tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Anja Pohjola

Anja Pohjola (oik. Raili Anja Anneli Pohjola-Sirén, o.s. Pohjola, s. 14. maaliskuuta 1931 Loimaa) on suomalainen näyttelijä.
Ura.
Anja Pohjola aloitti teatteriuransa jo 1940-luvun lopulla Jyväskylän Työväen Teatterin lapsiteatterissa. Hän toimi Joensuun kaupunginteatterissa 1954–1955, Hämeenlinnan kaupunginteatterissa 1955–1959 ja 1961–1963 sekä Tampereen Pikkuteatterissa 1959–1961 ennen siirtymistään Televisioteatteriin, jossa hän näytteli miltei kolme vuosikymmentä, vuodet 1963–1990. 
Vuodesta 1990 Pohjola näytteli Suomen Kansallisteatterissa. Hän toimi myös Raivoisat Ruusut -näyttelijäryhmässä. Vuonna 2001 hänelle myönnettiin taiteilijaeläke, mutta hän esiintyi sen jälkeenkin elokuvissa, muun muassa viimeisessä "Turhapuro"-elokuvassa "Uuno Turhapuro – This Is My Life" sekä joulukuussa 2005 ensi-iltansa saaneessa Ilkka Vanteen ohjaamassa "Lupaus"-elokuvassa. Hän oli myös TV1:n "Kotikatu"-sarjan Tuulikki ja näytteli "Hyvissä herroissa" Tyyneä 1991–1996. Hän esitti elokuvissa "Täällä Pohjantähden alla" (1968) sekä "Akseli ja Elina" (1970) Akseli Koskelan äitiä Almaa. Hän teki myös ääniroolin vuoden 2012 animaatioelokuvassa "Lorax". Kansallisteatterin Omapohjassa hän esitti karjalaismummia Maria Kilven näytelmässä "Harmin paikka", joka sai ensi-iltansa 19. marraskuuta 2008.
Daniel Katz on kirjoittanut näytelmän "Mies se on vainajakin" erityisesti Maija Karhia ja Anja Pohjolaa varten. Kantaesitys oli vuonna 2002. Näytelmä kertoo kahden sisaruksen erilaisista valinnoista elämän tiellä ja niiden vaikutuksista: onko parempi olla leski vai vanhapiika?
Anja Pohjola sai parhaan naispääosan Jussin roolistaan elokuvassa "Rautatie" vuonna 1974 ja Suomen Leijonan Pro Finlandia -kunniamerkin 1990.
Yksityiselämä.
Anja Pohjolan puoliso oli näyttelijä Pehr-Olof Sirén (1923–1986). Omia lapsia Pohjolalla ei ole, mutta Pehr-Olof Sirénin lapsenlapsia ovat muun muassa laulajinakin tunnetuiksi tulleet Anna, Pinja ja Janus Hanski. Pohjola on asunut Helsingin Etu-Töölössä vuodesta 1963, Lallukan taiteilijakodissa vuodesta 1990.
Punch

Punch oli lontoolainen pilalehti. Sen perusti Henry Mayhew 17. kesäkuuta 1841 ja se lopetti ilmestymisensä vuonna 1992. Lehti perustettiin uudelleen vuonna 1996, mutta se lopetti ilmestymisensä jälleen 2002. 
Nimi Punch on lyhennys Punchinellosta, joka oli commedia dell´arten koominen henkilöhahmo. Lehden vakiohahmoja oli John Bull, usein John Leechin ja John Tennielin piirtämänä.
Vesitaseyhtälö

Vesitaseyhtälö kuvaa jonkin alueen vesivaraston muutosta ja kertoo, millä tavoin vesi kulkee alueen kautta tietyllä aikavälillä. Yhtälön vasemmalla puolella on alueelle tulleen veden määrä ja oikealla siltä poistunut vesi. Valuma-alueen vesitaseyhtälö on
formula_1, missä
Käytännössä alueen vesivaraston muutos ilmenee järvien ja pohjaveden vedenkorkeuden nousuna tai laskuna sekä lumipeitteen muutoksena. Vastaava vesitaseyhtälö voidaan kirjoittaa mille tahansa alueelle tai esimerkiksi järvelle, jolloin R kuvaa järven lähtö- ja tulovirtaaman erotusta ja ΔS suoraan järven vedenpinnan nousua tai laskua.
Robotiikka

Robotiikka on monitieteinen tutkimusala, joka keskittyy koneiden eli robottien suunnitteluun, rakentamiseen ja käyttämiseen. Robotiikan keskeisimpinä pohja-aloina ovat tietotekniikka, sähkötekniikka ja konetekniikka. Robotiikka jaetaan teollisuus- ja palvelurobotiikkaan. Kokoonpanolinjoilla robotiikkaa on ollut käytössä jo varhain 1960-luvulta lähtien, kun palvelurobotiikka puolestaan on vasta 2000-luvulla muodostumassa oleva ala.
Robotiikan tieteellinen tutkimus.
Robotiikan tutkimusta julkaistaan monessa tieteellisessä konferenssissa. Esimerkkejä ovat:
Pelikaani

Pelikaani ("Pelecanus onocrotalus") on isokokoinen pelikaanilintu.
Koko ja ulkonäkö.
Pelikaani on iso lintu, pituutta sillä on 140–170 senttimetriä ja siipien kärkiväli on 275–290 senttiä. Pelikaani painaa noin 9–15 kilogrammaa. Laji eroaa kiharapelikaanista värityksen osalta. Pelikaani on lähes kokonaan valkoinen ja siipisulat ovat mustat. Vain silmien ympärillä ja jaloissa on vaaleanpunaista. Nuoret yksilöt ovat harmaita ja niillä on tummat siipisulat.
Levinneisyys.
Pelikaani asuu kaakkoisessa Euroopassa ja Aasiassa Mongoliaan saakka. Maailman populaatio on kooltaan 270 000 – 290 000 yksilöä. Se talvehtii koillisessa Afrikassa. Noin 50 prosenttia kaikista pelikaaneista lisääntyy Tonavan suistoalueella. 
Pelikaani on tavattu Suomessa hyväksytysti kahdesti, vuonna 1839 Karjaalla ja vuonna 1925 Pyhäjoella. Lisäksi vuonna 1992 nähtiin Suomussalmella, Kajaanissa ja Kuhmossa pelikaanien sukuun kuulunut lajilleen määrittämätön lintu.
Elinympäristö.
Elinympäristönä ovat suot ja matalat järvet sekä jokien suistot. Pesiminen vaatii laajat järviruokokasvustot.
Lisääntyminen.
Pelikaani pesii suurina yhdyskuntina, joissa voi olla jopa 30 000 paria. Yhdyskunnat saattavat sijaita kaukana vesialueesta. Pesä sijaitsee maassa, tavallisesti ruovikossa. Pelikaani munii kaksi munaa, joita haudotaan 29–36 päivää. Poikaset kuoriutuvat alastomina, ja saavat mustahkon untuvapuvun. Sukukypsyyden pelikaanit saavuttavat noin 3–4-vuotiaina.
Ravinto.
Pelikaanit syövät kaloja, joita pyydystävät matalasta vedestä uimalla pinnassa. Saalistus tapahtuu parvissa, jolloin parvi ui laajana kaarena, ja linnut paimentavat kalaparven ahtaalle, alkaen sitten kerätä kaloja venyvään kurkkupussiinsa. Päivittäinen ruuantarve on 900 – 1 200 grammaa, ja keskimääräinen saaliskala Euroopassa on 300–600 grammaa painava karppi.
Kadiogo

Kadiogo on provinssi Burkina Fasossa. Sen pinta-ala on 2 805 neliökilometriä ja asukasluvun arvioitiin vuonna 2014 olevan noin 2 429 700.
Burkina Fason pääkaupunki, Ouagadougou, sijaitsee Kadiogon provinssissa. Ouagadougou on myös Kadiogon pääkaupunki. Kadiogo muodostaa yksinään Centren hallintoalueen.
Leiniön Liikenne

