Eleonoora Itävaltalainen

Eleonor Itävaltalainen, myös Eleonor Kastilialainen, "Eleonor de Austria" (15. marraskuuta 1498 Leuven, Espanjan Alankomaat – 25. helmikuuta 1558 Talavera la Real, Badajoz, Extremadura, Espanjan kuningaskunta) oli Habsburgien sukuun kuuluva Kastilian prinsessa ja Itävallan arkkiherttuatar, josta tuli Emanuel I:n puolisona Portugalin kuningatar ja Frans I:n puolisona Ranskan kuningatar. Hänen nimensä kirjoitetaan eri maissa vaihdellen Eleanor, Leonor, Eleonore tai Alienor (ransk. Eléonore tai Aliénor).
Suku.
Eleonor oli Filip Komean ja Johanna I Kastilialaisen vanhin tytär ja keisari Kaarle V:n vanhempi sisar. Hänellä oli viisi sisarusta: Isabella, myöh. Elisabet Itävaltalainen (1501–1526) oli Tanskan Kristian II:n puoliso, Ferdinand I oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari (1503–1564), Maria Itävaltalainen (1505–1558) oli Böömin ja Unkarin Ludvig II:n puoliso ja Katariina Itävaltalainen (1507–1578) oli Portugalin Juhana III:n puoliso.
Eleonor syntyi Alankomaissa, vietti lapsuutensa Itävallassa, ja muutti veljensä Kaarlen kanssa Espanjaan vuonna 1517. 
Avioliitot ja lapset, Portugalin ja Ranskan kuningatar.
Hänestä tuli Portugalin kuninkaan Emanuel I:n kolmas vaimo, kaksi edellistä vaimoa olivat olleet Eleonoren tätejä. Heidät vihittiin 16. heinäkuuta 1518. Emanuel kuoli 13. joulukuuta 1521 ruttoon. Liitosta syntyi kaksi lasta: infante, prinssi Carlos (18. helmikuuta 1520 – 15. huhtikuuta 1521) ja infanta, prinsessa Maria de Avíz, Viseun herttuatar (8. kesäkuuta 1521 – 10. lokakuuta 1577). Hänen kasvatuksestaan vastasi velipuoli Juhana III:n vaimo Katariina Itävaltalainen. Maria oli koulutukseltaan oppinut humanisti ja pysyi naimattomana sekä oli eräs Euroopan rikkaimmista prinsessoista. Leskeksi jäänyt Eleonor palasi Espanjaan.
Eleonoren kihlaaminen Ranskan kuningas Frans I:lle liittyi Pavian taistelun jälkeiseen Cambrain rauhanneuvotteluun. Hän avioitui Frans I:n kanssa 4. heinäkuuta 1530. Eleonor kruunattiin Ranskan kuningattareksi Saint-Denis'in katedraalissa 31. toukokuuta 1531, jossa hän oli pukeutuneena ylelliseen purppuralla värjättyyn samettiin. Hän hoiti Ranskan kuningattaren edustusvelvollisuudet kuten poikapuolensa Henrik II:n ja Catherine de'Medicin häät vuonna 1533 ja kasvatti edellisen kuningattaren, Bretagnen herttuatar Clauden tyttäret, Madeleine de Valois'n (1520–1537) ja Marguerite de Valois'n (1523–1574). Toisten tietojen mukaan heidät kasvatti täti Marguerite de Navarre.
Kuningas viihtyi paremmin rakastajattariensa, erityisesti virallisena rakastajattarenaan vuodesta 1526 olleen Étampes'in herttuatar Anne de Pisseleu d'Heilly'n (1508–1580) seurassa. Eleonorelle ja Fransille ei syntynyt lapsia. Frans I kuoli maaliskuussa 1547 ja 50-vuotias leskikuningatar Eleonoora lähti Ranskasta samana vuonna. Lokakuussa 1555 veli Kaarle V luopui kruunusta. Eleonore, sisar Maria Itävaltalainen ja Kaarle lähtivät elokuussa 1556 ja asettuivat asumaan Espanjaan.
Viimeiset vuodet.
Eleonor asui sisarensa Maria Itävaltalaisen kanssa Jarandilla de la Verassa (Cáceres, Extremadura), jossa he vierailivat usein veljensä Kaarlen luona, joka vetäytyi läheiseen Yusten luostariin. Vuonna 1558 Eleonor tapasi tyttärensä Marian Badajozissa ensimmäistä kertaa 28 vuoteen. Eleonor sairastui palatessaan Badajozista ja kuoli 59-vuotiaana 25. helmikuuta 1558 Talavera la Realissa. Hänen veljensä Kaarle oli järkyttynyt kuultuaan sisarensa kuolemasta, ja kuoli itse seitsemän kuukautta myöhemmin 21. syyskuuta 1558.