tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Trifenyylitina-asetaatti

Trifenyylitina-asetaatti eli fentina-asetaatti (C20H18O2Sn) on tinan organometalliyhdisteiseiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa sienimyrkkynä, torjumaan nilviäisiä sekä levän kasvua estävänä aineena, mutta sen käyttö on nykyisin kielletty monissa maissa esimerkiksi Euroopan unionin alueella.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa trifenyylitina-asetaatti on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta ja reagoi veden kanssa muodostaen trifenyylitinahydroksidia. Trifenyylitina-asetaatti liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, etyyliasetaattiin, dikloorimetaaniin ja tolueeniin. Aineen fungisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää ATP-syntaasientsyymin toiminnan ja siten solujen tarvitseman ATP:n biosynteesin.
Valmistus ja käyttö.
Trifenyylitina-asetaattia valmistetaan trifenyylitinakloridin ja natriumasetaatin välisellä reaktiolla tai neutraloimalla trifenyylitinahydroksidia etikkahapolla.Trifenyylitina-asetaatti tuli fungisidina markkinoille 1960-luvun alussa muun muassa perunoiden, maapähkinöiden ja sokerijuurikkaiden sienitautien torjuntaan ja hoitoon. Lisäksi sitä on käytetty levien torjuntaan ja nilviäisten torjuntaan riisiviljelmiltä ja kalalammikoista. Euroopan unionin alueella trifenyylitina-asetaatin käyttö kiellettiin vuonna 2002. Yhdisteellä ei ole kauppalupaa myöskään Yhdysvalloissa, mutta se on edelleen käytössä esimerkiksi Etelä-Afrikassa.
Pimperna

Pimperna on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 15 kilometriä Sikassosta luoteeseen. Kunnassa on 9 300 ja kylässä 600 asukasta (vuonna 2009).
Pimpernan kunta rajoittuu pohjoisessa Sikasson piirin Gongasson, idässä Diomaténén, etelässä Sikasson ja lännessä Natienin kuntiin. Maisemaa leimaavat Zérilaban ja Ouofinan kylien ympärillä kohoavat kalliorinteet. Pysyviä vesistöjä ei ole. Ilmasto on sudanilaistyyppinen. Kasvillisuus on pensassavannia.
Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaat ovat etupäässä senufoja. Lisäksi on bambaroita, fulbeja ja dogineja. Yleisimmät kielet ovat senufo ja bambara.
Pimpernan kautta kulkee Sikasson ja Koutialan välinen maantie RN11. Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi ja durra.
Isabelle Wallace

Isabelle Wallace (s. 7. syyskuuta 1996 Inverness, Skotlanti) on skotlantilais-australialainen tennispelaaja. Hän asui nuoruutensa Australiassa, mutta muutti syntymäpaikkakunnalleen Skotlantiin vuonna 2012 ja edusti sen jälkeen Britanniaa. Loppuvuodesta 2015 hän on edustanut Australiaa.
Vuonna 2018 Wallace pelasi ensimmäisen kerran grand slam -turnauksen pääsarjassa Ranskan avoimissa. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Alison Van Uytvanckille.
Kouoro

Kouoro on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 80 kilometriä Sikassosta pohjoiseen. Kunnassa on 15 100 ja kylässä 7 500 asukasta (vuonna 2009).
Kouoron kunta rajoittuu etelässä Sikasson piirin Klélan, lännessä Kourouman ja Kabarasson ja pohjoisessa ja idässä Koutialan piirin Faguin, Zangasson, Sinkolon ja Diouradougou Kafon kuntiin. Maisemaa leimaavat laajat tasangot. Vesistöistä tärkein on Banin sivujoki Banifing. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Kasvillisuus on heinä- ja pensassavannia.
Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat etupäässä senufoja. Lisäksi on muun muassa miniankoja, dogoneja, fulbeja, boboja ja moseja. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös animisteja ja kristittyjä.
Kouron kautta kulkee Sikasson ja Koutialan välinen maantie RN11. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, durra, maissi, riisi, hirssi, maapähkinä ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Kouoro-barragessa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kléla

Kléla on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 45 kilometriä Sikassosta pohjoiseen. Kunnassa on 24 900 ja kylässä 5 600 asukasta (vuonna 2009).
Klélan kunta rajoittuu pohjoisessa Sikasson piirin Kouoron, idässä Nongo-Soualan ja Danderesson, etelässä Faman ja lännessä Gongasson, Sanzanan ja Kourouman kuntiin. Maisemaa leimaavat soraylängöt, laaksot ja laajat alangot. Tärkein vesistö on Banifingin sivujoki Lotio. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Kuntaan kuuluu 14 kylää. Asukkaat ovat etupäässä senufoja. Lisäksi on bambaroita, miniankoja, fulbeja, bozoja, dogoneja ja boboja. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös kristittyjä ja animisteja.
Klélan kautta kulkee Sikasson ja Koutialan välinen vanha maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, durra, hirssi ja riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä, käsityöammatteja, kalastusta ja keräilyä. Klélassa, Loutanassa ja Marossa pidetään viikoittaiset markkinat.
Antti Ulmanen

Antti Ulmanen (s. 17. toukokuuta 1999) on suomalainen jalkapalloilija. Ulmanen edustaa Ykkösessä pelaavaa Helsingin IFK:ta. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Ulmanen pelasi Klubi 04:ssä Kakkosta yhden ottelun kaudella 2015 ja yhdeksän ottelua kaudella 2016. Kaudeksi 2017 Ulmanen siirtyi HIFK:hon. 21. kesäkuuta 2017 hän pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen Veikkausliigan ottelunsa, kun HIFK voitti JJK:n vieraissa 3–0. Toukokuussa 2017 Ulmanen pelasi kaksi Ykkösen ottelua IF Gnistanissa.
Toyota Motor Manufacturing Kentucky

Toyota Motor Manufacturing Kentucky, Inc. (TMMK) on autotehdas, joka sijaitsee Kentuckyn osavaltion Georgetownissa. Se on osa Toyota Motor Engineering &amp; Manufacturing North Americaa, jonka omistaa japanilainen Toyota Motor Corporation. TMMI on Evansvillen alueen suurin työnantaja.
Tehdas perustettiin vuonna 1986 nimellä Toyota Motor Manufacturing USA. Se oli ensimmäinen Toyotan täysin omistama tehdas Yhdysvalloissa. TMMK on merkin suurin tehdas koko maailmassa. Vuonna 2017 Toyota käytti tehtaaseen 1,33 miljardia dollaria ja lisäsi 700 uutta työpaikkaa vuoden 2018 Toyota Camry -mallin valmistuksen takia. Ensimmäinen uusi Camry TMMK:lla valmistui kesäkuussa 2017. 
Autojen valmistus tehtaalla alkoi toukokuussa 1988. Ensimmäinen TMMK:lla valmistettu auto oli mallivuoden 1989 nelisylinterinen Camry. Alun perin moottorit tuotiin Toyota Cityn tehtaalta Japanista. Moottoreiden valmistus alkoi Kentuckyn tehtaalla 1990. 
TMMK:lla valmistetaan Toyota Avalon-, Toyota Camry- ja Lexus ES-automalleja. Aiemmin siellä on koottu myös Toyota Siennaa, Toyota Venzaa ja Toyota Camry Solaraa. Tehtaalla on kolme tuotantolinjaa; kaksi Toyotalle ja yksi Lexukselle.
Rúben Dias

