tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Cognac

Cognac on kunta Charenten departementissa Ranskassa ja Cognacin arrondissementin pääkaupunki. Cognac sijaitsee Charentejoella Angoulêmen ja Saintesin kaupunkien välissä. Cognacin mukaan nimensä saanut konjakki valmistetaan kaupungin ympäristössä. 
Antiikin aikana nykyisen Cognacin paikalla tai lähellä sijaitsi Condaten kaupunki.
Marraskuun 9. päivän 1923 muistomitali

Marraskuun 9. päivän 1923 muistomitali () eli ”Verikunniamerkki” () oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen ylin kunniamerkki. Adolf Hitler perusti mitalisäädyn vuonna 1934. Kuten kunniamerkin nimi kertoo, se säädettiin muistomitaliksi 9. marraskuuta 1923 Münchenissä tapahtuneelle kansallissosialistien oluttupavallankaappaukselle. Hitler myönsi kunniamerkin alun perin niille 1 500 miehelle (ja yhdelle naiselle), jotka olivat olleet mukana vallankaappausyrityksessä.
Toukokuusta 1938 kunniamerkki voitiin myöntää myös ”ansioituneille puoluetovereille”, jotka oli tuomittu kuolemaan puolueen ”taistelun vuosina” 1919–1933, mutta jotka oli armahdettu ja tuomittu elinikäiseen vankeuteen. Kunniamerkki myönnettiin myös puolueen jäsenille, jotka olivat istuneet yli vuoden vankilassa tuomittuina ”taistelun vuosina” rikoksista kansallissosialismin hyväksi tai jotka olivat haavoittuneet vakavasti katutaisteluissa. 
Viimeinen verikunniamerkki myönnettiin 4. kesäkuuta 1942 postuumisti Reinhard Heydrichille. Kaiken kaikkiaan kunniamerkki myönnettiin 436 sellaiselle, jotka eivät olleet mukana olutkapakan vallankaappausyrityksessä.
Cluj-Napoca

Cluj-Napoca (, ) on kaupunki Transilvaniassa Luoteis-Romaniassa, noin 330 kilometriä Bukarestista luoteeseen. Vuonna 2002 siellä oli 318 000 asukasta, joista 79,4 prosenttia etnisiä romanialaisia, 19 prosenttia unkarilaisia ja prosentti romaneja. Se on Romanian toiseksi suurin kaupunki. Ensimmäinen maininta kaupungista on vuodelta 1213.
Nimi.
Kaupungin nimistä Napoca tulee roomalaisaikaisesta varuskunnasta, Cluj on taas alueen unkarilaisten käyttämä nimi, joka saattaa liittyä ympäröiviin kukkuloihin. Kaksoisnimi on ollut käytössä vuodesta 1974. 
Koulutus ja elinkeinoelämä.
Kaupungissa on Babeș-Bolyain yliopisto ja sen myötä runsaasti tietoteknistä teollisuutta. Nokialla on siellä tuotekehityskeskus ja tehdas. Nokian lyhytaikaiseksi jäänyt tuotantotehdas (rakentaminen 2008 Romanian valtion tuella ja tehtaan alasajo syksyllä 2011) myytiin lyhyen toiminnan jälkeen de Longhille helmikuussa 2012. Myös Ericsson on neuvotellut oman tehtaan avaamisesta. Yliopisto on maassa ainoa, jossa suomen kielen opetuksella on pitkät ja vahvat perinteet.
Kulttuuri.
Cluj-Napocassa järjestetään vuosittain Transilvanian kansainvälinen elokuvajuhla. Kaupungissa valmistetaan Ursus-olutta.
Drobeta-Turnu Severin

Drobeta-Turnu Severin, lyhyesti vain Severin, on kaupunki Romaniassa, Tonavan vasemmalla rannalla. Vuonna 2003 siellä oli 104 557 asukasta, vuonna 2011 enää 86 475. Drobeta-Turnu Severin on Mehedințin piirikunnan pääkaupunki.
Muinaiset roomalaiset kutsuivat kaupunkia Drobetaksi. Turnu Severin tarkoittaa pohjoistornia, ja se tulee 200-luvulla rakennetusta vallihaudan ympäröimästä tornista.
Drobeta-Turnu Severinin nähtävyyksiin kuuluu Rooman valtakunnan aikaisen Trajanuksen sillan sekä sen puolustukseksi rakennetun sotilasleirin rauniot. Tonavan kuuluisa Rautaportti Serbian rajalla ei sekään ole kaukana.
Badegoulen kulttuuri

Badegoulen kulttuuri oli jääkautinen peuranmetsästäjien kulttuuri 23 500–20 600 vuotta sitten Länsi- ja Keski-Euroopassa. Se oli Solutrén ja Madeleinen kulttuurien välisenä aikana. Kiviset terätyökalut tehtiin litteistä kivistä isketystä paloista. Eräs näistä oli Badegoulen kulttuuria luonnehtinut kiekkomainen terä "raclette".
Työkalut, kulttuuri.
Kulttuurin esineitä on löydetty mm Les Renardièresin ja Le Placardin luolista. Badegoulen kulttuuri eroaa huomattavasti aiemmasta Solutrén kulttuurista. Se muistuttaa enemmän myöhempää Madeleinen kulttuuria, joka saattoikin pohjautua Badegoulen kulttuuriin.
Kulttuuria luonnehti laajareunainen kaiverrin ja "raclette", pieni työstetty terätyökalu. Se ilmaantui kulttuurin keskivaiheessa. Badegoulen luuesineet erosivat Madaleinen esineistä työstötavaltaan. Kulttuuri ei ollut niin muunteleva kuin myöhempi Madeleinen kulttuuri.
Noin 70% riistasta oli peuraa. Riistan massatappamista ei harjoitettu. Pienriistaa ei luultavasti metsästetty. Itä-Akvitaniassa yökaluissa ei suurta alueellista vaihtelua tai muuta muuntelua. Badegoulen kulttuurista ei ole säilynyt luolamaalauksia.
Alue.
Kulttuuri oli levinnyt suunnilleen Solutrén kulttuuria vastaavalle alueelle.
Ranskassa kulttuuri ulottui Etelä-ranskasta Keski-Ranskan kautta hieman Pariisista etelään.
Kulttuurin eteläinen muunnelma ulottui Keski-Ranskaan asti, ja pohjoinen Pohjois-Ranskaan asti.
Ajoitukset, löydöt.
Badegoulen kulttuuri on sama kuin Madeleinen kulttuurin vaiheet 0 ja 1. Kulttuurin useimmat ajoitukset on tehty ajalta 19 600–17 300 radiohiilivuotta sitten, varhaisimmat jo ajalta 21 270 radiohiilivuotta sitten. Kalenterivuodet ovat vanhempia C-14-menetelmän systemaattisen virheen takia. Kulttuuri ilmaantui välillä 25 500–23 500 vuotta sitten, mutta levisi laajalle Ranskassa noin 22 000 kalenterivuotta sitten syrjäyttäen siellä laajalti aiemman Solutrén kulttuurin. Tällöin oli lämmin vaihe. 
Aikajako.
Varhainen n. 23 500–23 000
Myöhäinen n. 23 000–22 300
Ympäristö.
Badegoulen vaiheen aikana jääkauden ilmasto lauhtui jonkin verran Lascaux-interstadiaaliin, jonka aikana jääkauden jää vetäytyi hitaasti Saksassa lähelle rannikkoa.
Oradea

Oradea (, ) on kaupunki Luoteis-Romaniassa. Vuonna 2011 siellä oli noin 183 000 asukasta. Kaupunki on virallisesti kaksikielinen, ja sen politiikka pyrkii lieventämään jännitteitä romanialaisten ja unkarilaisten välillä. 
Oradea on yksi Romanian vauraimmista kaupungeista. Sijainti lähellä Unkarin rajaa on tuonut sille ulkomaankauppaa. Siellä toimii myös suuri yliopisto.
Historiallisesti alue tunnetaan kuumista lähteistään. Sen keskustassa on historiallisia rakennuksia Itävalta-Unkarin ajoilta, mutta lähiöissä on kommunistivallan aikaisia betonikolosseja.
Brasilian ilmavoimat

