tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Neva (suotyyppi)

Neva on Suomessa kehitettyyn metsätyyppioppiin kuuluva suotyyppi, joka on puuton avosuo. Veden korkeuden vaihtelut voivat olla verrattain suuret.
Nevalla voi olla suonsilmäkkeitä, joissa suovesi on niin lähellä maanpintaa, että se peittää kasvillisuuden.
Kasvillisuus.
Nevoilla on sarakasveja paljon, mutta varpuja vähän. Kenttäkerroksen yleisimpiä varpuja on isokarpalo. Muita nevoilla esiintyviä kasveja ovat muun muassa kihokit. Pohjakerroksen muodostavat rahkasammalet. Puut ja pensaat puuttuvat lähes tyystin vetisyyden vuoksi tai kasvavat vain metrin, parin mittaisiksi.
Nevojen muodostuminen.
Nevat ovat syntyneet korpien tai rämeiden vettyessä tai primäärisinä suotyyppinä vesistön kasvettua umpeen tai maan kohoamisen takia meren rannoilla. Nevoja on Suomen suoalueista noin viidennes, pääosin Pohjois-Suomessa, joissa esiintyy hyvin laajojakin avosoita. Suurimpia nevoja Suomessa oli Posoaapa, joka jäi Lokan tekojärven alle. Neva eli avosuo voidaan myös kuivattaa ojittamalla, jolloin siellä voidaan aloittaa turvetuotanto.
Nevatyypit.
"Suursaraneva" eli "saraneva" on märkä, täysin puuton, mutta vedetön nevatyyppi, jossa kasvaa korkeaa saraa. Niillä esiintyy esimerkiksi pullosaraa ja jouhisaraa sekä okarahkasammalta, samoin kuin raatetta ja järvikortetta. Sararahkasammal on saranevojen tyypillisin sammal.
"Kalvakkaneva" eroaa saranevasta pääasiassa siksi, että siellä kasvaa vähemmän ruohoja. Vallitseva tyyppikasvi on kalvakkarahkasammal, joka peittää yleensä hyvin yhtenäisesti suon pintaa. Kalvakkanevoja on varsinkin Etelä-Suomessa ja Keski-Pohjanmaalla.
"Lyhytkorsinevalla" kasvaa vain vähän saroja, mutta sen sijaan tupasvillaa, tupasluikkaa ja leväkköä. Rahkasammal peittää usein suon pinnan yhtenäisenä kerroksena. Lyhytkortinen neva on tyypillinen aapasoilla.
"Rimpinevat" ovat märimpiä nevoja, joiden pinnasta yli puolet on rimpiä. Niitä esiintyy varsinkin Pohjois-Suomessa aapasoilla. Rimpinevojen kenttäkerroksen kasveihin lukeutuvat esimerkiksi monitähkävilla, raate, järvikorte sekä sarat.
"Rahkaneva" on nevatyypeistä kuivin, ruskorahkasammal peittää suon pinnan yhtenäisenä kerroksena. Muitakin rahkasammalia tosin esiintyy ja joskus kitukasvuisia mäntyjäkin. Rahkaneva voi liittyä saumatta rahkarämeeseen.
"Ruohoneva" on ruohoinen neva.
Primääritunteet

Primääritunteet (primaaritunteet) ovat joukko tunteita, jotka syntyvät ulkoisen pakotteen johdosta. Sen sijaan "sekundääritunteet" ovat tunteita, joissa reagoidaan omiin tunteisiin (esimerkiksi suuttumus pelon johdosta) tai jotka johtuvat epämääräisestä syystä (paha olo). 
Primääritunteet voidaan jakaa adaptiivisiin eli mukautuviin sekä epäadaptiivisiin primaaritunteisiin.
Adaptiiviset primaaritunteet
Epäadaptiiviset primaaritunteet
Niiles

Niiles on pääosin metsä- ja suoalueita käsittävä Oulun kaupunginosa Hiukkavaaran suuralueella, noin kymmenen kilometriä itään kaupungin keskustasta. Kaupunginosa rajoittuu pohjoisessa Saviharjuun, idässä Ulkosankeen ja Sanginsuuhun, etelässä Puolukkakankaaseen ja Kivikkokankaaseen sekä idässä Hiukkavaaraan ja Haukkasuohon. Niiles on Oulun 91. kaupunginosa.
Kaupunginosan merkittävimmät alueet ovat Valkiaisjärvi sekä Niilesjärvi, joiden rannalle on noussut kesäasutusta. Järvien rannoilla on myös kaupungin ylläpitämät uimarannat. Alueelle suunnitellaan lisärakentamista.
Henry Lincoln

Henry Lincoln, oik. Henry Soskin (1930 – 2022), oli englantilainen näyttelijä, televisiotoimittaja ja kirjailija. Hän tuli tunnetuksi yhtenä kirjan "Pyhä veri, pyhä Graal" kirjoittajista sekä Rennes-le-Châteaun "pyhää geometriaa" käsittelevistä dokumenttifilmeistään .
Letto

Letto on Suomessa kehitettyyn metsätyyppioppiin kuuluva runsasravinteinen puuton suotyyppi eli ravinteinen avosuo.
Syntyminen.
Letto muodostuu runsasravinteiselle kalkkipitoiselle paikalle. Jos letto kuivuu, paikalle tulee yleensä lehtomaista kangasta tai lehtoa. Jos taas leton turvekerrokset pääsevät kasvamaan liikaa, sen ravinteisuus köyhtyy, lettolajit väistyvät ja tilalle kasvaa räme.
Esiintyminen ja tyypit.
Lettoja tavataan Suomessa lähinnä pohjoisessa, aapasoiden yhteydessä.
Varsinainen letto (VL).
Varsinaiset letot ovat vähärimpisiä. Ne voidaan jakaa edelleen alatyyppeihin vallitsevan sammallajin mukaan.
Rimpiletto (RiL).
Rimpiletot ovat erittäin märkiä, rimpien osuus pinta-alasta on yli puolet. Lettolierosammal, lettoväkäsammal ja keräpäärahkasammal ovat rimpilettojen tunnusomaisia sammalia. Kasvilajeja on kuitenkin yleensä vähemmän kuin varsinaisissa letoissa.
Kasvillisuus.
Letoissa esiintyy rehevää kasvillisuutta, esimerkiksi kämmeköitä ja suovehkaa. Valtalajina pohjakerroksessa ovat ruskosammalet. Kasvualusta on ravinteikas ja usein vain lievästi hapan, jopa neutraali tai emäksinen. Rahkasammalista esiintyy sellaisia vaateliaita lajeja kuin lettorahkasammal. Varpuja on hyvin vähän mutta ruohoja runsaasti kuten nevoilla. Metsä- ja niittykasveista tavanomaisia ovat muun muassa kielo, oravanmarja, nurmitatar sekä ojakellukka. Myös lettosaraa ja äimäsaraa esiintyy yleisesti.
Aleksis Kiven elämä

Aleksis Kiven elämä on suomalainen elokuva Suomen kansalliskirjailija Aleksis Kivestä. Sen on ohjannut Jari Halonen ja käsikirjoittanut Jari Halonen Kauko Röyhkän ja Jorma Tommilan kanssa. Aleksis Kiveä esittää Marko Tiusanen. Jari Salmi on Kiven lähin ystävä Emil Nervander.
Elokuva kuvaa Kiven elämää heti kohta ylioppilaaksi tulosta alkaen aina kuolemaan saakka.
Elokuva jäi Aleksis Kiven isää näytelleen Veikko Sinisalon viimeiseksi elokuvarooliksi.
Jorma Etto

