tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dog Man Star

Dog Man Star on Sueden toinen albumi. Se julkaistiin Nude Records -levymerkillä 10. lokakuuta 1994. Albumin tuotti Ed Buller. Dog Man Star oli Sueden viimeinen levytys, jolla oli mukana kitaristi Bernard Butler. Hän jätti yhtyeen Dog Man Starin äänityksen loppuvaiheissa. Albumilta julkaistiin singleinä "We are the Pigs", "The Wild Ones" ja "New Generation". 
Albumi sai kriitikoilta lähes yhtä suopean vastaanoton kuin yhtyeen esikoisalbumi "Suede".
Kappalelista.
Kaikki kappaleet kirjoittivat Brett Anderson ja Bernard Butler:
Suede (albumi)

Suede on Sueden debyyttialbumi. Se julkaistiin Nude Records -levymerkillä 29. maaliskuuta 1993. Äänitys tehtiin vuosina 1992 ja 1993. Levyn tuotti Ed Buller.
Levy nousi välittömästi Britannian virallisen albumilistan ykköseksi ja Suede voitti sillä Mercury Prizen. "Suede" nousi toiseksi brittiläisten ja suomalaisten rock-kriitikoiden listatessa vuoden 1993 parhaita albumeja, edellään vain Björkin "Debut". Vuonna 1998 Q-lehden lukijat äänestivät sen kaikkien aikojen 60. parhaaksi musiikkialbumiksi.
"Suedelta" julkaistiin singleinä "The Drowners", "Metal Mickey", "Animal Nitrate" ja "So Young".
MH Motorcycles

MH Motorcycles (ennen Motorhispania) on vuonna 1942 perustettu espanjalainen moottoripyörävalmistaja, joka on erikoistunut mopoihin ja kevytmoottoripyöriin.
Historia.
Motorhispania perustettiin vuonna 1942 kun entinen Fiat-johtaja Oscar Rava teki sopimuksen Lancian tuonnista Barcelonaan. Rava oli lähtenyt maanpakoon Espanjaan hänen juutalaisten sukujuuriensa takia, Italian ollessa Mussolinin vallan alla. Toisen maailmansodan jälkeen Rava alkoi jälleenmyydä myös moottoripyöriä esim. Moto Guzzia. Rava alkoi itse valmistaa moottoripyöriä lentoyhtiö ISAn kanssa Sevillassa, jonne yhtiö muutti vuonna 1970.
Mallit.
Motorhispanian tuotemallistoon kuuluu viisi erilaista mopomallia: Furia, FuriaMax, RYZ, MH10 ja RX, sekä neljä kevytmoottoripyörämallia: Duna, MH7, MH10 ja RX. Motorhispania valmistaa myös peugeotin XPS, XP7 sekä street 3 evo mopot.
CPI

CPI on vuonna 1991 perustettu taiwanilainen ajoneuvovalmistaja. CPI:llä on tehtaat Taiwanissa, Kiinassa ja Indonesiassa. Yritys valmistaa moottoripyöriä, skoottereita, mönkijöitä ja mopoja. Tehtaan kokonaistuotanto vuodessa on noin 1,4 miljoonaa yksikköä. Suomen markkinoille CPI tuli 2000-luvun alussa.
Tuotteet.
Skootterit:
Mopot:
Mönkijät:
Jincheng (konevalmistaja)

Jincheng Group (lyhenne JC) on vuonna 1949 perustettu suuri kiinalainen hydrauliikkalaitteiden, moottoripyörien, skoottereiden ja mopojen valmistaja. Jincheng Group on suuren valtiollisen ilmailu- ja sotateollisuuskonsernin (Aviation Industry Corporation of China (AVIC)) tytäryhtiö.
Suomessa Jinchengin mopoja ja skoottereita maahantuo Mopo Sport.
Jinchengin malleja.
Jinchengin lisenssillä valmistamia Monkey-mopoja:
JC 50 QT-20 Sudoku.
JC Sudoku on Jinchengin valmistama kevyt nykyaikainen 4-tahtinen moposkootteri. Jincheng on myös nykyajan monkeymerkki.
Kainalokarva

Kainalokarvat ovat muodostelma karvoja, jotka kasvavat miehillä ja naisilla kainalokuopassa. Ne alkavat kasvaa ihmisen ollessa murrosiässä. Tytöillä ensimmäiset kainalokarvat ilmaantuvat tyypillisesti 12–14-vuotiaana, pojilla noin 13–15-vuotiaana. Toisin kuin hiukset, kainalokarvat kasvavat vain muutaman sentin (3–8 cm) pituisiksi. Pojilla kainalokarvoitus alkaa kasvamaan lähes poikkeuksetta häpykarvoituksen ilmaantumisen jälkeen. Tytöillä kainalokarvat voivat olla ensimmäinen merkki murrosiän alkamisesta, tai ne voivat yhtä lailla alkaa kasvamaan vasta useamman vuoden kuluttua rintojen kasvun alkamisesta. Suurimmalla osalla tytöistä kainalokarvoitusta alkaa ilmaantua samoihin aikoihin, kun kuukautiset alkavat.
Kainalokarvojen fysiologista tarkoitusta ei täysin tiedetä. Niiden on ehdotettu keräävän ja säännöstelevän feromoneja. Toisaalta kainalokarvat saattavat vähentää ihon hankausta liikuttaessa.
Suurin osa länsimaisista naisista ajaa karvoja ainakin jossain elämänsä vaiheessa. Tämä on kulttuurinen ilmiö, joka on tauon jälkeen yleistynyt 1900-luvun jälkipuoliskolla ja liittyy myös vaatemuotiin. Myös jokin osa miehistä ajaa karvoja. Karvojen poistamista voi yrittää perustella sekä ulkonäkösyillä että hienhajun vähentymisellä, sillä hajulla on joidenkin mukaan tapana pinttyä karvaisiin kohtiin. Erityisesti feministisessä liikkeessä, hippiliikkeissä ja luonnollisuutta korostavissa piireissä naisetkin antavat karvojensa kasvaa. Karvojen kasvu on tulossa uudelleen muotiin.
Kainalokarvojen esiintyminen murrosiässä.
Vuonna 2006 tehty kysely 15 000:lle 11–18-vuotiaille amerikkalaisille keräsi seuraavanlaiset tilastot
Kysely kertoi, että lähes jokaisella 15-vuotiaalla on kainalokarvoitusta. Neljällä viidesosalla karvoitus ilmestyi 13–14-vuotiaana. Suurimmalla osalla on 16-vuotiaana aikuisen karvoitusta vastaava karvoitus, mutta 20 %:lla se on vasta 17–18-vuotiaana.
As Blood Runs Black

As Blood Runs Black on yhdysvaltalainen deathcore-yhtye. Yhtye toimii pääasiassa Los Angelesissa, Kaliforniassa. Sillä on levytyssopimus Mediaskare Recordsin kanssa. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa "Allegiance" vuonna 2006 ja sen jälkeen albumit "Instinct" (2011) ja "Ground Zero" (2014).
Wienervalssi

Wienervalssi eli wieninvalssi on 3/4-jakoinen nopeatempoinen (noin 60 tahtia minuutissa) musiikkilaji. Valssi on myös 3/4-jakoinen, mutta hitaampi tempolla 30 tahtia/minuutti. Wienervalssi on suosittu tanssimusiikkina. Se on myös kilpatanssilaji vakiotansseissa. Nykyään wienervalssia tanssitaan usein myös lukion vanhojentansseissa.
Herttoniemen yritysalue