Brasilian ilmavoimat () on Brasilian asevoimien puolustushaara, joka vastaa maan ilmapuolustuksesta. 
Historiaa.
Meri- ja maavoimien ilma-aseen yhdistäminen.
Presidentti Getúlio Vargas allekirjoitti 20. tammikuuta 1941 lain numero 2961, jolla perustettiin ilmailuministeriö. Lain viidennen momentin mukaisesti sotaministeriön, maavoimien ja merivoimien ilmailuun liittyvät toiminnot siirrettiin uuden ministeriön alaisuuteen. Kahdeksas artikla määräsi sotilaallisista osista muodostettavaksi ministeriön alaisuuteen oman yksikön "Forças Aéreas Nacionais". Nimi vaihdettiin 22. toukokuuta lailla numero 3302 ilmavoimiksi (). Ensimmäiseksi ilmailuministeriksi määrättiin Joaquim Pedro Salgado Filho.
Ilmavoimien kokoonpanoksi muotoutui:
Brasiliaan muodostettiin aluksi kolme ilmapuolustusaluetta, joista ensimmäinen kattoi pohjoisosan ja rannikon aina Rio de Janeiroon. Toinen ilmapuolustusalue kattoi maan keskiosan São Pauloon ja kolmas koko eteläosan. Maa jaettiin jo 25. lokakuuta viiteen osaan.
Nykyaika.
Brasilian ilmavoimat ovat Latinalaisen Amerikan suurimmat. Sillä on 700 ilma-alusta ja 73 000 sotilasta. Se työllistää lisäksi noin 7 600 siviiliä. Aselajin uusin konetyyppi tulee olemaan ruotsalaisvalmisteinen JAS 39 Gripen. Sitä on tilattu 3 miljardin euron arvosta, eli 36 lentokonetta.
Piatra Neamț

Piatra Neamț () on kaupunki Itä-Karpaattien vuoriston keskellä Moldaviassa, Itä-Romaniassa. Neamțin piirikunnan pääkaupunki sijaitsee 350 km Bukarestista pohjoiseen. Vuonna 2011 siellä oli 77 400 asukasta. Alue on ollut asuttua kivikaudelta asti.
Piatra Neamțin teollisuus hyödyntää lähialueen luonnonvaroja. Siellä on lannoitetehdas, sellu- ja paperitehtaat sekä useita elintarvikealan tuotantolaitoksia. Kommunistiaikana kaupunki oli Romanian kemianteollisuuden tärkeimpiä keskuksia. Nykyisin vanha kemiantehdas on osa italialaista konsernia ja toimii vähäisellä kapasiteetilla.
Sibiu

Sibiu (, ) on kaupunki Transilvaniassa, Romaniassa. Sibiu on samannimisen piirikunnan pääkaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan siellä asui 147 245 asukasta.
Historia.
Kaupunki on perustettu 1199. Kaupunki kuului ensimmäiseen maailmansotaan asti Itävalta-Unkariin. Rauhanteossa se liitettiin Romaniaan, mutta väestöstä oli edelleen huomattava osa saksan- ja unkarinkielistä. Vielä vuonna 1950 kaupungin asukkaista 80 % oli saksankielisiä. 
1990-luvulla saksalaisväestö siirtyi sankoin joukoin Saksaan. Monet saksalaiset lähtivät kommunismia pakoon. Nykyisistä asukkaista 95 % on etnisiä romanialaisia. Saksalaisia on enää pari prosenttia.
Maantiede.
Sibiu sijaitsee lähellä Romanian maantieteellistä keskipistettä. Vuoret ympäröivät kaupunkia, ja sieltä on noin 20 km Făgăraş-vuorille, 12 km Cibin-vuorille ja 15 km Lotrului-vuorille. Cibinjoki virtaa kaupungin halki. 
Talous.
Kaupungissa valmistetaan autonosia, koneita, tekstiileitä ja elektroniikkaa. Siemensillä on siellä tuotantolaitos.
Liikenne.
Sibiussa on kansainvälinen lentokenttä, josta on yhteyksiä Saksaan, Itävaltaan ja Espanjaan sekä muihin Romanian kaupunkeihin. 
Kaupungin läpi kulkee kaksi Eurooppatietä, E68 ja E81. Sillä on kolme rautatieasemaa, ja InterCity-junayhteydet muualle Romaniaan. Paikallisliikennettä hoitavat yksi raitiovaunulinja, viisi johdinautolinjaa ja noin 25 paikallisbussia. 
Kulttuuri ja nähtävyydet.
Nähtävää kaupungissa on esimerkiksi linnoitettu keskiaikainen keskusta, Romanian vanhin taidemuseo Brukenthal (perustettu 1817), Kansanperinteen museo ja kansainvälinen teatterifestivaali. 
Sibiu oli Euroopan kulttuuripääkaupunki 2007. Se pyrkii Unescon maailmanperintökohteeksi.
Râmnicu Vâlcea

Râmnicu Vâlcea (vanhalla oikeinkirjoituksella "Rîmnicu Vîlcea") on kaupunki Romaniassa. Vuonna 2012 siellä oli noin 92 600 asukasta.
Râmnicu Vâlcea on Daakian ajoilta peräisin oleva taajama. Siellä sijaitsi Romanian ensimmäinen paperitehdas ja kirjapaino. 
Kaupungin nykyinen rakennuskanta on enimmäkseen peräisin sosialismin ajoilta. Kaupungissa on elintarvike- ja kemianteollisuutta sekä kenkien ja huonekalujen valmistusta. Siellä valmistetaan myös Alutus-merkkistä olutta.
Adrian Sînă

Adrian Claudiu Sînă (s. 18. huhtikuuta 1977 Baia Mare, Romania) on romanialainen laulaja, musiikkituottaja ja Akcent-yhtyeen perustajajäsen.
Sînă aloitti musiikkiuransa DJ:nä kotikaupunkinsa diskoissa. Myöhemmin hän siirtyi DJ:ksi paikalliselle radioasemalle, ja sieltä edelleen Romanian pääkaupungissa Bukarestissa toimivan radion palvelukseen. Hänen ja Andu Campun juontama radio-ohjelma "Alege ce urmeaza" nousi maan suosituimpien radio-ohjelmien joukkoon. Vuonna 1999 Sînă perusti Akcent-yhtyeen yhdessä Ramona Bartan kanssa. He julkaisivat vuonna 2000 albumin "Senzatia", joka sisälsi muun muassa hittikappaleen "Ultima vara". Barta kuitenkin hylkäsi yhtyeen ja Sînă palasi radiotöihin. 
Parin vuoden jälkeen Sînă kuitenkin alkoi koota uutta Akcentia. Ensimmäisenä hän pyysi mukaan vanhan ystävänsä Sorin Ştefan Brotnein. Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät myös Marius Nedelcu ja Mihai Gruia. Akcentin ensimmäinen levytys uudella kokoonpanolla ilmestyi vuonna 2002.
Sînă aloitti soolouransa vuonna 2010. Hän on julkaissut "Hold On" -nimisen singlen.
Nikotiiniamidi

