tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ingrid Krämer-Gulbin

Ingrid Krämer-Gulbin (s. 29. heinäkuuta 1943 Dresden) on saksalainen, urallaan Itä-Saksaa edustanut uimahyppääjä ja olympiavoittaja. 
Nimellä Ingrid Krämer hän osallistui 17-vuotiaana Rooman olympialaisiin 1960 ja voitti kultaa sekä 3 metrin ponnahduslaudalla että 10 metrin kerroshypyissä. 
Tokion kisoissa 1964 nimellä Ingrid Krämer-Engel hän puolusti menestyksellisesti ponnahduslautakultaansa. Kerroshypyissä hän hävisi niukasti, vain 1,35 pisteellä yhdysvaltalaiselle Lesley Bushille eikä näin pystynyt Pat McCormickin saavutukseen: molempien hyppylajien voittamiseen kaksissa peräkkäisissä olympialaisissa.
Vuoden 1968 olympialaisiin hän osallistui Ingrid Krämer-Gulbin -nimisenä. Ponnahduslautakilpailussa hän sijoittui viidenneksi. 
Vuosina 1960, 1962, 1963 ja 1964 Krämer-Gulbin valittiin DDR:n parhaaksi naisurheilijaksi.
Doom-pelimoottori

Doom-pelimoottori on id Softwaren suunnittelema pelimoottori. Se suunniteltiin alun perin samannimiselle, vuonna 1993 julkaistulle ensimmäisen persoonan ammuntapelille, mutta sitä on käytetty myös useissa muissa peleissä, kuten "Heretic", "Hexen" ja "Strife".
"Doom" aiheutti aikoinaan vallankumouksen videopelien suunnittelussa, sillä peli pystyi luomaan vaikutelman astumisesta todentuntuiseen kolmiulotteiseen maailmaan. Siitä huolimatta "Doomin" pelimoottori ei ollut aito 3D-pelimoottori. Kaikki "Doomin" kentät olivat itse asiassa kaksiulotteisia karttoja, jotka koostuivat sektoreista. 
Sektorien lattioille ja katoille pystyttiin antamaan korkeusarvot, jolloin pelimaailmaan voitiin saada korkeuseroja. Taitava kenttäsuunnittelu onnistui peittämään sen tosiseikan, että "Doomin" pelimoottorilla ei pystynyt luomaan toistensa päällä olevia huoneita. Pelihahmot ja muut objektit oli toteutettu kaksiulotteisen sprite-grafiikan avulla.
Yoshinobu Miyake

Yoshinobu Miyake (, s. 24. marraskuuta 1939 Tokio) on japanilainen painonnostaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Vain 155 senttiä pitkä Miyake voitti olympiakultaa Tokiossa 1964 ja Méxicossa 1968 sekä hopeaa Roomassa 1960. Münchenin kisoissa 1972 hän oli sarjassaan neljäs. Hän on edelleen Japanin ainoa painonnoston olympiavoittaja.
Miyake on nelinkertainen maailmanmestari (1962, 1963, 1965 ja 1966). Urallaan hän teki kaikkiaan 25 maailmanennätystä.
Oman uransa jälkeen Miyake alkoi valmentaa Japanin painonnostojoukkuetta. Hänen veljensä Yoshiyuki Miyake on kaksinkertainen painonnoston maailmanmestari ja olympiapronssimitalisti.
Alfred Adler

Alfred Adler () oli itävaltalainen psykiatri ja psykoterapeutti, joka kehitti yksilöpsykologiaa. Adler oli juutalainen, joka oli omaksunut kristinuskon. 
Adlerin psykologian kulmakiviä on alemmuuskompleksin käsite. Alemmuskompleksista kärsivä kompensoi usein tiedostamatonta alemmuudentunnettaan mahtipontisella tai epäsosiaalisella käyttäytymisellä. Adlerin luomassa psykoterapiamallissa pyritään tukemaan kompleksista kärsivää kohti kypsempää käyttäytymistä. 
Adler tapasi vuonna 1902 Sigmund Freudin ja he perustivat Wienin psykoanalyyttisen yhdistyksen, jonka puheenjohtajaksi Adler ryhtyi. Myöhemmin Adler, kuten aikalaisensa Carl Gustav Jungkin, otti jonkin verran etäisyyttä psykoanalyysiin ja joihinkin Freudin ajatuksista. Freud ei hyväksynyt Adlerin ajattelun eroavaisuuksia omastaan, ja heidän välinsä rikkoutuivat.
Adler oli kirjailija ja toimittaja Margot Adlerin isoisä.
Kaleva (kansanperinne)

Kaleva tai Kalevi, viroksi Kalev, on myyttinen hahmo itämerensuomalaisten kansojen mytologiassa. Kaleva tunnettiin muinaisena jättiläisenä, mutta myös kuninkaana. Kalevala-eepoksen nimi tulee sanasta Kaleva. Kalevaa useammin suomalainen ja itämerensuomalainen tarusto tuntevat kuitenkin kalevanpojat, jotka olivat jättiläisiä tai kuninkaan poikia.
Elias Lönnrot päätyi näkemykseen, jonka mukaan Kaleva olisi suomalaisten vanhin tunnettu esi-isä. Hän katsoi myös, että Väinämöinen, Ilmarinen, Lemminkäinen, Joukahainen ja Kullervo olivat hänen jälkeläisiään.
Muinaisenglantilaisessa Widsith-runoelmassa mainitaan lyhyesti "Caelic", joka "hallitsi finnejä". Caelic on spekulatiivisesti yhdistetty Kalevaan.
Suullisessa runoudessa Kaleva on liittynyt monenlaisiin myyttisiin mielikuviin ja suoranaiseen kulttiin viittavat vanhat käsitykset Kalevankuusesta (pyhä kuusi) ja Kalevan puusta (pyhä puu). Kalevan nimellä on myös nimetty luonnonpaikkoja.
Aerologia

Aerologia on ilmakehää tutkiva tiede, meteorologian osa-alue, joka tutkii ilmakehän ominaisuuksia, kuten ilmavirtauksia rajakerroksen yläpuolella (noin kilometristä ylöspäin). Tärkeimpinä työkaluinaan se on perinteisesti käyttänyt radioluotauksia, mutta nykyisin paljon uusia havaintoja on tuonut kaukokartoitus satelliitteineen, tuulikeilaimineen ja radioakustisine laitteineen.
Al-Salam al-amiri

Al-Salam al-amiri on Qatarin kansallislaulu. Se otettiin käyttöön 1996 emiiri šeikki Hamad ibn Khalifa Al Thanin astuttua valtaan.
Arabiankieliset sanat.
قسماً بمن رفع السماء 
قسماً بمن نشر الضياء 
قطر ستبقى حرة 
تسمو بروح الفداء 
سيروا على نهج الأولى 
وعلى ضياء الأنبياء 
قطر بقلبي سيرة 
عز وأمجاد الإباء 
قطر الرجال الأولين 
حماتنا يوم النداء 
وحمائم يوم السلام 
جوارح يوم الفداء
Meniñ Qazaqstanım

Meniñ Qazaqstanım (kyrillisin aakkosin: Менің Қазақстаным) on Kazakstanin kansallislaulu ja yksi maan kansallissymboleista lipun ja vaakunan rinnalla. Nykyisin käytössä oleva versio laulusta otettiin käyttöön 6. tammikuuta 2006. Se perustuu Kazahstanin autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan hymniin, joka on valmistunut 1956. Laulun on säveltänyt Šamši Kaldajakov ja sanoittanut Žumeken Nažimedenov. Laulun tekstin on muokannut nykyaikaan sopivaksi Nursultan Nazarbajev, Kazakstanin entinen presidentti. Nykyinen versio esitettiin ensimmäisen kerran 11. tammikuuta 2006 Nazarbajevin virkaanastujaisissa.
Vuoden 2012 tapaus.
Maria Dmitrienkon voitettua kultaa Kuwaitissa ammunnassa maaliskuussa 2012, Kuwaitin viranomaiset soittivat vahingossa "Borat"-elokuvassa esiintyneen pilaversion Kazakstanin kansallislaulusta. Selityksen mukaan laulu oli ladattu YouTubesta. Aikaisemmin samassa kuussa sattui vastaava tapaus, jossa kuitenkin soitettiin vahingossa Ricky Martinin "Livin' la Vida Loca".
Kira Poutanen