Jorma Heikki Etto (vuoteen 1940 Erving; 13. lokakuuta 1931 Rovaniemi – 15. joulukuuta 2016 Rovaniemi) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija sekä kirjastonhoitaja.
Ura.
Etto oli koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden kandidaatti. Hän toimi muun muassa Rovaniemen kaupunginkirjaston johtajana vuosina 1961–1986 sekä pohjoissuomalaisen kulttuurilehti "Kaltion" päätoimittajana 1964–1965. Hänen tuotantoonsa kuuluu romaaneja, novellikokoelmia, runokokoelmia ja näytelmiä. Lisäksi hän on suomentanut lukuisia teoksia, muun muassa James Joycea ja Mark Twainia.
Eton varhaiset teokset olivat satiirin sävyttämiä, mutta sittemmin hänestä kehittyi pohjoisten aiheiden kuvaaja, Pohjolan asukkaiden puolestapuhuja. Hänen omimpana alanaan voidaan pitää näytelmiä, joista osa syntyi yhteistyössä Oiva Arvolan kanssa.
Eton tuotantoon kuuluu laajalti tunnettu runo ”Suomalainen” (runokokoelmasta "Ajastaikaa", 1964), jota presidentti Urho Kekkonen siteerasi uudenvuodenpuheessaan ja Suomen itsenäisyyden 50-vuotisjuhlassa jäähallissa. Runo alkaa sanoilla:
”Suomalainen on sellainen joka vastaa kun ei kysytä,
kysyy kun ei vastata, ei vastaa kun kysytään...”
Huomionosoituksia.
Etolla on nimeään kantava katu ("Jorma Eton tie") Rovaniemen keskustassa, hänen pitkäaikaisen työpaikkansa Rovaniemen kaupunginkirjaston (Lapin maakuntakirjaston) vierellä. Poikkeuksellisesti katu nimettiin jo nimensä kantajan eläessä.
Lohko (jaksollinen järjestelmä)

Alkuaineet voidaan jaksollisen järjestelmän sisällä tai ohella lukea eri lohkoihin sen perusteella, millä orbitaalilla kvanttimekaniikan perusteella kunkin alkuaineen korkeaenergiaisin elektroni todennäköisesti sijaitsee.
Näin on alkuaineet jaettu viiteen lohkoon:
Toistaiseksi ei ole havaittu tai onnistuttu valmistamaan yhtään alkuainetta, joka kuuluisi g-lohkoon, mutta alkuaine 121, jolla on työnimi unbiunium, olisi laskennallisesti tämän lohkon ensimmäinen alkuaine.
Turkestan

Turkestan on noin viiden miljoonan neliökilometrin laajuinen alue Keski-Aasiassa. Se muodostaa pääosan Uzbekistanin, Turkmenistanin, Tadžikistanin, Kazakstanin ja Kirgisian alueista. Länsi-Turkestaniin luetaan kuuluvaksi myös Afganistanin pohjoisosa eli niin sanottu Afganian Turkestan. Itä-Turkestan eli Kiinan Turkestan eli Xinjiang kuuluu Kiinaan. 
Länsi-Turkestania hallitsivat 500-luvulle sassanidit, ja 900-luvulle se oli islaminuskoisten samanidien vallassa. Alue on saanut nimensä sen 1500-luvun alkupuoliskolla sitä asuttaneilta turkinsukuisilta uzbekeilta ja turkmeeneilta. Itä-Turkestan on 1700-luvulta ollut Kiinan vallassa. 
Länsi-Turkestan joutui 1860-luvulla Venäjän vallan alle, kun Taškentin, Samarkandin, Hivan ja Buharan kaanikunnat yhdistettiin Venäjän Turkestaniksi. Venäjän vallankumouksen jälkeen vuonna 1918 alueelle muodostettiin Turkestanin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta, joka myöhemmin jaettiin pienempiin hallintoyksiköihin.
Kiinan kansantasavallan Xinjiang on alueen vanhimman turkinsukuisen kansan uiguurien kotimaa.
John Eliot Gardiner

John Eliot Gardiner (s. 20. huhtikuuta 1943 Fontmell Magna, Dorset, Englanti) on brittiläinen kapellimestari, joka on tunnettu barokkimusiikin tulkinnoistaan periodi-instrumenteilla.
Gardinerin suurimpia musiikillisia kiintymyksenkohteita on Claudio Monteverdi, ja hän perusti säveltäjän kunniaksi "Monteverdi Orchestran" vuonna 1968. Vuonna 1977 sen jäsenistä muodostettiin Englannin barokkisolistit -orkesteri. Vuonna 1990 hän perusti uuden orkesterin klassisen ja romantiikan ajan musiikin esittämiseen, nimeltään Orchestre Révolutionnaire et Romantique. Gardiner on tehnyt suuren määrän levytyksiä paitsi barokin ajan musiikista, josta hänet parhaiten tunnetaan, myös klassisen ja romantiikan ajan musiikista. Gardiner sai aatelisarvon vuonna 1998.
Frans Brüggen

Frans Brüggen (30. lokakuuta 1934 Amsterdam – 13. elokuuta 2014 Amsterdam) oli hollantilainen kapellimestari ja nokkahuilunsoittaja.
Brüggen nimitettiin vuonna 1955 Haagin kuninkaallisen konservatorion professoriksi 21 vuoden ikäisenä. Brüggen johti monia merkittäviä orkestereita, muun muassa Concertgebouw-orkesteria, ja loi merkittävän uran solistina.
Vuonna 1981 Brüggen perusti Lucy van Daelin ja muiden kanssa Orchestra of the Eighteenth Centuryn.
Karl Böhm

Karl Böhm (28. elokuuta 1894 Graz – 14. elokuuta 1981 Salzburg) oli huomattava itävaltalainen kapellimestari. Ennen musiikille antautumistaan hän väitteli lakitieteen tohtoriksi.
Bruno Walter kiinnitti Böhmin Baijerin valtionoopperaan Münchenissä vuonna 1921. Sen jälkeen hän toimi vuodesta 1927 Darmstadtissa, vuodesta 1931 Hampurissa ja vuodesta 1934 Dresdenin Semper-oopperassa ja Dresdenin Staatskapelle -orkesterin ylikapellimestarina. Vuonna 1943 hän siirtyi Wienin valtionoopperaan. Böhm toimi myös Wienin filharmonikkojen ja Lontoon sinfoniaorkesterin vierailevana kapellimestarina.
Böhm kantaesitti Dresdenissä Richard Straussin oopperat "Die schweigsame Frau" (1935) ja "Daphne" (1938). Hänen ohjelmistonsa muita keskeisiä säveltäjiä olivat Mozart, Beethoven, Brahms, Wagner ja Bruckner.
Karl Böhm on näyttelijä Karlheinz Böhmin (s. 1928) isä.
Carlo Maria Giulini

Carlo Maria Giulini (9. toukokuuta 1914 Barletta – 14. kesäkuuta 2005 Brescia) oli italialainen kapellimestari.
Giulini johti Milanon La Scalassa vuosina 1953–1956. Vuodesta 1968 hän keskittyi orkesteriteoksiin. Hän toimi Chicagon sinfoniaorkesterin päävierailijana vuosina 1969–1972 ja Wienin sinfonikkojen ylikapellimestarina vuosina 1973–1976. Vuosina 1978–1984 hän oli Los Angelesin filharmonikkojen ylikapellimestari. Giulini johti vierailevana kapellimestarina myös monia muita maailman johtavia orkestereita. Hänen levytystuotantonsa käsittää suuren määrän ooppera- ja orkesteriteoksia.
Äänenmurros

