tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Cult Cunth

Cult Cunth on vuonna 2020 muodostunut radikaali feministinen taideaktivistiyhteisö. Yhteisön perustajajäseniä ovat Sandra Marins ja Säde Vallarén. 
Historia.
Vuonna 2019 teki Vallarén järjesti Sandra Marinsin kanssa feministisen vapauta nänni -tissiflashmobin, joka vaati tasa-arvoa ja yhtäläistä oikeutta yläosattomuuteen kaikille sukupuolille. Julkisuus jatkui kun Vallarénin ja Marinsin järjestämässä tempauksessa Marins näytti rintansa suorassa televisio-ohjelmassa Linnan juhlien jatkoilla. Tapauksesta tehtiin useampi rikosilmoitus nimikkeellä "sukupuolisiveellisyyden julkinen loukkaaminen", mutta syyttäjä ei jatkanut esitutkintaa. 
Vuonna 2020 Marinsin ja Vallarénin toiminta laajeni feminististä ja poikkitaiteellista aktivismia tekeväksi Cult Cunth -aktivistiyhteisöksi. Cult Cunthin ensimmäinen aktio oli Tissiflashmob 2020, joka järjestettiin 1. elokuuta 2020 kahdeksassa eri kaupungissa. Yhteisön toinen aktio oli hashtagin #naakkajahti kaappaaminen sosiaalisessa mediassa. Haasteessa jaettiin Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliiton MTK:n järjestämän "naakkajahdin" virallisen hashtagin alla lintusaaliskuvien sijaan seksilelukuvia. Aktiossa otetaan kantaa eläinten oikeuksien lisäksi myös seksipositiivisuuteen ja tasa-arvoon. 
Syyskuussa Cult Cunth piti esillä sitä, miten media käsitteli naisiin kohdistuvaa väkivaltaa sekä otsikoinnin että uhrin syyllistämisen näkökulmista. Aiheen käsittely jatkui Pasilassa Feministisen kollektiivin ja Cult Cunthin Naisviha näkyväksi -mielenosoituksella. Mielenosoituksessa nostettiin esille poliisin saamattomuus puuttumisessa nettihäirintään tai naisvihaan. Vuoden 2020 itsenäisyyspäivänä Cult Cunth järjesti naisvihagaalan, jonka ehdokkaista media nosti esille korkeakouluopiskelijakulttuurin seksistiset perinteet. Bloggaaja Natalia Salmela jakoi kokemuksensa teekkaribileistä, jossa fuksitytöt juotettiin humalaan ja heitettiin vaatteet päällä uima-altaaseen, minkä jälkeen käytännössä ainoa vaihtoehto oli siirtyä kylmästä ulkoilmasta lämmittelemään sekasaunaan.
Yiwaidjan kielet

Yiwaidjankielet, tai iwaidjankielet, on pieni Australialaisiin kieliin kuuluva kielikunta Australian pohjoisosissa Cobourgin niemimaalla. 
Kielikuntaan kuuluu yhteensä neljä kieltä:
Kielikuntaan kuuluvat kielet ovat hyvin uhanalaisia ja esimerkiksi iwaidjan ja mawngin kielillä on kummallakin vain muutama sata puhujaa.
Scafati

Scafati on kunta ja teollisuuskaupunki Sarno-joen varrella Campanian alueella Etelä-Italiassa noin 25 kilometriä Napolista kaakkoon ja saman verran Salernosta luoteeseen. Langobardit käynnistivät Scafatin kehityksen kaupungiksi 600-luvulla, myöhemmin keskiajalla paikkakunta oli erinäisten taistelujen näyttämönä. Scafatin keskustassa sijaitsevassa Santa Maria delle Verginin kirkossa on taidehistoriallisesti merkittävä polyptyykki 1500-luvulta.
Maantiede ja ilmasto.
Scafati sijaitsee Salernon maakunnan luoteiskolkassa lähellä Tyrrhenanmerta. Kaupungin halki virtaa 24-kilometrinen Sarno-joki. Scafati on alankoa, mutta jo muutama kilometri keskustasta luoteeseen maasto kohoaa ylängöksi: siellä on Vesuvius. Tulivuoren länsipuolella on Napolin keskusta. Myös Scafatin itä- ja eteläpuolella on vuoristoa, joka kohoaa paikka paikoin yli kilometrin korkeuteen merenpinnan yläpuolelle. Lounaassa on Sorrenton niemimaa ja etelässä Amalfin rannikko.
Alueella vallitsee välimerenilmasto kuumine kesineen ja leutoine talvineen. Scafatin vuotuinen keskilämpötila on 16,6 °C. Kylmin kuukausi on tammikuu, jonka keskilämpötila on 9,2 °C, lämpimimmät ovat heinä- ja elokuu, joiden keskilämpötilat ovat 24,2 °C. 
Historia.
Scafatin alue oli asutettu Rooman valtakunnan aikana. Langobardit valtasivat strategisesti tärkeän Sarnon laakson 650-luvulla ja rakensivat Sarnon varrelle tornin, jonka ympärille Scafati alkoi kasvaa. Keskiaikana paikkakunta sijaitsi Napolin ja Beneventon valtapiirien rajalla, joten taisteluita käytiin aika ajoin. 1530-luvulla Scafatin taloudellinen merkitys lisääntyi. Molempain Sisiliain kuningaskunnassa 1800-luvulla Scafati oli huomattava tekstiiliteollisuuden ja aseteollisuuden keskus.
Scafatin kirkkoja ovat muun muassa napolilaista barokkia edustava Santuario di Maria Santissima Incoronata dei Bagni ja renessanssin arkkitehtuuria edustava Chiesa di Santa Maria delle Vergini, jonka historia alkaa 1400-luvulta. Scafatin puistoja on muun muassa Parco Wenner, joka rakennettiin 1800-luvulla. Samalta vuosisadalta on myös Palazzo Mayer, jonka rakennutti Sarnon alueella tekstiiliteollisuutta harjoittanut Mayerin suku.
Talous ja liikenne.
Scafatin merkittäviä teollisuudenaloja ovat elintarviketeollisuus, kemianteollisuus ja mekaaninen teollisuus. Scafatin rautatieasema, Stazione di Scafati, sijaitsee rataosuudella Napoli–Salerno. Toinen rautatieasema, Stazione di Scafati (Circumvesuviana), sijaitsee Vesuviusta kiertävän Circumvesuviana-radan varrella. Keskeinen moottoritieyhteys on Autostrada A 3 (Napoli–Salerno).
Urheilu.
Scafatin koripallojoukkue Scafati Basket saavutti menestystä 2000-luvun alussa. Kaupungin merkittävin jalkapalloseura on Associazione Sportiva Dilettantistica Scafatese Calcio 1922 (Scafatese Calcio). Se on yltänyt sarjatasolle Serie B. Seuran kotikenttä on Stadio comunale 28 settembre 1943.
FA Cup 2007–2008

Kauden 2007–2008 FA Cup alkoi 9. marraskuuta 2007 ja päättyi 17. toukokuuta 2008 loppuotteluun Portsmouthin ja Cardiffin välillä.
Loppuottelu.
17.5.2008 Cardiff City – Portsmouth 0–1
Kamilla Steiwer

Kamilla Steiwer (o.s. "Olaussen", s. 1993 Fredrikstad) on norjalainen suunnistaja. Riian MM-kilpailuissa 2018 Olaussen oli mukana Norjan neljänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa ja sijoittui henkilökohtaisella pitkällä matkalla viidenneksi. Suunnistuksen EM-kilpailuissa Olaussen sijoittui viestijoukkueessa kuudenneksi vuonna 2014. Juniorien MM-kilpailuissa Olaussen sijoittui viestijoukkueessa viidenneksi vuonna 2013. Doksyn MM-kilpailuissa 2021 Steiwer oli Norjan pronssia voittaneessa viestijoukkueessa. Unkarin EM-kilpailuissa 2024 Steiwer suunnisti Norjan toiseksi tulleessa viestijoukkueessa.
Suunnistuksen maailmancupin osakilpailuissa Olaussen on sijoittunut kerran toiseksi ja kerran kolmanneksi. Olaussen suunnisti ankkuriosuuden Fredrikstad SK:n vuoden 2019 Venlojen Viestin voittaneessa joukkueessa.
Nocera Inferiore