Kira Poutanen (s. 30. maaliskuuta 1974 Lahti) on suomalainen kirjailija, suomentaja ja käsikirjoittaja. Hän on työskennellyt myös toimittajana ja näyttelijänä. Poutanen voitti vuonna 2001 lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkinnon teoksesta "Ihana meri". (Otava, 2001). Ihana meri on käännetty tanskaksi (Det skønne, skønne hav, Romano Carlsen, 2002), latviaksi (Skaista jūra, Jāņa Rozes, 2007) ja unkariksi (A Csodálatos Tenger, Cerkabella, 2009).
Poutanen valmistui ylioppilaaksi Kallion ilmaisutaidon lukiosta vuonna 1993 ja filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1999 pääaineenaan ranskan kääntäminen. Hän on opiskellut myös viestintää Paris III -yliopistossa ja valmistunut näyttelijäksi pariisilaisesta Florent-teatterikoulusta vuonna 2002. 
Poutanen on suomentanut muiden muassa Joyce Carol Oatesin, Joël Dickerin ja Delphine de Viganin romaaneja. Hän on toiminut Ranskan live-toimittajana MTV-uutisissa sekä kirjoittanut kolumneja ja artikkeleita muun muassa Helsingin Sanomiin sekä Hyvä Terveys- ja Elle-lehtiin.
Poutanen on näytellyt useissa lyhytelokuvissa ja mainoksissa Ranskassa sekä teatterinäyttelijänä ranskalaisissa Okibu- ja Etincelles-teatteriryhmissä. Poutanen on asunut Ranskassa vuodesta 1997.
Hooka

Hooka on nimitys, jota englannin kielessä käytetään Lähi-idässä ja Etelä-Aasiassa tunnetusta vesipiipusta. Kyseinen piippu tunnetaan myös useilla muilla nimillä, kuten šiša (Egypti, Persialahden rantojen valtiot ja Indonesia, Marokko, Pakistan, Tunisia, Somalia ja Jemen) ja nargile (Libanon, Turkki, Syyria, Irak, Jordania, Israel, Albania, Ranska, Bosnia, Kreikka, Armenia, Bulgaria ja Romania).
Hookassa savu suodatetaan vedellä. Piipussa voidaan polttaa useita eri aineita, kuten yrttejä ja hedelmiä. Vesipiipun terveellisyys riippuu siitä, mitä sillä poltetaan. Terveellisin vaihtoehto on "nakhla" eli niin sanottu hedelmäsiirappi, jonka tuotteena on viileä, hedelmänmakuinen vesihöyry. Joissakin Euroopan maissa hooka sekoitetaan bongiin, jota käytetään länsimaissa pääasiassa kannabiksen polttoon. 
Etymologia.
Itämaisen vesipiipun eri nimistä "hooka"("h") tullee englannin kieleen Intian kielissä käytetystä nimityksestä huqqa. "Hūka" (arabia حقة, urdu حقہ) saattaa viitata myös arabiankieliseen sanaan "uqqa", joka tarkoittaa pientä laatikkoa, ruukkua tai purkkia. Nämä nimet viittaavat hookan alkuperäiseen kammio-osan rakenteeseen.
"Nargile" (نارگيله) tulee persiankielisestä sanasta (نارگیل) eli 'kookospähkinä' ja sanskritin sanasta "nārikela" (नारीकेल), koska alkuperäinen "narǧīla" tuli Intiasta ja se valmistettiin kookospähkinän kuorista.
"Šiša" (شيشة) tulee persian sanasta "šiše" (شیشه, sananmukaisesti käännettynä 'lasi' eikä pullo).
"Hašiš" (حشيش) tarkoittaa arabian kielessä 'ruohoa', joka on saattanut olla tupakan toinen nimi. Toisessa lähteessä kerrotaan: "Varhaisissa arabialaisissa kirjoituksissa termi hašiš viittasi paitsi kannabishartsiin myös kuivattuihin lehtiin tai kukkiin." 
Perinteisesti hookahissa poltettavaa makutupakkaa kutsutaan shishaksi.
Rakenne ja toiminta.
Itämainen vesipiippu hooka muodostuu neljästä perusosasta:
Letkusta imettäessä nakhlan päällä oleva hiili polttaa nakhlaa, jonka savu kulkee putken kautta pulloon. Pullossa savu suodattuu veteen ja nousee vesihöyrynä letkun kautta suuhun.
Useissa malleissa on myös yksisuuntaventtiili, jolla estetään ilman puhaltaminen pulloon. Joihinkin malleihin voidaan kiinnittää myös useita letkuja. Moniletkuiset hookat kuitenkin vaativat joko muita peittämään letkun suukappaleen yhden polttaessa tai suuntaventtiilin jokaiseen letkuun, jotta muiden letkujen kautta ei tulisi ilmaa.
Terveys.
Šišan ”savu” on vesimaljan kautta kulkevaa viileää vesihöyryä, josta pieni osa terveydelle haitallisista aineista – nikotiinista ja karbonyyleistä – suodattuvat vesipiipun veteen. Tämä on nähtävissä polttelun jälkeen veden sameutena ja pahana hajuna. Hookahin terveellisyys riippuu kuitenkin pitkälti siitä, mitä sen pesässä poltetaan. Markkinoilla on täysin tupakkavapaita, nikotiinittomia vaihtoehtoja.
Käyttöön liittyy terveydellisiä riskejä, mutta pitkäaikaiset vaikutukset tunnetaan huonosti.
Endogamia

Endogamia (kreik. "endon", 'sisällä'; "gamos", 'avio') eli sisäryhmäavioliittoisuus on järjestelmä, jossa puoliso on otettava omasta heimosta tai sosiaalisesta ryhmästä.
Endogamiaa ovat harjoittaneet esimerkiksi aristokraatit, uskonnolliset yhteisöt, etniset ryhmät ja yhteiskuntaluokat. Intiassa endogamia on edelleen käytössä kastilaitoksessa.
Endogamian noudattamista saatetaan valvoa rangaistuksilla, jotka ovat vaihdelleet eri kulttuureissa paheksunnasta kuolemanrangaistukseen.
Kuntalehti

Kuntalehti on KL-Kustannus Oy:n kustantama kuntapäättäjien ammattilehti, joka kertoo kuntien ja hyvinvointialueiden päätöksenteon taustoista, keskeisistä vaikuttajista ja alan ilmiöistä.. 
Lehti ilmestyy printtinä keskimäärin 10 kertaa vuodessa ja verkossa joka päivä. Kuntalehti on suunnattu valtion ja kuntien viranhaltijoille sekä luottamushenkilöille, julkisen sektorin asiantuntijoille, alueellisille toimijoille sekä muun muassa kuntien liikelaitosten ja yritysten edustajille. Ensimmäinen Kuntalehti ilmestyi alkuvuodesta 1993, jolloin se korvasi aiemmat kuntien keskusjärjestöjen lehdet: Suomen Kunnat -lehden ja Suomen Kunnallislehden.
Kuntalehden päätoimittajana ja KL-Kustannus Oy:n toimitusjohtajana työskenteli lehden perustamisesta saakka eli vuodesta 1993 alkaen Olli Havu aina vuoteen 2011 saakka. Havun jälkeen päätoimittajana toimi Hannu Kataja. Lehden nykyinen päätoimittaja Tommy Pohjola aloitti heinäkuussa 2024.
Kuntalehden aihealueita ovat kuntalous, johtaminen, hankinnat, päätöksenteko, elinkeinopolitiikka, kuntamarkkinointi, demokratia, kansantalous sekä valtion ja EU:n toiminta suhteessa kuntiin. Kuntalehti on Aikakausmedian jäsen.
Maailman eläintautijärjestö