Äänenmurros on pojilla ja tytöillä murrosiässä tapahtuva äänen pysyvä madaltuminen. Pojilla muutos on paljon voimakkaampi kuin tytöillä, sillä pojilla ääni madaltuu noin oktaavin verran ja tytöillä vain muutaman sävelen verran.
Äänenmurros alkaa joillakin jo 10–11 vuoden iässä, mutta joillakin vasta yli 16-vuotiaana. Keskimäärin se alkaa 14-vuotiaana. Äänenmurros kestää muutamasta kuukaudesta pariin vuoteen. Senkin jälkeen ääni vielä muuttuu ja kehittyy aina aikuisuuteen asti.
Pojilla äänenmurroksen aiheuttaa testosteronin vaikutuksesta tapahtuva äänihuulten kehitys ja kasvu. Samalla kurkunpää siirtyy edemmäs kaulassa ja sen kulma kapenee, minkä seurauksena kaulalle muodostuu näkyvä aataminomena.
On yleistä, että äänenmurroksen aikana pojan äänenkorkeus vaihtelee hallitsemattomasti.
Laulajalla.
Erityisiä huolia äänenmurros tuottaa laulajille, koska se saattaa merkitä järjestelmällisen harjoittelun ja esiintymisen katkeamista jopa vuosiksi. Aiemmin äänenmurroksen aikana pidettiin parempana, jos poika ei laulaisi ollenkaan, ja tätä saatetaan toteuttaa vielä joissakin musiikkilaitoksissa. Nykyään tosin poikia kehotetaan jatkamaan laulua äänenmurroksesta huolimatta, jottei laulun taito unohtuisi.
John Cooksey on kehittänyt poikien äänen mutaatiota kuvaavan tutkimustuloksiin perustuvan Cookseyn äänenmutaatiomallin, johon kuuluu viisi vaihetta. Ensimmäisessä vaiheessa on muuttumaton lapsen sopraanoääni ja viidennessä vaiheessa aikuisen baritoniääni. Äänen mutaatio on vähittäinen ja keskivaiheilla korkeat äänet korvautuvat falsetilla ja uudet matalat baritoniäänet ilmestyvät, kunnes lopulta korkeammat äänet katoavat tyystin.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut

Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut on vuosittain pelattava Kansainvälisen jääpalloliiton hallinnoima jääpallomaiden maajoukkueturnaus.
Ensimmäiset MM-kisat pelattiin Suomessa vuonna 1957. Turnaukseen osallistui pitkään lajin perinteikkäät kansainvälisen jääpalloliiton perustajamaat Suomi, Ruotsi, Norja ja Neuvostoliitto. 1980-luvulla Yhdysvallat liittyi viidentenä maana mukaan. Vuonna 1991 mukaan tulivat Alankomaat, Unkari ja Kanada. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen turnaukseen ovat osallistuneet Neuvostoliiton seuraajana Venäjä, sekä Kazakstan, joka on noussut myös merkittäväksi jääpallomaaksi.
2000-luvulla mukaan on tullut useita pienempiä jääpallomaita, minkä johdosta MM-turnaus on pidetty useammassa tasoryhmässä. MM-turnaus järjestettiin joka toinen vuosi vuoteen 2003 saakka, ja välivuosina järjestettiin Government Cup -turnaus.
MM-kisojen menestyneimmät maat ovat Neuvostoliitto ja Ruotsi, jotka ovat voittaneet maailmanmestaruuden 14 kertaa.
MM-kisojen maalikuninkaat.
Lähde:
Eniten maaleja tehneet pelaajat.
Tilanne vuoden 2017 jälkeen.
B-ryhmän parhaat maalintekijät.
Suluissa heidän osumansa A-ryhmän otteluissa:
Jääpallon maailmancup

Jääpallon maailmancup on kansainvälinen seurajoukkueiden jääpalloturnausturnaus. Turnaus järjestetään vuosittain ennen sarjakauden alkua lokakuun viimeisellä viikolla Ruotsissa. Turnaukseen osallistuu tavallisesti joukkueita Suomesta, Norjasta, Ruotsista ja Venäjältä, mutta ajoittain myös Yhdysvalloista ja Kazakstanista. Suomesta edustusoikeuden jääpallon maailmancupiin saavat edelliskauden Bandyliigan kaksi parasta joukkuetta. Vuonna 1974 ensimmäistä kertaa järjestetyn turnauksen nimi on vaihdellut vuosien saatossa. Nykyään se tunnetaan nimellä Göransson Arena World Cup.
Myös naisten ja poikajunioreiden seurajoukkueille järjestetään omat maailmancupturnaukset. Jääpallon naisten maailmancup pelataan Edsbynissä, Ruotsissa, ja poikien turnaus, Mini World Cup, Bollnäsissä, Ruotsissa.
Historia.
Ensimmäinen DAF-cupen pelattiin Ljusdalissa lokakuun lopussa 1974. Cupin järjestämisen takana oli sen aikainen Ruotsin Jääpalloliiton PR-komitean jäsen ja Ljudals BK:n valmentaja Björn Swartswe, jonka mielestä myös jääpallolla oli oltava suunnistuskilpailu Tiomilan kaltainen kauden aloittava suurtapahtuma. Sekä päivällä että yöllä käytävän suunnistuskilpailun pohjalta muovautui jääpalloturnaus, jossa otteluita pelattiin päivän lisäksi myös yöllä. "Yöjääpallosta" (ruots. "nattbandy") tulikin käsite erityisesti Ruotsissa. Ensimmäiseen DAF-cupeniin osallistui 16 joukkuetta.
Vuonna 1980 Ljusdalin turnaus sai maailmancupin statuksen. Ainoana suomalaisjoukkueena arvostetun turnauksen voittoon on pystynyt Oulun Luistinseura vuonna 1976.
Vuonna 2006 osallistuvien joukkueiden määrää nostettiin 16:sta 20:een, mutta vuoden 2008 turnauksessa palattiin takaisin vanhaan 16 joukkueeseen. Kansainvälinen jääpalloliitto vaati vuoden 2008 turnauksen jälkeen, että maailmancup on jatkossa pelattava sisätiloissa. Sen johdosta turnaus päätettiin siirtää vuosiksi 2009 ja 2010 väliaikaisesti Sandvikeniin, jonne oli valmistunut uusi jääpallohalli, Göransson Arena. 
Nimihistoria.
Vuosien saatossa kisatapahtumasta on käytetty seuraavia nimityksiä:
Uralsk

Uralsk eli Oral (, ), on kaupunki Uraljoen varrella Länsi-Kazakstanin alueella Kazakstanin luoteisosassa lähellä Venäjän vastaista rajaa. Vuonna 2012 kaupungissa asui noin 218 000 asukasta.
Paikkakunta perustettiin ensin vuonna 1584, mutta se siirtyi nykypaikalleen vuonna 1613, kun Uralin kasakat rakensivat Uralin varrelle linnoituksen ja antoivat sille nimen Jaitsk Uraljoen silloisen nimen mukaan. Vuonna 1775 sekä joen että kaupungin nimi muutettiin Katariina II:n määräyksestä Uralskiksi.
Uralskissa on metalli-, elintarvike- ja pienteollisuutta sekä lämpövoimala. Kaupungin lähistöllä on öljy- ja kaasukenttiä. Kaupungissa toimii Länsi-Kazakstanin maatalous-tekninen yliopisto. Kaupungissa on teatteri.
Kaupungissa on jokisatama, rautatieasema ja kansainvälinen lentokenttä. Kaupunki on maanteiden risteyspaikkakunta.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 1957

