tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Demos Helsinki

Demos Helsinki on yhdistyspohjainen tutkimuslaitos eli ajatushautomo. Se tekee tutkimusta, strategioita ja kokeiluja julkiselle, yksityiselle ja kolmannen sektorin organisaatioille ja työllistää 50 eri alojen asiantuntijaa. Emoyhteisönä toimii Demos ry.
Kansalaisyhteiskunnan ja kokeilujen näkökulmaa korostava Demos Helsinki on vakiinnuttanut paikkansa itse hankkimallaan projektirahoituksella. Se eroaa muista suurista suomalaisista ajatushautomoista, joiden toiminta perustuu tuille ja avustuksille.
Demos Helsingin perustivat Roope Mokka ja Aleksi Neuvonen. Vuosina 2013–2017 sen toiminnanjohtajana toimi Tuuli Kaskinen. Vuoden 2018 alusta toiminnanjohtajana aloitti Juha Leppänen.
Toiminta.
Demos Helsinki on julkaissut laajasti yhteiskunnan ja talouden tulevaisuudesta Se on tehnyt palkittuja kokeiluja liiketoiminnan sekä julkisten tilojen ja palveluiden kehittämiseksi. Se on saanut projekteillaan kansainvälistä näkyvyyttä ja sen projekteista ovat kirjoittaneet muun muassa "The Guardian", "Monocle", "The Economist" ja "Süddeutsche Zeitung". Vuonna 2014 se laajensi toimintaansa yrityspalveluihin ja perusti tätä varten uuden Demos Effect Oy -nimisen tytäryhtiön. Sittemmin yhtiön nimi on vaihdettu Demos Helsinki Oy:ksi.
Historia.
Demos Helsinki aloitti toimintansa vuonna 2005 tekemällä Suomen itsenäisyyden juhlarahastolle Sitralle tutkimusta julkisten palvelujen tulevaisuudesta ja hyvinvoinnin muutoksesta. Tutkimuksen tulokset julkaistiin nimellä "Yksilön ääni – Hyvinvointivaltio yhteisöjen ajalla" -raportissa vuonna 2006. Vuonna 2007 yhdistys käynnisti "Ilmastotalkoot", Suomen suurimman yksityisesti rahoitetun ilmastokampanjan. Vuonna 2010 se kirjoitti Suomen maabrändivaltuuskunnan loppuraportin sekä metropolialueen kilpailukykytutkimuksen Espoon kaupungin toimeksiannosta.
Palkinnot.
Demos Helsinki on saanut työstään useiden eri alojen palkintoja. Vuonna 2007 se sijoittui toiseksi kansainvälisessä Greater Helsinki Vision 2050 -ideakilpailussa, ja vuonna 2012 sen Hoas-laboratorio palkittiin Tekesin ja Asuntomarkkinoiden innovaatiopalkinnolla sekä markkinoinnin alan Kultahuipulla. Demos Helsingin konseptoima World Design Capital 2012 -paviljonki voitti Helsingin rakennuslautakunnan vuosittain myöntämän rakennustaiteen palkinnon Rakentamisen ruusun. Vuonna 2013 World Resource Forum palkitsi sen esityksen Davosin konferenssin parhaaksi esitykseksi kestävästä liiketoiminnasta ja teollisuudesta.
Yhteydet muihin Demoksiin.
Demos Helsinki ei ole osa Britannian suurimpiin think tankeihin kuuluvaa Demos UK:tä tai New Yorkissa toimivaa Demosta. Demos UK:n kanssa Demos Helsinki on tehnyt yhteistyötä.
Seppo Mäkelä

Seppo Mäkelä (s. 10. syyskuuta 1948 Porvoo) on suomalainen jääkiekkotuomari. Hän on viheltänyt Suomessa kolmanneksi eniten pääsarjaotteluita päätuomarina, 753 ottelua. Hänen edellään ovat Timo Favorin ja Jari Levonen. Mäkelän aktiivivuosina pelissä oli vain yksi päätuomari.
Mäkelä on yksi Suomen tunnetuimmista jääkiekkotuomareista. Hän vihelsi ensin linjatuomarina vuodet 1974–1981. Viimeiset kaksi vuotta Mäkelä toimi sekä SM-liigassa linjatuomarina että I divisioonassa päätuomarina. Vuosina 1981–1999 Mäkelä tuomitsi SM-liigassa 753 ottelua, jolla hän piti SM-liigan päätuomarien ottelutilaston kärkipaikkaa lähes 15 vuotta. Timo Favorin ohitti Mäkelän 24. tammikuuta 2014 tuomitessaan 754. ottelun SM-liigassa. Mäkelä valittiin vuoden erotuomariksi peräti kymmenen kertaa ja pelaajien äänestyksessä parhaaksi yksitoista kertaa. Hänet olisi haluttu tuomariksi myös NHL:ään, mutta hän ei osannut tarpeeksi englantia.
Mäkelä on viheltänyt myös useissa arvoturnauksissa. Hän on ollut mukana muun muassa yksissä olympialaisissa ja viisissä MM-kisoissa.
Mestiksen parhaan päätuomarin palkinto on nimetty Mäkelän mukaan.
Oscar Larrauri

Oscar "Poppy" Larrauri (s. 19. elokuuta 1954 Argentiina) on argentiinalainen entinen kilpa-autoilija ja F1-kuljettaja.
Larrauri kilpaili F1-sarjassa kausina 1988–1989. Hänen ajokkinaan oli F1-historian huonoimpiin kuulunut Eurobrun-auto. Larrauri pääsi starttaamaan kaikkiaan seitsemään kisaan, 14 kertaa hän karsiutui. Hän pääsi kahdesti maaliin ja sijoittui parhaimmillaan 13:nneksi (Meksikon GP 1988). Aika-ajoissa Larrauri oli parhaimmillaan kahdeksastoista Monacon GP:ssä 1988. Hän ei saavuttanut yhtään MM-pistettä. Paljon paremmin ei menestynyt hänen tallikaverinsa Eurobrunilla, italialainen Stefano Modena, joka starttasi kymmeneen kisaan ja sijoittui parhaimmillaan 11:nneksi.
Larrauri aloitti kilpailemisen karting-autoilla 1973. Vuonna 1979 hän ajoi Argentiinan Formula 3 -sarjassa ja menestyi niin hyvin, että päätti kokeilla onneaan Euroopassa. Hän sijoittui 1980 Euroopan Formula 3 -sarjassa yhdenneksitoista ja 1981 viidenneksi Toyotalla.
Tämän jälkeen Larrauri pestattiin Alfa Romeolla, ja tulosta alkoi syntyä. Larrauri otti 1982 seitsemän osakilpailuvoittoa ja vei Euroopan Formula 3 -luokan mestaruuden ylivoimaisesti. Seuraavana vuonna hän nousi Formula 2 -sarjaan, mutta Minardin vauhti ei riittänyt menestykseen. Samana vuonna Larrauri pääsi testaamaan Ferrarin F1-autoa.
Larrauri jatkoi urheiluautoluokissa 1984–1987 ja poimi yhdessä eri tallitoverien kanssa muutamia hyviä sijoituksia. Vaatimattomaksi jääneen F1-uransa jälkeen hän jatkoi urheiluautoilla vaihtelevalla menestyksellä Euroopassa, Japanissa, Yhdysvalloissa, Etelä-Afrikassa sekä lopuksi kotimaassaan Argentiinassa. Hän päätti uransa kauteen 2001.
Väestörekisteri