Herttoniemen yritysalue () on Helsingin Herttoniemeen kuuluva osa-alue. Se muodostaa merkittävän työpaikka-alueen Helsingissä. Osa-alueelle on sijoittunut kaupan alan yrityksiä, tuotantotiloja ja toimistoja. Alueella toimii esimerkiksi rautakauppoja, pakkaus- ja vaatetusalan yrityksiä, lukuisia autoalan myymälöitä ja korjaamoja. Alueella toimii myös useita lääke- ja terveydenhuoltoteknologiaan erikoistuneita yrityksiä. Herttoniemen metroaseman lähistölle on kehittynyt myös yrityspuistotyyppistä toimintaa. Alueella asuu 2 280 henkeä (31.12.2024); työpaikkoja se tarjoaa 4 947:lle (31.12.2022).
Itäväylä rajaa Herttoniemen yritys­aluetta lännen ja pohjoisen suunnista. Idässä Pikkupurontien ja Sahaajankadun toimitilat luetaan vielä tähän yritys­alueeseen. Sen sijaan Sahaajankujan päässä sijaisteva vesitorni kuuluu jo naapurialue Roihuvuoreen. Etelässä teollisuusalueen reunana toimivat Linnanrakentajantie ja Abraham Wetterin tie.
Kulkuyhteydet ovat Herttoniemen yritys­alueelle melko hyvät. Metro pysähtyy alueen länsireunalla Herttoniemen ja Siilitien asemilla. Bussilinja 79 ja runkolinja 500 kulkevat Mekaanikonkadun kautta; moni muu linja alueen etelä-, länsi- tai pohjoissivustoja myöten.
Yritysten ja palveluiden keskellä on Asentajanpuisto. Laivalahdenkadun varteen on suunniteltu veistospuistoa.
Historia.
Herttoniemen teollisuusalue liitettiin muun Herttoniemen mukana Helsinkiin suuren alueliitoksen yhteydessä vuonna 1946. Jo tuolloin Herttoniemessä toimi runsaasti teollisuutta, vaikka alue kasvoikin juuri 1940-luvulla. Herttoniemen satamarata kulki alueen halki, ja sitä käytettiin vuoteen 1992 saakka.
Alueen nimi oli aikaisemmin Herttoniemen teollisuus­­alue (), joka annettiin alueelle vuonna 1943. Vuoden 2013 alussa nimi muutettiin kaupungin­hallituksen päätöksellä Herttoniemen yritys­alueeksi. Uusi nimi oli jo ennestään ollut vakiintumassa käyttöön, sillä alueella toimii monenlaisia yrityksiä mutta enää vähenevässä määrin teollisuutta.
Hankkeet.
Teollisuusalue on ollut tehottomasti rakennettu. Sijainnin takia on esitetty, että suuri osa alueesta päätyisi Helsingin suuren asunnontuotantotarpeen takia asuntorakentamiseen. Alueelle voitaisiin vuonna 2015 esitetyn arvion mukaan sijoittaa ainakin 10 000 asukasta. Huomattavampia uudisrakentamiskohteita on GWS-Sohlberg Oy:n tuotantolaitosten tilalle rakennettava Sohlberg-kortteli, johon tulee kolmetoista uutta taloa. Vuosien 2020–2029 aluesuunnitelmassa yritystoiminta erityisesti alueen pohjoisosassa halutaan kuitenkin säilyttää, ja asuinrakentaminen keskittyy osa-alueen eteläosaan metroaseman lähettyville.
Are You Dead Yet?

Are You Dead Yet? on suomalaisen metallimusiikkia soittavan Children of Bodom -yhtyeen viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005. Se on ensimmäinen Children of Bodomin albumi jolla soittaa kitaristi Roope Latvala. Latvala soittaa albumilla kaksi sooloa. Albumi sisältää tunnetut kappaleet ”Are You Dead Yet?”, ”Living Dead Beat” ja singlet ”In Your Face” ja ”Trashed, Lost &amp; Strungout”. Kappaleista ”Are You Dead Yet?”, ”In Your Face” ja ”Trashed, Lost &amp; Strungout” on tehty musiikkivideot.
"Are You Dead Yet?" on Children of Bodomin myydyin albumi. Sitä on myyty yli 200 000 kappaletta.
Wigger

Wigger (myös Wigga, Whigger, engl. sanasta ""white nigger" ("valkoihoinen neekeri"") tai "wannabe nigger") on slangisana, jolla kuvataan valkoihoista ihmistä, joka matkii yhdysvaltalaisten tummaihoisten hip hop -kulttuurin stereotyyppisiä piirteitä eli lähinnä muotityyliä (mm. ylisuuret vaatteet, roikkuvat housut ja päässä vinossa oleva lippalakki) ja puhetapaa. Populaarikulttuurissa varmasti tunnetuin "wigger" on Sacha Baron Cohenin esittämä hahmo Ali G.
Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto

Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto () oli Neuvostoliiton jakama Nobelin rauhanpalkintoa vastaava tunnustus. Palkinto perustettiin vuonna 1949 nimellä Stalinin kansainvälinen rauhanpalkinto. Palkinnon myönsi Neuvostoliiton hallituksen nimittämä kansainvälinen raati merkittäville henkilöille, joiden katsottiin lujittaneen kansojen välistä rauhaa. Päinvastoin kuin Nobelin rauhanpalkinto, Leninin rauhanpalkinto myönnettiin tavallisesti useille henkilöille samana vuonna.
Vuonna 1956 Nikita Hruštšovin valtaannousun jälkeen tunnustus nimettiin Leninin kansainväliseksi rauhanpalkinnoksi. Aiemmin Stalinin nimeä kantaneen palkinnot saajat saivat vaihtaa palkintonsa Leninin nimeä kantavaan.
Palkintoa jaettiin yhdessä luokassa:
Kuramagomed Kuramagomedov

Kuramagomed Šaripovitš Kuramagomedov (s. 21. maaliskuuta 1978 Dagestanin ASNT) on venäläinen raskaan sarjan vapaapainija. 
Kuramagomedov edusti ensi kertaa Venäjää maajoukkuetasolla vuonna 1995. Sen jälkeen hän on saavuttanut lukuisia aikuisten arvokisamitaleita. 1997 MM-kisoista hän voitti kultaa, samoin 1999, 2002, 2005, 2006 EM-kisoista ja 2007 EM-kisoista. 2004 EM-kisoista ja 2006 MM-kisoista hän saavutti hopeaa. Venäjän mestaruuden hän on voittanut kuusi kertaa.
Kuramagomedovin seura on KSB TsSKA. Häntä valmentavat Ruslan Abijev ja Asabulla-Ali Magomedov. Hän asuu Mahatškalassa ja opiskelee Dagestanin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa.
Adam Saitijev

Adam Hamidovitš Saitijev (s. 11. joulukuuta 1977 Hasavjurt, Dagestanin ASNT) on venäläinen entinen vapaapainija, olympiavoittaja ja maailman- sekä euroopanmestari. Kansallisuudeltaan hän on tšetšeeni.
Saitijev lukeutuu yhdessä veljensä Buvaisan kanssa viime vuosien parhaisiin vapaapainijoihin maailmassa. Vuonna 1996 hän muutti veljensä perässä Krasnojarskiin. Seuraavana vuonna hän voitti Venäjän mestaruuden 69 kilogramman sarjassa ja pääsi maajoukkueeseen. Vuonna 1998 hän saavutti maailmancupissa hopeaa ja EM-kisoissa pronssia. 1999 hän voitti 76 kilogramman painoluokassa Venäjän mestaruuden ja saavutti kultaa myös MM- ja EM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti kolmannen Venäjän mestaruutensa, tällä kertaa 85 kilon sarjassa. Kultamitalin hän voitti kyseisenä vuonna myös Sydneyn olympialaisista. Kultamitalit hän voitti vielä 2002 MM-kisoista sekä 84-kiloisissa 2006 Moskovan EM-kisoista, jotka jäivät hänen viimeisiksi kansainvälisiksi arvokilpailuikseen.
Saitijev elää ja asuu Krasnojarskissa. Häntä valmensiavat S. Gašimov ja Viktor Aleksejev.
Painin maailmanmestaruuskilpailut

