tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Zdzisław Krzyszkowiak

Zdzisław Ludwik Krzyszkowiak (3. elokuuta 1929 Wielichowo, Puola – 24. maaliskuuta 2003 Varsova oli puolalainen armeijan upseeri ja juoksija, olympiavoittaja ja kaksinkertainen Euroopan mestari, jonka parhaat vuodet sijoittuivat 1950- ja 1960-luvun taitteeseen.
Krzyszkowiak oli kaikkien matkojen juoksija, jonka sanotaan kärsineen juoksu-uransa aikana "kaikista mahdollisista loukkaantumisista". Hän oli 172 senttimetriä pitkä ja painoi 60 kg, luonteeltaan harvapuheinen.
Krzyszkowiak oli mukana jo 1956 Melbournen olympialaisissa, joissa sijoittui neljänneksi 10 000 metrillä. EM-kisoissa 1958 Ruotsin Tukholmassa "Krzys" voitti sekä 5 000 että 10 000 metrin juoksut.
Krzyszkowiak voitti ainoan estejuoksun Puolan-mestaruutensa jo vuonna 1953, ja vuonna 1960 hän juoksi 31-vuotiaana lajin uuden maailmanennätyksen 8.31,4 sekä voitti olympiakultaa Rooman olympialaisissa. Väliaikaisesti maailmanennätyksen vei hänen nimistään Grigori Taran ajalla 8.31,2, mutta vielä elokuussa 1961 Krzyszkowiak juoksi uusiksi ME-lukemiksi 8.30,4.
Sittemmin loukkaantumisherkkä Krzyszkowiak loukkaantui Ranskaa vastaan käydyssä maaottelussa niin vaikeasti, että hän joutui lopettamaan urheilu-uransa.
Bob Rock

Robert Jens "Bob" Rock (s. 19. huhtikuuta 1954 Winnipeg) on kanadalainen muusikko, ääniteknikko ja tuottaja. Hän aloitti uransa kitaristina The Payolas -yhtyeessä 1970-luvun lopulla. Myöhemmin Bob Rock on tuottanut mm. Mötley Crüen, Metallican, Bon Jovin, Anthraxin, Cherin, The Cultin, David Lee Rothin, Skid Row'n, Veruca Saltin, Our Lady Peacen ja Simple Planin musiikkia.
Vuonna 1993 Bob Rock perusti Chris Taylorin kanssa yhtyeen Rockhead, joka julkaisi yhden albumin ja kaksi singleä, mutta hajosi sen jälkeen. Yhtyeen hajoamisen jälkeen Rock palasi tuottamaan muiden yhtyeiden musiikkia. Vuonna 2003 Rock soitti joillakin tuottamansa Metallican St. Anger -albumin kappaleilla bassokitaraa.
Vicente Amigo

Vicente Amigo Girol (s. 1967 Guadalcanal, Sevilla) on espanjalainen flamencokitaristi. Hän on soolouransa lisäksi toiminut säestäjänä muun muassa El Pelen, Camarón de la Islan, Vicente Soton, Luis de Córdoban ja Salmarinan levyillä sekä tuottajana muille artisteille. 
Amigo syntyi Sevillan maakunnassa, mutta asuu nykyään Córdobassa. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa oli vuonna 1991 julkaistu "De mi corazón al aire".
Jelena Slesarenko

 
Jelena Vladimirovna Slesarenko (o.s. Sivušenko, s. 28. helmikuuta 1982 Volgograd, Neuvostoliitto) on venäläinen korkeushyppääjä, olympiavoittaja ja sisäratojen maailmanmestari.
Slesarenko sijoittui neljänneksi Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2001. Hän oli viides Wienin EM-hallikisoissa 2002. Hän sai hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Bydgoszcsissa 2003 tuloksella 196 ja pronssia saman vuoden Daegun universiadeissa.
Slesarenko nousi suuren yleisön tietoisuuteen voitettuaan Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 maailmanmestaruuden tuloksella 204. Hänen hyvä vireensä jatkui myös kesällä ulkoradoilla. Euroopan cupissa hän ylitti 204 sivuten omaa ennätystään. Ateenan 2004 olympialaisten loppukilpailussa Slesarenko ylitti 204 ensimmäisellään, mihin kukaan muu kilpailija ei kyennyt. Tämän jälkeen hän ylitti uuden Venäjän ja olympialaisten ennätyskorkeuden 206, ja yritti vielä maailmanennätystä 210, jossa kuitenkin epäonnistui. Hän päätti menestyksekkään kautensa voittoon .
Kauden 2005 Slesarenko joutui olemaan pääosin kilpailuista sivussa loukkaantumisten takia. Hän joutui viime hetkellä jäämään pois myös Helsingin MM-kisoista. Hän kuitenkin ylitti heinäkuussa Tulassa 2 metriä. Moskovan MM-hallikisoissa 2006 Slesarenko voitti maailmanmestaruuden tuloksella 202. Göteborgin EM-kisoissa hän sijoittui viidenneksi ja Ateenan maailmancupissa hän voitti lajinsa.
Vuonna 2007 Slesarenko voitti Euroopan cupin ja sijoittui Osakan MM-kilpailuissa neljänneksi. Maaliskuussa 2008 hän saavutti hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa Valenciassa tuloksella 201. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui alun perin neljänneksi ylitettyään 201. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän oli alun perin kymmenes. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli alun perin neljäs tuloksella 197 cm. Hän karsiutui loppukilpailusta Moskovan MM-kilpailuissa 2013.
Slesarenko sai vuonna 2018 urheilun kansainvälisen vetoomustuomioistuimen päätöksellä neljän vuoden kilpailukiellon ajalle 4.10.2016–3.10.2020 ja kaikki hänen tuloksensa aikavälillä 23.8.2008–22.8.2012 hylättiin takautuvasti. Slesarenkon Pekingin olympialaisissa 2008 ja Daegun MM-kilpailuissa 2011 antamat dopingnäytteet osoittautuivat uusintatutkimuksissa vuonna 2016 positiivisiksi dopingin käytön suhteen.
Slesarenko on 179 senttimetriä pitkä ja painaa 54 kilogrammaa.
Olga Kuzenkova

Olga Sergejevna Kuzenkova (, s. 4. lokakuuta 1970 Smolensk, Neuvostoliitto) on venäläinen armeijan upseeri ja moukarinheittäjä, olympiavoittaja ja Euroopan mestari.
Kuzenkova on parantanut maailmanennätystä kuudesti. Vuonna 1997 hän ylitti ensimmäisenä naisena 70 metriä. Hän kärsi pitkään ikuisen kakkosen maineesta jäätyään vuosina 1998–2001 neljästi peräkkäin arvokisoissa hopealle. Kultatili aukesi kuitenkin Münchenin EM-kisoissa 2002. Pariisin MM-kisoista 2003 tuli jälleen hopeaa. Ateenan olympialaisissa 2004 ja Helsingin MM-kisoissa 2005 Kuzenkova kuitenkin voitti jälleen kultaa. Kuzenkovan Helsingin MM-kilpailuissa antama dopingnäyte tutkittiin uudelleen vuonna 2012 ja siinä oli merkkejä dopingin käytöstä. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon, joka päättyy 26. maaliskuuta 2015 ja hänen tuloksensa aikaväliltä 12.8.2005–11.8.2007 hylättiin takautuvasti.
Kuzenkovan ennätys on 75,68, minkä hän heitti 4. kesäkuuta 2000 Tulan kaupungissa. Venäjän mestaruuden Kuzenkova on voittanut 11 kertaa (1992, 1993, 1994, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003 ja 2004).
A Night at the Opera (Queenin albumi)