Nocera Inferiore on kunta Campanian alueella Etelä-Italiassa noin 35 kilometriä Napolista kaakkoon. Paikkakunnan historia on sama kuin Nocera Superioren aina vuoteen 1850. Nocera oli ennen Rooman valtakunnan aikaa etruskien ja samnilaisten kaupunki. Maaperä on hedelmällistä ja maatalous on tärkeä elinkeino. Kaupungissa on myös runsaasti teollisuuslaitoksia..
Maantiede ja ilmasto.
Nocera Inferiore sijaitsee Salernon maakunnan luoteiskolkassa Monti Lattarin vuoriston pohjoisreunalla lähellä Tyrrhenanmerta. Kaupungin halki virtaa 24-kilometrinen Sarno-joki.
Alueella vallitsee välimerenilmasto kuumine kesineen ja leutoine talvineen. Nocera Inferioren vuotuinen keskilämpötila on 16,6 °C. Kylmin kuukausi on tammikuu, jonka keskilämpötila on 9,4 °C, lämpimin on elokuu, jonka keskilämpötila on 25,5 °C. Heinäkuu on vain aavistuksen viileämpi.
Historia.
Antiikin aikana Nocerasta käytettiin nimeä Nuceria Alfaterna. Paikkakunta oli etruskien hallinnassa 400-luvulle eaa., jolloin samnilaiset ottivat sen haltuunsa. Vuonna 307 eaa. paikkakunnasta tuli roomalainen. Hannibalin joukot tuhosivat kaupungin vuonna 216 eaa., minkä jälkeen se rakennettiin uudelleen. Augustuksen aikana paikkakunnalle perustettiin roomalainen siirtokunta Nuceria Constantia. Rooman valtakunnan luhistumisen jälkeen keskiajalla Nocera kuului Beneventon ruhtinaskuntaan ja sen jälkeen Salernon valtapiiriin. Vuonna 1087 Nocerasta tuli osa Capuan ruhtinaiden läänityksiä. Roger II:n joukot hävittivät kaupungin 1137, ja sen asukkaat muuttivat toisaalle.
Keskiajan lopulla kaupungin nimenä oli Nocera dei Pagani. Keskiajalta pitkälle uuteen aikaan paikkakuntaa hallitsivat mahtisuvut, kuten Acciaiuoli, Loffredo, Carafa ja Pio di Savoia. Maaorjuuden lakkauttamisen jälkeen 1806 Nocera päätyi ranskalaisten hallintaan. Vanha Nocera dei Pagani jaettiin hallintoalueisiin Corbara, Pagani, Sant’Egidio ja Nocera San Matteo, joista muodostetut Nocera Inferiore ja Nocera Superiore liitettiin sittemmin toisiinsa, kunnes 1851 ne jälleen erotettiin. Alue kärsi pahoin vuoden 1980 maanjäristyksessä.
1200-luvulta peräisin olevassa Sant'Antonion kirkossa on Andrea Sabatinin fresko "Sposalizio di Santa Caterina" vuodelta 1519. Kaupungin eteläreunalla sijaitsee San Priscon kirkko ja kaupungin keskellä kohoavalla kukkulalla sijaitsee Sant'Andrean kirkko. Samalla kukkulalla on myös Palazzo Fienga 1800-luvun puolestavälistä ja keskiaikainen Castello del Parco.
Talous ja liikenne.
Noceran Inferioren talouselämä perustuu monipuoliseen maatalouteen ja teollisuuteen. Noceran rautatieasema, Stazione di Nocera Inferiore, sijaitsee rataosuudella Napoli–Salerno 36,0 kilometriä Napolin päärautatieasemalta. Nocera Superioren rautatieasema sijaitsee kolmisen kilometriä Nocera Inferioren asemalta itään. Keskeinen moottoritieyhteys on Autostrada A 3 (Napoli–Salerno).
Urheilu.
Noceran merkittävin jalkapalloseura on Associazione Sportiva Dilettantistica Nocerina 1910, lyhyemmin Nocerina. Se on yltänyt sarjatasolle Serie B. Seuran kotistadion on Stadio San Francesco d'Assisi.
Nocera Superiore

Nocera Superiore on kunta Campanian alueella Etelä-Italiassa noin 35 kilometriä Napolista itäkaakkoon. Paikkakunnan historia on sama kuin Nocera Inferioren aina vuoteen 1850. Nocera oli ennen Rooman valtakunnan aikaa etruskien ja samnilaisten kaupunki. Maaperä on hedelmällistä ja maatalous on tärkeä elinkeino. Kaupungissa on runsaasti teollisuutta.
Maantiede ja ilmasto.
Nocera Superiore sijaitsee Salernon maakunnan luoteiskolkassa Monti Lattarin vuoriston pohjoisreunalla lähellä Tyrrhenanmerta.
Alueella vallitsee välimerenilmasto kuumine kesineen ja leutoine talvineen. Viereisen Nocera Inferioren vuotuinen keskilämpötila on 16,6 °C. Keskimäärin kylmintä on tammikuussa, lämpimintä puolestaan heinä- ja elokuussa.
Historia.
Nocera Superioren historia on sama kuin Nocera Inferioren aina 1800-luvun puoleen väliin saakka, jolloin kaupungit erotettiin toisistaan. Vuoden 1980 maanjäristys vaurioitti kaupunkia pahoin. Yleisilmeeltään verraten modernin Nocera Superioren historiallista arkkitehtuuria edustaa muun muassa 500-luvulla rakennettu varhaiskristillinen kirkko Santa Maria Maggiore ja barokkityylinen kirkko San Bartolomeo Apostolo. Kaupungista on löydetty myös ennen ajanlaskun alkua rakennetun amfiteatterin, Teatro di Nuceria Alfaternan, rauniot.
Talous ja liikenne.
Noceran Superioren talouselämä perustuu monipuoliseen maatalouteen ja teollisuuteen; kaupungissa on muun muassa metalliteollisuutta. Noceran Superioren rautatieasema, Stazione di Nocera Superiore, sijaitsee rataosuudella Napoli–Salerno 39,1 kilometriä Napolin päärautatieasemalta. Etäisyys Nocera Inferioren asemalta on kolmisen kilometriä länteen. Keskeinen maantieyhteys on Strada statale 18 Tirrena Inferiore, josta on pääsy Autostrada A 3:lle (Napoli–Salerno) Nocera Inferioren ja Cava de’ Tirrenin liittymistä.
Kevin Kouassivi-Benissan

Kevin Kouassivi-Benissan (s. 25. tammikuuta 1999 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän edustaa Slovakian pääsarjassa pelaavaa FC Košicea, lainasopimuksella Veikkausliigan HJK:sta. Hänen isänsä on kotoisin Togosta.
Pelaajaura.
Helsingin Pikku Huopalahdessa kasvanut Kouassivi-Benissan on edustanut HJK:ta 6-vuotiaasta asti. Ensimmäisen miesten ottelunsa hän sai tililleen Klubi 04:n riveissä kaudella 2016. Seuraavat kaksi kautta Kouassivi-Benissan kuului Klubi 04:n vakiomiehistöön. Veikkausliigadebyytinsä HJK:n paidassa hän teki 14. heinäkuuta 2018, kun HJK kaatoi TPS:n maalein 2–1.
Kauden 2019 Kouassivi-Benissan aloitti HJK:ssa, mutta elokuussa 2019 hänet lainattiin Rovaniemen Palloseuraan. RoPS:n paidassa Kouassivi-Benissan sai tililleen kahdeksan veikkausliigaottelua. Hän onnistui myös tekemään ensimmäisen liigamaalinsa ottelussa FC Lahtea vastaan. Kauden 2020 hän oli lainasopimuksella FC Interissä, jossa hän pelasi 19 liigaottelua ja teki yhden maalin. Kaudeksi 2021 Kouassivi-Benissan palasi HJK:n riveihin, mutta loukkaantumiset rajoittivat hänen pelaamistaan. Lopulta hän kykeni pelaamaan vain neljässä liigaottelussa. Kauden 2022 Kouassivi-Benissan vietti jälleen lainalla, tällä kertaa FC Lahdessa. 
Kouassivi-Benissan on edustanut Suomea useissa eri juniorimaajoukkueissa. Ensimmäisen kutsunsa Suomen A-maajoukkueeseen hän sai syyskuun 2023 EM-karsintaotteluihin.
Panembahan Krapyak

