermalawintonkija

Vihermalawintonkija eli kuonoputsariahven ("Lethrinops furcifer") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Ethelwynn Trewavas kuvasi lajin tieteelle vuonna 1931. Vihermalawintonkijaa voi pitää akvaariossa. 
Koko ja ulkonäkö.
Vihermalawintonkija on pääosin ruskea ja siinä on mustia pystyraitoja. Koirailla on usein sininen vivahde toisin kuin naarailla. Vihermalawintonkijan suurin tavattu pituus on 19,5 senttimetriä. Akvaariossa se kasvaa tavallisesti 20 senttimetrin mittaiseksi.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Laji elää makeissa, trooppisissa vesissä. Vihermalawintonkijaa on tavattu Malawista, jossa se elää kotoperäisenä Njassajärvessä. Se on pohjakala. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Ravinto ja elintavat.
Vihermalawintonkijan ravintoa ovat hyönteisten toukat. Vihermalawintonkija ei ole kovin aggressiivinen ja niitä voi pitää monta samassa akvaariossa.
Puivert

Puivert on kunta Ranskan eteläosassa Auden departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 30 kilometriä Limoux’n kaupungista lounaaseen.
Kunnan nähtävyyksiä on linna "Château de Puivert". Nykyinen linna on rakennettu 1300-luvun alkupuolella. Se on yksi parhaiten aikakaudeltaan säilyneistä linnoista. Linna on hyvä esimerkki Ranskan kuninkaan Filip II:n ja hänen seuraajiensa rakentamista linnoituksista paaluvarustuksen tilalle. Tästä linnoitustyylistä käytetään termiä Filipin arkkitehtuuri ("architecture philippienne").
Nokka-ankerias

Nokka-ankerias ("Nemichthys scolopaceus") on nokka-ankeriaiden heimoon kuuluva kala, jota tavataan maailmanlaajuisesti, paitsi ei Suomessa. John Richardson kuvasi lajin tieteelle vuonna 1848. Se voi kasvaa 130 senttimetrin mittaiseksi. Nokka-ankeriaita on tavattu jopa 4337 metrin syvyydessä.
Nadira

Florence Ezekiel (5. joulukuuta 1932 Bagdad – 9. helmikuuta 2006 Mumbai), tunnettiin nimellä Nadira, oli intialainen näyttelijä, joka työskenteli hindinkielisissä elokuvissa. Hänet tunnettiin parhaiten elokuvista "Salaperäinen Intia" (1952), "Shree 420" (1955), "Pakeezah" (1972) ja "Julie" (1975), josta hän voitti parhaan naissivuosan Filmfare Awards -palkinnon.
Yksityiselämä.
Nadira syntyi juutalaisperheeseen Bagdadissa Irakissa. Perhe muutti Bombayhin Nadiran ollessa lapsi. Hänellä oli kaksi veljeä, jotka muuttivat myöhemmin ulkomaille. Nadira ei ikinä mennyt naimisiin ja kärsi joskus yksinäisyydestä.
Matthew Boldy

Matthew Boldy (s. 5. toukokuuta 2001 Millis, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Minnesota Wildissa. Boldy on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Wild varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 12. pelaajana . Boldya on luonnehdittu pelityyliltään voimahyökkääjäksi.
Ura.
Seuraura.
Boldy pelasi kaudella 2015–2016 Boston Jr. Eaglesissa, jonka jälkeen hän pelasi kauden 2016–2017 suurimmaksi osaksi Dexter Schoolin high school -joukkueessa. Osan kaudestaan Boldy pelasi kuitenkin Cape Cod Whalersin C-juniorijoukkueessa. Halifax Mooseheads varasi hänet 239. pelaajana QMJHL:n varaustilaisuudessa 2017. Boldy ei kuitenkaan siirtynyt CHL:ään, jotta hän voisi pelata jatkossa Yhdysvaltain yliopistosarjoissa. Vuodet 2017–2019 Boldy vietti Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana pelaten mm. USHL-junioriliigaa. Kaudella 2018–2019 hän toimi alle 18-vuotiaiden joukkueen varakapteenina. Boldy pelasi kauden aikana myös CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
Minnesota Wild varasi Boldyn ensimmäisellä kierroksella 12. pelaajana . Kaudeksi 2019–2020 hän siirtyi Boston Collegen yliopistojoukkueeseen. Boldy voitti Hockey Eastin runkosarjan mestaruuden ja hänet valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen. "Sophomore -vuotenaan" 2020–2021 Boldy voitti BC:n sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 11+20=31. Hän voitti Hockey Eastin runkosarjan mestaruuden ja Boldy valittiin divisioonan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän on myös ehdolla koko NCAA:n parhaalle pelaajalle myönnettävän Hobey Baker Awardin voittajaksi.
Maaliskuussa 2021 Boldy teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Samalla hänen vahvistettiin jatkavan kautta 2020–2021 AHL-joukkue Iowa Wildin vahvuudessa.
Tammikuussa 2023 Boldy teki Wildin kanssa seitsemän vuoden mittaisen ja yhteensä 49 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Boldy pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Alkulohkon ottelussa Itävaltaa vastaan Boldy onnistui tekemään kypärätempun, kun Yhdysvallat voitti ottelun murskalukemin 11–0. Hänen toinen osumansa syntyi ylivoimalla. Boldy pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän toimi Yhdysvaltain varakapteenina. Boldy sijoittui tehoilla 3+9=12 koko turnauksen pistepörssissä kolmanneksi edellään vain joukkuetoverit Jack Hughes ja Cole Caufield. Pronssiottelussa Kanadaa vastaan hän sai syöttöpisteen Bobby Brinkin tekemään ylivoimamaaliin, joka jäi Yhdysvaltain 5–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi ja ratkaisi pronssia.
Boldy pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2017, jolloin hän voitti kultaa. Boldy sijoittui tehoilla 3+6=9 koko turnauksen pistepörssissä kolmanneksi edellään vain joukkuetoverit Jack Hughes ja Cole Caufield.
Muuta.
Boldyn isoveli Michael pelasi hyökkääjänä Keene State Collegen yliopistojoukkueessa.
Liisa Taxell