Maailman eläintautijärjestö ( eli WOAH) on vuonna 1924 perustettu kansainvälinen järjestö, joka tukee eläintautien valvontaa. Järjestön päämaja sijaitsee Pariisissa ja sillä on 183 jäsenmaata. Sen alkuperäinen nimi on "Office International des Epizooties" (OIE).
Kansainvälisen järjestön tarve todettiin 1920 Belgiassa eläintartuntataudin vuoksi. Vuonna 1942 oli suunnitteilla sen siirtäminen Berliiniin ja toisen maailmansodan jälkeen lakkauttaminen mahdollisen tilalle suunnitellun Yhdistyneiden kansankuntien järjestelmän vuoksi, mutta OIE jäi voimaan, minkä jälkeen se on solminut monia yhteistyösopimuksia muiden, myös Yhdistyneiden kansakuntien alaisten erityisjärjestöjen kanssa.
WOAH kokoaa, jäsentää ja jakaa myös lintuinfluenssaan liittyvää tautitietoa samaan tapaan kuin Maailman terveysjärjestö WHO raportoi ihmisten saamista tartunnoista ja kuolintapauksista.
Järjestö pitää yllä listaa eläintaudeista. Näitä ovat muun muassa karjarutto, Newcastlen tauti, afrikkalainen sikarutto, klassinen sikarutto ja suu- ja sorkkatauti.
Sovjetskyin piiri

Sovjetskyin piiri (, , ), ennen vuotta 1944 ja vuosina 2016–2023 Itškin piiri (, ), on Krimin autonomisen tasavallan itäosissa Ukrainassa sijainnut entinen hallinnollinen alue. Piirin itärajana toimi Asovanmeri. Piirin läpi kulkee valtatie M17, joka on osa H’ersonista Kertšiin ja Kertšinsalmen jälkeen edelleen Venäjän puolelle Krasnodarin aluepiiriin jatkavaa eurooppatietä . Myös rautatie kulkee piirin läpi.
Piirin pinta-ala on 1 080 km² ja vuoden 2001 laskennan mukaan siellä asui 37 576 ihmistä. Sittemmin väkiluku on vähentynyt lähes 10 prosenttia, sillä vuoden 2013 alussa väkiluvuksi arvioitiin 34 277 henkeä. Piirin keskus oli Itškin (entinen Sovjetskyi) taajama (9 996 as.), jonka ympärillä on 11 maalaistyyppistä taajamaa, jotka rakentuvat 39:stä kyläneuvostoalueesta.
Vuoden 2020 piiriuudistuksessa Itškin piiri liitettiin osaksi uutta Feodosijan piiriä; muutos astui voimaan vuonna 2023.
John DeLorean

John Zachary DeLorean (6. tammikuuta 1925 Detroit – 19. maaliskuuta 2005) oli yhdysvaltalainen autonkehittäjä. DeLorean suunnitteli nimeään kantavan DeLorean DMC-12 -urheiluauton, joka nähtiin esimerkiksi elokuvassa "Paluu tulevaisuuteen". DeLoreanin nimellä on yli 200 autotekniikkaan liittyvää patenttia. 
DeLorean opiskeli Chrysler Institutessa ja siirtyi valmistuttuaan Packard Motor Car Companyn palvelukseen. DeLorean oli General Motorsin Pontiacin Advanced Engineering -osastolla luomassa muun muassa Pontiac GTO:ta. DeLorean lähti vuonna 1973 General Motorsilta perustaakseen oman autotehtaan. Saatuaan sijoittajilta tarpeeksi rahoitusta hän päätti perustaa DeLorean Motor Companyn. DMC-12 -auton sarjavalmistusta suunniteltiin, mutta autoa valmistettiin vain kolmen vuoden ajan 1981–1983 Pohjois-Irlannissa. DMC ei kuitenkaan pystynyt saamaan rahoitusta ja ajautui konkurssiin.
Sinfoninen black metal

Sinfoninen black metal on pitkälti samankaltaista musiikkia kuin black metal, mutta sisältää paljon enemmän orkestraalisia elementtejä. 
Emperorin tuotantoa, varsinkin vanhempaa, pidetään yleisesti tienraivaajana tälle musiikinlajille, kuten myös Limbonic Artia, Dissectionia ja Dimmu Borgiria.
Sinfoninen black metal sekoitetaan usein goottimetalliin. Esimerkki erittäin sinfonisesta black metallista on Dimmu Borgirin levy "Spiritual Black Dimensions", joka on jo aika kaukana tyypillisestä black metalista. Cradle of Filth oli pitkään lajin kärkinimi, mutta yhtyeen tyylin pehmentyessä ja silottuessa 2000-luvun alussa sen levytyksiä ei enää pidetty black metalina. Nykyään se lasketaan kuuluvan dark metal -alalajiin.
Biot’n ja Savartin laki

Biot'n ja Savartin laki on sähkömagnetismia kuvaava laki, jolla on myös sovelluksia aerodynamiikassa. Alun perin laki kuvaa vakiosähkövirran synnyttämää magneettikenttää. Yksinkertaisen analogian avulla laki voidaan ulottaa myös laskemaan pyörteiden synnyttämiä ilman nopeuksia.
Biot'n ja Savartin laki seuraa Ampèren laista. Se on nimetty ranskalaisten fyysikoiden Jean Baptiste Biot'n (1774–1862) ja Felix Savartin (1791–1841) mukaan. Kaava kertoo, että jos määrittelemme differentiaalisen virta-alkion formula_1, niin sitä vastaava differentiaalinen magneettivuon tiheys on 
formula_2 
missä
formula_3 on tyhjiön permeabiliteetti
formula_4 on virta ampeereina
formula_5 on virta-alkion differentiaalinen pituusvektori
formula_6 on tarkasteltavan magneettikentän pisteen paikkavektori
formula_7 on yksikkövektori virta-alkiosta tarkasteltavaan magneettikentän pisteeseen
formula_8 on etäisyys virta-alkiosta tarkasteltavaan magneettikentän pisteeseen (vektorin formula_9 pituus).
Integroimalla tätä suljetun virtasilmukan yli saadaan silmukan synnyttämä magneettikenttä määritettyä mielivaltaisessa pisteessä 
formula_10.
Ei-origokeskinen muoto.
Yllä esitetty muoto differentiaaliselle magneettivuon tiheydelle pätee vain tapauksessa, jossa tarkastelija (eli origo) sijaitsee tarkasteltavassa magneettikentän pisteessä. Jos tarkastelija on systeemin ulkopuolinen, täytyy yhtälöön tehdä pieniä muutoksia.
Tarkastellaan virtajohdinta, jossa kulkee sähkövirta formula_11. Kiinnitetään johtimen mielivaltaiseen pisteeseen formula_12 virta-alkion differentiaalinen pituusvektori formula_13. Merkitään vektoria formula_14 (pisteen formula_15 paikkavektori) formula_16:llä ja vektoria formula_17 (pisteen formula_12 paikkavektori) formula_19:lla. Vektorien laskusääntöjen nojalla vektori formula_20 on tällöin formula_21. Biot'n ja Savartin lain yleinen muoto saadaan korvaamalla edellä esitetyssä muodossa vektori formula_16 vektorilla formula_21. Tällöin magneettivuon tiheys pisteessä formula_15 origosta katsottuna on:
formula_25
Grawemeyer-palkinto