Panembahan Krapyak (myös "Krabyak") oli Mataramin valtakunnan hallitsija vuodesta 1601 kuolemaansa 1613 asti. Hänen isänsä oli Mataramin hallitsija Senapati.
Panembahan Krabyakin valtakauden alussa hänen kaksi veljeään yritti kaapata vallan. Ensimmäinen oli Demakissa vaikuttanut Pangeran Puger, joka sai hollantilaisen merisotilaan Jacob van Heemskerckin miehiltä apua ja torjui Panembahan Krabyakin ensimmäisen hyökkäyksen. Tämä kapina kukistettiin lopulta vuonna 1604 Panembahan Krabyakin lähdettyä itse taisteluun. Jonkin verran myöhemmin toinen hänen veljistään, Pangeran Jayaraja Panaragasta, nousi puolestaan kapinaan. Kyseisestä konfliktista ei ole saatavilla eurooppalaisperäisiä lähteitä, joita voitaisiin vertailla paikallisiin lähteisiin, joten sen kulusta tiedetään hyvin vähän. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että se oli nopeasti ohi.
Panembahan Krabyakin aikana Mataramin ja Surabayan välillä käytiin konfliktia, joka oli alkanut jo hänen isänsä aikana. Koska Surabayaa suojasivat kiinalaismalliset vahvat linnoitukset, oli sen valloittaminen rynnäköllä Mataramille mahdotonta, eikä Panembahan Krabyak edes yrittänyt sitä. Konflikti jatkui lähinnä molemminpuolisten ryöstöretkien muodossa, minkä lisäksi Surabaya tuki Panembahan Krabyakin vihollisia.
Panembahan Krabyak kuoli vuonna 1613, mahdollisesti loppuvuodesta, sillä hänen kuolemansa mainitaan Jan Pieterszoon Coenin 1. tammikuuta 1614 päivätyssä kirjeessä. Häntä seurasi Mataramin hallitsijana hänen vanhin poikansa Ransang, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Agung.
Nissan Ariya

Nissan Ariya on Nissanin vuodesta 2022 lähtien valmistama crossover-tyyppinen sähköautomalli. Sen konseptimalli esiteltiin Tokion autonäyttelyssä lokakuussa 2019, tuotantoversio puolestaan seuraavan vuoden heinäkuussa.
Ariya on ensimmäinen malli, joka perustuu Renault–Nissan-konsernin sähköautomalleja varten kehittämälle CMF-EV-perusrakenteelle. Auto on saatavana viidellä erilaisella voimalinjaversiolla. Akkukokoja on kaksi: 65 tai 90 kilowattituntia. Etuvetoisessa malliversiossa tehovaihtoehdot ovat 215 hevosvoimaa pienemmällä akkukoolla ja 240 hevosvoimaa suuremmalla. Suurin toimintamatka on ensin mainitussa 360 kilometriä ja jälkimmäisessä 500 kilometriä. Nelivetoisessa E-4ORCE-versiossa teho on 278 hevosvoimaa pienemmällä ja 304 hevosvoimaa suuremmalla akkukoolla. Toimintamatkat ovat 340 ja 460 kilometriä. Malliston huipulla on Performance, jossa kookkaamman akun ja nelivetoisen voimalinjan yhdistelmästä otetaan tehoa 392 hevosvoimaa. Sen suurin toimintamatka on 400 kilometriä.
Hopeatetrafluoroboraatti

Hopeatetrafluoroboraatti (AgBF4) on hopeakationien ja tetrafluoroboraatti-anionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Se on valkoista tai likaisenvaaleaa kiinteää jauhetta, joka liukenee veteen ja muihin poolisiin liuottimiin.
Valmistaminen.
Hopeatetrafluoroboraattia voidaan valmistaa monin tavoin, esim. antamalla booritrifluoridin ja hopeaoksidin reagoida bentseenin läsnäollessa, tai hopeafluoridin reagoida booritrifluoridin kanssa nitrometaanin läsnäollessa.
Käyttö.
Hopeatetrafluoroboraatti on käyttökelpoinen reagenssi epäorgaanisessa ja organometallisessa kemiassa. Sekoitettuna dikloorimetaaniin se on kohtalaisen vahva hapetin. Hopeaheksafluorofosfaatin tavoin sitä käytetään halidi-anionien tai -ligandien korvaamiseen heikosti koordinoivilla tetrafluoroboraatti-anioneilla. Tuloksena syntyy vastaavia hopeahalideja.
Rick Ketting

Rick Ketting (s. 15. tammikuuta 1996 Nieuwerkerk aan den IJssel) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Suomen Veikkausliigassa pelaavaa FC Interiä.
Ketting nousi Sparta Rotterdamin junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2014–2015. Joukkue nousi kaudeksi 2016–2017 Eredivisieen, jossa Ketting pelasi vain yhden ottelun. Kesällä 2017 hän siirtyi toisella sarjatasolla pelanneeseen Go Ahead Eaglesiin.
Vuoden 2019 alussa Ketting siirtyi Suomeen. Hän edusti kaudella 2019 IFK Mariehamnia ja pelasi Veikkausliigassa 29 ottelua, joissa hän teki neljä maalia, niistä kaksi kauden toisessa liigaottelussaan FC Honkaa vastaan. Kaudeksi 2020 hän siirtyi myöskin Veikkausliigassa pelaavaan FC Interiin. Hän pelasi kauden aikana 21 liigaottelua ja teki maalin kauden ensimmäisessä liigaottelussa Rovaniemen Palloseuraa vastaan sekä syyskuussa Seinäjoen Jalkapallokerhoa vastaan.
Ketting pelasi Alankomaiden alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua ja teki ensimmäisessä niistä kaksi maalia Tšekkiä vastaan.
Japanin kielet

Japani on hyvin homogeeninen yhteiskunta, jossa väestö koostuu melkein yksinomaan etnisistä japanilaisista. Maalle ei kuitenkaan ole määritelty mitään virallista kieltä.
Japanin kieli ja japanilainen viittomakieli.
Japanin kieli ei ole virallinen kieli Japanissa, vaikka se on enemmistön äidinkieli. Yksi syy jättää virallinen kieli määrittelemättä on todennäköisesti se, että Japanin väestö on pitkään ollut hyvin homogeeninen ja maahan on muuttanut verrattain vähän vieraskielistä väestöä. Japanin ulkopuolella kieli ei juurikaan ole käytössä minkään alueen ensimmäisenä tai toisena virallisena kielenä.
Japanilainen viittomakieli (jap. 日本手話, "Nihon Shuwa") on hyvin samantapainen kuin korealainen ja taiwanilainen viittomakieli. Vuonna 2018 säädetyn lain mukaan japanilaisella viittomakielellä on sama asema kuin japanilla. Viittomakieli on arviolta 50 000 (vuonna 2006) japanilaisen äidinkieli.
Vähemmistökielet.
Ainu.
Ainu on lähinnä Hokkaidossa puhuttava isolaattikieli, joka ei ole sukua japanille. Ainuista arviolta vain 4,6 % puhuu ainua erittäin sujuvasti, mikä tarkoittaa hieman yli 300 henkilöä.
Japani tunnusti ainun maan alkuperäisväestön kieleksi huhtikuussa 2019. Lain nojalla paikallishallinnon tulee edistää ainun kieltä ja valtio tukee tätä rahallisesti. 
Ryukyulaiset kielet.
Japani alkoi korvata riukiukielet saarten ensisijaisena kielenä 1880-luvulla. Nykyään suurin osa näistä kielistä on uhanalaisia. Viime aikoina näitä kieliä, mm. okinawaa, on alettu elvyttää.
Pyhän kolminaisuuden kirkko (Wilmington)