Liisa Taxell (9. heinäkuuta 1931 Helsinki – 1. huhtikuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen balettitanssija ja näyttelijä.
Bélesta (Ariège)

Bélesta on kunta Ranskan eteläosassa Ariègen departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Hers-Vif-joen varrella noin 44 kilometriä Pamiers’n kaupungista kaakkoon.
Kunnan nähtävyyksiä on Fontestorbesin lähde. Se on yksi Ranskan kymmenestä karstilähteestä. Suurimman osan vuodesta se virtaa tasaisesti, mutta kuivan kauden aikana sen virtaus muuttuu jaksottaiseksi. Ilmiön syytä ei tunneta.
Albert Günther

Albert Günther (3. lokakuuta 1830 Esslingen, Saksa – 1. helmikuuta 1914 Kew, Richmond upon Thames, Lontoo, Englanti) oli saksalaissyntyinen brittiläinen eläintieteilijä. Vuonna 1904 Günther palkittiin Linné-mitalilla. Muun muassa matelijalaji "Scelotes guentheri" on nimetty hänen kunniakseen. Günther luokitteli vuonna 1866 Tyynenmerenlohet. Hän kuvasi urallaan yli 340 matelijalajia.
Mika Törrö

Mika Törrö (lempinimeltään El Toro, suom. Härkä, s. 11. toukokuuta 1979) on suomalainen voimamies, joka aloitti kilpailemisen vuonna 2017. Törrö on voittanut Suomen vahvin mies -kilpailun kuudesti: vuosina 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 ja 2025. Vuonna 2017 hän sijoittui kilpailussa neljänneksi. Vuonna 2023 Törrö teki Herkuleen pito -voimamieslajissa maailmanennätyksen. 
Ennen voimamiesuraansa Törrö oli pitkään päihderiippuvainen ja oli moneen kertaan vankilassa, istuen siellä yhteensä 11 vuotta väkivaltarikoksista.
Mika Törrö kilpailee Strongman Champions leaguessa. Hän on sijoittunut Kahdessa Strongman Champion leaguen osakilpailussa kolmanneksi Norjassa ja Hollannissa vuonna 2019.
Törrön maastavedon ennätys on 350 kiloa ja etukyykyn 220 kiloa.
Törröstä ilmestyi maaliskuussa 2021 Docendon kustantama Timo Kangasluoman kirjoittama elämäkertakirja "Härkä – vangista vahvimmaksi". Kirjassa hän kertoo kärsivänsä tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriö ADHD:stä ja rajatilapersoonallisuushäiriöstä, sekä elämänsä lastenkoti–koulukoti–vankila -kierteestä. Törrö aloitti opiskelun liikuntaneuvojaksi keväällä 2021 ja valmistui Itä-Suomen liikuntaopistosta kesällä 2023.
Maantiepyöräilyn Suomen-mestaruuskilpailut

Maantiepyöräilyn SM-kilpailut ovat vuosittain kesäkuussa järjestettävä kilpailutapahtuma, jossa kilpaillaan yhteislähtöisessä maantieajossa, sekä väliaikalähtöisessä henkilökohtaisessa aika-ajossa. Kilpailun voittajat palkitaan symbolisella Suomen lipun värisellä pyöräilypaidalla, jota voittaja saa käyttää saman lajin kilpailuissa (mukaan lukien kansainväliset kisat) aina seuraaviin SM-kisoihin asti.
Viola Westling

Viola Maria Cecilia Westling (s. 27. marraskuuta 1999 Turku) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on 800 metrin juoksu. Westling edustaa Esbo Idrottsföreningiä. Vuoteen 2023 asti hän edusti Turun Urheiluliittoa. Vuosina 2018–2021 Westlingiä valmensi Ari Paunonen, vuosina 2021–2023 Eero Kytölä ja sen jälkeen jälleen Ari Paunonen. 
Westling on saavuttanut Kalevan kisoissa 800 metrin juoksussa hopeaa Turussa 2020 ja Tampereella 2021 sekä pronssia Lappeenrannassa 2019 ja Joensuussa 2022. Hän sijoittui 2019 lisäksi viidenneksi 400 metrillä. Kalevan kisoissa 2017 hän juoksi 400 metrin aitojen ja Kalevan kisoissa 2018 aidattoman 400 metrin loppukilpailussa. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 400 metrin viestijuoksussa hopeaa vuonna 2018 ja pronssia 2017, 4 000 metrin viestissä hopeaa 2021 ja 2022 ja pronssia 2020 sekä 4 × 1 500 metrin sekaviestissä kultaa 2022. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 800 metrillä hopeaa 2022.
Westling karsiutui alkuerissä 800 metrillä alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021.
Aikuisten Yleisurheilun Suomi–Ruotsi-maaottelussa Westling on kilpaillut 800 metrin juoksussa vuosina 2019, 2020, 2021 ja vuonna 2022 hän kilpaili sekä 800 että 1 500 metrillä.. Hän on myös edustanut Suomea 800 metrillä Pohjoismaiden hallimaaottelussa Helsingissä 2020 ja Karlstadissa 2023 sekä 4x1500 metrin sekaviestissä EM-maastoissa Torinossa 2022. 
Westlingin ennätys 400 metrin aidoissa on 59,85, 400 metrillä 55,85, 800 metrillä 2.03,81 ja 1 500 metrillä 4.19,31.
Mestari Cheng