Väestörekisteri on luettelo maan kansalaisista ja asukkaista ja heidän perustiedoistaan kuten nimestä, osoitteesta, kansalaisuudesta, syntymäajasta ja -paikasta sekä uskontokunnasta. Kussakin maassa säädellään erikseen lainsäädännöllä, mitä tietoja rekisteriin tallennetaan, kuinka rekisteriä käytetään. Kaikki valtiot eivät pidä yllä väestörekisteriä, tällaisia maita ovat esimerkiksi Yhdistynyt kuningaskunta, Kanada, Australia ja Yhdysvallat.
Suomessa väestörekisteriä ylläpitää Digi- ja väestötietovirasto väestötietojärjestelmässä. Suomen väestötietojärjestelmä sisältää väestötietojen lisäksi myös tietoja rakennuksista. Kiinteistöistä on oma rekisteristä: kiinteistötietojärjestelmä.
Historia.
Väestökirjanpidolla on Suomessa pitkä historia. Väestötietojen rekisteröinti aloitettiin Ruotsin valtakunnassa jo 1540-luvulla ja nykyisen Suomen alueella 1530-luvulla maakirjojen muodossa. Tuolloin kansalaisten luetteloinnilla pyrittiin verotuksen ja sotaväen ottojen tehostamiseen.
Kirkonkirjat toimivat Suomen tärkeimpänä väestö­rekisterinä useiden vuosi­satojen ajan. Vuodesta 1917 lähtien yllä­pidettiin erikseen siviilirekisteriä mihinkään uskonnolliseen yhdys­kuntaan kuulumattomista henkilöistä. Lisäksi yllä­pidettiin 1620-luvulta lähtien henkikirjaa, aluksi henkirahan perimistä varten, myöhemmin yleisenä väestö­luettelona. Vuodesta 1971 lähtien väestökirjoja olivat väestörekisteri, kotipaikkarekisteri ja henkikirja. Väestörekisteriin siirrettiin tiedot siviili­rekisteristä sekä muiden uskontokuntien kuin Suomen evankelis­luterilaisen ja ortodoksisen kirkon jäsenistä. Joka­vuotiset henki­kirjoitukset lopetettiin vuonna 1990.
Vuodesta 1950 lähtien on lisäksi joka kymmenes vuosi suoritettu yleinen väestönlaskenta.
Kirkko ja valtio -komitea esitti mietinnössään vuonna 1977, että väestörekisterin ylläpito olisi vähitellen siirrettävä kirkolta kokonaan valtion hoidettavaksi. Tämä toteutui pääosin vuonna 1999, kun väestötietolakia ja eräitä muita lakeja muutettiin, kuitenkin siten, että Suomen evankelisluterilainen ja ortodoksinen kirkko edelleen ilmoittavat ja ottavat vastaan väestörekisterin tietoja niistä tapahtumista, jotka liittyvät kirkollisiin toimituksiin. Lisäksi vanhat kirkonkirjat ovat yhä seurakuntien hallussa, jotka luovuttavat niistä tarvittaessa tietoja. Kirkko ylläpitää edelleen kirkon­kirjoja, mutta niillä on enää vain jäsen­rekisterin luonne.
Väestötietojärjestelmä

Väestötietojärjestelmä (lyh. VTJ, ) on valtakunnallinen keskusrekisteri, jota ylläpidetään tietokantapohjaisena ATK-rekisterinä. Se on väestörekisteri, joka sisältää perustiedot Suomen kansalaisista ja Suomessa vakinaisesti asuvista ulkomaalaisista. Järjestelmässä on tietoja myös rakennuksista, rakennushankkeista ja huoneistoista sekä kiinteistö- ja toimitilatietoja. Tiedoista tuotetaan myös kansalaisvarmenne.
Väestötietojärjestelmää ylläpitävät Digi- ja väestötietovirasto ja Ahvenanmaan valtionvirasto. Tietojen rekisteröinti perustuu kansalaisten ja viranomaisten lakisääteisiin ilmoituksiin.
Tietoja hyödynnetään koko yhteiskunnan tietohuollossa, esimerkiksi julkishallinnossa, vaalien järjestämisessä, verotuksessa, oikeushallinnossa sekä tutkimuksessa ja tilastoinnissa.
Väestötietojärjestelmään rekisteröidään henkilöiden ja rakennusten yksilöintiä koskevat perustiedot. Henkilöistä talletetaan rekisteriin
Verohallinto saa tallettaa väestötietojärjestelmään ulkomaan kansalaisesta myös tällä mahdollisesti olevan ulkomaisen henkilönumeron eli ns. veronumeron.
Rakennuksista rekisteröidään
Historia.
Väestötietoja on rekisteröity Suomessa 1530-luvulta lähtien.
Väestötietojärjestelmän edeltäjä oli väestörekisterijärjestelmä (VRJ). Myös se oli tietokantapohjainen ATK-rekisteri.
Gastón Mazzacane

Gastón Mazzacane (s. 8. toukokuuta 1975 La Plata, Argentiina) on argentiinalainen kilpa-autoilija, entinen Formula 1 -kuljettaja.
Mazzacane ajoi yhteensä 21 GP:ta Formula 1 -sarjassa kausina 2000 ja 2001 Minardin ja Prostin talleissa. Hänen parhaaksi suorituksekseen jäi Euroopan GP:ssa 2000 saavutettu kahdeksas sija. Koska silloisen pistelaskujärjestelmän mukaan vain kuusi parasta sai pisteitä, Mazzacane ei saavuttanut yhtään pistettä urallaan.
Mazzacane aloitti F1-uransa jo 1999 Minardin testikuljettajana. Seuraavana vuonna hän sai kilpakuljettajan paikan espanjalaisen Marc Genén parina. Prost-tallissa hänen kumppaninaan oli ranskalainen Jean Alesi. Mazzacane ajoi 13 kertaa ruutulipulle saakka, kahdeksan kisaa päättyi keskeytykseen. 
F1-uran jälkeen Mazzacane on kokeillut taitojaan muissa autoluokissa, mm. Yhdysvaltain IRL:ssä.
Onofre Marimón

Onofre Agustín Marimón (19. joulukuuta 1923 Zárate, Buenos Aires, Argentiina – 31. heinäkuuta 1954 Nürburgring, Länsi-Saksa) oli argentiinalainen kilpa-autoilija, Formula 1 -kuljettaja.
Onofre Marimón, lempinimeltään "Pinocchio", ajoi F1-sarjassa kaikkiaan 11 GP:tä vuosina 1951–1954. Hän sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi, Belgiassa 1953 ja Britanniassa 1954. MM-pisteitä Marimón keräsi 8,14. Viisikymmentäluvulla kuljettaja sai yhden pisteen nopeimmasta kierroksesta. Britannian GP:ssä 1954 nopein kierros kirjattiin kaikkiaan seitsemän kuljettajan nimiin (kierrosajat otettiin tuolloin sekunnin tarkkuudella), heistä yksi oli Marimón, joka muiden kuuden tapaan sai kierroksestaan 0,14 pistettä.
Onofre Marímón on jäänyt F1-historiaan kahdellakin tavalla: kuljettajana, joka on noussut palkintokorokkeelle huonoimmasta lähtöruudusta (hän kiri 28. ruudusta kolmanneksi Ison-Britannian GP:ssä 1954), sekä vuonna 1950 käynnistyneen F1-sarjan ensimmäisenä kuljettajana, joka kuoli virallisen MM-kisaviikonlopun aikana.
Marimón oli lahjakas ja nopea kuljettaja, joka usein rinnastettiin legendaksi nousseeseen maanmieheensä Juan Manuel Fangioon. Marimón voitti vuosina 1952–1954 useita sellaisia Formula ykkösten GP-kisoja, jotka eivät kuuluneet kauden viralliseen MM-sarjaan.
Kuolema.
Marimónin Maserati syöksyi Saksan GP:n harjoitusajoissa ulos Nürburgringin radalta vuonna 1954. Täyttä vauhtia kiitävä auto suistui radalta jyrkässä mutkassa Marimónin yrittäessä parantaa harjoitusaikaansa ennen seuraavana päivänä pidettävää kilpailua. Marimón syöksyi autoineen suoraan päin radan vierellä kasvavaa puuta. Hän viskautui ulos autostaan ja kuoli muutaman minuutin kuluttua onnettomuudesta. Lääkärit totesivat myöhemmin Marimónin katkaisseen niskansa pudotessaan maahan. Onnettomuuden syyksi arveltiin vikaa Maseratin jarruissa.
Muut kilpailijat jatkoivat harjoitteluaan täydellä vauhdilla, vaikka kuolemaan johtanut onnettomuus heitti varjon radan ylle. Argentiinalainen Froilan Gonzales kieltäytyi sanomasta mitään onnettomuuden johdosta ja samoin vaikenivat asiasta kilpailun järjestäjät. Ennen sunnuntain kilpailun alkua vetäytyivät Maseratit pois kilpailusta onnettomuuden johdosta.
Chulalongkorn