Ensimmäiset jääpallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1957. MM-kilpailut pidettiin Suomessa SPL:n 50-vuotisjuhlien kunniaksi. Ottelut pelattiin Helsingin Olympiastadionilla. Osallistuneita maajoukkeita oli kolme, Neuvostoliitto, Ruotsi ja isäntä Suomi. Norja ei osallistunut ensimmäisiin MM-kilpailuihin protestina Neuvostoliiton suorittamaan Unkarin kansannousun raakaan kukistamiseen marraskuussa 1956. Tasavallan presidentti Urho Kekkonen oli kisojen suojelija. Kisojen järjestämisestä päätettiin helmikuussa 1955.
Mestari ratkaistiin yksinkertaisena sarjana siten, että kaikki pelasivat kaikkia vastaan. Mestaruuden voitti Neuvostoliitto, Suomi sijoittui hopealle ja Ruotsi oli kolmas. Etenkin isäntämaa Suomen ottelut herättivät kotiyleisössä suurta kiinnostusta ja avausottelua seurasi paikan päällä yli 9 000 katsojaa. Kisojen avausottelussa tehtiin myös suomalaista TV-historiaa, sillä avausottelu Suomen ja Ruotsin välillä oli ensimmäinen Suomessa toteutettu suora TV-lähetys.
Ottelut.
MM-kilpailujen ottelut pelattiin Helsingin Olympiastadionilla. Järjestelytoimikunta oli suunnitellut otteluita pelattavaksi myös pääkaupunkiseudun ulkopuolella, mutta Norjan poisjäänti vesitti nämä aikeet ja koko turnaus vietiin lopulta läpi Stadionilla. 
Avausottelua Suomen ja Ruotsin välillä seurasi yli 9 000 katsojaa, joista 8 942 oli lunastanut pääsylipun. Määrä oli suuri, sillä peli käynnistyi torstaina iltapäivällä jo klo 16. Tasavallan presidentti Urho Kekkonen kunnioitti ottelua läsnäolollaan ja juhlalliset avajaissanat lausui Suomen Palloliiton puheenjohtaja, vuorineuvos Juuso Walden. Suomi voitti ottelun maalein 4-3 ja Tauno Timoska jäi historiaan MM-kilpailujen ensimmäisen maalin tekijänä. Aivan kommelluksitta avaus ei sujunut, sillä katsojien ärtymykseksi Stadionin itäkatsomon penkit olivat puhdistamatta lumesta ja Neuvostoliiton joukkueen harjoituksiin valot sytytettiin vasta pienen nokkapokan jälkeen.
Turnauksen toisessa ottelussa lauantaina Ruotsi ja Neuvostoliitto päätyivät 2-2 tasatulokseen, jolloin maailmanmestaruus jäi ratkaistavaksi viimeisessä ottelussa Suomen ja Neuvostoliiton välillä. Neuvostoliitto voitti ottelun maalein 6-1. Helsingin Sanomien ennakoimaa 20 000 ihmisen yleisöryntäystä ei syntynyt, mutta ratkaiseva ottelu houkutteli paikalle jääpallon silloisen yleisöennätyksen 14 369 katsojaa. Ennätys meni rikki kaksi vuotta myöhemmin, kun Suomen ja Neuvostoliiton välistä maaottelua seurasi Oulussa - tarkistuslaskennan jälkeen - 14 384 maksanutta katsojaa. Alkuperäinen lukema oli 14 341. Koska tuohon aikaan yleisömääräksi ilmoitettiin ainoastaan pääsylipun lunastaneet, jää ikuiseksi arvoitukseksi, kummassa ottelussa loppujen lopuksi oli enemmän katsojia huomioiden maksaneiden lisäksi vapaalippulaiset ja kutsuvieraat. 
MM-kisojen otteluiden yksi silmiinpistävä piirre oli se, että maajoukkueista vain Suomi käytti kypärää. Ruotsin ja Neuvostoliiton pelaajat esiintyivät otteluissa pelkissä talvipäähineissä.
Elmyr de Hory

Elmyr de Hory (1905–1976) oli unkarilaissyntyinen taideväärentäjä.
Lahjakkaan unkarilaisen taiteilijan väitetään myyneen uransa aikana yli 1000 väärennöstä maailman tunnetuimmille ja arvostetuimmille taidegallerioille ja museoille. Hänen väitteensä, että hän oli luonut merkittävän osan sellaisten taiteilijoiden kuin Pablo Picasson, Amedeo Modiglianin ja Henri Matissen tunnetuista ja arvostetuista töistä, aiheutti skandaalin taideasiantuntijoiden ja keräilijöiden keskuudessa.
Jouduttuaan karkotetuksi Espanjasta De Hory kertoi tarinansa kirjailija Clifford Irvingille, joka julkaisi sen kirjassa nimeltä "Väärennös!" ("Fake!"). De Horyn persoonaa on kuvattu Orson Wellesin vuonna 1974 valmistuneessa elokuvassa "V niin kuin Väärennös" ("F for Fake") ja dokumenttifilmissä "Masterpiece or Forgery?" (1997). Elmyr de Hory teki itsemurhan vuonna 1976.
Verkkosivusto

Verkkosivusto on joukko verkkosivuja ja niihin liittyviä resursseja (kuten kuvia ja muita tiedostoja), jota WWW-palvelin tarjoaa käyttäjille saman domain-nimen alla. Verkkosivusto yleensä keskittyy yhteen aiheeseen tai tarkoitukseen, kuten uutisiin, kaupankäyntiin, viihteeseen tai opiskeluun.
Käyttötarkoituksia.
Tyypillisiä verkkosivuja ovat ihmisten, yritysten, organisaatioiden, instituutioiden ja hallintoelimien kotisivut. Verkkosivuja käytetään myös tiedon jakamiseen (esimerkiksi Wikipedia ja muut wikit) sekä liiketoimintaan.
Näiden lisäksi on olemassa sivuja, joiden tarkoitus ei ole kertoa tietoa jostain määritetystä asiasta, vaan esimerkiksi koota muiden sivujen tiedot niin, että käyttäjät voivat niitä hakea (hakukone). Aiemmin suosittuja sivutyyppejä olivat myös esimerkiksi verkkoportaalit ja keskustelupalstat.
Verkkosivujen tekeminen.
Suosituin verkkosivujen tekemiseen käytettävä alusta on avoimen lähdekoodin WordPress. WordPressia käytetään yli 43 prosentissa kaikista maailman verkkosivustoista. Verkkosivuja voi tehdä myös erilaisilla kotisivukoneilla, jotka ovat yleensä kaupallisen yrityksen kehittämiä. Kotisivukoneissa on tyypillisesti muita avoimia alustoja vähemmän ominaisuuksia, mutta niitä on yleisesti helpompi käyttää.
Suosittuja staattisten verkkosivujen generaattoreita ovat esimerkiksi Jekyll, Hugo, Gatsby, Nuxt ja Docusaurus.
Moona

Moona on suomalainen naisen nimi, monissa maissa esiintyvän Mona-nimen suomalainen vastine. Moonan nimipäivä on 15. kesäkuuta. Moona tuli almanakkaan vuonna 2005. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi on annettu noin 1870 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 1980 jälkeen.
Takalaanila

Takalaanila on Oulun kaupunginosa keskustan ja valtatien 20 pohjoispuolella, Nelostien välittömässä läheisyydessä. Kaupunginosa on kasvanut liike- ja teollisuustoiminnan alueeksi, ja siellä asuu vain muutamia asukkaita. Alue käsittää kokonaan Kemiran tehdasalueen sekä sen itäpuoliset pienen ja keskisuuren teollisuuden käytössä olevat alueet. Siellä toimivat myös Oulun postikeskus ja Sanomalehti Kaleva.
Takalaanila rajoittuu koillisessa Ruskoon, kaakossa Kynsilehtoon, etelässä valtatiehen 20 ja Laanilaan sekä lännessä Välivainioon, Puolivälinkankaaseen ja Pyykösjärveen. Takalaanilan alueella oli 1950-luvulle asti käytössä ampumarata, jota kutsuttiin Yläsiirtolan ampumaradaksi läheisen Yläsiirtolan osa-alueen mukaisesti. 1940-luvulla toiminut Laanilan kasarmi- ja parakkialue oli osittain Takalaanilan alueella. Alueen teollinen kehittyminen alkoi toden teolla vuonna 1952, kun kaupunginosaan valmistui nykyisen Kemiran tehtaan edeltäjä, Typpi Oy. Siihen asti alue oli Laanilan tilaan kuuluva metsäalue, jokivarresta katsoen Laanilan viljelysmaiden takana, mistä kaupunginosan nimi "Takalaanila" lienee saanut alkunsa.
Norjalaiset

