tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sybille Bammer

Sybille Bammer (s. 27. huhtikuuta 1980 Linz) on itävaltalainen tennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1997 ja sijoittui parhaimmillaan WTA:n maailmanrankingissa sijalle 19. Hän lopetti tennisuransa vuonna 2011.
Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Bammer saavutti Pattayalla helmikuussa 2007. Tuolloin hän voitti loppuottelussa Gisela Dulkon eräluvuin 7–5, 3–6, 7–5. Heinäkuussa 2009 hän voitti Prahan turnauksen loppuottelussa Francesca Schiavonen lukemin 7–6(4), 6–2.
Ensiesiintymisensa Grand Slam -turnauksissa Bammer teki Yhdysvaltain avoimissa 2005 häviten heti ensimmäisellä kierroksella. Neljännelle kierrokselle hän selviytyi ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2007 voittaessaan kolmannella kierroksella Li Nan eräluvuin 6–4, 6–3. Neljännellä kierroksella hän hävisi Justine Heninille lukemin 2–6, 4–6. Saman vuoden Yhdysvaltain avoimissa hän voitti kolmannella kierroksella Jelena Dementjevan eräluvuin 6–1, 6–2, mutta hävisi neljännellä kierroksella Jelena Jankovićille luvuin 4–6, 6–4, 1–6.
Vuoden 2008 Yhdysvaltain avoimissa Bammer selviytyi puolivälieriin. Hän voitti kolmella ensimmäisellä kierroksella sijoittamattomat Aiko Nakamuran (6–4, 6–2), Aravane Rezaïn (6–1, 7–5) ja Tatjana Perebiynisin (6–3, 6–0) sekä neljännellä kierroksella 12:nneksi sijoitetun Marion Bartolin lukemin 7–6(3), 0–6, 6–4. Puolivälierässään hän hävisi Jelena Jankovićille luvuin 1–6, 4–6.
Bammer lopetti ammattilaisuransa tenniksessä heinäkuussa 2011.
Canal Grande

Canal Grande (, ) on Venetsiassa, Italiassa, sijaitseva kanava. Se alkaa kaupungin rautatieaseman luota ja laskee kaupungin läpi lähes neljän kilometrin matkan Bacino di San Marcoon eli Pyhän Markuksen altaaseen. Muodoltaan takaperoista S-kirjainta muistuttava Canal Grande on kaupungin pääliikenneväylä, jolla liikennöi muun muassa vesitakseja ja -busseja sekä gondoleja. Kanavan pituus on 3 800 metriä, leveys 30–70 metriä ja keskisyvyys viisi metriä.
Kanavan rantaa reunustavat lukuisat Venetsian johtavien sukujen rakennuttamat palatsit, joista käytetään vaatimattomasti nimitystä "Ca’" (sanasta "casa" ’talo’). Näitä palatseja ovat esimerkiksi Palazzo Vendramin-Calergi, Ca' Pesaro, Ca' d'Oro, Ca' Rezzenico ja Ca' Dario. Kanavan ylittävä Ponte di Rialto eli Rialton silta kuuluu Venetsian tunnetuimpiin nähtävyyksiin.
Ford Models

Ford Models on yhdysvaltalainen mallitoimisto. Sen perustivat vuonna 1946 Eileen ja Jerry Ford. 
Yritys oli New Yorkin huomattavin mallitoimisto, kunnes Elite Model Managementin John Casablancas perusti kaupunkiin oman toimiston, mistä alkoi 1980-luvun suuri mallitoimistosota. Monien muiden 1970-luvun huipputoimistojen tavoin se on viime vuosina menettänyt osuuttaan markkinoilla.
Toimiston listoilla on ollut runsaasti tähtimalleja, yhdysvaltalaisia kuten Alaina Gaines, June Perry, Christie Brinkley, Courteney Cox, Rachel Hunter, Evangeline Lilly, Stephanie Seymour, Vendela, Veronica Webb, Raven-Symone, Xuxa Meneghel, Paris Hilton, Anderson Cooper, Ali Larter, Dorian Leigh, Ashley Tisdale, Liliane Ferrarezi ja Lindsay Lohan mutta myös suomalaisia ja muita eurooppalaisia malleja. 1980-luvulla yritys perusti mallikilpailun Fordin supermodel -kilpailu, johon osallistuu vuosittain kymmeniä tuhansia toiveikkaita malleja eri puolilta maailma. 
Viime vuosina yritys on laajentunut viestimiin Ford Media -yrityksen kautta ja muihin muotialaan liittyviin ammatteihin Ford Artists -yrityksen kautta.
Tal Ben Haim

Tal Ben Haim (; s. 31. maaliskuuta 1982 Rishon LeZion) on israelilainen jalkapalloilija. Hän voi pelata sekä topparina että oikeana laitapuolustajana. Ben Haim pelaa Englannin valioligassa seuranaan Queens Park Rangers.
Seurajoukkueura.
Ben Haim aloitti uransa Makkabi Tel Avivissa ja nousi seuran edustusjoukkueeseen vuonna 1998. Vuosina 2000–2002 hän suoritti asepalvelustaan. Ben Haim pelasi seurassa aina kesään 2004 saakka, jolloin hän siirtyi tuoreena Israelin mestarina Englantiin Boltoniin kolmen vuoden sopimuksella.
Boltonissa Ben Haim onnistui suorituksissaan yli odotusten ja herätti monien suurempien seurojen mielenkiinnon. Muun muassa Chelsea kävi neuvotteluja Ben Haimin siirtymisestä seuraan, mutta siirto onnistui lopulta vasta kauden 2006/2007 jälkeen sopimuksen päätyttyä Boltonin kanssa. Hän sai Jose Mourinhon valmentamassa Chelseassa runsaasti vastuuta kun sekä John Terry että Ricardo Carvalho olivat loukkaantuneina.
Sittemmin Terryn ja Carvalhon tervehdyttyä ja Alexin tultua seuraan peliaika väheni dramaattisesti, eikä sitä tullut enempää myöskään maanmiehen Avram Grantin tultua manageriksi. Ben Haim arvosteli Grantia ankarasti lehdistössä, minkä johdosta hän menetti kahden viikon palkan. Lopulta kesällä 2008 Ben Haim siirtyi nykyiseen seuraansa Manchester Cityyn viidellä miljoonalla punnalla.
Tammikuussa 2009 Ben Haim siirtyi loppukaudeksi lainalle toiseen Valioliigajoukkueeseen Sunderlandiin.
Hän siirtyi Queens Park Rangersiin tammikuussa 2013 kauden loppuun asti kestävällä sopimuksella.
Maajoukkueura.
Ben Haim on vuosien ajan kuulunut Israelin maajoukkueen vakiomiehistöön. Hän edusti maataan sekä 2006 MM-kisojen että 2008 EM-kisojen karsinnoissa.
Jablonovyivuoristo

Jablonovyivuoristo () on vuoristo Siperiassa Venäjällä, noin 500 kilometriä Baikaljärven itäpuolella Taka-Baikalian aluepiirissä. Vuoristo on noin 650 kilometrin pituinen. Sen korkein huippu on 1 680 metriä merenpinnan yläpuolelle nouseva Kusotui. Jablonovyivuoristo on Amurin ja Lenan välinen vedenjakaja.
Vuorten rinteet ovat lehtikuusi- ja mäntymetsän peittämät, yli 1 300 metrin korkeudessa on vuoristotundraa.
Ahomatara

Ahomatara ("Galium boreale") on monivuotinen ruohovartinen kasvi. Sen varsi voi kasvaa puolimetriseksi. Kapeat lehdet ovat neljän lehden ruusukkeina varren ympärillä. Kukinto on haarainen; yksittäiset kukat ovat valkoisia ja pieniä, mutta muodostavat tiiviitä kukintoja.
Kasvi lisääntyy tehokkaasti suvuttomasti maavarsien avulla; suvullisen lisääntymisen edellytys on ristipölytys.
Levinneisyys.
Ahomataraa tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopassa sekä samoilla leveysasteilla halki Siperian ja Pohjois-Amerikan. Ahomatara on yleinen lähes koko Suomessa, harvinainen Kainuussa ja Käsivarren Lapissa.
Käyttö.
Ahomatara on ollut Suomessa tärkeä punaisen värin lähde villan ja luonnon kuitujen värjäykseen. Punainen väri saadaan kasvin juuresta, joka kerätään ennen kukkimista. Ahomataran muista osista saa myös muita sävyjä, kuten vihreää, keltaista ja ruskeaa.
Ahomataraa käytettiin yleisesti väriaineena synteetisten väriaineden yleistymiseen asti.
Peltomatara