A Night at the Opera on Queenin vuonna 1975 äänittämä ja julkaisema rockalbumi, jota varsin yleisesti pidetään yhtyeen merkittävimpänä. Se on julkaistu uudelleen vuosina 1991 ja 2005. Albumin nimi tulee Marxin veljesten elokuvasta "Ilta oopperassa", jonka englanninkielinen nimi on "A Night at the Opera". Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”I'm in Love with My Car”, ”You're My Best Friend”, ”'39” ja ”Bohemian Rhapsody”.
Kappale ”I'm in Love with My Car” on kokonaan rumpali Roger Taylorin laulama. Kappaleessa ”Good Company” laulaa ja ukulelea soittaa kitaristi Brian May. ”'39” on myös Brian Mayn laulama.
Levyn tuotanto oli aikakauden kallein ja nauhoituksissa käytettiin kuutta eri äänitysstudiota. Panostus kuitenkin kannatti, sillä albumi pysytteli myyntilistoilla Yhdysvalloissa 56 viikkoa ja Isossa-Britanniassa 50 viikkoa.
Julkaisut.
Albumi julkaistiin vinyylinä ja C-kasettina vuonna 1975 ja CD-levynä vuonna 1986. Britanniassa albumin myynti ylitti platinalevyn myyntirajan 1. tammikuuta 1976. Albumi julkaistiin uudelleen vuonna 1991 CD-levynä Yhdysvalloissa kahden bonusraidan kera. Albumi on myös harvoja levyjä jotka on julkaistu DVD-Audio-äänitteenä. DVD-Audiot julkaistiin vuonna 2002 Yhdysvalloissa ja Britannissa. Vuonna 2001 levy julkaistiin remasteroituna CD-levynä Japanissa ja vuonna 2004 Euroopassa japanilaisin kansitekstein. Vuonna 2005 julkaistiin maailmanlaajuisesti 30-vuotisjuhlaversio, joka sisälsi CD-levyn lisäksi DVD:n.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Aiheesta muualla.
Albumin arvosteluja:
Tatjana Lysenko

Tatjana Viktorovna Beloborodova (, o.s. Lysenko (Лысенко), s. 9. lokakuuta 1983 Bataisk, Neuvostoliitto) on venäläinen moukarinheittäjä. Hän on maailmanmestari vuosilta 2011 ja 2013. 
Lontoon olympialaisissa 2012 Lysenko voitti alun perin moukarinheiton olympiaennätyksellä 78,18 m. Hän kuitenkin menetti voittonsa vuonna 2016, kun hänen Lontoossa antamansa dopingnäyte osoittautui uusintatutkimuksissa positiiviseksi. Lysenko jäi ensimmäisen kerran kiinni dopingin käytöstä vuonna 2007. Tuolloin löydetty aine kuului niin sanottuun S4-luokkaan, tarkoituksena naishormonin aktiivisuuden estäminen. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 15.7.2007–14.7.2009. Samalla Lysenkon 9. toukokuuta 2007 jälkeen tehdyt tulokset hylättiin.
Daegun MM-kilpailuissa 2011 Lysenko voitti maailmanmestaruuden tuloksella 77,13. Moskovan maailmanmestaruuskilpailuissa 2013 hän voitti maailmanmestaruuden tuloksella 78,80. Tulos oli maailmanmestaruuskilpailujen kilpailuennätys ja tuolloin kaikkien aikojen toiseksi pisin heitto jääden Betty Heidlerin maailmanennätyksestä 62 senttimetriä.
Lysenko on heittänyt kolmesti moukarinheiton virallisen maailmanennätyksen. Ensimmäisen kerran hän teki maailmanennätyksen 15. heinäkuuta 2005 Moskovassa heittäessään 77,06, jolla rikkoi Mihaela Melinten (76,07) lähes kuusi vuotta vanhan ME:n lähes metrillä. Kesäkuussa 2006 Gulfija Hanafejeva heitti 77,26, mutta kaksi viikkoa myöhemmin Lysenko heitti 77,41. Hän paransi ennätystä 15. elokuuta Tallinnassa lukemiin 77,80. Tämän ennätyksen rikkoi Anita Włodarczyk 2009 tuloksella 77,96. Lysenko tosin oli heittänyt vuonna 2007 Sotšissa 78,61, mutta dopingkärynsä vuoksi tämä tulos hylättiin myöhemmin. 
Ennen yleisurheilu-uraansa Lysenko oli lentopalloilija. Hän on naimisissa Nikolai Beloborodovin kanssa ja heillä on poika.
Saavutuksia.
Lähde: Tilastopaja
Winterheart’s Guild

Winterheart's Guild on suomalaisen power metal -yhtye Sonata Arctican kolmas studioalbumi. Se äänitettiin syksyllä 2002 ja julkaistiin maaliskuussa 2003. Albumin normaaliversiolla on kymmenen kappaletta, mutta japanilaisella versiolla kuullaan myös bonuskappale "The Rest of the Sun Belongs to Me". Kappale on tosin mukana myös myöhemmin "Reckoning Night" -albumin yhteydessä julkaistulla "Shamandalie"-singlellä. Kappale "Victoria's Secret" on julkaistu myös EMI Finlandin kokoelmalevyllä: Kaikkien aikojen Suomimetallit.
Albumin äänitysten aikaan Sonata Arcticalla ei ollut vakituista kosketinsoittajaa, joten koskettimista albumilla vastaavat laulaja Tony Kakko sekä Stratovarius-yhtyeen Jens Johansson. Uusi kosketinsoittaja Henrik Klingenberg liittyi yhtyeeseen äänitysten jo päätyttyä.
Winterheart's Guild vietti Suomen virallisella albumilistalla yhteensä 12 viikkoa noussen parhaimmillaan listan kolmanneksi. Vuoden 2005 loppuun mennessä levyä oli myyty kultalevyyn oikeuttavat 15 000 kappaletta. Tähän mennessä albumia on myyty liki 20 000 kappaletta.
Albumin viimeisen kappaleen "Draw Me" loppuun on piilotettu suomenkielistä puhetta.
Organisaatiotaso

Biologiassa tarkastelukohteet voidaan luokitella erilaisille organisaatiotasoille. Tasoja ovat suurimmasta pienimpään:
Jokainen taso koostuu yhdestä tai useammasta alemman tason yksiköstä ja mahdollisesti myös muusta ympäristöstä ja sen ominaisuuksista.
Esimerkiksi ekosysteemi koostuu eliöyhteisöstä sekä elottomasta luonnosta. Kudos taas koostuu useista soluista.
Hjalmar Löfving