Mestari Cheng on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut romanttinen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Mika Kaurismäki. Elokuvan pääosissa ovat Anna-Maija Tuokko, Chu Pak Hong, Kari Väänänen, Lucas Hsuan sekä viimeisessä elokuvaroolissaan esiintyvä Vesa-Matti Loiri. Se kertoo kiinalaisesta mestarikokki Chengistä (Hong), joka tulee lappilaiseen syrjäkylään poikansa kanssa. Chengin keitokset mullistavat kyläläisten elämän ja kokin ruoilla kyläläisten vaivat verenpaineesta kuukautiskipuihin helpottavat. Elokuvassa sivutaan myös lapsettomuutta ja puolison menetystä.
"Mestari Cheng" sai ensi-iltansa Suomessa 27. syyskuuta 2019 ja Kiinassa tammikuussa 2020.
Tuotanto.
Elokuvan 2,9 miljoonan budjetista on kolmasosa Kiinasta. Elokuvaa kuvattiin kuusi viikkoa kesällä 2018 Raattamassa (Kittilä), Sodankylässä ja Kiinassa.
Elokuvan ensi-ilta oli Suomessa 27. syyskuuta 2019 ja se sai Kiinan ensi-iltansa tammikuussa 2020 kiinalaisten uutenavuotena.
Elokuva voitti syksyllä 2019 Lyypekin Nordische Filmtage -festivaaleilla yleisöpalkinnon ja sai peräti 93 prosenttia äänistä, joka on festivaalin historian ennätys.
Elokuva myytiin useisiin maihin. Se sai Saksassa ensi-iltansa 30. heinäkuuta 2020 kaikkiaan 146 elokuvateatterissa ja menestyi hyvin. Samana päivänä oli elokuvan ensi-ilta myös Itävallassa. Seuraavaksi elokuva tuli teattereihin 20. elokuuta 2020 Sveitsissä ja syksyllä Isossa-Britanniassa ja Japanissa.
Alexander Goehr

Alexander Goehr (10. elokuuta 1932 Berliini – 26. elokuuta 2024) oli brittiläinen säveltäjä. Hän on Walter Goehrin poika ja muutti syntymäänsä seuranneena vuonna Englantiin.Hän opiskeli Richard Hallin johdolla Royal Manchester College of Musicissa, jossa hän perusti New Music Manchester Groupin Harrison Birtwistlen, Peter Maxwell Daviesin ja John Ogdonin kanssa. Hän täydensi opintojaan Olivier Messiaenin ja Yvonne Loriod'n johdolla Pariisissa. 1960-luvun alussa hän työskenteli BBC:n palveluksessa ja perusti Music Theatre Ensemblen. 1960-luvun lopusta saakka Goehr on opettanut New England Conservatoryssa (Boston), Yalen yliopistossa ja Leeds College of Musicissa. Vuonna 1975 hän otti vastaan Cambridgen yliopiston professorin viran. Lisäksi hän on tehnyt opetustyötä Kiinassa ja saanut kaksi residenssiä Tanglewoodissa.
Goehrin työssä säveltäjänä tapahtui käännekohta samoihin aikoihin kun hänestä tuli Cambridgen professori. "Psalm IV" (1976) merkitsi toisen maailmansodan jälkeisen sarjallisuuden hylkäämistä. Säveltäjä alkoi yhdistää omaa harmonista kieltään historialliseen käytäntöön, jossa lisättiin nuotteihin basso continuo. Sinfonista muotoa hän on tutkiskellut muiden muassa teoksissaan "Sinfonia" (1979), "Symphony with Chaconne" (1985–6) ja "Eve Dreams in Paradise" (1987–8). Hän on luonut myös lukuisia kunnianhimoisia vokaaliteoksia. Tyypillisiä niissä ovat olleet aihevalinnat, jotka toimivat sosiopoliittisiin aiheisiin viittaavina allegorioina. Näihin töihin kuuluvat "The Death of Moses" (1992), kantaatti "Babylon the Great is Fallen" (1979) ja ooppera "Behold the Sun" (1985). Kaikki vokaaliteokset eivät ole luonteeltaan yhteiskunnallisia; Goehrin vokaaliteoksia vailla yhteiskunnallista aihepiiriä ovat Messiaen-vaikutteinen kantaatti "Sing, Ariel" (1989–90) ja italialaisen renessanssin äänimaailmoja tavoitteleva ooppera "Arianna" (1995). Oopperansa "Kantan &amp; Damask Drum" (1997–8) tuotantojen (Dortmund, Lontoo) jälkeen Goehr omistautui lähes pelkästään kamarimusiikille.
Goehrilla on ollut läheinen yhteistyösuhde Oliver Knussenin kanssa. Knussen on kantaesittänyt ja levyttänyt monia Goehrin teoksista. Muita hänen teostensa esittäjiä ovat olleet muiden muassa BBC:n sinfoniaorkesteri, Tabea Zimmermann, Leonard Slatkin, BBC:n filharmonikot, H. K. Gruber, Jacqueline du Pré, Daniel Barenboim, New Philharmonia Orchestra, Bernard Haitink, Lontoon filharmoninen orkesteri, Bostonin sinfoniaorkesteri, Seiji Ozawa, Bambergin sinfoniaorkesteri, Lahav Shani, Hong Kong Sinfonietta, London Sinfonietta, Peter Serkin, Huw Watkins, Scharoun Ensemble Berlin, Ensemble Modern ja Nash Ensemble.
Goehr on British Composer Awardin saaja, Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian kunniajäsen ja vuodesta 2019 elinikäisten saavutustensa ansiosta Royal Philharmonic Societyn kunniajäsen. Hänen käsikirjoitusarkistoaan kuratoi Berliinin taideakatemia. 
Muun muassa musiikkifilosofiaan erikoistunut Lydia Goehr on Alexander Goehrin tytär.
Puurtilan koulu