Chulalongkorn Suuri tai Rama V (kuninkaallinen nimi: Phra Chula Chomklao Chaoyuhua) (พระบาทสมเด็จพระจุลจอมเกล้าเจ้าอยู่หัว) (20. syyskuuta 1853 Bangkok, Siam nyk. Thaimaa – 23. lokakuuta 1910 Bangkok, Siam) oli Thaimaan Chakri-dynastian viides kuningas.
Hänen isänsä, kuningas Mongkut kuoli lokakuussa 1868, kun Chulalongkorn oli vasta 15-vuotias. Sijaishallitsijaksi asetettiin johtava ministeri Somdet Chao Phraya Si Suriyawong. Seuraavan viiden vuoden aikana Chulalongkorn perehtyi Thaimaan hovin toimintaan, ja vieraili Brittiläisessä Malayassa ja Alankomaiden Itä-Intiassa vuonna 1871, sekä matkusti Malayaan, Burmaan (Myanmar) ja Intiaan vuosina 1871-1872. Hänet kruunattiin kuninkaaksi marraskuussa 1873.
Kuninkaana Chulalongkorn uudisti maataan merkittävästi. Pian kruunajaistensa jälkeen hän sääti useita kunnianhimoisia uudistuksia, jotka koskivat muun muassa orjuuden lakkauttamista, oikeus- ja rahoitusinstituuttien kehittämistä, sekä lakiasäätävien neuvostojen perustamisesta. Hovin vanhoillinen osa vastusti muutoksia, jolloin lähes kymmeneksi vuodeksi kuningas pidättäytyi suuremmista lisäuudistuksista, mutta rakensi vähitellen uudistushaluisempaa, muutoksia edistävää virkamiehistöä. Vuonna 1892 Chulalongkorn perusti 12 länsimaiseen tapaan järjestettyä ministeriötä. Nämä vastasivat provinssien hallinnosta, puolustuksesta, ulkoasioista, oikeudesta, opetuksesta ja julkisista töistä. Näin kuningas lakkautti provinssien aiemman autonomian ja - muun muassa pakollisen perusopetuksen ja asevelvollisuuden myötä - loi perustan modernimmalle thaimaalaisuudelle. Koulutuksen ja aluehallinnon uudistamisessa auttoi keskeisesti hänen veljensä, prinssi Damrong Rajanubhab. 
Chulalongkornin aikana Siam joutui sotiin Ranskan ja Britannian kanssa, ja menetti merkittäviä osia näille siirtomaavaltioille. Naapurimaistaan poiketen se kuitenkin säilytti itsenäisyytensä.
Suhteissaan länsimaihin Chulalongkorn tasapainoili eri siirtomaavaltojen kanssa. Hän halusi kotimaataan Siamia kohdeltavan samanarvoisena muiden kansakuntien kanssa. Hänen Euroopan matkoillaan (1897 ja 1907) monet kuninkaalliset pitivät häntä vertaisenaan. 
Thaimaan pisimpään hallinnut kuningas Chulalongkorn jätti kuollessaan vuonna 1910 pojalleen Vajiravudhille (Rama VI) johdettavaksi ajanmukaisen ja itsenäisen valtion. Kuningas Vajiravudh muun muassa perusti vuonna 1917 Thaimaan ensimmäisen yliopiston, joka nimettiin hänen isänsä kunnioittamiseksi Chulalongkornin yliopistoksi. 
Norjan Nordkappissa vieraillessaan Chulalongkorn kaiverrutti nimensä kallioon; siellä on hänelle omistettu museo. Ruotsissa on Chulalongkornin vuonna 1897 tapahtuneen vierailun muistoksi rakennettu Thaimaalainen paviljonki. Ernest Flormanin kuvaamaa Chulalongkornin maihinnousua Tukholman kuninkaanlinnan edustalla pidetään Ruotsin ensimmäisenä elokuvana.
Pentti Lindegren

Pentti Lindegren (s. 18. joulukuuta 1939 Hauho) on suomalainen entinen jääkiekon puolustuspelaaja ja nykyinen urheilutoimittaja ja -selostaja sekä jääkiekkoasiantuntija. Hän oli ensimmäinen suomalainen läpimurron ulkomaille tehnyt ammattilaisjääkiekkoilija Suomessa.
Lindegren pelasi urallaan Suomessa HIFK:ssa, Karhu-Kissoissa SM-sarjaa sekä Reippaassa I divisioonaa. Suomessa hän pelasi seitsemän kautta, joista HIFK:ssa kului vuodet 1961–1965 ja 1967. Lindegren pelasi yhteensä 108 SM-sarjaottelua tehoin 9+9.
Syksyllä 1965 Lindegren solmi ensimmäisenä suomalaisena ammattilaissopimuksen Ruotsin toiseksi ylimmällä sarjatasolla pelanneen Rögle BK:n kanssa. Paikallisen lääketehtaan tuella pyörinyt Rögle keräsi kovan joukkueen, jossa pelasi Lindegrenin lisäksi myös Ruotsin ensimmäinen NHL-pelaaja Ulf Sterner. Rögle nousi pääsarjaan ja Lindegren siirtyi seuraavaksi kaudeksi AIK:hon, jossa oli sarjan parhaita puolustajia. Kaudet 1968–1973 Lindegren pelasi Tranebergissä, Hammarbyssä ja Malmössä.
Lindegren pelasi Suomen maajoukkueessa kuusi ottelua. Mukaan mahtuivat myös yhdet maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1965.
Lindegren on toiminut vuodesta 1977 lähtien laajaa arvostusta jääkiekkopiireissä nauttivana urheilutoimittajana. Hänen ensimmäinen virkansa oli Suomen Jääkiekkoliiton kausijulkaisun toimittaminen. Lindegren on tullut suosituksi selostuksistaan ensin MTV3:lle 1990-luvulla "Hockey Night"- ja "NHL Power Week" -lähetyksissä sekä myöhemmin Canal+:lle erityisesti NHL-peleissä. Hän on myös ollut kuuluttajana HIFK:n ja Jokereiden SM-liigapeleissä sekä kaksissa MM-kisoissa. Lindegren on myös jatkanut selostustyötään selostaessaan Nelonen Prolle NHL:ää, KHL:ää ja Sveitsin liigaa.
Alasdair MacIntyre

Alasdair MacIntyre (12. tammikuuta 1929 Glasgow, Skotlanti – 21. toukokuuta 2025) oli brittiläissyntyinen, vuodesta 1970 Yhdysvalloissa asunut filosofi, joka tunnetaan parhaiten työstään moraalifilosofian alalla.
MacIntyre suoritti kandidaatin tutkinnon antiikintutkimuksessa ("classics") Queen Maryn yliopistossa vuonna 1949 ja maisterin tutkinnot filosofiasta Manchesterin yliopistossa vuonna 1951 ja myöhemmin Oxfordin yliopistossa 1961. Hän opetti useissa brittiläisissä ja yhdysvaltalaisissa yliopistoissa, muun muassa Oxfordissa sekä Bostonin, Vanderbiltin, Duken ja Notre Damen yliopistoissa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2010.
MacIntyren erityisalana oli hyve-etiikka. Hän oli kiinnostunut etenkin Aristoteleesta ja tomismista. Kirjassaan "Hyveiden jäljillä" (1981) hän esitteli käsityksensä eettisen ajattelun historiasta. MacIntyre oli American Philosophical Associationin puheenjohtaja.
MacIntyren puoliso oli filosofi Lynn Joy.
Kittie