Leiniön Liikenne Oy oli lietolainen linja-autoyritys. Leiniön Liikenne perustettiin vuonna 1936 ja se myytiin vuonna 2005 TLO:lle. Leiniön Liikenteen perusti Armas Leiniö (1911–1983) vuonna 1936. Yrityksen viimeisenä toimitusjohtajana toimi Armas Leiniön poika Esa Leiniö. 
Yhtiö ajoi Turun ja Liedon välistä linjaa, joka TLO:lle siirryttyään sai numeron 280.
Historia.
Leiniö osti vuonna 1936 Chevrolet-merkkisen 12 hengen auton ja oikeuden Turku–Lieto kk–Vintala-linjaan. Vuosikymmenen lopulla ennen talvisotaa liikennettä laajennettiin Turku–Saukonoja-linjalle toiselle autolle. Sodan jälkeen alkoi voimakas liikenteen laajentaminen kaikkialla. Leiniökin hankki omistukseensa linjan Liedon asemalta Turkuun sekä Turku–Maaria–Auvaismäki-linjan, jota jatkoi Paattisille ja vuosikymmenen lopulla Yläneen Korkeakoskelle ja myöhemmin Tourulaan. Paattisten ja Yläneen linjat myytiin jo 60-luvulla Laakso &amp; Lehtiselle. Vuonna 1958 Paimiolainen Santalan Liikenne Oy oli ajautunut taloudellisiin vaikeuksiin ja Armas Leiniö otti haltuunsa ko. yrityksen saaden näin haltuunsa valtaosan Hämeentien lähiliikenteestä.
Liedon kirkonkylä alkoi 60-luvulla kasvaa voimakkaasti, jonka seurauksena saatiin järjestettyä toimiva paikallisliikenne ja Leiniön Liikenteen toimipaikka siirtyi myös tälle alueelle. Yrityksestä muodostettiin osakeyhtiö, jossa myös Armas ja Martta Leiniön lisäksi kaikki lapset olivat osakkaina. Santalan Liikenne Oy lakkautettiin 1990-luvulla. Toiminta jatkui näissä puitteissa aina 2000-luvulle, jolloin yhtiön toimitusjohtajana ollut Toivo Leiniö jäi eläkkeelle.
Vuonna 2005 TLO osti Leiniön liikenteen. Omistajanvaihdos ei aiheuttanut välittömiä aikataulu- tai reittimuutoksia. Leiniön Liikenteen noin kymmenen työntekijän työsuhteet jatkuivat myös entisellään.
Impaled Nazarene

Impaled Nazarene on suomalainen black metal -yhtye, jonka musiikissa on huomattavan paljon vaikutteita thrash ja death metalista, hardcore/crust punkista ja grindcoresta. Se perustettiin Oulussa vuonna 1990. Yhtyeen keulahahmo on laulaja Mika Luttinen (Sluti666). Bändi on tyylinsä vuoksi aiheuttanut paljon erimielisyyksiä esimerkiksi Norjan black metal -piireissä, joissa ei pidetä Impaled Nazarenen omalaatuisemmasta black metal -tyylistä. Tämän takia yhtye käyttää nykyään musiikkityylistään nimeä "nuclear metal" tai "goatcore".
Historia.
Yhtye on perustettu vuonna 1990, jolloin yhtyeeseen kuuluivat veljekset Mika ja Kimmo Luttinen, Mika Pääkkö, Ari Holappa ja Antti Pihkala. Seuraavana vuonna Harri Halonen tuli Antti Pihkalan tilalle bassokitaraan. Muutaman demon jälkeen yhtye sai vuonna 1992 sopimuksen Osmose Productionsin kanssa. Yhtye äänitti ensimmäisen "Tol Cormpt Norz Norz Norz", joka nousi myös top40-listalle.
Kärpässienet

Kärpässienet ("Amanita") on helttasieniin kuuluva sienisuku. Suvussa on kaikkiaan tuhatkunta lajia, joista ainakin 60 on laajalle levinneitä. Suomessa sukuun kuuluvia lajeja esiintyy 24.
Kärpässienille tyypillisiä piirteitä ovat irtotyviset heltat sekä nuorta sientä suojaava kalvo, joka sienen kasvaessa repeää jättäen lajista riippuen esimerkiksi laikkuja lakkiin tai renkaan jalkaan. Kärpässienten jalassa on yleensä tuppi ja niiden itiöpöly on enimmäkseen valkoista.
Monet kärpässienet ovat myrkyllisiä. Esimerkiksi kavalakärpässienen ja valkokärpässienen sisältämät fallotoksiinit ja amatoksiinit ovat tappavia solumyrkkyjä, jotka eivät tuhoudu keittämälläkään. Punakärpässieni sisältää hermomyrkkyjä, joilla on muun muassa pahoinvointia aiheuttavia sekä huumaavia vaikutuksia, mutta niistä johtuvat kuolemantapaukset ovat todella harvinaisia.
Suomessa esiintyvistä lajeista osa on myrkyllisiä tai jopa tappavia. Sukuun kuuluu kuitenkin myös syötäviä lajeja, kuten rusokärpässieni, joita kannattaa poimia vain, jos on aivan varma määrityksestä. Antiikin aikana keisarikärpässientä pidettiin suurena herkkuna.
Kärpässienten nimi on tullut siitä, että kärpässieniä nesteeseen liuotettuina on käytetty kärpästen tappamiseen.
Suomen kärpässienet.
Suomesta on löydetty 24 kärpässienilajia. Suomen yleisimmät myrkylliset kärpässienet ovat punakärpässieni ja valkokärpässieni. Syötäviin kärpässieniin kuuluvat muun muassa kehäkärpässieni, lehtokärpässieni, oliivikärpässieni, oranssikärpässieni, ruostekärpässieni ja rusokärpässieni. Useat lajit voidaan sekoittaa helposti toiseen myrkylliseen lajiin. Esimerkiksi rusokärpässieni edellyttää lajintunnistuksen lisäksi myös kunnollista kypsentämistä. Muuten siihen jää verisoluja tuhoavaa myrkkyä. Syötävistäkään kärpässienistä ei pidetä hyvänä ruokasienenä kuin sahraminkeltaista oranssikärpässientä, jolla ei ole jalassaan rengasta.
Etelä-Suomen tammilehdoista, Halikosta, Turun Ruissalosta, Saaristomeren kansallispuistosta ja Ahvenanmaalta on löytynyt valkokärpässientäkin myrkyllisempi kavalakärpässieni, joka on maailman vaarallisin sieni tunnettujen aiheutuneiden kuolemantapausten perusteella.
Suomessa esiintyviin kärpässieniin lukeutuvat myös ruskokärpässieni ja pantterikärpässieni, joissa on samoja myrkkyjä kuin punakärpässienessä, mutta etenkin pantterikärpässienessä suurempina pitoisuuksina.
El País

El País on Madridissa ilmestyvä riippumaton sanomalehti, joka on perustettu 1976. Se on espanjankielisten maiden arvostetuimpia lehtiä. Se on Espanjan laajalevikkisin sanomalehti (Estudio General de Medio, 2005), ja sillä oli 2005 noin 2,1 miljoonaa lukijaa. Sen ensimmäinen numero ilmestyi 4. toukokuuta 1976, aikana, jolloin maa otti vasta ensiaskeliaan takaisin kohti demokratiaa. Lehti on osa Grupo PRISAn mediayhteenliittymää.
Vuonna 1989 "El País" aloitti useita yhteistyöprojekteja muiden eurooppalaisten sanomalehtien kanssa. Sillä on yhteinen informaatioverkko italialaisen "La Repubblican" ja ranskalaisen "Le Monden" kanssa. Lokakuusta 2001 lähtien "El Paísin" englanninkielinen lisälehti on julkaistu "International Herald Tribunen" espanjalaisen painoksen mukana. Espanjan ulkopuolella espanjankielisessä maailmassa julkaistavan kansainvälisen version nimi on "El País Internacional".
Lehden ideologia rinnastetaan tavallisesti sosialistiseen puolueeseen.
"El País" oli yksi lehdistä, jotka julkaisivat profeetta Muhammadia esittäviä piirroksia Muhammad-pilapiirrosjupakan yhteydessä 3. helmikuuta 2006. Se on myös julkaissut kansikuvat "El Jueves" -lehdestä, jonka numerot oikeus määräsi takavarikoitaviksi kannen majesteettirikoksen vuoksi.
Kesäkuussa 2009 "El País" suututti Italian pääministeri Silvio Berlusconin julkaisemalla paparazzin ottamia kuvia Tšekin pääministerin Mirek Topolánekin kunniaksi järjestetyistä juhlista Berlusconin huvilalla Sardiniassa. Italiassa kuvat oli takavarikoitu yksityisyydensuojaan vedoten. 26. helmikuuta 2012 lehden numerot takavarikoitiin Marokossa, koska kyseisessä numerossa julkaistiin otteita Marokon kuningasta käsittelevästä kirjasta.
El Mundo