Puurtilan koulu on Varkauden Puurtilan kaupunginosassa toimiva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 0–6). Vuonna 2016 koulua kävi 82 oppilasta.
Koulu osallistuu muun muassa Kiva-koulu, Liikkuva koulu ja ProKoulu-hankkeisiin.
Maggie Teyte

Maggie Teyte DBE (alkuperäiseltä nimeltään "Margaret Tate"; 17. huhtikuuta 1888 Wolverhampton – 26. toukokuuta 1976 Lontoo) oli brittiläinen sopraano, joka tunnettiin ooppera- ja konserttiesiintyjänä sekä levyttävänä taiteilijana. Hän saavutti merkittävän aseman ranskalaisen laulukirjallisuuden tulkitsijana.
Teyte opiskeli lapsena Royal College of Musicissa ja muutti vuonna 1903 Pariisiin opiskellakseen laulamista Jean de Reszken johdolla. Hän teki konserttidebyyttinsä vuonna 1906 Reynaldo Hahnin järjestämässä Mozart-festivaalissa ja oopperadebyyttinsä vuonna 1907 Monte-Carlossa. Vuonna 1908 Claude Debussy valitsi hänet Mary Gardenin seuraajaksi Mélisanden rooliin "Pelléas et Mélisande" -oopperansa alkuperäisesityksiin Pariisissa. Tämä ratkaisu oli menestyksekäs. Debussy jatkoi yhteistyötään Teyten kanssa myös konserteissa. 
Teyte esiintyi myös muiden muassa Chicagon ja Bostonin oopperoissa sekä Metropolitan-oopperassa ja Opéra-Comiquessa. Omassa kotimaassaan hän esiintyi Beecham Opera Companyssa, British National Opera Companyssa, Covent Gardenissa ja muualla. Ranskalaisen lauluohjelmiston tulkkina Teyte nousi kansainväliseen tietoisuuteen vuonna 1937 levytyksellään Debussy-resitaalistaan pianisti Alfred Cortot'n kanssa. Vuonna 1940 tätä levyä seurasi ranskalaista laulumusiikkia Berliozista Debussyyn sisältävä albumi, johon kuuluu sekä piano- että orkesterisäesteisiä kappaleita. Viimeisen oopperaesiintymisensä Teyte teki vuonna 1951 Belindana Henry Purcellin "Dido and Aeneas" -oopperassa Lontoossa ja viimeisen konserttiesiintymisensä vuonna 1955 samassa kaupungissa.
Teyte pääsi vuonna 1957 Kunnialegioonan ritariksi ja sai vuonna 1958 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan "Dame"-arvon.
Yksityiselämä.
Teyte oli säveltäjä James W. Taten sisko. Sisarusten vanhemmat olivat katolilaisia. Isä oli Theodor Leschetizkyn opissa ollut amatööripianisti etunimeltään Jacob, ja äiti, Maria, oli laulun harrastaja.
Bolesław Szabelski