Kittie on vuonna 1997 perustettu kanadalainen nu metallia soittava naisyhtye. Kittie nousi suosioon "Brackish"-hitillään, joka löytyy yhtyeen vuonna 1999 julkaistulta esikoisalbumilta "Spit".
Basisti Tanya Candler jätti yhtyeen talvella 1999. Hänen tilalleen tuli Talena Atfield. Vuonna 2001 bändistä lähti myös kitaristi Fallon Bowman, jolla oli myös omia musiikkiprojekteja, kuten "Amphibious Assault". Sen jälkeen yhtyeen kitaristiksi otettiin Jeff Phillips, joka oli yhtyeessä vain väliaikaisesti. Kitten jatkoi kolmihenkisenä, kunnes 2002 tapahtui jälleen muutoksia. Atfield jätti yhtyeen kertomatta mitään erityistä syytä. Hänen tilalleen tuli Jennifer Arroyo. Parin vuoden päästä Jeff Phillipsin tilalle löydettiin Lisa Marx. Maaliskuussa 2005 myös Jennifer Arroyo ja Lisa Marx erosivat yhtyeestä. Jennifer liittyi "Suicide City" -nimiseen yhtyeeseen ja Marx "The Dear And Departed" -yhtyeeseen. Kittien luultiin jo hajonneen, mutta yhtye saatiin taas nelihenkiseksi, kun siihen liittyivät Tara McLeod ja Trish Doan.
Shinhwa

Shinhwa on eteläkorealainen kuusihenkinen yhtye, jonka tyylisuuntina on pop, rock, rap ja R&amp;B. Shinhwan musiikki on monipuolista ja hidas- ja nopeatempoista. Shinhwa perustettiin vuoden 1998 maaliskuussa ja se on toiminut alkuperäisellä kokoonpanollaan tähän asti. Shinhwassa on kolme laulajaa ja kolme räppäriä. "Shinhwa" on koreaa ja tarkoittaa myyttiä tai tarinaa.
Bänditriviaa.
Vuoden 2003 lopussa Shinhwan sopimusaika päättyi SM Entertainmentilla ja yhtye siirtyi Good Entertainmentin omistukseen
Julkaisut.
Albumit.
State of the Artista julkaistiin 16 elokuuta 2006 myös erikoisversio, joka sisältää kaksi uutta biisiä ja joissakin painoksissa DVD, jossa on musavideot Once In a Lifetime ja Throw My Fist.
Sooloaktiviteetit.
SM Entertainmentiltä siirtymisensä jälkeen kirjoitettuaan sopimukset Good! Entertainmentin kanssa yhtyeen jäsenet päättivät ottaa aikaa soolourilleen. Huhuttiin että he olisivat eronneet, mutta he eivät eronneet. Min Woo Lee aloitti artikkelissaan, että yhtye ei ikinä eroa, vaikka mikä olisi. On sanottu, että kun he ovat kaikki suorittaneet armeijatehtävänsä, he julkaisevat uuden levyn, jonka huhuttiin julkaistavan toukokuussa 2006.
Jäsenet Andy, Jun Jin, Min Woo, Eric Mun ja Dong Wan valitsivat näyttelemisen muutamissa tv-sarjoissa ja elokuvissa.
Shinhwa on myös esiintynyt muutamissa korealaisissa mainoksissa, yhtyeestä Eric kuitenkin enemmän. ”Hey, Dude” -kappale on itse asiassa laulu, jota soitettiin korealaisessa Coca-Cola mainoksessa ja siitä tehtiin sinkku.
Heidän uusin levynsä, joka on heidän kahdeksas albuminsa, ilmestyi toukokuussa. Albumin tulon myötä aloittavat Aasian-kiertueensa Soulista, Etelä-Koreasta.
He myös julkaisevat kesäkuussa ensimmäisen japaninkielisen sinkun, joka on tällä hetkellä HMV Japanin top 10 ennakkotilauksissa. Singlen nimi on Bokura no Kokoro niwa Taiyo ga aru, joka on suomeksi Sydämissämme on aurinko (engalnniksi, sun in our hearts).
Palvelusektori

Palvelusektori on yksi tuotannonaloista, joihin kansantalous usein jaetaan. Tuotannon muiksi sektoreiksi luokittelussa nimetään tyypillisesti alkutuotanto ja teollisuus.
Esimerkkejä.
Palvelusektoriin yleensä katsotaan kuuluvan esimerkiksi:
Kanonisointi

Kanonisointi (kreikan sanasta kaanon, "ohjenuora") tarkoittaa henkilön julistamista pyhimykseksi, uskonnollisen kirjoituksen ottamista pyhien, ohjeellisten kirjojen kokoelmaan tai uskonnollisen dogmin julistamista ohjeelliseksi. Kanonisointi on myös yleisemmin jonkin asian asettamista ohjeelliseksi, julistamista esikuvaksi.
Kristinuskossa kanonisointi viittaa ensisijaisesti prosessiin, jossa lopullisesti määriteltiin mitkä kirjat kuuluvat Raamatun pyhien kirjojen kokoelmaan. 300-luvulta lähtien on Raamatun kaanonista vallinnut laaja konsensus kristikunnassa lukuun ottamatta Vanhan testamentin apokryfikirjojen asemaa.
Pyhimykseksi julistamisen merkityksessä termiä kanonisointi käytetään katolisessa ja ortodoksisessa kirkossa. Se on menettelytapa, jossa tutkitaan, täyttääkö kyseinen henkilö pyhimyksen kriteerit. Pyhimykseksi tarjolla olleen henkilön on täytynyt suorittaa ihmetekoja. 
Katolisessa kirkossa henkilö julistetaan ensimmäisessä vaiheessa "Jumalan palvelijaksi". Jos tutkimusprosessi osoittaa henkilön olevan sopiva jatkoon, seuraavaksi hänestä tulee "Kunnianarvoisa". Kahden todistetun kuolemanjälkeisen ihmeteon tai marttyyreilla uhrikuoleman jälkeen vuorossa on julistaminen autuaaksi (beatifikaatio). Seuraavassa vaiheessa hänet julistetaan pyhimykseksi ja liitetään pyhimysluetteloon eli kanonisoidaan. 
Roomalaiskatolisella kirkolla on ollut kauan virkamies, jonka nimenomainen tehtävä on esittää pyhimysehdokkaiden kanonisointia vastustavia argumentteja. Hänen nimikkeensä on "Uskon yleinen edistäjä" mutta puhekielessä kutsutaan "Paholaisen asianajajaksi": tarkoitus on varmistaa, että vain todella pyhitykselle otolliset läpäisevät seulan. Tehtävään on kauan valittu nimenomaan augustinolaismunkkeja. Epävirallinen mutta vakiintunut kelpoisuusehto on poikkeuksellisen itsepäisen miehen maine. 
Ortodoksisessakin kirkossa uskonnollisessa ja kirkollisessa mielessä esikuviksi kelpaavia henkilöitä voidaan kanonisoida pyhiksi, mutta kanonisointi tapahtuu hieman eri tavalla kuin roomalaiskatolisilla.
Anglikaaninen kirkko ei sulje kanonisointia pois, mutta on kanonisoinut vain yhden henkilön, Kaarle I:n. Muissa protestanttisissa, kuten luterilaisissa ja reformoiduissa, kirkoissa ihmisiä ei kanonisoida, koska tällaisen menettelyn katsotaan olevan ristiriidassa uskonpuhdistuksen keskeisten periaatteiden, sola scripturan ja sola gratian, kanssa.
Harri Kivelä