El Mundo on Espanjan toiseksi suurin sanomalehti. Sen levikki on 300 297 (2002). Lehden perustivat Alfonso de Salas, Pedro J. Ramírez, Balbino Fraga ja Juan González. Ensimmäinen numero ilmestyi 23. lokakuuta 1989.
Lehden pääkonttori sijaitsee Madridissa, mutta paikallisia painoksia tehdään muun muassa Andalusiassa, Valenciassa, Kastiliassa, Leónissa, Baleaareilla ja Bilbaossa. Poliittisesti sitä voi luokitella keskustaoikeistolaiseksi ja klassisen liberalismin kannattajaksi.
"El Mundo" on ollut osallisena useiden Espanjaa järkyttäneiden skandaalien paljastamisessa. Näiden joukossa olivat muun muassa Guardia Civilin komentajan Luis Roldánin suorittama kavallus sekä Espanjan keskuspankin johtajan Mariano Rubion sisäpiirikaupat ja veropetos. "El Mundo" toi julkisuuteen myös Felipe Gonzálezin johtaman sosialistihallituksen ja laittoman Grupos Antiterroristas de Liberaciónin väliset yhteydet. Uutisointi vaikutti suuresti Espanjan sosialistisen työväenpuolueen tappioon vuoden 1996 vaaleissa.
Natalie Portman

Natalie Portman (oik. Natalie Hershlag, hepreaksi נָטַלִי הֶרְשְלַג, s. 9. kesäkuuta 1981 Jerusalem) on israelilais-yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "Leon" (1994), "Iholla" (2004) ja "V niin kuin verikosto" (2005). Hän tunnetaan myös Padmé Amidalan roolistaan "Tähtien sota" -esiosatrilogiassa (1999–2005).
Portman palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla, Golden Globella, Baftalla ja SAG-palkinnolla roolistaan elokuvassa "Black Swan" (2010).
Ura.
Portmanin elokuvaura alkoi 12-vuotiaana. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli Mathilda Lando Luc Bessonin ohjaamassa elokuvassa "Leon".
Portmanin tunnetuimpia rooleja ovat muun muassa päärooli elokuvassa "Black Swan", Padmé Amidala "Tähtien sota" -elokuvasarjan episodeissa I–III, naispääosa elokuvassa "V niin kuin verikosto", sekä strippari elokuvassa "Iholla", josta hän sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden.
Portman on ohjannut lyhytelokuvan "Eve", joka esitettiin Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 2008. Elokuvassa näyttelevät Lauren Bacall ja Ben Gazzara. Portman on toiminut myös muutaman pitkän elokuvan tuottajana, kuten "Näin ystävien kesken", jossa hän myös näyttelee pääosaa. Portmanin ensimmäinen oma ohjaus, vuonna 2015 ensi-iltansa saanut "Tarina rakkaudesta ja pimeydestä", perustuu Amos Ozin omaelämäkerralliseen romaaniin. Portman näyttelee elokuvassa Ozin äitiä.
Vuonna 2011 hänet palkittiin roolistaan elokuvassa "Black Swan" muun muassa parhaan naispääosan Oscarilla, Golden Globella, Baftalla, Saturnilla ja SAG-palkinnolla.
Portman on myös tehnyt Darcyn äänen "Simpsonit"-televisiosarjassa.
Vuonna 2016 Portman näytteli Jacqueline ”Jackie” Kennedyä elokuvassa "Jackie". Portman sai roolistaan parhaan naispääosan Golden Globe- ja Oscar-ehdokkuudet.
Yksityiselämä.
Natalie Hershlag, taiteilijanimeltään Natalie Portman, syntyi Jerusalemissa perheeseen, joka polveutuu Keski- ja Itä-Euroopassa asuneista juutalaisista. Perhe muutti Israelista Yhdysvaltoihin Washingtoniin Portmanin ollessa kolmevuotias. Myöhemmin perhe muutti Connecticutiin ja sieltä edelleen Syossetiin New Yorkin osavaltioon. Portman käyttää julkisuudessa sukunimenään isoäitinsä tyttönimeä suojellakseen perhettään julkisuudelta. 
Portman on ollut kasvissyöjä kahdeksanvuotiaasta asti. Hän valmistui vuonna 2003 Harvardin yliopistosta pääaineenaan psykologia. Hän puhuu sujuvasti englantia, hepreaa, ranskaa sekä japania, jota hän on opiskellut koulussa.
Joulukuussa 2010 Portman ilmoitti menneensä kihloihin balettitanssija-koreografi Benjamin Millepiedin kanssa. "Black Swan" -elokuvan kuvauksissa tutustunut pariskunta sai esikoisensa, pojan, kesäkuussa 2011. Heidät vihittiin Kalifornian Big Surissa elokuussa 2012. Helmikuussa 2017 he saivat toisen lapsensa, tyttären. Helmikuussa 2024 pariskunta erosi virallisesti oltuaan erossa keväästä 2023 asti.
Tutong (piirikunta)

Tutong on piirikunta Bruneissa. Myös sen pääkaupunki on nimeltään Tutong. Muita tärkeitä kaupunkeja ovat Kuala Abang, Lamunin, Melit, Penanjong ja Telisai. Tutong rajoittuu pohjoisessa Etelä-Kiinan mereen ja idässä Malesiaan. Sungai Tutong -joki virtaa Tutongin läpi.
Piirikunnassa asui vuoden 2018 arvion mukaan noin 51 300 asukasta ja sen pinta-ala on 1 303 neliökilometriä.
Strykniini

Strykniini (C21H22N2O2) on Etu- ja Taka-Intiassa kasvavan strykniinipuun ("Strychnos nux-vomica") siemenistä saatu kuolettavan myrkyllinen alkaloidi. Yksi gramma ainetta riittää tappamaan noin kymmenen ihmistä. Strykniini kiihottaa hermoston toimintaa vaimentamalla ehkäisevien synapsien vaikutusta hermosolujen välisessä viestinnässä. Vastamyrkkynä käytetään muun muassa laksatiiveja ja kloraalihydraattia (C2H3Cl3O2 / Cl3CCH(OH)2).
Strykniini on väritön, kitkerä, kiteinen, pooliton eli veteen vaikeasti, mutta alkoholiin helposti liukeneva aine. Strykniini hajoaa alle kiehumislämpötilansa. Sitä käytetään muun muassa doping-aineena.
Strykniini mainitaan myös joissain kaunokirjallisuuden teoksissa kuten esimerkiksi Alexandre Dumasin kirjassa Monte-Criston kreivi ja Agatha Christien kirjassa Stylesin tapaus, joissa sitä käytetään tehokkaana myrkkynä. Strykniiniä käytetään myrkkynä myös Minna Canthin Sylvi-näytelmässä.
Saimaan ammattikorkeakoulu