Bolesław Szabelski (3. joulukuuta 1896 Radoryż Smolany – 27. elokuuta 1979 Katowice) oli puolalainen säveltäjä ja urkuri. Hän opiskeli vuosina 1908–13 Varsovan musiikkiseuran urkurikoulussa, sitten vuosina 1913–5 Varsovan konservatoriossa Mieczysław Surzyńskin (urut) ja Roman Statkowskin (teoria) johdolla. Tämän jälkeen hän toimi urkujensoiton opettajana ja Płockin tuomiokirkon urkurina. Hän suoritti vielä sävellysopintoja Varsovan konservatoriossa Statkowskin johdolla vuosina 1923–5 ja Karol Szymanowskin johdolla vuosina 1927–9.
Szabelski aloitti vuonna 1929 työskentelyn Katowicen konservatoriossa, jossa hän opetti kontrapunktia ja urkujensoittoa. Vuodesta 1934 hän opetti harmoniaa, kontrapunktia ja urkujensoittoa musiikkikoulussa Cieszynissä. Saksalaismiehityksen aikaan hän asui enimmäkseen Sadownessa, jossa toimi urkurina kirkossa, säveltäjänä ja musiikinopettajana. Vuodesta 1940 hän toimi Puolan kotiarmeijassa salanimellä Chmiel. Vuonna 1945 hän sai nimityksen dekaaniksi Katowicen konservatorioon (musiikkiakatemiaan). Vuosina 1946–9 hän johti perustamaansa yksityistä Karol Szymanowski -musiikkikoulua Katowicessä. Vuonna 1958 hän sai täyden professorin arvonimen oltuaan tätä ennen vuodesta 1956 avustavana professorina. Vuonna 1957 hänestä tuli Katowicen musiikkiakatemian sävellysosaston johtaja. Hänen oppilaidensa joukossa oli Henryk Górecki.
Vuodesta 1957 osallistui Puolan säveltäjäliiton johtokunnan työhön. Hän sai uransa aikana useita palkintoja ja tunnustuksia, kuten Polonia Restitutan komentajan ristin (1959) ja komentajan ristin tähdellä (1977).
Työ säveltäjänä.
Szabelskin töitä esitettiin usein kansainvälisessä Varsovan syksy -nykymusiikkifestivaalissa; esimerkiksi vuonna 1956 siellä esitettiin hänen kolmas sinfoniansa ja "concerto grossonsa". Puolan rajojen ulkopuolella säveltäjän työtä teki tunnetuksi Leopold Stokowski, joka johti hänen "toccatansa" esityksen Chicagossa vuonna 1958. Szabelski ei paljon matkustanut kansainvälisesti, mutta vuonna 1965 hän poikkeuksellisesti osallistui Zagrebissa festivaaliin, jossa kantaesitettiin hänen huilukonserttonsa.
Pensaskaunokit

Pensaskaunokit ("Cheirolophus") on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sen kuvasi tieteelle vuonna 1827 Henri Cassini, (1781–1832). Sukuun kuuluu noin 30 lajia, jonka lisäksi synonymeja on noin 70.
Lajeja.
Lähde:
Marc Teicholz

Marc Teicholz on kitaristi. Hän sai vuonna 1989 ensipalkinnon Guitar Foundation of American kansainvälisessä kilpailussa ja pääsi palkintosijoille myös New York East-West Artists -kilpailussa vuonna 1991. Hän on esiintynyt kiertueillaan Yhdysvalloissa, Kanadassa, Venäjällä, Puolassa, Sveitsissä, Kaakkois-Aasiassa, Uudessa-Seelannissa ja Fidžillä. Hän on myös soittanut orkesterien kanssa Kaliforniassa, Havaijilla, Espanjassa ja Portugalissa. Hän on osallistunut The Festival of Fourin toimintaan.
Säveltäjät ovat tehneet uusia teoksia Teicholzia varten; hän esimerkiksi kantaesitti Clarice Assadin kitarakonserton "O Saci-Pererê" San Franciscossa. Hän on tehnyt soololevytyksiä sellaisten säveltäjien kuin Fernando Sorin ja Napoléon Costen teoksista Naxos-levymerkille. Lisäksi hänen levytyksiinsä kuuluu sopraano Laura Claycombin kanssa toteutettu "Open Your Heart", jonka kappaleet ovat 1800–1900-lukujen säveltäjien tekemiä. Valssien vanhoilla instrumenteilla tehty soololevytys "Valseana" nimettiin "Acoustic Magazinessa" yhdeksi vuoden 2011 kymmenestä parhaasta CD-levystä.
Teicholz kuuluu San Franciscon konservatorion henkilökuntaan ja on opettanut musiikkifestivaaleilla Kaliforniassa sekä Vermontissa. Hän sai kandidaatin ja maisterin arvot Yalen musiikkikoulusta Lisäksi hänellä on tohtorin arvo Kalifornian yliopiston (Berkeley) lakikoulusta.
Ferdinand Hiller