Peltomatara ("Galium spurium") on yksivuotinen ruohovartinen kasvi. Sen kukat ovat vaatimattomat ja vihertävänvalkoiset. Kapeat lehdet kasvavat ruusukkeina varren ympärillä. Peltomataran sekoittaa helposti eteläisempään sukulaiseensa kierumataraan ("Galium aparine").
Levinneisyys.
Peltomataraa tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopassa sekä samoilla leveysasteilla Venäjällä. Se puuttuu Espanjasta ja Britteinsaarilta. Peltomatara on yleinen koko Suomessa lukuun ottamatta Lappia, jossa se on harvinainen.
Totenlieder

Totenlieder on saksalaisen black metal -yhtye Absurdin kolmas kokopitkä julkaisu. Se julkaistiin Nebelfee Klangwerken kautta vuonna 2003. Albumista julkaistiin normaalin CD-version lisäksi 500 painokseen rajattu vinyylilevyversio. Yhtyeen edellisiin julkaisuihin verrattuna albumin lauluosuudet on tehty paljon pehmeämmän oloisiksi ja sen tematiikka suuntautuu enemmän pakanallisiin aiheisiin.
Eastside on julkaissut albumista C-kasettiversion.
Rantamatara

Rantamatara ("Galium palustre") on monivuotinen ruohovartinen kasvi. Sillä on rennot 10–30 cm pitkät varret, jotka usein roikkuvat puoliköynnöstävästi muissa kasveissa kiinni. Kukat ovat valkoiset, suppilomaiset tähdet ja muodostavat kukintoja. Kapeat soikeat lehdet muodostavat ruusukkeita varren ympärille; ruusukkeessa on yleensä neljä lehteä. Rantamatara muistuttaa luhtamataraa ("Galium uliginosum") ja pikkumataraa ("Galium trifidum").
Rantamatara jaetaan kahteen alalajiin, pikkurantamataraan ("Galium palustre" subsp. "palustre") ja isorantamataraan ("Galium palustre" subsp. "elongatum").
Levinneisyys.
Rantamataraa tavataan koko Euroopassa sekä samoilla leveysasteilla Siperiassa ja Pohjois-Amerikan itäosassa. Rantamatara on yleinen koko Suomessa lukuun ottamatta Pohjois-Lappia, missä se on harvinainen.
Matka maailman ääriin

Matka maailman ääriin ("Voyage au bout du monde") on Philippe Cousteaun ohjaama dokumenttielokuva Jacques-Yves Cousteaun tutkimusaluksen "Calypson" matkasta Etelämantereelle.
Elokuvan teon aikana yksi tutkimusryhmän jäsenistä kuolee silpouduttuaan helikopterin roottoreihin. Jännittäviä vaiheita "Matkaan maailman äärin" tuo "Calypson" juuttuminen keskelle kovaa myrskyä jäävuorien väliin. Harmaan Etelämantereen lisäksi elokuvassa esitellään pienoissukellusveneen tutkimuksia merenpinnan alla.
Kultakärsämö

Kultakärsämö eli angervokärsämö ("Achillea filipendulina") on kukanväriltään kullankeltainen asterikasvi, joka kukkii keskikesän aikoihin. Se on kotoisin Kaukasiasta ja Vähästä-Aasiasta.
Kasvilla on kohtalaisen matalalle ulottuva maavarsi. Varret ovat voimakkaita, eivätkä tarvitse tukea. Väriltään harmaanvihreät lehdet ovat hienoliuskaisia. Mykeröt ovat pieniä ja kasvavat tiheissä huiskiloissa. Kasvi tuoksuu voimakkaasti niin kukkien kuin lehtien alueelta.
Kooltaan kasvi on lajikkeesta riippuen yleensä vajaat 90 senttimetriä. Kasvi voi kasvaa jopa yli metrin pituiseksi. Laji kasvaa aurinkoisella paikalla hiekkaisella ja kuivalla alustalla.
Kuvataiteilijamatrikkeli

Kuvataiteilijamatrikkeli on Suomen Taiteilijaseuran ylläpitämä matrikkeli kuvataiteilijoista. Se esittelee suomalaisia ja Suomessa asuvia ammattikuvataiteilijoita. Matrikkelia on julkaistu painettuina kirjoina vuodesta 1926 ja verkkoversiona vuodesta 2002 alkaen eri nimisinä.
Sisältö ja valintakriteerit.
Mukana ovat taiteilijat edustavat kaikkia kuvataiteen lajeja: maalaustaidetta, kuvanveistoa, taidegrafiikkaa, valokuvataidetta, mediataidetta, videotaidetta, ympäristötaidetta ja performanssitaidetta. Rekisterissä on taiteilijoiden antamia henkilö- ja ammatillisia tietoja tutkimus- ja markkinointikäyttöön. Siinä mainitan taiteilijan nimi, osoite ja henkilötiedot, tiedot taiteilijan koulutuksesta, järjestäytymisestä ja ammatillisesta aktiivisuudesta.
Tietokannan hakutoimintojen avulla matrikkelista voi etsiä taiteilijoita, taideteoksia ja tilaustöitä. Taiteilijoiden sivuilla on teoskuvia, elämäkertatietoja ja tietoa siitä, mistä voi hankkia taiteilijan teoksia. Matrikkelista voi hakea myös tietoja Suomen taidehistorian merkittävimmistä kuvataiteilijoista.
Taiteilijamatrikkelissa ovat mukana Muu ry:n, Suomen Kuvanveistäjäliiton, Suomen Taidegraafikoiden, Taidemaalariliiton ja Valokuvataiteilijoiden liiton jäsenet. Verkkomatrikkeliin voidaan hyväksyä myös ammattitaiteilijoita, jotka eivät kuulu mihinkään edellä mainituista jäsenliitoista, jolloin hyväksynnästä päätetään vertaisarvioinnin pohjalta. Silloin valintakriteerejä ovat taiteellisen työn taso, ammattimainen ja aktiivinen toiminta kuvataiteilijana, kuvataidekoulutus, keskeisiin kokoelmiin hankitut teokset ja taiteilijalle myönnetyt apurahat ja palkinnot kuvataiteen alalta.
Arvostelua.
Taiteilijamatrikkeleista tehdyn väitöskirjan mukaan matrikkeleita on arvosteltu siitä, että ne jättävät taiteilijoita matrikkelin ulkopuolelle ja luovat mielikuvia siitä, kuka on ammattitaiteilija. Matrikkelin ulkopuolelle jätettiin 1930-luvulla taiteilijoita, joita kritisoitiin päivälehdissä yleisön miellyttäjinä, ”kauppataulun tekijöinä” ja ”humpuukimaalareina”. Matrikkelista jätettiin pois myös niin sanotun puhtaan taiteen kentälle pyrkineitä taiteilijoita, joiden tuotanto oli 1900-luvun alussa nähty modernismina. Poissulkemisen perusteita ei ollut mahdollista selvittää täysin.
Matrikkelin historia.
Painettua taiteilijamatrikkelia on toimitettu Suomessa vuodesta 1926 lähtien. Vuonna 1943 ilmestynyt matrikkeli suomalaisista taiteilijoista "Suomen Kuvaamataiteilijat" oli myöhempien matrikkelien perustana.
Matrikkelin ensimmäinen verkkoversio julkaistiin vuonna 2002 nimellä "Suomen Kuvataiteilijat -verkkomatrikkeli" ja editio uusittiin vuonna 2006. Matrikkelin nimi muuttui "Kuvataiteilijamatrikkeliksi" ja sitä uudistettiin jälleen vuonna 2011.
Sverre Brodahl