Rúben Santos Gato Alves Dias (s. 14. toukokuuta 1997 Amadora, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa englantilaista Manchester Cityä ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura.
Dias siirtyi Benficaan vuonna 2008 ja nousi seuran edustusjoukkueeseen kesällä 2017. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Primeira Ligassa 16. syyskuuta 2017, kun Benfica hävisi vierasottelun Boavistaa vastaan lukemin 1–2. Hän voitti Portugalin mestaruuden ja supercupin 2019. Hän pelasi Benficassa kaikkiaan 91 Portugalin pääsarjaottelua, ja teki yhdeksän maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 13 ja Eurooppa-liigassa kahdeksan ottelua.
Dias siirtyi Englannin Valioliigan Manchester Cityyn 68 miljoonan euron siirtosummalla syyskuussa 2020. Hän voitti tulokaskaudellaan Valioliigan mestaruuden. Pelaamissaan 32 liigaottelussa hän viimeisteli yhden maalin. Jalkapallotoimittajat valitsivat hänet kauden pelaajaksi. Hänet nimettiin myös sarjan tähdistöjoukkueeseen. Englannin Liigacupissa hän pelasi kolme ottelua, myös voitokkaan finaalin. Mestarien liigassa hän pelasi 11 ottelua mukaan lukien Chelsealle hävitty loppuottelu. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 29 liigaottelua ja teki kaksi maalia Cityn voittaessa jälleen mestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua. Kaudella 2022–2023 City voitti triplamestaruuden. Dias pelasi Valioliigassa 26 ottelua, Mestarien liigassa 12 ottelua, ja teki yhden maalin, sekä FA Cupissa kolme ottelua. Hänet valittiin Mestarien liigan kauden joukkueeseen. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 30 liigaottelua Cityn voittaessa neljännen kerran peräkkäin Valioliigan mestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua. Hän voitti myös seurajoukkueiden maailmanmestaruuden. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Valioliigassa 27, Mestarien liigassa seitsemän ja seurajoukkueiden MM-kilpailuissa kolme ottelua. Hän voitti Community Shieldin.
Maajoukkueura.
Portugalin A-maajoukkueessa Dias pelasi ensimmäisen ottelunsa 28. toukokuuta 2018, kun Portugali pelasi 2–2-tasapelin Tunisiaa vastaan. Hän kuului Portugalin joukkueeseen MM-kilpailuissa 2018 mutta ei saanut lopputurnauksessa peliaikaa. Vuodelle 2021 siirretyissä EM-kilpailuissa hän pelasi täyden ajan Portugalin kaikissa neljässä ottelussa. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi neljässä ottelussa täydet 90 minuuttia. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi täydet minuutit kahdessa alkulohko-ottelussa sekä neljännesvälierässä ja puolivälierässä.
Dias on pelannut kesäkuun 2025 loppuun mennessä 68 A-maaottelua, joissa hän on ollut 66 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan kolme maalia: marraskuussa 2020 kaksi maalia Kansojen liigan ottelussa Kroatiaa vastaan ja kesäkuussa 2024 yhden maalin ystävyysottelussa Suomea vastaan.
Tallinnan kaupunginteatteri

Tallinnan kaupunginteatteri () on Tallinnassa sijaitseva teatteri, jonka johtajana toimii yksi Viron tunnetuimmista ohjaajista, Elmo Nüganen. Nügasen johdolla teatterissa on esitetty useita klassikkonäytelmiä kunnianhimoisina ohjauksina. Joulukuussa 2020 Nüganen ilmoitti, että eroaa tehtävästään kesällä 2021 antaakseen tilaa uusille tekijöille. Uutena johtajana aloittaa 21. kesäkuuta 2021 Mihkel Kübar.
Ennen Nügasta johtajina ovat myöskin toimineet tunnetut virolaiset ohjaajat, muun muassa vuodesta 1987 alkaen Rudolf Allabert.
Kaupunginteatteri perustettiin neuvostoaikana vuonna 1965 Viron SNT:n valtiolliseksi nuorisoteatteriksi ("Eesti NSV Riiklik Noorsooteater"). Teatterin perusti Voldemar Panso yhdessä juuri valmistuneiden nuorten näyttelijöiden ja kokeneempien ammattilaisten yhteisteatterina.
Teatterilla ei aluksi ollut omaa rakennusta. Se teki teatterikiertueita, ja vuodesta 1966 alkaen sen näyttämönä toimi Sakalan kulttuurikeskus Kalamajan kaupunginosassa. Sitten sille osoitettiin toimisto- ja harjoittelutilat Tallinnan vanhan kaupungin keskustasta vanhasta barokkitalosta, jonka runko on rakennettu 1400-luvun puolivälissä.
Vuonna 1970 Voldemar Panson seuraajaksi tuli hänen oppilaansa Mikk Mikiver ja vuonna 1974 Kalju Komissarov. Vuonna 1975 avattiin näyttämöksi pieni sali ("väike saal") ja vuonna 1983 kellarissa sijaitseva kaminasali ("kaminasaal"). Samana vuonna Tallinnan täytäntöönpaneva komitea päätti rakentaa Nuorisoteatterille suuren salin, jonka piti valmistua 25-vuotisjuhlavuodeksi vuonna 1990. Laulavan vallankumouksen alku kuitenkin keskeytti rakennustyöt ja osittain myös teatterityön.
Viron tasavallan palauttamisen jälkeen vuonna 1992 alkoi teatterin uusi aikakausi, kun johtoon tulivat pääohjaaja Elmo Nüganen ja teatterinjohtaja Raivo Põldmaa. Neuvostoaikainen nuorisoteatteri muuttui virallisesti Tallinnan kaupunginteatteriksi vuonna 1994.
21. toukokuuta 1992 esitettiin ensimmäinen ohjaus pitkään aikaan, kun teatterin ullakolla eli nykyisessä Taivassalissa (Taevasaal) esitettiin Madis Kalmetin ohjaama "Lollprints" ("Hulluprinssi"), joka on Henning Mankellin Elgard Jonsonin samannimiseen kirjaan perustuva alkujaan ruotsinkielinen näytelmä "Tokfursten". Näytelmän pääosassa oli Jaan Tätte, joka on ollut useissa kaupunginteatterin produktioissa.
Georgina García Pérez

Georgina García Pérez (s. 13. toukokuuta 1992 Barcelona, Espanja) on espanjalainen tennispelaaja. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen nelinpelissä.
García Pérez pelasi ITF-ammattilaiskiertueella teini-ikäisenä muutaman vuoden mutta piti parin vuoden tauon ja palasi 22-vuotiaana takaisin. Vuoden 2015 ja toukokuun 2017 välisenä aikana hän voitti kymmenen ITF-turnausta ja nousi maailmanlistalla 200 parhaan joukkoon sijalle 146 huhtikuussa sen jälkeen, kun hän oli pelannut WTA-turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Budapestissä ja Charlestonissa. García Pérez pelasi ensimmäisen kerran grand slam -turnauksen pääsarjassa Ranskan avoimissa 2018, jonne hän pääsi mukaan karsintojen kautta.
Baulet