Harri Juhani Kivelä (s. 5. marraskuuta 1966 Nakkila) on suomalainen pikajuoksija. Seuratasolla Kivelä edusti Porin Tarmoa, Turun Tovereita, Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja Nakkilan Virettä. 
Saavutuksia.
Kivelä voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1995 ja 1997 sekä 200 metrin mestaruuden vuonna 1998 . SM-hopeaa Kivelä voitti 100 metrillä 1989 ja 1996, 200 metrillä 1996 sekä SM-pronssia 200 metrillä 1989, 1991 ja 1995. Hallissa Kivelä sai SM-kultaa 60 metrillä 1996 ja 200 metrillä 1997 . Kivelä oli mukana Budapestin EM-kisoissa 1998 100 ja 200 metrillä, mutta karsiutui alkuerissä.
Ennätyksiä.
Uransa parhaan tuloksen 100 metrillä 10,43, Kivelä juoksi Lahden eliittikisoissa 26. heinäkuuta 1998. 200 metrillä Kivelä juoksi maaottelussa Tukholmassa 30. elokuuta 1997 parhaan aikansa 21,05.
Joukkue Harri Kivelä, Sami Länsivuori, Ari Pakarinen ja Janne Haapasalo juoksi 4 × 100 metrin viestissä ajan 39,39 Helsingissä 26. elokuuta 1995. Se on vielä vuoden 2018 lopussa kaikkien aikojen seitsemänneksi paras suomalaisaika.
Rami Shaaban

Rami Shaaban () (s. 30. kesäkuuta 1975 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaa Hammarby IF:ää. Shaabanin isä on egyptiläinen ja äiti suomalainen.
Ura.
193 senttimetriä pitkä Shaaban aloitti uransa aikuistasolla Järla IF:n joukkueessa kaudella 1993/1994. Tämän jälkeen hän edusti Ruotsissa myös Saltsjöbadenia ja IK Siriusta, kunnes siirtyi egyptiläiseen Zamalekiin kaudella 1995/1996. Saman kauden aikana Shaaban edusti myös toista egyptiläisseuraa, Thadosmania. Vuonna 1997 hän palasi Ruotsiin Nacka FF:n joukkueeseen, josta muutaman vuoden jälkeen pääsarjatasolle Djurgårdeniin. Mainiot esitykset Allsvenskanissa poikivat siirron Arsenaliin Englannin Valioliigaan vuonna 2002. Lontoolaisseurassa läpimurto jäi kuitenkin tekemättä ja peliaikaa tuli vain muutamissa otteluissa. Shaaban kävi myös lainalla West Hamissa vuonna 2004. Arsenalista hän siirtyi Brightoniin, josta pian nykyiseen seuraansa. Ruotsin maajoukkueessa Shaaban debytoi toukokuussa 2006 ottelussa Suomea vastaan. Hänet valittiin maajoukkueeseen Saksan MM-kisoihin 2006.
Sukujuuriensa vuoksi Shaaban olisi voinut edustaa maajoukkuetasolla myös Suomea tai Egyptiä, mutta valitsi Ruotsin, koska oli viettänyt maassa lapsuutensa ja nuoruutensa ja katsoi tuolloin Suomen maalivahtitilanteen olevan niin hyvä, ettei hän mahtuisi joukkueeseen. Hänen isoisänsä on egyptiläisen suurseuran Zamalekin puheenjohtaja.
Bengt Sæternes

Bengt Sæternes (s. 1. tammikuuta 1975 Egersund, Norja) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Kaudesta 2015 lähtien hän on toiminut Sandnes Ulfin päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Sæternes aloitti uransa Egersunds IK:ssa, jossa hän pelasi sekä junioreiden että aikuisten joukkueissa. Vuonna 1996 hän siirtyi Viking Stavangeriin, jossa peliaika jäi kuitenkin vähiin, ja Sæternes lähti koettamaan onneaan Odd Grenlandin riveihin. Myös siellä visiitti jäi yhden kauden mittaiseksi, ja vuonna 1998 Sæternes siirtyi Bodø/Glimtiin. Hyökkääjän ura lähti seurassa nousuun ja hän paukutti neljän kauden aikana 61 maalia pelaamissaan 113 ottelussa. Vuonna 2002 belgialaisseura Club Brugge osti hänet. Sæternes edusti Brüggeä vuoteen 2004 asti. Hän ehti voittaa seurassa Belgian mestaruuden, Belgian Cupin ja kaksi kertaa Belgian Supercupin. Henkilökohtainen saldo oli 40 liigaottelua, joissa 14 maalia. Belgian matkan jälkeen Sæternes palasi vuonna 2004 Norjaan SK Branniin. Bergeniläisseuran kanssa hän on voittanut Norjan Cupin debyyttikaudellaan 2004 ja Norjan liigamestaruuden Kaudella 2007.
Loppuvuodesta 2007 hän pelasi tanskalaisessa OB Odensessa josta siirtyi kaudeksi 2008 Vålerengaan. Kokenut hyökkääjä pelais Vålerengassa hyvin ja onnistui maalinteossa 23 kertaa kolmen kauden aikana. Hän siirtyi kaudeksi 2011 Vikingiin, jossa lopetti uransa 36-vuotiaana.
Norjan maajoukkueessa Sæternes on pelannut seitsemän ottelua.
Ura valmentajana.
Sæternes aloitti valmennusuransa Espanjan Tercera Divisiónissa pelanneen UD Vecindarion apuvalmentajana kesällä 2012. Hänen visiittinsä Espanjassa jäi lyhyeksi ja marraskuussa 2012 hän teki valmennussopimuksen Egersunds IK:n kanssa. Hän luotsasi kasvattajaseuransa Norjan 2. divisioonassa toiseksi kaudella 2014, minkä jälkeen siirtyi Sandnes Ulfin päävalmentajaksi. Sæternesin debyyttikaudella seura sijoittui OBOS-ligaenissa seitsemänneksi eikä onnistunut nousemaan takaisin liigaan.
Tuomas Näsi

Tuomas Hermanni Näsi (s. 14. lokakuuta 1979 Helsinki) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja. 
Näsi voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 2000 ajalla 10,55 ja SM-pronssin vuonna 2002. Vuonna 2002 hän saavutti SM-pronssia myös 200 metrin juoksussa. Viestijuoksun SM-kilpailuissa Näsi oli mukana voittamassa pikaviestin kultaa vuosina 2003 ja 2007, hopeaa vuonna 2006 ja pronssia vuonna 2002. 60 metrin hallimestaruuden hän voitti vuonna 2003. Samalta matkalta hän voitti hopeaa vuonna 2001 sekä pronssia vuosina 2002 ja 2004. Sisäratojen SM-kilpailuista Näsi on saavuttanut lisäksi kultaa 4 x 200 metrin viestijuoksusta vuonna 1999.
Näsin ennätys 100 metrillä on Lahdessa 19. elokuuta 2000 juostu 10,45. Joukkue Samsa Tuikka, Kari Louramo, Tommi Hartonen ja Tuomas Näsi juoksi 4 × 100 metrin viestissä 2. elokuuta 2000 ajan 39,42, joka on kaikkien aikojen kuudenneksi paras suomalaisaika.
Juha Pasoja

Juha Pasoja (s. 16. marraskuuta 1976 Kemi) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka toimii viimeksi Mikkelin Palloilijoiden päävalmentajana. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja. Pasoja tunnettiin pelaajaurallaan hyvänä vapaa- ja rangaistuspotkujen laukojana.
Pasoja siirtyi norjalaisseura HamKamiin vuonna 2006 Hakasta, jota ennen hän edusti myös KPT-85:tä ja FC Jazzia. JJK:n kanssa Pasoja allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen marraskuussa 2009, kun HamKam putosi Norjan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle. JJK:ssa Pasoja pelasi kaikkiaan kolme kautta päättäen pelaajauransa kauteen 2012.&lt; Veikkausliigassa hän pelasi 224 ottelua ja teki niissä yhteensä 22 maalia.
Ensimmäisen maaottelunsa Suomen maajoukkueessa Pasoja pelasi Hondurasia vastaan 16. marraskuuta 2003. Hän on pelannut myös futsalmaajoukkueessa.
Ralph Nader