Ferdinand Hiller (24. lokakuuta 1811 Frankfurt am Main – 11. toukokuuta 1885 Köln) oli saksalainen säveltäjä, pianisti, kapellimestari ja musiikkiaiheisten kirjoitusten laatija. 
Elämä.
Hiller oli varakkaan juutalaisen liikemiehen Justus Hillerin ja tämän vaimon Regine o.s. Sichelin poika. Hän teki konserttidebyyttinsä 10-vuotiaana, muutti vuonna 1825 Weimariin ja sai siellä lisää musiikin opetusta Johann Nepomuk Hummelilta. Lokakuussa 1828 hän lähti Pariisiin, jonka salonkeihin hän pääsi suosituksillaan esiintymään. Hän tutustui muusikoihin ja kirjailijoihin, pääsi Luigi Cherubinin suojatiksi, tapasi Giacomo Meyerbeerin, Gioacchino Rossinin, Friedrich Kalkbrennerin sekä Hector Berliozin ja muodosti läheiset ystävyyssuhteet Franz Lisztin ja Frédéric Chopinin kanssa. Hänen taloudellinen tilanteensa mahdollisti täyden omistautumisen säveltämiselle, konsertoimiselle ja opettamiselle.
Vuonna 1836 Hiller palasi Frankfurtiin ja toimi vuoden ajan Cäcilienvereinin johtajana. Seuraavat viisi vuotta hän vietti jälleen ulkomailla, enimmäkseen Italiassa. Hänen oopperansa "Romilde" ei Milanossa ollut menestys, mutta Leipzigissa hän sai suosiota oratoriollaan "Die Zerstörung Jerusalems" (Op. 24). Hän myös johti Leipzigissa Gewandhausin konsertteja vuonna 1843 Felix Mendelssohnin sijaisena. Seuraavana vuonna Hiller asettui nuoren vaimonsa kanssa Dresdeniin. Hänen suunnitelmansa tilauskonserttisarjan luomisessa kapellimestarina epäonnistui, kuten myös hänen oopperansa "Traum in der Christnacht" (1845) ja "Konradin" (1847).
Vuonna 1847 Hiller otti vastaan kapellimestarin paikan Düsseldorfissa, jossa hän myös aktivoitui kaupungin politiikassa. Vuodesta 1850 lähtien hänen taiteellisen toimintansa keskuksena oli Köln, johon hän meni uuden nimityksen johdosta. Hän onnistui hankkimaan mainetta itse perustamalleen orkesterille ja sai Kölnin konservatoriolle tunnettavuutta sen johtajan asemassa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Max Bruch, Friedrich Gernsheim ja Engelbert Humperdinck. Hillerin lukuisat artikkelit keskittyvät lähinnä musiikkielämään ja -persooniin. Pianistina hän esiintyi eri puolilla Eurooppaa ja saavutti arvostusta muiden muassa Johann Sebastian Bachin, Wolfgang Amadeus Mozartin ja Ludwig van Beethovenin teosten tulkinnoillaan, joiden ohella hän esitti omia sävellyksiään. Talvella 1852 hän vieraili jälleen Pariisissa johtamassa italialaista oopperaa.
Työ säveltäjänä.
Hiller jätti jälkeensä lukuisten kirjoitustensa ohella yli kaksisataa musiikkiteosta. Hän pitikin itseään ensisijaisesti säveltäjänä. Hän kuitenkin oli musiikin suhteen ajalleen konservatiivinen eikä siksi menestynyt. Huomattava osa Hillerin tuotannosta koostuu pianomusiikista. Eniten kiinnostusta herättivät soolopianolle sävelletyt "Rhythmische Studien" (op. 52) ja "Ghazèles" (op. 54). Soolopianoteosten ohella hän sävelsi piano-osuuden sisältänyttä kamarimusiikkia sekä teoksia pianolle ja orkesterille, kuten kolme konserttoa (opukset 5, 69 ja 170) ja "Konzertstückin" (op. 113).
Henri Cassini

Alexandre Henri Gabriel vicomte de Cassini (9. toukokuuta 1781 Pariisi, Ranska – 1832) oli ranskalainen kasvitieteilijä, joka nimesi suuren määrän asterikasvien heimon ("Asteraceae") kasveja.
Cassini syntyi kuuluisaan tähtitieteilijöiden sukuun. Kuuluisa tähtitieteilijä Giovanni Domenico Cassini, joka muun muassa määritti Jupiterin, Marsin ja Venuksen pyörähdysajat, oli hänen esi-isänsä neljännessä polvessa. Henri Cassini oli viidettä sukupolvea Cassineissa, ja hänestä käytettiin joskus sen vuoksi nimeä Cassini V. Hän ei jatkanut sukunsa työtä tähtitieteen parissa vaan ryhtyi lakimieheksi. Kasvitiede oli hänelle vain harrastus, mikä oli tuohon aikaan tavallista.
Cassini meni naimisiin serkkunsa kanssa, mutta avioliitto oli lapseton. Cassini kuoli koleraan viisikymmenvuotiaana vuonna 1832. Hän jäi sukunsa viimeiseksi Cassiniksi. Hänen isänsä eli vielä kolmetoista vuotta hänen jälkeensä.
Hänestä käytetään tieteellisen nimen perään liitettävää auktorilyhennettä Cass.
Teidenpilviretama

