tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eduskuntavaalit 1951

Suomen 20. eduskuntavaalit järjestettiin 2.–3. heinäkuuta 1951.
Vaaleihin valmistauduttaessa päähallituspuolueet Maalaisliitto ja SDP kävivät maataloustuottajien ja kaupunkilaiskuluttajien välistä tulonjakotaistelua. Vaalikamppailun tärkein vedenjakaja kulki kuitenkin SDP:n sisällä ja yksittäisistä ehdokkaista vaalien päätähdeksi nousi Väinö Tanner. Ulkoministeri Åke Gartz vaati keväällä 1951 SDP:n puheenjohtajaa Emil Skogia estämään Tannerin paluun eduskuntaan. Tähän Skog vastasi tylysti, että jos nyt estetään Tannerin ehdokkuus ulkopoliittisista syistä, seuraavissa vaaleissa voitaisiin estää kenen muun ehdokkuus tahansa. Vaalien voittaja oli SKDL, jonka äänimäärä lisääntyi lähes 16 000:lla ja eduskuntapaikkojen määrä viidellä. Politiikan tarkkailijoiden mukaan nyt maksettiin Fagerholmin ensimmäisen hallituksen, Arabian mellakoiden ja Kemin kapinan sekä vuoden 1950 presidentinvaalin jälkilaskut. Äänestysaktiivisuus jäi yli kolme prosenttiyksikköä heikommaksi kuin vuonna 1948.
Uusina kansanedustajina tulivat eduskuntaan mm. Arvo Ahonen, Eero Antikainen, Kalervo Haapasalo, Veikko Helle, Veikko Kokkola, Impi Lukkarinen, Aarre Simonen ja Viljo Virtanen (SDP), Toivo Antila, Eeli Erkkilä, Leo Häppölä, Mauno Jussila ja Nestori Kaasalainen (ML), Paavo Aitio, Kaino Haapanen, Antti Kinnunen, Matti Koivunen ja Anna-Liisa Tiekso (SKDL), Raino Hallberg, Tuure Junnila ja Niilo Kosola (Kok.), Grels Teir (RKP) sekä Esa Kaitila ja Juho Tenhiälä (KP).
Eduskunnan jättivät mm. SDP:n 33:t valtiopäivät istunut Hilma Koivulahti-Lehto ja 36 valtiopäivät istunut Jussi Tolonen, Maalaisliiton Janne Koivuranta ja vuonna 1907 valittuun ensimmäiseen yksikamariseen eduskuntaan kuulunut Juhani Leppälä, joka istui 33:t valtiopäivät, SKDL:n Yrjö Leino, Kokoomuksen Erkki Paavolainen ja Ernsti Turja, sekä Kansanpuolueen Rolf B. Berner ja Kalle Kauppi. Eduskunnasta putosivat SDP:n Toivo Pyörtänö ja Jussi Raatikainen, sekä Maalaisliiton Juho Koivisto ja Vihtori Vesterinen. 
Eduskuntaan palasivat mm. SDP:n Väinö Leskinen ja jo ensimmäiseen yksikamariseen eduskuntaan kuulunut Väinö Tanner. Myös Isänmaallisen kansanliikkeen kansanedustajina aikanaan toimineet, joiden ehdokkuus vuoden 1945 vaaleissa oli kielletty, saivat nyt palata politiikkaan. Heistä palasi näissä vaaleissa eduskuntaan Iisakki Nikkola, nyt Kokoomuksen riveissä.
Vuoden 1951 vaaleissa valituista kansanedustajista viimeisenä elossa oli maaliskuussa 2016 kuollut Nestori Kaasalainen. Meeri Kalavainen, Anna-Liisa Korpinen ja Impi Lukkarinen kuolivat vuonna 2010.
Barry Trotter

Barry Trotterit ovat yhdysvaltalaisen Michael Gerberin kirjoittamia parodioita J. K. Rowlingin kirjoittamista suosituista Harry Potter -kirjoista. Kirjoja on kolme ja ne on kaikki suomennettu. Gerberin kirjat sijoittuvat Pötymähkän velhokouluun, jonka oppilaasta Barry Trotterista kirjat kertovat.
Sarjan kirjat:
Barry Trotter ja häpeämätön parodia.
Parodian ensimmäisessä osassa velhokoulu Pötymähkän pihan on vallannut joukko tuhojaan tekeviä mäskejä. Koulun rehtori Alpo Bumblemore uskoo, että koulun kuuluisimmasta oppilaasta Barry Trotterista tekeillä oleva elokuva vain pahentaisi tilannetta. Niinpä hän lähettää Barryn estämään elokuvan valmistumisen ystäviensä Lon Measleyn ja Ermine Cringerin kanssa, tai vaihtoehtona on erotus koulusta ja Barry joutuminen "oikeaan" työhön.
Barry Trotter ja tarpeeton jatko-osa.
Nyt 38-vuotias Barry palaa Ermine-vaimonsa kanssa Pötymähkään, jonne on menossa myös heidän poikansa, ensimmäistä vuotta koulussa aloitteleva Nigel. Rehtorille sattuvan oudon tapauksen johdosta Barrystä ja Erminestä tehdään koulun tilapäiset rehtorit. Vain hetken rehtorin virasta nautittuaan Barry huomaa saaneensa oudon nuorentumistaudin. Aluksi asia vaikuttaa loistavalta, mutta pian selviää karmea fakta: ennen pitkää Barry saavuttaa nollan vuoden iän ja kuolee. Yhdessä Erminen kanssa he ryhtyvät keksimään parannuskeinoa. Ja kuka on salaperäinen kommandopipoon pukeutuva professori Mumbelmumbel?
Barry Trotter ja kuollut hevonen.
Barryn nuorentumistauti saatiin pysäytettyä, mutta valitettavasti hän jäi yhdeksänvuotiaan näköiseksi. Niinpä Ermine passittaa miehensä tohtori Ritalin istunnoille. Hypnoosia käyttäen palataan Barryn menneisyyteen ja yritetään selvittää nuoruuden aikaisia traumoja, jotka mahdollisesti estäisivät vanhenemisen.
Nimiluettelo.
Muutamia kirjassa esiintyviä nimiä (alkuperäinen vasemmalla):
Koisokasvit

Koisokasvit (Solanaceae) on kaksisirkkaisheimo, jossa on yli 3 000 enimmäkseen lämpimissä maissa kasvavaa ruoho- tai puuvartista lajia. Useissa koisokasveissa on myrkyllisiä psykoaktiivisia tropaanialkaloideja, minkä vuoksi muun muassa myrkkykoisoa, hullukaaleja ja hulluruohoja on käytetty lääkekasveina. Taloudellisesti merkittäviä koisokasveja ovat mm. peruna, tomaatti ja eräät muut koisot sekä tupakat ja paprikat. Joitakin lajeja käytetään koristekasveina.
Tropaanialkaloidipitoisia kukkia voidaan käyttää huumeena. Ne ovat deliriantteja, joihin kuuluvat aineet voivat aiheuttaa sydänpysähdyksen.
Tuntomerkit.
Koisokasvit ovat haarajatkoisesti kasvavia, melko usein epämiellyttävän tuoksuisia ruohoja tai pensaita, joiden puu on yleisesti fluoresoivaa. Erityisesti varressa on oksalaattikiteitä, myös isoja karbonaattikiteitä sisältäviä, litokysteiksi nimitettyjä soluja esiintyy. Lehdet ovat yksinkertaisia tai kerrannaisia. Lehtien, haarojen ja kukkien seuraannot ovat usein epäsäännöllisiä. Kukat ovat säteittäisiä tai toisinaan jonkin verran vastakohtaisia ja yhdisteräisiä. Joskus kukat ovat nelilukuisia, ja heteenponnet avautuvat usein rei'illä tai ponnet ovat kasvaneet enemmän tai vähemmän yhteen, jolloin siitepöly vapautuu yhteisestä kärkiaukosta. Sikiäin on yhdislehtinen, usein näennäisesti nelilokeroinen ja sisältää paljon siemenaiheita, jotka ovat usein käyristyneet luokkimaisesti (kampylotrooppisia). Istukat ovat turvonneet; luotti on pallomainen tai kilpimäinen. Hedelmä on tavallisesti kahdesta emilehdestä koostunut ja on liiteluomainen kota tai marja, jossa on litteitä siemeniä. Yhdislehtinen verhiö on jäljellä ja joskus kooltaan kasvanut hedelmässä.
Luokittelu.
Koisokasvien heimoon kuuluu 102 sukua, 2 460 lajia ja mahdollisesti kahdeksan alaheimoa, jotka ovat:
Eduskuntavaalit 1948