Painin maailmanmestaruuskilpailut järjestetään joka vuosi syyskuussa tai lokakuussa lukuun ottamatta joka neljättä vuotta, jolloin järjestetään kesäolympialaiset. Kilpailut järjestää kansainvälinen painiliitto UWW. Nykyään kaikkien kolmen painimuodon, kreikkalais-roomalaisen painin, vapaapainin ja naisten painin kilpailut käydään samoissa kisoissa.
Ensimmäiset viralliset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin jo vuonna 1904 Wienissä, mutta vuosina 1923–1949 kisoja ei järjestetty. Alkuvuosina järjestettiin myös useita epävirallisia MM-kilpailuja. Aina 1950-luvulle asti kilpailtiin vain kreikkalais-roomalaisessa painissa. Sittemmin ryhdyttiin järjestämään vapaapainijoille omia MM-kilpailuja, välillä yhdessä kreikkalais-roomalaisten kanssa, välillä erikseen. Samoin oli asian laita naispainin kanssa.
Maailmanmestaruuskilpailut.
Epäviralliset maailmanmestaruuskilpailut kursiivilla.
Bernard Butler

Bernard Butler (s. 1. toukokuuta 1970, Lontoo) on brittiläinen muusikko ja musiikkituottaja. Hän toimi vuosina 1991-1994 Sueden kitaristina, mutta jätti yhtyeen "Dog Man Star" -albumin äänitysten aikana. Hänet korvasi Richard Oakes.
Butler perusti vuonna 1994 yhdessä laulaja David McAlmontin kanssa McAlmont and Butler -nimisen duon. Vuonna 1997 hän toimi lyhytaikaisesti The Verven kitaristina, kun Nick McCabe oli lähtenyt yhtyeestä. Hän oli myös ehdolla Paul Arthursin seuraajaksi Oasiksessa. 
Nykyään Butler toimii yhdessä Sueden entisen laulajan Brett Andersonin kanssa yhtyeessä The Tears. Butler on julkaissut myös kaksi sooloalbumia ja tehnyt soundtrackin elokuvaan "The James Gang". Hän on tuottanut mm. Sparksin, Edwyn Collinsin, Aimee Mannin, Neneh Cherryn, Tim Boothin, Manic Street Preachersin, Eddi Readerin, Hopperin, Roy Orbisonin, Bert Janschin ja The Libertinesin levyjä. Hän on soittanut livenä The Cranberriesin, Paul Wellerin, Teenage Fanclubin ja Manic Street Preachersin kanssa ja soittanut "Velvet Goldminen" soundtrackilla (1998).
Palkki (rakennusosa)

Palkki on vaakatasoinen kannattava rakennusosa, jota kannattelevat pystyrakenteet. Sen tehtävä rakenteessa on yleensä kannatella ylempiä rakenteita, kuten lattialaattaa, välipohjaa, yläpohjaa, kattoa, tai ovi- tai ikkuna-aukkoa. 
Palkkeja valmistetaan yleisesti puusta, betonista ja metalleista. Yleisin palkin valmistusmateriaali Suomessa talonrakentamisessa on puu. Muita palkkimateriaaleja ovat betoni, teräs ja alumiini.
Puupalkit.
Yleisin puinen palkkityyppi on massiivipuinen palkki, joka on tehty yhdestä kappaleesta. Massiivipuupalkit luokitellaan lujuutensa mukaan neljään luokkaan: T18, T24, T30, T40 (mitä suurempi numero sitä kantavampi palkki). Koneella lajitellut palkit merkitään lisäksi M-kirjaimella (esimerkiksi MT24).
Liimapuupalkki on puulamelleista liimaamalla tehty kerrosrakenne. Palkissa on vähintään neljä lamellia. Palkin ylin ja alin lamelli ovat suurimmassa rasituksessa, joten niiden virheettömyyteen kiinnitetään erityistä huomiota. Liimapuu on yleisimmin lujuusluokkaa L40, joka vastaa eurooppalaista GL32-luokkaa.
Kertopuupalkki on havupuuviiluista liimaamalla koottu palkki. Kertopuupalkki on lujempi ja jäykempi kuin massiivipuupalkki.
Teräsbetonipalkit.
Teräsbetonipalkit voidaan valmistaa työmaalla tai tehtaassa. Terästen (harjateräs/teräspunokset) tehtävänä on ottaa vastaan vetojännitys ja betonin puristusjännitys. Betonin vetolujuus on heikko, mutta puristuslujuus sen sijaan erittäin hyvä. 
Yksiaukkoisessa palkissa puristus sijoittuu palkin yläreunaan ja veto taas alareunaan, jonka vuoksi harjateräkset on sijoitettu pääosin palkin alapintaan, vähintään 20 mm suojaavan betonikerroksen sisään. Tehdasvalmisteiset teräsbetonipalkit voidaan esijännittää, jolloin niiden kantokyky kasvaa.
Metallipalkit.
Metalleista yleisin valmistusmateriaali on teräs. 
Myös alumiinista tehdään nykyisin kantavia rakenteita käyttämällä laserhitsausta ja hitsaamalla alumiinilevyt kotelorakenteiksi, jolloin saadaan merkittävästi lisää kantavuutta. 
Muut materiaalit.
Muista materiaaleista lähinnä muovin käyttö on lisääntynyt rakentamisessa, ja nykyisin myös kantavia rakenteita on valmistettu muovista. Kuitenkin vasta tulevaisuudessa nähdään, yleistyykö se.
Ennen palkkeja tehtiin myös kivestä, mutta nykyään kivenkäyttö perustuu enemmänkin ulkonäköön kuin sen kykyyn kantaa kuormia (pl. puristus)
Sillat.
Silloissa palkkia käytetään usein pääkannattimena, jonka tehtävä on siirtää sillan kuormat maatuille. Siltoja nimetään usein palkkityypin mukaan kuten kotelopalkkisilta, ulokekotelopalkkisilta ja teräspalkkisilta. 
Puupalkkien käyttö on ollut yleistä vanhoissa silloissa, ja puupalkkien käyttö erityisesti jalankulun ja pyöräilyn silloissa on lisääntymässä.
Oravanmarja

Oravanmarja eli metsäoravanmarja ("Maianthemum bifolium") on oravanmarjojen sukuun ja parsakasvien heimoon kuuluva monivuotinen juurakollinen ruohokasvi, jonka marjat ovat myrkyllisiä. Myös koko kasvi on lievästi myrkyllinen.
Ulkonäkö ja koko.
Oravanmarjan varsi on 10–20 cm korkea, yläosasta lyhytkarvainen. Kukkivassa kasvissa on yleensä kaksi varsilehteä. Lehdet ovat kierteisesti ja ruodillisia. Tyvi on tuppimainen. Lapa on herttamainen, teräväkärkinen, ehytlaitainen, silposuoninen, alta harvakarvainen. Juurakko on rihmamainen ja haarova, ja sen avulla se muodostaa suuria kasvustoja.
Kaksineuvoiset kukat ovat pienet, valkeat ja hienontuoksuiset. Kehä on säteittäinen, valkoinen ja alle 1 cm leveä. Kehälehtiä on neljä, ja ne ovat 2–3 mm pitkiä. Heteitä on neljä ja ne ovat noin 1,5 mm pitkiä ja valkoisia. Emiö on yhdislehtinen, yksivartaloinen ja yksiluottinen. Kukinto on tiheähkö, 8–20-kukkainen terttu varren latvassa.
Hedelmä on aluksi harmaanvihreä, punapilkullinen, pyöreähkö ja kypsänä tummanpunainen, halkaisijaltaan noin 6 mm oleva marja. Marjassa on yhdestä kolmeen siementä. Syksyllä kypsyvät tummanpunaiset marjat, kuten muutkin kasvin osat, ovat lievästi myrkyllisiä.
Levinneisyys.
Oravanmarjaa kasvaa luonnonvaraisena laajalla alueella läntisestä Euroopasta Siperiaan, Kiinaan ja Japaniin. Suomessa oravanmarjaa kasvaa yleisesti lähes koko Suomessa, mutta se harvinaistuu Rovaniemen pohjoispuolella.
Elinympäristö.
Kuivissa, tuoreissa ja lehdoissa, lehtomaisissa kangasmetsissä, metsänreunoissa, hakamailla, puronvarsilla. Se on yleinen kasvi lehtomaisissa tuoreissa kangasmetsissä, joita sanotaan myös mustikkatyypiksi, se vaatii varjoa, kosteutta ja tietyn vähimmäismäärän ravinteita, eikä tule toimeen niukkaravinteisissa metsissä. Oravanmarja karttaa karumpia kangasmetsiä, eikä se myöskään viihdy rehevimmissä lehtometsissä. Ei viihdy suorassa auringonpaahteessa ja on herkkä halloille. Se viihtyy kuusen seuralaisena, sillä tämä tarjoaa lajin kaipaamaa varjoa.
Turun velodromi