Nikotiiniamidi on pyridiinin meta-substituoitu amidi ja eräs niasiinin vitamiinimuoto toimien ihmisissä ja muissa eliöissä esiasteena NADH:lle ja NADPH:lle.
Kemia.
Nikotiiniamidi on valkoinen ja hygroskooppinen kiteinen jauhe, joka paakkuuntuu ilman kosteuden takia. Se on hajuton ja maistuu kitkerältä. Sen leimahduspiste on 182 °C, itsesyttymislämpötila 480 °C ja irtotiheys 0,50–0,70 g/cm3. Se on erittäin liukoinen veteen, etanoliin (660 g/l 20 °C:ssa) glyseroliin ja vähäliukoisempi kloroformiin. Sen vesiliuosten pKa on 3,35–3,65, absorptiomaksimi 260 nm ja molaarinen absorptiokerroin 5 800 M−1 cm−1. Se ei fluoresoi.
Nikotiiniamidi on kuivana vakaa aine. Liuoksissa hapot tai emäkset voivat hydrolysoida sen nikotiinihapoksi. Pyridiinirenkaan typen elektronegatiivisuus tekee orto-aseman hiilestä reaktiivisen monien nukleofiilien kuten sulfiitti-, syanidi- ja hydridi-ionien kanssa. Nikotiiniamidin 2 elektronia sisältävän hydridin siirto mahdollistaa sen osallisuuden eliöissä muun muassa elektroninsiirtoketjuun, jossa nikotiiniamidi on NADH:n muodossa.
Käyttö.
Nikotiiniamidia käytetään nieltynä ravintolisänä usein noin 20–30 mg annoksin aikuisilla, mutta joissain lisissä on jopa 50–100 mg nikotiiniamidia. 100–500 mg annoksia käytetään aikuisilla hoitona pellagraan eli vakavaan niasiinipuutokseen. Niasiinin eräs toinen muoto, nikotiinihappo, sopii myös edeltäviin käyttökohteisiin, mutta toisin kuin amidi, happo voi aiheuttaa punastumista ja muita haittoja. Nikotiinihappo ja -amidi voivat aiheuttaa muun muassa akuuttia maksan vajaatoimintaa, mutta happo on näistä kahdesta myrkyllisempi. Yli 3 g/vrk amidiannokset eivät ole suositeltavia ja maksaongelmia on havaittu ainakin 9 g/vrk annoksin.
Pallo–Tyysterniemi

Pallo–Tyysterniemi on Lappeenrannan kaupunginosa keskustan luoteissuunnassa. Se muodostuu lähempänä keskustaa Pallonlahden rannalla olevasta Pallosta ja pitkulaisesta Tyysterniemestä.
Pallo ja Tyysterniemi muodostavat yhteisen kaupunginosan, mutta Pallo kuuluu Keskustan alueeseen ja Tyysterniemi Pohjoiseen alueeseen. Väestötilastoissa Pallo ja Tyysterniemi ovat omia tilastoalueitaan, jotka kuuluvat Voisalmen suuralueeseen. Vuoden 2020 lopussa Pallossa oli 1 399, Tyysterniemessä 705 ja alueilla yhteensä 2 104 asukasta.
Kaupunginosaa halkovat Taipalsaarentie (seututie 408), joka ylittää Voisalmen ja yhdistää Voisalmensaaren mantereeseen ja edempänä jatkuu Taipalsaarelle ja Savitaipaleelle, ja Metsä Woodin sahalle Voisalmensaaren Suolahteen johtava rautatie. Voisalmen ylittää myös vanhempi Tyysterniemi-Voisalmentie. Pallon–Tyysterniemen naapurikaupunginosia ovat Linnoitus, Keskus, Leiri, Voisalmi ja Kariniemi. Kaupunginosaa rajaavat Saimaa pohjoisessa, etelässä ja lännessä, rautatie idässä ja Leiriin kuuluva Rakuunamäki kaakossa.
Pallo.
Pallo (aik. Paldo) on vanhaa pientä esikaupunkia, joka muodostui 1700-luvun lopulla, kun sen koillispuolella sijaitsevan Lappeenrannan linnoituksen siviiliasutusta siirrettiin linnoituksen ulkopuolelle. Kaakossa oli Suuri esikaupunki, joka vuonna 1857 jaettiin nykyisiksi Keskuksen ja Kylpylän kaupunginosiksi.
1880-luvulta alkaen Pallossa on ollut myös teollisuutta. Vuonna 1886 perustettiin Lappeenrannan konepaja, jonka tiloissa ovat myöhemmin toimineet Larox ja Outotec. Valtion rikkihappotehdas perustettiin Tyysterniemen ja Pallon rajalle vuonna 1922. Tehdas lopetti toimintansa vuonna 1963. Tehtaasta muistuttaa Pallonlahden ”kiisutorni”, jonka avulla materiaaleja siirrettiin laivoista tehtaalle. Nykyisin rakennuksissa on Saimaan ammattiopisto Sampon toimipiste. Vuosina 1970–2007 Pallossa toimi Pola Oy:n vaatetehdas.
Pallon asutus on kerrostalovaltaista. Alueen palveluihin kuuluvat muun muassa liikuntahalli, päiväkoti, huoltoasema ja päivittäistavarakauppa. Rakuunamäen kupeessa sijaitseva vuonna 1924 valmistunut Lappeenrannan kirkko kuuluu myös Palloon.
Tyysterniemi.
Tyysterniemi on saanut nimensä Carl Dysterin mukaan. Dyster oli pitäjän nimismies ja Lappeenrannan vouti, joka omisti talon alueella 1600-luvun lopulla. Tyysterniemi oli vuonna 1778 perustetun Venäjän Saimaan laivaston tukikohta. 1800-luvulla alueelle kehittyi huvila-asutusta.
Tyysterniemen etelärannalle perustettiin vuonna 1937 Viipurin vaneritehdas, jonka myöhemmin omistivat vuorollaan Jens Zachariassen, Rauma-Repola ja Kymi-Strömberg. Viimeksi tiloissa toimi Puukeskus, joka muutti toukokuussa 2011 Myllymäkeen. Tehdasalue on sittemmin purettu, puhdistettu ja muutettu asuinalueeksi.
Tyysterniemessä on sekä pien- että kerrostaloasustusta. Tyysterniemen kärki on luonnontilainen, mutta myös sinne on suunniteltu asutusta. Tyysterniemen lounaispuolella avautuu Sunisenselkä ja vastarannalla sijaitsee Skinnarila ja saaria. Tyysterniemen koillispuolella salmen toisella puolella on Kariniemi. Kariniemen eteläpuolella näkyy myös Pikisaari.
Oikeusmurha

Oikeusmurhaksi kutsutaan henkilön tuomitsemista ja rankaisemista rikoksesta, jota hän ei ole tehnyt. Yhdysvalloissa on useita kuolemantuomioita jouduttu purkamaan, kun uudella DNA-tekniikalla on voitu todistaa, ettei tuomittu ole voinut rikosta tehdä. Kaikissa tapauksissa purkaminen ei ole onnistunut ennen tuomion täytäntöönpanoa.
Suomessa yhtenä esimerkkinä oikeusmurhasta voidaan pitää Turussa 20. huhtikuuta 1994 tapahtuneen pankkiryöstön tuomion purkamista korkeimman oikeuden päätöksellä vuonna 2002. Purkua hakenut oli jo kokonaan suorittanut kolmen vuoden vankeusrangaistuksensa. Toinen tuomituista oli kuollut vankilassa. Oikeuspoliittinen yhdistys Demla laati tapauksesta raportin, joka julkaistiin elokuussa 2005.
God Forbid

God Forbid on yhdysvaltalainen metalliyhtye, jonka tyylisuuntana selkeimmin ovat melodinen thrash metal ja metalcore. Yhtye perustettiin vuonna 1998 East Brunswickin kaupungissa New Jerseyn osavaltiossa. 
God Forbidin ensimmäinen albumi "Reject the Sickness" julkaistiin pienen 9 Volt Records -levy-yhtiön kautta. Pian sen jälkeen yhtye allekirjoitti sopimuksen Century Media Recordsin kanssa ja julkaisi albumin "Determination" vuonna 2001. Yhtyeen neljäs albumi on vuoden 2006 "IV: Constitution of Treason", joka on maailmanlopusta kertova konseptialbumi, jossa otetaan kantaa yhteiskuntatilanteeseen Yhdysvalloissa ja muuallakin maailmassa. Tuorein albumi on 2009 ilmestynyt "Earthsblood". Yhtyeen kitaristi Dallas Coyle jätti yhtyeen vuoden 2009 maaliskuussa.
Diskografia.
Studioalbumit
EP:t
Kokoelma-albumit
Split-albumit
Singlet
Kardia (yhtye)