Suomen 19. eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. heinäkuuta 1948. Vaaleissa oli silmiinpistävää erityisesti SDP:n ”Jo riittää” -kampanja, joka oli suunnattu SKDL:ää ja SKP:tä vastaan. Kampanja onnistuikin, sillä SKDL menetti 11 paikkaa SDP:n voittaessa neljä. SKDL oli ryvettynyt vaaran vuosien aikaan muun muassa punaisen Valpon ylilyöntien ja laittomuuksien vuoksi sekä etenkin Leinon vankien tapauksen vuoksi. Aikalaistodistajien mukaan vaaleissa purkautuivat kaikki menneiden vuosien katkerat kokemukset, mutta tunnelma oli toinen kuin vuoden 1945 vaaleissa, joissa hämärä pelko oli kannustanut joukkoja vaaliuurnille.
Suurin vaalivoittaja oli Maalaisliitto, joka lisäsi paikkalukuaan seitsemällä nousten myös eduskunnan suurimmaksi puolueeksi ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1929. Hyvin menestyi myös Kokoomus, jonka edustajanpaikat lisääntyivät viidellä. Sen sijaan RKP menetti yhden paikan ja Edistyspuolue neljä paikkaa. Uuden eduskunnan voimasuhteet olivat 108–92 porvarien hyväksi. Tunnetuksi tuli myös Maalaisliiton vaalijuliste "Näihin nojaa Maalaisliitto". Julisteessa oli kuvattuna Raamattuun ja lakikirjaan nojaava talonpojan käsi. Juliste oli käytössä seuraavien kymmenen vuoden ajan.
Uusia kansanedustajia olivat muun muassa SDP:n Gunnar Henriksson, Meeri Kalavainen, Tyyne Leivo-Larsson, Rafael Paasio ja Vilho Väyrynen, Keskustan Atte Pakkanen, Niilo Ryhtä, Tahvo Rönkkö, Vihtori Sarjala, Kerttu Saalasti, Vieno Simonen ja V. J. Sukselainen, SKDL:n Toivo Friman, Yrjö Murto ja Niilo Nieminen, Kokoomuksen Margit Borg-Sundman ja Toivo Wiherheimo, RKP:n Arthur Larson, josta tuli ensimmäinen Ahvenanmaan edustaja, ja Verner Korsbäck, sekä Kansanpuolueen Irma Karvikko. 
Eduskunnan jättivät muun muassa SDP:n Yrjö Kallinen, Väinö Leskinen, Miina Sillanpää, joka oli ikäpuhemies ja yksi ensimmäisistä 19 naiskansanedustajasta, ja Samuli Tervo, SKDL:n Eino Pekkala, RKP:n Emil Hästbacka, sekä Edistyspuolueen Bruno Sarlin. Eduskunnasta putosivat muun muassa SKDL:n Kaisu-Mirjami Rydberg ja Hella Wuolijoki. Eduskuntaan palasivat mm. SDP:n Väinö Hakkila ja Hilma Koivulahti-Lehto, Maalaisliiton Viljami Kalliokoski ja Janne Koivuranta, sekä Kokoomuksen Oskari Lehtonen. 
Irma Torven kuoltua vuonna 2006 ja Meeri Kalavaisen 2010 oli näissä vaaleissa valituista elossa enää vain Toivo Pyörtänö. Pyörtänö kuoli kesäkuussa 2012. Nuorimmat eduskuntaan valitut olivat 30-vuotiaat Kalavainen ja Pyörtänö.
Intubaatio

Intubaatio on toimenpide, jossa tajuttomalle tai nukutetulle potilaalle asetetaan kurkunpään tähystimen eli laryngoskoopin avulla intubaatioputki äänihuulien välistä henkitorveen. Toimenpiteen tarkoituksena on pitää ylähengitystiet avoimena ja sen kautta voidaan turvata potilaan hapensaanti. Intubaatio ehkäisee myös vatsalaukun sisällön aspiraatiota. Intubaatioputken pitää olla tiivis ja sopivan kokoinen potilaan rakenteeseen nähden.
Intubaatio suoritetaan lähes aina nukutuksen yhteydessä kahdesta syystä: nukutetun potilaan kieli painuisi nieluun estäen normaalin hengityksen ja toisaalta nukutuksen aikana hengityskeskuksen toiminta heikkenee. Elvytystilanteessa pyritään turvaamaan avoin ilmatie intuboimalla potilas. Näin estetään myös mahansisällön joutuminen keuhkoihin, jos potilas oksentaa.
Intubaatio on Suomessa lääkärin suorittama toimenpide, mutta sairaalan ulkopuolisessa ensihoidossa myös hoitaja voi intuboida.
Curtis Joseph

Curtis Joseph (s. 29. huhtikuuta 1967 Keswick, Ontario, Kanada) on uransa päättänyt kanadalainen jääkiekkomaalivahti.
Nuoruus.
Joseph syntyi kahdelle teini-ikäiselle nuorelle. Viisi päivää hänen syntymänsä jälkeen hänen äitinsä Wendy Munro antoi hänet adoptoitavaksi hoitaja Jeanne Josephille, jonka kanssa hän oli ystävystynyt sairaalassa, sekä hänen miehelleen Harold Josephille. Curtis sai nimensä biologiselta isältään, Curtis Nickleltä. Curtiksella on isoveli nimeltä Grant sekä velipuoli nimeltä Victor. Sekä Jeanne että Victor olivat mustaihoisia, kun taas Harold ja Grant valkoihoisia. Curtis aloitti jääkiekon harrastaminen varsin myöhään, ainakin kanadalaisen mittapuun mukaan. Ensimmäiseen joukkueeseensa hän liittyi 11-vuotiaana, ja vain sen takia, että hänen serkkunsa oli maksanut kausimaksut, mutta muuttanut toiseen kaupunkiin. Serkkupoika pelasi maalivahdin paikkaa, joten myös Curtisista tuli maalivahti. Pelattuaan kauden Wisconsinin yliopistojoukkueessa, Curtis siirtyi St. Louis Bluesiin kaudella 1988–1989. Samalla hän vaihtoi nimensä Curtis Munrosta Curtis Josephiksi.
Pelaajaura.
Josephilla ei ole NHL-varausta, vaan St. Louis Blues otti hänet vapaana pelaajana. Lähes koko 1990-luvun alkupuolen Joseph vartioi Bluesin maalia ja oli yksi eniten laukauksia vastaan ottaneista maalivahdeista. Joseph pelasi usein kiekkoa mailallaan ja vaelsi kauaksi maaliltaan. Se näkyi kauden 1991–1992 tilastoissa; Curtis keräsi yhdeksän maalisyöttöä, joka on maalivahdille huikea määrä.
Vuonna 1995 Joseph myytiin Edmonton Oilersiin. Hänen maalivahtipelinsä ansiosta Oilers pudotti kaksi ennakkosuosikkia pudotuspeleissä; vuonna 1997 Dallasin ja seuraavana vuonna Coloradon. Joseph oli myös Kanadan ykkösmaalivahti World Cupissa 1996 sekä mukana Naganon olympialaisissa 1998.
Vuonna 1998 Joseph siirtyi vapaana pelaajana Toronto Maple Leafsiin. Leafs oli jäänyt kahtena peräkkäisenä kautena pudotuspelien ulkopuolelle, jossa oli tuolloin aihetta paniikkiin. Uuden maalivahdin myötä joukkueen osakkeet nousivat suuresti, ja joukkuetta povattiin jopa mestariksi. "Cujon" aikana Toronto eteni pudotuspeleihin, ja oli kaudella 1999–2000 divisioonansa ykkönen. Joseph on myös ollut ehdolla liigan parhaaksi maalivahdiksi 1999 ja 2000, mutta pokaalia ei miehelle annettu.
Sittemmin Joseph pelasi Detroit Red Wingsissä, Phoenix Coyotesissa ja Calgary Flamesissa, mutta ei niin menestyksekkäästi kuin huippuvuosina. Kaudeksi 2008 Joseph hankittiin takaisin Torontoon.
Joseph on myös ollut Kanadan maajoukkueessa vuosien 1998, sekä 2002 olympiajoukkueissa. Vuoden 2002 olympialaisissa hän voitti kultaa. Josephin lempinimi on "Cujo", mikä tulee Stephen Kingin kauhuromaanista Cujo. Vuoden 2009 huhtikuussa Joseph sivusi maalivahtien tappioennätystä. Kaudeksi Joseph ei saanut pelipaikkaa ja tammikuussa 2010 hän ilmoitti lopettavansa uransa.
Mieli (yhdistys)