Turun velodromi on asfalttipäällysteinen ulkopyöräilyrata, jonka pituus on 333,33 metriä. Radan sisäpuolella on lisäksi jäähdyttelyyn tarkoitettu alue sekä huoltajille ja toimitsijoille varattu alue. Velodromi sijaitsee Kupittaalla, Kupittaanpuistossa, Lemminkäisenkadun ja Hippoksentien risteyksen tuntumassa. Rata on kaikille avoin ja maksuton. Ratapyöräilyn SM-kilpailut järjestettiin tällä velodromilla heinäkuussa 2007.
Constantina Tomescu

Constantina Diţă-Tomescu (o.s. Diţă, s. 23. tammikuuta 1970 Turburea, Gorj, Romania) on romanialainen kestävyysjuoksija ja olympiavoittaja.
Tomescu aloitti kansainvälisen kilpauransa vuonna 1998, jolloin hän sijoittui Marrakechissa maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kuudenneksitoista. Budapestin EM-kisoissa hän oli maratonilla seitsemästoista ja saman vuoden puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailuissa Usterissa kahdeskymmenesyhdeksäs. Seuraavana vuonna hän juoksi Belfastin maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla yhdenneksitoista ja pitkällä neljänneksitoista. Puolimaratonin MM-kisoissa Palermossa hän oli kahdestoista, minkä lisäksi hän voitti EM-hopeaa maastojuoksun EM-kisoissa ja sijoittui Sevillan MM-kisoissa maratonilla yhdeksänneksitoista samana vuonna. Vuonna 2000 hän sijoittui Vilamourassa järjestetyissä maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kahdenneksikymmenenneksitoiseksi ja pitkällä kolmanneksikymmenenneksiviidenneksi.
Tomescu sijoittui 2001 Oostenden maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kolmanneksikymmenenneksikolmanneksi. Myöhemmin saman vuoden aikana hän juoksi neljänneksi Tokion maratonilla, kymmenenneksi Edmontonin MM-kisojen maratonilla sekä kolmanneksikymmenenneksitoiseksi puolimaratonin MM-kisoissa Bristolissa. Vuonna 2002 hän sijoittui Amsterdamin maratonilla neljänneksi ajalla 2.23.52. Puolimaratonin MM-kisoissa Brysselissä hän oli kahdeskymmenestoinen ja Münchenin EM-kisoissa 10 000 metrin juoksussa seitsemäs. Seuraavana vuonna hän sijoittui Chicagon maratonilla toiseksi ajalla 2.23.35 ja puolimaratonin MM-kisoissa Vilamourassa viidenneksi ajalla 1.10.05.
Tomescu juoksi Ateenan olympialaisissa 2004 maratonilla kahdenneksikymmenenneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti pronssia puolimaratonin MM-kisoissa New Delhissä ajalla 1.09.07 ja saavutti ensimmäisen sijan Chicagon maratonilla ajalla 2.23.45. Seuraavana vuonna hän nousi maailman huipulle voittamalla pronssia Helsingin MM-kisoissa maratonilla ajallaan 2.23.19. Myöhemmin samana vuonna hän voitti puolimaratonin maailmanmestaruuden Edmontonissa ajalla 1.09.17 ja viikkoa myöhemmin Chicagon maratonin uudella Romanian ennätysajalla 2.21.30. 2006 hän oli seitsemäs Lontoon maratonilla.
Pekingissä 2008 Tomescusta tuli 38-vuotiaana olympiahistorian vanhin maratonin kultamitalisti. Tomescu teki ratkaisevan nykäisyn jo varhaisessa vaiheessa olympiamaratonia. Kymmenen kilometriä ennen maalia hän johti noin minuutilla.
Tomescu on naimisissa valmentajansa Valeriu Tomescun kanssa. Parilla on yksi poika.
Loude

Loude (myös loue) on retkeilymajoite, kankainen viistokatos. Loude on kevyt ja nopeasti pystytettävissä virittämällä "loudevaate" puun tai seipään varaan vaellus- ja retkeilymatkojen taukoja tai yöpymistä varten. Loude antaa oikein käytettynä hyvän suojan tuulta ja sadetta vastaan.
Rakenne.
Loudevaatteen liepeet kiinnitetään maahan ja louteen pitää pystyssä pitkä puinen salko louteen sisällä. Loudetta varten ei tarvitse kantaa mukana kuin varsinainen loudevaate. Liepeen kiinnittämiseen käyvät esimerkiksi kivet ja saloksi taas metsästä löytyvät nuoret, taipuisat puut, kunhan muistaa jokaisenoikeudet eli että eläviä puita ei saa karsia. Louteen pystyttämiseen käytetään joskus myös pitkiä naruja. Loude eroaa samantyyppisestä majoitteesta laavusta ollen pienempi, kankainen, yleensä yhdelle tai kahdelle hengelle sopiva, useimmiten yhden tukipisteen varaan pystytetty rakennelma.
Käyttö.
Loudetta on pidetty perinteisessä eräretkeilyssä yhtenä parhaista majoitteista keveytensä vuoksi ja siksi, että siinä voidaan yöpyä tulilla esimerkiksi rakovalkean lämmössä kovillakin pakkasilla. Siinä voi myös tarkkailla ympäröivää luontoa paremmin kuin umpimajoitteessa. Loudetta pystyttäessä kannattaa ottaa huomioon tuulen suunta. Nuotion ja rakovalkean kannalta hyvä on sivutuuli, jolloin savu ja kipinät eivät tule nukkujan silmille.
Muita kevytmajoitteita.
Onkijan teltta.
Keskieurooppalainen louteen kaltainen majoite on niin kutsuttu onkijan teltta, johon mahtuu majoittumaan yksi henkilö. Alun perin se on tarkoitettu vapaa-ajan kalastajan suojaksi tuulta vastaan. Louteeseen verrattuna erona ovat valmiit virityskaaret ja etuosan suojus, jonka voi tarvittaessa sulkea. Onkijan teltta on kuitenkin rakenteeltaan louteen kaltainen varsinkin etusuoja avattuna, samoin kuin kevyt kuljettaa ja helppo pystyttää.
Louteen kaltainen kevyt majoite on myös laavukangas.
Kari Tervo

Kari Tervo (s. 1950) on suomalainen entinen Ylen toimittaja, uutisankkuri ja Tukholman-kirjeenvaihtaja sekä nyt jo lakkautetun tv-tuotantoyhtiö Tarinatalo Oy:n hallituksen puheenjohtaja ja osaomistaja. Hän toimi vuosina 2002–2011 Tarinatalon toimitusjohtajana.
Tampereen yliopiston tiedotusopin laitoksen kasvatti päätyi 1977 kesätoimittajaksi Yleisradion tv-uutisiin. Tervo pettyi tv-uutisten kuivakkaan virallisuuteen ja siihen, ettei toimittajilla ollut omia aiheita, vaan mentiin suunnitellun aihelistan mukaan. Urho Kekkosen ero ravisteli poliittista elämää 1980-luvulla ja MTV:n uutisten alkaminen lisäsi kilpailua. Tv-uutisten päällikkö Jaakko Heino pyysi Tervoa kehittämään omia juttuja ja niin Tervo valitsi aiheikseen esimerkiksi vapaamuurarit ja homoseksuaalit. Hän kehitteli toimituksen muiden nuorten toimittajien tapaan tuoretta tyyliä, nopeaa rytmiä ja svengaavaa taustamusiikkia juttuihinsa.
Tervo harjoitti tutkivaa journalismia ja selvitti yhteiskunnan rakenteita sekä järjesti Yleisradion tv-uutisiin ensimmäisen mielipidekyselyn, jossa selvitettiin ydinvoiman kannatusta. Kesällä 1977 alkanut työ tv-uutisten kotimaantoimittajana päättyi 1987 siirtymiseen Tukholman kirjeenvaihtajaksi. Sieltä hän palasi 1991 tv:n ajankohtaisjournalismin pariin. Ari Korvolan kanssa Tervo teki 1993–1995 A-mok -ohjelmaa, jossa tutkiskeltiin poliittisia virkanimityksiä, veroparatiisisaaria ja vaalirahoitusta. Tervo työskenteli toimittajana ja tuottajana myös A-studiossa ja K. Tervo sekä Tervo ja Päivärinta -ohjelmissa.
Kari Tervon isännöimiä ohjelmia ovat olleet muun muassa tutkivan journalismin ohjelma "A-mok", keskusteluohjelma "K.Tervo" ja keskusteluohjelma "Tervo &amp; Päivärinta", jota hän juonsi yhdessä Susanne Päivärinnan kanssa. Brittiläinen ITV Studios osti Tarinatalon lokakuussa 2012, minkä jälkeen Tervo toimi vuoteen 2015 ITV Studios Finlandin CCO:na (Chief Creative Officer) ja hallituksen puheenjohtajana.
Allegoria