Grawemeyer-palkinto on yhdysvaltalainen, teollisuusmies H. Charles Grawemeyerin (1912–1993) University of Louisvilleen vuonna 1984 perustama palkinto, joita myönnetään "maailmanjärjestystä parantavista ideoista", pedagogiikan, psykologian, sävellyksen ja uskonnon aloilta. Vuonna 2015 perustettiin kuudes palkintokategoria innotuksen antamisesta (spirit). Grawemeyer-palkinnot jaetaan ideoista ja ajatuksista eikä koko elämäntyöstä ja julkisista saavutuksista. Taustansa vuoksi palkitsemisessa korostuu englanninkielellä ja Yhdysvalloissa esillä oleva elämänpiiri.
Palkinto summa oli aluksi 150 000 Yhdysvaltain dollaria, mutta se korotettiin 200 000 dollariin vuonna 2000. Sittemmin (2011) - palkinnon taustalla olleen säätiön sijoitustuottojen pienennyttyä - palkintosummaa supistettiin 100 000 dollariin.
Tunnettuja palkinnonsaajia ovat muun muassa Mihail Gorbatšov (1994, maailmanjärjestystä parantavat ideat), Pierre Boulez (2001, sävellys), Aaron T. Beck (2004, psykologia) ja Muhammad Ali (2015, innostaja). Suomalaisista palkinnon ovat saaneet Kaija Saariaho (2003, sävellys), Esa-Pekka Salonen (2012, sävellys) ja Pasi Sahlberg (2013, pedagogiikka).
Grawemeyer-palkinto (innostaja).
Grawemayerpalkinnon 30-vuotisjuhlan yhteydessä vuonna 2015 perustettiin uusi palkintoluokka innostuksen (spirit) antamisesta. Palkinnon ensimmäinen saaja oli Muhammad Ali.
Kemin rautatieasema

Kemin rautatieasema () on Suomen rataverkon liikennepaikka rataosalla Kemin kaupungissa Lapin maakunnassa. Rautatieaseman etäisyys Helsingin rautatieasemalta Haapamäen ja Oulun asemien kautta mitattuna on 858,3 kilometriä. 
Rautatieasema sijaitsee Kemin keskustan ja valtatien 4 välisellä alueella, aivan keskustan palveluiden tuntumassa. Asemalla pysähtyvät kaikki rataosan henkilöjunat. Lähes kaikki junat käyttävät raidetta yksi, mutta kaksi junaa käyttää kuitenkin raidetta kaksi. Aseman lipunmyynti lakkautettiin 2. elokuuta 2014, mutta asemalla on lippuautomaatti. Kemissä on myös runsaasti tavaraliikennettä.
Asemarakennus on rakennettu rautatiehallituksen arkkitehdin Bruno Granholmin laatimien suunnitelmien mukaan, ja se on valmistunut vuonna 1903. Rakennusta on sen jälkeen korjattu useaan otteeseen, ja korjaustöiden yhteydessä rakennus on menettänyt kansallisromanttisia piirteitä omaavan ulkoisen koristelunsa.
Nykyisin Kemissä ei enää ole junasuorittajia, vaan liikennepaikan liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan keskitetysti kaukokäytöllä Oulusta käsin. Tavaraliikenteen vaihtotyöt kuitenkin vaativat runsaasti ratapihahenkilökuntaa. 
Vaikka rataosat Rovaniemelle sekä Tornioon ja edelleen Kolariin erkanevat vasta Kemin pohjoispuolella Laurilan asemalla, on Kemi tärkeä rautatieliikenteen solmukohta. Kemin pohjoispuolelta Lautiosaaren vaihteelta erkanee myös sivurata Elijärven kaivokselle.
Ratapihat.
Kemin rautatieasemalla on laajahko ratapiha, joka jakaantuu henkilöliikenteen raiteisiin sekä tavararatapihaan. Ratapiha on kokonaan uusittu ja sähköistetty vuosina 2001–2004.
Rautatieasemalta johtaa myös sivurata Ajoksen satamaan. Tällä sivuradalla ovat lisäksi Veitsiluodon, Rivin ja Ajoksen ratapihat. Aseman pohjoispuolella johtaa myös sivurata Metsä-Botnian tehtaalle.
Ratapihalla sattui onnettomuus maaliskuussa 2006, kun Dv12-veturi törmäsi puutavaravaunuun.
Philip Seymour Hoffman

Philip Seymour Hoffman (23. heinäkuuta 1967 Fairport, New York, Yhdysvallat – 2. helmikuuta 2014 Manhattan, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Hoffmanin läpimurtorooli oli vuonna 1992 elokuvassa "Naisen tuoksu", jossa hän esitti päähenkilön selkäänpuukottavaa luokkakaveria. Hoffman itse sanoi, että tuo rooli antoi todellisen potkun uralle, sillä ennen elokuvaa hän oli töissä kaupassa. Hoffman sai nimeä monenlaisten ja omalaatuisten henkilöiden esittäjänä.
Elokuvauran lisäksi Hoffman esiintyi menestyksekkäästi Broadwayllä. Hän oli kahdesti Tony-ehdokkaana: vuonna 2000 Sam Shepardin näytelmästä "True West" ja vuonna 2003 Eugene O’Neillin näytelmästä "Long Day’s Journey into Night" ("Pitkän päivän matka yöhön").
Vuonna 2005 Hoffman näytteli kirjailija Truman Capotea elokuvassa "Capote", josta hän sai kiittäviä arvosteluja ja useita palkintoja, muun muassa Oscarin, Golden Globen, BAFTAn, Screen Actors Guild -palkinnon ja useita kriitikkopalkintoja.
Yksityiselämä.
Hoffman ja Mimi O’Donnell asuivat pitkään yhdessä, ja heille syntyi poika (näyttelijä Cooper Hoffman) ja kaksi tytärtä. Hoffmanin vanhemmat ovat Gordon S. Hoffman ja Marilyn Hoffman Connor. Hänen veljensä on käsikirjoittaja ja ohjaaja Gordy Hoffman.
Hoffman löydettiin kuolleena 2. helmikuuta 2014 asunnostaan Manhattanilta New Yorkista. Hänen kuolinsyynsä oli heroiinin, kokaiinin, amfetamiinin ja bentsodiatsepiinien yliannostus. Hän eli vain 46-vuotiaaksi. Hoffman oli vieroitushoidossa toukokuussa 2013.
Viantienjoki

Viantienjoki on pieni joki Simon kunnassa Lapin maakunnan eteläosassa. Joen alkulähteet ovat Lumiaavan–Martimoaavan soidensuojelualueen reunalla, mutta varsinainen alkupiste on Kaupinlampi-niminen vesiallas. Joen pituus on noin 30 kilometriä. Joki laskee Perämereen Simon ja Kemin kunnanrajan läheisyydessä. Keväisin joki saattaa tulvia voimakkaasti, muun muassa vuoden 2001 kevättulvat aiheuttivat huomattavia vahinkoja maataloudelle.
Viantienjoki on matala ja kivikkoinen ja siten sopimaton melontaan tai veneilyyn. Sen sijaan joki on suosittu kalastuskohde. Ennätyskalarekisterin mukaan 19. elokuuta 2004 Viantienjoesta pyydystettiin Suomen suurin kirjoeväsimppu, jolla oli painoa 35 grammaa ja pituutta 12,8 senttimetriä.
Mykiö

Mykiö on silmän värikalvon ja lasiaisen etupinnan välissä sijaitseva kaksoiskupera linssi. Sen tehtävänä on taittaa silmään tuleva valo ja kohdistaa se silmän perälle keskikuoppaan tarkan kuvan saamiseksi. Toisin sanoen näkemisen säätö eri etäisyyksille. Mykiö ei kuitenkaan yksin taita valoa, vaan sarveiskalvo taittaa suurimman osan silmään tulevasta valosta, mutta mykiö kohdistaa valon.
Mykiö on joustava ja sädekehän lihakset pystyvät säätämään sen polttoväliä. Kun sädekehän lihakset supistuvat ripustinsäikeet löystyvät ja mykiö tulee paksummaksi. Näin linssi tarkentaa lähietäisyydelle. Ikääntymisen myötä mykiön joustavuus kärsii ja tarkennus ei onnistu enää niin hyvin, tätä kutsutaan ikänäöksi.
Mykiö koostuu ohuista päällekkäisistä kerroksista. Mykiö on melko kuiva, sen vesipitoisuus on alhainen ja iän myötä vesipitoisuus pienenee entisestään. Iän myötä myös mykiön sisältämän kalsiumin määrä kasvaa ja sen valkuaisainerakenne muuttuu, mikä vähentää linssin kimmoisuutta. Aikuisen ihmisen mykiö on noin 5 mm paksu ja 9 mm läpimitaltaan.
Mykiön rakenteessa voi olla synnynnäisiä poikkeavuuksia kuten pienilinssisyys tai mykiö voi sijaita väärässä kohdassa. Mykiöön voi tulla samentumia, jotka tunnetaan harmaakaihina. Samentumat voivat olla synnynnäisiä tai ilmestyä myöhemmin. Yleensä samentumat eivät ole häiritseviä, mutta jos samentumasta on huomattavaa haittaa voidaan samentuma hoitaa leikkauksella.
Harriet (kilpikonna)