MIELI Suomen Mielenterveys ry (ent. Suomen Mielenterveysseura) on suomalainen yhdistys, jonka tehtävänä on edistää mielenterveyttä ja tarjota tukea kriisitilanteissa. Se on yksi maailman vanhimmista toimivista mielenterveysalan kansalaisjärjestöistä.
Yhdistys puolustaa ihmisen oikeutta henkiseen hyvinvointiin, tukee ja kehittää vapaaehtoista kansalaistoimintaa ja uusia mielenterveystyön sisältöjä sekä tarjoaa tukea ja apua elämän kriisitilanteisiin. Se lisää mielenterveystietoutta ja mielenterveyden asiantuntijuutta, kouluttaa työntekijöitä ja vapaaehtoisia sekä täydentää julkisia palveluita sekä ylläpitää muun toiminnan lisäksi valtakunnallista kriisipuhelinta sekä verkkokriisikeskusta. 
Yhdistyksen toimintaa rahoittavat Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus, ministeriöt, kunnat ja seurakunnat. 
Mieli on Sosten jäsenjärjestö, yksi Lapinlahti-säätiön perustajajärjestöistä ja Vapaaehtoisen pelastuspalvelun valmiusjärjestö. 
Historia.
Järjestö perustettiin vuonna 1897 nimellä Skyddsföreningen för Sinnessjuka – Turvayhdistys mielenvikaisia varten. Tuolloin sen tehtävä oli avustaa mielisairaaloista kotiutettavia toipilaita ja välittää mielenterveystietoa. Vuonna 1919 seuran nimeksi muutettiin Stifelsen för Psykisk Hälsa – Sielunterveysseura ja toimintaa suunnattiin aiempaa vahvemmin valistustyöhön. Vuonna 1939 nimeksi muutettiin Hermo- ja mielitautien vastustamisyhdistys – Föreningen för nerv- och sinnessjukdomarnas bekämpande ja vuonna 1952 Suomen Mielenterveysseura.
Vuonna 1992 seura muuttui liitoksi, ja ruotsinkieliseksi nimeksi muodostui Föreningen för Mental Hälsa i Finland. Vuonna 2019 käyttöön otettiin edelleen voimassa oleva nimi. Ruotsinkielinen nimi on MIELI Psykisk Hälsa Finland rf ja englanniksi MIELI Mental Health Finland.
Luettelo FC Bayern Münchenissä pelanneista jalkapalloilijoista

__notoc__
Luettelo FC Bayern Münchenissä kansallisia sarjaotteluita pelanneista jalkapalloilijoista. Nimen jälkeen suluissa ottelut/maalit (tilanne 23. elokuuta 2025). Joukkueessa uraansa yhä jatkavat lihavoitu.
Stadium

Stadium on ruotsalainen urheiluvälineitä ja -vaatteita myyvä kauppaketju.
Stadiumin pääkonttori sijaitsee Norrköpingissä, jonne perustettiin myös ketjun ensimmäinen kauppa – alkuperäiseltä nimeltään "Spiralen Sport". Vuonna 2012 Stadiumilla oli yli 140 liikettä Ruotsissa, Tanskassa ja Suomessa. Yrityksen liikevaihto oli vuonna 2013 noin 4,8 miljardia kruunua. Vuonna 2014 Stadium avasi ensimmäisen liikkeensä Saksaan, Hampuriin. Vuonna 2015 yhtiö avasi toisen liikkeen Saksaan ja vuonna 2016 kolmannen. 
Historiaa.
Stadium juontaa juurensa vuoteen 1974, jolloin Ulf Eklöf osti Norrköpingistä "Spiralen Sport" -nimisen liikkeen. Ensimmäinen Stadium-niminen kauppa avattiin vuonna 1987 Tukholman Sergelgatanille ”elämysten areenaksi”. Myymälää kiersi juoksuratakuvio, josta tuli osa ketjun myymäläkonseptia yhdessä sisäänkäynnin tunnelman ja tuotteiden esillepanon kanssa.
Stadiumin myymälät Suomessa.
Suomen ensimmäinen Stadium avattiin huhtikuussa 2001 Helsingin Forumissa. Joulukuussa 2015 Suomessa oli 28 myymälää sekä verkkokauppa.
Jean-Bertrand Aristide

Jean-Bertrand Aristide (s. 15. heinäkuuta 1953) on haitilainen poliitikko ja entinen katolinen pappi. Hän on ollut Haitin presidenttinä kolmeen otteeseen: vuosina 1991, 1994–1996 ja 2001–2004. 
Ensimmäisellä vaalikaudellaan Aristide oli Haitin ensimmäinen demokraattisesti valittu johtaja. 
Opiskelu ja valtaan nousu.
Aristide kävi katolista kouua ja opiskeli psykologiaa yliopistossa. Hänen opiskeluaikansa oli Jean-Claude Duvalierin brutaalin vallan aikaa, ja Aristide vaati muutosta radio-ohjelmissaan. Häntä rohkaistiin lähtemään maasta, niinpä hän jatkoi opintojaan Kanadassa ja suoritti teologian maisterin tutkinnon Montrealissa. Aristide palasi Haitiin 1985 ja hänestä tuli seurakuntapappi. Hän arvosteli edelleen maan ja kirkon johtoa äänekkäästi, ja häntä vastaan tehtiin murhayrityksiä. Vuonna 1994 Aristide pyysi pappisvirasta vapautusta.
Kansanliike rohkaisi Aristidea presidenttiehdokkaaksi, ja hän voitti vuoden 1990 vaalit. Hän käynnisti lukutaito-ohjelman, pienensi paikallispäälliköiden valtaa ja vähensi räikeimpiä ihmisoikeusrikkomuksia. Uudistukset suututtivat Haitin eliittiä ja sotavoimia.
Presidenttikaudet.
Aristide syrjäytettiin Yhdysvaltain tukeman vallankaappauksen avulla (George H. W. Bushin aikaan). Myöhemmin kyllästyttyään sotilaisiin pian, Yhdysvallat palautti Aristiden valtaan Bill Clintonin kaudella vuonna 1994, joskin Aristiden oli noudatettava nyt Valkoisen talon sanelemaa talouspolitiikkaa. Aristide ei saanut osallistua toista kertaa peräkkäin presidentin vaaleihin, joten hän luopui vallasta vuonna 1996.
Vuonna 2001 hän kuitenkin asettui jälleen ehdolle ja nousi valtaan köyhien äänillä. Maan talous- ja sotilaseliitistä koostuva oppositio syytti Aristiden puoluetta vilpillisistä vaaleista, vaikka tarkkailijat eivät pitäneet vaalituloksia ongelmista huolimatta vääränä. Vuonna 2004 Aristide syöstiin vallasta opposition nostattamien levottomuuksien aikana. Aristiden mukaan yhdysvaltalaiset sotilaat kidnappasivat hänet. Aristiden seuraaja, René Préval, nousi kuitenkin valtaan vuoden 2005 vaaleissa, ja Aristide on Etelä-Afrikasta maan paosta ilmoittanut, ettei halua valtaa pois nykyiseltä presidentti Prévalilta. Aristide palasi Haitiin vuonna 2011, juuri ennen maassa järjestettyjä vaaleja.
Tefra