Allegoria (kreikan sanoista "ἄλλος" ’toinen, muu’ ja "ἀγορεύειν" ’puhua julkisesti’) eli "vertauskuva" tai vertauksellinen esitystapa on kirjallisuudessa tai kuvataiteissa käytettävä symbolistinen kuvaustapa, jossa alkuperäinen käsite tai idea korvataan toisella. Nimitystä allegoria käytetään myös tällaisen esitystavan mukaisesta taideteoksesta.
Allegorian periaate.
Allegoriassa teoksen tai ilmaisun todellinen merkitys on jokin muu kuin sen kirjaimellinen ilmiasu. Esimerkiksi jokin abstrakti käsite tai luonnonvoima voidaan kuvata elollisena oliona tai ihmiset muina eläiminä. Tyypillisiä esimerkkejä allegoriasta ovat faabelit ja osa Raamatun näyistä.
Allegoria on periaatteeltaan lähellä metaforaa. Metaforan tavoin myös allegoriassa jotakin asiaa ("teema") kuvataan toisen asian ("reema") kautta. Allegorian ja metaforan keskeisimpänä erona on se, että allegoriassa kaksi käsitettä korvaa toisensa sopimuksenvaraisesti, kun taas metafora edellyttää "teeman" ja sitä kuvaavan "reeman" välillä jotakin luonnollista yhteyttä. Allegoriat perustuvat siten merkkien symboliseen käyttöön. Allegorista vertauskuvaa ei siis voida yleensä ymmärtää suoraan päättelemällä, vaan sitä tulkitsevan on myös tiedettävä tai oivallettava, mitä käsitteitä vertauskuvassa on korvattu.
Our Lady Peace

Our Lady Peace on kanadalainen vuonna 1992 perustettu vaihtoehtorock -yhtye. Nykyiseen kokoonpanoon kuuluvat Raine Maida (laulu), Duncan Coutts (basso) ja Steve Mazur (kitara). 
Our Lady Peacen kappale "Whatever" oli edesmenneen WWE:ssä painivan Chris Benoitin tunnuskappale.
Posetiivi

Posetiivi on automaattisoitin, jonka kierrettävä kampi käyttää palkeita, jotka puhaltavat ilmaa urkupillistön läpi. Kampeen liittyy soittorasiamekanismi, joka säätelee pillien aukeamisjärjestystä. Mekaanisen musiikin museossa Varkaudessa on posetiiveja näytteillä.
Posetiivarit kulkivat 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa suurissa yleisötapahtumissa, kuten markkinoilla, ja välittivät muotisävelmiä: iskelmiä ja oopperaa. He saivat rahaa myymällä onnenlehtiä eli pieniä ennustuskortteja. Suomeen tuli posetiivareita muista Pohjoismaista ja Saksasta sekä myöhemmin Italiasta.
Suomalaisia, rekisteröityneitä posetiivareita oli vuoden 2019 alussa 30. Posetiivin soittajiin kuuluu muiden muassa pilapiirtäjä Heikki Paakkanen, joka esiintyy soittimensa kanssa Helsingin Ullanlinnassa joka vappuna.
Jo edesmennyt Teuvo Ylitalo toi Suomeen 1980-luvulla Alankomaista suuret katu-urut, joka paremmin tunnetaan katusoittimena Keski-Euroopassa (). Tämä soitin painaa yli 2 000 kiloa, ja sitä kuljetetaan omalla kuljetusalustallaan asuntoauton perässä. Näitä soittimia valmistetaan pääasiassa Alankomaissa ja Saksassa. Edelleenkin koko valmistusprosessi on käsityötä, mikä osaltaan selittää soittimien hinnan.
Kesällä 2009 oli Hämeenlinnassa ensimmäinen kansainvälinen posetiivifestivaali. Tämä kolmipäiväinen tapahtuma keräsi posetiivareita Saksasta, Tanskasta, Ruotsista, Virosta, Puolasta ja Suomesta noin 25 soittajaa. Se oli jatkoa Viron ja Tarton vuosien 2006 ja 2008 tapahtumille sekä Hämeenlinnan festivaaleille 2007.
Gramofoni ja radio syrjäyttivät posetiivit uuden musiikin levittäjinä.
Ko Wai

Ko Wai () on saari Moo Ko Changin merellisessä kansallispuistossa Tratin provinssissa Thaimaassa noin 400 kilometriä Bangkokista. Saaren nimi tarkoittaa rottinkisaarta. Alun perin saarta asuttivat kalastajat ja edelleenkin kumipuunviljelijät, mutta saaren pohjoinen rannikko on kehittymässä turistikohteeksi muiden lähisaarten tapaan.
Ko Wain pinnanmuodostus on melko matala. Etelässä saari on kallioinen ja pohjoisessa hiekkarantojen ympäröimä. Keskellä kulkee saaren poikki korkeampi selänne. Idässä maa nousee selvästi muodostaen kukkulaisen niemen. Lähisaariin verrattuna se on kooltaan huomattavasti pienempi kuin Ko Mak tai Ko Kut, mutta suurempi kuin Ko Kham. Saari on kauttaaltaan metsän peittämää. Ko Wai on edelleen sähkötön ja tietön. Sähköä on saatavilla rajoitetusti generaattorein. Saarella on hienoja hiekkarantoja ja kaksi majoitusliikettä: Ko Wai Pakarang Resort ja Ko Wai Paradise Resort. 
Yhteydet.
Lauttamatka Ko Changilta saarelle kestää Ban Bang Baosta noin tunnin. Saarelta on suora yhteys myös mantereelle Laem Gnobiin, joka kestää noin kolme tuntia.
Artemis Fowl (henkilö)

Artemis Fowl II on Eoin Colferin luoma kirjahahmo, joka seikkailee päähenkilönä Artemis Fowl -kirjasarjassa. Nuoren Fowlin ikä vaihtelee kirjojen välillä. Artemis Fowlin vihjataan olevan jopa maailman älykkäin henkilö. Hänen älykkyysosamääränsä on todellisuudessa noin 300 (oikeaa osamäärää ei ole voitu laskea, koska hän pystyy huijaaman maailman parhaita psykologeja.) 
Ensimmäisessä kirjassa hän on 12-vuotias, viimeisimmässä 15–18-vuotias, sillä hän oli ajan ulkopuolella 3 vuotta kirjassa "Kadonnut siirtokunta". 
Artemis on kirjoissa rikollisnero, jota auttaa hankkeissaan hänen uskollinen henkivartijansa Butler. Hän on keijujen pahin vihollinen, mutta hän joutuu auttamaan keijuja joissain kirjoissa, kuten Opalin Kostossa. Artemis kuitenkin oppii pitämään keijuista ajan kuluessa ja jopa ystävystyy niiden kanssa. Artemis on saanut nimensä isänsä mukaan, ja se on sattumoisin sama kuin Artemis-jumalattaren nimi. Artemis II:en syntymäpäivä on 1.9.
Artemiksen "ystäväpiiriin" kuuluu hänen henkivartijansa Butlerin lisäksi mm. Butlerin pikkusisko Juliet, nero Minerva Paradizo, menninkäiskomisario Holly Short, kleptomaanikääpiö Mulch Diggums, komentajamaahinen (edesmennyt) Julius Root sekä erittäin viisas ja varsin itsekeskeinen kentauri Foaly.
Äpäre