Pyhän kolminaisuuden kirkko, tunnetaan myös nimellä Old Swedes on kirkkorakennus Delawaren Wilmingtonissa Yhdysvalloissa. Se rakennettiin vuosina 1698–1699 vanhaan ruotsalaisten perustamaan Fort Christinan siirtokuntaan. Se oli alkujaan luterilainen kirkko, mutta se siirtyi episkopaaleille vuonna 1791. Kirkko on Yhdysvaltain kansallisten historiallisten muistomerkkien luettelossa.
Historia.
Pyhän kolminaisuuden kirkon taustalla on nykyisen Wilmingontin alueelle muuttaneet ruotsalaiset ja suomalaiset siirtolaiset. Fort Christinan siirtolaiset käyttivät nykyisen kirkon aluetta hautausmaana, mutta siellä on myös todisteita delawareintiaanien toiminnasta. Kirkko rakennettiin vuosina 1698–1699, ja se vihittiin käyttöön Pyhän Kolminaisuuden päivänä 1699. Ruotsin valtio tuki kirkon rakentamista, vaikka Ruotsi oli jo menettänyt Fort Christinan, joka oli siirtynyt vuonna 1664 Englannille.
Lars Girelius oli kirkon viimeinen ruotsalainen pastori. Hän jätti seurakunnan vuonna 1791, ja hänen tilalleen tuli Joseph Clarkson. Kirkon hallinta siirtyi tämän jälkeen Yhdysvaltain episkopaaliselle kirkolle. Seurakunta rakensi vuonna 1830 uuden kirkon, jolloin vanha rakennus jäi vähälle käytölle. Siellä pidettiin yli vuosikymmenen ajan vain yksi tapahtuma vuodessa, ja se alkoi rapistua. Rakennus otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1842, jolloin sen vanhat puiset penkit vaihdettiin pitkiin kirkonpenkkeihin, tiililattian päälle tehtiin puinen lattia ja parvekkeen portaat siirrettiin sisätiloihin.
Kirkko valittiin vuonna 1961 kansalliseksi historialliseksi muistomerkiksi, ja vuonna 1966 se listattiin historiallisten kohteiden kansalliseen rekisteriin.
Tanssii tähtien kanssa (13. tuotantokausi)

Tanssii tähtien kanssa -ohjelman kolmastoista tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla syksyllä 2020 ja Mtv Palvelussa. Sarjassa julkisuuden henkilöt opettelevat tansseja ammattilaistanssijoiden opastuksella. Ohjelma perustuu formaattiin "Dancing with the Stars".
Tuotantokausi alkoi tähtiparien esittelyjaksolla lauantaina 5. syyskuuta 2020 ensimmäisellä suoralla lähetyksellä seuraavana päivänä sunnuntaina 6. syyskuuta 2020. Ensimmäinen pari putosi kilpailusta toisessa suorassa lähetyksessä viikkoa myöhemmin. Aiemmista kausista poiketen tuotantokausi koostui ennätyksellisestä 14 jaksosta ja mukana oli kymmenen sijaan 12 tähtiparia. 14 jakson lisäksi kauden aikana esitettiin koostejakso täyden kympin tansseista sarjan historian aikana, koska semifinaali jouduttiin perumaan koronavirustartunnan vuoksi. Finaali oli kaksiosainen, ja kauden voitti Virpi Sarasvuo parinaan Sami Helenius.
Ohjelman juontajina jatkoivat Vappu Pimiä ja Mikko Leppilampi sekä tuomareina Jukka Haapalainen, Helena Ahti-Hallberg ja Jorma Uotinen. TTK-bändin johtajana jatkoi Sami Pitkämö laulusolisteina Johanna Försti ja Antti Koivula.
"Katso myös: Luettelo televisiosarjan Tanssii tähtien kanssa kilpailijoista
Kilpailijat.
a Niklas Hagman sai koronavirustartunnan ja joutui keskeyttämään kilpailun.
Vihreä luku tarkoittaa viikon parasta pistemäärää.
Punainen luku tarkoittaa viikon huonointa pistemäärää.
Pisteet.
Taustavärit:
 (kilpailun voittajat)
 (kilpailun 2. sija)
 (kilpailun 3. sija)
 (keskeyttänyt pari)
 (pudonnut pari)
Koronaviruksen vaikutukset tuotantoon.
Sunnuntaina 22. marraskuuta 2020 oli tarkoitus esittää kauden 13. jakso (kauden 12. livelähetys) ja samalla semifinaali, mutta se peruuntui tuotantoon kuuluneella työntekijällä todetun koronavirustartunnan vuoksi. Samalla ohjelmapaikalla esitettiin koostejakso ohjelman aiempien tuotantokausien tähtihetkistä. Jo aiemmin syksyn aikana, sunnuntaina 8.11. lähetyksen orkesteri korvattiin varotoimenpiteenä tartunnan vuoksi. Tuolloin kapellimestari Sami Pitkämöä tuurasi Mikko Mäkinen ja solisteja Maria Ylipää ja Mikael Saari.
Koronaviruksesta johtuvien varotoimenpiteiden vuoksi kauden kaksiosainen finaali kuvattiin ilman liveyleisöä. Finaalin alussa Niklas Hagman ilmoitti keskeyttävänsä kilpailun koronavirustartunnan takia.
Ellinton Costa Morais

Ellinton Antonio Costa Morais (s. 30. maaliskuuta 1990 Bauru), taiteilijanimeltään Liliu, on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Perun Primera Divisiónissa pelaavaa Sport Huancayoa.
Liliu saapui Brasiliasta Eurooppaan vuonna 2010 ja on tämän jälkeen pelannut Belgiassa, Kuwaitissa, Kyproksella, Israelissa, Maltalla, Virossa, Ruotsissa ja Suomessa. Hän voitti vuonna 2018 Nõmme Kaljun joukkueessa Viron-mestaruuden ja oli liigan paras maalintekijä. Vuoden 2019 jälkipuolella hän edusti ruotsalaista IF Brommapojkarnaa, josta hän tammikuussa 2020 siirtyi Suomen Veikkausliigassa pelaavaan FC Interiin. Kaudella 2020 hän pelasi Interissä 17 liigaottelua mutta vain kolme kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin vierasottelussa FC Hakaa vastaan.
Shrewsbury Town FC

Shrewsbury Town FC on jalkapalloseura Shrewsburystä, Shropshirestä. Joukkue pelaa kaudella 2025-2026 Kakkosliigassa, neljännellä tasolla. Joukkueen kotikenttä on New Meadow ja lempinimi "The Shrews".
Ottosson

Ottosson on muun muassa seuraavien ruotsalaisten henkilöiden sukunimi:
Olof Stahre

Nils Olof Stahre (19. huhtikuuta 1909 Lerum – 7. maaliskuuta 1988 Blentarp) oli ruotsalainen upseeri ja kenttäratsastuksen olympiavoittaja.
Stahre voitti kenttäratsastuksen joukkuekilpailussa olympiakultaa Helsingissä 1952 ja olympiahopeaa Lontoossa 1948. Helsingissä hänen sijoituksensa yksilökilpailussa oli kahdeksas. Stahre ylennettiin reservissä majuriksi.
Cranachan