Kardia on suomalainen rock-yhtye. Yhtyeen basisti Toni Laroma sekä kitaristi Kalle Sundström ovat vaikuttaneet myös dark metal -yhtye Ajattarassa. Yhtyeen kokoonpano muuttui lokakuussa 2007, kun basisti Toni Laroma jätti yhtyeen. Toni Hintikka korvasi Toni Laroman jättämän basistin paikan. Toni Hintikka ja yhtyeen laulaja Aki Räty soittivat jo vuosina 2001–2004 samassa yhtyeessä, Jimi Pääkallon luotsaamassa Technicolourissa, jossa Hintikka on edelleen basistina. Uudistuneella kokoonpanolla äänitetty Kardian kolmas albumi "Poissa" julkaistiin 2010, ja se jäi yhtyeen viimeiseksi äänitteeksi.
Josh Schwartz

Josh Schwartz (s. 6. elokuuta 1976 Providence, Rhode Island) on yhdysvaltalainen kirjoittaja ja tuottaja. Hän oli "O.C."-televisiosarjan luoja, pääkäsikirjoittaja ja vastaava tuottaja. Hän on myös luonut "Gossip Girl" -televisiosarjan yhdessä Stephanie Savagen kanssa ja oli yksi sarjan vastaavista käsikirjoittajista ja tuottajista. 
Vuonna 2007 Schwartz ja Chris Fedak loivat televisiosarjan "Chuck", josta Schwartz käsikirjoitti ensimmäiset kaksi jaksoa, toisen kauden ensimmäisen jakson ja kolmannen kauden viimeisen jakson yhdessä Fedakin kanssa. Hän oli myös yksi sarjan vastaavista tuottajista. 
Schwartz perusti vuonna 2010 oman tuotantoyhtiönsä Fake Empire Productionsin yhdessä Stephanie Savagen kanssa. Hän on ollut sen jälkeen tuottajana televisiosarjoissa "Sydänmailla", "Carrien päiväkirjat", "Cult" ja "Runaways".
Sam Langford

Sam Langford (4. maaliskuuta 1883 – 12. tammikuuta 1956) oli kanadalaissyntyinen nyrkkeilijä, jonka uran huippuhetket ajoittuivat 1900-luvun alkuvuosikymmenille. Hän voitti urallaan Meksikon ja Australian raskaansarjan mestaruudet.
Aikana, jolloin Langford nyrkkeili, monet mustat huippunyrkkeilijät eivät koskaan nyrkkeilleet mestaruudesta rotuerottelun takia. Poikkeuksena tästä Langford kohtasi 24-vuotiaana kaikki vastustajansa kevytsarjasta raskaaseen sarjaan. Hänen hyvä puolensa oli iskujen voima ja nopeus yhdistettynä älykkääseen ottelemiseen ja kestävyysominaisuuksiin. 
Langford syntyi Kanadassa ja aloitti ammattilaisuransa nyrkkeilijänä 19-vuotiaana vuonna 1902 tyrmäysvoitolla Jack McVickeristä Bostonissa. Hänen osakkeensa lähtivät nopeasti nousuun; vuonna 1903 hän voitti Joe Gansin ja otteli vuonna 1904 ratkaisemattomana päättyneen ottelun Joe Walcottia vastaan. Vuonna 1906 Langford kohtasi tulevan raskaansarjan maailmanmestarin Jack Johnsonin, jolle hän hävisi 15-eräisessä kamppailussa. Mestaruuden voitettuaan Johnson kieltäytyi puolustamasta mestaruuttaan Langfordia vastaan. 
Vuonna 1910 Langford otteli tiukan kuusieräisen näytöskamppailun keskisarjan mestaria Stanley Ketcheliä vastaan. Hän hallitsi alkupään eriä, mutta Ketchel otti hallinnan itselleen loppua kohden. Langford ei kuitenkaan koskaan saanut tilaisuutta otella kunnolla tittelistä Ketcheliä vastaan. Vuonna 1911 hän tyrmäsi entisen raskaan keskisarjan mestarin Jack O'Brienin viidessä erässä.
Koko uransa ajan Langfordilla oli vaikeuksia löytää itselleen vastustajia, ja hän nyrkkeili usein samoja vastustajia vastaan, jotka hekin olivat tavallisesti samassa tilanteessa. Esimerkiksi Harry Willsin hän kohtasi urallaan 18 kertaa. Wills tyrmäsi hänet kahdesti ja muutenkin oli keskinäisissä otteluissa voitolla, tosin jo miesten ensimmäisessä kohtaamisessa Langford oli 31 vuoden ikäinen. Yli kymmenen ottelua Langford otteli Sam McVeytä, Joe Jeannettea, Jim Barryä, Jeff Clarkia ja Bill Tatea vastaan.
43-vuotiaana, lähes 300 ammattilaisottelun ura takanaan, Langford lopetti nyrkkeilyn. Viimeisinä vuosinaan hän kärsi silmäongelmista, jotka lopulta johtivat täydelliseen sokeutumiseen.
Tom Sharkey

”Sailor” Tom Sharkey (26. marraskuuta 1873 – 17. huhtikuuta 1953) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä, jonka uran huippuvuodet ajoittuivat 1800- ja 1900-lukujen vaihteen tienoolle.
Irlannissa syntynyt Sharkey karkasi nuorena poikana kotoaan ja lähti merille. Vuonna 1892 hän tuli New Yorkiin ja värväytyi Yhdysvaltain laivastoon. Havaijilla ollessaan hän aloitti ammattilaisuransa nyrkkeilijänä ja saavutti 20 peräkkäistä tyrmäysvoittoa.
Ensimmäinen kova koitos Sharkeyllä oli edessään vuonna 1896, kun hän otteli Joe Choynsia vastaan ja voitti tämän kahdeksassa erässä. Silloinen raskaansarjan maailmanmestari James J. Corbett näki ottelun ja haastoi nuoren irlantilaisen. Nelieräinen kamppailu päättyi ratkaisemattomana poliisin keskeytettyä ottelun; yleisö piti Sharkeytä moraalisena mestarina. Seuraavassa ottelussaan Sharkey voitti kolmieräisessä näytösottelussa esikuvansa John L. Sullivanin ennen voittoaan tulevasta raskaansarjan maailmanmestarista Bob Fitzsimmonsista kiistanalaisen kahdeksannen erän virheen seurauksena. Vuonna 1898 hän kärsi tappion tulevaa maailmanmestaria James. J. Jeffriesiä vastaan ja hävisi tuomariäänin, voitti Gus Ruhlinin ensimmäisen erän tyrmäyksellä ja voitti myös toisen kerran urallaan kohtaamansa James J. Corbettin.
Voitettuaan vuonna 1899 Kid McCoyn kymmeneneräisessä ottelussa Sharkey pääsi ottelemaan mestaruudesta Coney Islandille James J. Jeffriesiä vastaan. 25 raivoisan erän jälkeen Jeffries julistettiin voittajaksi. Sharkey jatkoi uraansa ja voitti Joe Goddardin sekä Choynskin ennen tappioitaan Ruhlinille ja Fitzsimmonsille. 
Sharkey lopetti uransa vuonna 1904 40 voiton (37 tyrmäyksellä) ja kuuden tappion jälkeen. Vaikka hän ei koskaan voittanut mestaruutta, hän on silti eräs aikansa tunnetuimmista nyrkkeilijöistä. Nyrkkeiluransa jälkeen Sharkey esiintyi vaudeville-näytöksissä yhdessä Jeffriesin kanssa kierrellen ympäri Yhdysvaltoja.
Naha