Sverre Brodahl (26. tammikuuta 1909 Modum – 2. marraskuuta 1998 Hønefoss) oli norjalainen hiihtäjä ja yhdistetyn kilpailija. Hänen uransa huippuajat ajoittuivat 1930-luvulle.
Vuoden 1935 MM-hiihdoissa Vysoké Tatryssa Tšekkoslovakiassa Brodahl hiihti avausosuuden Norjan hopealle sijoittuneessa viestijoukkueessa. Vuotta myöhemmin Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa hän saavutti jälleen viestihopeaa ja sijoittui pronssille yhdistetyn kilpailussa. Vuonna 1937 hän voitti Holmenkollenin yhdistetyn kilpailun.
Seuratasolla Brodahl edusti hønefossilaista "IL Fossekallenia". Hän perusti yhdessä Ivar Almen kanssa "Alme &amp; Brodahl" -suksitehtaan, jonka suksilla Hallgeir Brenden voitti 1950-luvulla kaksi olympiakultaa. Hänen veljensä Trygve Brodahl oli myös hiihdon arvokisamitalisti.
Facta Loquuntur

Facta Loquuntur on saksalaisen NSBM-yhtye Absurdin debyyttialbumi. Alun perin sen julkaisi vuonna 1996 No Colours Records, mutta albumista on tehty useita uudelleenjulkaisupainoksia. Alkuperäinen versio oli niin CD- kuin LP-painokseltaan rajoitettu 500 kappaleeseen. Vuonna 1999 julkaistun kuvallisen vinyylipainoksen julkaisivat sekä No Colours että Silencelike Death Productions, ja versio sisälsi kaksi bonusraitaa.
Supreme Art Productions julkaisi vuoden 2002 syyskuussa oman versionsa, joka sisälsi yhteensä 12 uutta raitaa sekä väritetyn kansikuvan. Vuonna 2005 albumista julkaistiin C-kasettiversio. World Terror Committee julkaisi vuonna 2006 albumista digipack version uudella kansikuvalla ja kolmen bonusraidan kera.
Kappaleet.
Kappaleet 1-10 esiintyvät alkuperäisellä julkaisulla, 1-12 vuoden 1999 uudelleenjulkaisulla, 1-22 vuoden 2002 uudelleenjulkaisulla ja 1-12 sekä kappaleen Mourning Soul liveversio vuoden 2006 digipackilla.
Nahodka

Nahodka () on satamakaupunki Primorjen aluepiirissä Venäjän kaukoidässä. Nahodkassa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan yhteensä 159 719 henkeä; kaupunki oli tuolloin Primorjen aluepiirin toiseksi suurin asutuskeskus.
Historiaa.
Vuonna 1859 venäläinen sota-alus "Amerika" löysi Nahodkanlahden. Itse Nahodkan alueelle syntyi pieni kalastajakylä vasta 1907, ja 1930-luvulla alettiin rakentaa satamaa. 1940 perustettiin Nahodkan työläisasutus. Vuonna 1950 se sai kaupunginoikeudet, asukkaita oli tuolloin noin 28 000.
Suomalaisten siirtokunta Nahodkassa.
Harald Furuhjelm saapui Nahodkan lahdelle ensimmäisen kerran vuonna 1866. Seuraavana vuonna apanaasidepartementti hyväksyi hänen esityksensä Kaukoidän eteläisen osan asuttamisesta. Suomesta siirtolaisia houkuteltiin eduilla: He saivat 50 venäjänhehtaaria (noin 54,5 ha) maata, 24 vuoden verovapauden ja lykkäystä sotamiehenpidosta. 
Huhtikuussa 1869 Turusta Nahodkaan saapui 55 perhettä ja Helsingistä tuli toinen ryhmä Fridolf Höökin johdolla elokuussa. He asettuivat Streloklahdelle. Suurin osa Helsingistä tulleista suunnitteli valaanpyyntiä, jossa kuitenkin onnistuttiin kohtalaisesti vasta seuraavana vuonna. Ensimmäisenä vuonna maanviljelijät saivat hyvän sadon. Talvet 1869–1870 ja 1870–1871 olivat vaikeita. 
Käskynhaltijaksi nimitetty Harald Furuhjelm kuoli huhtikuussa 1871. Epäonni maanviljelyssä ja valaanpyynnissä sekä viranomaisten tuen puute aiheutti siirtokunnan konkurssin. Pietarista tuli käsky lakkauttaa siirtokunta. Vuosina 1871–1873 siirtokunnan omaisuus luetteloitiin ja vuoteen 1871 mennessä Nahodkassa ei ollut enää yhtään suomalaista siirtolaista. 
Asukasluvun kehitys.
Oheinen taulukko kuvaa Nahodkan väkiluvun kehitystä vuosina 1959–2010.
Talous.
Nahodkan satama on tärkeä kansainvälinen Tyynenmeren satama, jonka merkitys oli suuri varsinkin neuvostoaikoina, kun Vladivostok oli suljettuna ulkomaalaisilta. Nahodkan satama on yhä merkittävä merisatama, vaikka Nahodkanlahden itälaidalle, Nahodkan itäisiin lähiöihin kasvanut Vostotšnyin satama on noussut rahtimääräisesti Nahodkan sataman ohi yhdeksi Venäjän suurimmista merisatamista. Vuoden 2012 alkupuolen rahtitilastossa se oli Venäjän 4. suurin merisatama.
Urheilu.
Venäjän kakkosdivisioonan jalkapalloseura FK Okean Nakhodka on kotoisin Nahodkasta.
Elokuunasteri

Elokuunasteri ("Aster amellus") on lajikkeesta riippuen sinipuna- tai harvemmin puna- tai valkokukkainen asterikasvi. Se kukkii elo-syyskuussa. Se on kotoisin Euroopan itäosista sekä Siperian länsiosista.
Kooltaan kasvi on lajikkeesta riippuen 30–60 senttimetriä, harvoin matalampi tai korkeampi. Lehdet ovat pitkänomaisia ja karvapeitteisiä. Versot ovat voimakkaasti haarautuneet. Laitakukat ovat sinisiä tai ruusunpunaisia sekä kehräkukat keltaisia. Kukka on myös kestävä erilaisia tauteja vastaan.
Kasville sopii alustakseen kevyt, ravinnepitoinen ja ojitettu maa, jonka pitää olla auringossa.
Ballenynsaaret

Ballenynsaaret on saariryhmä, joka sijaitsee Rossinmerellä noin 240 kilometriä Etelämantereen rannikolta. Saaristoon kuuluu kolme suurempaa saarta, Young, Buckle ja Sturge, sekä useita pienempiä luotoja. Saaret kuuluvat Uuden-Seelannin vaatimaan Rossinmaan alueeseen.
Maantiede.
Ballenynsaaret sijaitsevat Rossinmerellä noin 240 kilometriä Etelämantereen Victorianmaan rannikolta. Ballenynsaaret ovat Scottinsaaren ohella ainoat meriympäristön saaret omalla puolellaan Etelämannerta. Saaristoon kuuluu kolme suurempaa saarta, Young, Buckle ja Sturge. Sturge on saarista suurin. Se on pituudeltaan noin 32 kilometriä ja leveydeltään 13 kilometriä. Suurista saarista kaksi muuta ovat hieman pienempiä, mutta suurin piirtein saman kokoisia. Lisäksi saaristossa on useita pienempiä luotoja, kuten Sabrina, Row, Borradaile, Chinstrap ja Monolith. Saaret muodostavat noin 160 kilometrin pituisen saarijonon. Saaret ovat tuliperäisiä. Osa tulivuorista saattaa olla edelleen aktiivisia. Joitakin merkkejä aktiivisuudesta, kuten savua ja höyryä, havaittiin saarien ympäristössä 1830- ja 1890-luvuilla. Ympäröivällä merialueella on tapahtunut maanjäristyksiä. Suuri osa saarista on jäätiköiden peitossa. Muutamilla paikoilla esillä on kallioita ja sorarantoja. Saariston korkein kohta on Brown Peak 1524 metrin korkeudella Sturge-saarella.
Saarien luontoa on niiden syrjäisyyden takia tutkittu verrattain vähän. Saarilla pesii vähintään seitsemän lintulajia, joita ovat jääpingviini, myssypingviini, kapinmyrskyliitäjä, lumimyrskyliitäjä, jäämyrskyliitäjä, etelänmyrskylintu ja etelänkeiju. Muita havaittuja lintuja ovat esimerkiksi lapintiira ja kihut. Saarilla esiintyviä hylkeitä ovat puolestaan weddellinhylje, krillihylje, etelänmerinorsu ja merileopardi. Hylkeet eivät lisäänny saarilla, mutta niitä saattaa oleskella sen rannoilla.
Historia.
Ballenynsaaret löysi "Eliza Scvott" -aluksella purjehtinut John Balleny 9. helmikuuta 1839. Amiraliteetin hydrografi Francis Beaufort nimesi saaret Ballenyn mukaan. Saaret sijaitsevat hyvin syrjässä ja niille rantautuminen on vaikeaa. Ne ovatkin paljolti säästyneet ihmisen toiminnalta. Saarille on rantauduttu kaikkiaan alle 30 kertaa. Ajoittain saarien läheltä kulkee risteilyaluksia ja vuosittain niiden ohi purjehtii venäläisiä jäänmurtajia. Uusi-Seelanti pitää saaria osana vaatimaansa Rossinmaata ja saaria hallitaan Antarktiksen sopimuksen mukaisesti.
Kierreakaasia