Cranachan on perinteinen skottilainen jälkiruoka. Sitä nautittiin alun perin sadonkorjuun juhlistamiseksi, kesäkuun vadelmasadon korjuun jälkeen. Jälkiruoka valmistetaan kermasta, tuoreista vadelmista, skottilaisesta kaurasta ja viskistä. Sitä on kutsuttu "skottilaisten jälkiruokien kiistattomaksi kuninkaaksi". Cranachan perustuu crowdie-juustosta, kevyesti paistetusta kaurasta, kermasta ja paikallisesta hunajasta tehtyyn aamiaiseen. Vadelmasatokautena aamiaiseen voidaan lisätä vadelmia.
Cranachania tarjoillaan nykyisin ympäri vuoden, ja erityisesti juhlapäivinä. Jälkiruokaa tarjoillaan perinteisesti tuomalla jokaista ainesosaa erikseen pöytään, jotta kukin voi koota jälkiruoan oman makunsa mukaan.
Resepti.
Tästä perinteisestä skottilaisesta vanukkaasta on monta versiota. Aikaisemmissa resepteissä käytettiin crowdie-juustoa kerman sijaan tai sen lisäksi, ja sitä kutsuttiin joskus kerma-crowdieksi. Jotkut muut vanhemmat reseptit ovat yksinkertaisempia, jättäen viskin pois ja kohdellen marjoja valinnaisena lisänä. Uudemmissa resepteissä crowdie-juusto on vaihdettu kermavaahtoon. Uusissa resepteissä käytetään rasvaista kermaa, viskiä, hunajaa ja tuoreita vadelmia, sekä paistettua kauraa johon annetaan imeytyä pieni määrä viskiä yön yli. Ruoka tarjoillaan usein korkeista jälkiruokalaseista.
Vaihtoehtoisiin versioihin kuuluu appelsiini-cranachan, cranachan-trifle, maustettu rommi ja shortbread-keksi. Maustettua rommia käytettäessä rommitaikina taitetaan kermavaahdon kanssa ja asetetaan shortbread-keksien päälle, minkä jälkeen vadelmat lisätään. Viskissä uitettuja rusinoita voidaan käyttää vadelmien sijaan. Suklaa-cranachania voidaan tehdä hienonnettujen paistettujen hasselpähkinöiden, kevyen muscovado-sokerin ja suklaan kanssa.
Folke Frölén

Karl Folke Frölén (25. helmikuuta 1908 Eskilstuna – 6. marraskuuta 2002 Uumaja) oli ruotsalainen kenttäratsastuksen olympiavoittaja.
Frölén voitti kenttäratsastuksen joukkuekilpailussa olympiakultaa Helsingissä 1952. Yksilökilpailussa hän sijoittui 15:nneksi.
Ivolgan temppeli

Ivolgan temppeli () on Burjatiassa sijaitseva buddhalainen temppeli. Temppelin yhteydessä toimii buddhalainen yliopisto. Temppelin ehkä tunnetuin asukas on lama Dashi-Dorzho Itigilov, jonka muumiota säilytetään temppelissä.
Temppeli toimi alkujaan paikallisessa puutalossa, noin 36 kilometrin päässä Ulan-Udesta. Vuonna 1945 Josif Stalin antoi paikallisille munkeille luvan temppelin rakentamiseen. Päärakennus valmistui vuonna 1976. Dalai lama vieraili Ivoglan temppelissä vuonna 1982. Vuodesta 2011 temppeliä on johtanut Ajur Tsyrendylykov.
Mobara

Mobara () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Kujūkurin tasangolla. Mobarassa on 88 456 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 99,92 neliökilometriä.
Mobara kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla markkinapaikkana, jossa myytiin ympäröivän maaseutualueen ja läheisen Kujūkurin hiekkarannan antimia. Siellä tuotettiin myös puuvillaa. Meiji-restauraation jälkeen siitä tuli paikallinen hallinnollinen ja kaupallinen keskus, jonne sijoittui 1930-luvulta lähtien alueen kaasuvaroja hyödyntävää kemian- ja koneteollisuutta. Kaupunkioikeudet Mobara sai vuonna 1952, kun Mobaran maaseutukaupunkiin liitettiin viisi kyläkuntaa. Kaupungin ympäristössä viljellään riisiä, vihanneksia ja maapähkinöitä.
Mobaran rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Nichirenin perustama Sōgen-jin buddhalainen temppeli. Muita nähtävyyksiä ovat Mobaran puisto ja heinäkuisin järjestettävä suuri Mobaran tanabata-festivaali. Mobaraa palvelee JR Higashi-Nihonin Sotobō-linja.
PEPCON-onnettomuus

PEPCON-onnettomuus oli kahden ihmisen hengen vaatinut räjähdysonnettomuus Hendersonin kaupungin lähellä, Nevadassa, Yhdysvalloissa.
Pacific Engineering Production Company of Nevadan (PEPCON) tehdas oli yksi kahdesta länsimaisesta rakettipolttoaineena käytetyn ammoniumperkloraatin valmistajasta. Toinen tehdas sijaitsi 1,5 mailin päässä samassa piirikunnassa. Tehtaan ali kulki maakaasulinja.
Kahdesta kuolleesta toinen jäi soittamaan Clarkin piirikunnan palokunnalle ja toinen käytti pyörätuolia.
Nuppimustesieni

Nuppimustesieni ("Coprinopsis pseudoradiata") on pieni mustesienilaji. Se muistuttaa kääpiömustesientä ("Coprinopsis radiata"). Se esiintyminen on Suomessa todennettu, mutta ei ole varma, onko se oma lajinsa. Viimeisimmät tutkimustulokset kuitenkin viittaavat siihen.
Laidunmustesieni

Laidunmustesieni ("Tulosesus heterosetulosus", syn. "Coprinellus heterosetulosus") on muun muassa tanskalaisen Morten Langen tutkima mustesienilaji, jota ei kovinkaan usein tavata luonnossa, joskin sen esiintyvyys ajatellen uhanalaisuutta on puutteellisesti tunnettu (DD). Sitä on löydetty sekatyyppisistä metsistä lähnnä hevosen lannalta. Kuitenkin se tunnetaan ainakin Suomesta Oulun seudulta, Ruotsista ja Tanskasta sekä eräiltä Norjan alueilta kuten Trondheimista. Sen lakki on parin senttimetrin läpimittainen ja muuttuu vaaleasta auetessaan säteittäiseksi ja punaruskeaksi tai mahdollisesti meripihkan väriseksi. Jalan pituus on yhdestä viiteen senttimetriin, mutta ohut, enintään millimetrin paksuinen, harmahtava. Lajin varmistamiseksi tarvitaan itiöiden mikroskooppitutkimusta.
Porome

Porome on Papua-Uuden-Guinean eteläosissa puhuttava isolaattikieli. Kielellä on kaksi murretta.. Kieli määritellään myös toisinaan yleisuusiguinealaisiin kieliin.
Puhujia poromella on noin 1500.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Poromossa on viisi toonia: korkea, matala, nouseva, laskeva ja laskeva-nouseva-laskeva.
Lähde:
Ansarimustesieni

Ansarimustesieni ("Coprinopsis paleotropica", syn. "Coprinus paleotropicus") on mustesienilaji, joka ei kasva esimerkiksi Suomessa luonnonvaraisena. Sitä on tavattu kasvihuoneissa ja kukkapurkeissa.
Läjämustesieni

Läjämustesieni ("Parasola schroeteri") on Pohjoismaissa tavattava mustesienilaji, joka mielletään erityisesti kalkinvaatijaksi eli sitä tavataan yleisimmin kalkkipitoisessa maastossa. Se voi kasvaa niittytyyppisissä maisemissa ja viihtyy erityisesti lannassa. Itiöemä on pieni, noin sentin korkuinen, ja sitäkin kapeampi. Lakki on aluksi valkea, kellertävän tai punaruskein laikuin keskeltä. Itiöstö on selvästi irtotyvinen eikä muutu mustemaiseksi. Vaalea liereä jalka saattaa vaihdella pituudeltaan kolmesta kahdeksaan senttimetriin, mutta sen paksuus on vain noin millimetrin luokkaa. Laji on puutteellisesti tunnettu uhanalaisuudeltaan (DD). Lajin on alun perin kuvannut tieteelle suomalainen sienitieteilijä Petter Karsten.
Hapramustesienet