Ralph Nader (s. 27. helmikuuta 1934 Winsted, Connecticut) on yhdysvaltalainen lakimies ja aktivisti, joka vastustaa suuryhtiöitä ja on työskennellyt ympäristönsuojelun, kuluttajien oikeuksien ja demokratian puolesta. Hän on myös arvostellut voimakkaasti Yhdysvaltain ulkopolitiikkaa.
Nader oli Yhdysvaltain vihreän puolueen presidenttiehdokkaana vuosien 1996 ja 2000 vaaleissa, molempina kertoina varapresidenttiehdokkaanaan Winona LaDuke. Vuonna 2004 vihreä puolue nimitti ehdokkaakseen David Cobbin ja Nader oli sitoutumattomana ehdokkaana. Myös vuoden 2008 vaaleissa Nader oli ehdolla sitoutumattomana.
Naderin vanhemmat ovat Libanonin maroniittikristittyjä pakolaisia Ranskasta. Hän valmistui 1955 Princetonin yliopistosta ja 1958 Harvardista. Nader palveli kuusi kuukautta Yhdysvaltain armeijassa 1959, jonka jälkeen toimi lakimiehenä Hartfordissa. Hän on työskennellyt Hartfordin yliopistossa ja freelancerina "The Nation" ja "The Christian Science Monitor" -lehdille.
Nader puhuu nykyään muun muassa lähiruoan ja ilmaston puolesta. Hänen mukaansa yritykset eivät tee mitään ilman kansalaisten painostusta.
Autoteollisuutta vastaan.
Nader julkaisi 1965 kirjan "Unsafe at Any Speed", jossa väitti autovalmistajien vastustavan kaikkia turvallisuusparannusyrityksiä. Pääasiallisesti hänen kritiikkinsä kohdistui Chevrolet Corvair -automalliin. General Motors aloitti kampanjan Naderia vastaan ja palkkasi yksityisetsiviä seuraamaan häntä ja yrittämään saada häntä kiinni jostain kiusallisesta tilanteesta. Nader haastoi GM:n oikeuteen ahdistelusta ja häirinnästä ja sai 284 000 dollarin korvaukset ja virallisen anteeksipyynnön.
Paul Ingrassian "Crash Course" -kirjan mukaan Corvair oli kevyt ja energiatehokas ja Naderin toiminta oli autoteollisuudelle tuhoisaa ja sai yritykset keskittymään vuosikymmeniksi energiatehokkuuden sijaan turvallisuuteen. Turvavöistä ja muista autojen turvavarusteista annettiin Yhdysvalloissa viralliset määräykset vuonna 1970. Tällä oli nopeat heijastusvaikutukset myös muualle maailmaan, sillä Yhdysvallat oli tärkeä markkina-alue Länsi-Euroopan ja Japanin autoteollisuudelle. 
Nader sai tapauksesta paljon kuuluisuutta ja satoja tukijoita, jotka avustivat hänen tutkimuksiaan. Vuonna 1971 hän perusti "Public Citizen" -järjestön koordinoimaan hallituksen toiminnan tutkimusta, ympäristönsuojelua, talous- ja muita asioita. Sillä on nykyisin 140 000 jäsentä.
Vuoden 2008 presidentinvaalit.
Vuonna 2008 Nader oli sitoutumaton ehdokas ja sai 0,56 % presidentinvaalien äänistä sijoittuen kolmanneksi.
Helmikuussa 2007 Nader kritisoi Demokraattien ehdokaskisaa johtavaa Hillary Clintonia "parittajaksi ja imartelijaksi".
Boeingia vastaan.
Ralph Naderin sisaren lapsenlapsi kuoli Ethiopian Airlines -yhtiön lento-onnettomuudessa Etiopiassa10.3.2019. Nader ehti jo esittää kaikkien Boeing 737 MAX -lentokoneiden boikotoimista ennen kuin Yhdysvaltain ilmailuhallinto asetti mallin lentokieltoon. Menestyksekkäästi suuryrityksiä vastaan oikeudessa taistellut Nader aikoo haastaa Boeingin oikeuteen Etiopian turmasta.
Kari Louramo

Kari Ilmari Louramo (s. 19. huhtikuuta 1971 Turku) on suomalainen pikajuoksija. Seuratasolla hän edusti Turun Urheiluliittoa. 
Louramo voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden Turussa 2001. 400 metrin juoksun mestaruuden hän voitti 1995 . 100 metriltä Louramolla on lisäksi pronssia 1999, 200 metriltä hopeaa 1995 ja 2000 sekä pronssia 1993 ja 1997 ja 400 metriltä pronssia 1993, 1994 sekä 1997. SM-hallikisoissa Louramo oli mestari 200 metrillä 1994 ja 1996 sekä 400 metrillä 1994, 1995 sekä 1999 .
Kari Louramon ennätys 100 metrillä on Lahden Kalevan kisoissa 19. elokuuta 2000 välierässä juostu 10,40. 200 metrillä Louramon ennätys on 20,99 (vuodelta 2000) ja 400 metrillä 46,64 (vuodelta 1994). 400 metrillä Louramo on Suomen kaikkien aikojen tilastossa 12:ntena.
Sex Affairs

Sex Affairs on saksalaisen elektronista musiikkia esittävän yhtyeen E-Roticin vuonna 1995 julkaistu debyyttialbumi. Suomessa albumi Suomen virallisella listalla 15 viikkoa, parhain sijoitus viikoilla 34–36/1995 1. sija. Albumin kappaleet ""Max Don´t Have Sex With Your Ex", "Fred Come To Bed" ja "Sex On The Phone"" julkaistiin singleinä. Samoista singleistä valmistettiin animaatiomusiikkivideot. 
Albumin kansipaperi sisältää seksuaaliaiheisia sarjakuvia.
Työllinen

Työllinen on tilastollinen käsite, jolla viitataan siihen joukkoon työvoimasta, jotka ovat ansiotyössä tai saavat yrittäjätuloa. Työllisen vastakohta on työtön, ja työvoiman katsotaan muodostuvan kaikista niistä henkilöistä, jotka ovat joko työllisiä tai työttömiä.
Vuonna 2021 Suomessa oli yhteensä 2 377 126 työllistä. Tämä on 89,8 % koko työvoimasta. 
Tilastokeskuksen määritelmä.
Tilastokeskus antaa työlliselle kaksi vaihtoehtoista määritelmää. Työllisellä voidaan ensinnä viitata henkilöön, joka on tutkimusviikolla tehnyt työtä vähintään tunnin palkkaa tai yrittäjätuloa saadakseen. Myös tutkimusviikolla työstä tilapäisesti pois ollut henkilö lasketaan työlliseksi, jos poissaolon syy on äitiys- tai isyysvapaa, ansiosidonnainen vanhempainvapaa, oma sairaus, loma tai työaikajärjestely, tai jos poissaolo kestää alle 3 kuukautta.
Toisaalta työllisellä voidaan tarkoittaa niitä 18-74 -vuotiaita henkilöitä, jotka vuoden viimeisellä viikolla olivat ansiotyössä eivätkä olleet työttömänä työnhakijana työ-ja elinkeinoministeriön työnhakijarekisterissä tai suorittamassa varusmies- tai siviilipalvelua. Tällöin tieto työllisyydestä perustuu työeläke- ja veroviranomaisten tietoihin.
Frode Kippe

Frode Kippe (s. 17. tammikuuta 1978) on norjalainen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaassaan Tippeligaenissa Lillestrømin joukkueessa ja myös muutaman vuoden Englannissa. Kippen pelipaikka oli keskuspuolustaja.
Kippe aloitti uransa amatööriseura Kolbotn IL:n riveissä, mutta siirtyi 19-vuotiaana ammattilaiseksi Lillestrømiin. Vuonna 1998 Englannin Valioliigassa pelaava suurseura Liverpool FC kiinnostui lupaavasta topparista ja osti hänet. Läpimurto seurassa jäi kuitenkin tekemättä. Kippe sai Englannissa peliaikaa vain Stoke Cityssä, jossa hän pelasi kahteen otteeseen lainasopimuksella yhteensä 34 sarjaottelua. Lillestrømiin hän palasi vuonna 2002. Hän toimi Lillestrømin kapteenina ja häntä pidettiin pelivuosinaan yhtenä maansa parhaista puolustajista.
Kippe pelasi Norjan miesten maajoukkueessa kahdeksan maaottelua vuosina 2003–2008.
Otto Fredrikson