Kierreakaasia ("Acacia tortilis") on akaasioiden sukuun kuuluva puulaji.
Puun ominaisuuksia.
Kierreakaasia kasvaa 4–15 metriä korkeaksi, mutta jopa sitäkin leveämmäksi latvastaan. Runko haarautuu noin kahden metrin korkeudella moneksi suureksi oksaksi, jotka jatkavat haarautumista pienemmiksi oksiksi. Lehdet ovat noin 2,5 cm pitkiä. Kukat ovat pieniä ja valkoisia. Ne tuoksuvat voimakkaasti.
Esiintyminen.
Kierreakaasia kasvaa luoteis-, pohjois-, koillis-, itä- ja kaakkois sekä etelä- ja lounais-Afrikan savanneilla sekä koko Arabian niemimaalla ja Lähi-idässä.
Käyttö.
Kierreakaasiasta tehdään huonekaluja, vaunun pyöriä, aidan pylväitä ja kyniä. Sen piikkisistä oksista tehdään karjalle tilapäisaitauksia. Lehtiä ja valkuaisainepitoisia palkoja käytetään eläinten ravintona. Intiassa ja Afrikassa sitä istutetaan estämään dyynien leviämistä.
Elävä meri (kirja)

Elävä meri ("The Living Sea") on Jacques-Yves Cousteaun ja James Duganin kirjoittama tiedekirja. Kirja ilmestyi vuonna 1963 ja sen kustansi brittiläinen Hamish Hamilton.
"Elävä meri" käsittelee Cousteaun tutkimuksia "Calypsolla". Kirjan alkupuolella kerrotaan vielä varhaisista tutkimuksista aqualungilla. Tämän jälkeen päästään Cousteaun pienoissukellusveneen SP-350:n kehittämiseen. Viimeiset luvut käsittelevät Conshelf I -projektia, jossa kaksi sukeltajaa asui viikon vedenalla. Onnistunut koe sai myöhemmin jatkajansa ja "Elävä meri" -elokuva kertoo Conshelf II -projektista.
Paksuna

Paksuna () on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 2007. Elokuvan ohjasi, käsikirjoitti ja apulaistuotti Judd Apatow. Elokuvan pääosissa ovat Seth Rogen, Katherine Heigl, Paul Rudd ja Leslie Mann. Elokuvan ensi-ilta Yhdysvalloissa oli 1. kesäkuuta 2007 ja Suomessa 21. syyskuuta 2007.
Otakar Německý

Otakar Německý (2. maaliskuuta 1902 Nové Město−18. maaliskuuta 1967) oli tšekkoslovakialainen hiihtäjä ja yhdistetyn kilpailija.
Německý voitti Johannisbadin MM-kisoissa 1925 kultaa sekä 18 kilometrin hiihdosta että yhdistetystä. Tuohon aikaan yhdistetyn hiihto järjestettiin samassa tavallisen hiihdon kanssa. Kaksi vuotta myöhemmin Cortinan MM-hiihdoista hän saavutti yhdistetystä hopeaa. St. Moritzin olympialaisissa 1928 Německý sijoittui yhdistetyn kilpailussa yhdeksänneksi ja 18 kilometrin hiihdossa kuudenneksitoista.
Německýn isoveli Josef oli niin ikään hiihtäjä.
Kartanon koulu

 
Kartanon koulu on Järvenpäässä sijaitseva yhtenäiskoulu. Koulussa on luokkien 1–9 lisäksi esiopetusta. Koulun rehtorina toimii Petteri Roiha. Oppilaita on noin 1000 ja henkilökuntaa noin 100. Kartanon koulu perustettiin vuonna 1968. Koulussa tehtiin mittava remontti vuosien 2003 ja 2004 aikana, jolloin suuri osa koulusta uudistui.
Koulu käsittää kaksi rakennusta, joista pienempi toimi syksyyn 2009 saakka erillään Kartanosta Pajalan kouluna, joka oli luokkien 1–6 alakoulu. Vanhempi Kartanon koulu oli puolestaan luokkien 7–9 yläkoulu.
Rich Moore

Rich Moore (s. 10. toukokuuta 1963) on yhdysvaltalainen animaatio-ohjaaja ja Rough Draft Studiosin yhteistyökumppani. Hän on ohjannut useita jaksoja animaatiosarjoihin "Simpsonit", "Futurama" ja "Drawn Together" sekä Disney-elokuvat "Räyhä-Ralf" (2012) ja "Räyhä-Ralf valloittaa Internetin" (2018, yhdessä Phil Johnstonin kanssa). Elokuvassa "Zootropolis – eläinten kaupunki" (2016) hän oli apulaisohjaaja.
Hancock (Michigan)

Hancock on kaupunki Houghtonin piirikunnassa Michiganin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupunki sijaitsee Keweenawniemellä, joka on Yläjärveen pistävällä niemi. Niemimaata on kutsuttu myös suomalaisittain Kuparisaareksi. Kaupungissa on asukkaita 4 900.
Kaupunki on tunnettu amerikansuomalaisista. Jopa kolmanneksella asukkaista on suomalaisia sukujuuria, ja 4,4 % väestöstä puhuu suomea äidinkielenään. Alueen Kuparisaari-nimitys on syntynyt siitä, että suomalaiset työskentelivät alueen kuparikaivoksissa. Vuonna 2025 Hancock valittiin vuoden 2026 suomalais-ugrilaiseksi kulttuuripääkaupungiksi. Kaupungissa sijaitseekin muun muassa amerikansuomalaisten keskus ja amerikansuomalaisten kansanopisto, minkä lisäksi kaupungissa julkaistaan "Finnish American Reporter" -lehteä.
Hancockin mayoriksi eli pormestariksi valittiin vuonna 1913 Aappo Ojala.
"Työmies"-lehti ilmestyi vuoteen 1913 Hancockissa.
Tricholomataceae

Tricholomataceae on helttasienten heimo, johon kuuluvat muun muassa valmuskat ("Tricholoma"). Kun sienten molekyylibiologiaa on tutkittu tarkemmin, sukuja on siirretty tähän heimoon ja siitä pois.
Olof Werling Melin

Olof Werling Melin (3. elokuuta 1861 Göteborg – 15. tammikuuta 1940 Tukholma) oli ruotsalainen upseeri ja pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä. Nykyisin Ruotsissa käytetään pikakirjoitukseen lähes yksinomaan Melinin järjestelmää.
Melin syntyi vuonna 1861 Göteborgissa. Hänen isänsä Olof R. Melin oli laivanvarustaja ja kansanedustaja. Melin tuli ylioppilaaksi vuonna 1880 ja aloitti sotilaallisen uran. Hän jäi eläkkeelle everstinä vuonna 1921 toimittuaan viimeksi Bohuslänin rykmentin komentajana. &lt;ref name="Melin/1929/381"&gt;Melin 1929, s. 381.&lt;/ref&gt;.
Pikakirjoitus.
Melin opiskeli upseerinuransa alussa 1880-luvulla vapaa-ajallaan pikakirjoitusta. Ruotsissa oli jo tuolloin käytössä useita eri pikakirjoitusjärjestelmiä, joista Melin valitsi Gabelsbergerin järjestelmän. Vuonna 1889 hän ryhtyi vastaperustetun Ruotsin Gabelsberger-yhdistyksen varapuheenjohtajaksi, ja seuraavana vuonna hän julkaisi oppikirjan "Lärobok i stenografi efter Gabelsbergers system för militärer".
Vuonna 1892 Melin julkaisi oman pikakirjoitusjärjestelmänsä oppikirjassa "Lärobok i Förenklad snabbskrift". Hänen tavoitteenaan oli saada aikaan erityisesti ruotsille sopiva järjestelmä, ja hän tutki perusteellisesti eri äänteiden ja alku- ja lopputavujen esiintymistiheyksiä ruotsin kielessä. Melinin järjestelmä oli yksinkertaisempi kuin aikaisemmat ulkomaisista järjestelmistä ruotsin kielelle sovitetut järjestelmät, ja se syrjäytti ne 1900-luvun alkupuolella.
Jäätyään eläkkeelle Melin omistautui pikakirjoituksen historian tutkimiselle ja julkaisi vuosina 1927 ja 1929 laajan kaksiosaisen teoksen "Stenografiens historia".
Blaise Nkufo