Äpäre on suomalaisen melodinen black metal -yhtye Ajattaran neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 22. maaliskuuta 2006.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 27.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Ruoja, paitsi ”Syntyni” Tuomo Valtonen.
Rïdder

Rïdder (kazakiksi ja venäjäksi Риддер) on kaupunki Kazakstanin itäosassa Itä-Kazakstanin alueella. Vuonna 2016 asukasluku oli 49 695. Kaupungin ympäristöä hallitsee Altai-vuoriston kukkulat.
Historia.
Rïdder sai kaupunginoikeudet vuonna 1934. Kaupunki on saanut nimensä tutkimusmatkailija Philip Ridderin mukaan, joka löysi paikalliset malmiesiintymät vuonna 1786. Kaivostoiminta alueella käynnistyi viisi vuotta myöhemmin. Vuonna 1941 Ridder uudelleennimettiin Leninogorskiksi. Vanha nimi palautettiin vuonna 2002.
Talous.
Rïdder on tärkeä kaivosteollisuuden keskus. Alueella on kupari-, sinkki-, lyijy-, hopea- ja kultakaivoksia.
Liikenne.
Pisimmän Eurooppatien E40 itäinen päätepiste on Rïdderissä.
Waddinxveen

Waddinxveen on kaupunki Etelä-Hollannin provinssissa Alankomaissa. Sen pinta-ala on 29,39 km² ja väkiluku 25 631 (1.2.2008). Pinta-alasta 1,52 km² on vettä.
Waddinxveenin nykyisenä kaupunginjohtajana toimii Bert Cremers.
Riva (yhtye)

Riva oli jugoslavialainen popyhtye, joka voitti Sveitsissä pidetyn vuoden 1989 Eurovision laulukilpailun. Edustuskappale oli ”Rock Me”, jolla yhtye sai 137 pistettä. 
Riva esiintyi ensimmäistä kertaa Zagrebfestillä vuonna 1988. Yhtye julkaisi vuonna 1989 englanninkielisen albumin Koch Recordsille. Yhtyeen hajottua vuonna 1991 sen laulaja Emilija Kokić aloitti soolouran.
SuperSeaCat

SuperSeaCat oli Helsingin ja Tallinnan väliä liikennöinnyt pikalaivayhtiö. SuperSeaCat aluksiin kuuluivat HSC "SuperSeaCat One", HSC "SuperSeaCat Three" ja HSC "SuperSeaCat Four". Yhtiön omistivat puoliksi bermudalainen Sea Containers ja kreikkalainen Eugenides. SuperSeaCat ajautui konkurssiin 20. lokakuuta 2008.
Historia.
Kesällä 2006 virolainen Tallink osti SeaContainersin omistaman Silja Linen. Kauppa ei sisältänyt Tallinnaan liikennöiviä SuperSeaCat-pikalaivoja. SuperSeaCat Oy perustettiin marraskuussa 2006 nimellä SeaContainers Finland Oy, ja se jatkoi liikennöintiä SuperSeaCat-pikalaivoilla. 
Keväällä 2008 kreikkalainen Eugenides osti puolet SuperSeaCat Oy:stä. Syksyllä 2008 yhtiö ajautui konkurssiin.
Varustamon senhetkiset alukset, "SuperSeaCat Three" ja "SuperSeaCat Four", menivät osaomistaja Eugenideksen Kreikan-liikenteeseen, Aegean Speed Lines -brändin alle.
Edyta Bartosiewicz

Edyta Małgorzata Bartosiewicz (s. 11. tammikuuta 1966 Varsova) on puolalainen rocklaulaja. Hän aloitti uransa Holloee Poloy -yhtyeessä, jonka kanssa hän ehti julkaista yhden albumin. Yhtyeen hajoamisesta asti 1991 Bartosiewicz on ollut soolouralla.
Aggressiivi

Aggressiivi on erityisesti tunnepitoisissa puuskahduksissa esiintyvä suomen kielen verbirakenne, joka ilmaisee kieltoa tai torjuntaa. Tyypillisesti se muistuttaa kieltolausetta, mutta siitä puuttuu kieltoapuverbi ("en, et, ei, emme, ette, eivät"). Sen sijaan aggressiiviin sisältyy usein jokin kirosana, joka helposti mielletäänkin aggressiivin leimalliseksi piirteeksi.
Aggressiivia voidaan pitää muoti-ilmiönä, joka liittyy etenkin nuorten kielenkäyttöön, mutta aggressiiville tyypillistä kieltoverbin poisjättämistä on havaittu jo 1900-luvun alun murreaineistoissa. Vaikka aggressiivia esiintyy puhekielessä varsin laajasti, sen erityisluonteeseen ei ole suomen kieliopeissa juuri kiinnitetty huomiota, vaan sitä on pidetty lähinnä kieltolauseen poikkeusmuotona.
Rakenne.
Aggressiivin rakennetta ja luonnetta on tarkastellut Lari Kotilainen vuonna 2007 julkaistussa väitöstutkimuksessaan. Hänen mukaansa kyseessä on erityinen konstruktiotyyppi, jolle on ominaista kieltoverbittömyys, reaktiivisuus, tunnepitoisuus ja verbiloppuisuus; lisäksi rakenteen alussa on usein kirosana, ja siihen tapaa sisältyä jokin kieltohakuinen sana (tyypillisesti "mitään", jonka voi tulkita pronominiksi tai adverbiksi). Täsmällisemmin Kotilainen on tunnistanut konstruktion neljä perusmuunnelmaa:
"(Vittu) mä mitään tiedä!"
"Vitut mä mitään tiedän!"
"Paskat tiedän!"
"Mä paskat välitän siitä!"
Aggressiivi-nimityksen alkuperä ja sekaannukset.
Kotilainen ei väitöskirjassaan suoranaisesti kutsu tarkastelemaansa rakennetyyppiä aggressiiviksi, mutta mainitsee, että tällaista nimitystä on käytetty kieltoverbittömästä kieltokonstruktiosta. Toisaalla hän on itsekin toistuvasti käyttänyt "aggressiivi"-nimitystä viitatessaan aggressiivissävyiseen kieltosanattomaan kieltoon.
Nimitys "aggressiivi" (toisinaan myös muodossa "agressiivi") on peräisin Jaakko Häkkisen vuonna 1999 laatimasta kielitieteellistä argumentaatiota parodioineesta kirjoituksesta ja syntyi väännöksenä komin kielessä esiintyvän egressiivi-sijamuodon nimestä (vaikka kieliopillisesti aggressiivilla ei ole mitään yhteyttä egressiiviin). Häkkisen näennäistieteellisessä määritelmässä aggressiivia luonnehdittiin ponnekasta kieltoa ilmaisevaksi verbin modukseksi eli tapaluokaksi, josta käytettiin myös nimeä "ponsitapa". Itse asiassa aggressiivirakenteen verbi on indikatiivissa, mutta Häkkisen kuvauksen mukaan aggressiiville olisi tyypillistä liittää osamorfeemi "vittu" välittömästi pronominisubjektiin ("vittumä sinne mene") tai paikallissijaiseen pronominiin ("vittusiellä ketään ole"). 
Häkkisen alkuperäinen vitsi julkaistiin ensin Helsingin yliopiston suomen ja suomalais-ugrilaisten kielten opiskelijoiden Siulaset-ainejärjestölehdessä ja myöhemmin Suomen Kuvalehdessä (1/2000). Netissä se on saanut lukuisia toisintoja, mutta niihin on saatettu tehdä lisäyksiä, joissa ajatus verbin tapaluokasta hukkuu huomion kiinnittyessä kirosanan käyttöön. Joskus aggressiivia on virheellisesti luonnehdittu uudeksi sijamuodoksi tai sanaluokaksikin.
Roman Schatz