Harriet (noin 1830 Ecuadorin Galápagossaaret – 23. kesäkuuta 2006 Australia) oli galápagoksenjättiläiskilpikonna ("Geochelone nigra porteri"), jonka iäksi on arvioitu 175 vuotta. Sitä pidettiin elinaikanaan maailman vanhimpana elossa olleena eläimenä, joskin joitakin muita kilpikonnia on väitetty Harrietiakin vanhemmiksi.
Harrietia on väitetty Charles Darwinin vuonna 1835 kiinni ottamaksi, mutta tätä tarinaa pidetään todennäköisesti vääränä, sillä vuonna 1998 tehdyn DNA-testin mukaan Harriet kuuluu "Geochelone nigran" alalajiin "G. n. porteri", joka on endeeminen Santa Cruzin saarella, jolla Darwin ei koskaan käynyt. Darwin on siis todennäköisesti saanut Harrietin ja kaksi muuta Galápagokselta mukanaan tuomaansa kilpikonnaa joltakulta, joka on käynyt Santa Cruzilla.
Harrietin elämä.
Charles Darwin toi vuonna 1835 mukanaan Lontooseen kolme noin viisivuotiasta, lautasen kokoista kilpikonnaa, joille antoi nimet Tom, Dick ja Harry. Dick kuoli jo vuonna 1880, mutta Tom eli aina vuoteen 1949 asti. Darwinilla oli mukanaan Galápagossaarilla nuori laivasto-upseeri John Wickham, joka oli Lontooseen paluun jälkeen lähdössä kohti Australiaa (ja josta myöhemmin tuli Brisbanen kaupungin poliisituomioistuimen tuomari). Darwin antoi Harry-konnansa hänelle.
Vuonna 1842 noin 12-vuotias kilpikonna luovutettiin Australian Queenslandissa sijaitsevalle Brisbanen kasvitieteelliselle puutarhalle. Brisbanessa Harrietia luultiin yli sadan vuoden ajan koiraaksi, ja sitä yritettiin saada parittelemaan muiden Galápagosilta tuotujen naaraskonnien kanssa. Brisbanessa Harrietin piti myös antaa lasten ratsastaa selässään. Kun puutarhan eläinosasto suljettiin, Harrietista ei kuitenkaan hennottu luopua, vaan se jätettiin kulkemaan vapaana puutarhan alueelle.
Harriet eli Brisbanessa vuoteen 1958, jolloin se siirrettiin Australian Gold Coastilla sijaitsevaan Fleayn villieläinten turvakotiin, jossa myös sen oikea sukupuoli vihdoin huomattiin 1960-luvulla (ja tuolloin sen nimi myös muutettiin Harrysta Harrietiksi). Vuonna 1987 Harriet siirrettiin edelleen Queenslandin Beerwahissa sijaitsevaan Australia Zoo -nimiseen eläintarhaan, missä se vietti loppuelämänsä vuoteen 2006 saakka.
Luonne.
Harrietin sanotaan olleen kilpikonnaksi hyväluontoinen. Sen kerrotaan rakastaneen ihmisten huomiota ja nauttineen kilpeensä taputtamisesta. Suurimman osan päivästä Harriet torkkui kotilammellaan. Harriet söi kiinanruusuja, kesäkurpitsaa, kurpitsaa, papuja, persiljaa, lehtisikuria ja kiinankaalia.
Harrietin 175. syntymäpäivää juhlittiin 15. marraskuuta 2005. Luonnossa nämä kilpikonnat elävät "vain" noin 150 vuotta. Harrietin pitkän iän syyksi arvellaan sen viettämää stressitöntä elämää sekä sitä, ettei se koskaan muninut.
Kuolema.
Harriet kuoli 175 vuoden ikäisenä 23. kesäkuuta 2006 sairauden aiheuttamaan sydänvikaan. Se painoi kuollessaan lähes 150 kg. Kilpikonnan viimeinen omistaja oli luonto-ohjelmia televisioon tehnyt Steve Irwin.
Viantie

Viantie on Simon kunnassa sijaitseva kylä. Se sijaitsee Oulun–Tornion rautatien ja valtatien 4 välisellä alueella Viantienjoen varrella, noin kahdeksan kilometriä Simon keskustaajamasta länteen. Yhdessä Simoniemen kylän kanssa se muodostaa arvokkaan kulttuuriympäristön vanhoine rakennuksineen.
Kylällä asutuksen katsotaan alkaneen 1860-luvun alussa, jolloin se alkoi levittyä nauhamaisena Viantienjoen varteen.
Viantiellä on sijainnut aikoinaan rautatieseisake. Tämä kuitenkin lakkautettiin vuonna 1988.
Rachel Weisz

Rachel Weisz (s. 7. maaliskuuta 1970 Lontoo) on englantilainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Varhainen elämä.
Weiszin molemmat vanhemmat pakenivat kansallis­sosialistien juutalais­vainoja Englantiin. Hänen isänsä on unkarin­juutalainen keksijä George Weisz. Hänen itä­valtalais­syntyisellä äidillään, psyko­analyytikko ja näyttelijä Edith Weiszillä, oli isänsä puolelta juutalaista sukua, mutta hänet kasvatettiin italialais­taustaisen äitinsä tavoin katolilaiseksi. Edith kääntyi juutalaisuuteen mennessään naimisiin George Weiszin kanssa.
Rachel Weisz opiskeli englantilaista kirjallisuutta Cambridgen yliopiston Trinity Hallissa. Opiskelu­aikanaan hän esiintyi yli­opiston näytelmä­tuotannoissa ja oli mukana perustamassa näyttelijä­ryhmää.
Ura.
Weisz alkoi näytellä televisio­sarjoissa 1990-luvun alussa ja aloitti elo­kuva­uransa vuonna 1994 pienellä roolilla elo­kuvassa "Death Machine". Vuonna 1996 hän esiintyi Bernardo Bertoluccin elo­kuvassa "Koskematon kauneus", ja hänen rooli­suoritustaan ylistettiin. Hänen varsinainen läpi­murto­roolinsa oli kuitenkin elo­kuvassa "Muumio" (1999).
Vuonna 2005 Weisz esiintyi Fernando Meirellesin ohjaamassa elo­kuvassa "Uskollinen puutarhuri", joka perustuu John le Carrén saman­nimiseen romaaniin. Tuosta roolista hän voitti parhaan nais­sivu­osan Oscarin, Golden Globen ja Screen Actors Guild -palkinnon.
Vuonna 2018 Weisz näytteli Sarah Churchilliä draama­komediassa "The Favourite", josta hän sai uransa toisen Oscar-ehdokkuuden parhaasta nais­sivu­osasta.
Elokuvauransa ohella Weisz on jatkanut myös teatteri­näyttelemistä. Hän esiintyi ensi kertaa Broad­waylla vuonna 2013.
Yksityiselämä.
Weisz oli kihloissa yhdys­valtalaisen elo­kuva­ohjaajan Darren Aronofskyn kanssa. Parille syntyi poika touko­kuussa 2006 "Muumio"-elo­kuva­sarjan kolmannen osan kuvausten aikaan, joten Weisz joutui jäämään pois. Kesä­kuussa 2011 Weisz avioitui Daniel Craigin kanssa ja he saivat tyttö­lapsen elo­kuussa 2018.
Rock and Roll (kappale)