Hjalmar Edvard Löfving (26. tammikuuta 1896 Helsinki – 29. tammikuuta 1968) oli suomalainen piirtäjä, sarjakuvataiteilija, lehtikuvituksen tekijä ja animaattori. Hänen vanhempansa olivat poliisikomissaari August Teodor Löfving ja Ida o.s. Tiitinen. Hän kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1913–1917.
Löfvingin tunnetuin sarjakuva oli "Olli Pirteä", joka ilmestyi "Sirkassa" 1926–1945. Tämän jälkeen "Olli Pirteä" ilmestyi vielä jonkin aikaa "Lasten Maailma" -lehdessä. Löfvingin surrealistisia piirteitä sisältänyt "Olli Pirteä" oli saanut selvästi vaikutteita Winsor McCayn "Pikku Nemosta". "Olli Pirteästä" julkaistiin vuonna 2011 postimerkki. Muita Löfvingin sarjakuvia olivat "Pikku Timo", "Pörröpää-Iivari", "Pekka Ponteva", "Risto Reippaan seikkailut", "Tommi Typykkä", "Olli Viikarinen", "Kalle Kujeinen", "Sankari ja Nuoli", "Putte Mökkönen Hollywoodissa", "Pullen ihmeelliset seikkailut", "Matin matka maailmalle", "Sipi ja Sopi -muurahaiset", "Pompus ja Nökö", "Pike Pallean seikkailut" sekä "Bimbo seikkailee".
Pilapiirroksia Löfving teki 1910- ja 1920-luvuilla "Tuulispäähän" ja "Kurikka"-lehteen. Ne olivat joko yksi- tai monikuvaisia, yhteiskunnallisia ja satiirisia. Henkilöiden sympaattisuus riippui kuvan tilanneen lehden poliittisesta kannasta.
Löfving oli varsin tuottelias ja piirsi hyvin paljon kuva-arvoituksia eri lehtien tehtäväsivuille. Valokuvaaja Magnus Löfving, Hjalmarin poika, kertoo että isällä oli tapana tehdä töitä iltaisin lasten mentyä nukkumaan ja lähteä seuraavana aamuna tarjoamaan töitään myyntiin. Hjalmarille riitti muutaman tunnin yöuni. Magnus Löfving kertoo: "Isäni oli myös aina hyvällä tuulella. Hän oli positiivinen ihminen, joka osasi nauttia elämästä. Ja hänellä oli hyvä huumorintaju, eihän hän ilman sitä olisi voinut tehdä pilapiirroksiaankaan."
Löfving oli myös suomalaisen animaatioelokuvan uranuurtajia yhdessä Eric Vasströmin, Yrjö Nortan ja Ola Fogelbergin kanssa. Vuonna 1927 hän aloitti harjoittelun Suomi-Filmin työhuoneissa ja piirsi joitakin lyhyitä ja pari pidempää mainoselokuvaa. Kolme minuuttia pitkä "Muutama metri tuulta ja sadetta" (1932) animaatio kuvaa, kuinka kaupungilla kävelyllä oleva väki joutuu sateen yllättämäksi. "Muutama metri tuulta ja sadetta" esitettiin Tesvisiossa 23. huhtikuuta 1964. Filmi on entisöity Suomen elokuva-arkistossa 1975. Se on ainut todistetusti selluloidi-tekniikalla valmistettu suomalainen animaatio ennen toista maailmansotaa. 
Löfving on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin.
P (vaativuusluokka)

P ("polynomial") on laskennan vaativuusteoriassa vaativuusluokka, johon kuuluvat ongelmat voidaan ratkaista deterministisellä Turingin koneella polynomisessa ajassa eli tehokkaasti. Polynominen aika tarkoittaa sitä, että ratkaisuun tarvittavien laskutoimenpiteiden määrä on O(na), missä a on vakio. Vaativuusluokkaan P kuuluvia ongelmia ovat muun muassa suurimman yhteisen tekijän etsiminen tai luvun verifiointi alkuluvuksi.
Vesikoe

Vesikoe oli ”Jumalan tuomion” tapa, jolla oikeustapaus voitiin ratkaista varhaiskeskiajalla Euroopassa, jos todistajia tai riittävän selviä todisteita ei ollut, tapaus oli vakava ja muuten ajautumassa umpikujaan. Myöhemmin erästä sen versiota käytettiin uuden ajan noitavainojen yhteydessä, vaikkakin ilman keskusvallan tukea.
Varhaiskeskiajalla yleisimmässä vesikokeen muodossa epäillyn piti poimia esine, kuten metallisormus kiehuvasta vedestä paljain käsin. Saadut palovammat sidottiin ja niitä tutkittiin kolmen päivän päästä. Jos vammat paranivat normaalisti, katsottiin Jumalan osoittaneen syytetyn viattomaksi. Jos taas vammat tulehtuivat, se tulkittiin merkiksi syyllisyydestä. Vastaavasti tulikokeessa kannettiin muutamia askelia kuumaa rautaesinettä, mistä saadut vammat jälleen sidottiin ja niiden paranemista tutkittiin.
Etenkin populaarikulttuurissa tunnetumpi muoto vesikokeesta oli kuitenkin keskiajalla käytännössä harvinaisempi. Siinä syytetty pudotettiin kädet sidottuina järveen tai jokeen. Jos epäilty kellui, hän oli noita ja hänet tuomittiin sen mukaisesti. Jos taas epäilty upposi, oli hän syytön. Vastoin yleistä harhaluuloa syytetyn ei annettu hukkua, vaan hänet nostettiin vedestä heti, kun uppoaminen oli selvästi havaittu. Hukkumistapaukset kokeen yhteydessä olivat harvinaisia.
Kirkko kielsi Jumalan tuomiot jo vuonna 1215, koska kokeella ei ollut pohjaa sen enempää kanonisessa kuin roomalaisessa oikeudessa. Sitä ei myöskään mainittu Raamatussa. Samoin kuuluisa noituustutkijan opaskirja Malleus Malificarum eli Noitavasara vuodelta 1487 tuomitsi vesi- ja tulikokeiden käytön. Paikallisesti tuli- ja vesikokeita voitiin kuitenkin käyttää edelleen ja muutamia mainintoja niistä on säilynyt 1400-luvulta etupäässä Reininmaalta.
Nimenomaan upotuskokeesta tuli uudelleen yleisempi ilmiö Uuden ajan laajemmissa noitavainoissa 1560-luvulta alkaen. Sitä käytettiin saksalaisen alueen lisäksi Pohjois-Ranskassa ja Englannissa, mutta ei esimerkiksi katolisen kirkon hallitsemassa Etelä-Ranskassa, Italiassa tai Espanjassa. Tällöin kyse oli nimenomaan upotuskokeesta, joka liittyi noituusepäilyihin ja toiminta oli siten osa noitavainoja.
Valpuri Kyni on ainoa ihminen, jonka varmuudella tiedetään joutuneen vesikokeeseen Suomessa.
Jorma Valkama

Jorma Rainer Valkama (4. lokakuuta 1928 Viipuri – 11. joulukuuta 1962 Hollola) oli suomalainen pituushyppääjä ja olympiamitalisti. Valkama voitti pronssia Melbournen kesäolympialaisissa 1956 tuloksella 748 ja on ainoa suomalainen pituushypyn olympiamitalisti. Rooman kisoissa 1960 hän oli viides ja Helsingissä 1952 karsinnan seitsemästoista tuloksella 697. Valkama voitti kymmenen pituuden Suomen mestaruutta vuosina 1951–1959 ja 1961. Hän nousi ensimmäiseen Suomen-mestaruuteensa 1951 viimeisellä hyppykierroksella.
Valkama kilpaili vielä Belgradin EM-kisoissa 1962. Saman vuoden joulukuussa hän kuoli auto-onnettomuudessa Hollolassa 34-vuotiaana. Valkama törmäsi Volkswagen Kupla -henkilöautollaan päin vastaan tullutta pakettiautoa ja sai heti surmansa.
Seuratasolla Valkama edusti Elannon Iskua, Helsingin Kisa-Tovereita ja viime vaiheessa Lauttasaaren Pyrintöä.
Mankeli (televisiosarja)