Baulet ovat baulen kieltä puhuva, akaneihin kuuluva kansa Norsunluurannikolla ja Ghanassa. He ovat läheistä sukua anjeille. Baulet ovat Norsunluurannikon suurin etninen ryhmä (23 % vuonna 1998). Heitä arvioidaan olevan lähes kaksi miljoonaa henkeä.
Baulet olivat legendan mukaan ašantiryhmä, joka muutti kuningatar Awura Pokun johdolla Bandama- ja Nzijokien väliselle alueelle 1700-luvun puolivälissä. Nykykäsityksen mukaan he ovat saaneet alkunsa nykyisen Ghanan länsiosista 1600–1700-luvuilla muuttaneista akaniryhmistä. Ranskalaiset kukistivat baulejen vastarinnan lopullisesti vuonna 1915.
Kansan perinteinen elinkeino on trooppinen kuokka- ja kaskiviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat jamssi, taaro, banaanit, maniokki, hirssi, durra, fonio ja maapähkinä. Myytäväksi kasvatetaan öljy- ja kookospalmua, kaakaota, sokeriruokoa, ananasta ja kautsua.
Baulet ovat kuuluisia ihmis- ja eläinaiheisista puuveistoksista ja naamioistaan. Heillä on rikas musiikkiperinne. Sukujärjestelmä on pääosin matrilineaarinen. Suuri osa bauleista harjoittaa perinteistä uskontoa. Osa on katolisia ja protestantteja tai kaupungeissa muslimeja.
Piharuusu

Piharuusu ("Rosa" × "malyi") on metsäruusun ("Rosa majalis" tai "cinnamomea") ja vuoriruusun ("Rosa pendulina") risteytyessä syntynyt risteymälaji. Metsäruusukantana on mahdollisesti lajike 'Foecundissima' eli mökinruusu.
Piharuusua esiintyy Suomessa koristekasvina ja paikoin satunnaisena puutarhakarkulaisena. Suomessa risteymä on alkuperältään eteläeurooppalaista vuoriruusua yleisempi. Tunnetuin piharuusun sukuinen koristelajike on tarhapiharuusuihin ("Rosa" Malyi-ryhmä) kuuluva kempeleenruusu ('Kempeleen Kaunotar'), jota on kasvatettu Pohjois-Suomessa jo 1800-luvun lopussa.
Agiasmátin Pyhän Ristin kirkko

Agiasmátin Pyhän Ristin kirkko ("Kunniallisen ja eläväksitekevän ristin kirkko", ) on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella Nikosian alueella lähellä Platanistásan kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on omistettu Pyhälle Ristille. Se on rakennettu 1400-luvulla ja toimi alun perin paikalla olleen luostarin kirkkona. Kirkon nimen "Agiasmáti" viittaa oletettavasti kirkon lähellä olevaan pyhitettyyn lähteeseen. Toisaalta sen on ehdotettu viittaavan samannimiseen paikkaan Vähässä-Aasiassa, josta alueelle olisi voinut tulla asuttajia. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Kirkko sijaitsee noin viisi kilometriä Platanistásasta pohjoiseen. Kirkkorakennus on yksilaivainen, ja siinä on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumen painolta suojaava jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon seinämaalaukset ovat valmistuneet vuonna 1494, ja ne kuuluvat Kyproksen edustavimpiin kyseiseltä vuosisadalta. Maalaukset esittävät laajalti "Uuden testamentin" tapahtumia ja Pyhän Ristin vaiheita.
Árakaksen Neitsyt Marian kirkko

Árakaksen Neitsyt Marian kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella Nikosian alueella lähellä Lagouderán kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on omistettu Neitsyt Marialle ("Panagía Arakiótissa"). Se on rakennettu 1100-luvulla ja toimi alun perin paikalla olleen luostarin kirkkona. Nimi "Árakas" saattaa viitata alueella kasvaneisiin herneisiin ("arakás"). Luostarin toiminta jatkui 1800-luvun alkupuolelle saakka. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Kirkko sijaitsee Lagouderán ja Sarántin kylien välillä. Se on yksilaivainen ja ollut varustettu kupolilla. Nykyisin sen päällä on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumen painolta suojaava jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Pääosa kirkon seinämaalauksista on Komnenosten ajalta noin vuodelta 1192, ja ne on tehnyt Theodoros Apseudes. Osa maalauksista on jo tätä varhaisempia. Kaksikerroksisesta luostarirakennuksesta on säilynyt joitakin raunioita kirkon lähellä.
Arkkienkeli Mikaelin kirkko (Pedoulás)

Arkkienkeli Mikaelin kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Pedouláksen kylässä Tróodos-vuoristossa Nikosian alueella Kyproksen saarella. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on omistettu arkkienkeli Mikaelille ja rakennettu vuonna 1474. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Kirkko sijaitsee Pedouláksen kylän itälaidalla. Se on yksilaivainen, ja siinä on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumen painolta suojaava jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon varsinainen kirkkotila oli sen pienen koon vuoksi tarkoitettu pelkästään miehille ja nartheks naisille. Kirkon seinämaalaukset, jotka valmistuivat myös vuonna 1474, teki paikallinen Minas Marathasalainen. Maalaukset edustavat konservatiivista jälkibysanttilaista tyyliä, mutta ovat poikkeuksellisen realistisia ja jossain määrin ”naivistisia”, ja niissä on havaittavissa myös läntistä vaikutusta. Esimerkkejä maalauksista ovat muun muassa Abrahamin uhri, kaste Jordanvirralla, Juudaksen suudelma sekä apsiksen rukoileva Neitsyt Maria ja Jeesuksen ylösnousemus.
Asínoksen Neitsyt Marian kirkko

Asínoksen Neitsyt Marian kirkko () eli Neitsyt Maria Forviótissan kirkko (Παναγία Φορβιώτισσα, "Panagía Forviótissa") on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella Nikosian alueella lähellä Nikitárin kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on omistettu Forbionin Neitsyt Marialle. Se rakennettiin vuonna 1099 (tai paikalla olevan omistuskirjoituksen mukaan 1205–1206), ja se oli alun perin paikalla sijainneen Forbionin luostarin kirkko. Luostarin toiminta jatkui 1700-luvulle saakka. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Kirkko sijaitsee noin kolme kilometriä Nikitárista luoteeseen. Kirkko on kaksiosainen ja koostuu yksilaivaisesta pääosasta sekä nartheksista, joka on lisätty 1100-luvulla. Katto on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumisuojaksi tehty jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon seinämaalaukset ovat 1100–1600-luvuilta. Ne edustavat konstantinopolilaista ikonimaalaustyyliä, ja ikonimaalarin arvellaan olleen kotoisin sieltä. Varhaisimpien maalausten aiheisiin kuuluvat muun muassa Jeesuksen kaste Jordanvirrassa, Lasaruksen herättäminen kuolleista, viimeinen ehtoollinen, ristiinnaulitseminen ja ylösnousemus.
Neitsyt Marian kirkko (Moutoullás)