”Rock and Roll” on rockyhtye Led Zeppelinin kuuluisimpia ja tunnetuimpia kappaleita. Se on julkaistu vuonna 1971 yhtyeen albumilla "Led Zeppelin IV". Kappale julkaistiin seuraavan vuoden helmikuussa singlenä ”Four Sticks” B-puolenaan.
Kappale alkaa rumpali John Bonhamin rummutuksella, johon tulee mukaan John Paul Jonesin basso ja Jimmy Pagen kitarariffi. Kappaleessa on 1950-luvun rock and roll -vaikutteinen hyvin tunnettu kitarariffi, joka jatkuu koko kappaleen ajan. Myös rummut ovat selkeä osa kokonaisuutta ja tekevät kappaleesta nopeatempoisen ja energisen.
Kappaleen ovat versioineet muun muassa Kari Peitsamo Revival, Heart, Van Halen, Sheryl Crow ja Jerry Lee Lewis (albumilla "Last Man Standing" vuonna 2006).
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Helootit

Helootit olivat orjien luokka erityisesti antiikin Spartassa. Varhaisimmat helootit olivat Lakonian alkuasukkaita, jotka olivat joutuneet spartalaisten alistamiksi. 600-luvulla eaa. Sparta valtasi Messenian ja alisti myös sikäläisen alkuperäisväestön. Tämän jälkeen suurin osa helooteista oli messenialaisia. Helootit eivät olleet kenenkään kansalaisen yksityisomaisuutta, vaan he kuuluivat valtion omistukseen. He tekivät maaorjien tapaan töitä maatiloilla ja kotitalouksissa, minkä lisäksi he toimivat myös spartalaisten hopliittien avustajina, kevytaseisina tai soutajina Spartan laivastossa.
Helootteja oli paljon enemmän kun Spartan kansalaisia, minkä takia spartalaiset pelkäsivät, että nämä nousisivat kapinaan, ja pitivät aina itseään valmiudessa tämän varalta. Helootteja valvottiin tarkasti, ja kaikista kapinayrityksistä rangaistiin ankarasti. Vuonna 464 eaa. syttyi kaikkein vakavin heloottikapina, joka oli seurausta Spartassa tapahtuneesta maanjäristyksestä. Kapinoiden pelosta spartalaiset eivät yleensä halunneet lähettää armeijaansa kovin kauaksi Peloponnesokselta. Nuoret spartalaiset miehet ottivat osaa krypteiaksi kutsuttuun rituaaliin, jonka yhteydessä he saivat tappaa epäilyttäviksi katsottuja helootteja.
Helootit avustivat isäntiään sotaretkillä, ja jos joku heistä osoitti eritystä urhoollisuutta sodassa, hänet saatettiin vapauttaa. Tällaisia entisiä helootteja kutsuttiin nimellä "neodamodeis" (”uuskansalaiset”); he saivat taistella Spartan armeijassa hopliitteina. Heloottinaisen ja spartalaisen miehen lapsia kutsuttiin nimellä "mothakes".
Spartan helootteihin perustuva järjestelmä romahti, kun thebalainen Epameinondas kukisti Spartan vuonna 371 eaa. ja vapautti Messenian Spartan vallasta.
Viljo

Viljo on suomalainen miehen etunimi, Vilhelm-nimen muunnelma. Samaa alkuperää ovat myös nimet Vilho ja Ville. Viljon nimipäivää vietetään 27. tammikuuta. 
Viljo tuli käyttöön 1900-luvun alun kansallisromanttisella ajalla. Kalevalassa sen merkitys on 'valio, paras, oiva'.
Tammikuuun 2025 mennessä nimi Viljo on annettu 29 136 miehelle ja muutamalle naiselle. Suurin osa Viljoista on syntynyt 1900-luvun alkupuolella. Lisäksi nimi on annettu muutamalle kymmenelle henkilölle muodossa Wiljo.
DAF

DAF on hollantilainen autovalmistaja, jonka pääkonttori sijaitsee Eindhovenissa.
DAF-yhtiö perustettiin vuonna 1932, kun konepaja, jota Huub ja Wim van Doorne johtivat, muutti nimekseen "Van Doorne's Aanhangwagen Fabriek" (Van Doornen perävaunutehdas), lyhennettynä DAF.
Kuorma-autot.
Vuonna 1949 yhtiö aloitti kuorma- ja linja-autojen valmistuksen ja vaihtoi jälleen nimeään, nyt "Van Doorne's Automobiel Fabriek"iksi (Van Doornen Autotehdas). Vuonna 1958 DAF valmisti ensimmäisen henkilöautonsa, jossa oli jatkuvasäätöinen automaattivaihteisto, nimeltään Variomatic.
DAF:in henkilöautovalmistus myytiin ruotsalaiselle Volvolle vuonna 1975, ja DAF keskittyi menestyksekkäiden kuorma-autojensa valmistukseen. Autotehdas on nykyään kokonaan Mitsubishin omistama ja tunnetaan nimellä "Netherlands Car B.V" tai NedCar.
Henkilöautot.
Kaikissa DAFin alkuaikojen autoissa oli Variomatic-vaihteisto. Ensimmäinen henkilöauto, joka sai mallimerkinnän 600, aiheutti suursensaation, kun prototyyppi vuonna 1958 esiteltiin. Ensimmäiset mallin autot ajettiin liukuhihnalta jo seuraavana vuotena. Seuraava malli oli 750, jossa oli edeltäjäänsä suurempi moottori.
Myöhemmin DAF valmisti tyyppiä, joka sai lempinimen "Daffodil" "(narsissi)", kolmena versiona 30, 31 ja 32. Viimeisimmän tyyppi muutettiin 33:ksi, kun suurempi 44, joka oli jo keskikokoinen auto, esiteltiin. 
55:llä oli taas suurempi 1100 kuutiosenttimetrin moottori, joka oli Renault'n valmistetta. Kaksi viimeistä DAFin automallia, ennen yksikön myymistä Volvolle, olivat 46 ja 66 (viimeistä myytiin vielä nimellä Volvo 66). Uusi Volvo 300-sarja, joka esiteltiin 1976 oli DAF-pohjainen ja tarjottiin aluksi vain Variomatic-voimansiirrolla. 1980-luvulla kävi ilmeiseksi, että tätä piti muuttaa, mutta lopulta myytiin yli 1,3 miljoonaa 340-sarjan autoa.
Prototyyppejä ja erikoisautoja.
Pieneksi yhtiöksi DAF teki valtavan määrän prototyyppejä. Myös kuuluisat rakentajat kuten Michelotti ja OSI valmistivat DAF:in tekniikkaan perustuvia ajoneuvoja. Esimerkkinä OSI:n City Car, josta tuli pienoisauto. DAF:in viimeisestä prototyypistä, DAF 77:stä tuli Volvo 343, joka myi huimat 1,4 miljoonaa ajoneuvoa.
Myynti Suomessa.
DAF:in ensimmäisenä maahantuojana toimi Wihuri-yhtymän tytäryhtiö Autola Oy, joka toi maahan samaan aikaan myös Hillmania, Polski Fiatia ja Volkswagenia. Volvon ostettua DAF:in maahantuonti siirtyi Oy Volvo-Auto Ab:lle. Suomessa DAF:in henkilöautoja markkinoitiin erityisesti iäkkäille ja liikuntarajoitteisille autoilijoille, mutta se pysyi melko harvinaisena automerkkinä kokoonsa nähden korkeahkon hintansa vuoksi. Vuosina 1970–1976 rekisteröitiin vajaat 500 DAF-henkilöautoa, ja niitä oli vuoden 1979 lopussa rekisterissä 620 kappaletta. Suomessa eniten myydyt mallit olivat 55 ja 66.
Johan Neeskens