Mankeli on suomalainen vuosina 2000–2001 valmistunut, osittain Kummelissa esiintyneen ryhmän tekemä sketsiviihdesarja. "Mankelin" sketsit poikkesivat suurelta osin "Kummelin" sketseistä, mutta sarjoilla oli myös yhteisiä sketsihahmoja, muun muassa Mauno Ahonen (”Kuuluisia viimeisiä sanoja”, Silvennoinen) ja juontajana Eero Kakko (Keskinen). "Kummelin" viidennen kauden tapaan "Mankelissa" oli myös studioyleisö.
Jokaisessa "Mankelin" jaksossa oli jokin kilpailu, esimerkiksi tanssikilpailu tai missikisat, jonka voitti joka kerran Heikki Silvennoisen esittämä kilpailija, vaikka hän oli selkeästi huonoin. Ensimmäisen tuotantokauden jaksoissa voittanut kilpailija vielä joka kerran kysyi, että saisiko palkintonsa rahana. Lisäksi mukana oli aina laulajavieras, jota juontaja Olli Keskinen ei halunnut päästää välillä esiintymään milloin milläkin tekosyyllä.
Mankeli on julkaistu kokonaisuudessaan DVD:llä. 1. tuotantokausi julkaistiin 18. helmikuuta 2010, 2. tuotantokausi julkaistiin 6. toukokuuta 2010, sekä molemmista tuotantokausista julkaistiin yhteisboksi 28. lokakuuta 2010, joka sisältää normaalien jaksojen lisäksi viisi vuonna 2003 esitettyä remix-jaksoa sekä pilalle menneitä kuvauksia. Yhteisboksi sisältää kolme levyä (1. ja 2. kausi sekä lisämateriaalilevy).
Biisinurkkaus.
Biisinurkkauksen artisteja parodioi pääosin Heikki Hela.
Neuvostoliiton valtionpäämies

Neuvostoliiton valtionpäämies oli valtion muodollinen johtaja, jonka valta oli paljon vähäisempi kuin tosiasiallisella Neuvostoliiton johtajalla eli kommunistisen puolueen (NKP) pääsihteerillä. Myös Neuvostoliiton pääministerillä oli enemmän valtaa.
Neuvosto-Venäjän valtionpäämiehenä pidettiin yleisvenäläisen toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajaa. Vastaavasti Neuvostoliiton nimellisenä valtionpäämiehenä oli vuosina 1922–1938 neuvostokongressin toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtaja ja vuodesta 1938 korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtaja. Varsinainen presidentin virka otettiin Neuvostoliitossa käyttöön vasta maaliskuussa 1990.
Samanaikaisesti sekä Neuvostoliiton valtionpäämiehinä että NKP:n pääsihteereinä toimivat Leonid Brežnev vuosina 1977–1982, Juri Andropov vuosina 1983–1984, Konstantin Tšernenko vuosina 1984–1985 ja Mihail Gorbatšov vuosina 1988–1991.
Neuvostoliiton valtionpäämiehet.
Neuvostoliiton toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtaja.
Vuosina 1922–1938 kukin Neuvostoliiton jäsenvaltio valitsi yhden puheenjohtajan toimeenpanevaan keskuskomiteaan:
Taisto Kangasniemi

Taisto Ilmari Kangasniemi (2. huhtikuuta 1924 Kankaanpää – 31. lokakuuta 1997 Kangasala) oli suomalainen painija ja olympiamitalisti.
Taisto Kangasniemi osallistui neljiin olympialaisiin ja kilpaili siellä sekä vapaapainissa että kreikkalais-roomalaisessa painissa. Lontoon 1948 kisoissa hän sijoittui kreikkalais-roomalaisen painin raskaassa sarjassa neljänneksi ja Helsingin 1952 kisoissa vapaapainin raskaassa sarjassa kuudenneksi. Melbournen 1956 kisoissa hän osallistui molempien painimuotojen kilpailuihin ja sai vapaapainissa pronssia. Vielä Tokion 1964 olympialaisissa hän oli 40-vuotiaana mukana, mutta ei enää menestynyt.
Seuratasolla Kangasniemi edusti muun muassa Kankaanpään Menoa sekä Tampereen Painiseuraa, jonka perustajajäsen ja kunniapuheenjohtaja hän oli. Tampereella on kilpailtu hänen muistopainejaan vuodesta 1999.
Tietojärjestelmäarkkitehtuuri

Tietojärjestelmän arkkitehtuuri kuvaa kohdealueensa rakenneosat, niiden ulospäin näkyvät ominaisuudet ja niiden väliset yhteydet ja riippuvuudet. Arkkitehtuuri muodostaa rungon järjestelmän suunnittelulle ja toteutukselle sekä ohjaa järjestelmän rakenteen kehittämistä järjestelmän elinkaaren ajan. Se toimii myös keskusteluvälineenä järjestelmän kehittämisen ja ylläpitämisen sidosryhmien (organisaation johto, käyttäjät, suunnittelijat, toteuttajat) välillä.
Näkökulmat.
Arkkitehturoinnissa eli arkkitehtuuria kehittävässä työssä kohdealuetta lähestytään erilaisista näkökulmista kuten esimerkiksi toiminnallisuus, looginen rakenne, informaatio ja tekninen toteutus. Tällöin voidaan puhua esimerkiksi
Joissakin tapauksissa arkkitehtuureiksi lasketaan myös erilaiset työohjeet joita on laadittu hyväksytyn arkkitehtuurin noudattamisen varmistamiseksi tai muuten tietojärjestelmän käytön ja kehittämisen hallitsemiseksi. Tällaisia ovat mm.:
Abstraktiotasot.
Arkkitehtuurin kohdetta voidaan tarkastella myös eri abstraktiotasoilta. Tällöin laajimmillaan kohteena on koko organisaatio ja sen tietojen käsittely. Tarkennettaessa työskentelyä alemmalle tasolle, tarkastellaan yksittäistä ydinprosessia tai vastaavaa toimintokokonaisuutta. Tarkimmalla tasolla kohteena on yksittäinen järjestelmä.
Työn eteneminen.
Arkkitehtuurityö etenee vaiheittain tarkentuen. Työ alkaa kohdealueen ja sen vaatimusten selvittämisellä. Tässä niin sanotussa "asiayhteysvaiheessa" IT-arkkitehdit selvittävät kohdealueen rajat ja lähtötiedot koko arkkitehtuurityölle. Tällöin vastataan kysymykseen miksi tehdään. Seuraavaksi selvitetään kohdealueen käsitteellinen rakenne. Tässä "käsitteellisessä vaiheessa" pyritään vastaamaan kysymykseen mitä kohdealueella tehdään. Seuraavaksi ratkaistaan loogisella ja välineriippumattomalla tasolla miten kohdealueen toiminnallisuus toteutetaan. Tässä "loogisessa vaiheessa" vaiheessa pyritään vastaamaan kysymykseen miten asiat kohdealueella tehdään. Lopuksi ratkaistaan millä teknisillä välineillä loogisesti kuvattu rakenne toteutetaan eli vastataan "fyysisessä vaiheessa" kysymykseen millä välineillä tehdään.
Arkkitehturoinnin etenemiselle ja sen määrämuotoistamiseksi on laadittu useita menetelmiä.
Kuvaaminen.
Arkkitehtuuri kuvataan arkkitehtonisissa kuvauksissa jotka voidaan tuottaa kuvauskielellä standardoidun kuvausjärjestelmän mukaisesti. Huom.: vaikka järjestelmän arkkitehtuuria ei ole kuvattu, sellainen voidaan takaisinmallintaa (engl. reverse engineer) olemassa olevasta toteutuksesta.
Karanos

Karanos oli muinaisen Makedonian myyttinen ensimmäinen kuningas. Hän hallitsi noin vuoden 800 eaa. paikkeilla ja perusti kuningaskunnan pääkaupungin Aigain. Karanos oli kotoisin Argoksesta. Junianus Justinus kertoo, että Karanos perusti kuningaskuntansa oraakkelin antaman vastauksen mukaan. Karanos valtasi Aigain alueen asukkailta ja teki siitä kuningaskuntansa pääkaupungin. Hän kukisti myös lähialueiden muut hallitsijat ja yhdisti alueen asukkaat valtansa alle.
Justinuksen mukaan Karanosta seurasi kuninkaana Perdikkas I.
Michelsonin–Morleyn koe