Norjalaiset () ovat germaanista, skandinaavista norjan kieltä puhuva kansa, joka asuttaa Norjaa. Norjassa asuu noin 4,8 miljoonaa etnistä norjalaista. 
Norjalaisten esi-isät asuttivat nykyistä Norjaa jo kivikaudella 10 000 vuotta eaa. Kivikaudella Etelä-Norjassa harjoitettiin niin metsästystä ja keräilyä, kuin maatalouttakin. Pronssi- (1 500 – 500 eaa.) ja rautakausien (500 eaa. – 400 jaa.) maatalouden harjoittaminen lisääntyi ja väestömäärä kasvoi. Germaanisten kansojen edustajia muutti Norjan rannikoille 500–800-luvuilla niin sanotun kansainvaellusaikana. Viikinkiaikana 800–1100-luvuilla Norja yhtenäistyi poliittisesti ja maahan saapui kristinusko. 1300-luvulla Norjaa hävitti musta surma ja myöhemmin maa liitettiin Tanskan kuningaskuntaan vuonna 1280. Norja säilyi osana Tanskaa vuoteen 1814, jolloin se liitettiin Ruotsiin. Norja itsenäistyi vuonna 1905. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa suuri joukko norjalaisia muutti Pohjois-Amerikkaan.
Liikanen (Oulu)

Liikanen on Oulun kaupunginosa. Se sijaitsee Kaijonharjun suuralueella Kuivasjärven itäpuolella, noin kymmenen kilometrin päässä kaupungin keskustasta koilliseen. Se rajoittuu luoteessa Alakyläntiehen ja lounaassa Raitotiehen, pohjoisessa entiseen Kiimingin kunnanrajaan, ja idässä Ruskoon. Asukkaita Liikasen kaupunginosassa on noin 60.
Alueena Liikanen on pääosin rakentamatonta metsämaastoa. Yleiskaavassa Liikaseen on osoitettu lisää asumista.
Mäntylä

Mäntylä on Oulun kaupungin 17. kaupunginosa. Höyhtyän suuralueeseen kuuluva kaupunginosa sijaitsee Lintulan kaupunginosan eteläpuolella, noin neljä kilometriä keskustasta etelään. Kaupunginosa on muodostunut Poikkimaantien, Nelostien ja Oulu–Kontiomäki-rautatien muodostamaan kolmioon. Mäntylässä asuu noin 1 950 asukasta (2023).
Mäntylässä on päivittäistavarakauppa, esikoulu ja Snellman-nuorisotalo.
Metsokangas

Metsokangas on Oulun 28. kaupunginosa. Se rajoittuu pohjoisessa Kaakkuriin, idässä Juurusojaan, etelässä Kempeleen kunnanrajalle Linnakankaan ja Ouluntullin alueisiin, ja lännessä Perävainioon ja Nelostiehen. Metsokangas kuuluu Kaakkurin suuralueeseen.
Pääosin Metsokangas on ollut rakentamatonta metsää ja viljelysmaata. Vuonna 2005 käynnistyivät Metsokankaan asuinalueiden rakennustyöt Iinatintien varressa. Ensimmäiset asuinalueet kohosivat pelto- ja metsämaisemaan Nelostien läheisyyteen. Vuoden 2009 aikana Oulun kaupunki myi 63 omakotitonttia Metsokankaan alueelta. Tämän jälkeen uusien omakotitalojen rakentaminen on laajentunut itään päin.
Alueen asukasluvun kehitys on voimakasta. Vielä vuoden 2008 alussa alueella asui 382 asukasta, kun vuoden 2009 alussa asukkaita oli 1 224 ja vuoden 2014 alussa jo yli 5 000.
Koulutus.
Metsokankaalla sijaitseva Metsokankaan koulu sisältää sekä ylä- ja ala-asteen; koulussa opiskelee noin 1200 oppilasta.
Huerteales

Huerteales on aitokaksisirkkaisten rosidien ryhmään kuuluva kasvilahko. Sen kasvit ovat puita, joiden korkkijälsi on varren pintakerroksissa, putkiloiden perforaatiot ovat porrasmaiset, lehdet hammaslaitaiset, korvakkeet varteen kiinnittyvät, kukat pienet ja heteet verhovastaiset. Sikiäimen kutakin emilehteä kohden on yksi tai kaksi siemenaihetta, ja siemenissä on endospermi eli siemenvalkuainen (alkion vararavinto).
Heimot.
Lahkoon kuuluu neljä heimoa, kuusi sukua ja näissä 24 lajia:
Perävainio

Perävainio on Oulun 31. kaupunginosa. Se sijaitsee Kaakkurin suuralueella noin kuusi kilometriä keskustan eteläpuolella. Kaupunginosa rajoittuu Kempeleen kunnanrajan, Lentokentäntien ja Nelostien muodostamaan kolmioon. Peltomaisemassa sijaitsevan kaupunginosan asukasluku on noin 550.
Perävainio, eritoten Lepolan osa-alue, on voimakkaasti kehittymässä lähiötyyliseksi asuinalueeksi. Tunnusomaisia piirteitä alueelle ovat lähiötyylinen rakentaminen sekä valmistalot. Alueella sijaitsee Pulla-Pirtin leipomon toimipiste.
Seututeiden 847 ja 815 risteyksen läheisyydessä sijaitseva Oulunportti on vielä osittain valmistunut yrityskeskittymä. Alueelle on suunnitteilla kymmenen myymälän kauppakeskittymä. Rakennustilaa alueella on 230 500 kuutioneliömetriä. Oulunportti mahdollistaisi 5 000 työpaikkaa. Tällä hetkellä Oulunportissa toimivia yrityksiä ovat muun muassa Kuusamon hirsitalot ja Fixi Oy. Alun perin Oulunporttia suunniteltiin kaupungin eteläpuolen teknologiakyläksi, mutta tässä muodossa se ei toteutunut.
Baile funk

Baile Funk on Brasilian ulkopuolella käytetty nimitys Rio de Janeirosta peräisin olevalle musiikkityylille, joka tunnetaan Brasiliassa nimellä ”funk”. Muita nimityksiä ovat Funk Carioca ja Favela Funk sekä yksinkertaisesti brasilialainen funk. Brasiliassa ”Baile Funk” tarkoittaa juhlia, joissa brasilialaista funk-musiikkia soitetaan (baile = juhla, tanssit; baile funk = funk-tanssit).
Brasilialainen funk perustuu pääosin Miami bass -musiikkiin, joka on hip hopin ala-laji. Miami bassista poiketen se käyttää myös perinteisiä brasilialaisia ja afro-brasilialaisia rytmejä. Sanat kertovat usein seksistä, väkivallasta ja huumeista. Monissa kappaleissa artisti ylistää omaa favelaansa.
Tärkeitä Baile Funk -ryhmiä ja -artisteja.
Suluissa artistien hittikappaleita.
Funk-juhlat.
Baile Funk -juhlat pidetään yleensä Rion laitamilla slummeissa, faveloissa. Tuhannet ihmiset kaikista yhteiskuntaluokista ja taustoista kokoontuvat juhliin. Viime aikoina funk-juhlat ovat houkutelleet myös ulkomaisia vieraita.
Kiviniemi (Oulu)

