Danielle Steel

Danielle Fernandes Dominique Schuelein-Steel (s. 14. elokuuta 1947 New York) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka on tullut tunnetuksi romanttisten kirjojen kirjoittajana.
Perhe, nuoruus ja koulutus.
Danielle oli perheen ainoa lapsi. Isä John Schuelein-Steel oli saksalais-juutalainen maahanmuuttaja ja Löwenbräu-olutmerkin omistajien jälkeläinen. Äiti Norma da Camara Stone dos Reis oli portugalilaisen diplomaatin tytär. Danielle vietti suuren osan lapsuudestaan ​​Ranskassa, missä hän jo varhain osallistui vanhempiensa illallisjuhliin, mikä antoi hänelle mahdollisuuden tarkkailla rikkaiden ja kuuluisien tapoja ja elämää. Hänen vanhempansa erosivat, kun hän oli 8-vuotias, ja häntä kasvatti pääasiassa isä, ja hän näki äitiään harvoin. Toisen lähteen mukaan vanhempien erottua sukulaiset ja suvun työntekijät kasvattivat Daniellen Pariisissa ja New Yorkissa.
Steel alkoi kirjoittaa tarinoita jo lapsena, ja teini-iän lopulla hän oli alkanut kirjoittaa runoja. Katolilaiseksi kasvatettuna hän harkitsi nuoruudessaan ryhtyvänsä nunnaksi.
Hän valmistui 15-vuotiaana Lycée Français de New Yorkista ja vuonna 1963 hän aloitti muotiopinnot Parsons School of Designissa sekä opinnot New Yorkin yliopistossa. Sairaus esti häntä suorittamasta opintojaan loppuun, mutta toivuttuaan hän meni 18-vuotiaana naimisiin varakkaan ranskalaisen pankkiiri Claude-Éric Lazardin kanssa vuonna 1965. Vuonna 1968 hänet palkattiin New Yorkissa sijaitsevan PR-toimisto Supergirlsin varatoimitusjohtajaksi. Kun yritys suljettiin vuonna 1971, Steel siirtyi kirjoittamaan romaaneja ja runoja.
Kirjailijan ura.
Hänen esikoisromaaninsa "Going Home" julkaistiin vuonna 1973, mutta se myi vain kohtalaisen hyvin. Steel alkoi myös kirjoittaa mainostekstejä Grey Advertising Agencylle San Franciscossa. Erottuaan vuonna 1974 ja mentyään uudelleen naimisiin vuonna 1975 sekä lastensa kasvatuksen ohessa Steel jatkoi kirjoittamista, mutta ei saavuttanut paljon menestystä ennen neljännen romaaninsa, "The Promise" (1978, suom. "Ikuisesti sinun") julkaisua, josta tuli välitön bestseller, ja jota seurasi sarja suosittuja pokkareita.
Steelin fiktiiviset rakkausromaanit keskittyvät tyypillisesti vahvoihin mutta lumoaviin naisiin, jotka voittavat suuria esteitä tai koettelemuksia varmistaakseen uran, rakkauden ja perheen. Vaikka useimmat kriitikot antoivat niukat arviot niin sanotuille kaavamaisille romaaneille, hänen kirjoistaan ​​tuli vakiosijoittujia New York Timesin bestseller-listalla. Steelin 75. romaani "One Day at a Time" (suom. "Päivä kerrallaan") julkaistiin vuonna 2009, jolloin hänen kirjojaan oli painettu yli 500 miljoonaa kappaletta. Useista hänen teoksistaan ​​tuli myös suosittuja televisioelokuvia, kuten "Kaleidoscope" (1990), "Jewels" (1992, suom. "Helmiä ja timantteja"), Mixed Blessings (1995, suom. "Toiveiden lapset") ja "Safe Harbour" (2007, suom. "Turvasatama"). Hänen myöhempiä romaanejaan ovat "The Apartment" (2016), "Beauchamp Hall" (2018), "Lost and Found" (2019), "Invisible" (2022) ja "Resurrection" (2024).
Hänen romaanejaan on käännetty 43 kielelle ja myyty yli 650 miljoonaa kappaletta. Vuonna 1989 Steel pääsi "Guinnessin ennätysten kirjaan" oltuaan "The New York Timesin" bestsellerlistalla 381 viikkoa peräkkäin. "Publishers Weekly" -lehden laatiman tilaston mukaan Steel oli 1990-luvun kolmanneksi myydyin kirjailija Yhdysvalloissa. Steelin teoksia myytiin 1990-luvulla yli 37,5 miljoonaa kappaletta. Parempaan tulokseen ylsivät vain jännityskirjailijat John Grisham ja Stephen King.
Hänen kotisivujensa mukaan Steelin kirjoja on myyty kaikkiaan miljardi kappaletta kansainvälisesti, ja jokainen hänen kirjansa on bestseller. Teoksia on julkaistu 69 maassa ja 43 kielellä.
Steelin muihin teoksiin kuuluvat runokokoelma "Love: Poems" (1981) ja "His Bright Ligh"t (1998), tietokirjamainen kunnianosoitus hänen pojalleen, punkmuusikko Nick Trainalle, joka teki itsemurhan 19-vuotiaana taisteltuaan päihteiden väärinkäyttöä ja mielenterveysongelmia vastaan vuonna 1997. Pojan kuolema johti siihen, että hän perusti Nick Traina -säätiön, joka tukee voittoa tavoittelemattomia järjestöjä, jotka osallistuvat mielenterveysongelmien ja lasten hyväksikäytön torjuntaan sekä itsemurhien ehkäisyyn.
Steel on kirjoittanut myös lukuisia lastenkirjoja, jotka kertovat henkilöistä nimeltä Max ja Martha (1989–1991), Freddie (1992) ja Pretty Minnie (2014–2016), joista viimeisessä esiintyy Steelin lemmikki chihuahua.
Muu toiminta.
Danielle Steel on yhdeksän lapsen äiti, ja toimii monissa lasten hyvinvointia edistävissä yhdistyksissä. Hän asuu lapsineen San Franciscossa. Perhe-elämän ja luovan työn ohella Steel on ottanut televisiossa kantaa lasten hyväksikäyttöä vastaan. Hän on American Humane Associationin puolestapuhuja.
Vuonna 2002 Ranskan hallitus myönsi Steelille Ordre des Arts et des Lettres ritarikunnan (Taiteiden ja kirjallisuuden ritarikunta) officier-arvonimen ja vuonna 2014 hänelle myönnettiin Ranskan Kunnialegioona ritarikunnan ritarinarvo Pariisissa.