Michelsonin-Morleyn koe (1887) oli koejärjestely, jolla pyrittiin selvittämään ns. eetterituulen vaikutus valon nopeuteen. Kokeen tuloksena eetterituulta ei löydetty. Albert Michelson sai tämän tutkimuksen ansiosta Nobelin palkinnon 1907. Kokeen toinen järjestäjä oli Edward Williams Morley.
Kokeen lähtökohtana oli ajatus siitä, että maailmankaikkeuden täyttäisi jonkinlainen eetteriksi kutsuttu massaton väliaine, jossa sähkömagneettinen säteily voisi liikkua. Tällöin maapallon liikkeen eetterin suhteen pitäisi aiheuttaa Maan pinnalla havaittava "eetterituuli". Valon suunnan ja eetterituulen välisen kulman pitäisi vaikuttaa valon nopeuteen. Kokeen tarkoituksena oli havaita "sivutuuleen" ja "vastatuuleen" liikkuneiden valonsäteiden eri nopeuksista aiheutunut vaihe-ero. Kokeessa ei kuitenkaan onnistuttu saamaan varmaa tulosta, sillä vaikka laitteella mitattiin pieni "nopeus", se mahtui mittausvirheen rajoihin. Koetta pidetään yhtenä kuuluisimmista epäonnistuneista kokeista.
Muusikoiden.net

Muusikoiden.net on suomalainen ja suomenkielinen musiikin ammattilaisille, harrastelijoille ja kuluttajille tarkoitettu Internet-yhteisö.
Muusikoiden.netin tarina alkoi Turussa vuonna 1997, kun Juhani Paaso päätti perustaa Vanities-sivuston. Sivustolla oli kotimaisten tabulatuurien ja lyriikoiden osasto, Wanted-yhtyehakupalsta ja vähän myöhemmin myös keskustelu. Vanities-konsepti jäi kuitenkin pieneksi, ja Paaso perustikin pian puhtaalta pöydältä uuden palvelun, joka sai nimekseen Muusikoiden.net.
Paason visio lujittui entisestään, kun mukaan tuli ohjelmistosuunnittelija Markus Petäjä vastaamaan palvelun teknisestä toteutuksesta. Muusikoiden.netin ensimmäinen versio avattiin 14. tammikuuta 2000.
Ylläpitäjät kehittivät palvelua aktiivisesti ja julkaisivat uudistetun version lähes vuosittain. Sivuja pyörittämään hankittiin marraskuun alussa 2002 ensimmäinen oma palvelin, nyt jatkuvasti kasvava palvelu työllistää kaksi rinnakkaista palvelinta. Sivuston ylläpitäjät maksoivat ensimmäiset vuodet kaiken omista taskuistaan, kunnes syyskuun lopulla 2004 sivuston ylläpito siirtyi Muusikoiden Net ry:n nimiin, joka vastaa sen kuluista ja järjestää jäsenilleen tapahtumia.
Muusikoiden.net on yli kolmella miljoonalla viikoittaisella sivunäytöllään Suomen suurin ei-kaupallinen musiikkiaiheinen sivusto. Rekisteröityneitä jäseniä on yli 210 000. Muusikoiden.net voitti maaliskuun 2003 lopussa järjestetyssä Suomen suurimmassa The Big One -digimediakilpailussa Kultaisen Pikselin parhaasta ei-kaupallisesta verkkopalvelusta. Samana vuonna Turun kaupungin nuorisoasiainkeskus myönsi Muusikoiden.netille promoottoristipendin. Kyseinen stipendi myönnetään vuosittain turkulaiselle musiikkikulttuuria elävöittäneelle henkilölle tai taholle.
Sivuston ympärille on syntynyt myös ympäri Suomea isompia ja pienempiä kokoontumisia, joissa Muusikoiden.netin ylläpito ja jäsenistö ovat viettäneet aikaa yhteisen musiikinteon, keskustelujen ja viihtymisen merkeissä. Tämä on ollut monelle hyvän sivuston parasta antia. Ensimmäinen suurempi, monipäiväinen miitti eli sivujen käyttäjien tapaaminen tapahtui Lohjalla vuoden 2001 syyskuussa. Tästä on syntynyt jokavuotinen perinne, järjestelyvastuun vaihtuessa Muusikoiden.netin aktiivisten jäsenten kesken. Muusikoiden.netin aktiivijäsenet ovat myös edustaneet sivustoa Salibandyn Rock SM -kisoissa, sekä tukeneet yhtyeitä järjestämällä keikkoja Operaatio:Live ry:n nimissä.
Vuonna 2011 ylläpito aloitti Muusikoiden.net aiheisten videoiden sarjan Muusikoiden.net TV:ssä, joka muun muassa esittelee sivuston jäsenten musiikkivideoita eri soittolistoilla sekä käsittelee yleisesti sivustoa ja musiikkia koskevia asioita.
14. tammikuuta 2025 Muusikoiden.net täytti 25 vuotta. Juhlavuoden kunniaksi sivustosta julkaistiin teknisesti päivitetty versio. Neljännesvuosisadan saavuttanutta sivustoa käsiteltiin myös jutuilla Turun Sanomissa ja Helsingin Sanomissa.
Paolo dal Pozzo Toscanelli

Paolo dal Pozzo Toscanelli (1397 – 10. toukokuuta 1482) oli italialainen matemaatikko ja tähtitieteilijä. Hän syntyi Firenzessä lääkäri Domenico Toscanellin poikana. Hän sai matemaatikon koulutuksen Padovan yliopistossa. Vuonna 1424 hän jätti yliopiston valmistuttuaan lääketieteen tohtoriksi.
Toscanelli on tullut tunnetuksi komeettahavainnoistaan ja niiden ratalaskuista. Hän teki havaintoja muun muassa Halleyn komeetasta vuonna 1456.
Tarinan mukaan Toscanelli lähetti Portugalin kuninkaan pyynnöstä lissabonilaiselle papille kirjeen, jossa hän hahmotteli mahdollisuuden purjehtia Maustesaarille läntistä reittiä pitkin. Kopio tästä kirjeestä toimitettiin Kristoffer Kolumbukselle, joka kuljetti kirjettä mukanaan ensimmäisellä matkallaan uuteen maailmaan. Alkuperäinen kirje tai sen liitteenä ollut kartta eivät ole säilyneet, mutta tallella on Kolumbuksen ja Toscanellin myöhempää kirjeenvaihtoa.
Nikolai Nekrasov (poliitikko)

Nikolai Vissarionovitš Nekrasov (, 1. helmikuuta 1879 Pietari, Venäjän keisarikunta – 7. toukokuuta 1940 Kazan, Neuvostoliitto) oli venäläinen liberaalipoliitikko. Hän toimi Suomen kenraalikuvernöörinä 17. syyskuuta 1917 – 7. marraskuuta 1917. Hän oli Suomen viimeinen kenraalikuvernööri.
Nekrasov kävi kimnaasin Pietarissa ja sen jälkeen opiskeli insinööriksi teknillisessä instituutissa. Valmistuttuaan vuonna 1902 hän toimi Tomskin teknologian instituutin rakennusinsinööriosaston lehtorina ja vuodesta 1905 statiikan ja sillanrakennustekniikan professorina. 
Politiikan alalla Nekrasov valittiin duuman jäseneksi 1907–1912 ja 1915–1917, josta ajasta hän vuosina 1915–1917 toimi varapuhemiehenä. Maaliskuun vallankumouksen jälkeen hän toimi ruhtinas Georgi Lvovin hallituksessa kulkulaitosministerinä 15. maaliskuuta – 21. heinäkuuta 1917 sekä sen jälkeen Aleksandr Kerenskin hallituksessa valtiovarainministerinä ja varapääministerinä 21. heinäkuuta – 17. syyskuuta 1917, minkä jälkeen hänet nimitettiin Suomen kenraalikuvernööriksi.
Nekrasov lähti 7. marraskuuta 1917 virkamatkalle Pietariin, ja samoihin aikoihin bolševikit aloittivat lokakuun vallankumouksen. 30. päivänä marraskuuta 1917 Nekrasov ilmoitti estyneensä hoitamasta virkaansa. 
Nekrasov selvisi Venäjän sisällissodista, mutta vangittiin ja vapautettiin useasti 1920–30-luvuilla. Lopulta hänet teloitettiin 1940.
Mihail Stahovitš