Hapramustesienet ("Coprinellus") on mustesienisuku, joka on erotettu Agaricaceae-heimoon kuuluvasta suvusta "Coprinus", koska sen on todettu kuuluvan eri heimoon Psathyrellaceae. Sukuun kuuluu muun muassa kiillemustesieni. "Coprinellus"-nimen on lanseerannut alun perin suomalainen sienitieteilijä Petter Karsten. Ranskalainen mykologi Robert Kühner on suositellut suvulle nimitystä "Pseudocoprinus".
Hämymustesienet

Hämymustesienet ("Coprinopsis") on mustesienisuku, joka on erotettu Agaricaceae-heimoon kuuluvasta suvusta "Coprinus", koska sen on todettu kuuluvan eri heimoon Psathyrellaceae. Sukuun kuuluu muun muassa sittamustesieni.
Varjomustesienet

Varjomustesienet ("Parasola") on mustesienisuku, joka on erotettu Agaricaceae-heimoon kuuluvasta suvusta "Coprinus", koska sen on todettu kuuluvan eri heimoon Psathyrellaceae. Sukuun kuuluu muun muassa ratasmustesieni.
Spandau Balletin diskografia

Spandau Ballet oli marraskuussa 1979 perustettu brittiläinen yhtye, jonka musiikille oli ominaista funkin ja syntetisaattoripopin sekoitus saksofonisooloihin.
Selin rautatieasema

Selin rautatieasema () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Hanko–Hyvinkää-radalla Selin kylässä Vihdissä. Se avattiin liikenteelle viimeistään vuonna 1899. Seisake palveli muun muassa paikallista maidonmyyntiosuuskuntaa. 1900-luvun alussa paikalle rakennettiin Bruno Granholmin suunnittelema Platformskjul-tyyppinen rakennus, jota laajennettiin vuonna 1925. Selki muutettiin miehittämättömäksi 22. toukokuuta 1966 ja henkilöliikenne lakkautettiin 25. syyskuuta 1983. Liikennepaikka lakkautettiin 21. lokakuuta 1995.
Museovirasto on luokitellut Selin asema-alueen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Alueen rakennukset ovat suojeltuja.
Havupuistohapero

Havupuistohapero ("Russula cessans") on haperolaji.
Sienen lakki on 3–7 senttimetriä leveä ja väriltään violetti, ruskehtava, viinin- tai purppuranpunainen. Pintakelmu on nyljettävissä. Heltat ovat melko harvat ja keltaiset. Myös itiöpöly on keltaista. Jalka on 3–7 senttimetriä pitkä ja valkoinen. Malto on valkoista. Maku on mieto ja sieni on syötävä. Suomessa havupuistohaperoa tavataan yleisenä Etelä-Suomen havumetsissä, mäntykankankailla, metsänreunoilla ja puistoissa. Se on männyn juurisieni. Kasvuaika on elokuusta syyskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
The Vaccinesin diskografia

The Vaccines on vuonna 2010 perustettu brittiläinen indie rock -yhtye.
Angiotensiinikonvertaasi 2

Angiotensiinikonvertaasi 2 eli ACE2 on ihmisten ja muiden eläinkuntaan kuuluvien eliöiden solukalvoissa oleva entsyymi. ACE2 säätelee eläinten verenpainetta laskemalla sitä. ACE2 laskee verenpainetta hajottamalla hydrolyysireaktion kautta verisuonia supistavaa angiotensiinia II verisuonia laajentavaksi angiotensiiniksi 1-7. ACE2 laskee verenpainetta myös hydrolysoimalla angiotensiinia I angiotensiiniksi 1-9, mutta ACE2 suorittaa tämän reaktion vähemmän tehokkaasti kuin angiotensiinin II hajotuksen.
Ihmisillä ACE2:n geenin symboli on "ACE2" ja geeni on X-kromosomissa kohdassa Xp22. Siinä on 18 eksonia.
ACE2 on angiotensiinikonvertaasin eli ACE:n homologi. Tästä johtuen ACE2:ta kutsutaan joskus myös nimellä ACEH, joka on lyhenne sanoista angiotensiinikonvertaasin homologi.
Rakenne.
Ihmisillä ACE2 on tyypin I integraalinen kalvoproteiini eli sen C-terminaali on solukalvon sisällä. ACE2 on yhdestä aminohappoketjusta koostuva glykoproteiini, jonka massa on 120 kDa. Se on lisäksi metalloproteiini, sillä se vaatii kofaktoriksi sinkki-ionin. Siksi sinkki-ioneita kelatoivat aineet estävät ACE2:n toiminnan.
Toiminta.
ACE2:t ovat kiinni solukalvoissa. Ihmisissä niitä on laajalti eri kudoksissa. Ihmisissä niitä on eniten ohutsuolessa, kiveksissä, munuaisissa, sydämessä, kilpirauhasessa ja rasvakudoksessa. Vähiten niitä on veressä, haimassa, luuytimessä, aivoissa, verisuonissa ja lihaksissa.
ACE2 laskee verenpainetta hajottamalla hydrolyysireaktion kautta angiotensiineihin kuuluvia verenpainetta kohottavia peptideitä. ACE2 on siten osa verenpainetta säätelevää reniini-angiotensiini-aldosteronijärjestelmää. Ihmisissä ACE2:n päätoiminto on hydrolysoida angiotensiinia II (Ang II) angiotensiiniksi 1-7 (Ang 1-7). Ang II nostaa verenpainetta supistamalla suonia. Ang II tekee tämän sitoutumalla aktivoivasti AT1 reseptoriin. Ang 1-7 taas laskee verenpainetta laajentamalla suonia. Ang 1-7 tekee tämän sitoutumalla aktivoivasti MAS1-reseptoriin. ACE2 hydrolysoi myös angiotensiinia I (Ang I) angiotensiiniksi 1-9 (Ang 1-9). Ihmisillä Ang I:n ACE2-välitteinen hydrolyysi on kuitenkin noin 400 kertaa hitaampaa kuin Ang II:n hydrolyysi. Myös Ang I:n hydrolyysi laskee verenpainetta, sillä Ang I voi hajota verenpainetta kohottavaksi Ang II:ksi angiotensiinikonvertaasin (ACE:n) avulla. ACE2:n suorittamat reaktiot laskevat siis verenpainetta ja ACE:n suorittamat reaktiot nostavat verenpainetta. ACE-estäjät eivät vaikuta ACE2:n toimintaan. ACE2 pystyy myös hydrolysoimaan muitakin peptideitä. Muut sen ihmisissä hydrolysoimat aineet ovat apeliini 13, des-Arg9-bradykiniini, dynorfiini A-(1-13), greliini, neurotensiini-(1-8) ja neurotensiini-(1-11).
Kolme ihmisiin tarttuvaa koronavirusta käyttää solujen pinnan ACE2-proteiineja reseptoreinaan sitoutumalla niihin. Sitoutumisen avulla virukset siirtävät perimänsä soluun ja tartuttaen siten solun. Nämä virukset ovat SARS-CoV, HCoV-NL63 ja SARS-CoV-2.
Gustaf Adolf Boltenstern (nuorempi)

Gustaf Adolf Boltenstern (15. toukokuuta 1904 Tukholma – 31. maaliskuuta 1995 Mariefred) oli ruotsalainen upseeri ja kouluratsastuksen olympiavoittaja.
Boltenstern voitti kouluratsastuksessa joukkuekilpailun olympiakultaa Helsingissä 1952 ja Tukholmassa 1956 sekä hopeaa jo Los Angelesissa 1932. Lontoossa 1948 hän voitti yksilökilpailun olympiapronssia: joukkuekilpailussa Ruotsin joukkue hylättiin, koska Gehnäll Persson ei ollut upseeri, mitä tuolloin vaadittiin. Boltensternin isä Gustaf Adolf Boltenstern saavutti kouluratsastuksessa olympiahopeaa Tukholmassa 1912. Upseerina työskennellyt Boltenstern ylennettiin majuriksi.
Altaiitti