Tefralla viitataan kaikkiin tulivuorenpurkauksen seurauksena muodostuviin kerrostumiin, jotka ovat syntyneet purkauksessa ilmaan lentäneestä materiaalista eli pyroklasteista. Tefra jaotellaan koon mukaan. Vulkaanisen tuhkan raekoko on alle 2 millimetriä. Lapillit ovat 2–64 millimetrin suuruisia kiviä ja niitä suuremmat lohkareita tai pommeja.
Tefran kovettuessa syntynyt materiaalia jaotellaan kappaleiden koon perusteella muun muassa agglomeraatteihin, pyroklastisiin breksioihin, lapillituffeihin ja tuhkatuffeihin. Agglomeraatit koostuvat vähintään 75 prosenttisesti vulkaanisista pommeista ja pyroklastiset breksiat vähintään 75 prosenttisesti joko lohkareista ja pommeista. Tuffibreksiassa puolestaan on 25–75 prosenttia lohkareita ja/tai pommeja. Lapillituffit puolestaan ovat koostuneet pääosin lapilleista ja tuhkatuffit tuhkasta. Tuhkatuffeihin viitataan usein vain nimellä tuffi.
Karjalan kunnailla (kansansävelmä)

Karjalan kunnailla ("Jo Karjalan kunnailla lehtii puu...") on suomalainen kansansävelmä. 
Lauluun on kirjoittanut suomenkieliset sanat Valter Juva. Sen ovat levyttäneet muun muassa Anna Mutanen, Linda Lampenius, Eugen Malmsten, Cantores Minores, Ylioppilaskunnan Laulajat, Lauri Laine, Georg Ots, Joensuun Mieslaulajat, Martti Talvela, Ensiferum ja Liljan Loisto. Iivo Härkönen on sanoittanut sävelmän karjalaksi.
Aleksandr Beloborodovin säveltämä "Karjalan tasavallan hymni" noudattaa suurilta osin Karjalan kunnailla -kansansävelmän melodiaa.
”Karjalan kunnailla” soi eteläkarjalaisen Lappeenrannan kaupungin iltasoittona kesäiltaisin. Nauhoitteella soittaa trumpettia director musices Hannu Sopanen. Vuosina 2007–2017 iltasoitto toistettiin linnoituksen ortodoksikirkon kellotapulista, ja vuodesta 2018 alkaen paikkana on ollut vesitorni.
Janne Laukkanen

Janne Kristian Laukkanen (s. 19. maaliskuuta 1970 Lahti) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen urheilujohtaja. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. Laukkanen on vuodesta 2016 toiminut Pelicansin urheilutoimenjohtajana.
Pelaajaura.
Seurajoukkueissa.
Laukkanen aloitti SM-liigauransa kaudella 1990–1991 Hockey Reippaassa. Québec Nordiques varasi Laukkasen NHL:ään kahdeksannella kierroksella numerolla 156. Samana kesänä Laukkanen siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhoon, jossa pelasi kevääseen 1994 saakka. Laukkanen toimi kaksi kautta HPK:n kapteenina. Keväällä 1994 Laukkanen kävi pelaamassa kolme pudotuspeliottelua Tšekin Extraligan České Budějovice -joukkueessa.
Syksyllä 1994 Laukkanen siirtyi Pohjois-Amerikkaan Québec Nordiquesiin. Kausi sujui kuitenkin suurimmaksi osaksi Nordiquesin farmijoukkue Cornwall Acesissa AHL:ssä. NHL:ssä Laukkanen pääsi pelaamaan vain 11 ottelua runkosarjassa ja 6 pudotuspeleissä. Seuraavalla kaudella Laukkanen pääsi pelaamaan kolme NHL-ottelua Colorado Avalancheksi muuttuneessa joukkueessa ennen kuin hänet kaupattiin 26. tammikuuta 1996 Ottawa Senatorsiin vaihdossa Brad Larseniin. Ottawassa Laukkanen vakiinnutti paikkansa kokoonpanossa ja pelasi seurassa aina 14. maaliskuuta 2000 asti, jolloin hänet kaupattiin Pittsburgh Penguinsiin. Laukkasen ohella Senators luopui maalivahti Ron Tugnutt ista saaden vastineeksi maalivahti Tom Barrasson. Pittsburgh myi Laukkasen 10. helmikuuta 2003 New York Rangersiin kahdeksan pelaajan kaupassa. Rangersissa hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan, vaan Tampa Bay Lightning poimi hänet waivers-listalta 11. maaliskuuta 2003. Laukkanen pelasi loppukauden aikana Tampa Bayssa neljä ottelua. Kauden jälkeen hän lopetti pelaajauransa.
Maajoukkueessa.
Laukkanen edusti Suomea kaksissa olympiakisoissa 1994 ja 1998. Molemmissa kisoissa Suomi voitti pronssia. Olympiakisojen lisäksi Laukkanen edusti Suomea neljästi jääkiekon MM-kisoissa: 1992, 1993, 1994 ja 1998. Näistä kolmissa kisoissa Suomi voitti hopeaa. Laukkasella on myös Kanada Cupin kolmas sija vuodelta 1991.
Urheilujohtajana.
Janne Laukkanen oli Espoo Bluesin apulaisvalmentaja kaudella 2004–2005. 
Vuosina 2011–2015 Laukkanen työskenteli HPK:n pelaajakoordinaattorina. Vuodesta 2016 hän on toiminut Lahden Pelicansin urheilutoimenjohtajana.
Tuffi

Tuffi ( &lt; ) on tulivuoresta purkautuvasta tuhkasta iskostunutta kiveä.
Tuhkahiukkasen koko on alle 2 mm, eli hiukkaset ovat alle hiekanjyvän kokoisia tai niinkin pieniä kuin savihiukkaset ja vielä pienempiä.
Suurempia partikkeleita (2–64 mm) kutsutaan nimellä lapilli. Monesti tuffikivessä on tuhkan seassa suurempia lapilleja.
Tuffikivestä voi syntyä breksiaa. Tuffi voi mineraalikoostumukseltaan olla muun muassa ryoliittista, trakyyttista, andesiittista tai basalttista.
Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö

Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö (FAO, ) on Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestö, joka käsittelee ruokaturvaan, maa-, metsä- ja kalatalouteen sekä maaseutuun liittyviä kysymyksiä. FAO:n keskeinen tavoite on poistaa nälkä maailmasta.
Tehtävät.
FAO toimii jäsenmaidensa foorumina sekä neuvottelee sopimuksista ja keskustelee politiikasta. FAO kerää, analysoi ja jakelee monenlaista tietoa ja tekee tutkimusta ruokaan ja maatalouteen liittyen. Järjestö myös edistää ja levittää ruokaan ja maatalouteen liittyvää tietämystä sekä tekee suosituksia toimenpiteistä ja politiikoista asioiden parantamiseksi.
FAO pyrkii takaamaan kaikille maailman ihmisille ruokaturvan sekä varmistamaan, että kaikilla on säännöllinen pääsy riittävään määrään laadukasta ruokaa. FAO:n keskeinen tavoite on poistaa nälkä maailmasta. Järjestö pyrkii kohottamaan maailman ihmisten ravitsemustasoa ja elintasoa, edistää ruoan jakelua ja maatalouden tuottavuutta sekä parantaa maaseudun väestön oloja. Maa-, metsä- ja kalatalouden lisäksi sen alaa ovat hätätilat, kuten kuivuus, nälänhätä, tuholaiset ja kasvitaudit.
FAO tarjoaa kehitysmaille ja siirtymätalousmaille osaamista ja tietoa, jonka avulla ne pystyvät modernisoitumaan, parantamaan maa-, metsä- ja kalatalouksiensa käytäntöjä sekä varmistamaan kaikille asukkailleen hyvän ravitsemustason.
FAO isännöi Maailman ruokaturvakomiteaa, joka koordinoi ruokaturvaan ja ravitsemukseen liittyviä toimia.
Historia.
FAO perustettiin 16. lokakuuta 1945, ja siitä tehtiin YK:n erityisjärjestö seuraavana vuonna. Vuonna 1951 FAO:n päämaja siirrettiin Washingtonista Yhdysvalloista Roomaan Italiaan.
Jäsenet.
FAO:lla on toukokuussa 2020 yhteensä 194 maajäsentä, yksi jäsenorganisaatio (Euroopan unioni) sekä kaksi liitännäisjäsentä (Färsaaret ja Tokelau).
Lapilli