Naha () on Okinawan prefektuurin pääkaupunki Japanissa. Siellä on 321 695 asukasta (2013) ja sen pinta-ala on 39,27 neliökilometriä. Naha on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Tämä moderni kaupunki perustettiin 20. toukokuuta 1921. Joka tapauksessa se on ollut yksi tärkeimmistä ja väkirikkaimmista paikoista Ryūkyū-saarilla ollen Ryūkyūn kuningaskunnan pääkaupunki 1400-luvulta sen lakkauttamiseen vuonna 1879 (toiselta näkökulmalta 1872).
Naha on rannikkokaupunki, joka sijaitsee eteläisessä osassa Okinawan saarta, suurinta saarta Ryūkyū-saarilla. Sen rannikko on Itä-Kiinan merellä. Se on Okinawan prefektuurin politiikan, talouden ja opetuksen keskus.
Lämpimintä Nahassa on heinä- ja elokuussa, jolloin päivän keskilämpötila on 27–32 °C. Viileintä on tammi- ja helmikuussa, jolloin päivän keskilämpötila on 15–20 °C. Nahassa sataa tasaisesti ympäri vuoden, mutta eniten sataa syyskuussa. Vuosittainen sadanta on noin 2 000 millimetriä.
Ystävyyskaupungit.
Nahalla on viisi ystävyyskaupunkia:
Cyprus Airways (1947–2015)

Cyprus Airways () oli Kyproksen kansallinen lentoyhtiö, jonka solmukohtina toimivat Lárnakan kansainvälinen lentoasema ja Páfoksen kansainvälinen lentoasema.
Yhtiö lensi reittilentoja Eurooppaan, Lähi-itään sekä Persianlahdelle. Yhtiö perustettiin 24. syyskuuta 1947 ja sillä oli käytössään kaksitoista konetta, joista yhden yhtiö oli vuokrannut kreikkalaiselle Hellas Jetille.
Pahoista talousvaikeuksista kärsinyt yhtiö lensi viimeisen lentonsa perjantaina 9. tammikuuta 2015. Cyprus Airways ei enää voinut jatkaa toimintaansa, koska EU-komissio määräsi Kyproksen hallituksen perimään takaisin yhtiölle annetut valtiontuet. Se korvattiin muutamaa vuotta myöhemmin uudella samannimisellä lentoyhtiöllä.
Laivasto.
Yhtiön laivastoon kuului lakkautuksen aikaan viisi Airbus A320 konetta. Laivaston keski-ikä oli helmikuussa 2010 12,9 vuotta.
Gustaf Lithou

Gustaf Lithou (25. maaliskuuta 1692 Liminka – 21. joulukuuta 1753 Tukholma) oli suomalainen runoilija. 
Lithoun isä oli Limingan kirkkoherra Gustaf Lithovius ja äiti Margareta Brenner. Lithou opiskeli vuodesta 1706 Turussa ja Uppsalassa, mutta meni sotapalvelukseen vuonna 1716, josta erosi vänrikkinä 1721. Kapteenin valtakirjan hän sai vuonna 1751. 
Lithou oli aikanaan Ruotsin huomattavimpia latinaksi julkaisseita runoilijoita. Hänen tuotantoonsa kuuluu suuri joukko runoja sekä runomuotoisia avustusanomuksia vallanpitäjille ja yksityisille suosijoille. Huomattavin Lithoun runoista lienee Kaarle XII:n kuoleman johdosta tehty yli 1 500-säkeinen heksametrirunoelma "Panegyris exsequialis" vuodelta 1720. Kokoelma "Poëmata heroico-miscellaneorum pars I" julkaistiin 1734.
Lithou kuoli naimattomana.
Veikkausliigan kausi 1995

Veikkausliigan kaudella 1995 FC Haka voitti seuran historian viidennen Suomen-mestaruuden.
Menestys eurokentillä.
"UEFA Cup:"
"Cup-voittajien cup:"
"Intertoto Cup:"
Satu Mare

Satu Mare (, ) on kaupunki Romaniassa lähellä Unkarin rajaa. Vuonna 2011 siellä oli noin 95 000 asukasta. 
Kaupunkia koettelivat tuhoisat tulvat vuonna 1970. Niiden jälkeen kommunistihallinto ryhtyi voimakkaaseen jälleenrakentamiseen täyttäen keskustan betonirakennuksilla, joista tunnetuin on modernistinen kaupungintalo.
Nathaniel Gordon

Nathaniel Gordon (1834 – 21. helmikuuta 1862) oli ensimmäinen ja samalla ainoa yhdysvaltalainen orjakauppias, joka tuomittiin ja hirtettiin ”osallisuudesta orjakauppaan” amerikkalaisen merirosvolain mukaan.
Gordon oli kotoisin Portlandista, Mainen osavaltiosta. Hän lastasi 897 orjaa laivaansa "Erie"en Sharks Pointissa, Kongojoella, Länsi-Afrikassa 7. elokuuta 1860. USS Mohican -alus vangitsi hänet 50 kilometrin päässä satamasta seuraavana päivänä.
Suceava

Suceava ([], , , , []) on kaupunki Etelä-Bukovinassa, Romanian koillisnurkassa. Se on samannimisen piirikunnan keskuskaupunki. Vuonna 2011 Suceavassa oli 86 282 asukasta.
Historia.
Dimitrie Cantemirin mukaan Suceavan nimi on unkarilaista alkuperää ja tulee vanhentuneesta nimityksestä "Szűcsvár", joka tarkoittaa nahkureiden kaupunkia. Vanhemman teorian mukaan nimi tulee Suceavajoesta. Suceava oli pitkään Moldavian ruhtinaskunnan pääkaupunki. Moldavian hallitsijat asuivat Suceavassa vuosina 1388–1565, kunnes ruhtinas Alexandru Lăpușneanu siirsi pääkaupungin Iașiin. Vuosina 1775–1918 kaupunki kuului Itävaltaan, kunnes se ensimmäisen maailmansodan jälkeen liitettiin Romanian kuningaskuntaan.
Nähtävyydet.
Pyhän Yrjön kirkko Suceavassa on yksi Unescon maailmanperintökohteeksi luokitelluista Pohjois-Moldavian maalatuista kirkoista.
Târgu Mureș

Târgu Mureș [] (vanha oikeinkirjoitus "Tîrgu-Mureș", , lyhyemmin "Vásárhely"; ) on Mureșin piirikunnan pääkaupunki Romanian Transilvaniassa. Kaupunki sijaitsee Mureșjoen varrella, ja sen nimi merkitseekin Mureșin markkinapaikkaa. Ensimmäinen maininta siitä on dokumenteissa vuodelta 1322.
Kaupungissa oli vuonna 2002 liki 150 000 asukasta, joista puolet romanialaisia, 46 % unkarilaisia ja 2,5 % romaneita. Väkiluvulla mitattuna Târgu Mureș on Transilvanian kuudenneksi suurin kaupunki ja Romanian unkarilaisten suurin keskittymä. 1990-luvun alussa kaupungissa oli levottomuuksia silloin enemmistönä olleen unkarinkielisen kantaväestön ja alueelle muuttaneiden romanialaisten välillä.
Kaupungin suurin työllistäjä on kemianteollisuus. Työttömyysprosentti on 7,6 %. Târgu Mureșissa on jugendtyyliin rakennettu kulttuuripalatsi, jossa mm. kaupunginorkesteri esiintyy.
Liminganjoki

Liminganjoki on joki Limingassa Pohjois-Pohjanmaalla. Sen luonnollinen laskupaikka on Liminganlahti, mutta nykyinen päähaara Naistenväylä – joka on keinotekoinen kanava – laskee Temmesjokeen. Vielä 1960-luvulla virtaus oli toiseen suuntaan, eli Temmesjoesta virtasi vettä Liminganjokeen. Liminganjoki on hyvin vähävetinen, koska sen alkulähde Liminganjärvi on kuivattu.
Liminganjoen jokivarsi on ollut tiheästi asuttua jo 1500-luvulta. Saastumisen takia uiminen joessa kiellettiin 1890-luvulla. Vieläkin joen ravinnepitoisuus on korkea.
Liminganjoen maisemallinen merkitys on suuri. Limingan vanha keskus Rantatie myötäilee Liminganjoen vartta ja joen varrella sijaitsevat monet Limingan kulttuurikohteet kuten Limingan museoalueella sijaitsevat Muistokoti Aappola, Limingan kotiseutumuseo ja Vilho Lampi -museo, sekä joen toisella puolella Limingan kansanopiston rakennukset. Nykyisin taidekouluna toimiva Limingan kansanopisto on Suomen ensimmäisiä kansanopistoja. Liminganjokivarren maisemakokonaisuus on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Robert’s Coffee

Robert’s Coffee on Robert Pauligin vuonna 1987 perustama suomalainen kahvinpaahtimo ja kahvilaketju. Sen valikoimaan kuuluu alkuperäiskahveja, kahvisekoituksia, espressokahveja, maustekahveja, kofeiinitonta kahvia ja teetä. Vuonna 2014 Paulig-konserni osti paahtimon sekä Robert Paulig -tavaramerkit Robert Pauligilta pitkien tavaramerkkikiistojen jälkeen. Robert’s Coffee -kahvilaketju ei kuulunut kauppaan, ja se on edelleen Robert Pauligin perheen omistuksessa.
Robert’s Coffeen mukaan se on ollut Pohjoismaiden suurin kahvilaketju. Sillä on oma gourmet-paahtimo ja omat kahvilaadut. Kahviloita on esimerkiksi Suomessa, Ruotsissa, Virossa, Turkissa ja Singaporessa yhteensä noin 100.
Tavaramerkin oikeuskäsittely.
Pauligin kahvisuku riiteli syksyllä 2006 Paulig-tavaramerkin käyttöoikeudesta käräjillä. Oikeudenkäynnissä tuli ilmi Pauligin suvun vanha kiista, joka johti Robert Pauligin lähtöön perheyhtiöstä vuonna 1986. Robert Paulig pyrki 1980-luvulla viemään Pauligien perheyrityksen pörssiin. Suunnitelma ei onnistunut, ja hänet erotettiin yrityksestä vuonna 1986. Vuotta myöhemmin hän perusti Robert’s Coffeen, ja samalla Pauligien yritykset sopivat keskenään, että Robert Pauligin yhtiöt voivat käyttää Pauligin nimeä tuotteissaan.
Pauligin sukuyhtiöt haastoivat Robert Pauligin yhtiöt oikeuteen syksyllä 2006 tavaramerkkioikeuden ja toiminimioikeuden loukkaamisesta. Sukuyhtiö katsoi, että tuotemerkit ovat sekoittuneet keskenään eivätkä asiakkaat enää tiedä, kumman yhtiön tuotteista on kyse. Oikeuskäsittely päättyi Robert Pauligin hyväksi. Voitettuaan oikeuden käyttää sukunimeään tuotteissaan Robert Paulig lanseerasi oman nimikkokahvinsa Robert Paulig Coffeen 1. heinäkuuta 2007.
Hovioikeus teki kuitenkin asiasta toisenlaisen päätöksen ja kielsi Robert Pauligia käyttämästä kirjoitettua iskulausetta ”The Robert Paulig Coffee Family Products” ja tunnusta ”Robert Paulig”. Hovioikeuden päätöksen jälkeen ”Robert Paulig Coffee” -tuotteen nimi muuttui ”Coffee by Robert Pauligiksi”.
Korkein oikeus vahvisti elokuussa 2010 hovioikeuden aiemman päätöksen, kun se ei myöntänyt Robert Pauligille valituslupaa nimikiistassa. Robert Pauligin yhtiöillä on kuitenkin oikeudet käyttää Robert Pauligia nimikirjoituksen muodossa ja ”by Robert Paulig” -tekstinä.
Keväällä 2014 Paulig ilmoitti ostaneensa Robert Paulig -paahtimon ja sen tuotemerkit. Robert’s Coffee -kahvilaketju ei kuulunut kauppaan, ja se jatkaa Robert Pauligin perheen omistuksessa. Vuodesta 2011 lähtien yritystä ovat johtaneet Robert Pauligin lapset Carl-Gustav Paulig (s. 1983) ja Henrika Paulig (s. 1985).
Veikkausliigan kausi 2006

Veikkausliigan kausi 2006, joka oli liigan historian 17. kausi, päättyi 29. lokakuuta. Mestaruudesta taistelivat päätöskierrokselle asti Tampere United ja HJK, joiden keskinäinen kohtaaminen päätöspäivänä päättyi tamperelaisten 3–0 -vierasvoittoon. Samalla varmistui Tampere Unitedin historian toinen Veikkausliigamestaruus lopulta kuuden pisteen erolla.
Kausi oli alun perin tarkoitus pelata 14 joukkueen voimin, mutta AC Allianssin lisenssihakemus hylättiin, ja auennut paikka päätettiin jättää täyttämättä.
Liigan yleisökeskiarvo nousi jo neljäntenä vuonna peräkkäin, mutta yksittäisistä joukkueista vain kolme kykeni nostamaan omaa yleisökeskiarvoaan. Kokonaisnousu selittyy sarjatasoa vaihtaneiden joukkueiden yleisömäärien epäsuhdasta, esimerkiksi liigaan nousseen Hongan houkuteltua otteluihinsa paljon katsojia.
Menestys eurokentillä.
"Mestarien liiga:"
"UEFA Cup:"
"Intertoto Cup:"
Sotilasarvo

Sotilasarvo osoittaa sotilaiden keskinäistä esimiesasemaa sekä sotilaan virka-asemaa, tehtävää, koulutusta ja kokemusta. Sotilasarvot vaihtelevat maasta ja aikakaudesta toiseen, mutta yleensä voidaan erottaa kolme ryhmää: miehistö, alipäällystö (aliupseerit) ja päällystö (upseerit; yliupseerit, esiupseerit ja kenraalikunta).
Kuvaus.
Aliupseerit toimivat keskijohto- ja työnjohtotehtävissä. Aliupseerien koulutus tähtää ammatillisiin valmiuksiin, joihin harjaannutaan yleensä yhdessä puolustushaarassa, aselajissa, toimialalla ja joukko-osastossa.
Upseerit toimivat ylimmissä päällikkö- ja komentajatehtävissä. Upseerien koulutus tähtää nimenomaan normaali- ja poikkeusolojen johtajaksi, päälliköksi ja komentajaksi, joihin harjaannutaan johtajatehtävissä ja hankkimalla laaja-alaista kokemusta.
Suomessa sotilasarvossa ylennyksen edellytyksenä ovat yleensä sotilasarvoa vastaava tehtävä, koulutus ja kokemus. Lisäksi edellytetään hyvää fyysistä suorituskykyä ja kenttäkelpoisuutta sekä yleistä nuhteettomuutta. Upseeriylennyksiin on lisäksi vaatimuksia riittävän laajasta palvelus- ja esimieskokemuksesta sekä kielitaidosta ja kokemuksesta kansainvälisissä tehtävissä.
Historiallisena aikana upseerin arvot riippuivat usein ylhäisestä syntyperästä tai ne ostettiin. Aliupseerit olivat kokenutta miehistöä, jotka nousivat aliupseeriksi.
Kid Chocolate

Kid Chocolate, oikealta nimeltään Eligio Sardiñas Montalvo (6. tammikuuta 1910 – 8. elokuuta 1988) oli kuubalainen nyrkkeilijä, jonka uran huippuvuodet ajoittuivat 1930-luvulle.
Chocolate aloitti työuransa jo pikkupoikana sanomalehtimyyjänä Havannassa. Voitettuaan "La Noche" -lehden sponsoroiman amatöörinyrkkeilyturnauksen, lehden urheilutoimittaja Luis Gutierrez otti hänet siipiensä suojiin. Kumpikaan heistä ei kuitenkaan tiennyt pahemmin nyrkkeilystä ja osa harjoittelusta tapahtuikin ajan nyrkkeilykuuluisuuksien otteita filmiltä katsellessa. Vasenta kättään harjoitellessaan hänen esikuvanaan oli Joe Gans.
Amatööriurallaan Chocolate ei hävinnyt yhtään ottelua, hänen saldokseen jäi 21 tyrmäysvoittoa 21 ottelusta ennen ryhtymistään ammattilaiseksi 18-vuotiaana vuonna 1928. Ammattilaisena hyvä menestys jatkui ja jo vuonna 1929 "The Ring" -lehti arvioi hänet listallaan höyhensarjan ykköshaastajaksi, kyseisenä vuonna hän voitti kaikki käymänsä 29 ottelua. Seuraavana vuonna hän kärsi uransa ensimmäisen tappion, kun hän 40 000 silmäparin edessä New Yorkin Polo Grounds -stadionilla kohtasi itseään selvästi painavamman englantilaisen Jackie Kid Bergin. Kolmannessa erässä Chocolate oli hetken aikaa niskan päällä ja takoi iskuja Bergin päähän, mutta voimasuhteet kääntyivät ottelun edetessä, ja Berg voitti tuomaripisteiden turvin. Myöhemmin samana vuonna hän kärsi vielä tappiot Fidel LaBarballe ja höyhensarjan mestaruusottelussa Battling Battalinolle. Seuraavan vuoden heinäkuussa hän palasi takaisin huipulle teknisellä tyrmäyksellä ylemmän höyhensarjan mestaria Benny Bassia vastaan ja puolusti lokakuussa mestaruuttaan Joey Scalfaroa vastaan. Samana vuonna marraskuussa hän tavoitteli myös kevytsarjan mestaruutta, mutta hävisi pisteillä puolustavalle mestarille Tony Canzonerille.
Vuoden 1932 huhtikuussa Chocolate nyrkkeili Davey Abadia vastaan täydet 15 erää höyhensarjan mestaruudesta ja voitti tuomaripisteillä. Saman vuoden heinäkuussa hän kohtasi uudelleen Jack Kid Bergin, mutta joutui tyytymään myös tällä kertaa tappioon. Lokakuussa Madison Square Gardenilla Chocolate kohtasi New Yorkin höyhensarjan maailmanmestaruusottelussa, joka samalla oli ylemmän höyhensarjan mestaruusottelu, Lew Feldmanin ja tyrmäsi tämän 12. erässä. Hän puolusti mestaruuttaan Fidel LaBarbaa ja Seaman Tommy Watsonia vastaan ennen kuin lähti kiertueelle Eurooppaan, missä voitti kaikki käymänsä ottelut. Palattuaan matkalta marraskuussa hän kohtasi Tony Canzonerin, joka tyrmäsi hänet heti toisessa erässä. Joulukuussa hän voitti ylemmän höyhensarjan mestaruusottelussa Frankie Wallacen, mutta menetti mestaruuden Frankie Klickille paria viikkoa myöhemmin teknisellä tyrmäyksellä seitsemännessä erässä.
Vuonna 1933 paljastui, että Chocolatella oli kuppa. Hän kuitenkin palasi kehiin seuraavan vuoden huhtikuussa ja jatkoi otteluaan aina vuoteen 1938 voittamatta enää kuitenkaan minkäänlaisia titteleitä. Usein Chocolatea arvosteltiin siitä, ettei hän harjoitellut riittävän vakavasti tärkeisiin otteluihin. Usein hän kulutti nyrkkeilyllä ansaitsemansa rahat New Yorkin yöelämään. Lopetettuaan uransa hän palasi Kuubaan ja avasi kuntosalin.
Veikkausliigan kausi 1994

Veikkausliigan kaudella 1994 Tampereen Pallo-Veikot voitti seuran historian ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan Suomen-mestaruuden.
Joukkueet.
Taulukon tiedot Jalkapallokirja 1994, FC Oulun perustamisvuosi ja seuranimet ovat Urheilumuseon tiedoista, Veikkausliigan tilastohistoriasta (ottelutilastot, kausi 1994) kotikentät ja valmentajat.
Ottelut.
Ottelukohtaiset tilastot Veikkausliigan tilastohistoriasta, ottelutilastot kausi 1994. Ottelut pelattiin 24.4. – 8.10.1994.
Menestys eurokentillä.
Kausilla 1994–95, 1995–96 ja 1996–97 pienempien maiden (joihin Suomi kuului) mestarit kilpailivat Mestarien liigan karsintojen sijasta UEFA Cupissa.
"UEFA Cup:"
"Cup-voittajien cup:"
Zushi

Zushi () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Kanagawan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin kaakkoisosassa Tyynen valtameren ja Sagaminlahden rannalla, aivan Miuran niemimaan luoteiskulmassa. Jokohaman miljoonakaupunki levittäytyy sen pohjoispuolella. Zushissa on 57 983 asukasta (vuonna 2012) ja sen pinta-ala on 17,34 neliökilometriä.
Zushista tehtiin maaseutukaupunki vuonna 1913. Se liitettiin Yokosukan kaupunkiin sodan aikana vuonna 1943, mutta maaseutukaupungin itsenäisyys palautettiin vuonna 1950 ja siitä tehtiin kaupunki 1954. Tällöin siellä oli 37 800 asukasta. Zushi toimii Tokion ja Jokohaman nukkumalähiönä, mutta se on myös suosittu rantakaupunki, jossa useat kuuluisuudet, kuten kirjailijat, televisiopersoonat, muusikot ja poliitikot asuvat tai omistavat kesäasunnon.
Kallioimarre

Kallioimarre eli pohjankallioimarre ("Polypodium vulgare") on lakritsinmakuisesta juurestaan tunnettu saniaiskasvi.
Suomessa kallioimarretta on kutsuttu muun muassa nimillä mesijuuri, imeläjuuri, kivenimelä ja kalliomakia.
Ulkonäkö ja koko.
Kallioimarteen maavarsi on vaakasuora, pitkä ja paksuhko. Maavarresta yksittäin tai pienissä ryhmissä nousevat talvehtivat lehdet kasvavat 15–40 cm korkeaksi. Lehden ruoti on lavan pituinen tai sitä lyhyempi. Lehtilapa on kapeanpuikea, kertaalleen pariliuskainen tai pariosainen. Lehdykät ovat tasasoukkia, tylpähköjä ja ehytlaitaisia. Lehtilavan alapuolella on pyöreitä ja katesuomuttomia itiöpesäkkeitä. Kallioimarteen itiöt kypsyvät Suomessa kesä-syyskuussa.
Kallioimarre jaetaan kolmeen alalajiin, joita ovat nimialalaji subsp. "vulgare", subsp. "serratum" ja subsp. "virginianum".
Levinneisyys.
Kallioimarretta kasvaa koko Euroopassa Länsi-Venäjälle ja Kaukasukselle saakka. Keski-Venäjällä sitä kasvaa paikoitellen. Lajia tavataan myös Välimeren eteläpuolella Marokossa, Algeriassa ja Tunisiassa. Aasiassa lajia tavataan Turkissa, Lähi-idässä, Keski-Aasiassa, Etelä- ja Itä-Siperiassa, Pohjois-Kiinassa ja Japanissa. Pohjois-Amerikassa kallioimarretta kasvaa Keski-Kanadasta Yhdysvaltain itä- ja kaakkoisosiin. Alalajeista "vulgare" esiintyy pääasiassa Euroopassa ja Siperiassa, "serratum" Keski- ja Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa, Turkissa ja Lähi-idässä, sekä "virginianum" Kaukoidässä ja Pohjois-Amerikassa.
Suomessa kallioimarretta kasvaa koko maassa. Laji on yleinen tai erittäin yleinen Jyväskylän korkeudelle saakka, pohjoisempana se harvinaistuu.
Elinympäristö.
Kallioimarretta tavataan kallioilla, metsäkivillä ja joskus puiden tyvilläkin. Laji on sopeutunut kestämään erittäin hyvin kuivuutta. Pitkien poutakausien aikana ruskeaksi kuivuneet ja käpertyneet lehdet toipuvat usein ennalleen saatuaan vettä.
Käyttö.
Kallioimarre on erityisen tunnettu siitä, että sen maavarsi maistuu voimakkaasti lakritsimaiselta. Maun aiheuttaa siinä oleva glykyrretiinihappo. Kuivattuja kallioimarteen varsia myytiinkin aikaisemmin apteekeissa. Sitä käytettiin muun muassa keuhkoputkentulehduksessa limaa irrottavana rohtona, lisäämään hien- ja virtsaneritystä ja maksavaivoihin. Kallioimarretta käytetään toisinaan puutarhoissa kivikkokasvina.
Onninen

Onninen Oy on suomalainen LVI- ja sähköalan tukkukauppaa harjoittava yritys, jonka asiakasryhmiin kuuluvat urakoitsijat, teollisuus, julkiset organisaatiot ja infrarakentajat, sekä teknisten tuotteiden jälleenmyyjät.
Onninen työllistää Suomen, Ruotsin, Norjan, Puolan, Venäjän ja Baltian toiminnoissaan yhteensä yli 2 900 henkilöä, joista Suomessa työskentelee n. 1 200 henkilöä. Onnisen liikevaihto vuonna 2013 oli yli 1,5 miljardia euroa. Onninen Oy kuului perheomistuksessa olevaan Onvest-konserniin, kunnes vuonna 2016 Kesko osti sen. Konsernilla on yli 4 200 työntekijää, ja sen liikevaihto vuonna 2013 oli n. 1,7 miljardia euroa. 
Onninen Oy:n päätoimipaikka sijaitsee Kesko Oyj:n pääkonttorissa Helsingissä ja logistiikkakeskus Hyvinkäällä. Tämän lisäksi Onnisella on jakelukeskukset kaikissa toimintamaissa ja n. 130 Express-myymälää tai muuta myyntipistettä.
Historiaa.
Onninen perustettiin Turussa vuonna 1913, kun liikemies Alfred Onninen päätti ryhtyä vesijohtoalan urakoitsijaksi. Liiketoiminta laajeni asennustoiminnasta LV-tukkukauppaan 1920-luvulla. Vuonna 1927 yhtiörakennetta uudistettiin ja syntyi Vesijohtoliike Onninen Oy. Samaan aikaan liiketoiminnan painopiste siirtyi Helsinkiin. Jo 1930-luvulla tukkukauppa kasvoi liiketoiminnaltaan suuremmaksi kuin asennustoiminta. Sotien jälkeen 1940-luvulla Onninen ryhtyi rakentamaan valtakunnallista toimipaikkaverkkoa. 
1960-luvulla liiketoiminta kasvoi koko maan kattavaksi ja laajeni myös ilmastointialalle. Seuraavalla vuosikymmenellä Onninen aloitti tukkukaupan ja urakoinnin myös sähköalalla. 1980-luvulla Onninen avasi ensimmäisen itsepalvelumyymälän, tämän päivän Express-ketjun myymälöitä vastaavan Pikaonnisen Hämeenlinnaan. Vuonna 1984 valmistui myös Onnisen uusi viisikerroksinen pääkonttori Vantaan Kuninkaanmäkeen. Se purettiin vuonna 2020.
Onnisen voimakas kansainvälistyminen alkoi 1990-luvulla. Tytäryritykset perustettiin Viroon, Latviaan, Liettuaan ja Puolaan. Tämän lisäksi Onninen teki yritysostoja niin kotimaassa kuin ulkomaillakin. Nykyinen yhtiörakenne luotiin 1990-luvun lopussa, kun Onnisesta ja Aresta muodostettiin Onvest-konsernin tytäryhtiöitä. Vuonna 2007 Onninen osti Teleteknon ja vuonna 2012 Lämpö-Tukun. Vuonna 2014 Suomalaisen Työn Liitto myönsi Onniselle Avainlippu-tunnuksen Suomessa tuotetulle ja Suomessa työllistävälle palvelulle. 
Osaksi Keskoa.
Tammikuussa 2016 Kesko osti Onnisen. Yritysoston Kesko toteutti osakekaupalla yhteensä 369 miljoonan euron velattomalla kauppahinnalla, johon ei sisältynyt Onnisen teräsliiketoiminta eikä Venäjän tytäryhtiö. Kilpailu- ja kuluttajavirasto sekä Euroopan komissio antoivat hyväksyntänsä yrityskaupalle ilman ehtoja.
Psykodynaaminen psykologia

Psykodynaaminen psykologia koostuu Sigmund Freudin kehittämän psykoanalyysin pohjalta syntyneistä malleista ja teorioista. Freudin teoriaa ja hänen hoitomuotoaan kutsutaan yhdessä psykoanalyysiksi. Psykoanalyysi ja sen pohjalta luodut teoriat muodostavat siis yhdessä psykodynaamisen psykologian.
Freudin teoria pyrki kuvaamaan mielen toiminnan suhdetta sisäisiin haluihin ja yllykkeisiin sekä ympäristön vaatimuksiin. Jotkin sisäiset halut, kuten aggressiivisuus ja seksuaalisuus ovat sellaisia, että niiden välitön tyydyttäminen toisi yhteiskunnassa suuria ongelmia. 
Psyyken rakenne.
Freud erotti psyyken rakenteesta kolme tasoa. Ensimmäinen taso, joka on luonteenomainen aivan pienelle lapselle, pyrkii välittömään tyydytykseen piittaamatta seurauksista. Tätä tasoa kutsutaan viettipohjaksi. Toisella tasolla ihmiselle muodostuu yliminä. Yliminän vaatimukset ovat usein kohtuuttomia, ja yliminä saattaa vaatia täydellisyyttä hinnalla millä hyvänsä. Näiden kahden tason välillä on Freudin mukaan tasapainotteleva taso, minä. Minä pyrkii siis tasoittamaan kahden jyrkän näkemyksen eli yliminän ja viettipohjan välistä jännitystä ja ohjaamaan yksilön toimintaa yksilön etujen mukaisesti. Minä pyrkii toimimaan tosiasiat huomioiden eli noudattamaan todellisuusperiaatetta.
Psykodynaamisen psykologian mukaan ihmisen mielestä suurin osa on tiedostamatonta. Ihmisen tietoisuutta on verrattu jäävuoreen, josta vain pieni osa on pinnan yläpuolella ja suurin osa näkymättömissä pinnan alla. Tämä tiedostamaton osa mielestä vaikuttaa ratkaisevasti kaikkeen ihmisen toimintaan. Tiedostamatonta mieltä ovat muun muassa lapsuudessa koetut pettymykset ja murheet. Lapsuuden tutkiminen onkin yksi keskeisimmistä asioista psykodynaamisessa psykologiassa. 
Freudin psykoanalyysi loi pohjan nykyaikaiselle psykoterapialle, joka perustuu siihen, että potilas kertoo vapaasti ajatuksistaan ja terapeutti kuuntelee aktiivisesti. Psykodynaamisessa työskentelyssä terapeutti johdattelee keskustelua suuntaan, jonka uskoo paljastavan potilaansa ongelman. Psykoanalyysi ei yleensä sovi synnynnäisiin neurologisiin ongelmiin kuten autismi ja Aspergerin oireyhtymä. 
Ongelmallisena voidaan pitää sitä, että monia psykodynaamisen psykologian teorioita on vaikea osoittaa oikeaksi tai vääriksi, koska suurin osa sen aineistosta perustuu ihmisten omiin kertomuksiin ja terapeutin päätelmiin.
Kragujevac

Kragujevac () on kaupunki Serbian keskiosassa noin 140 kilometriä etelään Belgradista. Kaupungissa on 150 835 asukasta (vuonna 2011). Se on maan neljänneksi suurin kaupunki ja Šumadijan piirikunnan pääkaupunki. Pinta-alaltaan Kragujevac on 865 neliökilometrin suuruinen, ja sen väestötiheys on 216 as/km². Kaupunkia halkoo Lepenicajoki.
Kragujevac perustettiin vuonna 1476. Kaupunki tunnetaan nykyisin aseistaan, ammustehtaistaan sekä autoteollisuudestaan. Kragujevac on myös yliopistokaupunki: Kragujevacin yliopisto perustettiin vuonna 1971, ja nykyisin siellä on opiskelijoita noin 14 000.