Teidenpilviretama ("Spartocytisus supranubius") on hernekasvien (Fabaceae) heimoon kuuluva pensas. Sitä kasvaa endeemisenä eli kotoperäisenä Teiden rinteillä Teneriffalla ja La Palmalla Kanariansaarilla.
Kuvaus.
Varsi ja lehdet.
Teidenpilviretama kasvaa puolipallon muotoiseksi pensaaksi. Sen korkeus voi olla 3 metriä. Sillä on ikivihreät oksat. Se pudottaa lehtensä ennen talvehtimistaan.
Kukat ja hedelmät.
Teidenpilviretaman kukat ovat valkoiset tai punertavan valkoiset. Ne ovat tiheissä kukinnoissa oksien kärjissä. Sen kukat ovat tuoksuvia ja niissä on runsaasti mettä. Hedelmät ovat palkoja.
Se on yksi alueen tärkeimmistä kasveista mehiläisille ja muille pölyttäjille, jotka keräävät siitä mettä ja siitepölyä.
Kasvupaikat ja levinneisyys.
Teneriffan lisäksi teidenpilviretamaa kasvaa myös La Palman rinteillä, mutta vähemmän. Se kasvaa 2 000–2 200 metrin korkeudella ja mistä sen tieteellinen nimi on johdettu; – yläpuolella, – pilvien.
Teidenpilviretaman uhat.
Yksi teidenpilviretaman suurimmista uhista ovat kaniinit, jotka syövät nuoret pensaat ennen kuin niistä kasvaa niin suuria, etteivät kaniinit enää yllä niiden vihreisiin oksiin. Vuoden 1980 jälkeen teidenpilviretaman kanta on vinoutunut, mihin arvellaan saman aikaisen Teiden kalderan kunnossapidon lopettamisen vaikuttaneen.
Teiden kansallispuistoon tuodaan joka vuosi 3 000 tarhamehiläisen ("Apis mellifera") pesää. Nämä tarhamehiläiset kilpailevat kotoperäisten pölyttäjien kanssa medestä ja siitepölystä.
Tarhamehiläisiä ei pidetä laadullisesti hyvinä pölyttäjinä ja niiden läsnäolo saattaa heikentää siementen ja taimien elinkelpoisuutta sekä lisää sisäsiittoisuutta. Tarhamehiläiset vierailevat usein kuningatarneidonkielen ja teidenpilviretaman kukissa. Näiden kasvien lisääntymiskyky on heikentynyt sen jälkeen, kun mehiläisiä alettiin käyttää pölyttäjinä.
Joutsijärven bunkkerimuseo

Joutsijärven bunkkerimuseo sijaitsee Kemijärvellä Joutsijärven kylässä. Alueella sijaitsevat betonibunkkerit ja panssariesteet kuuluvat Salpalinjaan ja ovat sen pohjoisin bunkkerialue. Rakennelmat tehtiin välirauhan aikana vuosina 1940–1941 Suomen itärajan puolustamiseksi. 
Alueella on viisi betonibunkkeria, joista kylän keskellä Hunajalammen rannalla sijaitseva on kunnostettu ympäri vuoden avoinna olevaksi museokohteeksi. Museossa on esillä Salpalinjan rakentamisesta kertova valokuvanäyttely ja alueelta löytynyttä sotaan liittyvää esineistöä.
Kemijärven moottorikelkka- ja sahamuseo

Kemijärven moottorikelkka- ja sahamuseossa Kemijärvellä on esillä yli 200 vanhaa moottorikelkkaa sekä lähes 500 moottorisahaa. Esillä on muun muassa ensimmäinen Suomeen ostettu tehdasvalmisteinen moottorikelkka Ski-Doo vuodelta 1961. Museon omistaa Kemijärven Moottorikerho ry ja museo on avoinna sopimuksen mukaan.
Friedrich Koch

Friedrich Koch (1862 Berliini – 1927) oli saksalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän toimi oman teoria- ja sävellysluokkansa johdossa Berlin Musikhochshulessa vuosina 1920–27. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Boris Blacher ja Kees van Baaren. Hän oli ankaran opettajan maineessa.
Koch opiskeli sellonsoittoa Robert Hausmannin ja sävellystä Woldemar Bargielin johdolla. Hän toimi opetus- ja sävellystyönsä ohella orkesterin sellistinä. Hänen sävellyksensä perustuivat usein kansanlauluteemoihin ja toivat hänelle huomattavaa tunnustusta elinaikanaan. Kochin tuotantoon kuuluu kamarimusiikkiteoksia, kuten hänelle Mendelssohn-palkinnon tuonut jousitrio ja kolmen myöhäisromanttisen fantasiakappaleen "Wald-Idyll"-sarja pianotriolle (1902, op. 20), joka oli usein esitetty vielä 1930-luvulla. Sittemmin tuotanto on kuitenkin jäänyt vähemmälle huomiolle.
Peyton Krebs

Peyton Krebs (s. 26. tammikuuta 2001 Calgary, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa NHL-seura Buffalo Sabresia. Krebsin varasi Vegas Golden Knights seitsemäntenätoista pelaajana vuoden 2019 . Syyskuussa 2024 Krebs teki Sabresin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 2,9 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Woldemar Bargiel

Woldemar Bargiel (3. lokakuuta 1828 Berliini – 23. helmikuuta 1897 Berliini) oli saksalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän oli Clara Schumannin velipuoli. Hän oli aikanaan sekä keskeinen opettaja että tunnettu säveltäjä, mutta nykyään hänen musiikkinsa on pitkälti painunut unohduksiin. Hänen tuotantoonsa kuuluu jousikvartettoja, jousioktetto, "Adagio" sellolle ja orkesterille (op. 38), yksi sinfonia (C-duuri, Op. 30, 1864) ja kolme julkaistua orkestraalista alkusoittoa, jotka ovat muodoltaan (vaikkakaan eivät nimiltään) sinfonisia runoelmia. Robert Schumannin vaikutus on teoksissa vahva.
Bargielin opettajina olivat Leipzigin konservatoriossa Ignaz Moscheles, Moritz Hauptmann, Julius Rietz ja Niels Gade. Hän itse opetti konservatorioissa Kölnissä ja vuodesta 1874 kuolemaansa Berliinissä. Hän oli Johannes Brahmsin ystävä ja omisti tälle pianolle säveltämänsä fantasian (op. 19).
Vasta viime aikoina Bargielin yksityisten papereiden tutkimus on herättänyt kasvanutta kiinnostusta hänen sävellystuotantoaan kohtaan. Häneltä on säilynyt yli 1 500 kirjettä, joiden perusteella hän oli kysytty henkilö aikansa eurooppalaisessa musiikkielämässä. Hän sai eläessään muiden muassa Johannes Brahmsin ja Felix Draeseken arvostuksen osakseen.
Nolan Foote