Saimaan ammattikorkeakoulu oli Lappeenrannan Skinnarilassa toimiva ammattikorkeakoulu. Saimaan ammattikorkeakoulu yhdistyi vuoden 2020 alussa Lahden ammattikorkeakoulun kanssa uudeksi LAB-ammattikorkeakouluksi. Vuoteen 2009 asti Saimaan ammattikorkeakoulu toimi nimellä "Etelä-Karjalan ammattikorkeakoulu".
Saimaan ammattikorkeakoulu antoi ammattikorkeakoulututkintoon johtavaa koulutusta viidellä alalla eri alalla: tekniikassa, sosiaali- ja terveysalalla, liiketaloudessa, hotelli- ja ravintola-alalla sekä kuvataiteessa. Alat jakaantuivat edelleen 15 koulutusohjelmaan, joista neljä on englanninkielisiä. Ylempään korkeakoulututkintoon johtavia koulutusohjelmia oli kaikilla koulutusaloilla. Opiskelijoita ammattikorkeakoulussa oli noin 3 400 (vuosi 2019) ja henkilökuntaa noin 250. Saimaan ammattikorkeakoulu toimi Skinnarilan kampuksella Lappeenrannassa, aivan LUT-yliopiston vieressä. Aiemmin ammattikorkeakoulu toimi myös Imatralla, jossa sillä oli käytössään Linnalan kampus sekä entinen Paperilaboratorio ja Siitolan kartano navettoineen ja gallerioineen kuvataideopiskelijoiden käytössä. Ammattikorkeakoulu päätti siirtää Imatralla olevat toiminnot Lappeenrantaan keväällä 2018 ja siirto toteutettiin syksyllä 2019. 
Saimaan ammattikorkeakoulun omisti LUT-konserni. Saimaan ammattikorkeakoulu, Lappeenrannan teknillinen yliopisto ja Lahden ammattikorkeakoulu yhdistyivät LUT-konserniksi joulukuussa 2017. Yliopisto omisti kansainvälisen mallin mukaan molemmat ammattikorkeakoulut. 
Skinnarilan kampus.
Saimaan ammattikorkeakoulu (SAIMIA) ja Lappeenrannan-Lahden teknillinen yliopisto toimivat syksystä 2011 lähtien yhteisellä kampuksella Lappeenrannassa, Skinnarilan kaupunginosassa. Sitä ennen SAIMIA toimi kaupungin keskustan Armilassa olevissa toimitiloissa. Saimaan ammattikorkeakoulun ja LUT-yliopiston opiskelijat muodostivat yhdessä yli 8 000 opiskelijan yhteisön ja samalla Kaakkois-Suomen suurimman korkeakoulukampuksen.
Tammikuussa 2017 yliopiston ja ammattikorkeakoulun kielten ja viestinnän opetus keskitettiin yhteiseen kielikeskukseen, joka oli osa Saimaan ammattikorkeakoulun organisaatiota. Kielikeskus tuottaa kielten ja viestinnän opetuksen sekä yliopistolle että ammattikorkeakoululle.
Tammikuussa 2018 molempien korkeakoulujen tukipalveluhenkilöstö siirtyi yhteiseen "Korkeakoulupalvelut"-yksikköön, joka toimii osana LUT-korkeakouluja. Korkeakoulupalvelut tuottavat molempien korkeakoulujen tarvitsemat tukipalvelut (esimerkiksi talous- ja henkilöstöhallinnon sekä viestinnän ja markkinoinnin palvelut, tila- ja IT-palvelut sekä opiskelijoille suunnatut palvelut).
Koulutus.
Tekniikka:
Sosiaali- ja terveysala:
Liiketalous:
Hotelli- ja ravintola-ala:
Kuvataide:
Opiskelijakunta.
SAIMIAssa opiskelijoiden edunvalvojana toimi Saimaan ammattikorkeakoulun opiskelijakunta SAIKO.
Analyysin peruslause

Analyysin peruslauseet ovat lauseita, joiden mukaan kaksi analyysin perusmääritelmää, derivointi ja integrointi, ovat toistensa käänteistoimituksia. Analyysin peruslauseita on väitteen kumpaakin puoliskoa varten yksi, ja niiden nimet ovat analyysin ensimmäinen peruslause ja analyysin toinen peruslause. Siitä, kumpi on kumpi, ei liene täysin yksimielistä käytäntöä.
Analyysin ensimmäinen peruslause.
Jos formula_1 on välillä formula_2 "jatkuva funktio" ja formula_3 jokin sen integraalifunktio, niin F on derivoituva ja pätee:
formula_4
Lause voidaan kirjoittaa myös muodossa
formula_5, missä formula_6.
Analyysin toinen peruslause.
Olkoot formula_7 ja formula_8 funktion formula_1 primitiivejä (integraalifunktioita). Tällöin löytyy vakio formula_10 siten, että
formula_11 kaikille x.
Geometrinen tarkastelu.
Merkitään kuvasta funktion formula_1 alueen, eli funktion alle jäävän pinta-alan, kokoa funktiolla formula_13 (kuvassa punainen alue). Olkoon sinisen alueen leveys formula_14. Kun h on pieni saadaan arvio siniselle alueelle: 
formula_15
Toisaalta sininen alue on formula_16. Yhdistämällä saadaan:
formula_17
Siis formula_1 on formula_13:n derivaatta, kun väli formula_14 lähestyy nollaa.
formula_21
Tästä seuraa, että derivoinnin käänteisoperaatiolla funktiosta formula_1 saadaan funktio formula_13 eli funktion alle jäävä pinta-ala.
Sirkus Papukaija

Sirkus Papukaija, myöhemmin pelkkä Papukaija oli vuosina 1961–1967 lähetetty lasten televisio-ohjelma. Ohjelma lähetettiin joka toinen sunnuntai. Siihen liittyi myös lasten kerhotoimintaa.
Estradiohjelmassa esiintyivät muun muassa sirkustirehtööri-toimittaja Orvo Kontio, taikuri Fakiiri Kronblom (Nils Hedengren), joka otti käyttöön taikasanat ”suolaa, suolaa, enemmän suolaa”, professori Hajamieli (Martti Varpama) sekä Onni-klovni (Onni Gideon Tervonen), jonka housut ja kengät määrittelivät klovnin Suomen lasten mielikuvissa. Myös Eveliina Pokela oli ohjelman vakioesiintyjiä. Ohjelmassa oli tapana piilottaa tai esimerkiksi pudottaa lentokoneesta papukaijamerkkejä, jonka löytäneet saivat palkinnon palauttaessaan sellaisen televisiostudioon. Tämä ”etu” koski lähinnä helsinkiläislapsia.
Ohjelman lapsikatsojia kehotettiin perustamaan eri paikkakunnille papukaijakerhoja, joiden välityksellä he saattoivat liittyä ohjelman suurempaan papukaijakerhoon. Kerhossa oli tuhansia jäseniä. Papukaijakerhoja perustaneille lapsille järjestettiin retkiä ja keräyksiä, ja hyvästä suorituksesta sai ”kymmenen pistettä ja papukaijamerkin”.
Parodia.
Pirkka-Pekka Petelius esitti Fakiiri Kronblomia "Velipuolikuu"-viihdesarjan parodisessa sketsissä, jossa hän yritti taikoa ”punaista neilikkaa”.
Ounastunturi

 
Ounastunturi () on 50 kilometriä pitkän Pallas-Ounastuntureiden tunturiketjun pohjoisosa ja sijaitsee Muonion ja Enontekiön kunnissa. Alue on osa Pallas-Yllästunturin kansallispuistoa ja Natura 2000 -ohjelman parissa. Ounastunturin erottaa Pallastuntureista Hannukuru.
Ounastunturi on avaraa ja karua tunturiylänköä 400–500 metriä merenpinnan yläpuolella. Korkeimmat huiput yltävät yli 700 metrin, eteläinen "Outtakka" 725 metriä ja pohjoinen "Pyhäkero" 713 metriä. Pallastunturien pyöreälakinen "Taivaskero" on tunturiketjun korkein huippu, korkeudeltaan 807 metriä.
Maisemiltaan Ounastunturi muistuttaa Käsivarren pohjoisosien ja Norjan puolen rajaseudun paljaita tuntureita.
Ounastunturin lähin ja suurin vesistö on pohjoisluoteessa pitkä ja kapea Ounasjärvi, jonka pohjoisrannalla sijaitsee Enontekiön kuntakeskus Hetta.
Hierokles (stoalainen)