Otto Henrik Fredrikson (s. 30. marraskuuta 1981 Valkeakoski) on suomalainen entinen jalkapallomaalivahti. 
Fredrikson on Oulun Luistinseuran kasvatti. Kaudella 2001–2002 saksalainen Borussia Mönchengladbach osti Fredriksonin, joka oli tuolloin Suomen lupaavimpia nuoria jalkapalloilijoita. Hän edusti seuraa kauteen 2005–2006 asti, kunnes siirtyi Norjan Tippeligaeniin Lillestrømiin. Tosin vuosina 2004 ja 2005 Fredrikson pelasi Suomessa FF Jaron maalivahtina saatuaan hänen pelioikeutensa omistavalta saksalaisseuralta luvan pelata.
Helmikuussa 2010 Fredrikson siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaan PFK Spartak Naltšikiin. Sopimus purettiin Fredriksonin kärsittyä vakavan polvivamman alkulämmittelyssä Turkkia vastaan 2012. Fredrikson palasi pelaamaan kaksi vuotta myöhemmin Norjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneen Lørenskog IF riveissä. Uransa hän päätti Eliteserienissä pelanneen Tromsø IL:n riveissä.
Ensiesiintymisensä Suomen A-maajoukkueessa Fredrikson teki harjoitusottelussa Turkkia vastaan 29. toukokuuta 2008.
Outi Borgenström

Outi Päivikki Borgenström (aik. Borgenström-Anjala, o.s. Borgenström, s. 24. tammikuuta 1956 Tampere) on entinen suomalainen suunnistaja.
Borgenströmin suurin saavutus on maailmanmestaruus vuodelta 1979. Tämän lisäksi hän voitti MM-pronssia 1974. Hän sijoittui henkilökohtaisessa MM-kisassa vuonna 1976 yhdenneksitoista, 1978 kuudenneksi, 1981 viidenneksi ja 1983 seitsemänneksi. Viestijoukkueen mukana hän oli voittamassa maailmanmestaruutta vuonna 1978. Lisäksi hän saavutti MM-viestihopeaa 1976 ja 1981, oli viides 1974 ja kahdeksas 1983. Hänen piti kilpailla viestijoukkueessa myös 1979, mutta henkilökohtaisessa kilpailussa voittamansa MM-kullan jälkeen hän osallistui samana iltana tanssiaisiin, jossa venäytti nilkkansa nivelsiteet.
Borgenstöm voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1977. PM-hopeaa hän saavutti vuosina 1980 ja 1982. Henkilökohtaisia Suomen mestaruuksia hänellä on normaalimatkalla neljä (1976, 1978, 1981 ja 1983) ja pitkällä matkalla kaksi (1981 ja 1983). Lisäksi hän voitti yösuunnistuksen Suomen mestaruuden vuonna 1983.
Borgenströmin ja hänen aviomiehensä Ari Anjalan esikoinen Topi syntyi heinäkuussa 1984. Lapsen syntymän jälkeen Borgenström-Anjala palasi vielä suunnistukseen, mutta ei noussut enää maailman huipulle. Hän oli kuitenkin voittamassa Tiomila-viestiä Tampereen Pyrinnön joukkueessa vuonna 1990. Topi Anjala on ollut 2000-luvulla suunnistuksen SM-mitalisti ja MM-kisaedustaja.
Siviiliammatiltaan Borgenström on luokanopettaja. Urallaan hän edusti Hyvinkään Rastia, Kangasalan Kisaa, Tampereen Pyrintöä ja Ikaalisten Nousevaa Voimaa. 
Vuonna 1979 hänet valittiin vuoden suomalaiseksi naisurheilijaksi ja Vuoden urheilija -äänestyksessä hän oli toinen. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin valtion Pro Urheilu -tunnustuspalkinto.
Árni Gautur Arason

Árni Gautur Arason (s. 7. toukokuuta 1975 Reykjavík, Islanti) on islantilainen 187 senttimetriä pitkä jalkapallomaalivahti, joka edustaa Norjan Tippeligaenissa pelaavaa Vålerengaa. 
Ennen nykyistä seuraansa Árni on edustanut Akranesia ja Stjarnania kotimaassaan, Rosenborgia Norjassa ja Manchester Cityä Englannissa. Hän nousi ympäri Euroopan tunnetuksi maalivahdiksi pelatessaan Rosenborgissa, jossa hyvät esitykset erityisesti Mestarien liigassa poikivat siirron Valioliigaan. Kovatasoisessa sarjassa hänen läpimurtoaan ei kuitenkaan tullut, ja hän palasi takaisin Pohjoismaihin.
Árni lukeutuu Islannin maajoukkueen tärkeimpiin pelaajiin.
Jango Fett

Jango Fett on kuvitteellinen mandalorialainen "Tähtien sota" -maailmassa. Hän esiintyy ' -elokuvassa, jossa häntä näyttelee Temuera Morrison. Lisäksi hahmo tavataan oheismateriaalissa, kuten hänelle omistetussa ' -pelissä ja "Tony Hawk’s Pro Skater 4":ssä.
Elämäkerta.
Taustaa.
Kun Jango Fettin vanhemmat oli murhattu, hänet adoptoi legendaarinen palkkasoturijoukko, Mandalorian superkommandot, jotka olivat koko galaksin pelätyimpiä taistelijoita. Jedit tuhosivat nämä vaaralliset soturit, mutta Fett jäi eloon ja käyttää edelleen panssaroitua, aseilla varustettua univormua, joka teki mandalorialaisista pelättyjä kaikkialla. Fett pitää itsensä huippukunnossa, ja taitojensa lisäksi hän osaa käyttää kylmää harkintaa, mikä tekee hänestä poikkeuksellisen palkkionmetsästäjän. 
Kloonien hyökkäys.
Jango oli "Kloonien hyökkäys" -elokuvassa galaksin paras palkkionmetsästäjä kreivi Dookun joukoissa. Dooku tarjoaa Jangolle suuren summan rahaa, jotta tämä antaisi luoda klooniarmeijan itsestään. Jango suostuu, mutta yhdellä ehdolla: hänen tulee saada yksi klooni, jota ei altistettaisi muuntelulle. Hän kasvattaa kloonin poikanaan Bobana, josta kasvaa myös palkkionmetsästäjä. Jango pelastaa Zam Wesellin kanssa Coruscantin täydeltä tuholta, kun Jango tietämättään toimittaa planeetta Seylottilta salaperäisen artefaktin, jolla oli outoja voimia, tasavallan vihollisen kenraali Ashaar Khordan käsiin. Jango ja Zam onnistuvat estämään kenraalin aikeet, mutta se maksaa jedimestari Yarael Poofin hengen. Jango Fett suunnittelee kloonien rintakehyksen.
Geonosiksen taistelussa Mace Windu tappaa Jango Fettin lyömällä ensin tämän aseen kahtia ja katkaisemalla lopulta tämän kaulan. Boba hautaa isänsä ruumiin ja ottaa tämän perintönä tämän asun ja "Slave 1" -aluksen. Palkkionmetsästäjänä Boba päätyy palvelemaan rikollispomo Jabba the Huttia.
Varusteet.
Jango Fett käyttää varusteinaan mandalorianaistyylistä taistelupanssaria ja kypärää. Aseinaan hän käyttää liekinheitintä, kahta Westar-34-sädepistoolia ja rakettirepussa olevia pienoisohjuksia. Jangolla on myös taskuvyö, joka sisältää muutamia pommeja. Selässään hänellä on rakettireppu. Jangon kulkuneuvona toimii "Slave 1" -alus, joka on aseistettu lasertykeillä, ohjuksilla sekä isoilla tuhoaaltopommeilla.
Magne Hoseth