Neitsyt Marian kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Moutoulláksen kylässä Tróodos-vuoristossa Nikosian alueella Kyproksen saarella. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on omistettu Neitsyt Marialle ja rakennettu 1200-luvulla. Se on saanut nimensä rakennuttajastaan Johannes Mutullaksesta (myös Ioannes, Moutoullas) ja tämän vaimosta Eirenestä (Irene). Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Kirkko on yksilaivainen, ja siinä on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumen painolta suojaava jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon seinämaalaukset ajoittuvat vuoteen 1280. Maalausten aiheita ovat muun muassa Maria ja Jeesus-lapsi, Pyhä Khristoforos ja Pyhä Georgios (Yrjö) taistelemassa lohikäärmettä vastaan, valtaistuimella istuva Kristus, Aadam ja Eeva sekä helvetti ja paratiisi.
Podíthoksen Neitsyt Marian kirkko

Podíthoksen Neitsyt Marian kirkko (, myös Παναγία Ελεούσα, "Panagía Eleoúsa") on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Nikosian alueella Kyproksen saarella lähellä Galátan kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on omistettu Neitsyt Marialle ("Panagía") ja rakennettu vuonna 1502. Se oli alun perin paikalla sijainneen luostarin kirkko ja omistettu Pyhälle Eleanorille. Luostari säilyi toiminnassa 1800-luvulle saakka. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Kirkko sijaitsee vajaan kilometrin Galátasta pohjoiseen. Kirkossa on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumisuojaksi tehty jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon seinämaalaukset ovat peräisin venetsialaisvallan ajalta, ja niissä on vaikutteita niin bysanttilaisesta kuin italialaisestakin tyylistä. Seinämaalausten aiheita ovat muun muassa kuninkaat Salomo ja Daavid, apostolien ehtoollinen, Jeesuksen ristiinnaulitseminen sekä Neitsyt Maria taivaan kuningattarena.
Pyhän Johannes Lampadisteen luostari

Pyhän Johannes Lampadisteen luostari () on bysanttilaisaikainen luostari Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella Nikosian alueella lähellä Kalopanagiótiksen kylää. Sen kirkko on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Luostari on omistettu paikalliselle pyhälle, Pyhälle Johannes Lampadisteelle. Luostarin perustamisvuotta ei tunneta. Sen jäljellä olevat rakennukset on rakennettu useassa eri vaiheessa 1000-luvulta 1700-luvulle. Luostari säilyi toiminnassa 1800-luvulla saakka. Kokonaisuus liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Luostari sijaitsee heti Kalopanagiótiksen kylän itäpuolella. Kokonaisuuteen kuuluu itse asiassa kolme kirkkoa, jotka kaikki ovat saman suuren puisen harjakaton alla. Vanhin kirkko on omistettu Pyhälle Herakleidiokselle. Se on rakennettu 1000-luvulla, ja sen seinämaalaukset ovat 1200–1500-luvuilta. Toinen kirkko on omistettu Pyhälle Johannes Lampadisteelle. Se on rakennettu vuonna 1731, ja siihen kuuluu kyseisen pyhän hauta, joka on peräisin 1100-luvulta. Kolmas kirkko on latinalaisvallan aikainen kappeli. Luostarin yhteydessä toimii bysanttilainen museo.
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Kakopetriá)

Pyhän Nikolaoksen kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella Nikosian alueella lähellä Kakopetrián kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on omistettu Pyhälle Nikolaokselle. Sen vanhimmat osat ovat peräisin 1000-luvulta. Kupoli ja nartheks rakennettiin 1100-luvulla ja nykyinen harjakatto ensimmäisen kerran 1400-luvulla. Kirkko toimi alun perin paikalla olleen luostarin kirkkona. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Kirkko sijaitsee vajaat kaksi kilometriä Kakopetriásta lounaaseen. Kirkkorakennus on ristinmuotoinen, ja siinä on nykyisin kaksinkertainen katto, mistä se on saanut nimensä "Ágios Nikólaos tis Stégis" eli ”Katon Pyhä Nikolaos”. Kirkon seinämaalaukset ovat Tróodoksen alueen vanhimpia ja ajoittuvat 1000-luvulta 1400-luvulle. Näin ne antavat hyvän kuvan ortodoksisen kirkkomaalaustaiteen kehityksestä tuona aikana hieraattisesta ja monastisesta tyylistä kohti realistisempaa esitystapaa. Maalausaiheisiin kuuluvat muun muassa Jeesuksen syntymä, kirkastuminen, saapuminen Jerusalemiin, ristiinnaulitseminen ja ylösnousemus sekä kirkon pyhät, kuten Sebasteian 40 marttyyria, Pyhä Theodoros ja Pyhä Georgios (Yrjö).
Pyhän Ristin kirkko (Peléndri)

Pyhän Ristin kirkko ("Kunniallisen ja eläväksitekevän ristin kirkko", ) on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella Limassolin alueella lähellä Peléndrin kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on omistettu Pyhälle Ristille ja rakennettu alun perin 1100-luvulla, jolloin se toimi oletettavasti hautausmaan kirkkona. Kirkko tuhoutui jossakin vaiheessa tuntemattomasta syystä, ja sitä on sen jälkeen muutettu usein. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Kirkko sijaitsee Peléndrin kylän etelälaidalla. Se eroaa arkkitehtuuriltaan muista alueen kirkoista. Se on pohjakaavaltaan suorakulmion muotoinen ja kolmilaivainen, ja siinä on keskellä kupoli. Kirkon seinämaalausten vanhimmat osat sen apsiksessa on maalattu 1171–1172 ja myöhemmät maalaukset 1300-luvulla. Seinämaalausten aiheisiin kuuluvat muun muassa Jeesuksen sukupuu, Jeesuksen syntymä ja temppeliintuominen sekä epäilevä Tuomas. Kirkon ikonostaasissa olevassa pyhäinjäännöslippassa on perinteisen näkemyksen mukaan osia Pyhästä Rististä.
Vapahtajan kirkastumisen kirkko (Palaichóri)

Vapahtajan kirkastumisen kirkko () on jälkibysanttilainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella Nikosian alueella lähellä Palaichórin kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on omistettu Kristuksen kirkastumiselle ja rakennettu 1500-luvun alussa. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 2001.
Kirkko sijaitsee Palaichórin kylän itälaidalla. Kirkkorakennus on yksilaivainen, ja siinä on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumen painolta suojaava jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon nartheks on lisätty 1600-luvulla ja on saman katon alla. Kirkko on sisältä maalattu kokonaisuudessaan jälkibysanttilaisilla seinämaalauksilla, jotka muodostavat poikkeuksellisen hyvin säilyneen kokonaisuuden omalta ajaltaan. Maalausten tyyli edustaa Palaiologosten ajan tyyliä, mutta siinä on myös joitakin läntisiä vaikutteita.
Lexus ES

Lexus ES on mid-size -luokan ylellinen sedan, jota valmistaa Toyotan tytäryhtiö Lexus. Ensimmäinen ES julkistettiin vuonna 1989. 
Japanissa autoa valmistetaan Miyatan tehtaalla, Miyawakassa ja Yhdysvalloissa Toyota Motor Manufacturing Kentucky -tehtaalla.
Uusin sukupolvi esiteltiin Pekingin autonäyttelyssä keväällä 2018, ja se tuli ensimmäistä kertaa myyntiin Euroopassa. Vuoden 2018 Euro NCAP -kolaritestistä malli sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Irakin parlamenttivaalit 2018