Hierokles (, 100-luku) oli kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hänen ainoa tunnettu kirjoituksensa on kokoelma eettisiä käyttäytymissääntöjä stoalaisen filosofian malliin. Kokoelmasta on säilynyt osia.
Pohjavesi

Pohjavesi on maanpinnan alapuolella sijaitsevaa vettä. Sitä muodostuu huonosti vettä läpäisevien maakerrosten päälle. Pohjavesikerroksen raja on siinä kohdassa, josta alaspäin maaperä on vedellä kyllästettyä. Kaikki maanpinnan alainen vesi ei siis ole pohjavettä. Ihminen käyttää pohjavettä juoma- ja talousvetenä kaivojen kautta. Paikkaa, jossa pohjavesi tulee maanpinnan yläpuolelle, kutsutaan lähteeksi.
Pohjavedet muodostavat jäätiköiden jälkeen toiseksi suurimman makean veden varaston maapallolla. Pohjaveden kelpoisuus juomavedeksi johtuu siitä, että se on maakerrosten läpi suotautuessaan puhdistunut epäpuhtauksista, kuten haitallisista bakteereista. Samalla veteen liukenee useita hyödyllisiä suoloja. Ihmiselle käyttökelpoisinta on hiekka- ja sorapitoisesta maaperästä tai peruskallion halkeamista löytyvä, paljon vapaasti liikkuvaa vettä sisältävä pohjavesi. 
Pohjavesivarasto eli "akviferi" saa vetensä sateena, joista, järvistä tai toisista pohjavesivarastoista. Lopulta vesi purkautuu mereen, järviin tai toisiin pohjavesivarastoihin. Varasto on uusiutuva, mutta jos sitä käytetään nopeammin kuin se ehtii uusiutua, se ehtyy. Tällä hetkellä maapallon pohjavesivarat ovat ihmisen liiallisen käytön vuoksi ehtymässä. Pohjavesien ehtyminen uhkaa viljantuotantoa kuivilla ja puolikuivilla alueilla.
Ilmaston lämpeneminen uhkaa myös suolata useita akvifereja. Lämpimämpään pohjaveteen liukenee enemmän raskasmetalleja kuten arseenia ja mangaania, joista mangaanin on arveltu vaikuttavan haitallisesti lasten ja sikiöiden hermostoon. Lämpimämpi vesi on myös kasvualusta vaarallisille bakteereille.
Pohjavesivarasto voi olla kolmenlainen sen mukaan, mikä sen pintaa rajoittaa:
Kurikasta vuonna 2010 löytynyt pohjavesialue on Suomen suurin. Sen tutkiminen aloitettiin 2014. Siitä on suunniteltu veden ottoa Kurikalle ja Vaasalle, joka saa käyttöveden pintavesistä.
Pohjavesitiede tunnetaan nimellä geohydrologia.
Vedenhankintakäytön soveltuvuuden ja suojelutarpeen perusteella pohjavesialueet luokitellaan kolmeen eri luokkaan: 1., 2. ja E -luokkaan.
Hierokles Aleksandrialainen

Hierokles Aleksandrialainen (, ; 400-luku) oli uusplatonilainen filosofi, joka oli aktiivinen vuoden 430 molemmin puolin. Hän opiskeli Plutarkhos Ateenalaisen alaisuudessa Ateenassa, ja opetti sen jälkeen jonkin aikaa kotikaupungissaan Aleksandriassa. Hänet karkotettiin kaupungista, ja hän siirtyi Konstantinopoliin, jossa hänen uskonnolliset mielipiteensä herättivät sellaista vastustusta, että hänet heitettiin vankilaan ja ruoskittiin julmasti.
Ainoa kokonaisena säilynyt teos Hierokleelta on kommentaari "Pythagoraan kultaisiin säkeisiin". Se oli hyvin suosittu keskiajalla ja renessanssiaikana, ja se on käännetty useille kielille. Fotios ja Stobaios mainitsevat ja lainaavat eräitä muita teoksia, kuten erästä kaitselmusta ja kohtaloa koskenutta teosta, joka oli hänen suosijalleen Olympiodoros Thebalaiselle kirjoitettu lohduttava tutkielma. Hierokles vastusti astrologista fatalismia sillä perusteella, että se perustuu irrationaalisiin välttämättömyyksiin, eikä jumalalliseen kaitselmukseen. Samasta syystä hän vastusti teurgiaa ja magiaa, koska ne pyrkivät syrjäyttämään jumalallisen järjestyksen.
Vaikka Hierokles ei mainitse kristinuskoa kertaakaan säilyneissä teoksissaan, hänen teoksensa on nähty pyrkimyksenä sovittaa kreikkalaisia uskonnollisia perinteitä yhteen hänen Konstantinopolissa kohtaamiensa kristillisten uskomusten kanssa.
Syöttövirtaus

Syöttövirtaus on osa matalapaineen rintamarakennetta. Se on pienialainen makkaramainen ympäristöä suuremman tuulennopeuden putki. Tyypillistä matalapainetta syöttää lämmin, kylmä ja kuiva syöttövirtaus, jotka tulevat kukin eri suunnasta. Syöttövirtausten tulosuunnat ja kulku riippuvat matalapaineen kehitysvaiheesta.
Matalapaineen syöttövirtaukset.
Jos matalapaine liikkuu itään niin että rintamien väliin jäävä lämmin sektori aukeaa etelään, 
Syöttövirtausteoria on 1970- ja 1980-luvulla kehittynyt tapa selittää matalapaineen rintamarakenteeseen liittyvät pilvet ja suhteelliset ilmavirrat. Se on erityisen kätevä kun halutaan kuvata erilaisia okkluusiorintaman tyyppejä. Se täydentää 1940-luvun norjalaista rintamamallia, ei ole sen kanssa ristiriidassa: norjalainen okkluusionkuvaus on syöttövirtausmallin erityistapaus.
Kylmän syöttövirtauksen olemassaolo on sittemmin kyseenalaistettu.
Käytännön säänennustustyössä syöttövirtaukset nähdään säähavainnoissa tuulennopeuden ja kastepisteen muutoksina.
Maavesi

Maaveden muodostaa kaikki se maanpinnan alapuolinen vesi, joka ei kuitenkaan ole pohjavettä. Maavesivyöhykkeen ja pohjaveden raja on kohdassa, jota alempana maaperä on vedestä kylläinen.
Erilaisia maavesiä ovat
Koska maahiukkaset ovat usein negatiivisesti varautuneita, voivat vesimolekyylit dipoliluonteensa (vesimolekyylin toisella päällä on positiivinen, toisella negatiivinen osittaisvaraus) takia sitoutua niiden pinnalle hygroskooppiseksi vedeksi. Maaperän vedenpidätyskyky riippuu siitä, kuinka suurelle pinta-alalle vettä voi kiinnittyä. Siksi hienojakoinen maa-aines pidättää vettä paremmin kuin karkea. 
Maavedet virtaavat erittäin hitaasti. Sitä maaveden osaa, joka on liikkeessä alaspäin kohti pohjavettä, kutsutaan vajovedeksi.
Vulgaarilatina