Kiviniemi on Oulun 30. kaupunginosa. Se sijaitsee Kaakkurin suuralueella noin viiden kilometrin päässä kaupungin keskustasta etelään, luonnonkauniilla alueella Kempeleenlahden rannalla. Kaupunginosa rajoittuu pohjoisessa Äimärautioon ja Mäntylään, idässä Nelostiehen sekä etelässä Lentokentäntiehen ja Perävainioon. Kiviniemi on laajahko ja kohtalaisen väljästi rakennettu lähes lähiötyylinen kaupunginosa, jossa asuu noin 1 600 asukasta. Kiviniemi kuului vuoden 1965 alkuun asti Oulujoen kuntaan, jonka jälkeen se liitettiin Oulun kaupunkiin.
Historiaa.
Kiviniemi on vanhastaan ollut maanviljelyseutua. Asutuksen alkuaikoina Kiviniemen kylässä oli seitsemän talonumeroa, ja asutus keskittyi merenlahden ranta-alueille. Taloja omistivat suurelta osin kaupungin kauppiaat aina 1800-luvun puolivälille saakka, jonka jälkeen ne siirtyivät vähitellen yksityiseen viljelykseen. Talvi- ja jatkosodan jäl­keen taloista erotettiin runsaasti asutus- ja rintamamiestiloja. Tämän myötä syntyi kymmeniä uusia pieniä tiloja, ja kylään tuli uusia asukkaita. Meri oli edelleen lähellä, ja Kempeleenlahden rantaviiva oli siirtynyt viimeisen 50 vuoden aikana toistasataa metriä maan nousemisen myötä. 
Vesijohto Kiviniemen ja Oulunlahden taloille ja koululle saatiin 1960-luvun alussa. Taajama-asutusta oli 1960-luvulla tultaessa varsinaisesti vain Lepolassa ja Kaakkurissa Minkkitien ympäristössä. Kiviniemen pohjoisosaan vahvistettiin asemakaava 1990-luvun alussa. Sen jälkeen taajama-asutus on levinnyt ranta-alueella kaavoituksen etenemisen myötä asteittain aina kaupungin etelärajalle Perävainiolle saakka. 
Kiviniemeen kuuluva osa-alue Oulunlahti on aiemmin tilastollisesti luokiteltu omaksi taajamaksi, mutta nykyään Kiviniemi kokonaisuudessaan kuuluu Oulun keskustaajaman tilastoalueeseen. Tilastokeskuksen väestölaskennan mukaan Oulunlahden taajama-alueella asui vuonna 1960 711 asukasta, ja vuoden 1970 lopussa 1 653 asukasta. 
Kiviniemessä on sijainnut myös aikoinaan Oulunlahden seisake, joka lakkautettiin 1970-luvun alussa.
Palvelut.
Kiviniemessä sijaitsee vuonna 1899 alkujaan kansakouluna aloittanut Oulunlahden koulu. Jukolankujalla sijaitsevassa vuonna 2005 avatussa Tokmanni-ketjun myymälän tiloissa toimi aiemmin vuonna 1978 perustettu Säästökuoppa-ketju. Kiviniemessä sijaitsee myös vuonna 1987 rakennettu Oulun Automuseo.
Khairefon

Khairefon (; s. n. 470–450 eaa., k. n. 405–399 eaa.) oli Sokrateen läheinen ystävä ja seuraaja. Aikalaisista hänet mainitsevat teoksissaan sekä Ksenofon, Aristofanes että Platon.
Teoksessaan "Muistelmia" Ksenofon lukee Khairefonin Sokrateen "todellisten kumppaneiden" joukkoon. Sokrateen lähipiiriin kuuluivat hänen mukaansa myös muiden muassa Kriton, Hermogenes, Simmias Thebalainen, Kebes Thebalainen, Faidondes ja Khairefonin nuorempi veli Khairekrates.
Khairefon esiintyy kolmessa Aristofaneen komediassa: "Pilvet", "Ampiaiset" ja "Linnut". "Pilvet" (vuodelta 423 eaa.) esittää Sokrateen ja Khairefonin puoskareina, jotka pitävät Ateenassa pseudotieteellistä koulua. Khairefon esitetään teoksessa kalpeana ja aliravittuna, "elävänä ruumiina", ja tästä on joskus johdettu, että hän olisi ollut tosielämässäkin laiha ja sairaalloisen näköinen. "Ampiaisissa" hänellä tai hänestä tehdyllä karikatyyrillä on rooli puolueettomana todistajana. "Linnuissa" hänen lempinimensä on "Lepakko", joka saattaa tulla yökyöpeliydestä, luisevasta ulkonäöstä tai luonteesta.
Platonin "Sokrateen puolustuspuheessa" Sokrates kutsuu Khairefonia pitkäaikaiseksi ystäväkseen ja myös monien paikalla olevien ystäväksi. Sokrates sanoo tämän jo olevan edesmennyt, mutta osoittaa tämän veljen olevan läsnä oikeudenkäynnissä. Hän kertoo, että Khairefon oli se, joka matkusti Delfoihin kysymään Delfoin oraakkelilta, kuka on viisain kaikista miehistä. Oraakkeli vastasi, että ei ole ketään Sokratesta viisaampaa. Hän mainitsee myös Khairefonin olleen välillä maanpaossa. Tätä on joskus pidetty todisteena siitä, että Khairefon (päinvastoin kuin Sokrates) olisi ollut Ateenan demokratian tukija ja joutunut siksi lähtemään maanpakoon, kun demokratia syrjäytettiin joksikin aikaa Ateenan hävittyä Spartalle.
Khairefon esiintyy myös kahdessa Platonin dialogissa, "Kharmideessa" ja "Gorgiaassa". "Kharmideen" alussa Sokrates palaa Ateenaan Poteidaian taistelusta, ja Khairefon ottaa hänet vastaan. Taistelu käytiin vuonna 430 eaa., kolme vuotta ennen Platonin syntymää ja 31 vuotta ennen Sokrateen kuolemaa, mutta Platon on todennäköisesti oikeassa kuvatessaan Sokrateen ja Khiarefonin suhteen olevan varhaista perua. "Gorgiaan" alussa Khairefon ja Sokrates myöhästyvät Ateenassa keskustelusta Gorgiaan, tunnetun sofistin, kanssa. Sokrates laittaa syyn myöhästymisestä Khairefonin nimiin, sillä tämä oli jäänyt suustaan kiinni Agoralla. Khairefon sanoo Gorgiaan olevan hänen ystävänsä, ja keskustelun alkuosan Khairefon toimii melko taitavasti Gorgiaan pääasiallisena kuulustelijana.
Yhdessä tästä todistusaineistosta voidaan päätellä, että Khairefon oli tunnettu, energinen ja osallistuva yksilö, jolla oli todennäköisesti jossain määrin poikkeava ulkonäkö ja luonne, ja joka liikkui helposti aikansa sosiaalisissa ja oppineissa piireissä.
Juurusoja

Juurusoja on Oulun 34. kaupunginosa. Se sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä kaupungin keskustasta itään. Oulujoen eteläpuolella Maikkulan suuralueella sijaitseva kaupunginosa rajoittuu pohjoisessa Oulu–Kontiomäki-rautatiehen ja Madekoskeen, idässä Hangaskankaaseen, etelässä Kempeleen kunnanrajaan ja Juurussuon kylään sekä lännessä Kaakkurin suuralueeseen. Asukkaita Juurusojalla on 185+.
Juurusoja on metsä- ja peltomaisemissa sijaitseva laaja kaupunginosa, jossa asutus on harvaa. Pääasiassa asutus on edelleen maatalouselinkeinon myötä syntynyttä, joskin uudempaa omakotitalorakentamista alueelle syntyy verkkaiseen tahtiin. Alueen kehitystä haittaavat peruspalveluiden etäisyys sekä huonot liikenneyhteydet, joita aiotaan parantaa.
Työväenliike