Blaise Nkufo (oik. "Blaise Isetsima Nkufo", s. 25. toukokuuta 1975 Kinshasa, Zaire) on zairelaissyntyinen jalkapalloilija, joka edustaa maajoukkuetasolla Sveitsiä. Hän on pelannut vuodesta 2003 Alankomaissa FC Twenten riveissä, aikaisemmin Nkufo on edustanut muun muassa FC Lausanne-Sportia ja 1. FSV Mainz 05:iä. Nkufon pelipaikka on hyökkääjä.
Kufo on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta, poliittisesti aktiivisena hän on nimennyt esikuvikseen Malcolm X:n ja Jean Zieglerin. Nimi "Blaise Nkufo" on yksinkertaistettu muoto syntymänimestä "Blaise Isetsima Nkufo", jonka käyttämisestä julkisuudessa hän luopui kyllästyttyään ääntämis- ja kirjoitusvirheiden yleisyyteen.
Aqualung (sukelluslaite)

Aqualung (alkuperäinen kirjoitusasu Aqua-Lung) on Jacques-Yves Cousteaun ja Émile Gagnanin kehittämä avoimen kierron sukelluslaite, joka valmistui vuonna 1943. Siinä oli paineilmasäiliö ja hengityssäädin, jonka tehtävänä oli antaa sukeltajalle ilmaa tämän hengittäessä sisäänpäin. Ensimmäisenä itsenäisesti toimivana vedenalaisena hengityslaitteena se oli modernin laitesukelluksen edelläkävijä.
Aqualung ja Aqua-Lung ovat nykyään Aqua Lung International -yhtiön tavaramerkkejä. Ranskalaisyritys Air Liquide, jossa Gagnan työskenteli, omisti alkujaan Aqualungin patentin, joka on sittemmin vanhentunut.
Rudolf Dassler

Rudolf Dassler (26. maaliskuuta 1898, Herzogenaurach, Saksa – 27. lokakuuta 1974, Herzogenaurach) oli Puma-yhtiön perustaja ja "Adi" Dasslerin veli.
Ura.
Rudolf Dassler aloitti uransa 1900-luvun alussa samassa tehtaassa, jossa hänen veljensä Adi ja heidän isänsäkin työskenteli. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Rudolf toimi erään posliinitehtaan johdossa ja myyntityössä, jonka jälkeen hän 1920-luvun alussa palasi Herzogenaurachiin. Vuonna 1924 Rudolf perusti veljensä Adin kanssa "Gebrüder Dassler Schuhfabrik" -nimisen kenkätehtaan.
Puman historia.
Toisen maailmansodan päättymisen jälkeen veljekset joutuivat erimielisyyksiin ja vuonna 1948 yhteinen yritys jaettiin kahtia.
Rudi perusti oman tehtaansa Aurach-joen toiselle puolelle. Monet yhteisen yrityksen myyntimiehistä lähtivät siihen mukaan, kun taas kenkäteknikot jäivät Adin yritykseen. Rudolfin yrityksen nimeksi tuli "Ruda", joka on muodostettu Rudolf Dasslerin nimien etukirjaimista. Myöhemmin yritys vaihtoi nimensä muotoon "Puma Schuhfabrik Rudolf Dassler". Adi muutti entisen yhtiön nimeksi Adidas. 
Rudolf Dassler kuoli lokakuussa 1974 keuhkosyöpään.
Pediaíos

Pediaíos (, myös "Pithkiás", Πηθκιάς tai "Pidiás", Πηδιάς, tai "Kanlıdere") on joki, joka virtaa Kyproksen saaren keskiosissa. Se on saaren pisin joki. Joki saa alkunsa Tróodos-vuorilta Nikosian alueella, virtaa Lefkoşan ja Gazimağusan alueiden halki Pohjois-Kyproksessa ja laskee Famagustanlahteen saaren itärannikolla. Kyproksen pääkaupunki Nikosia sijaitsee Pediaíoksen varrella.
Automaattinen mittarinluenta

Automaattinen mittarinluenta () on energia- ja vesimittareiden automaattiseen kaukoluentaan ja tiedonkeruuseen kehitetty teknologia. Etäluennan avulla mittaustiedot saadaan luettua suoraan tietojärjestelmiin ilman paikan päällä käymistä. Se mahdollistaa muun muassa todelliseen kulutukseen perustuvan laskutuksen aiemmin käytetyn arvioihin perustuvan laskutuksen sijasta.
AMR-järjestelmässä mittarin ja tietoa keräävän järjestelmän välinen tietoliikenneyhteys voidaan toteuttaa monin eri tekniikoin. Tekniikat perustuvat yleensä tiedonsiirtoon GSM/GPRS-verkon, kiinteän puhelinverkon tai sähköverkon kautta tai radiotekniikan avulla.
Dinamo Riika

Dinamo Riika () on latvialainen jääkiekkoseura, joka pelasi vuoteen 2023 asti maan pääsarjassa Optibet Hokeja Līgassa. Seuran kotipaikka on maan pääkaupunki Riika. Seura on perustettu 7. huhtikuuta 2008, ja se käyttää vuosina 1946–1995 toimineen Dinamo Riian nimeä. Vuosina 2008–2022 seura pelasi venäläisjohtoisessa KHL-liigassa, mutta luopui sarjapaikastaan kesken kauden Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022. Kaudella 2022–2023 seura pelasi Latvian pääsarjassa sijoittuen kolmanneksi, muttei osallistunut sarjaan enää kaudella 2023–2024 rahoitusvaikeuksien vuoksi.
Joukkue kaudella 2022–2023.
Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Rikkinuppiseitikki

Rikkinuppiseitikki ("Calonarius meinhardii", syn. "Cortinarius meinhardii") on harvinainen kalkkipitoisten kuusilehtojen sieni, jota on pidetty toisinaan myrkyllisenäkin. Sitä tavataan Skandinavian kalkkialueilla muun muassa Etelä- ja Keski-Suomessa. Sieni lienee joskus sekoitettu keltavalmuskaan. 
Lakki on limapintainen, viitisen senttiä leveä ja puolipallomainen. Koko sieni on keltaisenruskea. Jalassa on selkeä nuppi tyvessä kuten muillakin nuppiseitikeillä. Sienen tuoksua on verrattu kamferiin, mutta maku on mieto.
Kyseessä on vaarantunut, uhanalainen laji, jota ei ole syytä käyttää ruokasienenä.
Keltaängelmä