Vulgaarilatinaksi kutsutaan kansan käyttämää latinan muotoa. Nykyiset romaaniset kielet ovat kehittyneet juuri vulgaarilatinasta.
Termin vulgaarilatina teki tunnetuksi suomalainen Veikko Väänänen teoksessaan Introduction au latin vulgaire. Väänänen väitteli aiheesta 1930-luvulla. Termi on sittemmin vakiintunut, mutta sitä voidaan pitää myös epäonnistuneena. Se tarkoittaa ”kansan syvien rivien” puhumaa latinaa, mutta viittaa oikeastaan yksinomaan kirjalliseen latinaan. Puhuttua latinaahan ei ole säilynyt.
Kirjoitettu klassinen latina kuten myös julkisissa puheissa käytetty klassinen puhekieli olivat kuitenkin jäykkiä eikä niitä juurikaan käytetty yläluokan ulkopuolella. Puhuttu latina vaihteli ympäri valtakuntaa ja se sai vaikutteita paikallisista kielistä. Kansanlatinaa tunnetaan ennen muuta ajan kieliopeissa ja muissa yhteyksissä kerrottujen yleisten ”kielivirheiden” (klassiseen kielimuotoon verrattuna), piirtokirjoitusten kirjoitusvirheiden ja joidenkin vähän koulutettujen ihmisten kirjoittamien tekstien kautta. Puhuttu latina jatkoi muutostaan läpi antiikin ja kohti myöhäisantiikkia. Rooma levitti laajetessaan vulgaarilatinaa ympäri valtakuntaa, ennen muuta kuitenkin länsiosiin. Länsi-Rooman luhistumisen jälkeen vuonna 476 alkoi latinasta kehittyä eri murteita, joista kehittyivät romaaniset kielet, kuten ranska, espanja, portugali, romania, italia, retoromaani, provensaali, katalaani ja sardi. Todennäköisesti joskus vuoden 600 jälkeen puhutut murteet eivät enää olleet ymmärrettävissä toisten murteiden puhujille. Niistä oli siis tullut omia kieliään. Latina vaikutti voimakkaasti myös muihin kieliin. On esimerkiksi arvioitu, että englanninkielisessä kirjoitetussa tekstissä 70–80 prosenttia sanoista saattaa olla latinalaisperäisiä.
Latinasta kehittyneille kielille on ominaista, että monet sanat ja ilmaukset periytyvät nimenomaan puhutusta vulgaarilatinasta, eikä kirjakielestä. Esimerkiksi ranskan sana cheval, ’hevonen’, juontaa juurensa latinan ”kaakkia” tai ”konia” tarkoittavasta sanasta caballus, eikä kirjakielen hevosta tarkoittavasta sanasta "equus".
Thames

Thames on joki, joka virtaa eteläisessä Englannissa, Isossa-Britanniassa. Sen kokonaispituus on 335 kilometriä, josta purjehduskelpoista on 243 kilometriä. Kulkukelpoisessa osassa on yhteensä 45 sulkua.
Joki alkaa Gloucestershirestä Cotswoldinkukkuloilta, virtaa muun muassa Oxfordin ja Lontoon kaupunkien halki kohti itää ja laskee Pohjanmereen. Thamesin 104 km pitkässä estuaarissa, Teddingtonin suluilta Pohjanmereen, havaitaan vuorovesi-ilmiö, jonka vaihtelu on Lontoon kohdalla korkeimmillaan seitsemän metriä.
Lechladen ja Lontoon välillä Thames virtaa rauhallisesti tasaisen maalaismaiseman halki, se laskeutuu siellä vain 32 cm kilometriä kohti.
Thames on pisin kokonaan Englannissa virtaava joki, mutta Britannian pisin on Walesin puolelta alkava Severn. Thamesiin yhtyy 20 sivujokea.
Joessa on yli 80 saarta.
Etymologia.
Thames on peräisin kelttiläisiltä, jotka kutsuivat jokea nimellä ”Tamesa”, joka saattoi tarkoittaa ”tummaa”. Kelteiltä se muuttui latinassa muotoon ”Tamesis” ja muinaisenglannissa muotoon ”Temese”. Oxfordissa Thamesia kutsutaan joskus nimellä Isis.
Sivujoet.
Thamesin suurimpia sivujokia ovat ylävirrasta alavirtaan:
Luonto.
Joesta on aikoinaan pyydystetty monia kalalajeja: sampia, joskus lohtakin, taimenia, suutareita, karppeja, särkiä, turpia, lahnoja, töröjä, ankeriaita ja kampeloita. Siellä tavataan säännöllisesti pyöriäisiä ja kerran jokeen on eksynyt myös pieni valas. Yleisiä vierailijoita ovat myös kirjohylje ja pullokuonodelfiini.
Thames Lontoossa.
Thames kulkee Lontoon keskustan halki lännestä itään. Sen pohjoispuolella ovat Westminster ja Lontoon City, eteläpuolella Southwark. Joen yli johtavista silloista tunnetuimpia ovat Westminsterin silta, Waterloon silta, London Bridge ja Tower Bridge. Tower Bridgen itäpuolella joen yli ei ole siltoja, mutta sen ali johtaa useita tunneleita.
Keskustassa Thamesin pohjoisrantaa pitkin kulkee noin kahden kilometrin pituinen leveä rantakatu, "Victoria Embankment". Muualla Lontoossa läheskään kaikkialla ei jokivartta pitkin kulje katua, vaan monet rakennustontit ulottuvat aivan joen reunaan saakka. Esimerkiksi Lontoon parlamenttitalo sijaitsee aivan joen varressa. Myös Tower of Londonin muuri kulkee aivan jokivartta pitkin.
Lontoon rahtilaivasatama sijaitsi aikaisemmin Thamesjoella lähes välittömästi Tower Bridgen itäpuolella. Alueella sijaitsi myös useita telakoita. Viime aikoina satama- ja telakkatoiminnat ovat kuitenkin siirtyneet kauemmaksi keskustasta, lähelle Thamesin suuta, ja tätä Docklandsin aluetta on alettu rakentaa uudeksi asunto- ja liiketaloalueeksi.
Thamesilla pidetään vuosittain Cambridge–Oxford-soutukilpailu.
Tulvat.
Joki tulvii usein voimakkaasti. Joen yläjuoksulle on rakennettu useita sulkuja, joiden avulla joen virtausta voidaan säädellä. Thamesin rinnalle on rakennettu myös keinotekoinen Jubileejoki, minne tulvavesiä voidaan ohjata. Alajuoksulle Lontoota suojaamaan on rakennettu Thames Barrier porttirakennelma, joka estää tarvittaessa nousuveden tulon Lontooseen.
General Electric

General Electric (GE) on yhdysvaltalainen monialayritys. Se oli 2000-luvun alkupuolella markkina-arvoltaan maailman suurimpia yhtiöitä. General Electric suunnittelee jakautumista kolmeksi erilliseksi yhtiöksi, jotka ovat GE Aviation, GE Healthcare ja GE Renewable Energy and Power.
Yhtiö oli vuoden 2012 Fortune 500 -listalla kuudennella sijalla.
Historia.
General Electricin syntyi useamman yrityksen fuusiosta vuonna 1892. Näistä yksi oli Thomas Alva Edisonin aikaisemmin perustama. General Electric oli vuoden 2018 alussa ainoa alkuperäinen Dow Jones Industrial Average -indeksin yritys, joka oli edelleen indeksissä mukana. Osake poistettiin indeksistä kesäkuussa 2018.
Yhtiö oli yksi kahdeksasta suuresta tietokonevalmistajasta 1960-luvulla. Yhtiö oli mukana Multics-käyttöjärjestelmä kehityksessä ja myöhemmin kehitti General Comprehensive Operating System (aluksi GECOS, myöhemmin nimetty uudelleen GCOS) -käyttöjärjestelmän suurtietokoneille. Yhtiön tietokoneosasto "GE Information Systems Group" myytiin Honeywell-yhtiölle 1960-luvun lopussa.
Vuonna 1963 yhtiössä otettiin käyttöön Charles Bachmanin kehittämä verkkomallin tietokanta Integrated Data Store (IDS).
Vuonna 2014 General Electric osti Alstomin energia- ja sähkönsiirtoliiketoiminnat.
Toimialat.
Yrityksellä on kuusi päätoimialaa, jotka jakautuvat edelleen tulosyksiköihin. Seuraavassa luetellaan päätoimialat, seuraavan tason tulosyksiköt ja esimerkkejä eräiden yksiköiden tuotteista. 
Tietokoneet.
Yhtiön valmistamia tietokoneita:
Pomelo