Työväenliike on yhteisnimitys poliittisesta työväenliikkeestä, ammattiyhdistysliikkeestä ja osuustoimintaliikkeestä. Työväenliikkeen mukaan tavoitteita ovat työläisten elinolojen puolustaminen ja parantaminen. Suomessa työväenliikkeen toiminta alkoi työnantajien ja sivistyneistön aloitteesta. Suomen työväenliikkeen varhaishistoriaan kuului lisäksi niin sanottu wrightiläinen työväenliike.
Wrightiläinen työväenliike.
Wrightiläinen työväenliike oli 1800-luvun lopulla Suomessa toiminut sosiaaliliberaali yhteiskunnallinen liike, joka pyrki neutraloimaan työväestön radikalisoitumista pyrkimällä edistämään heidän asemaansa yhteisellä järjestäytymisellä työnantajien kanssa. Se tuli Suomeen Ruotsin mallin mukaisena vuosina 1886–1894. Wrightiläinen työväenliike oli käytännössä työnantajan tai kapitalistin johtamaa toimintaa, jolla yritettiin vaimentaa työläisten omaa aktiivisuutta ja hillitä kumouksellisen sosialistisen työväenliikkeen etenemistä. Sillä oli usein eettisesti hyvät tarkoitusperät, ja sen avulla voitiin edistää esimerkiksi työläisten terveyttä ja hyvinvointia. Myöhempi työväenliike on voimakkaasti arvostellut wrightiläisyyttä, koska se ei kunnioittanut työväenluokan omia toimintaoikeuksia. Wrightiläisestä työväenliikkeestä on käytetty toisinaan myös nimitystä porvarillinen työväenliike. Wrightiläisen työväenliikkeen lähisukulainen on hyväntekeväisyys.
Ammatillinen työväenliike.
Ammatillinen työväenliike on työläisten omasta toimintatarpeesta lähtevä liike, joka pyrkii puolustamaan ja saavuttamaan maan työläisten toimintaoikeuksia ilman omistavan luokan holhousta. Tätä vastaa nykyään kehittyneissä maissa ammattiyhdistysliike, joka on kuitenkin monin tavoin sidoksissa poliittiseen työväenliikkeeseen.
Poliittinen työväenliike.
Poliittinen työväenliike on kehittynyt oivalluksesta, jonka mukaan työläisten etuja ja oikeuksia kannattaa ajaa myös julkisen vallan, lähinnä valtion tasolla. Poliittinen työväenliike on jakautunut pääpiirteissään kahteen suuntaukseen, jotka ovat sosiaalidemokratia ja kommunismi. Edellisen peruspilareina on ajaa työväestön etuja porvarillisen yhteiskunnan oloissa ja pyrkimys muuttaa yhteiskuntaa sosialistisemmaksi demokraattisesti. Jälkimmäisen mukaan on pyrittävä välittömän työväestön etujen ajamisen ohella proletariaatin vallankumoukseen, jossa niin tuotantovälineet kuin valtiovaltakin siirtyvät - lopulta maailmanlaajuisesti - työväenluokalle. Neuvostoliiton romahtaminen aiheutti tämän suuntauksen kannattajien keskuudessa paljon hämmennystä. Nykyisin vallitseva käsitys on, että valta ei ollut Neuvostoliitossa työväestöllä vaan NKP:n eliitillä.
Heikkilänkangas

Heikkilänkangas on Oulun 33. kaupunginosa. Kaupunginosa syntyi vuonna 2004, kun Madekosken kaupunginosa jaettiin kahtia. Heikkilänkangas sijaitsee Oulujoen ja Oulu–Kontiomäki-rautatien välisellä alueella noin kahdeksan kilometrin päässä keskustasta. Se kuuluu Maikkulan suuralueeseen ja rajoittuu idässä Madekoskeen sekä lännessä Iinattiin. Asukkaita Heikkilänkankaalla on noin 1 500.
Heikkilänkangas on lähiötyylinen, pääasiassa 2000-luvulla valmistuneita omakoti- ja rivitaloja käsittävä asuinalue. Liikenneyhteydet keskustan ja Kajaanin suuntaan ovat hyvät. Peruspalveluiden tarjonta on keskitetty Maikkulan suuralueen keskukseen. Alueella on päiväkoti ja koulu (luokat 1–2).
Brassicales

Brassicales on kasvilahko, joka kuuluu aitokaksisirkkaisten ryhmään Eurosidae II. Lahkon tunnetuimpia edustajia ovat ristikukkaiskasvit, joihin kuuluu useita hyöty- ja koristekasveja.
Lahkolle on ominaista niin kutsuttujen myrosiinisolujen esiintyminen. Ne sisältävät entsyymiä, joka katalysoi rikkipitoisten glukosidien eli glukosinolaattien hajoamista solukkoja haavoitettaessa tai murskattaessa. Tämä saa aikaan ristikukkaismaisille ominaisen tuoksun ja maun. Edelleen lahkon fytokemialle on ominaista metyyliflavonolien ja tanniinien (parkkihappojen) puuttuminen. Varren anatomialle on ominaista tylppysolukon esiintyminen putkiloiden yhteydessä. Ristikukkaismaisilla on kierteinen lehtiasento ja pienet, varteen kiinnittyvät korvakkeet. Kukinto on terttumainen. Kukkien terälehdet ovat usein kynnelliset eli tyvestään hyvin kapeat ja sikiäin koostuu kolmesta yhteen kasvaneesta emilehdestä ja on kehänpäällinen. Siemenaiheet ovat yhdessä tai kahdessa rivissä. Siemenen sisältämä alkio on usein lehtivihreällinen.
Heimot.
Lahkoon kuuluu noin 2,2 % varsinaiskaksisirkkaisista. Ne jakaantuvat nykyisten käsitysten mukaan 18 heimoksi. Lahkon kasveista ristikukkaiskasveja ja resedakasveja esiintyy Suomen luonnossa vakinaisena, muun muassa köynnöskrasseja on tavattu joskus tulokkaana.
Knuutila

Knuutila eli Knuutilankangas on Oulun 25. kaupunginosa. Se sijaitsee Maikkulan suuralueella, Maikkulan keskuksen välittömässä läheisyydessä, noin viiden kilometrin päässä keskustan itäpuolella. Alue on muodostunut rantaniittyjen ylle kohoavalle harjulle, ja alueen maamerkkinä toimii Knuutilankankaan vesitorni. Asukkaita kaupunginosassa on noin 1 400.
Kaupunginosa sijaitsee Knuutilankankaan harjulla, alue on pohjavesialuetta. Rakennuskanta on pääosin rivitaloja. Liikenneyhteydet keskustan suuntaan ovat hyvät. Oulujoen rantaan levittäytyvää osa-aluetta kutsutaan Knuutilanrannaksi.
Knuutila syntyi vuonna 2004, kun Maikkulaan kuuluneista Knuutilankankaan ja Knuutilanrannan osa-alueista muodostettiin oma kaupunginosa. Sitä ennen Oulun virallista kaupunginosajakoa oli muutettu edellisen kerran vuonna 1968.
Kaupunginosalla on oma koulunsa, Knuutilankankaan ala-aste, jonka rehtorina toimii Katriina Niinimäki.
Isko

Isko on Oulun 62. kaupunginosa, joka edustaa vanhempaa lähiötyylistä omakotitalorakentamista: alueen rakennuskanta on pääasiassa 1950-luvulla rakennettuja rintamamiestalon tyyppisiä omakotitaloja. Iskon kaupunginosan asukasluku on hieman yli 200.
Puolivälinkankaan suuralueeseen kuuluva Isko rajoittuu pohjoisessa Linnanmaahan, idässä Puolivälinkankaaseen ja Pyykösjärveen, etelässä Välivainioon sekä lännessä Koskelaan.
Herukka