Irakin parlamenttivaalit 2018 järjestettiin 12. toukokuuta 2018. Vaaleissa valittiin 329 kansanedustajaa Irakin yksikamariseen parlamenttiin. Ehdolle asettui 7187 ihmistä. 55,5 % äänioikeutetuista ei äänestänyt ja 44,5 % äänesti. Lopulliset tulokset julkaistiin 19. toukokuuta. Eniten ääniä sai vaaliliitto Eteenpäin (Muqtada al-Sadr), toiseksi eniten Valloitus-vaaliliitto (Hadi al-Amir) ja kolmanneksi eniten Voitto-vaaliliitto (pääministeri Haider al-Abadi). Äänet jouduttiin laskemaan uudestaan. Uusintalaskenta kohdistui noin 11 miljoonaa ääneen.
Vaaleissa oli 23 109 138 äänioikeutettua. Sukupuolikiintiö oli 25 % paikoista. 9 paikkaa on varattu vähemmistöryhmille.
Lonerism

Lonerism on australialaisen psykedeelistä rock -musiikkia tuottavan yhtye Tame Impalan toinen studioalbumi, jonka julkaisi Modular Records 5. lokakuuta 2012. Albumilta julkaistiin kolme singleä, "Elephant", "Feels Like We Only Go Backwards" ja "Mind Mischief".
Yhtyeen laulaja ja multi-instrumentalisti Kevin Parker sävelsi, soitti ja sanoitti jokaisen albumin kappaleen itse Jay Watsonin kanssa, joka soitti koskettimia ja pianoa kappaleilla "Apocalypse Dreams" ja "Elephant". Albumi nauhoitettiin vuosien 2010-2012 Parkerin kotistudioilla Pariisissa, Ranskassa ja Perthissä, Australiassa. Albumin kappaleet käsittelevät muun muassa yksinäisyyttä ja eristäytymistä yhteiskunnasta.Parkerin mukaan albumin tyyli kuulostaa 70-luvun progepopilta ja he ottivat inspiraatiota Supertrampilta.
Palaute.
Albumi sai hyvin positiivista palautetta kriitikoilta ja sitä on myyty 210 tuhatta kappaletta Yhdysvalloissa. Albumi on myös saavuttanut platinastatuksen kotimaassaan, Australiassa. Albumi oli ehdolla parhaan vaihtoehtoalbumin Grammy-palkinnosta vuoden 2014 Grammy-palkintogaalassa.
Lexus GX

Lexus GX on viisiovinen ylellinen katumaasturi, jota valmistaa Toyotan tytäryhtiö Lexus. Ensimmäinen GX julkistettiin vuonna 2002. 
Autoa valmistetaan Taharan tehtaalla, Taharassassa, Japanissa.
Sonera Zed

Sonera Zed oli Soneran perustama palvelu, joka tarjosi matkapuhelimiin logoja, soittoääniä, kuvaviestejä, keskustelu- ja uutispalveluita lähinnä tekstiviestien (SMS) kautta. Aluksi sen kaavailtiin toimivan myös WAP-alustoilla. Siitä tehtiin Soneran tytäryhtiö vuoden 2000 alusta.
Vuonna 2002 Yahoo osti 5 prosenttia Zedistä. Myöhemmin samana vuonna Sonera ja Telia yhdistyivät TeliaSoneraksi. 
Vuonna 2004 Yahoo käytti oikeuttaan myydä kaikki omistamansa 16 % Zedin osakkeista takaisin TeliaSoneralle. Sonera Zed Oy:stä tuli Soneran kokonaan omistama tytäryhtiö.
Lexus LX

Lexus LX on neliovinen ylellinen katumaasturi, jota valmistaa Toyotan tytäryhtiö Lexus. Se perustuu Toyota Land Cruiseriin. Ensimmäisen sukupolven LX:n valmistus alkoi vuonna 1995, ja se esiteltiin yleisölle tammikuussa 1996. LX oli Lexuksen ensimmäinen katumaasturi. 
Autoa valmistetaan Yoshiwaran tehtaalla, Toyota Cityssä, Japanissa.
Bertil von Alfthan

Bertil Otto von Alfthan (2. marraskuuta 1884 Helsinki – 11. toukokuuta 1963) oli suomalainen vapaaherra, tohtori-insinööri ja rationalisointiasiantuntija joka toimi yritysjohtajana ja toimittajana.
Von Alfthanin vanhemmat olivat tehtailija, vapaaherra Anton Reinhold Alfthan ja Bertha Frenckell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 ja valmistui Dresdenistä insinööriksi 1910 ja tohtori-insinööriksi 1912. 
Von Alfthan oli Juantehdas Oy:n isännöitsijänä 1914–1916, pyörätehtaan johtajana Pietarissa 1916–1918 ja Agroksen ulkomaan osaston johtajana 1919–1920. Hän oli Hufvudstadsbladetin toimituksen jäsenenä 1922–1925, Puolan lähetystössä sanomalehtiselostajana ja PAT-tietotoimiston asiamiehenä 1922–1925 sekä Chicago Tribunen kirjeenvaihtajana vuodesta 1923 alkaen. Von Alfthan muodosti komitean, jonka aloitteesta Yleisradio perustettiin 1926. Hän toimi sitten isänsä Leningradiin perustaman paperinjalostustehdas Ägan toimitusjohtajana 1926–1929, tuotanto- ja teknillisenä johtajana elokuva-alalla 1930–1933 sekä sanomalehtien uutiskeskuksen ja aikakauslehti Viikon toimituksen jäsenenä vuodesta 1932. Von Alfthan kirjoitti taloudellisista ja rationalisoimiskysymyksistä kotimaisiin ja ulkomaisiin julkaisuihin.
Von Althan kuului professori J. J. Sederholmin ja Jalmari Kekkosen ohella niihin henkilöihin jotka olivat tuomassa taylorismia Suomeen sotien välisenä aikana. Hänen tulkintansa mukaan yhdysvaltalaisen rationalisoinnin keskeisiä piirteitä olivat suhteellisen korkeat palkat, henkisen työn suurempi osuus verrattuna manuaaliseen työhön, hyvin onnistuneen työn palkitseminen, tieteellisten kokeiden käyttö tuotannon tehostamiseen ja suuren mittakaavan tuotantoon pyrkiminen. Hän korosti teknillisen ja kaupallisen koulutuksen merkitystä tuotannon tehostamisessa ja siinä että sen tarjosi työväenluokalle väylän sosiaaliseen nousuun. 1930-luvulla von Alfthan otti kuitenkin Saksan esikuvaksi Yhdysvaltain asemesta ja hän liittyi toisen maailmansodan aikana mukaan eri kansallissosialististen ryhmien toimintaan.
Bertil von Alfthan oli naimisissa vuodesta 1917 Lina Elisabeth Rudsingin kanssa. Heidän tyttärensä oli näyttelijä Dolly von Alfthan.
Ritsakauppias