Mihail Aleksandrovitš Stahovitš (, 1861 Orjolin kuvernementti – 1923 Aix-en-Provence, Ranska) oli venäläinen poliitikko, valtakunnanneuvoston jäsen ja runoilija. Hän toimi Venäjän väliaikaisen hallituksen nimittämänä Suomen kenraalikuvernöörinä 31. maaliskuuta – 17. syyskuuta 1917. Hän oli jo aikaisemmin puolustanut Suomen oikeuksia duumassa.
Stahovitš opiskeli aikanaan lakia, mutta keskittyi sitten Orjolin kuvernementissa olleiden tilustensa hoitoon ollen alueen aatelismarsalkka 1892–1895. Venäjän duuman jäsen hän oli 1905–1906 ja 1907, sen jälkeen valtakunnanneuvoston jäsenenä 1907–1912 ja 1915–1917. 
Suomen kenraalikuvernöörinä Stahovitš ei sekaantunut Suomen sisäisten asioiden hoitoon, vaan keskittyi oleellisimpiin valtiojohtamisen asioihin. Hänen tiedetään osallistuneen senaatin istuntoihin vain kerran. Venäjän väliaikaisen hallituksen heinäkuun lopussa antaman eduskunnan hajotusmääräyksen johdosta pidetyssä senaatin kokouksessa äänestettiin hajotusmääräyksen julkaisemisesta. Senaattorien antamien äänten mentyä tasan Stahovitšin ääni ratkaisi, ja eduskunnan hajotusmääräys julkaistiin. Stahovitš piti Tokoin senaatin Venäjän väliaikaisen hallituksen kontrollissa joitakin kuukausia, mutta epäonnistui yrityksessään saada porvarit ja sosiaalidemokraatit hallitusyhteistyöhön kesällä tapahtuneen välirikon jälkeen. Hän päätti jättää tehtävänsä syyskuun alussa. 
Suomen kenraalikuvernöörikauden jälkeen hänet nimitettiin lähettilääksi Madridiin, mutta hän ei ennättänyt ennen vallankumousta määräpaikkaansa.
Sisällönhallintajärjestelmä

Sisällönhallintajärjestelmä (engl. "content management system" tai "CMS") on yleisnimitys tietojärjestelmälle, joka palvelee koko organisaation sisällönhallintaa sen sijaan, että olisi keskittynyt pelkästään johonkin yksittäiseen osa-alueeseen, kuten verkkopalveluiden hallintaan. Sisällönhallintajärjestelmälle ei täten ole olemassa mitään kovin selkeätä määritelmää vaan toimialasta riippuen sillä saatetaan viitata eri tavoin painottuneeseen tietojärjestelmään. 
Erilaisia sisällönhallintajärjestelmiä.
Erilaisia järjestelmätyyppejä on lukuisia:
Monet nykyisin sisällönhallintajärjestelmä-nimikkeellä markkinoitavat järjestelmät ovat aikaisemmin olleet dokumenttienhallintajärjestelmiä.
Sisällönhallintajärjestelmän keskeiset osat.
Sisällönhallintajärjestelmien kokoonpanot vaihtelevat, mutta usein järjestelmän toiminnot jaetaan ainakin karkeasti kolmeen osa-alueeseen:
Camino

Camino oli Mozillaan pohjautuva avoimen lähdekoodin verkkoselain. Camino on julkaistu Applen OS X:lle ja käyttää Cocoa-rajapintaa.
Keskeinen idea Caminon kehittämiselle oli luoda ulkonäöltään ja käyttöliittymältään Mac OS X:ään sopiva, ominaisuuksiltaan parhaiden selainten veroinen ohjelma. Caminon ensimmäinen versio, Chimera 0.1 julkaistiin helmikuussa 2002. Gecko-sivunkäsittelyohjelmaan perustuva selain sai suosiota nopeutensa ansiosta, vaikkakin oli ominaisuuksiltaan vielä puutteellinen. Selaimen nimi vaihdettiin Chimerasta Caminoon, sillä Chimera-niminen selain oli jo olemassa.
Kehitys on lopetettu vuonna 2013.
Vaatimukset.
Version 2.0.7 vaatimukset:
Adam Lipski

Adam Iosifovitš Lipski (; 1863–1921) oli venäläinen senaattori ja salaneuvos. Hän toimi Suomen virkaatekevänä kenraalikuvernöörinä 16. maaliskuuta 1917 – 31. maaliskuuta 1917. Lipski nimitettiin virkaatekeväksi kenraalikuvernööriksi, kun hänen edeltäjänsä Franz Albert Seyn pidätettiin ja vangittiin Petrogradissa.
Lipski sai lainopillisen koulutuksen, nimitettiin 1908 Venäjän oikeusministeriön lakineuvoston jäseneksi, Suomen kenraalikuvernöörin apulaiseksi 18. lokakuuta 1910 alkaen ja oli sen ohessa Venäjän hallitsevan senaatin jäsen ja senaattori 1. tammikuuta 1916 alkaen. 
Lipski sai salaneuvoksen arvon siirryttyään Suomen kenraalikuvernöörin apulaiseksi.
Vaiheet vallankumouksen jälkeen ovat tuntemattomat.
Woldemar von Boeckmann

Woldemar Alexander Valerian von Boeckmann tai Böckmann (; 1848 Pietari – 1923) oli venäläinen ratsuväenkenraali (1907). 
Hän toimi vt. Suomen kenraalikuvernöörinä kesällä 1907 ja vakinaisena 2. helmikuuta 1908 – 24. marraskuuta 1909. Boeckmann ei hyväksynyt toisen sortokauden toimia ja joutui eroamaan. Venäjän vallankumouksen jälkeen 1922 hän muutti Suomeen ja sai turvapaikkaoikeuden ja eläkkeen. Suomessa hän asui valtion vieraana Halilan parantolassa.
Hän oli viidennessä polvessa matemaatikko Leonhard Eulerin jälkeläinen.
Belal Mansoor Ali

Belal Mansoor Ali, ( , alkuperäiseltä nimeltään John Kipkorir Yego, s. 17. lokakuuta 1988) on Keniasta lähtöisin oleva keskimatkojen juoksija, joka tätä nykyä edustaa Bahrainia.
Ali sijoittui St. Etiennen maastojuoksun MM-kisoissa 2005 kymmenenneksi nuorten sarjassa. 17. heinäkuuta 2005 hän voitti alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa Marrakechissa 1 500 metrillä kultaa ajalla 3.36,98. Kolme viikkoa myöhemmin aikuisten arvokisoissa Helsingin MM-kisoissa hän karsiutui 1 500 metrillä, mutta sijoittui 800 metrillä seitsemänneksi ajalla 1.45,55. Seuraavana vuonna Ali karsiutui Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 800 metrin alkuerissä ja juoksi Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjassa kahdenneksikymmenenneksiensimmäiseksi. Pekingin nuorten MM-kisoissa hän voitti pronssia 1 500 metrillä ja sijoittui 800 metrillä seitsemänneksi.
Ali karsiutui Osakan MM-kisoissa 2007 800 metrin alkuerissä, mutta juoksi 1 500 metrillä yhdenneksitoista ajalla 3.36,44. Kauden lopussa hän oli 800 metrillä kolmas ja 1 500 metrillä kuudes. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän karsiutui alkuerissä 1 500 metrin juoksussa. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui 1 500 metrillä seitsemänneksi ja karsiutui 800 metrillä välierissä. hän oli 1 500 metrillä seitsemäs. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 1 500 metrillä yhdeksänneksi ja karsiutui 800 metrillä välierissä. hän oli 1 500 metrillä kuudes. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui 800 metrillä alkuerissä. Maanosien cupissa Splitissä 2010 hän sijoittui 800 metrillä kolmanneksi. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli 1 500 metrillä kymmenes.
Alia epäiltiin syntymäaikansa väärentämisestä vuoden 2005 alle 18-vuotiaiden MM-kisojen jälkeen, mutta IAAF vapautti hänet syytteistä seuraavana vuonna.
Lähde: IAAF
Niklas Varisto