Herukka on Oulun 77. kaupunginosa. Se sijaitsee 11 kilometrin päässä keskustasta. Kaupunginosa rajoittuu pohjoisessa ja lännessä Kellon kaupunginosaan, idässä Ritaharjuun ja Nelostiehen sekä etelässä Pateniemeen. Kaupunginosa kuuluu Pateniemen suuralueeseen. 
Herukka on pääosin väljähkösti rakennettua pientaloaluetta. Nelostie sivuaa kaupunginosaa ja tarjoaa nopean kulkuyhteyden lähes kaikkiin suuntiin. Herukassa sijaitseva Pateniemen koulu on perustettu vuonna 1873.
Vuoteen 1965 saakka Herukka ja Pateniemi olivat osa Haukiputaan kuntaa.
Ei-kenenkään-maa

Ei-kenenkään-maa on maa-alue, joka ei ole minkään valtion tai ryhmittymän hallitsema. Yleisimmin käsitettä ”ei-kenenkään-maa” käytetään sodassa rintamalinjojen välisestä alueesta tilanteessa, jossa osapuolet ovat jumiutuneet asemasotaan juoksuhautoihinsa ja linjojen väliin jää vyöhyke, joka ei ole kummankaan osapuolen hallinnassa.
Ensimmäinen maailmansota.
Länsirintamalla ei-kenenkään-maa oli vaarallinen alue, jonka leveys vaihteli sadasta metristä muutamiin kilometreihin. Tarkka-ampujien vuoksi kukaan ei voinut liikkua alueella valoisaan aikaan.
Cornales

Cornales on kaksisirkkaislahko, joka kuuluu asteridien ryhmään ja muodostaa sen varhaisimman kehityshaaran. Lahkolla ei ole suomenkielistä nimeä, niin kuin ei kasvilahkoilla yleensäkään ole.
Heimot.
Lahkossa on seitsemän heimoa. Sen kasveista vain kanukka- ja hortensiakasvit kuuluvat Pohjoismaiden lajistoon: kanukoita kasvaa alkuperäisinä, hortensioita ja jasmikkeita viljelykarkulaisina.
Rinnakkaissävellaji

Rinnakkaissävellajeiksi sanotaan musiikissa duuri- ja mollisävellajeja, joilla on sama etumerkintä ja joissa esiintyvät samat sävelet (kun molliasteikkona käytetään ns. luonnollista mollia, jossa asteikon seitsemättä säveltä ei ole ylennetty). Duurin rinnakkaissävellaji on molli, jonka perussävelenä on duuriasteikon kuudes sävel, ja mollin rinnakkaissävellaji on duuri, jonka perussävelenä on molliasteikon kolmas sävel. Esimerkiksi G-duuri ja e-molli ovat toistensa rinnakkaissävellajeja, samoin C-duuri ja a-molli.
"C-duuri" asteikko menee c:stä c:hen; c d e f g a h c; ja" A-molli" a:sta a:han; a h c d e f g a.
Lista rinnakkaismolleista ja -duureista:
Gujarat

Gujarat (, ) on Intian osavaltio, joka sijaitsee maan länsirannikolla. Sen pinta-ala on 174 000 km² ja asukasluku on 60 383 628 (2011). Gujaratin pääkaupunki on Gandhinagar, suurin on Ahmedabad. Osavaltion virallinen kieli on gudžarati.
Unescon maailmanperintökohde Champaner-Pavagadh käsittää Gujaratin entisen pääkaupungin valtion itsenäisyyden ajalta 1500-luvulta. 
Historia.
Osavaltion alueella tapahtui tuhoisa maanjäristys 26. tammikuuta 2001. Richterin asteikolla 7,6–8,1 momenttimagnitudin järistyksen seurauksena surmansa sai ainakin 20 000 ihmistä ja noin 167 000 haavoittui. Yli 300 000 rakennusta tuhoutui, minkä lisäksi useat sillat ja tiet vaurioituivat.
Vuonna 2002 muslimiväkijoukko sytytti Gujaratissa tuleen hindupyhiinvaeltajia kuljettaneet junan. Tässä kuoli kymmeniä. Äärihindut aloittivat raa'an pogromin hyökäten muslimien koteihin. Ainakin kolme päivää kestäneessä pidäkkeettömässä väkivallassa kuoli yli 1000 ihmistä.
Intian pääministeri Narendra Modi toimi pitkään Gujaratin osavaltion pääministerinä.
Maantiede.
Pakistan rajaa osavaltiota luoteessa, Arabianmeri lännessä, Rajasthanin osavaltio koillisessa, Madhya Pradeshin osavaltio idässä ja Maharashtran osavaltio sekä liittovaltion alue Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu etelässä.
Osavaltion alueella sijaitsee neljä vuoristoa: Aravalli, Sahyadri, Vindhya ja Satpura. Osavaltion suurimpia jokia ovat Narmada, Tapti ja Sabarmati.
Gujaratin alueella on neljä kansallispuistoa: Blackbuckin kansallispuisto, Girin kansallispuisto, "Marine National Park, Gulf of Kutch" ja Vansdan kansallispuisto.
Hallinnollinen jako.
Gujarat on jaettu 33 piirikuntaan:
Kulttuuri.
Gujaratin nähtävyyksiä ovat muun muassa Indus-kulttuurin aikainen Lothalin kaupunki, Krishna-jumalan mytologiaan liittyvä Dwarka ja jainalaistemppelit. Osavaltion virallinen kieli on gudžarati.
Alkoholin myyminen ja juominen on kielletty Gujaratissa vuodesta 1960 lähtien. Alkoholia salakuljetetaan kuitenkin muista osavaltioista, ja viranomaiset takavarikoivat vuosittain alkoholia noin miljardin rupian edestä. 
Liikenne.
Sardar Vallabhbhai Patelin kansainvälinen lentoasema Ahmedabadissa palvelee kotimaista ja kansainvälistä lentoliikennettä. Osavaltiossa on useita pienempiä lentoasemia, joilta lennetään kotimaan sisäisiä reittilentoja.
Heli Paasio

Heli Tuulikki Paasio (s. 24. marraskuuta 1972 Turku) on suomalainen poliitikko. Hän toimi Sosialidemokraattisen Puolueen Varsinais-Suomen vaalipiirin kansanedustajana 1999–2015. Hän ei asettunut ehdolle vuoden 2015 eduskuntavaaleissa.
Varhainen elämä.
Paasio on Pertti Paasion tytär ja Rafael Paasion lapsenlapsi. Antti Paasio on hänen setänsä.
Ura.
Paasio valmistui ylioppilaaksi 1991 ja filosofian maisteriksi 1999 pääaineenaan matematiikka. Ennen kansanedustajuutta hän työskenteli isänsä europarlamentaarikko Pertti Paasion erityisavustajana 1996–1999. Paasio oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen 1993–1996. Hänet valittiin eduskuntaan ensimmäistä kertaa vuoden 1999 vaaleissa 26-vuotiaana. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Paasio sai vaalipiirinsä ehdokkaista eniten ääniä (). Koko maassa äänimäärä oli kahdeksanneksi suurin.
Hän oli Medi-Helin puheenjohtaja 2006–2012. Vuodesta 2008 hän oli Alkon hallintoneuvoston jäsen. Paasio oli vuosina 2008–2010 sosialidemokraattien eduskuntaryhmän toinen varapuheenjohtaja. Eduskunnassa hän oli valtiovarainvaliokunnan ja sen alaisten vero- ja asunto- ja ympäristöjaostojen jäsen sekä tarkastusvaliokunnan varapuheenjohtaja.
Poliittisen uransa jälkeen Paasio on työskennellyt Turun Ensi- ja turvakoti ry:n toiminnanjohtajana ja hyvinvointialan yrittäjänä.
Yksityiselämä.
Paasiolla on vuonna 2010 ja 2012 syntyneet lapset.