Johan Neeskens (oik. Johannes Jacobus Neeskens, 15. syyskuuta 1951 Heemstede, Alankomaat – 6. lokakuuta 2024) oli alankomaalainen jalkapalloilija (keskikenttäpelaaja) ja jalkapallovalmentaja, jota pidetään yleisesti Alankomaiden kaikkien aikojen parhaisiin kuuluvana jalkapalloilijana Johan Cruyffin ja Marco van Bastenin ohella.
Seurajoukkueura.
Urallaan kahta Euroopan suurseuraa, Amsterdamin Ajaxia ja FC Barcelonaa edustanut Neeskens pelasi uransa parhaat vuodet 1970-luvulla, jolloin hän voitti noissa kahdessa seurassa yhteensä kolme liigamestaruutta (Eredivisie 1972 ja 1973, Copa del Reyn 1978) ja lisäksi Ajaxissa kolme kertaa peräkkäin Euroopan Cupin ja kaksi kertaa peräkkäin Euroopan Supercupin. Ennen Ajaxia hän edusti kotikaupunkinsa pikkuseuraa, RCH Heemstedeä, josta Rinus Michels löysi hänet Ajaxiin vuonna 1969. Huippuvuosiensa jälkeen Neeskens ”jäähdytteli” Yhdysvaltojen ja Sveitsin sarjoissa ja pelasi yhden kauden kotimaassaan. Hän lopetti uransa sveitsiläisessä FC Zugissa kauden 1990–1991 jälkeen oltuaan jo 40-vuotias.
Maajoukkueura.
Alankomaiden maajoukkueessa Neeskens debytoi 11. marraskuuta 1970 Itä-Saksaa vastaan. Hän pelasi MM-kisoissa 1974 ja 1978, joissa molemmissa hän voitti hopeaa. Neeskens jätti myös nimensä kisahistoriaan tekemällä maalin ensimmäisestä MM-finaalissa annetussa rangaistuspotkusta 1974 kisoissa. Hän on lisäksi toinen MM-finaalissa maalin tehneistä alankomaalaisista. Vuoden 1974 kisat olivat Neeskensin maajoukkueuran kohokohta finaalin pettymyksestä huolimatta, hän oli yksi turnauksen parhaista maalintekijöistä viidellä maalillaan. MM-kisojen lisäksi Neeskens pelasi yhden ottelun vuoden 1976 EM-kisoissa ja voitti pronssia. Yhteensä hän pelasi 49 maaottelua ja teki niissä 17 maalia.
Valmentajaura.
Neeskensin ura valmentajana alkoi vuonna 1996, jolloin hänet pestattiin Guus Hiddinkin apulaiseksi Alankomaiden maajoukkueen peräsimeen. Hiddinkin lähdettyä hän jatkoi samassa roolissa Frank Rijkaardin toimiessa päävalmentajana. Rijkaardin saatua potkut vuonna 2000 myös Neeskens joutui pois, ja sai työpaikan NEC Nijmegenin valmentajana. Sieltä hän sai lähteä vuonna 2004. Hän toimi Australian maajoukkueen valmentajana yhdessä maanmiehensä, päävalmentaja Guus Hiddinkin ja Graham Arnoldin kanssa. Vuoden 2006 MM-kisojen jälkeen hän siirtyi FC Barcelonan valmennustiimiin, jälleen Rijkaardin alaisuuteen.
Diaspora

Diaspora tarkoittaa uskonnollista tai kansallista ryhmää, joka on hajaantunut eli joutunut muuttamaan uuteen maahan.
Käsitteen historia.
Antiikin kreikkalaiset käyttivät "diaspora"-sanaa aluksi siirtokuntien perustamisen kautta tapahtuvan vapaaehtoisen levittäytymisen merkityksessä. Vanhan testamentin kreikankielisessä käännöksessä sanaa käytettiin juutalaisten katastrofaalisesta karkotuksesta Babyloniin Jerusalemin valloituksen 586 eaa. jälkeen. Tämän seurauksena sana sai nykyisen merkityksensä, ja sillä alettiin viitata muihinkin pakon seurauksena hajaantuneisiin kansoihin, kuten armenialaisiin turkkilaisvainojen seurauksena, afrikkalaisiin transatlanttisen orjuuden seurauksena, ja palestiinalaisiin Israelin itsenäistymisen jälkeen.
1980-luvulta alkaen moni etninen ryhmä on aiempaa herkemmin kuvaillut olevansa diasporassa. Myös tutkimuksessa ja mediassa termiä on alettu käyttää aiempaa laajemmin kymmenistä kansanryhmistä eri puolilla maailmaa silloinkin, kun kysesssä ei ole ollut pakotettu muutto. Käsitteen laajentunutta käyttöä on arvosteltu siitä, että siinä joskus niputetaan yhteen sisäisesti hyvin monimuotoisia ryhmiä, kuten puhuttaessa "muslimien diasporasta" tai "intialaisten diasporasta".
Käsitteen laajemmassa merkityksessä YK:n vuoden 2019 raportin mukaan intialainen diaspora on maailman suurin diaspora 17,5 miljoonalla ihmisellä, jota seuraavat meksikolainen diaspora 11,8 miljoonalla ihmisellä ja kiinalainen diaspora 10,7 miljoonalla ihmisellä.
Syyt ja ominaispiirteet.
Diasporaan voi olla useita erilaisia syitä. Uhridiasporassa kansa on pakotettu hajaannukseen. Imperiumidiasporassa siirtomaavalta on lähettänyt kansalaisiaan asuttamaan siirtomaitaan. Diaspora voi aiheutua myös työväen, kauppiaiden, liike-elämän edustajien, ammattilaisten tai pakolaisten siirtolaisuudesta, tai uskonnollisista tai kulttuurisista syistä.
Diasporan erottaa muusta siirtolaisuudesta se, että diasporaväestön kulttuuriset, kielelliset, uskonnolliset, historialliset ja tunnesiteet lähtömaahansa säilyvät vahvoina. Diasporaväestö ei assimiloidu uuteen maahansa vaan säilyttää alkuperäiset tapansa. Saman väestön diasporaryhmät eri maissa lisäksi pitävät yhteyttä toisiinsa, nykyaikana etenkin Internetin kautta.
Diasporassa olevat ryhmät kokevat usein kollektiivista traumaa ja ovat uudessa maassaan marginalisoidussa asemassa. Joskus ryhmän keskuudessa nousee liike, joka ajaa paluuta kotimaahan.
Lähtömaiden suhtautuminen.
Diasporaryhmien lähtömaat, kuten Kiina ja Intia, suhtautuivat aiemmin usein vihamielisesti omien kansalaistensa diasporiin ulkomailla, koska ne muistuttivat näiden maiden kolonialistisesta menneisyydestä. Nykyaikana lähtömaat ovat kuitenkin alkaneet nähdä diasporansa hyvänä tilaisuutena edistää omia kansallisia tai taloudellisia etujaan ulkomailla sekä markkina-alueena lähtömaan tuotteille ja koulutuksen lähteenä. Monet maat ovatkin ryhtyneet antamaan diasporaväestöilleen erilaisia oikeuksia, kuten kaksoiskansalaisuuksia, neuvontaa ja veroetuuksia. Joillain mailla, kuten Meksikolla, Irlannilla, Intialla ja Filippiineillä, on erityisiä ministeriöitä tai virastoja ulkomailla asuvien diasporiensa tarpeita varten.
Dr Pepper

Dr Pepper on Dr Pepper Snapple Groupin ”23 eri maun" virvoitusjuoma. Se on Yhdysvaltain toiseksi suosituin virvoitusjuoma. Juomasta on olemassa myös versiot "Cherry Vanilla Dr Pepper", "Dr Pepper Cherry", "Dr Pepper Dark Berry" ja "Dr pepper &amp; Cream soda" sekä sokerittomat "Dr Pepper Zero" ja "Diet Cherry Vanilla Dr Pepper". Euroopassa juomaa myy The Coca-Cola Company. Dr Pepper sisältää kofeiinia.
Juoman nimi oli alun perin "Dr. Pepper". Piste Dr:n perästä poistettiin 1950-luvulla.
Historia.
Alun perin "Dr Pepperiä" valmisti Morrisonin Old Corner Drug Store Waco. Dr Pepperin maku toi tuotteelle suuren suosion, kun se tuotiin markkinoille vuonna 1885. Makua ei ole muutettu yli vuosisadan aikana, ja juoma on edelleen yksi Yhdysvaltain suosituimmista.
Nimi.
Dr Pepperin nimestä liikkuu monenlaisia teorioita. Erään teorian mukaan nimessä oleva ”pep” viittaa pepsiiniin. Toiset puolestaan uskovat, että juoma nimettiin erään todellisen Dr. Pepperin mukaan. Todennäköisin epäilty on tohtori Charles T. Pepper, jonka myös Dr Pepperin edellinen valmistaja "Dr Pepper/7 Up, Inc." on kertonut olleen juoman nimen inspiraatio. Tiedon totuudenmukaisuudesta ei ole tietoa. Toinen todennäköinen epäilty on Dr. Pepper Christiansburgista, Virginiasta.
Dr Pepper Suomessa.
Dr Pepperiä myydään Suomessa muovipulloissa ja myös tölkeissä import-tuotteina tietyissä kaupoissa. Amerikassa sitä myydään tölkeissä ja lasipulloissa. Suomessa juomaa valmistaa lisenssillä Oy Sinebrychoff Ab.
Helsingin seudun yliopistollinen keskussairaala