Nolan Foote (s. 29. marraskuuta 2000 Englewood, Colorado, Yhdysvallat) on kanadalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Foote edustaa NHL-seura Florida Panthersin organisaatiota. Tampa Bay Lightning varasi Footen 27. pelaajana. Helmikuussa 2020 Lightning kauppasi Footen ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron New Jersey Devilsiin vaihdossa Blake Colemaniin. Hänen veljensä Callan on myös jääkiekkoilija ja heidän isänsä Adam on kaksinkertainen Stanley Cup mestari Colorado Avalanchen kanssa.
Bovški sir

Bovški sir on slovenialainen lampaanmaidosta valmistettava juusto.
Bovški sir -juustoa on perinteisesti valmistettu Bovecin kaupungin ympäristössä Slovenian luoteisosassa. Ensimmäinen maininta juustosta historiallisissa lähteissä on juustojen hinnastosta italialaisesta Udinen kaupungista vuodelta 1756. Nykyisin juustolla on Euroopan unionin nimisuojajärjestelmän mukainen suojattu alkuperänimitys.
Bovški sir valmistetaan "Bovška Ovca" -rotuisten lampaiden maidosta. Säännökset sallivat viidenneksen maidosta olevan lehmän- tai vuohenmaitoa. Juustoa valmistettaessa maito lämmitetään 35–36°C lämpötilaan, jolloin siihen lisätään juoksute. Juustomassa pilkotaan ja puristetaan käsin. Lopputulos pilkotaan vielä kuparilangalla, jonka jälkeen juusto muotitetaan. Muutaman tunnin puristamisen jälkeen juusto suolataan joko kuivana, tai suolaliemessä. Juusto kypsyy vähintään kaksi kuukautta, tai jopa kaksi vuotta.
Valmiilla juustolla on sileä ja harmaa tai ruskea kuori. Juuston sisältö on harmaata tai vaalean keltaista.
Cecil Coles

Cecil Frederick Gottlieb Coles (7. lokakuuta 1888 Tongland, Skotlanti – 26. huhtikuuta 1918 lähellä Sommea) oli brittiläinen säveltäjä. Hän opiskeli Edinburghin yliopistossa, London College of Musicissa ja Morley Collegessa; opintojensa aikana hän ystävystyi Gustav Holstin kanssa. Coles täydensi opintojaan Stuttgartissa, jossa hänet myös nimitettiin avustavaksi kapellimestariksi Stuttgartin oopperaan. Ensimmäisen maailmansodan syttymistä ennen hän joutui palaamaan Britanniaan, jossa hänet kirjattiin ulkomaanpalvelukseen. Vuodesta 1915 hän palveli sotilaana maailmansodassa Ranskassa.
Coles jatkoi sävellystyötään sodan aikana; tuotantoon kuulu muun muassa sotilaana sävelletty "Behind the Lines" -teos. Hän kuoli 29-vuotiaana pelastaessaan haavoittuneita ja tuli haudatuksi Crouyyn. Hänen tyttärensä Penny Catherine Coles – vasta vauva isänsä kuollessa – kokosi hänen jälkeenjääneet käsikirjoitukset. Martyn Brabbinsin johtama BBC:n skotlantilainen sinfoniaorkesteri teki hänen töidensä levytyksen.
Coles oli vanhempiensa viidestä lapsesta toiseksi vanhin. Hänen äitinsä Margaret Neilson Coles (o.s. Blacklock) kuoli viimeisen synnytyksensä jälkeen. Isä Frederick Rhenius Coles puolestaan oli taidemaalari ja arkeologi. Cecil Coles meni naimisiin ja sai kaksi lasta – pojan ja tyttären.
Pyörätuolikoripallo kesäparalympialaisissa 2020

Pyörätuolikoripallossa kilpailtiin Tokion paralympialaisissa 2020 16. kertaa. Ottelut pelattiin Musashino Forest Sport Plazalla 25. elokuuta – 5. syyskuuta 2021. Pyörätuolikoripallossa pelattiin miesten ja naisten turnaus. Miesten turnaukseen osallistui 12 ja naisten 10 joukkuetta. Yhteensä paralympialaisiin osallistui 264 koripalloilijaa. Miesten turnauksen voitti Yhdysvallat ja naisten Alankomaat.
Karsinnat.
Isäntämaa Japanille myönnettiin automaattisesti paikat paralympialaisiin kummankin sukupuolen turnauksiin. Muut joukkueet määritettiin alueellisten mestaruusturnausten kautta. Mestaruusturnaukset pelattiin vuonna 2019. Euroopasta turnauksiin pääsi neljä, Afrikasta yksi, Amerikasta miehillä kolme ja naisilla kaksi sekä Aasiasta/Oseaniasta miehillä kolme ja naisilla kaksi joukkuetta.