Ralf Niklas Varisto (s. 17. huhtikuuta 1972, Helsinki) on suomalainen pop-muusikko ja Egotrippi-yhtyeen alkuperäisjäsen ja kitaristi. Kitaristina nimellä Skele tunnettu Varisto on toiminut muusikon työn ohessa muun muassa toimittajana, sekä pikakirjoittajana. Hän on voittanut vuosina 1998 ja 2003 pikakirjoituksen monikielikilpailun maailmanmestaruuden, jälkimmäisen kirjoittamalla 11 eri kieltä. Vuonna 2009 hän tuli nousevan nopeuden kilpailussa kahdeksanneksi kirjoittamalla 343 tavua minuutissa suomen kielellä.
Niklas Varisto työskentelee musiikkiuran ohella nykyään Pikakirjoituslehden vastaavana toimittajana ja osa-aikaisesti eduskunnan pöytäkirjatoimistossa. 
Skele-nimen alkuperä.
Skele-nimitys syntyi Niklaksen oltua eräissä juhlissa, joissa hän ei tuntenut ketään, eikä kukaan tiennyt myöskään hänen nimeään. Jossain vaiheessa Niklasta alettiin puhutella Skeletoriksi 1980-luvun sarjakuvasankari He-Manin vastustajan mukaan. Myöhemmin nimi jäi Niklakselle ja vielä lyheni nimeksi Skele.
Tieteen päivät

Tieteen päivät on suurelle yleisölle suunnattu monitieteinen tapahtuma, jossa eri alojen tutkijat kertovat yleistajuisesti ja laaja-alaisesti tieteestä ja tutkimuksesta. Tavoite on tarjota ajankohtaista tutkimustietoa ja antaa ihmisille aineksia järkiperäisen todellisuuskäsityksen muodostamiseen. Päiviä järjestää Tieteellisten seurain valtuuskunta, Suomen Kulttuurirahasto, Suomalainen Tiedeakatemia, Suomen Tiedeseura, Teknillisten Tieteiden Akatemia ja Svenska Tekniska Vetenskapsakademien i Finland. Tieteen päivät järjestetään Helsingin yliopiston päärakennuksessa joka toinen vuosi.
Tieteen päivät keräävät Helsingissä noin 15 000 kävijää. Puhujia tapahtumassa on liki 300. Vuodesta 2001 alkaen osa Tieteen päivien ohjelmasta on lähetetty suorana verkkoon. Ohjelmatallenteet löytyvät Tiede-tv:stä, Tieteellisten seurain valtuuskunnan hallinnoimalta Youtube-kanavalta. 
Vuodesta 2011 alkaen Tieteen päiviä on järjestetty Helsingin lisäksi myös muualla Suomessa. Toisin kuin Helsingissä, muissa kaupungeissa Tieteen päivien järjestelyistä on vastannut kunkin kaupungin yliopiston viestintäyksikkö. Alkupääoman päiville ovat antaneet Suomen Kulttuurirahasto ja Tieteen tiedotus ry.
Historia.
Vuonna 1922 ja 1926 pidettiin Tutkijainkokouksen nimellä yksittäiset tiedepäivät. Vuonna 1954 järjestettiin Tieteen päivät, jotka kuitenkaan eivät tuolloin muodostuneet perinteeksi. Nykyisenkaltaisia säännöllisesti pidettäviä Tieteen päiviä on järjestetty säännöllisesti tammikuusta 1977 lähtien. Aluksi niitä järjestettiin joka viides vuosi, sittemmin joka kolmas vuosi. Vuodesta 1995 tilaisuus on pidetty joka toinen vuosi. Tieteen päivien keskuspaikaksi Helsingin päivillä on vakiintunut Helsingin yliopiston päärakennus Fabianinkadulla.
Tieteen kansantajuistusta.
Pääteemaan liittyvän luentosarjan lisäksi Tieteen päivien ohjelma sisältää aina luentoja myös muusta ajankohtaisesta tutkimuksesta, keskusteluja ja väittelyitä, erikoisseminaareja, näyttelyitä, uutuuskirjojen esittelyitä, tiedevideoita ja planetaarioesityksiä.
Suorien ja nauhoitettujen internet-lähetysten, radion, television ja lehdistön välityksellä päivät levisivät koko maahan.
"Tieteessä tapahtuu" -lehti tapaa julkaista useissa päiviä seuraavissa numeroissaan tilaisuuden antia esitelmäartikkeleina. Päivien esityksistä kootaan myös kirja .
Tieteen päivien avajaisten musiikki liittyy kyseisten päivien teemaan ja käsiteltävien aiheiden aikakauteen.
Alentejo

Alentejo on alue Algarven pohjoispuolella Portugalissa. Sen suurimpia kaupunkeja ovat Évora, Portalegre, Beja ja Sines. Alueen väkiluku on 757 302 (2011) ja pinta-ala 31 152 km².
Alentejon alue jakautuu Alto Alentejoon, Alentejo Centraliin, Alentejo Litoraliin ja Baixo Alentejoon.
Alue on yhä varsin maatalouspainotteista. Sen nimi viittaa alueen sijaintiin suhteessa Portugalin halki virtaavaan Tajojokeen (port. "Tejo").
Wesley Clark

Wesley Kanne Clark (s. 23. joulukuuta 1944 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on Yhdysvaltain armeijan neljän tähden kenraali evp. Hän oli Yhdysvaltain Euroopan joukkojen komentaja (CINCEUR) ja Naton joukkojen komentaja (Supreme Allied Commander Europe; SACEUR) 1997–2000 ja komensi joukkoja operaatio Allied Forcessa Kosovon konfliktissa.
Clark meni seitsentoistavuotiaana, heinäkuussa 1962 West Pointin sotilasakatemiaan, jonka jälkeen teki 38 vuoden uran Yhdysvaltain asevoimissa. Hän opiskeli myös filosofiaa, taloustiedettä ja valtiotieteitä Oxfordin yliopistossa ja suoritti ylemmän korkeakoulututkinnon elokuussa 1968. Vietnamin sodassa Clark komensi kapteenina mekanisoitua jalkaväkikomppaniaa, mutta haavoittui tarkka-ampujan tulituksessa. Vuodet 1996–1997 Clark komensi USA:n eteläisiä joukkoja Panamassa. Hän jäi eläkkeelle armeijasta kesäkuussa 2000. Clark oli ehdokas demokraattipuolueen ehdokkaaksi vuoden 2004 presidentinvaaliin, mutta vetäytyi 11. helmikuuta 2004 ja tuki John Kerrya.
Clark on palkittu lukuisin mitalein ja kunniamerkein.
João Gonçalves Zarco

João Gonçalves Zarco (n. 1390–1470) oli portugalilainen merenkulkija ja tutkimusmatkailija, joka löysi Madeiran. 
Zarco toimi Henrik Purjehtijan palveluksessa ja johti Porto Santon ja Madeiran löytäneitä aluksia. Porto Santon löydyttyä vuonna 1418, Zarco ja Tristão Vaz Teixeira lähetettiin seuraavana vuonna tutkimaan läheistä Madeiran saarta. Zarcolle lahjoitettiin puolet Madeirasta, jonka jälkeen hän aloitti saarten kolonisaation yhdessä Teixeiran ja Bartolomeu Perestrelon kanssa.
Leppymättömät