Pomelo ("Citrus maxima"), josta käytetään toisinaan myös nimeä "pummelo", on ruutakasveihin (Rutaceae) kuuluva sitruspuulaji ("Citrus"). Sen hedelmää kutsutaan samalla nimellä.
Puu kasvaa 5–15 metriä korkeaksi, ja sen runko on tyypillisesti 10–30 senttimetriä paksu. Nuoret oksat ovat karvaisia. Lehdet ovat nahkeita, soikeita, 5–20 senttimetriä pitkiä ja 2–12 senttimetriä leveitä. Kukat ovat 1,5–4 senttimetriä leveät, valkeat ja tuoksuvat. Hedelmät ovat 10–30 senttimetriä leveitä. Niissä on paksu kuori.
Pomelo on kotoisin Kaakkois-Aasiasta. Ensimmäiset maininnat pomelosta ovat vuodelta 1187 Israelin alueelta. Pomeloa on viljelty tiettävästi Espanjassa, mutta useimmat Eurooppaan tuodut pomelot ovat olleet tuontitavaraa ja siksi ilmeisen harvinaisia vielä keskiajalla. Viljellyt sitrushedelmät ovat tiettävästi syntyneet kolmesta kantalajista: pomelosta ("Citrus maxima"), sukaattisitruunasta ("Citrus medica") ja mandariinista ("Citrus reticulata").
Pomelosta on olemassa useita lajikkeita. Kiinasta kotoisin oleva hunajapomelo ("Citrus maxima" 'Guang Xi') on iso vihertävä tai kellertävä hedelmä. Maku muistuttaa greippiä, mutta ei ole läheskään niin kirpeä. Se voi kasvaa jopa kaksi kiloa painavaksi.
Käyttö.
Pomelosta puristettu mehu on herkullista ja sen kuoresta valmistetaan esimerkiksi makeisia. Hedelmää myös syödään ihan sellaisenaan. Esimerkiksi Kaakkois-Aasiassa pomeloa syödessä siihen lisätään usein ruokasuolaa.
Digital Radio Mondiale

Digital Radio Mondiale eli digitaalinen maailmanradio digitalisoi perinteisiä analogisia AM-alueen lähetyksiä (lyhyet, keskipitkät ja pitkät aallot). Digital Radio Mondiale (DRM) - järjestelmän laajennus sai loppukesästä 2009 ETSI (European Standards Organisation) - hyväksynnän. Versio 3.1.1 tarjoaa kaksi parannusta: taajuusalue laajenee alle 30 MHz:stä 174 MHz:iin ja standardilla on nyt MPEG surround -tuki. Laajennus on nimetty DRM+:ksi.
DRM-lähetysten kuunteluun tarvitaan DRM-radio tai sovelias AM-radio, joka kytketään sovittimella tietokoneeseen sekä purkuohjelma (esimerkiksi Dream). 
Suomesta ei ole DRM-lähetyksiä, ja Yleisradio on lakkauttanut DAB-lähetyksetkin 31.8.2005. DRM-radion edelläkävijöitä on saksalainen Deutsche Welle; mm. sitä voi kuunnella myös Suomessa.
Gilles de Roberval

Gilles Personne de Roberval (6. elokuuta 1602 Roberval – 27. lokakuuta 1675 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko. Hän toimi filosofian opettajana Pariisin "Gervais-akatemiassa" ja hoiti matematiikan professuuria vuodesta 1634. Hänet valittiin Ranskan tiedeakatemiaan vuonna 1666.
Hän tutki sekä analyysiä että geometriaa. Hän oli aikalaisensa René Descartesin kilpailija, ja hänellä oli tapana viivytellä keksintöjensä julkaisemista.
Roberval ratkaisi vuonna 1634 kysymyksen sykloidin alle jäävästä pinta-alasta. Hän osoitti sen olevan kolme kertaa sen ympyrän pinta-ala, jonka vierimisestä sykloidi on syntynyt.
Roberval kehitti vuonna 1669 Robervalin vaa’an. Se on tasapainovaaka, jossa vaakakuppeja tukevat tangot on yhdistetty suunnikkaan muotoisella mekanismilla niin, että punnittavien esineiden sijainti vaakakupissa ei vaikuta punnitustulokseen.
Musée du Montparnasse

Musée du Montparnasse oli museo Pariisissa. Museo avasi ovensa vierailijoille 28. toukokuuta 1998. Museo suljettiin 2015.
Montparnassen museon perustivat Roger Pic ja Jean-Marie Drot vuonna 1996. Se sijaitsi rakennuksessa, jossa oli 1900-luvun alussa Marie Vassilieffin ateljee, jossa myös monet alueen taiteilijat pystyivät ruokailemaan halvalla. Siellä vierailivat aikanaan muun muassa Pablo Picasso, Henri Matisse, Georges Braque, Amedeo Modigliani ja Chaïm Soutine.
Roger Pic oli vastustanut alueen kiinteistösuunnitelmia ja perusti siksi museon, joka oli myös alueen kulttuurikeskus. Museossa oli töitä, joita olivat tehneet 1900-luvun alussa Montparnasselle eri puolilta maailmaa muuttaneet taiteilijat. Välillä museossa oli myös näyttelyitä nykyisten sekä edesmenneiden montparnasselaisten taiteilijoiden töistä.
Pariisin kaupunki sulki museon vuonna 2015. Se oli ollut myös aiemmin suljettuna syyskuussa 2013, kun paikallishallinto oli tehnyt sinne tarkistuksen. Tarkistuksen mukaan museolla ei ollut pysyvää kokoelmaa, jonka perusteella se pystyi peruuttamaan museon ja kaupungin välisen sopimuksen. Kaupunki omisti museon rakennuksen.
Bastionijärjestelmä

Bastionijärjestelmä on 1500-luvun alussa italialaissotien aikana Italiassa kehitetty linnoitusjärjestelmä, joka korvasi keskiaikaiset tykistöllä käytävään sodankäyntiin soveltumattomat linnat. 
Bastionijärjestelmään siirtyminen madalsi linnoitusta, ja toisaalta laajensi linnoitusten pinta-alaa verrattuna keskiaikaisiin linnoihin. Aikaisemmin linnoitusten tuli olla korkeita, jotta teräasein varustetun vihollisen olisi ollut mahdollisimman vaikeaa tunkeutua muurien ylitse tikapuilla niiden sisäpuolelle.
Järjestelmää kehittivät edelleen 1600-luvulla ranskalainen Sébastien Le Prestre de Vauban ja hollantilainen Menno van Coehoorn. Järjestelmä oli käytössä 1700-luvulle saakka. 
Bastionijärjestelmän puolustus perustui vahvaan tykistöön ja linnoitusten tarkasti suunniteltuun pohjakaavaan, joka mahdollisti linnoituksen eri osien osallistumisen toistensa puolustustaisteluun. Linnoituksen bastioneista pystyttiin ampumaan viereisten bastionien edustalle, ja näin linnoituksen edustalle ei jäänyt yhtään kuollutta kulmaa, johon oma tykkituli ei olisi ulottunut. 
Vaikka linnoitukset olivat huomattavasti keskiaikaisia linnoja matalampia, niiden muurit saatiin vallihautojen avulla riittävän korkeiksi, ettei linnoitusten valtaaminen suoralla rynnäköllä ollut mahdollista.
Bastionilinnoitukset Suomessa.
Bastionijärjestelmä otettiin käyttöön Suomessa viimeistään 1500-luvulla tykistösodankäynnin kehittymisen johdosta. Tuolloin linnoihin ja kaupunginmuureihin perustuva puolustustaktiikka muuttui vanhanaikaiseksi. Ampuma-aseita on ollut Suomessa käytössä aikaisemminkin ja 1400-luvun suomalaisten ritareiden (raskas ratsuväen sotilas) perintöluetteloissa on mainittu ajanmukainen aseistus mukaan lukien ampuma-aseet. Aseteknologia on levinnyt nopeasti ja se on ollut hyvin yhtenevää koko Itämeren alueella. 
Merkittävä rakennushanke oli 1500-luvun puolivälissä tehty Viipurin kaupungin linnoitteiden ajantasaistaminen, jolloin keskiaikaista Viipurin kaupunginmuuria vahvistettiin bastioneilla sekä rakennettiin merkittävä laajennus kaupunkia suojaavaan linnoitteeseen. Tämän linnoitustyön merkittävimmät hankkeet olivat Äyräpään ja Pantsarlahden bastionit. 
Ruotsin rajat siirtyivät valloitussotien seurauksena siten, että uusia merkittäviä linnoitustöitä ei nähty tarpeellisiksi Suomen alueilla ennen 1700-lukua. Bastionijärjestelmän mukaisesti rakennettuja linnoituksia ovat Suomessa esimerkiksi hattujen sodan jälkeen rakennetut Augustin Ehrensvärdin suunnittelemat Viaporin eli Suomenlinnan ja Svartholman merilinnoitukset sekä venäläisten 1790-luvulla Vanhaan Suomeen rakentama Kaakkois-Suomen linnoitusjärjestelmä. Lisäksi Suomen keskiaikaisia linnoja nykyaikaistettiin 1700-luvun kuluessa rakentamalla niiden etuvarustuksiksi bastioneja.
Venäjän keisarikunnan armeijan 1790-luvun lopulla viimeistelemää Taavetin linnoitusta käytettiin sotilaallisesti vain vuoteen 1803, jolloin sen sotilaallisesta käytöstä luovuttiin. Bastionijärjestelmä tuli teknisesti vanhanaikaiseksi noin 1790-luvulla.
Radiohäirintä