Altaiitti eli "lyijytelluridi" on kellahtavan valkoinen mineraali, jolla on isometrinen kristallirakenne. Se muistuttaa monilta ominaisuuksiltaan lyijyhohdetta. Sillä on vaaleaksi mineraaliksi epätavallisen korkea tiheys. Altaiitti, ja muut harvinaiset telluridit, luokitellaan sulfidimineraalien luokkaan.
Altaiitti löydettiin 1845 Altaivuorilta. Altain lisäksi altaiittia löytyy muun muassa Zıryanovskista ja Koch-Bulakin kultaesiintymästä Kazakstanissa; Ritchie Creekin esiintymässä Wisconsinin Pricen piirikunnassa; Moctezumasta Meksikon Sonorassa; ja Chilen Coquimbosta.
Pseudo-nitzschia

Pseudo-nitzschia on meressä elävä planktoninen piilevien suku, joka sisältää joitakin lajeja, jotka kykenevät tuottamaan neurotoksista hermomyrkkyä, domoiinihappoa. Myrkky tunnetaan myös ASP-toksiinina, ja se aiheuttaa häiriöitä hermostossa. Tällä hetkellä tunnetaan 54 lajia, joista 26 on osoitettu tuottavan DA: ta. Alun perin oletettiin, että vain panssarisiimaeliöt voisivat tuottaa haitallisia levätoksiineja, mutta tämä osoittautui vääräksi, kun "Pseudo-nitzschian" kuolemia aiheuttanut leväkukinta tapahtui vuonna 1987 Kanadan prinssi Edwardin saarten lahtien vesissä ja aiheutti ASP: n puhkeamisen. Yli 100 ihmistä sai myrkytyksen syötyään saastuneita simpukoita, joista kolme ihmistä kuoli. Sittemmin leväkukinnat ovat olleet tyypillisiä rannikkovesissä ympäri maailmaa, ja niiden yleistyminen on yhteydessä kasvaviin meren ravinnepitoisuuksiin.
Gustaf Adolf Boltenstern (vanhempi)

Gustaf Adolf Boltenstern (1. huhtikuuta 1861 Helsingborg – 9. lokakuuta 1935 Tukholma) oli ruotsalainen upseeri ja kouluratsastuksen olympiamitalisti.
Boltenstern saavutti kouluratsastuksessa yksilökilpailun olympiahopeaa Tukholmassa 1912. Boltenstern kilpaili myös Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920, missä hänet hylättiin, koska hän oli harjoitellut kilpailuradalla etukäteen. Boltensternin poika Gustaf Adolf Boltenstern voitti kouluratsastuksessa kaksi olympiakultaa ja yhteensä neljä olympiamitalia.
Gustaf Adolf Boltenstern

Gustaf Adolf Boltenstern -nimisiä henkilöitä ovat:
Agustín Moreto

Agustín Moreto y Cavana, myös: Cabaña, (1618 Madrid, Espanja – 1669) oli espanjalainen näytelmäkirjailija. Hän syntyi puoliksi italialaiseen sukuun. Hän astui myöhemmin monen muun espanjalaisen runoilijan tavoin hengelliseen säätyyn. Hänen runoilleen on ominaista, että niistä puuttuu satunnaisvaikuttavaisuus ja että niiden jännittävyys luonnollisesti johtuu itse luonteista. Hänen monista näytelmistään ovat parhaita mestarillinen, hieno komedia "El desdén con el desdén", jota Molière ja Carlo Gozzi jäljittelivät, ja murhenäytelmä "El valiente justiciero". Moreto y Cavana määräsi testamentissaan, että hänen ruumiinsa oli haudattava "hirtettyjen niitylle", toisin sanoen teloitettujen hautausmaahan.
Gehnäll Persson

Gehnäll Persson (21. elokuuta 1910 Steneby – 16. heinäkuuta 1976 Köping) oli ruotsalainen kouluratsastuksen olympiavoittaja.
Persson voitti kouluratsastuksessa joukkuekilpailun olympiakultaa Helsingissä 1952 ja Tukholmassa 1956. Yksilökilpailussa hän sijoittui Tukholmassa neljänneksi ja Helsingissä yhdeksänneksi. Persson kilpaili myös Lontoon kesäolympialaissa 1948, missä hänen suorituksensa hylättiin, koska hän ei ollut tuolloisten vaatimusten mukaisesti upseeri.
Henry Eyring

Henry Eyring (20. helmikuuta 1901 Colonia Juárez, Meksiko – 26. joulukuuta 1981 Salt Lake City, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen teoreettinen kemisti, joka tunnetaan parhaiten reaktiokinetiikkaan keskeisesti kuuluvan siirtymätilateorian keksijänä ja kehittäjänä.
Opiskelu ja ura yliopistossa.
Eyring suoritti kandidaatin opinnot kaivostoiminnan alalla vuonna 1923 saamansa apurahan mahdollistamana ja maisterin opinnot metallurgian alalla vuonna 1924. 1925 hän siirtyi Kalifornian yliopistoon (Berkeley, USA), missä opiskeli fysikaalista kemiaa ja suoritti tohtorin tutkinnon (Ph.D.) vuonna 1927 aiheena ”A Comparison of the Ionization by, and Stopping Power for, Alpha Particles of Elements and Compounds”. Tämän jälkeen hän luennoi Wisconsinin yliopistossa ennen kuin siirtyi vuodeksi työskentelemään Michael Polanyin kanssa Kaiser Wilhelm -instituuttiin Berliiniin. Vuonna 1931 hän siirtyi Hugh Stott Taylorin kutsumana Princetonin yliopistoon, ja oli siellä vuoteen 1946 asti. Tämän jälkeen hän siirtyi Utahin yliopistoon, koska hänelle tarjottiin dekaanin tointa yliopistossa. Yliopiston kemian rakennus on nimetty Eyringin kunniaksi. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1931.
Tutkijana.
Eyringin ura tutkijana kattoi laajan alueen tieteessä. Suurin kiinnostus oli kemiallisessa kinetiikassa, ja tämän lisäksi kiinteiden ja nesteiden rakenteissa sekä fysikaalisissa prosesseissa. Vaikka Eyring teki vain vähän kokeellista tutkimusta, hänen teoreettinen tutkimuksensa oli aina kiinteästi kytköksissä kokeellisiin mittaustuloksiin.
Eyringin merkittävimmät osuudet kemiallisen kinetiikan kehittämisessä olivat &lt;chem&gt;H + H_2&lt;/chem&gt;-reaktion semiempiirisen potentiaalienergiapinnan laskeminen ja ennen kaikkea siirtymätilateorian keksijänä. Myöhemmin Eyring kehitti teoriaa lisää ja sovelsi sitä muun muassa fysikaalisiin prosesseihin ja biologisiin järjestelmiin. Eyring julkaisi yli 600 tieteellistä artikkelia ja kymmenen tieteellistä oppikirjaa. Hänet huomioitiin muun muassa kemian Wolfin palkinnolla vuonna 1980 ja Priestley-mitalilla vuonna 1975, mutta ei yllättäen Nobel-palkinnolla, vaikka monet tutkijat ovat myöhemmin saaneet siirtymätilateoriaan nojautuvista tutkimuksistaan Nobel-palkinnon (vuodet 1956, 1986 ja 1999).
Brusiitti