Roman Schatz ( ['ʃat͡s] s. 21. elokuuta 1960 Überlingen, Länsi-Saksa) on saksalaissyntyinen suomalainen kirjailija ja toimittaja.
Suomen kansalaisuuden Schatz sai helmikuussa 2012, joten nykyään hänellä on kaksoiskansalaisuus.
Muutettuaan Suomeen 1986 Schatz työskenteli Helsingin saksalaisessa vanhainkodissa laitosapulaisena, kunnes Yleisradio tarjosi hänelle töitä saksankielisestä palvelusta. Schatz esiintyi monissa kielten opetusohjelmissa (esimerkiksi "Das ist Deutschland") ja toimi juontajana "Toisten TV" -ohjelmassa. Hän oli mukana televisiosarjassa "Ähläm Sähläm" ”Opi suomalaiseksi” -osiossa Roman von Schnaps -nimisenä asiantuntijana, joka opetti ulkomaalaisia suomalaisten tavoille.
Schatzin kirjoittama teos "Suomesta, rakkaudella" on kaksikielinen humoristinen kokoelma pakinoita suomalaisuudesta. Kirjassa käsitellään Suomen talvea, kieltä ja ralliautoilua. Schatzin ensimmäinen romaani "Rakasta minut" kertoo eteläsaksalaisen miehen elämänvaiheista Saksassa ja Suomessa. Toisessa romaanissa, "Euro", itävaltalainen naistoimittaja, suomalainen mieskuvaaja ja espanjalainen äänittäjä palkataan tekemään dokumenttia yhden euronkolikon liikkeistä Euroopassa. Pian dokumenttiryhmä huomaa, että heidät palkannut luxemburgilainen televisioyhtiö todellisuudessa tekeekin komediallista tosi-tv-sarjaa heistä.
Schatz osallistui keväällä 2007 kilpailijana "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelmaan, johon hänet valittiin ennen sarjan alkua menehtyneen Kirkan tilalle. Schatz putosi kilpailusta toisena. Schatz on ääninäytellyt "Rottatouille"-animaatioelokuvassa (2007) sekä näytellyt sivuosassa suomalaiselokuvassa "Raja 1918" (2007) ja kansainvälisessä yhteistuotannossa "Better Than Andy" (Suomi / USA, 2009).
Yle Radio 1 ja Yle Puhe esittivät vuodesta 2013 vuoteen 2023 Schatzin isännöimää tunnin mittaista keskusteluohjelmaa "Roman Schatzin Maamme-kirja".
Schatz oli ehdolla vuoden 2025 kuntavaaleissa Helsingissä Vihreiden ehdokkaana. Hän sai 171 ääntä eikä tullut valituksi.
Yksityiselämä.
Schatz kuvailee itseään "hormonaaliseksi maahanmuuttajaksi". Hän tapasi ensimmäisen suomalaisen vaimonsa Berliinissä ja muutti tämän perässä Suomeen vuonna 1986. Avioliitosta syntyi kaksi lasta, poika ja tyttö. Schatzilla on tytär myös toisesta avioliitostaan.
Charlotte Amalie

Charlotte Amalie on Yhdysvaltain Neitsytsaarten pääkaupunki ja suurin kaupunki. Se sijaitsee Saint Thomasin saarella. Vuonna 2004 saarella oli asukkaita noin 19 000.
Saaren nimi tulee Tanskan kuningatar Charlotte Amaliesta (1650–1714), joka oli kuningas Kristian V:n vaimo. Saari on tunnettu sen satamasta ja merirosvoista. Nykyään kaupunki on suosittu matkailukohde. Kaupungissa on monia historiallisesti tärkeitä rakennuksia.
Zoonoosi

Zoonoosit ovat tartuntatauteja, joiden aiheuttajat voivat siirtyä muista eläimistä ihmisiin ja päinvastoin. Zoonoosien aiheuttajin kuuluu erilaisia bakteereita, viruksia, alkueläimiä, loisia ja muita taudinaiheuttajia kuten prioni. Zoonoosit voivat tarttua suoraan tai välillisesti eläimen ja ihmisen välillä. Välillinen tartunta voi tapahtua esimerkiksi elintarvikkeiden, veden tai hyönteisten välityksellä.
Sana zoonoosi tulee kreikan kielen sanoista "zōon", eläin ja "nosos", tauti.
Tarttumistavasta riippuen on yleistermillä zoonoosi kaksi alamuotoa: antropozoonoosi eli tauti, joka tarttuu ihmisestä eläimeen, ja zooantroponoosi eli tauti, joka tarttuu eläimestä ihmiseen.
Euroopan ja Suomen yleisin zoonoosi on kampylobakterioosi.
Kuusrock

Kuusrock oli Oulun Kuusisaaressa vuosina 1973–1991 järjestetty musiikkifestivaali. Kuusrockista muodostui 1970-luvun puolivälissä yksi tärkeimmistä rockfestivaaleista Suomessa. Kuusrockissa esiintyi useita aikansa nousevia tähtiä kuten Dr. Feelgood, Iron Maiden, Scorpions, Anthrax sekä Stevie Ray Vaughan. Procol Harum esiintyi Kuusrockissa 1976 lähes menestyksensä huipulla.
1990 esiintynyt Alice Cooper oli juuri noussut takaisin megatähdeksi edellisenä vuonna ilmestyneellä "Trash"-albumillaan. AC/DC:n laulaja Brian Johnson esiintyi Kuusrockissa Geordie-yhtyeen kanssa vuonna 1974. Kotimaisista yhtyeistä Eppu Normaali esiintyi festivaalilla yhdeksän kertaa. Muita festivaalin vakioesiintyjiä olivat mm. Juice Leskinen, Zero Nine ja Popeda. 
Vuodesta 2003 Kuusisaaressa on järjestetty vuosittain Qstock-festivaali.
Neptunus (jumala)

Neptunus oli roomalaisten veden jumala. Hän oli heidän vastineensa kreikkalaisten Poseidonille. Neptunus liitetään usein makeaan veteen, vastakohdaksi Okeanokselle, joka on valtamerten jumala. Hevonen oli Neptunukselle pyhitetty eläin. Neptunukselle pyhitettyä juhlaa, Neptunaliaa, vietettiin 23. heinäkuuta.
Neptunus ajoi vedessä vaunuillaan, jonka edessä oli hippokamppeja eli merihevosia.
Populaarikulttuurissa.
Televisiosarjoissa.
Stephen Hillenburgin televisiosarjassa Paavo Pesusieni esiintyy toisinaan merten kuningas Neptunus. Sarjan Neptunus on eri kuin alla mainitussa elokuvassa, joka perustuu tähän sarjaan.
Televisiosarjassa Winx-klubi Androsin merien kuningas on Neptune, joka on muunnos Neptunuksesta. Sarjassa Neptunella on perhe, johon kuuluu hänen vaimonsa Ligea, hänen poikansa kaksoisveljet Nereus ja Tritannus sekä tytär Tressa. Toisesta Neptunen pojasta Tritannuksesta tulee viidennen kauden päävihollinen. Hän muuttuu myrkyillä hirviöksi ja muuttaa kaikki Androsin merien asukkaat hirviöiksi mukaan lukien perheensäkin. Saman kauden lopussa Neptune ja Androsin maan hallitsija yhtenäistävät Androsin yhdistämällä maan ja meren valtakunnat toisiinsa.
Elokuvissa.
Stephen Hillenburgin elokuvassa Paavo Pesusieni – elokuva Neptunus aikoo teloittaa hänen kruununsa varastamisesta lavastetun Einari Ravun, jos Paavo Pesusieni ei ehdi löytämään kruunua määrätyssä ajassa. Elokuvan Neptunus on eri kuin yllä mainitussa sarjassa, johon tämä elokuva perustuu.
Timo Parvela