Lapilli (ital "lapilli", "pieni kivi") on tulivuoresta sinkoutuva, ilmassa lentävä rakeen tai tennispallon kokoinen kivi tai tuhkapallo.
Lapillit ovat halkaisijaltaan 2–64 millimetriä. Usein lapillisade laskeutuu maahan ennen tuhkasadetta, kun tulivuori räjähtää. Lapilleja syntyy tuhkapilvessä tiivistymällä kosteasta tuhkasta ja laavaa pisaroitumalla. Pisaralapillit ovat pallomaisia, pisaramaisia, nappimaisia tai nostopainomaisia. Tuhkasta tiivistyy lapilleja mm. kosteuden ja tuhkapilven hankaussähkön takia tiivistysydinten ympärille.
Kermavaahto

Kermavaahto on kermasta valmistettu vaahtomainen, yleensä jonkin jälkiruoan täytteeksi, leivonnaisten koristeluksi ja maun lisäämistä varten tarkoitettu elintarvike. Sitä valmistetaan vatkaamalla kermaa ja usein pientä määrää sokeria ja vaniljaa niin kauan, että se muuttuu vaahdoksi. Kerman pitää olla vaahtoutuvaa eli kuohu- tai vispikermaa tai vaahtoutuvaa laktoositonta kermaa. Kermavaahtoa voidaan levitellä muun muassa täytekakun tai lämpimän kaakaon päälle.
Kerman muuttuminen vaahdoksi perustuu siihen, että kermaa vatkatessa siihen sekoittuu ilmaa, joka muuttaa kerman rakenteen kiinteämmäksi, kun sitä on vatkattu tarpeeksi. Kermavaahdossa rasvapalloset sulautuvat osittain yhteen ilma-vesi-rajapinnoilla ja stabiloivat ilmakuplia sementoiden ne jäykäksi vaahdoksi.
Hook – Kapteeni Koukku

Hook – Kapteeni Koukku () on yhdysvaltalainen vuonna 1991 ensi-iltansa saanut seikkailuelokuva, jonka on ohjannut Steven Spielberg. Elokuva sai viisi Oscar-ehdokkuutta.
Juoni.
Elokuva kertoo aikuiseksi kasvaneesta Peter Panista, joka lähtee pelastamaan kapteeni Koukun Mikä-Mikä-Maahan viemiä lapsiaan.
Julia Robertsin Helinä-keiju joutuu sieppaamaan Peterin Mikä-Mikä-Maahan, koska Peter ei muista enää aikaisempaa elämäänsä.
Kapteeni Koukku onnistuu ensin voittamaan Peterin pojan Jackin puolelleen, mutta kaksintaistelun Peterin kanssa hän häviää, ja Peter palaa kotiin Maggien ja Jackin kanssa.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä luonnehti elokuvaa teknisesti briljantiksi mutta yllättävän jähmeäksi ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Poltetun maan taktiikka

Poltetun maan taktiikassa sotajoukko tuhoaa vetäytyessään infrastruktuuria, perusrakennetta, josta voisi olla etenevälle viholliselle hyötyä. Tavanomaisen ruokavarantoihin, siltoihin, kulkuyhteyksiin ja viestiyhteyksiin liittyvän tuhoamisen lisäksi poltetun maan taktiikkaan sisältyy rakennusten laaja tuhoaminen.
Historiassa merkittävä poltetun maan taktiikkaan liittynyt käsky tuli Stalinilta, joka määräsi Neuvosto-Viron pääministerin Johannes Lauristinin hävittämään suunnilleen kaiken omassa pienessä maassaan. Lauristin ei noudattanut hävitysmääräyksiä ja natsi-Saksa eteni sujuvasti Viron kautta suorittamaan Leningradin piiritystä.
Esimerkkejä.
Suuressa Pohjan sodassa (1700–1721) Ruotsin kuningas Kaarle XII hyökkäsi Venäjälle 35 000 sotilaan voimin. Venäläiset käyttivät poltetun maan taktiikkaa ja talvi oli vuosisadan kylmin. Talven jälkeen hengissä oli enää 19 000 sotilasta. Pultavan taistelu ratkaisi sodan ja päätti Ruotsin suurvalta-aseman Euroopassa.
Napoleonin sotien aikana vuonna 1812 venäläiset käyttivät poltetun maan taktiikkaa.
Toisen maailmansodan aikana sekä neuvostoliittolaiset että saksalaiset käyttivät poltetun maan taktiikkaa.
Poltetun maan taktiikka Suomessa.
Isovihan aikana 1714–1721 Pietari Suuri käytti poltetun maan taktiikkaa luodakseen sata kilometriä syvän aution alueen Pohjois-Pohjanmaalle Ruotsin vastaiselle rajalle. 
Talvisodassa 1939–1940 suomalaisjoukot paikoitellen polttivat taloja, joista arveltiin olevan eteneville neuvostoliittolaisille hyötyä. Petsamosta vetäytymisen aikana rakennukset poltettiin järjestelmällisesti.
Laajasti poltetun maan taktiikkaa käyttivät saksalaiset vuonna 1944 Lapin sodan aikana turvatakseen vetäytymistään Pohjois-Suomesta. Saksalaisten tuhoamistaktiikka oli perusteellista ja järjestelmällistä. Rakennukset ja liikenneyhteydet hävitettiin tai miinoitettiin. Rautatiestä käyttökelvottomaksi tehtiin 471 kilometriä. Maantieverkostoa miinoitettiin tai räjäytettiin kulkukelvottomaksi 9 500 kilometriä. Kaikki lossit laitureineen, 675 siltaa ja noin 2 800 maantierumpua tuhottiin. Puhelin- ja lennätinlinjoja tuhottiin eri asteisesti 3 700 kilometriä. Lisäksi saksalaiset asettivat maastoon huomattavan määrän miinoja turvatessaan vetäytymistään miinasuluilla.
Lapin läänissä tuhottiin kaikkiaan noin 15 000 rakennusta, arvioilta 40–47 % koko läänin rakennuskannasta. Taajamista pahiten tuhoutui Savukoski, jonka rakennuksista hävitettiin 95 %. Rovaniemen ja Enontekiön rakennuksista tuhottiin 90 %. Sodankylän, Kolarin, Turtolan, Muonion ja Sallan tuhoprosentti vaihteli noin 60–75 % välillä. Rakennukset tuhottiin käyttötarkoituksesta välittämättä: esimerkiksi Rovaniemen, Enontekiön, Kemijärven ja Turtolan kirkot poltettiin. Tuhoamatta jäi vain muutama kylä – Pelkosenniemen Suvanto säästyi kokonaan.
Ananda Samarakone

Ananda Samarakone (alk. Egodahage George Wilfred Alwis Samarakoon; 13. tammikuuta 1911 Brittiläinen Ceylon – 5. huhtikuuta 1962) oli ceylonilainen säveltäjä, joka sävelsi muun muassa Ceylonin kansallislaulun, "Sri Lanka Mathan".
Samarakone syntyi kristittyyn perheeseen. Vuonna 1936 hän siirtyi Intiaan opiskelemaan taidetta ja aloitti myös musiikin opiskelun. Opiskeltuaan puoli vuotta hän palasi Ceylonille ja muutti nimensä "Ananda Samarakoneksi". 
Samarakone aloitti säveltämisen Sri Lankassa. Hänen varhaisimpiin teoksiinsa kuuluu muun muassa laulu "Endada Menike" vuodelta 1940. Kappaleen saavuttaman suosion siivittämänä Samarakone sävelsi 1940-luvun alkupuolella kymmeniä uusia lauluja. Tätä pidetään Samarakonen aktiivisimpana luomiskautena. Vuonna 1940 Samarakone sävelsi "Sri Lanka Mathan", joka valittiin Ceylonin kansallislauluksi 1951.
Vuonna 1945 Samarakonen ainoa poika kuoli viisivuotiaana. Tämän jälkeen Samarakone muutti Intiaan ja omistautui taidemaalaukselle jälleen. Vuonna 1951 Samarakone palasi Ceylonille. Hän teki itsemurhan 1962 ottamalla yliannostuksen unilääkkeitä.
X-Seed 4000