Leppymättömät ("The Unforgiven") on John Hustonin ohjaama western vuodelta 1960. Sen pääosissa ovat Audrey Hepburn, Burt Lancaster, Lillian Gish, Audie Murphy ja Joseph Wiseman. Elokuva perustuu Alan Le Mayn romaaniin.
Juoni.
Rachel Zachary on syntyjään intiaani, mutta hän ei tiedä sitä, sillä hänen äitinsä Matilda ei ole paljastanut enempää kuin, että hänet on adoptoitu. Perheeseen kuuluu myös kolme poikaa Ben, Cash ja Andy. Kun totuus Rachelista selviää, intiaanit palaavat vaatimaan omaansa takaisin ja nähdään, ketkä ovat todellisia ystäviä.
Eduardo Souto de Moura

Eduardo Elisio Machado Souto de Moura (s. 25. heinäkuuta 1952 Braga) on portugalilainen arkkitehti. Häntä opettivat Fernando Távora ja Álvaro Siza Vieira. Moura on alun perin kotoisin Bragasta mutta asuu ja työskentelee nykyään Portossa. De Mouran tunnetuimpia töitä on entiseen graniittilouhokseen rakennettu Bragan jalkapallostadion, Estádio Municipal de Braga, jossa pelattiin jalkapallon EM-kilpailuja vuonna 2004.
De Mouralle myönnettiin arvostettu Pritzker-palkinto maaliskuussa 2011. De Moura on toinen portugalilainen, joka palkitaan Pritzkerillä. Álvaro Siza Vieira sai ensimmäisen vuonna 1992. De Moura työskenteli opiskelijana Sizan toimistossa 1970-luvun puolivälissä viitisen vuotta, yhteistyö on jatkunut sen jälkeenkin. De Moura perusti oman arkkitehtitoimiston vuonna 1980 voitettuaan kilpailun kulttuurikeskuksesta.
Hide and Seek

Hide and Seek on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut John Polson. Elokuvan pääosissa esiintyvät Robert De Niro, Dakota Fanning ja Famke Janssen.
Juoni.
Vaimonsa Alisonin kuoleman jälkeen David Callaway muuttaa tyttärensä Emilyn kanssa pois kaupungista haja-asutusalueelle vanhaan omakotitaloon. Davidille selviää, että Emilyllä on salainen Charlie-niminen mielikuvitusystävä.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskula luonnehti elokuvaa puolivillaiseksi edustajaksi amerikkalaisen kauhuelokuvan 2000-luvun vaihteen psykologisessa genressä, jossa lapset näkevät aikuisilta salattuja painajaisia (mm. "Kuudes aisti" ja "The Others"). Maskulan mielestä näkee selvästi, miten De Niro ei ole järin innostunut aloittelevan ohjaajan projektista vaan hoitaa yksinhuoltajaisän roolinsa rutiini-ilmeillä. Tarinakin pääsee hänestä kunnolla vauhtiin vasta viimeisessä kolmanneksessaan, ja loppuratkaisu on ”sekä liian helppo että typerän teennäinen, mutta sangen luonteenomainen rautalangasta väännetylle nykyviihteelle”.
Aktiini

Aktiini on pallomainen, polymerisoituva 42–47 kilodaltonin (kDa) suuruinen proteiini. Se polymerisoituu muodostaen pitkiä, kuitumaisia aktiinifilamentteja eli mikrofilamentteja, jotka tukevat solun rakennetta. Ne myös osallistuvat solun jakautumiseen, jonka loppuvaiheessa aktiini muodostaa renkaan tulevien tytärsolujen välille. Monomeeristä aktiinia kutsutaan G-aktiiniksi ja polymerisoitunutta aktiinia F-aktiiniksi.
Aktiinifilamentteja on runsaasti kaikkien aitotumaisten soluissa ja niiden konsentraatio voi olla parhaimmillaan yli 100μM. Solun sisällä aktiinin osuus kaikista proteiineista on jopa 5 %.
Aktiineja on kuutta eri muotoa. Neljää α-aktiinia esiintyy lihassoluissa ja β- ja γ-aktiinia on muissa soluissa, ja ne eroavat vain muutaman aminohapon suhteen toisistaan. Aktiini onkin yksi eliökunnan konservoituneimmista proteiineista: esimerkiksi ihmisen ja levän aktiinit poikkeavat toisistaan vain 5 %. 
Aktiinifilamentit kuuluvat solun tukirangalle tärkeisiin mikrofilamentteihin eli kierteisiin säikeisiin. Mikrofilamentit koostuvat sadoista valkuaisainemolekyyleistä ja niiden tehtävä on antaa solulle muoto sekä osallistua solujen liikkumiseen kudoksissa.
Kouluikä

Kouluiäksi eli oppivelvollisuusiäksi sanotaan sitä ikäkautta, jolloin käydään peruskoulua. Suomessa kouluikäisinä pidetään 7–16-vuotiaita, mutta monissa muissa maissa lapset aloittavat koulun jo alle 5-vuotiaina. 
Ranskassa, Portugalissa, Espanjassa ja Georgiassa kouluun mennään ja kouluikä alkaa jo 4–5-vuotiaina.
Kouluiässä lapsen aivot kehittyvät ja myös ymmärrys, taidot, motoriikka ja luovuus kehittyvät. Tärkeitä koulussa opittavia taitoja ovat mm. lukeminen, kirjoittaminen ja laskeminen. Kouluiässä myös lapsi voi olla kapinoivampi ja väkivaltaisempi. Kouluiässä myös lapsen keskittymiskyky kasvaa.
Yleisesti kouluiän lopulle tai keskivaiheille osuu kasvupyrähdys, jolloin lapsi kasvaa noin 6–15 cm. Luut lapsella vahvistuvat, pitenevät ja tarvitsevat enemmän kalsiumia.
Energia purkautuu joskus varhaisessa kouluiässä villiintymisenä ja yli-innokkaana touhuamisena. Lapsi yleensä syö enemmän ja tarvitsee enemmän ravintoa kuin aikaisemmassa lapsuudessa.
Álvaro Siza Vieira

Álvaro Joaquim de Melo Siza Vieira (s. 25. kesäkuuta 1933 Matosinhos) on portugalilainen arkkitehti.
Siza Vieira sai Pritzker-palkinnon ensimmäisenä portugalilaisena vuonna 1992. Vuonna 1988 hänelle myönnettiin Alvar Aalto -mitali. Hän on suunnitellut Boa Novan ravintolan Matosinhosissa ja Aveiron yliopiston kirjaston.
Vieira on ollut vastuussa Lissabonin vuoden 1998 maailmannäyttelyn maamerkkiluomuksista ja Portugal Expo 98 -paviljongin suunnittelusta.
Colombina

Colombina ( "pieni kyyhky", ) on yksi commedia dell'arten tyyppihahmoista. Hän on ovela ja nokkela palvelijatar.
Colombinan asuun kuuluu yleensä pieni hattu tai hilkka sekä esiliina ja hän puhuu yleensä Toscanan murretta. Hänellä on harvemmin maski. Ranskalaisessa teatterissa hahmosta tuli yläluokkaisen neidon palvelustyttö ja juonittelija, ja Colombina omaksui erilaisia rooleja Cassandren, Pantalonen, Harlekiinin ja Pierrot'n vastaparina. Englantilaisissa komedioissa hän oli yleensä Pantalonen tytär tai holhokki ja rakastunut Harlekiiniin. 1900-luvun musiikkikomedian soubrette on muunnelma Colombina-hahmosta.