Timo Johannes Parvela (s. 19. toukokuuta 1964 Jyväskylä) on suomalainen kirjailija. Hän on Suomen luetuimpia kirjailijoita sekä kotimaassa että ulkomailla. Parvela on kirjoittanut yli sata teosta lapsille, nuorille ja aikuisille. Niitä on käännetty yli 30 kielelle. Parvelan kirjoja on hänen kustantajansa mukaan myyty Suomessa ja ulkomailla yhteensä yli 40 miljoonaa kappaletta. Käännös- ja myyntimäärien perusteella Parvela on tunnetuin suomalainen kirjailija ulkomailla. Kirjoista on tehty lukuisia teatteri-, tv- ja elokuvasovituksia. Parvela sai vuonna 2006 Finlandia Junior -palkinnon teoksestaan "Keinulauta".
Elämä ja ura.
Parvela valmistui ylioppilaaksi vuonna 1983 ja kasvatustieteiden kandidaatiksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 1988. Hän työskenteli Tupamäen ala-asteen koulunjohtajana Petäjävedellä 1988–1990 ja luokanopettajana Tyyppälän ala-asteella Jyväskylän maalaiskunnassa 1990–1991 sekä Espoon Aarnivalkean ala-asteella 1992–1996. Parvela ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi 1996.
Ella ja kaverit -kirjasarjan lisäksi Parvela on kirjoittanut "Pate"-sarjaa, "Maukka ja Väykkä" -kirjoja sekä "Sammon vartijat" -trilogian. Syksyllä 2015 alkoi Parvelan, norjalaisen Bjørn Sortlandin ja kuvittaja Pasi Pitkäsen yhteistyönä syntynyt avaruusseikkailu "Kepler62", joka nousi myydyimpien lastenkirjasarjojen joukkoon. Kepler62-sarjan toinen osio (”tuotantokausi”) käynnistyi syksyllä 2018 ja kolmas kausi syksyllä 2021. Kolmannen, Terra-kauden, ensimmäinen osa "Kloonit" oli lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokkaana. Parvela ja Pitkänen tekevät yhdessä myös "Varjot"-lastenromaanisarjaa, jonka ensimmäinen osa "Helähdys" ilmestyi Suomessa syyskuussa 2021. Se valittiin joulukuussa 2021 Arvid Lydecken -palkintoehdokkaaksi.
Kirjojensa lisäksi Parvela tunnetaan lukutaidon puolustajana. Hänen kehittämänsä Tarinakonsertit, joissa kirjojen ääneenlukeminen yhdistetään musiikkiin ja draamaan ovat olleet suosittuja kautta maan. Helsingin kaupunginorkesterin kanssa yhteistyössä järjestetty Ella-tarinakonsertti täytti Helsingin Musiikkitalon keväällä 2018 neljään kertaan. Parvela on toiminut Lukukeskuksen ja kirjailijoiden tekijänoikeusjärjestö Sanaston puheenjohtajana ja Suomen Kulttuurirahaston hallintoneuvoston jäsenenä.
Parvela asuu Kirkkonummella. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi aikuista lasta.
Smolenskin Jumalanäiti

Smolenskin Jumalanäiti -ikoni on muunnelma ns. Hodigitria- eli Tiennäyttäjä-ikonista, jonka alkuperäisen ja ensimmäisen ikonin maalaajaksi perimätieto kertoo pyhän apostoli ja evankelista Luukkaan.
Tämän ikonin kopio ja malli kulkeutui ensimmäisen vuosituhannen aikana ehkä vuosien 300 - 1100 aikana Jerusalemin ja Konstantinopolin kautta Kiovaan ja Venäjälle, jossa se opittiin pian tuntemaan nimellä Smolenskin Jumalanäiti ja jossa se kohosi ihmeitä tekevien ikonien luokkaan.
Smolenskin Uspenskin katedraalissa ollut alkuperäisenä pidetty ikoni katosi toisen maailmansodan saksalaismiehityksen aikana.
Ortodoksinen kirkko viettää Jumalanäidin muistojuhlaa Smolenskin ikonin kunniaksi vuosittain heinäkuun 28. päivänä.
Polyfemos

Polyfemos () viittaa useampaan henkilöön kreikkalaisessa mytologiassa.
Polyfemos kyklooppi.
Polyfemos oli yksi Poseidonin jälkeläisistä. Hän oli kyklooppi. 
Odysseian mukaan Odysseus joutui Polyfemoksen saarelle ja eksyi tämän luolaan. Kun Polyfemos saapui paikalle, ja huomasi Odysseuksen ja tämän miehistön, hän vieritti suuren kiven luolan suulle, jotteivät he pääsisi ulos. Sitten hän halkaisi kahden miehen päät lyömällä niitä luolan lattiaan, ja söi kuolleet miehet. Kun Polyfemos kävi nukkumaan, Odysseus punoi miestensä kanssa juonen, jolla he pääsisivät pois luolasta. Aamun tullen Polyfemos söi taas kaksi miestä Odysseuksen miehistöstä, päästi lampaansa ulos ja vieritti lähtiessään niitä kaitsemaan taas kiven luolan suulle. Kun Polyfemos palasi, Odysseus pani suunnitelman täytäntöön. Polyfemoksen syötyä kaksi miestä Odysseus juotti hänet humalaan. Juuri ennen nukahtamistaan Polyfemos kysyi Odysseuksen nimeä, johon tämä ovelasti vastasi olevansa "Ei kukaan". Polyfemoksen nukkuessa Odysseuksen miehistö nosti uunissa kuumennetun, teroitetun seipään, ja puhkaisi sillä kykloopin ainoan silmän. Sokea Polyfemos heräsi, ja alkoi heti huutaa: "Ei kukaan tekee minulle pahaa! Ei kukaan tappaa minut!" Muut kykloopit luulivat veljensä tulleen hulluksi, eivätkä menneet häntä auttamaan. Kun aamu sitten koitti, Odysseus miehistöineen kiinnittäytyi lampaitten vatsavilloihin ja ratsasti niissä ulos luolasta sokean Polyfemoksen tunnustellessa lampaitten selät. Kulkiessaan odottaviin laivoihin Odysseus ei malttanut olla huutamatta oikeaa nimeään. Polyfemos pyysi isäänsä Poseidonia kostamaan Odysseukselle. Poseidon rankaisi Odysseusta, eivätkä he päässeet pitkiin aikoihin kotiinsa.
Polyfemos argonautti.
Polyfemos oli Elatoksen ja Hippean poika ja yksi argonauteista. Hän kuitenkin jäi pois Argon matkasta Myysiassa jäätyään Herakleen kanssa etsimään kadonnutta Hylasta. Kun tätä ei etsinnöistä huolimatta löytynyt, Polyfemos perusti Keioksen kaupungin Myysiaan ja hallitsi sitä kuninkaana.
Gael García Bernal

Gael García Bernal (s. 30. marraskuuta 1978 Guadalajara, Meksiko) on meksikolainen näyttelijä. Guadalajaralaiseen näyttelijäperheeseen syntyneen García Bernalin vanhemmat olivat näyttelijä Patricia Bernal ja elokuvaohjaaja José Ángel García.
García Bernal sai ensimmäisen roolinsa saippuasarjasta "El abuelo y yo" vuonna 1992 ollessaan 14-vuotias. Hän näytteli useissa lyhytelokuvissa ja teatteriesityksissä, kunnes muutti 17-vuotiaana Lontooseen opiskelemaan näyttelemistä.
García Bernalin läpimurtoelokuva "Amores perros" valmistui 2000. Elokuva sai Oscar-ehdokkuuden vieraskielisten elokuvien kategoriassa. Vuoden 2002 elokuvassa "Isä Amaron rikos" hän esitti rakkauden kouriin joutunutta nuorta pappia, Amaroa. Elokuvasta tuli nopeasti Meksikon menestynein elokuva, mutta katolinen kirkko uhkasi kirkoknkirouksella.
Vuonna 2003 García Bernal esiintyi pääosassa tositapahtumiin perustuvassa elokuvassa "Moottoripyöräpäiväkirja", jossa hän näytteli vallankumousjohtaja Che Guevaraa.
Hän sai Golden Globen vuonna 2016 televisiosarjasta "Mozart in the Jungle" ja oli ehdokkaana myös seuraavana vuonna.
García Bernalia on sanottu Latinalaisen Amerikan James Deaniksi. Hän puhuu sujuvasti neljää eri kieltä: espanjaa, ranskaa, italiaa ja englantia.