Helsingin seudun yliopistollinen keskussairaala (HYKS) on pääkaupunkiseudun sairaanhoidosta vastaava keskussairaala. HYKS-sairaanhoitoalueen jäsenkunnat ovat Helsinki, Espoo, Vantaa, Kerava, Kirkkonummi ja Kauniainen. HYKS:n toiminta alkoi 1. maaliskuuta 1958, kun keskussairaalan alaisuuteen siirrettiin joukko sairaalakiinteistöjä. Vuoden 2000 alusta Helsingin yliopistollinen keskussairaala (), tuli osaksi Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiriä, jolloin se lakkasi olemasta itsenäinen organisaatio. Vuosina 1991–1999 HYKS toimi Helsingin sairaanhoitopiirin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin yhteisenä keskussairaalana. Uuteen Helsingin seudun yliopistolliseen keskussairaalaan lasketaan kuuluvaksi Hyksin sairaalat Helsingissä, Jorvin ja Peijaksen sairaalat Espoossa ja Vantaalla sekä joitakin muita erikoissairaanhoidon yksiköitä.
Hyksillä on valtakunnallinen vastuu muun muassa elinsiirroista, vaativasta neurokirurgiasta, lasten sydänkirurgiasta, huuli- ja suulakihalkiopotilaiden leikkaushoidosta sekä vaikeiden palovammojen hoidosta.
Hyks on Pohjoismaiden suurimpia yliopistosairaaloita. Sairaansijoja ja hoitopaikkoja on yhteensä yli 3 100. Vuoden 2009 aikana hoidettiin 363 450 potilasta. Leikkauksia päätoimenpiteenä tehtiin noin 66 000, näistä yli 26 000 päiväkirurgisesti. Synnytysten määrä oli 14 500. Hoitojaksojen määrä oli yli 430 000 ja psykiatrisia hoitopäiviä oli yli 100 000.
Hyksissä tehdään myös paljon alan tutkimusta ja se toimii terveydenhuollon suurimpana koulutusympäristönä Suomessa. Yhteistoimintasopimukset ja yhteisvirat Helsingin yliopiston kanssa ovat lääketieteellisen opetuksen perusta. Helsingin yliopistossa opiskelevat lääkärit ja hammaslääkärit tekevät perus- ja erikoistumisopintojaan Hyksin sairaaloissa. Lisäksi noin 3 000:lla terveysalan opiskelijalla on kliininen harjoittelujakso alueen sairaaloissa vuosittain.
Hyksin ensimmäinen leikkausrobotti otettiin käyttöön helmikuussa 2009. Robottia on käytetty pääosin urologiassa, jossa ensimmäisen vuoden aikana tehtiin 120 robottiavusteista eturauhasen poistoleikkausta. Vuoden mittaan robottiavusteisia leikkauksia ryhdyttiin tekemään myös rintakehäkirurgiassa ja gynekologiassa.
Hyksin huuli- ja suulakihalkiokeskus Husuke on Euroopan neljänneksi suurin halkiokeskus, johon on keskitetty valtaosa suomalaislasten halkioiden hoidoista. Husukeen on keskitetty myös kallon epämuodostumien hoito, ja vuosittain yksikössä tehdään noin 50 kraniofakiaalikirurgista toimenpidettä. (Oulun yliopistollisessa sairaalassa toimii maan toinen tähän erikoistunut yksikkö, Oulun Craniofaciaalikeskus. Se on lasten kallokirurgian kansainvälinen huippuyksikkö.)
Vuonna 2009 huuli-suulakihalkiokeskuksen (Husuke) kraniofakiaaliyksikkö sai alan maailmankonferenssissa Center of Excellence -tunnustuksen ja se luokiteltiin kansainväliseksi kraniofakiaalikirurgian koulutuskeskukseksi.
Kjetil André Aamodt

Kjetil André Aamodt (s. 2. syyskuuta 1971 Oslo, Norja) on norjalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, nelinkertainen olympiavoittaja ja viisinkertainen maailmanmestari. Hänen seuransa oli Nordstrand IF.
Aamodt tunnetaan monipuolisena alppihiihtäjänä, ja hän onkin eräs harvoista, jotka ovat voittaneet maailmancupin osakilpailun kaikissa neljässä lajissa. Hän on alppihiihdon menestynein olympiaurheilija; hänellä on neljä olympiakultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia. 
Aamodt ilmoitti lopettavansa uransa 6. tammikuuta 2007. Hän ei ollut kilpaillut tuolloin käynnissä olleella maailmancupkaudella yhtään kilpailua paranneltuaan Torinon olympialaisissa vajaa vuosi aikaisemmin vammautunutta polveaan, joka leikattiin saman vuoden keväänä.
Marco Pantani

Marco Pantani (13. tammikuuta 1970 Cesena, Italia – 14. helmikuuta 2004 Rimini, Italia) oli italialainen kilpapyöräilijä, yksi kaikkien aikojen parhaista mäkiajajista. Vuonna 1998 hän voitti sekä Ranskan että Italian ympäriajon. Usein huivi päässä ajaneen Pantanin lempinimi oli "Il Pirata", merirosvo. 
Vuoden 1999 Italian ympäriajossa Pantani hylättiin, kun hän ei läpäissyt veritestiä. Tapahtuman jäljiltä hänelle vaadittiin vankeustuomiota dopinginkäytöstä, mutta vuonna 2003 hänet vapautettiin dopingsyytteistä. Vuoden 2001 Italian ympäriajossa Pantanin hallusta löytyi insuliinia ja seuraavana vuonna hän sai tästä kahdeksan kuukauden kilpailukiellon. Myöhemmin urheilun vetoomustuomioistuin CAS kuitenkin lyhensi kilpailukiellon kuuteen kuukauteen.
Pantani löydettiin kuolleena riminiläisestä hotellista helmikuussa 2004. Kuolinsyy oli kokaiinin yliannostuksen aiheuttama aivo- sekä keuhkoturvotus joka johti sydämen pysähdykseen.
FK Partizan Minsk

FK Partizan Minsk (, ) on jalkapalloseura Valko-Venäjän pääkaupungista Minskistä. Se pelaa maansa mestaruussarjassa. Vuosina 2001-2009 seuran nimi oli MTZ-RIPO, sitä ennen Traktor.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1947 Minskin traktoritehtaiden rakentamisen aikana rakennustyöntekijöiden ja myöhemmin paikallisten tehdastyöntekijöiden urheiluosastoksi, johon kuului myös saksalaisia sotavankeja. Tämä urheiluosasto muuntui ammattimaiseksi jalkapallojoukkueeksi jo seuraavana vuonna. Vuonna 2002 seura yhdistyi RIPOn kanssa ja uudeksi nimeksi tuli MTZ-RIPO. Talvella 2010 seura sai nykyisen nimensä.
Nykyään seuran omistaa liettuanvenäläinen liikemies ja pankkiiri Vladimir Romanov, joka omistaa myös Skotlannin valioliigan Heartsin sekä Liettuan A-Lygan FBK Kaunasin.