X-Seed 4000 on korkein rakennus, joka koskaan on kokonaan suunniteltu rakennusehdotusta varten. Rakennuksen suunnittelu on Taisei Construction Corporationin käsialaa. Toteutuessaan rakennus olisi 4 000 metriä korkea, sen halkaisija maantasolla olisi 6 000 metriä ja siinä olisi kaikkiaan 800 kerrosta. Vuorenmuotoisessa futuristisessa ympäristössä asuisi 500 000–1 000 000 ihmistä. Jos "X-Seed 4000" joskus rakennetaan, sen todennäköinen sijainti olisi Tokiossa, Japanissa. Valtavan kokonsa vuoksi "X-Seed 4000" voitaisiin rakentaa vain meren päälle. Rakennus olisi hiukan korkeampi kuin Japanin korkein vuori Fuji, jonka huippu on 3 776 metrin korkeudessa meren pinnasta.
Vladimír Dzurilla

Vladimír Dzurilla (2. elokuuta 1942 Bratislava, Tšekkoslovakia – 25. heinäkuuta 1995 Düsseldorf, Saksa) oli slovakialainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 1960- ja 1970-luvulla.
Dzurilla, lempinimeltään ”Maco”, pelasi ensimmäisen maaottelunsa vuonna 1960. Hän pelasi yhteensä 139 maaottelua. Tšekkoslovakian liigassa hän pelasi 571 ottelua. Dzurilla aloitti pelaamisen 13-vuotiaana Kovosmalt Petrzulka -seurassa. Hän oli isokokoinen maalivahti, hyvä peittämään hyökkääjien laukaisukulmat. Hänellä oli nopea reagointikyky torjunnoissa.
Dzurilla oli peliuransa jälkeen valmentajana Tšekkoslovakiassa, Sveitsissä ja Saksan Liittotasavallassa SC Riessersee -seurassa kaudella 1987–1988. Hän toimi IIHF:n nuorten maalivahtien kouluttajana 1995. Hän pelasi viimeisen kerran Ruotsin veteraanipelaajien ja Maailman veteraanien All Stars-ottelussa Tukholmassa toukokuussa 1995. Hän kuoli sydänkohtaukseen 25. heinäkuuta 1995.
Alfred Einstein

Alfred Einstein () oli saksalainen musiikintutkija.
Elämäkerta.
Einstein syntyi Münchenissä. Hän opiskeli ensin oikeustiedettä, mutta pian musiikki alkoi kiinnostaa häntä enemmän, ja hän suoritti musiikkitieteen tohtorin tutkinnon Münchenin yliopistossa. Hän tutki tuolloin ennen kaikkea myöhäisrenessanssin ja varhaisbarokin aikaista soitinmusiikkia, etenkin viola da gamballe sävellettyä soitinmusiikkia. Vuonna 1917 hänestä tuli "Zeitschrift für Musikwissenschaftin" päätoimittaja. Hieman myöhemmin hän ryhtyi ensin "Münchner Postin" ja vuonna 1927 "Berliner Tageblattin" musiikkiarvostelijaksi. Samoin aikoihin hän ystävystyi säveltäjä Heinrich Kaspar Schmidin kanssa. Kun Hitler vuonna 1933 nousi valtaan Saksassa, Alfred Einstein muutti ensin Lontooseen, myöhemmin Italiaan ja lopulta vuonna 1939 Yhdysvaltoihin, jossa hän sen jälkeen toimi opettajana useissa yliopistoissa, muun muassa Columbia Universityssä ja Princeton Universityssä.
Einstein kirjoitti myös musiikin historiaa käsitteleviä yleistajuisia teoksia, muun muassa "Musiikin historian" ("Geschichte der Musik", 1917). Hän kirjoitti myös Franz Schubertin ja Wolfgang Amadeus Mozartin elämäkerrat sekä läpikotaisin uudistetun laitoksen Ludwig von Köchelin laatimasta Mozartin sävellysluettelosta. 
Alfred Einstein oli etäistä sukua Albert Einsteinille.
Jiří Holík

Jiří Holík (s. 9. heinäkuuta 1944 Havlíčkův Brod) on Tšekkoslovakiaa edustanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän voitti kolme maailmanmestaruutta sekä saavutti kahdeksan muuta MM-mitalia ja neljä olympiamitalia.
Holíkilla on kaikista suurin pelattujen maaottelujen määrä 319 ottelua Tšekkoslovakian maajoukkueessa. Hän teki näissä maaotteluissa 132 maalia. Hän on 319 maaottelullaan kaikkien aikojen kolmanneksi eniten maaotteluita pelannut Raimo Helmisen (331 ottelua) ja Udo Kießlingin (320 ottelua) jälkeen.
Tšekkoslovakian liigassa Holík teki 283 maalia 553 ottelussa. Hän oli taitava luistelija ja nykyaikainen kahden suunnan pelaaja. Holík oli myös hyvä joukkuepelaaja.
Tšekkoslovakia voitti Prahassa vuonna 1972 maailmanmestaruuden ensi kertaa 23 vuoteen. Holík teki turnauksessa kahdeksan maalia ja saavutti yhden syöttöpisteen. Hän teki kolme maalia ensimmäisessä ottelussa Sveitsiä vastaan, kaksi ensimmäistä maalia toisessa ottelussa joukkueen voittaessa Ruotsin lukemin 4–1 sekä yhden maalin Suomea, Sveitsiä ja uudelleen Suomea vastaan. Moskovan maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1973 Holík oli joukkueensa paras pistemies viidellä maalilla ja kymmenellä maalisyötöllä. Hän sai kuusi syöttöpistettä yhdessä ottelussa, ja siten hänestä tuli ensimmäinen pelaaja, joka on yltänyt tähän yhdessä maailmanmestaruuskisojen ottelussa. Ensimmäisenä Holikin ennätystä sivusi Suomen Teuvo Teräväinen vuoden 2025 maailmanmestaruuskisoissa. Katowicessa vuonna 1976 Tšekkoslovakia palasi maailmanmestariksi ja Holík teki turnauksessa seitsemän maalia ja antoi viisi maalisyöttöä. Joukkue uusi mestaruuden Wienissä vuonna 1977 ja Holíkin tehopisteett tuossa viimeisessä arvoturnauksessaan olivat neljä maalia ja kolme syöttöä. 
Jiří Holíkin isoveli Jaroslav Holík oli myös jääkiekkoilija.
Moshe Atzmon

Moshe Atzmon (s. 30. heinäkuuta 1931 Budapest) on israelilainen kapellimestari.
Atzmon aloitti musiikin opintonsa Budapestissä. 13-vuotiaasta eteenpäin hän opiskeli sellon ja käyrätorven soittoa Tel Avivissa ja Jerusalemissa. Myöhemmin hän opiskeli Lontoossa. 
Atzmon on tunnetuin Sydneyn sinfoniaorkesterin kapellimestarina. 24. huhtikuuta 2008 hän johti Joensuun kaupunginorkesteria konsertissa, jossa kuultiin muun muassa Sibeliuksen "Finlandia".
Roš hašana

Roš hašana (, ’vuoden alku’) on juutalaisten uudenvuoden juhla. Sitä vietetään tišri-kuun ensimmäisenä ja toisena päivänä, jotka osuvat yleensä syyskuulle. Roš hašana aloittaa kymmenen katumuspäivän jakson, joka päättyy jom kippuriin.
Roš hašanan aattona toivotellaan hyvää uutta vuotta ja syödään herkullinen ateria, johon kuuluu chala-leipä. Hunajaan kastetut omenanpalaset ja chala-leipä kuvaavat toivoa "makeasta" uudesta vuodesta. Ystäville lähetellään roš hašana -kortteja. Myös mennyttä vuotta muistellaan, minkä vuoksi roš hašanaa kutsutaan Toorassa Muistamisen päiväksi. Heprean kielessä roš hašanaa kutsutaan lisäksi myös Vuoden aluksi, Tuomion päiväksi ja Kuulemisen päiväksi. Näistä viimeinen viittaa šofar-torveen, jota puhalletaan synagogan roš hašana -jumalanpalveluksessa.
Roš hašanan aamuna rukoillaan eri tavoin. Iltapäivällä harjoitetaan joskus "tašlih"-perinnettä. Siinä menneen vuoden synnit ja virheet heitetään symbolisesti pois heittämällä leivänpaloja tai vastaavia veteen ja lausutaan rukous. Naiset ja tytöt sytyttävät kynttilöitä jokaisena iltana.
Šofaria puhalletaan synagogassa roš hašanan kumpanakin päivänä, paitsi jos niistä ensimmäinen on sapatti. Aamupalveluksessa šofariin puhalletaan ensin 30 kertaa Tooran lukemisen jälkeen ja 70 kertaa Musaf-palveluksen yhteydessä. Soitinta soitetaan senkin jälkeen koko kahden päivän ajan. Šofarin törähdys edustaa kuninkaan kruunajaisten trumpetin ääntä, ja se myös kutsuu katumaan. Šofar muistuttaa myös Iisakin sitomisesta, jossa pässi otti Iisakin paikan uhrina.
Napolinlahti