Ritsakauppias ("Kådisbellan") on Åke Sandgrenin ohjaama ruotsalainen draamakomedia vuodelta 1993. Ohjaaja laati elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Roland Schüttin kanssa, jonka omaelämäkerralliseen romaaniin elokuva pohjautuu.
Juoni.
1920-luvun Tukholmassa nuori Roland elää perheessä, jossa isä kannattaa sosialismia, äiti on venäjänjuutalainen tupakkakauppias ja isoveli nyrkkeilee. Äiti myy puodissaan laitonta tavaraa – kondomeja, joista Roland väsää ritsoja ja ilmapalloja. Koulussa kaikki kiusaavat Rolandia, mukaan lukien sadistinen opettaja. Rolandin oma bisnes, polkupyörien korjaus, ei sekään oikein suju.
Tuotanto.
Elokuvan ulkokohtauksia on kuvattu Prahassa.
Vastaanotto.
"Ritsakauppias" palkittiin vuoden 1994 Guldbagge-gaalassa edellisvuoden parhaana elokuvana. Se tuotti lisäksi ehdokkuudet parhaan ohjauksen, käsikirjoituksen, naispääosan (Basia Frydman) ja kuvauksen (Göran Nilsson) sarjoissa.
"Helsingin Sanomien" Mikael Fränti sanoi elokuvaa sen tv-esityksen alla erinomaiseksi ja ajankuvaltaan tarkaksi ruotsalaiselokuvaksi, jossa Stellan Skarsgård näyttelee ”ravisuttavan vahvasti” perheen haaveiluun taipuvaista, taiteellista isää.
Tähtisampi

Tähtisampi ("Acipenser stellatus") on äärimmäisen uhanalainen isokokoinen kalalaji. Sen selkä on tummanharmaa tai musta, kyljet vaaleammat ja vatsa valkoinen. 
Muihin sampilajeihin verrattuna tähtisammen vartalo on hoikka, ja kuono pitkä ja kapea.
Se elää sekä merivedessä, murtovedessä että makeassa vedessä.
Tähtisampea tavattiin alkujaan Kaspianmerellä, Mustallamerellä ja Egeanmerellä. Luonnonvaraiset kannat ovat lähellä sukupuuttoa. Venäläisten Suomenlahteen istuttamia tähtisampia on käynyt pyydyksiin myös Suomen rannikoilla. Joukossa voi olla myös karkureita kalanviljelylaitoksilta.
Venäjänsampi

Venäjänsampi ("Acipenser gueldenstaedtii") on isokokoinen äärimmäisen uhanalainen kalalaji. Sen selkä on vihertävänharmaa, kyljet vaaleammat ja vatsa valkoinen. Kyljessä on selvä väriraja. Kuono on tylpempi kuin muilla sampilajeilla.
Venäjänsampea tavattiin alkujaan Kaspianmerellä, Mustallamerellä ja Asovanmerellä. Se on levinnyt istutuksina ja kalanviljelylaitosten karkulaisina ympäri Eurooppaa. Kaspianmeren kanta lisääntyy Ural- ja Volgajoissa, ja Mustanmeren kanta Tonavan alajuoksulla ja mahdollisesti edelleen Rionijoessa. Asovanmerellä ei ole lisääntyvää populaatiota, vaan kantaa ylläpitävät kalojen siirrot. 
Venäläisten Suomenlahteen istuttamia venäjänsampia on käynyt pyydyksiin myös Suomen rannikoilla.
Seibu-rautatiet

Seibu-rautatiet () on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Suur-Tokion alueella Tokion metropolissa ja Saitaman prefektuurissa. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden ("ōte-shitetsu") joukkoon. Seibun rautatielinjojen yhteispituus on 176,6 kilometriä, ja se kuljettaa päivittäin keskimäärin 1,78 miljoonaa matkustajaa (vuonna 2016). Rautatieliikenteen lisäksi yritys harjoittaa matkailu- ja kiinteistönvälitysliiketoimintaa. Se on osa Seibu Groupia, johon kuuluu myös muun muassa rakennus-, hotelli- ja muita liikenneyrityksiä.
Yhtiöllä on 3 641 työntekijää (vuonna 2016). Sen pääkonttori sijaitsee Saitaman prefektuurin Tokorozawan kaupungissa.
Historia.
Seibu-rautateiden edeltäjä Musashino-rautatiet () perustettiin toukokuussa 1912. Se aloitti liikennöinnin Ikebukuron ja Hannōn välillä vuonna 1915. Nykyinen yritys syntyi ja otti nimensä aiemmalta Seibu-rautatieltä, kun Seibu- ja Musashino-rautatiet yhdistyivät toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1946. Aiemman Seibun liikennöimä verkosto käsitti Shinjuku-, Kokubunji-, Seibuen-, Ahina- ja Tamagawa-linjat.
Linjat.
Seibu-rautateiden verkosto palvelee Tokion metropolin länsiosia eli Taman aluetta ja Saitaman prefektuuria. Pääteasemia Tokiossa ovat Ikebukuro ja Seibu-Shinjuku. Tamagawa-linja sijaitsee muusta verkostosta erillään. Seibu harjoittaa läpiajoliikennettä muiden rautatieyhtiöiden linjoille: lännessä Chichibu-rautateiden Chichibu-päälinjalle, idässä Tōkyō metron Yūrakuchō-linjalle ja Fukutoshin-linjalle sekä sen kautta edelleen Tōkyū-rautateiden Tōyoko-linjalle ja Jokohama-pikarautatien Minatomirai-linjalle Jokohamaan saakka.
Partasimppu

Partasimppu ("Agonus cataphractus") on ahvenkaloihin kuuluva kalalaji. Se kasvaa noin 14 cm pitkäksi.
Partasimppuja tavataan Atlantin koillisosan rannikoilla, Kuolan niemimaan pohjoisosassa, Jan Mayenilla, Itämerellä ja Englannin kanaalissa. Ne elävät tyypillisesti 35-270 metrin syvyydessä.
USS Agamenticus

USS Agamenticus oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1863 vesillelaskettu kaksipotkurinen ja kaksitorninen Miantonomoh-luokan monitori.
Valmistus.
Alus tilattiin Portsmouthin laivastontelakalta, missä köli laskettiin vuonna 1862. Alus laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1863, mutta Yhdysvaltain sisällissodassa saatujen kokemusten mukaan alusten hallittavuutta ja ohjaustilojen käytettävyyttä piti parantaa. Alus oli modernisoitavana vuoden 1864 alun, jolloin sille lisättiin niin sanottu "hurrikaanikansi" keskilaivaan tornien väliin ja konehuoneen yläpuolelle. Alus otettiin palvelukseen 5. toukokuuta 1864 päällikkönään C. H. Cushman.
Palvelus.
Alus oli Yhdysvaltain koillisrannikolla. Mainesta Massachusettsiin, kunnes se poistettiin palveluksesta 30. syyskuuta 1865 Bostonin laivastontelakalla. Alus makasi ankkurissa lähes viisi vuotta, jona aikana se nimettiin 15. kesäkuuta 1868 "USS Terroriksi".
USS Monadnock (1863)