Brusiitti on magnesiumhydroksidin mineraalimuoto. Sen kemiallinen kaava on Mg(OH)2. Se on periklaasin muuntumistulos marmorissa, esiintyy osana metamorfista kalkkikiveä sekä kloriittiliuskeissa. Sitä löytyy usein serpentiinin, kalsiitin, aragoniitin, dolomiitin, magnesiitin, artiniitin, talkin ja krysotiilin yhteydessä.
Nimi.
Brusiitti kuvattiin tieteelle ensi kertaa vuonna 1824, ja se on nimetty löytäjänsä, amerikkalaisen mineralogin Archibald Brucen (1777–1818) mukaan. Kuituista brusiittia kutsutaan nimellä nemaliitti.
Käyttö.
Brusiittia käytetään magnesiumin ja magnesiumoksidin lähteenä. Sitä käytetään myös jonkin verran palonsuoja-aineena, koska kuumetessaan se vapauttaa vettä samaan tapaan kuin alumiinihydroksidi. 
Haitat betonille.
Betonissa ja sementissä voi muodostua brusiittia Mg2+-ionien vaikutuksesta. Laajentuessaan brusiitti voi aiheuttaa rasituksia kuivuneessa sementissä tai hidastaa betonin kovettumista. Samasta syystä dolomiittia ei pitäisi käyttää betonin kiviaineksena.
Kefpiromi

Kefpiromi (C22H22S2N6O5) on kefalosporiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö.
Kefpiromi luokitellaan vaihtelevasti joko niin sanottuihin kolmannen tai neljännen sukupolven kefalosporiineihin. Sen antibioottiset ominaisuudet perustuvat bakteerien soluseinän synteesin estoon. Lääkeaine on laajakirjoinen ja tehoaa useisiin grampositiivisiin bakteereihin esimerkiksi streptokokkeihin ja gramnegatiivisista bakteereista erityisesti enterobakteereihin ja "Pseudomonas aeruginosa"an. Kefpiromi on suhteellisen stabiili beetalaktamaasien katalysoimaa hydrolyysiä vastaan. Aine annostellaan ruiskeena lihakseen tai suoneen. Sitä käytetään vakavien bakteeri-infektioiden kuten verenmyrkytyksen, keuhkokuumeen ja vaikeasti hoidettavien virtsatulehdusten hoidossa.
Haittavaikutukset.
Kefpiromi on useimmiten hyvin siedetty. Se voi aiheuttaa haittavaikutuksinaan ripulia, huonovointisuutta ja ihottumaa.
Die Antwoordin diskografia

Die Antwoord (afrikaansia, ) on vuonna 2008 perustettu rap-rave-ryhmä Kapkaupungista, Etelä-Afrikasta. Yhtyeeseen kuuluvat solistit Ninja (oik. Watkin Tudor Jones, s. 26 syyskuuta 1974) ja Yo-Landi Vi$$er (oik. Anri du Toit, s. 1 joulukuuta 1984) sekä tuottaja god (aiemmin DJ Hi-Tek).
Sydney Morgan

Sydney Morgan, Lady, (n. 1778 – 1859) oli irlantilainen kirjailija. Morgan aloitti kirjailijauransa "Wertheriä" jäljittelevällä romaanilla "St.-Clair" (1804). Merkittävämpiä ovat hänen irlantilaisaiheiset romaaninsa "Wild Irish Girl" (1806) ja "O’Donnel" (1814) sekä matkakuvauksensa, kuten "France" (1817) ja "Italy" (1821). Morganin muistelmat, omaelämäkerran ja kirjeenvaihdon julkaisi W. H. Dixon (1862).
Morganin synnyinvuotta eikä -paikkaa tunneta varmuudella. Hän väitti itse syntyneensä joulupäivänä, mutta ikänsä suhteen hän oli aina salaperäinen. Hänen isänsä, näyttelijä Robert Owensonin näyttelijäseurueissa tyttären uskottiin syntyneen Irlanninmerellä matkalla Dubliniin. Morgan itse väitti elämänsä myöhäisvaiheessa synnyinvuodeksi 1785, mutta todellisuudessa hän syntyi vuoden 1778 paikkeilla.
Morganin isä oli irlantilainen näyttelijä Robert Owenson.
BMW Z4 (E85)

BMW E85 on BMW Z4:n ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2002–2008. Se korvasi edeltäneen BMW Z3 -mallin ja seuraajaksi tuli E89.
BMW Z4 (E85) 2002–2008.
BMW E85 esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2002. Ainoa korimalli oli aluksi kangaskattoinen avomalli. Kovakattoinen coupé (E86) esiteltiin konseptina Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2005, mutta se tuli markkinoille vasta seuraavana keväänä osana kasvojenkohotuksessa uudistettua mallistoa.
Vuoden 2004 Euro NCAP -kolaritestistä E85 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2006 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Z4. Suurimmat muutokset kohdistuivat keulaan, jossa etupuskuri oli muotoiltu uudelleen.
Rufus Saikku

Erlanti Rufus Saikku (18. huhtikuuta 1866 Huittinen – 24. toukokuuta 1935 Kangasala) oli suomalainen päätoimittaja, kansanopiston johtaja ja kouluneuvos.
Rufus Saikun vanhemmat olivat talollinen Erlanti Saikku ja Eeva Fredrika Naatula. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun yksityislyseosta vuonna 1887, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi historiallis-kielitieteellisestä osastosta vuonna 1890.
Saikku työskenteli "Auran" päätoimittajana vuosina 1894–1895, Turun klassillisen lyseon opettajana vuosina 1897–1899, oli perustamassa "Uutta Auraa" ja toimi sen päätoimittajana vuosina 1897–1898.
Saikku siirtyi vuonna 1899 Päivölän kansanopiston johtajaksi. Hän perusti sen rinnalle kasvitarha- ja talouskoulun vuonna 1907 ja maamieskoulun vuonna 1908.
Saikku erosi kansanopiston johtajan toimesta vuonna 1915 ja siirtyi Tampereen piirin kansakoulutarkastajaksi, jota virkaa hän oli hoitanut jo vuodesta 1912. Hänet nimitettiin kouluhallituksen kansanopistojen ja vapaan kansansivistystyön tarkastajaksi vuonna 1924 ja kouluneuvokseksi vuonna 1931.
Saikku hoiti useita luottamustehtäviä. Hän oli neljä kertaa kirkolliskokouksen jäsenenä, toimi Hämeen läänin pohjoisen vaalipiirin keskuslautakunnan puheenjohtajana vuosina 1911–1925, Hämeenlinnan raittiuspiirin toimikunnan puheenjohtajana, Pohjois-Hämeen nuorisoseuraliiton toimikunnan jäsenenä, maamiesseuran sihteerinä ja puheenjohtajana ja hoiti useita kunnallisia luottamustehtäviä Kangasalla. Sisällissodan aikana Saikku oli Kangasalan suojeluskunnan esikuntapäällikkönä. Hänet valittiin Suomen Nuorison Liiton kunniajäseneksi vuonna 1931.
Rufus Saikun puoliso oli Hanna Saikku. Metsäneuvos Tapio Saikku, diplomaatti Olavi Saikku ja kansanedustaja Tuomas Saikku olivat heidän poikiaan.
Pelabuhanratu

Pelabuhanratu, myös Pelabuhan Ratu, on rannikkokaupunki ja piiri Indonesiassa Jaavan saaren etelärannikolla Länsi-Jaavan provinssissa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa piirin asukasluku oli noin 96 700 ja kaupungin noin 32 300. Kaupunki tunnetaan laajoista rannoistaan ja meriruoastaan.
Vuosien 1980–2016 tilastojen mukaan Pelabuhanratussa on trooppinen ilmasto, lämpötilat ovat ympäri vuoden tasaisia ja pääasiassa välillä 22 °C–32 °C. Sademäärät vaihtelevat paljon vuodenajan mukaan, joulu-maaliskuussa keskimääräinen kuukausittainen sadanta on yli 200 millimetriä ja kesä-syyskuussa alle 100 millimetriä kuukaudessa.
Pelabuhanbarussa vietetään vuosittain 6. huhtikuuta juhlapäivää, jossa myyttiselle Nyai Roro Kidulille heitetään uhrilahjoja mereen. Näin paikalliset rukoilevat tältä suojelua ja parempaa kala-antia. Kaupungissa sijaitsevan Samudra Beach Hotelin huone numero 308 on lisäksi pysyvästi varattu Nyai Roro Kidulille, ja myös sinne jätetään uhrilahjoja.