Napolinlahti sijaitsee Italian rannikolla Tyrrhenanmerellä, Napolin kaupungista lounaaseen. Lahti on noin 15 km leveä ja ulottuu 32 km Cape Misenosta kaakkoon Campanella Pointiin. Lahti tunnetaan kauniista maisemistaan.
Napolinlahden rannalla ovat mm. tulivuori Vesuvius ja Napolin satamakaupunki sekä Pozzuoli, Torre Annunziata, Castellammare di Stabia ja Sorrento.
Napolinlahti ja sen saaret, ovat suosittuja matkailualueita. Procida ja Ischia sijaitsevat lahden pohjoisosassa, Capri etelämpänä.
Geologia ja historia.
Napolinlahden ympäristö on tuliperäistä aluetta ja siellä on kuumia lähteitä. Napolinlahdella on tapahtunut ikäviä tulivuorenpurkauksia, joista pahin tapahtui vuonna 79, jolloin Herculaneum ja Pompeji jäivät tuhkan alle. Kaupungit on sittemmin kaivettu esiin.
Jeremy Gittins

Jeremy Gittins (30. tammikuuta 1956, Manchester, Britannia) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt pkomediasarjassa "Pokka pitää" pastoria. Hän on näytellyt muissakin televisiosarjoissa ja teatterissa.
Ulster

Ulster (, Ulsterin skotiksi "Ulstèr" tai "Ulster") on yksi Irlannin saaren historiallisista maakunnista. Ulsterin yhdeksästä kreivikunnasta kolme kuuluu Irlannin tasavallalle, kuusi kuuluu Yhdistyneelle kuningaskunnalle ja muodostaa Pohjois-Irlannin. 
Ulsterin pinta-ala on noin 21 456 neliökilometriä (josta Irlannin tasavallassa 7 893,77 neliökilometriä, Pohjois-Irlannissa 13 562 neliökilometriä) ja asukasluku 2 105 666 (vuonna 2011). Tästä Irlannin tasavaltaan kuuluvilla alueilla on 294 803 asukasta ja Pohjois-Irlannissa 1 810 863 asukasta. 
Useimmat Ulsterin asukkaat puhuvat englantia; toiseksi puhutuin kieli on iiri. Yhdistyneen kuningaskunnan suurin järvi Lough Neagh sijaitsee Ulsterin itäosassa. 
Kreivikunnat.
Irlannin tasavaltaan kuuluvat kreivikunnat:
Pohjois-Irlantiin kuuluvat kreivikunnat:
Brescia

Brescia on vajaan 200 000 asukkaan kaupunki Lombardiassa Pohjois-Italiassa. Se on Lombardian toiseksi suurin kaupunki Milanon jälkeen. 
Historiaa.
Brescia oli ensin gallien kaupunki ja siitä tuli Rooman kaupunki nimeltään "Brixia". Keskiajalla sen asema vaihteli itsenäisyydestä Milanon ja Venetsian hallintaan. Nykyinen vanhakaupunki on keskiajan ja renessanssin aikainen, mutta alueella on muistoja myös roomalaisajalta. Entisessä luostarissa toimii historiallinen museo "Museo di Santa Giulia". Vanhankaupungin laidalla on korkea vuori, jossa sijaitsee keskiaikainen linna. Brescia omistaa kuuluisan käsikirjoituskokoelman nimeltä "Biblioteca civica Queriniana".
Talous.
Kaupunki on keskellä Italian kolmanneksi suurinta teollisuusaluetta. Metalliteollisuuden lisäksi merkittäviä työllistäjiä ovat rahoitussektori ja turismi.
Optinen paksuus

Optinen paksuus kuvaa esimerkiksi sumun, pilven, pölypilven tai muun väliaineen läpinäkymättömyyttä. Mitä suurempi väliaineen optinen paksuus τ (tau) on, sitä vähemmän se läpäisee valoa. Jos optinen paksuus on pienempi, yhtä kirkas kohde näkyy paksumman väliainekerroksen läpi.
Optisen paksuuden laskukaava.
Optinen paksuus ilmoittaa, kuinka pitkällä matkalla tulevan valon voimakkuus formula_1 alenee formula_2:nteen osaan eli runsaaseen kolmasosaan. formula_3 on havaittu valovoima ja formula_1 on valovoima ennen väliainekerrosta.
formula_5
Optinen paksuus voidaan myös laskea integroimalla, jos tunnetaan väliaineen paksuus formula_6 ja sen opasiteetti formula_7:
formula_8
Kaavat ovat kytköksissä toisiinsa. Ensimmäinen kaava on johdettu toisen kaavan avulla, sillä opasiteetin määritelmä liittyy valovoiman muutokseen etäisyyden funktiona.
Sovelluksia.
Ensimmäistä yllä mainituista kaavoista voidaan käyttää optisen paksuuden laskemiseen, kun tiedetään miten väliaine vaikuttaa valoon, eli tunnetaan valovoima sekä ennen väliainetta että sen jälkeen. Siitä voidaan myös laskea toinen valovoimista, kun tunnetaan optinen paksuus ja toinen valovoima.
Toista kaavoista voidaan käyttää optisen paksuuden laskemiseksi, jos tiedetään väliaineen opasiteetti ja paksuus. Opasiteetti riippuu väliaineesta ja eri väliaineiden opasiteeteista on koottu taulukoita.
Optista paksuutta käytetään esimerkiksi tähtitieteessä mitattaessa tähtien kirkkautta. Jos tähden ja Maan välissä on tähtienvälinen ainepilvi, ei tähden kirkkautta voida määrittää suoraan havaintojen perusteella, sillä ei voida tarkasti tietää, miten paljon ainepilvi himmentää valoa, ei siis tunneta pilven optista paksuutta. Kun tiedetään, mistä aineesta pilvi koostuu ja jos sen paksuutta voidaan arvioida havainnoin, voidaan optinen paksuus laskea. Toisaalta optinen paksuus voidaan määrittää myös, jos tunnetaan jonkin pilven takana olevan tähden kirkkaus epäsuorasti, esimerkiksi jos tähti on kefeidi.
Ilmakehän optinen paksuus ja ekstinktio.
Auringon ja tähden valo himmenee, kun se kulkee ilmakehän läpi.
Himmeneminen riippuu ilmakehän optisesta paksuudesta ja matkasta, jonka valo joutuu kulkemaan. Tähden valon himmenemistä sanotaan ekstinktioksi. Se riippuu huomattavasti säteilyn aallonpituudesta.
Tähden valo kulkee ilmakehän läpi matkan
formula_9
jossa
Kohteen säteilyn voimakkuus "E" tietyllä aallonpituudella tai aallonpituuskaistalla heikkenee kaavan
formula_10
Näin ollen kohteen magnitudi m on pienentynyt arvosta m0 ekstinktiokertoimen kX verran
formula_11
Sombrerogalaksi