Keltaängelmä ("Thalictrum flavum") on monivuotinen ja myrkyllinen kosteiden paikkojen leinikkikasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Keltaängelmä kasvaa 50–100 cm korkeaksi. Kasvi on pitkäjuurakollinen ja rönsyllinen. Lehdet ovat 10–25 cm pitkiä, korvakkeellisia ja kaljuja. Lehtilapa on puikea ja 2–3-kertaa parilehdykkäinen. Lehdykän ruoti on joskus korvakkeellinen, lapa vastapuikea tai kapean vastapuikea sekä kolmihalkoinen tai kärjestä isohampainen. Lehdyköitten liuskat ovat tylpähköjä tai suippoja, kärkilehdykkä on pituudeltaan 3–4 cm. Kukinto on lähes lehdetön, runsaskukkainen, yleensä tiheä, lyhyehkö ja usein leveä kerrannaishuiskilo. Pienikokoiset kukat ovat jokseenkin pystyjä ja niiden kukkaperä on alle yhden senttimetrin pituinen. Varhain varisevia kehälehtiä on 4–5 kappaletta. Väriltään ne ovat tavallisesti vihertävänvalkoisia. Heteitä on runsaasti. Pystyt palhot ovat 3–5 mm pitkiä ja vaaleankeltaisia, ponnet 1,2–2,3 mm pitkiä, tylppiä tai tavallisesti otapäisiä. Suomessa keltaängelmä kukkii kesä–elokuussa. Hedelmä on perätön, 3–4,5 mm pitkä pähkylä. Pähkylä on 10-harjuinen ja kapeaodallinen.
Keltaängelmä muistuttaa ulkonäöltään hoikkaängelmän alalajeja etelänhoikkaängelmää ja pohjanhoikkaängelmää. Se voi myös risteytyä hoikkaängelmän kanssa lajien yhteisillä kasvupaikoilla.
Levinneisyys.
Keltaängelmää tavataan lähes koko Euroopasta lukuun ottamatta Pyreneiden niemimaan länsiosia, eteläisintä Italiaa, Kreikkaa, Etelä-Venäjää, Islantia ja mantereen arktisia alueita. Levinneisyysalue jatkuu Aasiassa edelleen Länsi-Siperiaan ja Keski-Aasiaan. Lisäksi lajia kasvaa myös Turkissa ja Marokossa. Suomessa keltaängelmää voi tavata koko maasta aivan Pohjois-Lappia lukuun ottamatta. Laji yleisyys kuitenkin vaihtelee suuresti. Runsaimmillaan laji on Ahvenanmaalla, Uudellamaalla, Hämeessä sekä Pohjois-Pohjanmaan ja Etelä-Lapin rannikkoseuduilla. Monin paikoin maan keski- ja itäosissa, esimerkiksi Savossa ja Keski-Suomessa, laji on hyvin harvinainen ja kadonnut monilta vanhoilta kasvupaikoiltaan.
Elinympäristö.
Keltaängelmä vaatii kasvupaikaltaan runsaasti kosteutta. Se kasvaa rantaniityillä, -pensaikoissa ja -lehdoissa, pellonojissa, tervaleppäkorvissa sekä kosteilla niityillä. Joskus lajia tavataan myös hieman kuivemmilla kasvupaikoilla.
Käyttö.
Keltaängelmä on vanha hyötykasvi, jota käytettiin ennen vanhaan yleisesti villan värjäämiseen. Keltaista väriä saatiin erityisesti kasvin juurakoista. Kasvia on käytetty kansanlääkinnässä myös haavojen parantamiseen. Keltaängelmän juuren pääasiallinen alkaloidi on berberiini.
Superleague Formula

Superleague Formula oli yksipaikkaisten formulatyyppisten kilpa-autojen sarja, jossa kilpatallit nimettiin niitä sponsoroivien suurten jalkapalloseurojen mukaan. 
Sarjan ensimmäinen kilpailu ajettiin 30. elokuuta 2008 Donington Parkilla Englannissa. Kilpailuviikonloppu koostui lauantaina ajettavista harjoituksista ja aika-ajoista sekä sunnuntaina ajettavista kahdesta kilpailuista, joista jälkimmäisessä on käännetty lähtöjärjestys. Kunakin viikonloppuna jaettiin miljoonan euron edestä palkintorahaa. Ensimmäisellä kaudella kilpailuita oli vain kuusi, mutta seuraavina kausina niideen määrää on tarkoitus lisätä. 
Kilpailuissa käytettiin Panozin Élanin rakentamia autoja, joissa on Menard Competition Technologiesin rakentama 750-hevosvoimainen 4,2-litrainen V12-moottori.
Vuonna 2011 sarjassa ajettiin vain kaksi kilpailuviikonloppua Assenin ja Zolderin radalla kunnes kauden loput kilpailut peruutettiin jatkuvien kisajärjestäjien riitojen takia, koska radat eivät olleet valmiita ajallaan.
Beijing Guoan Davide Rigon voitti sarjan mestaruuden vuonna 2008. Vuonna 2009 Adrián Vallés voitti mestaruuden Liverpool F. C. -joukkueelle. Vuonna 2010 Rigon voitti jälleen mestaruuden RSC Anderlecht -joukkueelle. Vuonna 2011 sarjan mestaruuden voitti John Martin Australian joukkueelle.
Harry Lumley

Harry "Apple Cheeks" Lumley (11. marraskuuta 1926 Owen Sound, Ontario, Kanada – 13. syyskuuta 1998) oli kanadalainen useissa National Hockey Leaguen seuroissa pelannut jääkiekkomaalivahti.
Lumleyn ensimmäinen seura oli Owen Sound Mercurys sitten Owen Sound Orphans ja sen jälkeen Barrie Colts. Hän edusti myös Indianapolis Capitalsia American Hockey Leaguessa. Vaikka Indianapolis oli Detroit Red Wingsin farmijoukkue, Lumley debytoi NHL:ssä New York Rangersin riveissä kaudella 1943–44, jolloin häntä lainattiin joukkueeseen yhden ottelun ajaksi. Tuolloin hänestä tuli nuorin NHL:ssä pelannut maalivahti 17 vuoden ikäisenä.
Kevään 1950 playoffseissa Lumley johti Red Wingsin Stanley Cupin voittoon pidettyään kolme nollapeliä 14 ottelussa ja saavutettuaan ottelukohtaisen päästettyjen maalien keskiarvon 1,85 Silti valmentaja Jack Adams kauppasi Lumleyn Chicago Black Hawksiin; Terry Sawchukista tuli Red Wingsin uusi vahti.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2008

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2008 pelattiin 26. joulukuuta 2007 – 5. tammikuuta 2008 Pardubicen ja Liberecin kaupungeissa Tšekissä. Ottelut pelattiin kahdella areenalla, ČEZ Arenalla (9 413 katsojaa), jossa pelattiin myös vuoden 2004 maailmanmestaruuskilpailujen otteluja, sekä Tipsport arenalla (7 500 katsojaa).
Mestaruuden vei neljännen kerran peräkkäin ja neljännentoista kerran kokonaisuudessaan Kanada, joka voitti Ruotsin loppuottelussa jatkoajalla 3-2.
Putoamissarja.
Alkusarjan ottelut jäävät voimaan.
Tilastot.
Maalivahtien torjuntatilastot.
Maalivahdit, jotka ovat pelanneet 40% joukkueensa peleistä.
SuG

SuG on japanilainen Visual Kei/rock -yhtye, jonka jäseniin kuuluvat vokalisti Takeru, kitaristit Masato ja yuji, basisti Chiyu ja rumpali shinpei.
Historia.
SuG:n perustivat Takeru, Masato, Yuji ja Shouta (basso) vuonna 2006. Mitsuru liittyi yhtyeeseen vuoden 2006 lokakuussa ja Shoutan lähdettyä vuoden 2007 helmikuussa, Chiyu liittyi yhtyeeseen. Yhtye pääsi ensimmäistä kertaa näyttämään taitonsa "CANNONBALL vol.3" -kokoelmalevyllä kappaleella "7th Breeze", ja vuoden 2007 puolivälissä yhtye julkaisi debyyttisinglensä liityttyään PS Company -nimiseen levy-yhtiöön. 
2009 rumpali Mitsuru ilmoitti eroavansa bändistä. SuG:n viimeinen konsertti Mitsurun kanssa oli nimeltään ☆★☆BL⇔Rock Party MonstAr☆★☆ Shibuya O-EASTissa 9.5.2009. SuG sai nykyisen kokoonpanonsa rumpali shinpein liityttyä yhtyeeseen syyskuussa 2009.
SuG jätti levy-yhtiönsä PS Companyn lokakuussa 2012, ilmoittaen samalla jäävänsä tauolle saman vuoden joulukuussa. Syyskuussa 2013 yhtye ilmoitti palaavansa tauolta, ja julkaisi kolme singleä "MISSING", "B.A.B.Y." ja "CRY OUT" vuoden 2014 aikana.
Maaliskuussa 2015 yhtye julkaisi albumin "BLACK", ja saman vuoden heinäkuussa singlen "TeenAge Dream". 11 Syyskuuta 2015 yhtye ilmoitti lähtevänsä ensimmäiselle euroopankiertueelleen "SuG 2015 EUROPE TOUR", jolla he kiertävät yhteensä 5 eri maata (Saksa, Ranska, Iso-Britannia, Venäjä ja Suomi).
Kiertueet.
Ulkomaankiertueet.
SuG 2015 Europe Tour (2015)
Lisätiedot: SuG 2015 Europe Tour Official Site 
Diskografia.
Singlet.
Scheat (1.8.2007)
Alterna. (5.9.2007)
UMBILICAL (3.12.2008)
"RED"
"BLUE"
"WHITE"
39GalaxyZ
Mini-albumit.
I SCREAM PARTY (19.12.2007)
Punkitsch (パンキッチュ) (3.9.2008)
Albumit.
n0iZ stAr
TOKYO MUZiCAL HOTEL
Thrill Ride Pirates
DVDt.
Mujouken Koufukuron (17. marraskuuta 2010)
Banco di Santo Spirito

Banco di Santo Spirito (sanatarkasti "Pyhän Hengen Pankki") oli Vatikaanissa vuosisatojen ajan toiminut pankki. Sen perusti paavi Paavali V vuonna 1605, ja se oli aikoinaan Euroopan ensimmäinen valtionpankki, Rooman ensimmäinen julkinen talletuksia vastaan ottava pankki, ja ennen vuoden 1992 fuusiota vanhin yhtäjaksoisesti toiminut pankki.
Vuosina 1605-1923 pankki toimi kirkkorakennusten, luostarisairaaloiden ja muiden katolisen kirkon suurten hankkeiden rahoittajana Roomassa. Se lainasi rahaa myös muihin kaupallisiin projekteihin kuten akveduktien rakentamiseen. 1700-luvun lopulla paavi Pius VI:n valtakaudella pankki laski liikkeelle setelirahaa yhtenä maailman ensimmäisistä. 
Vuonna 1923 pankista tehtiin osakeyhtiö. 1990-luvun alussa se oli osana fuusioiden sarjassa, joiden lopuksi se päätyi osaksi Capitalia-pankkia. Pankin itsenäisyys päättyi 1992, jolloin se fuusioitui Banco di Roman kanssa.
Ohridjärvi

 
Ohridjärvi (, ) on Euroopan vanhin järvi Balkanilla, Pohjois-Makedonian ja Albanian vuoristoisella rajaseudulla. Ohridjärven eliöstöstä suuri osa, yli 200 lajia, on kotoperäisiä. 
Ohridjärvi on ollut UNESCOn maailmanperintökohde vuodesta 1979. 
Mitat.
Ohridjärvi on Balkanin syvin järvi, keskimäärin 155 m:n ja enimmillään 288 m:n syvyinen. Sen pinta-ala on 358 km² (noin kolmannes Päijänteen alasta) ja vetoisuus yli 55 km³. Järven pituus on 30,4 km, leveys 14,8 km, ja rantaviivaa sillä on 87,5 km, josta 56 km Pohjois-Makedoniassa, 31,5 km Albaniassa.
Synty.
Ohridjärvi ja sen sisarjärvi Prespa sijaitsevat Dinaaristen alppien länsireunalla ja niiden oletetaan syntyneen plioseenikaudella noin viisi miljoonaa vuotta sitten tapahtuneen tektonisen vajoaman seurauksena. Ohrid on säilynyt yhtäjaksoisesti järvenä siitä asti. Näin pitkäikäiset järvet ovat maailmassa hyvin harvinaisia (vastaavia ovat esimerkiksi Tanganjikajärvi ja Baikaljärvi) eikä Ohridille löydy Euroopassa vertaa. Prespan sen sijaan oletetaan kuivuneen toistuvasti historian kuluessa.
Hydrologia.
Ohridjärven valuma-alue on noin 2 600 km². Noin puolet järveen virtaavasta vedestä tulee maanalaisista lähteistä järven itärannalta. Noin neljännes tulee suoraan taivaalta, loput joista. Yli 20 % vedestä tulee epäsuorasti viereisestä Prespajärvestä, joka sijaitsee noin 10 km kaakkoon ja on 150 m korkeammalla kuin Ohrid. Prespan vesi kulkee karstimaan maanalaisessa jokiverkossa ja syöttää Ohridia sen itärannan maanpäällisten ja vedenalaisten lähteiden kautta. Ohridin laskujoki on Musta Drin ("Crn Drin"), joka purkautuu pohjoiseen ja virtaa sitten Albanian läpi Adrianmereen. Noin 40 % veden poistumasta kuitenkin tapahtuu haihtumalla. Veden viipymä syvässä Ohridjärvessä on verrattain pitkä, noin 70 vuotta.
Väestö.
Ohridjärven rannalla on kolme kaupunkia, Ohrid ja Struga Pohjois-Makedoniassa sekä Pogradec Albaniassa. Lisäksi on useita kalastajakyliä. Turismi on kuitenkin nykyisin tärkeämpi paikallinen tulonlähde. Koko valuma-alueella on noin 170 000 asukasta, joista 131 000 elää järvenrantapaikkakunnilla (43 000 Albaniassa, 88 000 Pohjois-Makedoniassa). Asukasluku on kasvanut noin 100 000:lla puolen vuosisadan kuluessa, mikä rasittaa järven herkkää ekosysteemiä. Alueen historiallisten muistomerkkien ja luonnontilaisen vesistön takia Ohridjärven alueesta on tullut tärkeä matkailukohde. 1980-luvulla alueella kävi yli 200 000 jugoslavialaista ja ulkomaista matkailijaa vuosittain. Jugoslavian kriisin jälkeen matkailu romahti, mutta on vähitellen elpynyt.
Aslak Juuso

Aslak Juuso, Gáijot, suomalaisittain Kaijukka (1887–1969) oli Enontekiön Yliperällä asunut poromies, jota etelän suomalaiset kutsuivat myös Yliperän patriarkaksi ja pororuhtinaaksi. Kerrotaan, että hän omisti jopa 3 000 poroa. 
Juuso tunnetaan erityisesti ystävyyssuhteestaan Suomen presidenttiin Urho Kekkoseen. Juuso ja hänen puolisonsa Inka Juuso olivat ensimmäisiä saamelaisia, jotka saivat kutsun tasavallan presidentin itsenäisyyspäivän vastaanotolle 6. joulukuuta vuonna 1957.
Aslak Juuso asui perheineen tiettömässä erämaassa Kilpisjärven kylän itäpuolella. Juusoilla oli kesäasuttava talo Rommajärven (Ropmajávri) rannalla ja sittemmin Raittijärvellä (Ávžžášjávri), jossa yhä asuu Juuson jälkeläisiä. Juuso perusti Raittijärven kesäkylän vuonna 1948.
Juuso oli osaltaan auttamassa turistiretkikuntaa, Kaarina Karin porukkaa, joka suuntasi matkansa Halti-tunturille. Kaarina Kari kertoo tästä kirjassaan "Haltin valloitus".
Urho Kekkonen kävi usein Käsivarressa ja tapasi tällöin myös Aslak Juuson. Heillä oli tapana vetäytyä keskustelemaan asioista kahden kesken turvekammiin. Vaikka Juuso yleensä puhui kohtaamistaan ihmisistä, Kekkosen kanssa käydyistä keskusteluista hän ei tiettävästi puhunut kellekään.
Aslak Juuso on esiintynyt myös lyhyissä dokumenteissa "Pohjola poroilla ajaa" (1948) ja "Tunturin arkea" (1961).
Ecce homo (kirja)

Ecce homo. Kuinka tulee siksi mitä on () on saksalaisen filosofin Friedrich Nietzschen omaelämäkerta. Kirjassa Nietzsche erittelee sitä, miten hänestä oli tullut ”traaginen filosofi”. Nietzsche kirjoitti teoksen vuonna 1888, mutta se ilmestyi vasta 1908. Suomeksi kirjan ovat kääntäneet Tuikku Ljungberg (Unio Mystica) ja Antti Kuparinen (Summa).
Nimi ”Ecce homo” on latinaa ja tarkoittaa ’katso, ihminen’. Lause on peräisin Raamatusta ().
Bibliotheca Alexandrina

Bibliotheca Alexandrina on Egyptin Aleksandriassa, Välimeren äärellä sijaitseva kirjasto-, museo- ja kongressikeskus, jonka uudisosa valmistui vuonna 2002. Rakennus kunnioittaa legendaarisen Aleksandrian kirjaston muistoa ja on rakennettu paikalle, jolla antiikin ajan kirjaston arvellaan sijainneen.
Rakennuskokonaisuuden uudisosan suunnitteli tunnettu norjalainen arkkitehtuuri- ja maisemasuunnittelutoimisto Snøhetta yhdessä egyptiläisen suunnittelutoimisto Hamza Associatesin kanssa.
Rakennuksen sisäpihalla on kolme sisäänkäyntiä. Yksi pääsisäänkäynneistä johtaa aiemmin valmistuneeseen, arkkitehtuuriltaan muusta kokonaisuudesta poikkeavaan kongressikeskukseen, jonka suurimmassa salissa on 1638 istumapaikkaa. Toinen sisäänkäynti avaa pääsyn uudisrakennuksen osana valmistuneisiin planetaario- ja museotiloihin. Kolmas sisäänkäynti johtaa varsinaisiin kirjastotiloihin.
Agentti X-9

Agentti X-9 oli Semicin vuosina 1973-1994 julkaisema lehtikooste agentti- ja etsiväsarjakuvista. Lehdessä ilmestyi mm. Modesty Blaisen, Rip Kirby:n, Garthin, Johnny Hazardin, Axan, Phil Corriganin seikkailuja. Agentti X-9:ää julkaistiin myös albumeina ja Semicin sarjakirjan numeroissa 63, 76, 89, 96, 104, 111, 116, 118 (Johnny Hazard) ja 121.
Alun perin Agentti X-9 sarjakuvat ovat peräisin Yhdysvalloista (julkaisijana King Features), mutta se ilmestyi myös Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa ja Suomessa. Vuosina 1995-1997 sitä seurasi "X-lukemisto" -niminen sarjakuvajulkaisu.
Vuoden 2010 alussa Egmont aloitti lehden julkaisemisen uudelleen, mutta julkaiseminen lopetettiin vain kuuden numeron jälkeen.
Agentti X9-julkaisut suomeksi.
Lehdet: 162 kpl
X-lukemisto: 9 kpl
Semicin sarjakirjat 1981 - 87: 8 kpl
Albumit: 3 kpl
Pokkarit: 15 kpl
Jalavan Agentti X-9-albumit: 2 kpl
Yhteensä 199 julkaisua.
HTC Touch Pro

HTC Touch Pro ("Raphael") on HTC-yhtiön syyskuussa 2008 myyntiin tuoma älypuhelin. Täyden QWERTY-näppäimistön ja 2,8 tuuman kosketusnäytön lisäksi laitteen ominaisuuksiin kuuluu muun muassa 7,2 Mbps HSDPA, 3G, Bluetooth, 3,2 megapikselin kamera ja A-GPS. Laitteen käyttöjärjestelmänä on Microsoftin Windows Mobile 6.1. Puhelimella voi lukea mukana tulevilla ohjelmilla muun muassa PDF-, Word-, Excel- ja PowerPoint-tiedostoja. Multimediaominaisuuksina puhelin sisältää kameran, mikrofonin äänen äänitystä varten, MP3-soittimen sekä FM-radion. Puhelimessa olevaa kamera voidaan, toisin kuin esim iPhonessa, käyttää myös videopuheluihin. HTC Touch Pro on läheistä sukua Sony Ericsson Xperia X1:lle.
Sinappihapero

Sinappihapero, aiemmin "kirpeä keltahapero", ("Russula ochroleuca") on kupera tai laakealakkinen okranvärinen tai kellertävä haperolaji. Lakin leveys on 5–12 senttimetriä. Sen jalka on 3–7 senttimetriä pitkä, valkoinen ja vanhemmiten hiukan harmahtava. Heltat ovat kermanväriset. Myös itiöpöly on kermanväristä. Sienen malto on valkoista ja maku on mieto tai hieman kirpeä. Sieni kasvaa Etelä-Suomessa lehdoissa ja kuusikoissa pyökin ja kuusen seuralaisena. Se kelpaa syötäväksi, mutta kirpeän makunsa vuoksi se on syytä ryöpätä ennen käyttöä. Suomessa laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jauhojalkahapero

Jauhojalkahapero ("Russula farinipes") on kupera kellertävä tai kellanruskea haperolaji. Jalka on valkea tai oljenvärinen ja latvasta jauheinen. Malto on valkoista ja maku on kirpeä. Heltat ovat sienessä vaalean oljenväriset. Laji ei ole pahan makunsa vuoksi ruokasieni. Se kasvaa harvinaisena Etelä-Suomen tammimetsissä. 
Hieman samantapainen Suomessa yleinen laji on haisuhapero ("Russula foetens"), jolla on tyypillinen haju ja maku ja jalan rakenne, millä lajit voi erottaa toisistaan helpohkosti ilman mikroskooppia.
Polttiaishapero

Polttiaishapero ("Russula consobrina") on haperolaji. Sen lakki on kupera tai laakea ja harmaa tai harmaanruskea. Lakin leveys on 5–15 senttimetriä. Jalka on 5–12 senttimetriä pitkä ja valkoinen, mutta vanhentuessa harmaantuva. Heltat ovat valkeat ja harmaantuvat. Sienen malto on valkeaa ja haurasta. Vahingoittuneista kohdista malto muuttuu harmaaksi. Haju on heikko ja itiöpöly on kermanväristä. Maku on polttava, eikä polttiaishapero ole ruokasieni. Sitä voi kuitenkin käyttää keittämisen jälkeen. Sieni kasvaa yleisenä koko Suomessa kuusikoissa ja sekametsissä sekä tunturikoivikoissa kuusen juurisienenä elo-syyskuussa. Polttiaishapero on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Polttiaishapero muistuttaa savuhaperoa.
Tytönhapero

Tytönhapero ("Russula puellaris", aikaisemmin "kellertyvä hapero") on haperolaji. Sen lakki on kupera tai laakea. Väriltään se on punainen tai ruskehtava. Lakin leveys on 3–6 senttimetriä. Sienen heltat ovat aluksi kermanväriset ja myöhemmin kellertävät. Jalka on 3–7 senttimetriä pitkä ja valkean kellertyvä. Malto on valkoista, mutta vahingoittuneista kohdista kellertyvää. Maku on mieto ja haju heikko. Sieni on syötävä. Hapero kasvaa melko yleisenä Etelä-Suomessa havu- ja sekametsissä havupuiden seurassa elo-lokakuussa. Suomessa laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viitahapero

Viitahapero ("Russula gracillima", aikaisemmin "koivun punajalkahapero") on kupera tai laakealakkinen tahmea haperolaji. Lakki on 2–6 senttimetriä leveä, keskeltä musta ja reunoilta kellanvihreä, rosan- tai violetinvärinen. Heltat ovat aluksi vaaleat ja vanhemmiten kellanväriset. Jalka on valkeanharmaa ja tyvestä punertava. Malto on valkoista ja haurasta. Haju on miedon hedelmäinen. Sieni maistuu hieman kirpeältä. Se on syötävä, mutta se on esikäsiteltävä keittämällä. Kasvaa yleisenä lehdoissa, tuoreilla kankailla ja puistoissa. Se kasvaa koivujen seurassa.
Verihapero

Verihapero ("Russula sanguinea") on kupera tai laakealakkinen verenpunainen tai roosanvärinen haperolaji. Sen heltat ovat aluksi vaaleat ja myöhemmin kellertäviä. Jalka on 4–10 senttimetriä pitkä ja ruusunpunainen, vanhemmissa sienissä lähes valkea. Malto on valkeaa ja kovaa. Haju on heikosti hedelmäinen. Maku on kirpeä tai polttava ja hieman karvas, eikä verihapero ole syötävä. Se kasvaa yleisenä Etelä-Suomen havumetsissä ja sekametsissä männyn juurisienenä. Se kasvaa myös niityillä ja puistoissa. Laji harvinaistuu pohjoiseen päin mennessä.