USS Monadnock oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1863 vesillelaskettu puurunkoinen kaksipotkurinen ja kaksitykkitorninen Miantonomoh-luokan monitori.
Valmistus.
Alus tilattiin Bostonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin vuonna 1862. Alus laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1863 ja otettiin palvelukseen 4. lokakuuta 1864 päällikkönään John M. Berrien.
Palvelus.
Palvelukseenoton jälkeen alus lähti Norfolkiin Virginiaan, missä aluksen päällikkyyden vastaanotti kommodori Enoch G. Parrott 20. marraskuuta. Alus jatkoi matkaansa 13. joulukuuta osallistuakseen Fort Fisheriä vastaan tehtävään hyökkäykseen. Alus liittyi kontra-amiraali D. D. Porterin johtamaan Pohjois-Atlantin sulkulaivueeseen 15. joulukuuta.
Neljä päivää myöhemmin alus lähti laivueen mukana Beaufortista Pohjois-Carolinasta liittyäkseen Pohjoisvaltioiden laivastoon, joka oli koottu Cape Fear Riverin alueella olevia konfederaation tukikohtia vastaan tehtävää hyökkäystä varten. Jouluaaton aamuna alus saapui jokisuuhun, jota suojasi Fort Fisher. Alle 1200 jaardia rannikosta alus aloitti tulitoiminnan, mitä jatkettiin koko päivä. Seuraavana päivänä pommitusta jatkettiin ja saman aikaisesti kenraali Benjamin F. Butlerin johtamat 2 000 sotilasta laskettiin maihin linnakkeen pohjoispuolelle. Linnakkeen lähelle päästyään joukot kuitenkin vetäytyivät palaten aluksille.
Hyökkäys uusittiin 13. tammikuuta 1865. Alus tulitti 15. tammikuuta koko päivän linnakkeen puolustajia tuhoten useita tykkejä. Tulitus päättyi viimeisen merenpuoleisen tykin vaiettua. Kenraalimajuri Terryn joukkojen ja merijalkaväen tukema hyökkäys johti linnakkeen valtaukseen. Taistelun aikana alukseen osui viidesti.
Konfederaation viimeisen merkittävän sataman Wilmingtonin sulkemisessa autettuaan alus siirtyi kohti Charlestonia. Alus ylitti 20. tammikuuta Barin, josta konfederaation joukot olivat vetäytyneet. Ollessaan edelleen Charlestonin alueella alus lähetti 19. helmikuuta miehistönsä vapaaehtoisista kootun osaston saarronmurtaja "Deerille".
Oltuaan Port Royalissa alus palasi Hampton Roadsiin 15. maaliskuuta. Alus matkasi ylös Jamesjokea 2. huhtikuuta tukeakseen hyökkäystä Richmondiin, minkä jälkeen se osallistui joen raivaamiseen miinoista. Alus palasi 7. huhtikuuta Hampton Roadsiin, mistä se lähti 17. huhtikuuta Atlantille ja edelleen Havannaan valvomaan "CSS Stonewallia". Alus palasi 12. kesäkuuta Norfolkiin, mistä se siirrettiin 20. kesäkuuta Philadelphian laivastontelakalle valmistautumaan länsirannikolle siirtämiseen.
Alus lähti 5. lokakuuta "USS Vanderbiltin", "USS Tuscororan" ja "USS Powatanin" kanssa Philadelphiasta. Lukuisten Etelä-Amerikan satamissa tehtyjen pysähdysten jälkeen osasto läpäisi Magalhaesin salmen jatkaen San Franciscoon, jossa se ankkuroitui kaupungin edustalle 21. kesäkuuta 1866. Alus siirtyi 26. kesäkuuta Vallejoon, jossa se siirrettiin Mare Islandin telakalle. Alus poistettiin palveluksesta 30. kesäkuuta.
USS Tonawanda (1864)

USS Tonawanda oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu kaksitykkitorninen Miantonomoh-luokan monitori.
Valmistus.
Alus tilattiin Philadelphian laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 6. toukokuuta 1864 ja otettiin palvelukseen 12. lokakuuta 1865 päällikkönään William Ronckendorff.
Palvelus.
Aluksen valmistuttua liian myöhään osallistuakseen Yhdysvaltain sisällissotaan "Tonawanda" poistettiin palveluksesta 22. joulukuuta Washingtonin laivastontelakalla. Alus palautettiin palvelukseen 23. lokakuuta 1866 laivastoakatemian koululaivana, jossa tehtävässä se nimettiin "USS Amphitriteksi" 15. kesäkuuta 1869. Aluksen palvelus Annapoliksessa päättyi 1872, jonka jälkeen se siirrettiin Delawarejoelle. Harlan and Hollingsworth romutti aluksen vuosina 1873-1874 Wilmingtonissa Delawaressa.
Pukkisaari

Pukkisaari on huvilasaari Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee noin kaksi kilometriä Matinkylän Nuottaniemen venesatamasta kaakkoon. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Pukkisaari kuuluu Matinkylään; saaren ja Matinkylän manneralueen välinen etäisyys on runsas kilometri.
Pukkisaaren pinta-ala on noin 14 hehtaaria. Se kuuluu Espoon itäsaariston rakennetuimpiin saariin. Saaren keskiosa on sisä- ja välisaaristolle tavanomaista havupuuvaltaista metsää. Pukkisaaren korkeimmat kohdat ovat yli kymmenen metriä merenpinnan yläpuolella.
Pukkisaaren naapurisaaria ovat Iso Vasikkasaari luoteessa, Flakaholm koillisessa, Miessaari idässä, Pyöräsaari etelässä ja Pikku Pukkisaari lännessä.
Pukkisaari on saanut nimensä aikakautena, jolloin se oli pukkien laidunmaata.
Lea Saukkonen

Lea Saukkonen (s. 1957 Helsinki) on suomalainen säätieteilijä. Vuonna 1982 Ilmatieteen laitoksella harjoittelijana aloittanut Saukkonen on sittemmin edennyt samaisen laitoksen kehityspäälliköksi. Saukkonen muistettaneen parhaiten työstään MTV3-kanavan televisiometeorologina 1990-luvulla – hän lopetti kymmenvuotisen pestinsä MTV3:ssa tehtyjen muutosten vuoksi, jotka olisivat vaatineet häntä luopumaan työstään Ilmatieteen laitoksella.
Saukkonen on kiinnostunut ympäristöasioista; hänen lähestymistapansa aiheeseen on lähinnä pragmaattinen, ei niinkään idealistinen. 2000-luvun alussa Saukkonen toimi Helsingin kaupunginvaltuutettuna Kokoomuksen riveissä.
Vuonna 2008 julkaistiin Saukkosen sää- ja ilmastoaiheinen tietoteos "Suomalainen sää - Ilmastonmuutos ja ääri-ilmiöt".
Propargyylialdehydi

Propargyylialdehydi eli propynaali (C3H2O) on tyydyttymättömiin aldehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa propargyylialdehydi on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja tolueeniin. Propargyylialdehydi on hyvin reaktiivista ja sen reaktiot ovat tyypillisiä aldehydeille. Se voi esimerkiksi polymeroitua ja polymeroitumienn on voimakkaasti eksoterminen reaktio. Propargyylialdehydi ärsyttää hengitysteitä. Propargyylialdehydiä on havaittu tähtienvälisessä avaruudessa.
Propargyylialdehydiä valmistetaan hapettamalla propargyylialkoholia esimerkiksi kromihapolla. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä esimerkiksi konjugaattiadditioissa ja dienofiilinä Diels–Alder-reaktioissa.
Korihaiden kausi 2018–2019