Radiohäirintä on toimintaa, jolla pyritään estämään tai vaikeuttamaan radiotaajuuksien käyttöä.
Radiohäirintää käytetään muun muassa sodankäynnissä estämään vastustajaa käyttämästä radioviestintää joukkojen johtamisen välineenä. Rauhan aikana radiohäirinnällä voidaan esimerkiksi pyrkiä säilyttämään oma poliittinen uskottavuus estämällä häirinnän avulla oman maan kuuntelijoita vastaanottamasta opposition tai toisen valtion radiolähetyksiä.
Häirintälähettimiä voi olla kenttäoloissa sijoitettuna ajoneuvoihin, kun taas jatkuvaa häirintää varten on saatettu perustaa pysyviä kiinteitä radioasemia. Häirintä voi ilmetä esimerkiksi tietyllä taajuudella esiintyvän radiolähetyksen päälle soitettavalla musiikilla, moottorin jyrinällä, kantoaallolla tai muulla häiritsevällä äänellä. Välttääkseen häirintää käyttävät radioasemat varataajuuksia tai vaihtelevia taajuuksia. 
Euroopassa laajimmin tunnetuksi on tullut kylmän sodan aikainen radiohäirintä, missä vuodesta 1949 vuoteen 1989 Neuvostoliitto häiritsi läntisten radioyhtiöiden Varsovan liiton maihin suuntaamia radiolähetyksiä. Yleensä häirittäviä radioasemia olivat BBC World Service, Voice of America (VOA), Radio Free Europe (RFE) ja Radio Liberty, joista kolme jälkimmäistä oli perustettu nimenomaan vaihtoehtoisen eli läntisen näkökulman tuottamiseksi Itä-Euroopan kuuntelijoille. Myös Israel on käyttänyt häirintää ja joutunut myös itse häirityksi.
Jatkosodassa Suomen armeija soitti Säkkijärven polkkaa tietyillä radiotaajuuksilla häiritäkseen Neuvostoliiton asettamien radiomiinojen taajuuksia.
Deutsche Welle

Deutsche Welle (, lyh. DW) on Saksan radion ulkomaanpalvelu, joka toimii usealla kielellä saksan lisäksi niin radion kuin television välityksellä. Deutsche Welle on osa Saksan pehmeän vallan kanavia, ja sen tarkoitus on tuoda esiin Saksan näkökulma uutismaailmassa, jonne se tuottaa itsenäistä sisältöä.
Toisin kuin muu Saksan yleisradiotoiminta, kuten ARD, ZDF tai Deutschlandradio, DW saa rahoituksensa suoraan liittovaltion budjetista eikä kansalaisten maksamasta mediamaksuista.
Historia.
Yhtiö perustettiin vuonna 1953 ja sen ensimmäiset lähetykset kuultiin 3. toukokuuta Kölnistä. Vuotta myöhemmin aloitettiin muut kuin saksankieliset lähetykset.
Vuoteen 1992 asti DW toimi puhtaasti vain radioasemana, kunnes se aloitti televisiolähetykset 1. huhtikuuta Berliinistä käsin. Televisio-ohjelmaa tehdään neljällä kiellä: saksaksi, englanniksi, arabiaksi ja espanjaksi.
Toiminta nykyään.
Radioaseman kotipaikka sijaitsee Bonnissa, minkä lisäksi sillä on erillinen toimisto myös Berliinissä. Työntekijöitä DW:llä on noin 1500 ja sille työskentelee saman verran freelancereita ympäri maailmaa. DW:llä on kaksi lyhytaaltoasemaa Saksassa ja yksi Sri Lankassa. Lisäksi yhtiö vuokraa lähetysaikaa kahdelta releasemalta.
Vuodesta 2013 lähtien DW:n toimitusjohtajana on toiminut Peter Limbourg.
Radioaseman alaisuudessa toimii vuonna 1964 perustettu DW Akademie, joka tarjoaa käytännön koulutusta jornalismin opiskelijoille Saksan ulkopuolella. Tavoitteena on lisätä avoimuutta, objektivisuutta ja laatujornalismia. Vuodesta 2018 lähtien akatemiaa on johtanut Carsten von Nahmen.
DW:llä on oma sivustonsa, jonne se tuottaa ilmaiseksi materiaalia saksan kielen itseopiskeluun.
Sensuuri.
Venäjän viranomaiset kielsivät DW:n toiminnan Venäjällä helmikuussa 2022. Kyseessä oli kostotoimi Saksan viranomaisten päätökselle kieltää RT:n saksankieliset lähetykset. Saman vuoden joulukuussa DW:n Moskovan toimitus siirtyi Riikaan.
Lokakuussa 2022 Iranin viranomaiset asetti pakotteita DW:ta vastaan, koska kanavalla käsiteltiin Iranin huivikapinaa, minkä Iran katsoi olevan terrorismin tukemista.
Huhtikuussa 2024 Valko-Venäjän viranomaiset leimasivat DW:n valkovenäjänkielisen palvelun äärijärjestöksi.
National Public Radio

National Public Radio (NPR) on yhdysvaltalainen julkisen palvelun radioverkko, joka lähettää lähinnä uutis-, ajankohtais- ja keskusteluohjelmia Yhdysvalloissa. NPR perustettiin 26. helmikuuta 1970. Yhtiön toimitusjohtajana toimii John Lansing.
Vuonna 2020 NPR:llä oli hieman yli 9,1 miljoonaa viikoittaista kuuntelijaa. Samana vuonna sen liikevoitto oli 37,6 miljoonaa dollaria.
NPR Worldwide lähettää radiolähetyksiä ympäri maailmaa. NPR:n ohjelmia on kuultavissa Suomessa myös ULA-aalloilla Helsingissä Yleisradion kautta sekä digi-televisiosta Yle Mondo -kanavalta.
Julkisen palvelun televisiotoiminnasta Yhdysvalloissa vastaa Public Broadcasting Service.
Frouden luku

Frouden luku on virtausmekaniikassa nesteosaseen vaikuttavan inertiavoiman ja painovoiman suhteen neliöjuuri. Se on myös ns. Richardsonin luvun neliöjuuri. Luku on nimetty fyysikko William Frouden mukaan, vaikka Froude ei ollut ensimmäinen lukua käyttänyt. 
Frouden luvulle voidaan osoittaa kaava
formula_1, missä
Jos uoman keskisyvyys avoimen uoman virtauksessa on L, on formula_2 pitkän matalan aallon etenemisnopeus virtaukseen nähden. Tämän perusteella voidaan erottaa kolme virtaustyyppiä sen mukaan, onko Frouden luku suurempi vai pienempi kuin yksi: