tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pronssikauden kampa

Pronssikauden kampa seurasi varhaispronssikaudella aluksi täysin sen kivikautista muotoja. Kivikaudella kammat valmistettiin puusta, luusta tai sarvesta sahaamalla ja viilaamalla ne muotoonsa. Pronssikaudella tapa jatkui sellaisenaan, mutta eliitti tilasi kampansa nyt pronssisena. Pronssista valamalla saattoi kuitenkin tehdä kivikautiseen kampaan monia parannuksia. Esimerkiksi piikkien lukumäärä lisääntyi ja piikkejä ohennettiin. Myöhemmin voitiin rakentaa kammoista halvempia valamalla piikkiosa erikseen ja niitaamalla siihen esimerkiksi luinen kahva tai varsi.
Kammat kuuluivat kummankin sukupuolen varusteisiin. Esimerkiksi Tanskan alueen haudoista on tehty seuraavat havainnot. Se on löydetty säännöllisemmin naistenhaudoista ja se on yleensä kiinnitettynä vyöhön. Naiset ovat ilmeisesti kantaneet kampaa mukanaan arkiaskareissa. Miehilläkin on löytynyt kampoja haudoista, mutta niitä on ollut harvemmin yhdessä partaveitsien ja pinsettien kanssa. Kammat yleistyivät Euroopassa pronssikaudella, mutta erityisen suosion ne saivat vasta rautakaudella.
Argos-luokka

Argos-luokka on Portugalin laivaston viiden 1990-luvun alussa valmistetun partioveneen muodostama alusluokka.
Alukset.
Luokan alukset suunnitteli Lissabonissa Arsenal do Alfeite ja rakennettiin yksityisellä Vila Real de Santo Antónion telakalla. Alukset oli suunniteltu niin manner-Portugalin kuin Madeiran saaristonkin aluevesien valvontaan. Lisäksi niiden tehtäviä voivat olla etsintä- ja pelastus, meren saastumisen seuranta sekä erilaiset suojaustehtävät.
Centauro-luokka

Centauro-luokka on Portugalin laivaston neljän 2000-luvun alussa valmistetun partioveneen muodostama alusluokka, joka pohjautui edeltäneeseen Argos-luokkaan ja siten sitä toisinaan kutsutaankin Argos-luokan alaluokaksi. Merkittävin ero luokkien välillä on uuden luokan alumiinirunko.
Alukset.
Luokan alusten suunniteltuna tehtävänä oli kalastuksen valvonta ja manner-Portugalin merialueiden valvonta, vaikka ne toki kykenevät toimimaan myös Madeiran alueella.
Friðþjófr Uljaan saaga

Friðþjófr Uljaan saaga [fri:θjou:fr] (isl. "Friðþjófs saga ins frækna") on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se sijoittuu aikaan ennen Islannin asuttamista ja luetaan siksi muinaissaagoihin. Saaga kertoo Friðþjófr Þorsteinninpojasta, sognevuonolaisen talonpojan pojasta, joka ansaitsee lisänimensä rohkeudellaan, ja rakastuu Sognin kuninkaaksi kutsutun Belin tyttäreen Ingibjörgiin. Tämä on kuitenkin luvattu Sveanmaan (isl. "Svíþjóð") kuningas Hringrille, ja alhaissyntyinen Friðþjófr saa siksi Ingibjörgin puolisokseen vasta lukuisten eri käänteiden jälkeen. "Friðþjófr Uljaan saagasta" on säilynyt kaksi versiota. Näistä lyhyempi on laadittu Islannissa 1200-luvun loppupuolella tai 1300-luvun alussa, mutta sen varhaisimmat säilyneet käsikirjoitukset ovat 1400-luvun lopulta (AM 510 4to). Saagan pitempi versio on todennäköisesti 1400-luvulta, ja se on säilynyt vain paperikopioina (AM 173 fol ; Stock. Papp. fol. no. 56 ). Kaiken kaikkiaan saagasta on säilynyt useita kymmeniä käsikirjoituksia, mikä kertoo "Friðþjófr Uljaan saagan" olleen hyvin suosittu. Saagan lisäksi on säilynyt myös Friðþjófrin tarinaan liittyvää rímur-runoutta, josta saadut vaikutteet näkyvät saagan nuoremmassa versiossa. "Friðþjófr Uljaan saagaa" ei ole suomennettu.
Saviseudun Joulu

Saviseudun Joulu on Loimaa-Seuran kerran vuodessa ilmestyvä, Loimaan seudulle leviävä kotiseutuaiheinen joululehti. Lehteä on julkaistu vuodesta 1989, ja se koostuu pääosin paikallishistoriaa käsittelevistä artikkeleista. Lehteä myydään Loimaa-Seuran toimistossa sekä paikallisissa liikkeissä.
Chas &amp; Dave

Chas &amp; Dave oli englantilainen poprock- ja pub rock -yhtye, jonka perustivat Charles Hodges (1943–2018) ja David Peacock (s. 1945) vuonna 1974. Heidän esittämänsä musiikkityylin nimitys, "rockney", tulee sanoista "rock" ja "cockney", koska Hodges lauloi Lontoon East Endin työväenluokan perinteisellä cockneyn murteella. Chas &amp; Daven läpimurtohitti oli ”Gertcha” vuodelta 1979. Ennen Chas &amp; Daven perustamista Hodges oli sessiomuusikko, joka soitti muun muassa The Outlaws -yhtyeessä Ritchie Blackmoren kanssa. Jerry Lee Lewis opetti Hodgesille pianonsoittoa eräällä risteilyllä Englannin kanaalin yli vuonna 1963.
Hodges ja Peacock olivat jalkapalloseura Tottenham Hotspur FC:n kannattajia, ja he levyttivät Tottenhamille kannatuslauluja. ”Ossie's Dream… (Spurs Are on Their Way to Wembley)” ja ”Glory, Glory, Tottenham Hotspur” levytettiin vuonna 1981 yhdessä Tottenhamin silloisen edustusjoukkueen kanssa, joka voitti FA Cupin sinä vuonna.
Chas &amp; Daven rumpali Mick Burt kuoli vuonna 2014.
Chas Hodges kuoli syyskuussa 2018. Hän oli ollut hoidettavana syövän takia.
Viana do Castelo -luokka

Viana do Castelo -luokka on Portugalin laivaston kymmenen 2010-luvulla valmistetun aluksen muodostama partioalusluokka. Luokan aluksista on kuitenkin valmistunut kaksi ja toiset kaksi on rakenteilla. Loppujen kohtalosta ei ole tietoa.
Alukset.
Luokan kahdeksasta kymmeneen alusta on erityisesti suunniteltu toimimaan Pohjois-Atlantilla ja ne korvaavat jo palveluksesta poistetut João Coutinho- ja Baptista de Andrade -luokkien korvetit sekä kalastusta valvoneet ja SAR-tehtävissä olleet pienet Cacine-luokan partioveneet. Luokan aluksista kaksi varustetaan saasteidentorjuntakalustolla kuten öljynkeräimin.
Portugali tilasi heinäkuussa 2015 toisen alus parin West Sea Vianan telakalta. Tilauksen arvo on hieman alle 77 miljoonaa euroa.
Ray Kroc

Raymond Albert ”Ray” Kroc (5. lokakuuta 1902 – 14. tammikuuta 1984) oli yhdysvaltalainen liikemies. Hän liittyi kalifornialaiseen yhtiöön, McDonaldsiin vuonna 1954. Kroc on väittänyt olevansa McDonaldsin perustaja, mikä on kiistanalaista.
Krocista on tehty vuonna 2016 elämäkertaelokuva "The Founder".
Ŀ

Ŀ (ŀ) eli pisteellinen L on katalaanin oikeinkirjoituksessa esiintyvä kirjain, jota käytetään äänteen merkitsemiseen yhdistelmässä ŀl erotuksena äänteestä , jota merkitään ll. 
Merkit Ŀ ja ŀ on koodattu Unicodeen koodipisteisiin U+013F ja U+0140, mutta koska ne ovat niin sanottuja yhteensopivuusmerkkejä, niiden sijaan suositellaan käytettäväksi keskipistettä · (U+00B7).
Operaatio Wigwam

Operaatio Wigwam oli yhden ydinkokeen mittainen merellinen sotilasoperaatio. Tämän tehnee erityislaatuiseksi se, että toteuttaja oli Yhdysvaltain laivasto, sekä myös se: että ydinlaukaisu suoritettiin avomerellä ja pintaa paljon syvemmällä. Siihen osallistui 30 Yhdysvaltain laivaston alusta sekä 6 800 henkilöä. Ydinkoelataus räjäytettiin merialueella n. 800 km eli 500 mailia San Diegosta lounaiseen. 14. toukokuuta vuonna 1955 räjäytettiin "Mark 90" W7-tyypin, "Betty"-nimen saanut ydinräjähde.
Aseen tyyppi oli syvyyspommi. Sen tuhovoima oli 30 kT, aseen kehittäjä on Los Alamosin ydinlaboratorio LANL ja se mahdollisesti käytti kiihdytettyä fissiota. Tämä on perusteltavissa pommin klassista fissiopommia kevyemmällä kokoonpanolla eli konstruktiolla. Esimerkiksi raskas laivastohävittäjäkone F7F-3 Tigercat kykeni kantamaan, tämän arviolta 1 100 kg omamassaltaan olevan ydinsyvyyspommin.
Koelataus hinattiin laukaisukohteeseensa proomulla Tyynellämerellä. Pommiin oli vedetty yli 6 mailin eli lähes 10 km mittaiset kaapelit. Räjäytys toteutettiin 680 m eli 2 000 jalan/ft. syvyydessä. Räjäytyksen nimi oli sama kuin operaation eli Wigwam.
Itse testattu asetyyppi "Mark 90 Betty" oli käytössä vain varsin lyhyen ajan, sillä sen palvelusura käsitti vuodet 1955 - 1960. Kehittely tapahtui vuonna 1952. Aktiivissa käytössä olleiden syvyyspommien ydinkärjen tuhovoima oli 5 - 10 kT. W7 -asetyyppiä eli ydinkärkeä käytettiin myös muissa sovellutuksissa, kuten taktisiin lyhyen kantaman ohjuksiin asennettuna sekä ilmatorjuntaohjuksissa.
Muuta erikoista oli se, että "USS Mount McKinley" oli toistamiseen johtoaluksena eli lippulaivana yhdysvaltalaisten suorittamassa ydinkokeessa. Operaatio Sandstone oli tämä edellinen (ko. alusta tarkoittaen) mainittu, mikä toteutettiin vuonna 1948.
Hjálmþérin ja Ölvirin saaga

Hjálmþérin ja Ölvirin saaga [hjaulmthjerin] (isl. "Hjálmþés saga ok Ölvis") on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Saaga kertoo Mannheimin (isl. "Mannheimar") kuninkaan pojaksi kutsutun Hjálmþérin ja tämän ystävän Ölvirin seikkailuista, joihin nämä ajautuvat Hjálmþérin äitipuolen asettaman kirouksen vuoksi. "Hjálmþérin ja Ölvirin saaga" luetaan yleensä niin kutsuttuihin muinaissaagoihin, mutta saagalla on yhtäläisyyksiä myös kotoperäisiin ritarisaagoihin. "Hjálmþérin ja Ölvirin saaga" on yksi nuorimmista muinaissaagoista. Se on todennäköisesti kirjoitettu vasta 1400-luvulla. 1300-luvulta on kuitenkin säilynyt Hjálmþérin tarinaan liittyvää rímur-runoutta ("Hjálmþés rímur"), minkä perusteella on oletettu, että tarinasta on ollut myös alkuperäisempi versio, joka olisi kirjoitettu vuoden 1300 tietämillä. "Hjálmþérin ja Ölvirin saagaa" ei ole suomennettu.
"Hjálmþérin ja Ölvirin saaga" lähteenä.
Nuorena muinaissaagana "Hjálmþérin ja Ölvirin saaga" luetaan niin kutsuttuihin seikkailusaagoihin (saks. "Abenteuersaga"). Saaga muistuttaa juonensa ja tapahtumapaikkojensa osalta hyvin paljon myös kotoperäisiä ritarisaagoja. Niiden tavoin "Hjálmþérin ja Ölvirin saagassa" mainitaan useita eksoottisia paikkoja, kuten "Syría" ja "Arabía", ja saagahahmoilla on nimiä, jotka eivät ole skandinaavista alkuperää (esim. Ptólómeus). Saagan sisällön ja tyylin perusteella "Hjálmþérin ja Ölvirin saaga" on katsottu sen saaneen vaikutteita monenlaisista lähteistä, alkaen muista muinais- ja kotoperäisistä ritarisaagoista eurooppalaiseen kirjallisuuteen. Saagalla on myös kansansatumaisia piirteitä, ja siinä esiintyy monia tarina-aihelmia. Useilla motiiveilla on vastaavuutensa joko skandinaavisessa tai kelttiläisessä perinteessä. Saaga on muunnelma niin sanotusta äitipuolisadusta. 
"Hjálmþérin ja Ölvirin saaga" suurvalta-ajan Ruotsissa.
"Hjálmþérin ja Ölvirin saagaa" pidetään tutkimuksessa lähinnä ”valhesaagana” (isl. "lygisaga") eli puhtaasti fiktiivisena teoksena, joka ei kerro todellisista tapahtumista. Siitä huolimatta saagasta kiinnostuttiin suurvalta-ajanRuotsissa. Koska ruotsalaiset eivät tuolloin enää ymmärtäneet muinaissaagojen kieltä, muinaisislantia, saaga ilmestyi Johan Fredrich Peringskiöldin kääntämänä vuonna 1720 ("Hialmters och Olvers saga", Stockholm: Horrn). Saagan kääntämisen ja julkaisemisen motiivina oli tuolloin nimenomaan saagan historiallinen arvo: sen katsottiin kuvaavan Ruotsin muinaista ja loistokasta menneisyyttä. Olof Rudbeck katsoi saagassa mainitun "Mannheimarin" vastaavan muinaista Atlantista eli hänen näkemyksensä mukaisesti Ruotsia.
Wegnia

Wegnia (myös "Wegna", "Ouegna", "Wenia", "Ouenia" ja muita kirjoitusasuja) on Senegaljoen vesistöön kuuluva järvi Koulikoron alueen Kolokanin piirin Guihoyon kunnassa Malissa. Se sai Ramsar-alueen statuksen vuonna 2013.
Wegnia on Baouléjokeen laskeva pysyvä luonnonjärvi, jota ympäröi rikas eteläsudanilainen savannikasvillisuus. Pienten nisäkkäiden ja kalalajien lisäksi se tarjoaa elinympäristön niilinkrokotiilille sekä kynsihanhen, savannihaikaran ja harmaahaikaran kaltaisille vesilinnuille. Järvellä harjoitetaan riisinviljelyä, puutarha- ja hedelmänviljelyä, karjanhoitoa ja kalastusta.
Ramsar-alueen pinta-ala on 3 900 hehtaaria. Lähistöllä sijaitsee Boucle du Baoulén biosfäärialue.
Ella Junnila

Ella Juulia Junnila (s. 6. joulukuuta 1998) on suomalainen korkeushypyn sisäratojen EM-mitalisti. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä. Hänen valmentajanaan on huhtikuusta 2025 lähtien toiminut Tia Hellebaut. Aikaisemmin häntä on valmentanut Jouko Kilpi, Mikko Rummukainen ja Tuomas Sallinen.
Ella Junnila aloitti urheilu-uransa viisivuotiaana silloisella asuinpaikkakunnallaan Äetsässä ja edusti Kiikan Rientoa ja Vammalan seudun Voimaa. Junnila edusti Janakkalan Janaa vuosina 2014–2018. Vuodesta 2019 Junnila on edustanut Tampereen Pyrintöä.
Junnilan päälaji on korkeushyppy, jossa hänen ennätyksensä 197 cm on myös Suomen ennätys. Hän hyppäsi ennätyksensä Paavo Nurmi Gameseissa Turussa 18. kesäkuuta 2024. Sisäratojen Suomen ennätyksen 196 cm hän hyppäsi saavuttaessaan pronssia Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 7. maaliskuuta 2021. Hän paransi Suomen ennätystä ensimmäisen kerran kesäkuussa 2019 hypättyään Turussa 194 cm ja toistamiseen hypättyään 195 cm 3. heinäkuuta 2019 Tampereen GP-kisoissa. Helmikuussa 2021 hän paransi sisäratojen Suomen ennätystä hypättyään ensin Ruotsin Sätrassa 192 cm ja viikkoa myöhemmin Tampereella 194 cm.
Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia tuloksella 192. Sisäratojen Toruńin EM-kilpailuissa 2021 Junnila saavutti pronssia Suomen ennätystuloksella 196, jonka hän ylitti ensimmäisellä yrityksellä. Vuoden 2023 Budapestin MM-kilpailuissa Junnila saavutti finaalipaikan kaikkien aikojen toisena suomalaisnaisena ja selviytyi kilpailussa 13:nneksi. Rooman EM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 193.
Hän karsiutui loppukilpailusta Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017, Berliinin EM-kilpailuissa 2018 tuloksella 186 ja Glasgow’n EM-hallikilpailuissa 2019 tuloksella 185. Dohan MM-kisoissa 2019 Junnila karsiutui loppukilpailusta tuloksella 180 cm, kuten myös vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa, Eugenen MM-kilpailuissa 2022, Münchenin EM-kilpailuissa 2022, Pariisin olympialaisissa 2024 sekä Tokion MM-kilpailuissa 2025, joissa jäi kokonaan ilman tulosta. 
Kalevan kisoissa Junnila on voittanut kultaa vuosina 2019 ja 2021 sekä saavuttanut hopeaa vuosina 2018, 2024 ja 2025 ja pronssia 2022. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut kultaa 2021 ja 2024 sekä pronssia 2022.
Junnila oli urheilijoiden oikeuksia ajavan yhdistyksen Yleisurheilijat ry:n ensimmäinen puheenjohtaja vuonna 2022 ja jatkoi sen jälkeen yhdistyksen hallituksen jäsenenä.
Yksityiselämä.
Junnilan äiti Ringa Ropo kilpaili myös pituus- ja korkeushypyssä. Junnila valmistui ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukiosta syksyllä 2018 ja aloitti politiikan tutkimuksen opinnot Tampereen yliopistossa elokuussa 2020. Junnila seurustelee Mikko Rummukaisen kanssa, joka aikaisemmin myös valmensi häntä. Junnila opiskelee Tampereen yliopistossa pääaineenaan valtio-oppi.
Saffron

Samantha Marie Sprackling (s. 3. kesäkuuta 1968 Nigeria), joka tunnetaan taiteilijanimeltään Saffron, on brittiläinen laulaja, lauluntekijä, näyttelijä ja Republica-yhtyeen päälaulaja. Hän on esiintynyt myös Lontoon "Starlight Express" -musikaalissa kaksi vuotta, esiintynyt Chesney Hawkesin hittikappaleen ”The One and Only” musiikkivideossa sekä ollut tanssijana N-Join singlen ”Mindfluxin” musiikkivideossa.
N-Joi

N-Joi on brittiläinen elektronisen musiikin yhtye Southendistä, Essexistä, Englannista. Yhtye koostuu Nigel Championista, Mike Franklinistä ja päälaulajasta Saffronista. 
Vuosien 1991 ja 1996 välillä N-Joi pääsi Yhdysvaltain "Billboard"-lehden Dance Club Songs -musiikkilistalle viidesti, kaikkien kappaleiden sijoittuen kymmenen parhaimman joukkoon. Kaksi kappaleista sijoittui ensimmäiselle sijalle: ”Mindflux” vuonna 1992 ja ”The New Anthem” vuonna 1996, joka oli uusi versio heidän esikoissinglestään ”Anthem”, joka oli top 5 -listalle sijoittunut hitti vuonna 1991. Vuonna 2006 he pääsivät Britannian tanssilistan kärkeen remixillä heidän kappaleestaan ”Anthem”.
Formula 1 -kausi 2019

Formula 1 -kausi 2019 oli Formula 1 -sarjan 70. maailmanmestaruuskausi.
Kaudella ajettiin 21 osakilpailua ja Formula 1 -sarjan 1 000:s Grand Prix kauden kolmannessa kilpailussa Kiinassa. Lewis Hamilton lähti kauteen hallitsevana kuljettajien maailmanmestarina ja Mercedes hallitsevana valmistajien maailmanmestarina. Sarjan kilpailullinen tasapaino huononi edellisvuosiin nähden, ja niinpä sekä Hamilton että Mercedes uusivat mestaruutensa.
Kilpailukalenteri.
Kauden 2019 virallinen kilpailukalenteri julkaistiin lokakuussa 2018.
Kauden 2019 kilpailukalenteri oli identtinen edellisen kauden kanssa, sekä osakilpailujen määrällään (21), että radoiltaan. Kauden viimeinen osakilpailu ajettiin harvinaislaatuisesti vasta joulukuussa.
Tulokset.
Nopein varikkopysähdys.
DHL on kaudesta lähtien jakanut "Nopein varikkopysähdys -palkintoa" () varikkokäyntien suoriutumisnopeuteen perustuen.
Kaudesta lähtien DHL on palkintoa varten pisteyttänyt kilpailun kymmenen nopeinta varikkopysähdystä MM-sarjan pisteytyksen tapaa, eli nopeimmasta varikkopysähdyksestä saa 25 pistetta ja kymmenenneksi nopeimmasta yhden pisteen, jolloin kyseisellä järjestelmällä DHL:n Nopein varikkopysähdys -palkinnon saa kauden aikana eniten varikkopysähdyspisteitä kerännyt talli. Tallien molemmat kuljettajat ovat mukana keräämässä tallipisteitä aivan samaan tapaan kuin varsinaisessa tallimestaruustaistossakin. Yksittäiseltä kuljettajalta huomioidaan ainoastaan hänen nopein varikkopysähdyksensä pisteitä jaettaessa.
Kaudella 2019 palkinnon voitti Red Bull -talli 504 pisteellään.
Norm Van Lier

Norman Allen ”Norm” Van Lier III (1. huhtikuuta 1947 East Liverpool, Ohio – 26. helmikuuta 2009 Chicago, Illinois) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. NBA:ssa Cincinnati Royalsia, Milwaukee Bucksia ja pisimpään Chicago Bullsia edustanut Van Lier oli 1970-luvulla sarjan parhaimmistoa. Hän voitti NBA:n syöttökuninkuuden kaudella 1970–1971 ja valittiin vuonna 1974. Van Lier valittiin kolmesti n ykkösviisikkoon ja viidesti kakkosviisikkoon, ja NBA:n tähdistöottelussa hän pelasi kolmesti.
Elämä ja ura.
Van Lier pelasi yliopistokoripalloa vuosina 1966–1969 Saint Francis Universityn joukkueessa. Chicago Bulls varasi hänet NBA:han 34. vuorolla . Ensimmäiset kaksi NBA-kauttaan Van Lier pelasi Cincinnati Royalsissa, minkä jälkeen hän pelasi Bullsissa vuodet 1971–1978 ja päätti uransa yhden kauden mittaisella Milwaukee Bucks -ajanjaksolla. Bulls-aikanaan Van Lier oli sarjan parhaimmistoa: hän voitti NBA:n syöttökuninkuuden kaudella 1970–1971 ja valittiin vuonna 1974. Van Lier valittiin kolmesti n ykkösviisikkoon ja viidesti kakkosviisikkoon, ja ssa hän pelasi vuosina 1974, 1976 ja 1977. Van Lier toimi pitkään asiantuntijana Bullsin ottelulähetyksissä. Hän myös näytteli 2000-luvulla "Barbershop"-elokuvassa ja sen jatko-osassa. Van Lier kuoli kotonaan Chicagossa 61-vuotiaana 26. helmikuuta 2009, samana päivänä Johnny Kerrin kanssa.
Kymmenpistepirkko

Kymmenpistepirkko ("Adalia decempunctata") on leppäpirkkojen heimoon kuuluva hyönteislaji. Kymmenpistepirkko on kaksipistepirkon kokoinen 3,5–4,5 mm kovakuoriainen, jonka tuntosarvet ja jalat ovat aina punakeltaiset. Väritys muuten on hyvin vaihteleva. Keltaisessa etuselässä on mustia kuvioita. Peitinsiivet voivat olla punaiset, mustat tai kellertävät. Peitinsiivissä on tyypillisesti kummallakin puolella viisi mustaa tai keltaista täplää riippuen peitinsiiven pohjaväristä. Lajille on ominaista kuvioiden huomattava vaihtelu eri yksilöiden välillä. Kymmenpistepirkot liikkuvat puissa ja pensaissa saalistaen mm. kirvoja ja punkkeja. Laji talvehtii aikuisena maassa, lehtikarikkeessa ja kuolleen kasvillisuuden seassa. Toukka on harmaa ja siinä on mustia karvatupsuja. Kymmenpistepirkko on kaksipistepirkkoa harvinaisempi ja runsain Suomen lounaisosissa.
World Open Karate Championship (IKO Matsushima)

World Open Karate Championships on joka neljäntenä vuotena Tokiossa käytävä IKO Matsushima -liiton järjestämä Kyokushin maailmanmestaruuskilpailut. Sitä on järjestetty vuodesta 2000 lähtien ja se käydään avoimessa painoluokassa. Perustaja Mas Oyaman kuoltua 1994 Kyokushinin IKO-järjestö hajosi useiksi muiksi järjestöiksi. Sen myötä kuudennesta turnauksesta lähtien järjestöt ovat pitäneet omalla nimellä World Open turnauksia. Kuudennet kilpailut jouduttiin siirtämään koronaviruspandemian vuoksi.
Reggie Theus

Reggie Wayne Theus (s. 13. lokakuuta 1957 Inglewood, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Pelaajana muun muassa Chicago Bullsia edustanut Theus valittiin ensimmäisellä NBA-kaudellaan , ja ssa hän pelasi vuosina 1981 ja 1983.
Elämä ja ura.
Theus pelasi yliopistokoripalloa vuosina 1975–1978 UNLV:n joukkueessa. Chicago Bulls varasi Theusin NBA:han yhdeksännellä varausvuorolla . Theus edusti Bullsia vuodet 1978–1984. Ensimmäisellä kaudellaan hänet valittiin eseen, ja ssa hän pelasi vuosina 1981 ja 1983. Bulls-aikansa jälkeen Theus pelasi NBA:ssa vielä vuoteen 1991 asti neljää eri joukkuetta edustaen. NBA:n jälkeen hän pelasi vielä Italiassa ja Kreikassa.
Pelaajauransa jälkeen Theus on toiminut valmentajana muun muassa yliopistojoukkueissa. Vuosina 2007–2008 hän toimi Sacramento Kingsin päävalmentajana ja vuosina 2009–2011 Minnesota Timberwolvesin apuvalmentajana.
André Jobin

André Louis Jacques Jobin (20. tammikuuta 1933 Québec City, Kanada – 25. maaliskuuta 2023 Pariisi, Ranska) oli kanadalainen tenori. Hän vietti kymmenen vuotta New Yorkissa ja asettui sitten Pariisiin. Hän opiskeli siellä draamaa Pierre Bertinin ja Suzanne Nivetten johdolla. Hän esiintyi näyttelijänä jo ennen debytoimistaan laulajana vuonna 1958 Pascal Bastian ja Sidney Bechetin musiikkikomediassa "Nouvelle-Orléans". Sitten hän esiintyi Joseph Kosman teoksessa "Bilitis et l'amour" ja Georges Van Parysin teoksessa "Le jeu des dames" (1960). 
Oopperaan Jobin siirtyi vuonna 1963. Hän tuli tunnetuksi erityisesti Pelléasin roolista "Pelléas et Mélisande" -oopperassa, jossa hän esiintyi useissa eri oopperataloissa eri maissa. 
Jobinin isä oli Raoul Jobin.
NRP Rio Minho (P370)

NRP Rio Minho (runkonumero P370) on Portugalin laivaston partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeiteltä Lissabonista, missä köli laskettiin telakkanumerolla C132. Alus otettiin palvelukseen 1. elokuuta 1991.
Palvelus.
Aluksen tehtävänä on valvoa Espanjan ja Portugalin rajalla olevaa Minho-jokea.
Fallou

Fallou on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Naran piirissä Malissa. Se sijaitsee 135 kilometriä Narasta lounaaseen. Kunnassa on 30 000 ja kylässä 1 100 asukasta (vuonna 2009).
Falloun kunta rajoittuu pohjoisessa Naran piirin Dabon ja Dillyn, idässä Niamanan, etelässä Banamban piirin Boronin ja Kolokanin piirin Sagabalan ja lännessä Kayesin alueen Diéman piirin Gomitradougoun ja Dioumara Koussatan kuntiin. Se kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. 
Kuntaan kuuluu 43 kylää. Asukkaista 67 % on soninkeja, 29 % bambaroita ja 4 % maureja.
Fallousta on yhteys Bamakon ja Naran väliselle maantielle. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit ja siipikarja.
Guénéibe

Guénéibe on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Naran piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Mauritanian rajaa 30 kilometriä Narasta koilliseen. Kunnassa on 8 800 ja kylässä 1 400 asukasta (vuonna 2009).
Guénéiben kunnan pinta-ala on arviolta 2 925 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä ja etelässä Naran piirin Guirén ja lännessä Naran kuntiin sekä pohjoisessa Mauritaniaan.
Kuntaan kuuluu 18 kylää. Asukkaat ovat etupäässä maureja. Lisäksi on soninkeja, bambaroita ja fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, lehmänpapu, maapähkinä ja hibiskus. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, aasit, hevoset ja vähäisessä määrin kamelit. Väliaikaisilla lammilla harjoitetaan kalastusta.
Guiré

Guiré on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Naran piirissä Malissa. Se sijaitsee 100 kilometriä Narasta kaakkoon. Kunnassa on 19 900 ja kylässä 3 400 asukasta (vuonna 2009).
Guirén kunta rajoittuu lännessä Naran piirin Guénéiben, Naran, Ouagadoun ja Niamanan, etelässä Banamban piirin Sébétén ja idässä Ségoun alueen Nionon piirin Dogofryn ja Sokolon ja Ségoun piirin Bellenin kuntiin sekä pohjoisessa Mauritaniaan.
Kuntaan kuuluu 27 kylää. Asukkaat ovat maureja, soninkeja, fulbeja ja bambaroita. Vallitseva uskonto on islam. Eräissä kylissä on vielä animistien kulttipaikkoja.
Guirén kautta kulkee Naran ja Nionon välinen maantie. Seudun pääelinkeinovt ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi ja pavut. Sadeaikaan viljellään myös vihanneksia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset.
Koronga

Koronga on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Naran piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Mauritanian rajaa 40 kilometriä Narasta luoteeseen. Kunnassa on 11 000 ja kylässä 2 700 asukasta (vuonna 2009).
Korongan kunta rajoittuu idässä Naran, etelässä Ouagadoun ja lännessä Dillyn kuntiin sekä pohjoisessa Mauritaniaan. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vesistöjä ovat Korongan, Tiroun ja Tioffin tulvajärvet. Kasvillisuus on pensasaroa.
Kuntaan kuuluu 17 kylää, joista 13:ssa asuu maureja, kahdessa soninkeja ja kahdessa fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, maapähkinä, hibiskus, okra ja maissi. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Kaupankäynti suuntautuu Naraan ja Mauritaniaan.
Albatroz-luokka

Albatroz-luokka on Portugalin laivaston kuuden 1970-luvulla valmistetun aluksen muodostama partioveneluokka, jonka aluksista on edelleen yksi palveluksessa.
Alukset.
Alusten varustukseen kuului RM-316P-tutka ja niiden aseistuksena oli yksi 20 millimetrin tykki ja kaksi 12,7 millimetrin konekivääriä.
Singaporen Grand Prix 2018

Singaporen Grand Prix 2018 (virallisesti Formula 1 2018 Singapore Airlines Singapore Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 15. osakilpailu, joka ajettiin 16. syyskuuta Marina Bayn katuradalla Singaporessa. Kilpailun voitti Mercedeksen Lewis Hamilton.
Salibandyn T18 SM-sarja

B-tyttöjen SM-sarja on salibandyn B-tyttöjen korkein sarjataso Suomessa. Sarjan järjestämisestä vastaa Suomen Salibandyliitto. Sarja pelataan yhdessä 10 joukkueen lohkossa yksittäisinä otteluina. Peliaika otteluissa on 3x20 minuuttia tehokasta peliaikaa.
Joukkueet SM-sarjaan selviävät syyskuussa pelattavien SM-karsintojen 10 parasta joukkuetta.
Sarjajärjestelmä.
Runkosarja.
Runkosarja pelataan kaksinkertaisena sarjana, eli jokainen joukkue pelaa kahdeksantoista ottelua. Runkosarjan kuusi parasta etenevät pudotuspeleihin. 7. ja 8. pelaavat pudotuspelikarsinnoissa aluesarjan kahta parasta vastaan.
Pudotuspelit.
Runkosarjan kuusi parasta ja kaksi pudotuspelikarsinnoista tullutta joukkuetta pääsevät pudotuspeleihin. Puolivälierät ja välierät pelataan paras kolmesta ja finaalit paras viidestä. Pronssista pelataan vain yksi ottelu.
Ouagadou

Ouagadou on maalaiskunta Koulikoron alueen Naran piirissä Malissa. Sen keskuskylä Goumbou sijaitsee 29 kilometriä Narasta lounaaseen. Kunnassa on 18 200 ja keskuskylässä 11 300 asukasta (vuonna 2009).
Ouagadoun kunta rajoittuu pohjoisessa Naran piirin Korongan ja Naran, idässä Guirén, etelässä Niamanan ja lännessä Dillyn kuntiin.
Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat soninkeja, bambaroita, maureja ja fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.
Goumboun kautta kulkee Naraan ja Mauritanian rajalle johtava maantie RN4. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito, metsien hyödyntäminen, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, okra, maapapu, maapähkinä ja hibiskus. Sadekaudella viljellään vihanneksia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Monet hakeutuvat ansiotöihin ulkomaille.
Goumboun uskotaan olleen muinaisen Ghanan eli Wagadun valtakunnan ensimmäinen pääkaupunki. Paikallinen nähtävyys on moskeija, jonka rakennusvuodeksi mainitaan 1028.
Thaimaan evankelisluterilainen kirkko

Thaimaan evankelisluterilainen kirkko on luterilainen kirkko, joka toimii Thaimaassa Kaakkois-Aasiassa. Kirkon jäsenmäärä on 4 766.
Historia.
Thaimaan evankelisluterilainen kirkko itsenäistyi vuonna 1994. Vuoden 2017 syyskuussa kirkon kirkkohallitus päätti avata pappisviran saamisen myös naisille. Asiasta oli keskusteltu kirkossa parinkymmenen vuoden ajan, ja työntekijöille ja seurakuntalaisille tehdyn kyselyn perusteella selvä enemmistö kannatti asiaa. Lopullisen päätöksen tekoa nopeutti se, ettei kirkon perustuslaki määritellyt pappien sukupuolta. Ensimmäiset kaksi naispappia vihittiin virkaansa 27. huhtikuuta 2018.
Nykytilanne.
Kirkolla on 5209 jäsentä.. Se jakautuu hallinnollisesti kuuteen rovastikuntaan, jotka sijaitsevat Keski-, Koillis- ja Pohjois-Thaimaassa. Kirkolla oli vuoden 2017 lopussa lähes 30 seurakuntaa, joista 8 Bangkokissa, sekä useita saarnapaikkoja. Kirkko on vuodesta 1994 kuulunut Luterilaiseen maailmanliittoon.
Tridente-luokka

Tridente-luokka eli tyyppi U209PN on Portugalin laivaston kahden diselsähköien aluksen muodostama sukellusveneluokka, jonka alukset perustuivat Howaldtwerke-Deutsche Werftin (HDW) valmistamiin tyypin 214 sukellusveneisiin.
Alukset.
Luokan alukset korvasivat Albacora-luokan alukset. Alun perin HDW esitti tarjouskilpailuun tyypin 209 alusta, mutta myöhemmin päätettiin tehdä uusi ehdotus perustuen tyypin 214 aluksiin.
Huhtikuussa 2004 allekirjoittivat Portugalin puolustusministeriön hankintatoimisto () ja entinen Saksan sukellusvenekonsortio GFE sopimuksen kahdesta sukellusveneestä. Sopimus kattoi miehistöjen koulutuksen, huoltotuen ja GFE:n toimittamien laitteistojen integroinnin.
Osa merellä tehdyistä testeistä ja suuri osa avomerikokeista tehtiin Norjassa. Valmistajan testaus tehtiin valmistajan tiloissa Saksassa. Osa aluksista valmistettiin ja varustettiin TKMS Blohm + Voss Nordseewerkellä.
Sailendra

Sailendra-dynastia oli Jaavan saaren keskiosissa noin vuosien 750 ja 850 välillä kukoistanut dynastia. Sailenda-dynastian valtakausi oli mahajana-buddhalaisuuden kulttuurin kukoistusaikaa. Ajalta on peräisin Borobudurin buddhalainen temppeli. Vanhimmat Sailendra-ajan temppelit ovat peräisin 700-luvun lopulta. Sailendrakuninkaat hallitsivat laajimmillaan suurta osaa Jaavan saaresta ja sieltä tehtiin sotaretkiä Malakan niemimaalle ja Indokiinan alueelle.
Albacora-luokka

Albacora-luokka oli Portugalin laivaston neljän dieselkäyttöisen sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset valmistuivat 1960-luvun lopulla. Luokan alusten suunnittelu perustui Ranskan merivoimien Daphné-luokan aluksiin.
Portugalin hallitus tilasi 1964 Dubigeòn-Normándien telakalta neljä sukellusvenettä, joilla oli tarkoitus luoda 4. sukellusvenelaivue. Ensimmäisen tilatun aluksen palvelukseenotto 1. lokakuuta 1967 aloitti rannikko- ja avomerikelpoisen sukellusveneaseen käytön laivastossa. Luokan viimeinen "Barracuda" teki viimeisen partiomatkansa 2010. Luokka korvattiin kahdella Tridente-luokan aluksella.
Niamana (Koulikoron alue)

Niamana on maalaiskunta Koulikoron alueen Naran piirissä Malissa. Sen keskuskylä Mourdiah sijaitsee 95 kilometriä Narasta etelään. Kunnassa on 28 100 ja keskuskylässä 5 500 asukasta (vuonna 2009).
Niamanan kunnan pinta-ala on 4 985 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Naran piirin Falloun, pohjoisessa Dillyn ja Ouagadoun, idässä Guirén ja etelässä Banamban piirin Sébétén ja Boronin kuntiin.
Kuntaan kuuluu 39 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, soninkeja, maureja ja fulbeja.
Mourdiahin kautta kulkee Bamakon ja Naran välinen maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maapähkinä, pavut ja hibiskus. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset.
Indonesian kommunistinen puolue

Indonesian kommunistinen puolue (, PKI) on vuonna 1914 perustettu indonesialainen poliittinen puolue.
PKI ryhtyi kamppailuun Alankomaiden Itä-Intiassa hollantilaisvaltaa vastaan. Vuonna 1926 se organisoi laajan kansannousun, joka vaikutti erityisesti Bantenin alueella Jaavan länsiosassa.
Hollantilaiset kukistivat kommunismimieliset mellakat ja PKI:n toiminta elpyi vasta toisen maailmansodan jälkeen. Vuonna 1965 sen toiminta kiellettiin vallankumouksellisen syyskuun 30. päivän liikkeen jälkeen.
Hematoporfyriini

Hematoporfyriini on porfyriineihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä ja sen johdannaisia käytetään herkistiminä fotodynaamisissa hoidoissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa hematoporfyriini on tummanpunaista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin ja hieman dietyylieetteriin ja kloroformiin. Hematoporfyriini on kiraalinen yhdiste, mutta synteettisesti valmistettu yhdiste on usein raseeminen seos ja siten optisesti inaktiivinen.
Ensimmäisen kerran hematoporfyriiniä eristi saksalainen kemisti Johann Joseph von Scherrer vuonna 1841 käsittelemällä verta rikkihapolla. Tällöin veren sisältämä hemiini hydrolysoitui hematoporfyriiniksi. Scherrer myös osoitti, että yhdisteen punainen väri ei johtunut siihen epäpuhtaudeksi jääneestä raudasta. Tarkemmin yhdisteen ominaisuuksia kuvaili Johann Ludwig Wilhelm Thudichum vuonna 1867. Hematoporfyriini on varhaisin koskaan eristetty porfyriinijohdannainen. Nykyään hematoporfyriiniä valmistetaan käsittelemällä verta etikkahapon ja vetybromidin seoksella, ja muitakin synteesimenetelmiä on.
Hematoporfyriini on valoherkistin ja katalysoi happiradikaalien muodostumista säteilytettäessä sähkömagneettisella säteilyllä. Tämä havaittiin 1910-luvulla. Tätä ominaisuutta on käytetty eräiden syöpätyyppien ja ihosairauksien hoidossa. Hematoporfyriiniä on käytetty ainakin 1960-luvulle saakka, ja myöhemmin siitä on kehitetty johdannaisia, esimerkiksi porfimeerinatriumia. Hematoporfyriiniä voidaan käyttää valoherkistimenä myös kemiallisissa synteeseissä. Hematoporfyriiniä on myös käytetty masennuslääkkeenä 1900-luvun alussa.
Ani (kirjain)

Ani (asomtavruli Ⴀ, nuskhuri ⴀ, mkhedruli ა) on 1. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Ani äännetään yleensä :na.
NRP Péro Escobar (F335)

NRP Péro Escobar (runkonumero F335) oli Portugalin laivaston vuonna 1955 vesillelaskettu fregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin nimellä "DE 1032" Italiasta Castellammare di Stabialta, missä köli laskettiin 7. tammikuuta 1955. Alus laskettiin vesille 25. syyskuuta 1955 ja valmistui heinäkuussa 1957.
Aluksen aseistuksena oli kaksi yksiputkista 76 millimetrin 50 pituuskaliiperin tykkiä, joista toinen oli keula- ja toinen peräkannella. Ilmatorjunta-aseistuksena oli kaksiputkinen Boforsin 40 millimetrin ilmatorjuntakanuuna ja kaksi kaksiputkista Oerlikonin 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Sukellusveneidentorjuntaan aluksella oli kaksi syvyyspommikiskoa ja yksi kolmiputkinen 533 millimetrin torpedojärjestelmä. Aluksen aseistusta modernisoitiin 1968-1969, jolloin ilma- ja sukellusveneidentorjunta-aseistusta parannettiin. Aluksen pääaseet vaihdettiin kahdeksi kaksiputkiseksi 76 millimetrin tykiksi, minkä lisäksi alukselle asennettiin sukellusveneiden torjuntaan kaksi Squid-heitintä ja kaksi 324 millimetrin kolmiputkista torpedojärjestelmää. Tulenjohtotutkaksi oli vaihdettu SPG-34, joka oli kytketty suoraan tykkeihin.
Aluksella oli AN/SQS-29 ja tyypin 147F -kaikuluotaimet. Tutkajärjestelmään kuuluivat valvontatutkana MLA-1B ja tulenjohtoon MLT-3A. Propulsiojärjestelmänä oli kaksi Foster Wheeler -kattilaa ja kaksi Navalmeccanican turbiinia, jotka pyörittivät kahta akselia. Kokonaistehona oli 24 500 hevosvoimaa, millä saavutettiin 32 solmun huippunopeus. Alus kykeni 16 solmun nopeudella 2 800 merimailin toimintamatkaan.
Palvelus.
Aluksen rauhan ajan normaalin partioinnin ja koulutuksen katkaisivat pari episodia. Alus osallistui 1961 kaapatun risteilyalus "Santa Marian" takaa-ajoon. Samana vuonna alus lähetettiin Angolan itsenäisyyssotaan mukanaan joukkoja. Operaatio kuitenkin peruutettiin Yhdysvaltain painostettua osapuolia.
Vuonna 1962 hajosi aluksen propulsiojärjestelmä, jonka korjaamisen aloittaminen venyi Afrikan konfliktien aiheuttamien talousvaikeuksien vuoksi aina vuoteen 1967. Alus palautettiin 1971 palvelukseen. Siirtomaasotien päätyttyä ja Portugalin demokratisaation seurauksena asevoimia supistettiin voimakkaasti. Alus siirrettiin reserviin 6. marraskuuta 1975 ja poistettiin alusluettelosta 1. syyskuuta 1976. Se romutettiin pian tämän jälkeen.
HMS Morecambe Bay

HMS Morecambe Bay (viirinumero K624) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bay-luokan fregatti. Alus poistettiin palveluksesta ja myytiin 1961 Portugalille, jonka laivastossa se oli nimellä "NRP Dom Francisco de Almeida".
Valmistus.
Alus tilattiin 19. tammikuuta 1943 Loch-luokan fregattina "Loch Heileninä" William Pickersgill and Sons Limitediltä Southwickista Sunderlandista, mikä kuitenkin siirrettiin Bay-luokkaan työnumerolla J4802. Köli laskettiin 30. huhtikuuta 1944 telakkanumerolla 266. Alus laskettiin vesille 1. marraskuuta 1944, mutta työt keskeytettiin toisen maailmansodan Euroopan sotatoimien päätyttyä elokuussa 1945. Alus makasi valmistajan telakalla, kunnes 1948 runko hinattiin J. Samuel Whiten telakalle Cowesiin viimeisteltäväksi. Alus otettiin palvelukseen 22. helmikuuta 1949 päällikkönään K.R.S. Leadley.
Palvelus.
Sotatoimien päätyttyä alkanut joukkojen kotiuttaminen aiheutti kuitenkin laivastossa henkilöstöpulaa, joten aluksen miehistö saatiin täyteen vasta heinäkuussa. Elokuussa alus liitettiin Kauko-Idän joukkoihin päällikkönään C.C.B. MacKenzie ja lähti Maltalle syyskuussa. Aluksen miehistö harjoitteli lokakuun Välimeren laivaston mukana ennen matkan jatkamista Singaporeen, jonne alus saapui 21. marraskuuta liittyen 4. fregattilaivueeseen. Laivueen mukana alus partioi ja pyrki estämään sissien huoltoa ja joukkojen siirtoja Malesian länsirannikolla.
Alus poistettiin palveluksesta 19. marraskuuta 1956, minkä jälkeen se makasi ankkurissa Portsmouthissa reserviin sijoitettuna.
NRP Dom Drancisco de Almeida.
Portugali osti aluksen 9. toukokuuta 1961 ja liitti sen laivastoonsa nimellä "NRP Dom Francico de Almeida". John I. Thornycroft and Companyn huollettua aluksen Woolstonissa se luovutettiin Portugalin laivastolle 3. elokuuta 1951. Alus poistettiin palveluksesta ja romutettiin syyskuussa 1970.
HMS Mounts Bay

HMS Mounts Bay (viirinumero K627) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bay-luokan fregatti. Alus poistettiin palveluksesta ja myytiin 1961 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "NRP Vasco da Gama". 
Valmistus.
Alus tilattiin 25. tammikuuta 1943 Loch-luokan freagattina "Loch Kilburnienä" William Pickersgill and Sons Limitediltä South Bankista Middlesboroughsta, mikä kuitenkin siirrettiin loppuvuodesta 1943 Bay-luokkaan. Köli laskettiin 23. lokakuuta 1944. Alus laskettiin vesille 8. kesäkuuta 1945, mutta työt keskeytettiin sotatoimien päätyttyä. Se makasi valmistajan telakalla, kunnes 20. maaliskuuta 1946 runko hinattiin John I. Thornycroft and Companyn telakalle Woolstoniin Southamptoniin viimeisteltäväksi. Alus valmistui 11. huhtikuuta 1949.
Palvelus.
Alus liitettiin palvelukseen otettaessa 4. fregattilaivueeseen. Aluksen vastaanottotestien ja miehistön koulutuksen Britanniassa päätyttyä alus lähti laivueeseensa, joka oli sijoitettuna Kauko-Itään. Saavuttuaan alus oli osa Yhdistyneen kuningaskunnan taisteluosastoa Sasebossa Japanissa yhdessä muiden Kansainliiton maiden alusten kanssa, jotka operoivat Korean rannikolla tukien Korean sodan sotatoimia.
Alus sijoitettiin reserviin toukokuussa 1960 Portsmouthissa ja poistolistalle vuonna 1961.
NRP Vasco da Gama.
Portugali osti 1961 aluksen, jonka liitti laivastoonsa nimellä "NRP Vasco da Gama". John I. Thornycroft and Companyn huollettua aluksen se luovutettiin Portugalin laivastolle, joa otti sen palvelukseen 3. elokuuta 1951. Portugali poisti aluksen käytöstä 1971 ja myi sen romutettavaksi.
Mako (yritys)

Mako Osakeyhtiö, alun perin Osakeyhtiö Palokalusto, on vuonna 1920 perustettu suomalainen perheyritys. 
Yrityksen perusti kauppaneuvos Georg Masalin. Vuonna 1930 nimi muutettiin muotoon Oy Masalin &amp; Co Ab, ja vuonna 1937 Oy Masalin ja Kumpp. Mako Osakeyhtiö -nimi otettiin käyttöön vuonna 1961 ja vuodesta 1993 alkaen Mako Osakeyhtiö on ollut osa Mako-ryhmää. Siihen kuuluvat Mako Osakeyhtiön lisäksi Oy Veljekset Kulmala Ab, Antskogin ruukki ja Heteka Oy.
Yhtiön ja samaan yhtiöryhmään kuuluvien muiden yritysten pitkäaikainen toimitusjohtaja, samoin kuin osakas, oli kauppaneuvoksen arvonimen saanut Richard Lindgren.
Ynglingatal

Ynglingatal (suom. 'Luettelo Ynglingeistä') on runo, jonka alkuperäisenä laatijana pidetään eteläisessä Norjassa 800-luvun lopulla ja 900-luvun alussa vaikuttanutta skaldirunoilijaa Þjóðólfr Kviiniläistä [thjoudoulfr] (isl. Þjóðólfr "hvinverski" tai "ór Hvíni"). "Ynglingatalissa" luetellaan 27 Ynglingien kuningassuvun jäsentä ja kerrotaan edesmenneiden kuninkaiden osalta, miten he kuolivat ja minne heidät on haudattu. Luettelo ulottuu myyttisistä jumalista ja tarunhohtoisista Ynglingien suvun kuninkaista norjalaisena Vestfoldin kuninkaana mainittuun Rögnvaldr Vuorenkorkuiseen (isl. "heiðum-hæri") saakka, jonka kunniaksi runon kerrotaan laaditun. "Ynglingatal" on alkujaan ajoitettu vuoden 870 paikkeille. Nykytutkijat katsovat kuitenkin, että sen laatimisen todennäköisempi ajankohta on vasta 900-luvulla. Joka tapauksessa on katsottu, että toisen norjalaisen skaldin, Eyvindr Skaldienturmelijan (isl. Eyvindr Finsson "skáldaspillir") laatiessa 900-luvun lopulla Hlaðirin jaarleista samoin näiden sukupuun Óðinn-jumalaan saakka ulottavan runon "Háleygjatal", on "Ynglingatal" jo tuolloin tunnettu. Vastakkaisiakin näkemyksiä on esitetty; "Ynglingatal" on esimerkiksi nähty 1100-luvulla laadituksi pastissiksi. Runon myöhäistä alkuperää ei kuitenkaan ole pystytty kiistatta osoittamaan. Nykytietämyksen valossa runon uskotaan välittyneen suullisesti usean vuosisadan ajan, kunnes se kirjattiin ylös 1100-luvulla tai 1200-luvun alussa. Se on säilynyt Snorri Sturlusonin "Heimskringlaan" kuuluvassa "Ynglinga sagassa" (n. 1230). "Ynglingatalin" runomitta, "kviðuháttr", on edda-runoudelle tavanomaisen "fornyrðislag"-runomitan muunnelma, mutta runossa on käytetty paljon myös kenninkejä.
Aiheesta muualla.
Benkadi (Banamban piiri)

Benkadi (myös "Ben Kadi") on maalaiskunta Koulikoron alueen Banamban piirissä Malissa. Sen keskuskylä Samakélé sijaitsee 17 kilometriä Banambasta länteen. Kunnassa on 9 100 ja kylässä 1 000 asukasta (vuonna 2009).
Benkadin kunta rajoittuu pohjoisessa Banamban piirin Madina Sackon, idässä Banamban, etelässä Koulikoron piirin Sirakorolan ja lännessä Kolokanin piirin Massantolan kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu 12 kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja ja bambaroita. Puhutuimmat kielet ovat bambara ja soninke. Uskontoja ovat islam ja animismi.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Bégnénissä ja Samakéléssa pidetään viikoittaiset markkinat.
Bani (kirjain)

Bani (asomtavruli Ⴁ, nuskhuri ⴁ, mkhedruli ბ) on 2. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Bani äännetään yleensä :nä.
Gani (kirjain)

Gani (asomtavruli Ⴂ, nuskhuri ⴂ, mkhedruli გ) on 3. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Gani äännetään yleensä :nä.
Boron

Boron on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Banamban piirissä Malissa. Se sijaitsee 60 kilometriä Banambasta pohjoiseen. Kunnassa on 38 100 ja kylässä 5 500 asukasta (vuonna 2009).
Boronin kunta rajoittuu idässä Banamban piirin Sébétén ja Toubacoron, etelässä Madina Sackon, lännessä Kolokanin piirin Didiénin ja Sagabalan ja pohjoisessa Naran piirin Falloun ja Niamanan kuntiin.
Kuntaan kuuluu 48 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, soninkeja, kakoloja, fulbeja ja maureja. Lähes kaikki ovat hamalistilahkoon kuuluvia muslimeja.
Boronin kautta kulkee huonokuntoinen paikallistie RR14. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä, lehmänpapu ja seesami. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Boronissa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnassa sijaitsee muinaisen Sossovaltakunnan keskuspaikka.
Doni (kirjain)

Doni (asomtavruli Ⴃ, nuskhuri ⴃ, mkhedruli დ) on 1. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Doni äännetään yleensä :nä.
Vini (kirjain)

Vini (asomtavruli Ⴀ, nuskhuri ⴀ, mkhedruli ა) on 6. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Ani äännetään yleensä :nä.
Zeni (kirjain)

Zeni (asomtavruli Ⴆ, nuskhuri ⴆ, mkhedruli ზ) on 1. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Ani äännetään yleensä :na.
Tani (kirjain)

Tani (asomtavruli Ⴇ, nuskhuri ⴇ, mkhedruli თ) on 9. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Ani äännetään yleensä tai .
Ini (kirjain)

Ini (asomtavruli Ⴈ, nuskhuri ⴈ, mkhedruli ი) on 10. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Ini äännetään yleensä .
K’ani (kirjain)

K’ani (asomtavruli Ⴉ, nuskhuri ⴉ, mkhedruli კ) on 11. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
K’ani äännetään yleensä .
Rhodesian pääministeri

Rhodesian pääministeri (vuoteen 1964 Etelä-Rhodesian pääministeri) oli Rhodesian hallituksen johtaja. Brittiläiseen imperiumiin kuuluneella Etelä-Rhodesialla oli ollut itsehallinto vuodesta 1923 lähtien. Siirtomaa julistautui yksipuolisesti itsenäiseksi 11. marraskuuta 1965 ja vaihtoi nimensä Rhodesiaksi. Uusi valtio ei saanut tunnustusta muilta mailta, mutta Etelä-Afrikka ja Portugali tukivat sitä. Valta palautettiin Isolle-Britannialle vuonna 1980, joka antoi maalle itsenäisyyden nimellä Zimbabwe. 
Rhodesian poliittinen järjestelmä mukaili Westminster-järjestelmää, ja pääministerin rooli oli samankaltainen kuin esimerkiksi Kanadan ja Australian.
Duguwolowula

Duguwolowula on maalaiskunta Koulikoron alueen Banamban piirissä Malissa. Sen keskuskylä Touba sijaitsee 15 kilometriä Banambasta kaakkoon. Kunnassa on 43 000 ja kylässä 14 300 asukasta (vuonna 2009).
Duguwolowulan kunnan pinta-ala on 4 631 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Banamban, pohjoisessa Kibanin, idässä Toukoroban ja Koulikoron piirin Nyaminan ja etelässä Tougounin ja Sirakorolan kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu 29 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, soninkeja ja fulbeja. Puhutuimmat kielet ovat bambara ja soninke. Vallitseva uskonto on islam.
Toubasta on huonokuntoiset tieyhteydet Banambaan ja Sirakorolaan. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, maapähkinä, riisi ja seesami. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Toubassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Tarpeia

Tarpeia on kenties alun perin ollut Capitolium-kukkulan – jonka vanha nimi on "mons Tarpeius" – suojelusjumalatar. Fabius Pictorin ajasta lähtien Tarpeia kuitenkin tulkittiin Rooman varhaishistorian tarunomaiseksi neidoksi.
Roomalaisessa mytologiassa Tarpeia oli Capitolium-kukkulan komentajan Spurius Tarpeiuksen tytär sabiineja vastaan käydyn sodan aikana. Tarujen mukaan Tarpeia oli rakastunut sabiinien kuninkaaseen Titus Tatiukseen, ja lupasi avata linnoituksen portit sabiineille, jos nämä antaisivat hänelle palkkioksi mitä he pitivät vasemmassa käsivarressaan eli kultaiset käsivarsirenkaat. Sabiinit pitivät lupauksensa, mutta käsivarsirenkaiden sijaan he heittivät pitelemänsä kilvet Tarpeian päälle ja murskasivat hänet kuoliaaksi. Tarina on mahdollisesti yritys selittää, miksi Capitoliumin Tarpeian kallio oli murhaajien ja petturien teloituspaikka. 
Toisen tarun mukaan Tarpeia olikin kansallissankari, koska hän onnistui riisumaan sabiinit aseista.
Kiban

Kiban on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Banamban piirissä Malissa. Se sijaitsee yhdeksän kilometriä Banambasta itään. Kunnassa on 12 400 ja kylässä 8 800 asukasta (vuonna 2009).
Kibanin kunta rajoittuu pohjoisessa ja idässä Banamban piirin Toukoroban, etelässä Duguwolowulan ja lännessä Banamban kuntiin.
Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat soninkeja, bambaroita ja fulbeja. Puhutuimmat kielet ovat bambara ja soninke. Vallitseva uskonto on islam.
Kibanin kautta kulkee Bamakosta Nionoon johtava maantie RN27. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, lehmänpapu, maapähkinä, maissi ja maapapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Kibanissa pidetään viikoittaiset markkinat.