Magne Hoseth (kirjoitetaan usein myös Hoset) (s. 13. lokakuuta 1980 Averøy) on norjalainen jalkapalloilija. Hosethin pelipaikka oli keskikentällä hyökkäävässä roolissa. Hän pelasi vuonna 2018 päättyneellä urallaan kotimaansa lisäksi yhden kauden Tanskassa.
Hoseth aloitti uransa Averøykameratenessa, josta hän siirtyi Moldeen vuonna 1999. Jo ensimmäisenä kautenaan seurassa Hoseth nousi vakiokokoonpanoon, sillä hän pelasi mainion kauden sekä Norjan liigassa että Mestarien liigassa. Hän kuului myös Norjan nuorten maajoukkueeseen. Kesällä 2004 Hoseth siirtyi tanskalaiseen FC Kööpenhaminaan. Koti-ikävä veti kuitenkin Tanskassa erittäin suosituksi tulleen keskikenttämiehen takaisin Norjaan, tällä kertaa Vålerenga IF:n riveihin. Hän ei kuitenkaan kotiutunut oslolaisseuraan ja siirtyi heinäkuussa 2006 Molde FK:hon, jossa hän pelasi vuoteen 2014 saakka. Tämän jälkeen hän edusti vielä Stabækia, Vikingiä, Aalesundia, Notoddenia ja Kristiansundia.
Hoseth pelasi useissa Norjan nuorisomaajoukkueissa. Norjan miesten maajoukkueessa hän pelasi 22 ottelua vuosina 2001–2009 ja teki niissä yhden maalin, tammikuussa 2004 ystävyysottelussa Hondurasia vastaan. Hänen maaotteluistaan kuusi kuului MM-karsintaan ja ystävyysotteluita oli 16.
Toivoton tapaus

Toivoton tapaus ("The Lonely Guy") on Steve Martinin tähdittämä romanttinen komedia vuodelta 1984. Sen on käsikirjoittanut Neil Simon ja ohjannut Arthur Hiller. Elokuva perustuu Bruce Jay Friedmanin kirjaan ”"The Lonely Guy’s Book of Life"”.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Sam Inkinen pitää elokuvaa takuuvarmana Steve Martinina mutta sanoo kokonaisuuden ”natisevan yli laitojensa”. Hän antaa "Toivottomalle tapaukselle" kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Risto Jalo

Risto Uolevi Jalo (s. 18. heinäkuuta 1962 Humppila) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä ja Tampereen Ilveksen toimitusjohtaja. Pelaajauransa aikana Jalo esiintyi SM-liigan runkosarjassa 594 ottelussa. Hän voitti Suomen mestaruuden Ilveksen riveissä kaudella 1984–1985.
Ura.
Jalo pelasi pääosan urastaan Ilveksessä (1980–1990, 1991–1992 ja 1993–1994). Uransa Jalo aloitti kuitenkin Kooveessa, jossa pelasi yhden kauden SM-liigaa ennen siirtymistään Ilvekseen. 
Ilveksessä Risto Jalon laitahyökkääjinä pelasivat muun muassa Raimo Summanen ja Jarmo Jamalainen.
Ilveksen kannattajat muistavat hänet etenkin vuoden 1985 loppuottelusarjasta TPS:ää vastaan. Turkulaiset voittivat kaksi ensimmäistä osaottelua selvin numeroin. Ilves voitti kuitenkin kolmannen ottelun Turussa maalein 8–1. Neljännen ratkaisi Jalo Ilveksen voitoksi viimeisellä minuutilla. Viidennessä ja ratkaisevassa kamppailussa hän joutui jättämään kaukalon saatuaan osuman jalkaansa, jonka jälkeen TPS siirtyi ensimmäisessä erässä pian 2–0-johtoon. Jalo palasi kuitenkin kentälle toisessa erässä ja teki ottelussa lopulta sekä 2–2-tasoitusmaalin että 3–2-voittomaalin. Ilves voitti Suomen mestaruuden voitoin 3–2 ja Jalo valittiin pudotuspelien parhaaksi pelaajaksi.
Viimeiset neljä kauttaan Jalo pelasi HPK:ssa. 
Ulkomailla Jalo pelasi NHL:ssä Edmonton Oilersissa, Ruotsissa norrköpingiläisessä Vita Hästenissä ja Italiassa SHC Fassassa. NHL:ssä Jalo pelasi maaliskuussa 1986 kolme ottelua, joissa jokaisessa hän keräsi yhden syöttöpisteen. Lyhyen NHL-uran kolme ottelua ja kolme pistettä tuottivat sinänsä huomionarvoisen keskiarvon piste ottelua kohden. Vuoteen 2021 mennessä vain kolme suomalaista on pystynyt pelaamaan koko NHL-uransa vähintään piste per ottelu -tahdilla. Jalon lisäksi tähän olivat pystyneet huomattavasti pidemmät urat pelanneet Jari Kurri ja Teemu Selänne.
Jalo pelasi 106 A-maaottelua, joissa teki tehot 27+35. Hän pelasi neljissä MM-kisoissa ja yksissä olympialaisissa. Jalo oli mukana myös voittamassa kahta mitalia 20-vuotiaiden MM-kilpailuista. Hänet muistetaan maajoukkueesta ketjusta, jonka laitahyökkääjät olivat seurajoukkuetoveri Raimo Summanen ja Petri Skriko. Kolmikko pantiin pelaamaan yhdessä jo nuorisomaajoukkueessa. 
Vuodesta 2017 alkaen Jalo toimii Ilveksen toimitusjohtajana. Aikaisemmin hän toimi toimitusjohtajana vuodet 1999–2004.
Viking FK

Viking Fotballklubb on jalkapalloseura Stavangerista, Norjasta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Norjan pääsarjassa Eliteserienissä. 
Norjan-mestaruuden joukkue on voittanut kahdeksan kertaa ja cup-mestaruuden kuudesti. Viking on pelannut kaikista norjalaisjoukkueista eniten kausia pääsarjatasolla, ja se onkin pelannut pääsarjassa sen perustamisesta lähtien lukuun ottamatta vuosia 1966–1967, 1987–1988 ja 2018. Eniten maaleja (202) Viking FK:lle on tehnyt Reidar Kvammen.
Viking FK sijoittuu vuosien 2020–2025 eurooppalaisten seurojen keskinäisessä UEFA:n seurapisterankingissa sijalle 194.
Timo Turunen (jääkiekkoilija, 1948)

Timo Mikko Juhani Turunen (s. 8. huhtikuuta 1948 Kuusjärvi) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä-, sittemmin valmentaja. Turunen, lempinimeltään "Tumba" (Sven Tumban mukaan), aloitti uransa Suomensarjassa vuonna 1964, edustaen Töölön Vesan riveissä. Hän jatkoi Jokereissa aina vuoteen 1978, pelaten välissä kauden ajan Ruotsin Södertälje SK:ssa. Turunen voitti Suomen-mestaruuden 1973 sekä hopeaa vuonna 1971. Hän oli kahdesti SM-sarjan paras maalintekijä. A-maaotteluita Turuselle kertyi 62. Hän pelasi MM-tasolla kahdesti ja kerran olympialaisissa.
Pelaajauransa jälkeen Turunen on toiminut useissa alasarjajoukkueissa valmentajana sekä apuvalmentajana HIFK:ssa kaudet 1991–1994. 
Turusta on kuvailtu muun muassa seuraavasti, Juhani Tammisen toimesta: "Tumba on Jokerien symboli. Hänellä oli ihan poikkeuksellinen laukaus, kunnianhimo ja pelinäkemys". Vuonna 2014 Jokerit jäädytti Turusen pelinumeron #17 .