Sombrerogalaksi (Messierin kohde 104, M104, NGC 4594) on kierteisgalaksi, joka kuuluu Neitsyen tähdistöön ja joka sijaitsee noin 28 miljoonan valovuoden päässä Maasta.
Sombrerogalaksilla on kirkas ydin, epätavallisen suuri keskuspullistuma ja selvästi erottuva, tumma pölyrengas aivan galaksin kiekon reunalla. Ulkomuodoltaan se muistuttaa leveälieristä sombrero-hattua, josta se on saanut nimensä. Maasta katsoen Sombrerogalaksi on kallellaan reuna meihin päin. Galaksin kirkkaus on 8 magnitudia, ja se on tyyppiä Sa tai Sb oleva kierteisgalaksi. Se on helposti nähtävissä myös pienellä kaukoputkella.
Galaksin halkaisija on 50 000 valovuotta, ja sen massa vastaa 800 miljoonaa Auringon massaa. Sombrerogalaksilla on kiertolaisinaan suuri joukko pallomaisia tähtijoukkoja, ja niitä on mahdollista nähdä vähintäänkin muutamia satoja suuremmilla kaukoputkilla. Niiden kokonaismääräksi on arvioitu noin 2 000, mikä on huomattavasti enemmän kuin esimerkiksi Linnunradalla.
Viimeaikaiset valokuvat osoittavat, että galaksilla on erittäin suuri halo.
Löytäminen.
Galaksin löysi hyvin todennäköisesti Pierre Méchain 1700-luvun lopulla. Hän mainitsi asiasta kirjeessään 6. toukokuuta 1783. M104 on ensimmäinen Messierin kohde, joka lisättiin Messierin luetteloon sen julkaisemisen jälkeen. Messier lisäsi sen käsin henkilökohtaiseen kopioonsa luettelosta kuvaten sitä "todella himmeäksi sumuksi". William Herschel löysi Sombrerogalaksin Pierre Méchainista riippumatta 9. toukokuuta 1784. Vuonna 1912 Vesto Slipher havaitsi, että Sombrerogalaksilla on suuri punasiirtymä. Tämät tiedon avulla laskettiin, että galaksi liikkuu meistä poispäin noin 1 000 kilometrin sekuntivauhdilla – liian nopeaa vauhtia millekään kohteelle Linnunradassa. Tämä oli ensimmäinen varma viite siitä, että M104 ei ole kaasusumu, kuten uskottiin, ja että maailmankaikkeus laajenee kaikkiin suuntiin.
Rampe ja Naukkis

Rampe ja Naukkis on Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Aake Kallialan luoma ja esittämä lauluduo, joka esiintyi viihdesarjassa "Pulttibois".
Yleistä.
Rampe ja Naukkis ovat kymenlaaksolaisia laulajia, joilla on oma yhtye Trio Erektus. He soittavat pääasiassa huoltoasemilla, eivätkä ole kovin suosittuja. Taukojen aikana he kertovat toisilleen vitsejä takahuoneessa, samalla tupakoiden ja virvokkeita juoden. Peteliuksen esittämällä Rampella on kyttyräselkä, kölirinta ja puhevika. 
Rampen ja Naukkiksen ”oikeat” nimet ovat Raimo Bilardo Wathén ja Sakari Naukkarinen. Rampe ja Naukkis viljelevät puheissaan runsaasti muusikoiden nimiä ja puhuvat usein muusikoista, joita he ovat tavanneet tai joiden kanssa he ovat soittaneet. He toteavat usein puujalkavitsiensä lomassa, että "Reiskahan elää viel", minkä on katsottu viittaavan jazzrumpali Reino Laineeseen.
Hahmoista tehtiin myös oma elokuva "Rampe &amp; Naukkis – kaikkien aikojen superpari" vuonna 1990. Samoihin aikoihin julkaistiin myös "Trio Erektus" huumorimusiikkilevy Kultalevy 1. Rampe ja Naukkis kilpailivat Speden Sallituissa leikeissä 1990-luvun alussa.
David Griffin

David Griffin (s. 19. heinäkuuta 1943 Richmond, Surrey, Britannia) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt muutamassa englantilaisessa televisiosarjassa, kuten "Pokka pitää" -komediasarjan Emmettinä, joka pelkää kuulla tai nähdä vilaustakaan Hyacinthistä.
Anna Dawson

Anna Dawson (s. 27. heinäkuuta 1937 Bolton, Iso-Britannia) on englantilainen naisnäyttelijä, joka on näytellyt paljon teatterissa. Parhaiten hänet tunnetaan "Pokka pitää" -televisiosarjasta, jossa hän esittää Hyacinthin harvoin nähtävää Violet-siskoa.
Clive Swift

Clive Walter Swift (9. helmikuuta 1936 Liverpool, Britannia – 1. helmikuuta 2019 Lontoo, Britannia) oli englantilainen näyttelijä. Hän näytteli useissa televisiosarjoissa, elokuvissa sekä teatterinäytelmissä. Hänen tunnetuin tv-roolinsa on BBC:n tuottaman "Pokka pitää" -sarjan hahmo Richard Bucket. Hän näytteli myös sarjoissa "Midsomerin murhat", "Naapureita ja ystäviä" ja "Doctor Who". 
Nuoruus.
Liverpoolissa 1936 syntyneen Swiftin vanhemmat olivat Abraham ja Lily Swift. Hänellä oli kolme sisarusta, joista myös David oli näyttelijä. Swift opiskeli veljensä kanssa Cliftonin collegessa Bristolissa. Sitten hän opiskeli englantia Gonville and Caius Collegessa, jossa hän tapasi tulevan vaimonsa Margaret Drabblen. 
Ura.
Swiftin ensimmäinen näyttelijärooli oli JB Priestleyn näytelmässä "Take the Fool Away" vuonna 1959. Vuonna 1960 hän liittyi Royal Shakespeare Companyn jäseneksi. Swift jätti teatterin vuonna 1968 ja siirtyi myöhemmin Prospect Theatre Companyn jäseneksi. 1970-luvulla hän työskenteli opettajana Royal Academy of Dramatic Artsissa ja London Academy of Music and Dramatic Artissa.
1960- ja 1970-luvulla Swiftillä oli rooleja pääosin Shakespearen näytelmiin perustuvissa televisioelokuvissa, kuten "Kesäyön unelmassa" vuonna 1968 ja "Romeossa ja Juliassa" vuonna 1976. Hän näytteli 1970 pääroolissa rikossarjassa "Inspector Waugh", ja vuonna 1979 hän oli perustamassa Lontooseen Actors Centreä. 1980-luvulla Swift näytteli muun muassa televisiosarjassa "Winston Churchill: The Wilderness Years" ja elokuvassa "Excalibur – sankarin miekka".
Vuonna 1990 Swift valittiin Richard Bucketin rooliin komediasarjaan "Pokka pitää", josta tuli hänen tunnetuin roolinsa. Swiftin hahmo joutui jatkuvasti Patricia Routledgen esittämän vaimonsa Hyacinthin sortamaksi, ja siksi Swift sai harmikseen usein kuulla avioliittoneuvoja vierailta ihmisiltä. Rooli jatkui vuoteen 1995 asti.
"Pokka pitää" -sarjan päätyttyä Swift oli mukana sarjassa "Naapureita ja ystäviä", jossa hän esitti pastori Eustacius Breweriä, sekä komediasarjoissa "The Old Guys" ja "Cuckoo". Vuonna 2017 hän vieraili roolissa sarjassa "Midsomerin murhat", ja se jäi hänen viimeiseksi roolikseen.
Swift kirjoitti kaksi näyttelijän ammattia käsittelevää kirjaa, "The Job of Acting" (1976) ja "The Performing World of the Actor" (1981).
Yksityiselämä.
Swift oli 1960–1975 naimisissa kirjailija Margaret Drabblen kanssa. Pariskunta sai kolme lasta, joista tytär kuoli vuonna 2017. Uskonnolliselta taustaltaan Swift oli juutalainen.
Swift kuoli sairastettuaan lyhyen aikaa 82-vuotiaana 1. helmikuuta 2019.
Maantieto

Maantieto (myös geografia suomen kielessä, tosin ei oppiaineen nimi) on Suomessa peruskoulun oppiaine. Siinä käsitellään maantieteen perusasioita. Peruskoulun ensimmäisillä luokilla maantiedon opetus on yhdistettynä "ympäristöoppiin". Lukiossa oppiaineen nimi on yliopistollisen tieteenalan mukainen maantiede.