Uudenkaupungin Korihait pelasi kaudella 2018–2019 Korisliigassa. Kausi oli Korihaiden seurahistorian 35. pääsarjassa. Korihailla on näin ollen kuudenneksi eniten kausia SM-sarjassa historian saatossa. Nykyisistä Korisliiga-joukkueista Korihailla on kolmanneksi eniten kausia SM-sarjassa. Korihaiden kotiareenana toimi Pohitulli-halli. Korihaille myönnettiin liigalisenssi 18. kesäkuuta 2018.
Johtokunta.
Seuran johtokunnassa tapahtui kesän aikana muutoksia, kun kesällä 2017 Korihaiden puheenjohtajaksi valittu Ville Laaksonen siirtyi sivuun tehtävistään. Hänen tilalleen hallitus valitsi pitkäaikaisen seura-aktiivin Johanna Kutilan, josta tuli seuran ensimmäinen naispuheenjohtaja. 1. elokuuta Korihait palkkasi Jouni Grönroosin seuran henkilöstö- ja talousjohtajaksi.
Joukkue.
Kauden 2017–2018 jälkeen Korihaissa jatkoi Vesa-Pekka Laine, jonka kanssa Korihait oli tehnyt kahden vuoden sopimuksen vuonna 2017. Joulukuussa 2017 Korihaiden päävalmentajaksi nimetty Damion Dantzler teki toukokuussa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen Korihaiden kanssa. Tammikuussa 2019 Korihait purki Dantzlerin valmentajasopimuksen ja pestasi Dantzlerin tilalle portugalilaisvalmentaja Pedro Monteiron.
30. toukokuuta Miikka Marttinen teki Korihaiden kanssa sopimuksen. Marttinen liittyi Korihaihin I-divisioona A:ssa pelaavan Jyväskylä Basketball Academyn riveistä. Samalla Korihait teki jatkosopimuksen oman kasvatin Roope Viinikkalan kanssa.
29. kesäkuuta Korihait ilmoitti tehneensä sopimukset takamies Emil Osmanu Djeenin sekä ensimmäisen ulkomaalaisvahvistuksen Bryan Colemanin kanssa.
16. heinäkuuta Korihait teki sopimukset takamiehien Topias Kuukkasen ja yhdysvaltalaisen Mario Edwardsin kanssa.
20. heinäkuuta Korihait teki sopimukset Mika Nuolivirran ja Brandon Conleyn kanssa.
29. heinäkuuta Korihait teki sopimuksen yhdysvaltalaisen Stephon Jelksin kanssa.
6. elokuuta Korihait teki jatkosopimuksen Marius van Andringan kanssa.
19. marraskuuta Korihait purki yhteisymmärryksessä Vesa-Pekka Laineen sopimuksen.
14. joulukuuta päävalmentaja Dantzler nosti 15-vuotiaan Aamos Nikulan edustusjoukkueeseen. Nikula debytoi samana iltana BC Nokiaa vastaan antaen yhden koriin johtaneen syötön.
21. joulukuuta Korihait teki sopimuksen Chris Jenkinsin kanssa.
12. tammikuuta 2019 Korihait nosti junioreista 15-vuotiaan Tommi Lehtosen edustusjoukkueeseen.
15. tammikuuta Korihait nosti junioreista Eemil Wahlbäckin edustusjoukkueeseen.
28. helmikuuta Korihait tiedotti tehneensä sopimuksen Teemu Hartikaisen kanssa. Samalla seura tiedotti, että Emil Osmanu Djeen ei jatka loppukautta Korihaissa.
3. huhtikuuta Korihait tiedotti purkaneensa Brandon Conleyn sopimuksen pelaajan pyynnöstä.
USS Neosho (AO-23)

USS Neosho (runkonumero AO-23) oli Yhdysvaltain laivaston Cimarron-luokan tankkeri.
Valmistus.
Maritime Comission tilasi aluksen Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä Kearnystä New Jerseystä, missä köli laskettiin 22. kesäkuuta 1938. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1939 kumminaan Maritime Comissionin puheenjohtaja kontra-amiraali Emory S. Landin puoliso ja otettiin palvelukseen 7. elokuuta 1939 päällikkönään William E. A. Mullan.
Palvelus.
Aluksen muutostyöt laivaston tankkeriksi saatiin 7. heinäkuuta 1941 päätökseen Puget Soundin laivastontelakalla, minkä jälkeen alus sai tärkeän tehtävän kuljettaa lentokoneiden polttoainetta Yhdysvaltain länsirannikolta Pearl Harboriin. Eräällä tällaisella matkalla alus saapui 6. joulukuuta Pearl Harboriin, missä se tyhjensi lastinsa Ford Islandin lentotukikohdan säiliöihin ja valmistautui paluumatkaan.
Toinen maailmansota.
Seuraavana aamuna keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat iskivät. Aluksen päällikkö John S. Phillip johti aluksensa irti laiturista ja väisteli menestyksellisesti hyökkäyksiä, jotka keskittyivät Ford Islandin edustalle ankkuroituihin taistelulaivoihin. Kolme aluksen miehistönjäsentä haavoittui lentokoneiden tulessa.
Seuraavien viiden kuukauden aikana alus partioi lentotukialusosastojen mukana tai yksikseen, koska suojaavia aluksia ei ollut saatavana. Huhtikuun lopulla uhkasivat Australiaa ja Uutta-Seelantia alus liitettiin Task Force 17:ään. Meritiet dominioihin piti pitää kaikin keinoin avoinna ja alueita piti suojata.
Seuranneessa Korallimeren taistelussa alus tankkasi "USS Yorktownin" ja "USS Astorian" 6. toukokuuta, minkä jälkeen "Neosho" vetäytyi alueelta saattajanaan hävittäjä "USS Sims". Seuraavana päivänä kello 10 japanilainen lentokone havaitsi alukset uskoen löytäneensä lentotukialuksen saattjineen, minkä seurauksena aluksia vastaan hyökkäsi kaksi lento-osastoa. "Sims" upposi ja "Neoshoon" osui seitsemästi ja lisäksi yhden lentäjän ohjaama lentokone. Osumien seurauksena aluksen peräkansi oli tulessa ja alus oli vaarassa katketa. Aluksen ilmatorjunta ampui alas vähintään kolme lentokonetta.
"Neosho" pysyi pinnalla, kunnes Australian ilmavoimien ja Yhdysvaltain maavoimien lentokoneet havaitsivat sen. "USS Henley" saapui 11. toukokuuta kello 13 pelastamaan aluksen 123 eloonjäänyttä, minkä jälkeen tankkeri upotettiin tykkitulella.
Kalliokeuhkojäkälä

 
Kalliokeuhkojäkälä ("Lobaria scrobiculata") on keuhkojäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Sen yläpinta on kuivana kellanharmaa, kosteana tumman siniharmaa. Yläpinnalla on lisäksi harmaita tai rusehtavia usein toisiinsa sulautuneita laikkusoraaleja. Alapinta on ruskea ja karvainen. Liuskat ovat 1–3 senttimetriä leveitä. Kasvaa happamilla ja ravinteikkailla kallionjyrkänteillä ja lohkareilla sekä paljailla kivipinnoilla. Lajia tavataan lähes koko Suomessa. Suomessa laji on luokiteltu vaarantuneeksi.