tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valkea velho

Valkea velho Jadis on Narnia-kronikan "Velho ja leijona" -kirjan päähenkilöitä. Velho hallitsee Narnian maata ja pitää yllä ikuista talvea, jossa ei koskaan ole joulua. Valkea velho edustaa kirjassa pahaa, jonka kirjan lopussa hyvä, Aslan-leijonan muodossa, voittaa. Valkean velhon lähin apulainen on kääpiö. Velhon palveluksessa on muun muassa lauma puhuvia susia päällikkönään Maugrim. 
Elokuvissa ' (2005), ' (2008) ja "" (2010) Jadiksen roolin näytteli Tilda Swinton.
Valkea velho uskottelee olevansa ihminen ja perustaa siihen valtiutensa. Hänessä ei kuitenkaan ole tippaakaan ihmisverta. Hänen äitinsä oli Aatamin ensimmäinen vaimo, Lilith, joka oli dzinni ja hänen isänsä oli jättiläinen. Taikasauvallaan velho voi muuttaa ihmiset ja eläimet kiveksi.
Jadikselle hallitseminen on pakkomielle. Hän on valmis tuhoamaan kaiken, jos hän siten saa lisää valtaa. Jadis esiintyy myös kirjassa "Taikurin sisarenpoika", jossa hän hallitsee toisessa maailmassa. Jadis sai selville "tuhoavan sanan", jolla hän hävitti koko Charnin jääden ainoaksi eläväksi olennoksi maan päällä. Charnin kaupunkiin joutuneiden lasten (Polly ja Digory) mukana Jadis pääsee myös meidän maailmaamme. Kun velho alkaa aiheuttaa vaikeuksia Lontoossa, lapset onnistuvat siirtämään hänet vastasyntyneeseen Narniaan, jonne hän jää asumaan kuolemaansa asti.
Lapsen oikeuksien sopimus

Lapsen oikeuksien sopimus on Yhdistyneiden kansakuntien vuonna 1989 tekemä sopimus, joka on ensimmäinen kansainvälinen lainsäädännöllisesti sitova lasten täysimääräisten ihmisoikeuksien takaamiseksi kaikissa tilanteissa ja olosuhteissa. Lapsen oikeuksien sopimus määrittelee lapsen kansalais-, kulttuuri-, talous-, poliittiset ja sosiaaliset oikeudet. Sopimus koskee kaikkia alle 18-vuotiaita, ellei valtio määrittele laeissaan ihmistä täysi-ikäiseksi aikaisemmin.
Sopimuksen on vuoteen 2022 mennessä ratifioinut 196 maata. Sopimuksen ulkopuolella on ainoastaan Yhdysvallat.
Sisältö.
Lapsen oikeuksien sopimus koostuu 54 artiklasta ja kolmesta lisäpöytäkirjasta.
Sopimus viittaa YK:n ihmisoikeuksien julistuksessa taattuihin oikeuksiin, jotka koskevat kaikkia ihmisiä rotuun, ihonväriin, sukupuoleen, kieleen, uskontoon, poliittisiin tai muihin mielipiteisiin, kansalliseen tai sosiaaliseen alkuperään, varallisuuteen, syntymään tai muuhun seikkaan katsomatta.
Sopimuksen tärkein tavoite on turvata jokaiselle lapselle elämän perusedellytykset ja turvallinen kasvuympäristö. Sopimus sisältää velvoitteen turvata lapselle hoiva ja huolenpito, asianmukainen terveydenhuolto ja koulutus.
Sopimuksessa on neljä kaikessa toiminnassa huomioitavaa yleisperiaatetta. Syrjimättömyysperiaate kieltää lasten asettamisen eriarvoiseen asemaan hänen vanhempiensa, laillisten huoltajiensa tai muiden perheenjäsentensä aseman, toiminnan, mielipiteiden tai vakaumuksen perusteella (artikla 2). Kaikissa lapsia koskevissa toimissa on ensisijaisesti huomioitava lapsen etu (artikla 3). Lapsella on oikeus elämään ja kehittymiseen (artikla 6). Lapsen näkemystä on kunnioitettava, ja lapsella on oikeus tulla kuulluksi itseään koskevissa oikeudellisissa ja hallinnollisissa toimissa (artikla 12).
Lisäpöytäkirjat koskevat lasten osallistumista aseellisiin konflikteihin (2000), lapsikauppaa ja lasten hyväksikäyttöä prostituutiossa ja pornografiassa (2000), sekä valitusoikeutta (2011).
Historia.
Sopimus hyväksyttiin YK:n yleiskokouksessa 20. marraskuuta 1989, ja kansainvälisesti se tuli voimaan seuraavana vuonna. Sitä edelsi yleisluontoinen lapsen oikeuksien julistus, joka hyväksyttiin YK:ssa 20. marraskuuta 1959.
Lapsen oikeuksien sopimus on vaikuttanut monilla tavoin kansalliseen lainsäädäntöön. Erityisesti lasten osallistumismahdollisuuksien lisäämisessä sopimuksen vaikutus on ollut iso sekä ajattelun että käytännön toiminnan tasolla.
Air Sénégal International

Air Sénégal International oli Dakarissa, Senegalissa toimiva lentoyhtiö. Se perustettiin 1. helmikuuta 1971 nimellä Air Senegal.
Vuonna 2000 yhtiö uudelleenorganisoitiin kansainväliseksi lentoyhtiöksi sen jälkeen, kun Royal Air Maroc hankki siitä enemmistöosuuden. 51 % yhtiön osakkeista omisti Groupe Royal Air Maroc ja loput Senegalin hallitus. Tämän seurauksena nimi muutettiin muotoon Air Sénégal International.
Yhtiön laivasto koostui pääasiassa Boeing 737 -sarjan koneista ja kahdesta De Havilland Canada DHC-8 -potkuriturbiinikoneesta. Yhteensä sen historian aikana käytössä oli 10 konetta, joista osa oli vuokrattuja. Kalustoon kuului muun muassa 737-200, 737-500 ja 737-700 -mallien versioita. Yhtiö operoi kotimaan lentoja sekä alueellisia lentoja naapurimaihin, ja lisäksi se tarjosi tilauslentoja ja lentotaksipalveluja.
Yhtiö lopetti toimintansa 24. huhtikuuta 2009 Royal Air Marocin ja Senegalin välisen riidan vuoksi. Useimmat koneet poistuivat käytöstä yhtiön lakkauttamisen yhteydessä, ja osa palautettiin vuokranantajille tai siirtyi muihin lentoyhtiöihin, kuten Royal Air Marocille sekä portugalilaiselle GOL-halpalentoyhtiölle.
Edmund Pevensie

Edmund Pevensie on kuvitteellinen hahmo C. S. Lewisin "Narnian tarinat" -kirjasarjassa. Hän on yksi yksi sisaruksista, jotka löytävät Narnian romaanissa "Velho ja leijona". Narniassa Edmund tunnetaan myöhemmin nimellä kuningas Edmund Oikeamielinen (filmatisoinnissa Edmund Jalo, ). "Velhon ja leijonan" lisäksi Edmund on tärkeässä osassa kirjoissa "Prinssi Kaspian" ja "Kaspianin matka maailman ääriin" sekä pienemmässä roolissa kirjoissa "Hevonen ja poika" sekä "Narnian viimeinen taistelu". 
Vuonna 2005 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa ' Edmundia näyttelee Skandar Keynes. Elokuvan lopussa aikuisen kuningas Edmundin roolissa esiintyy Mark Wells. Keynes jatkoi roolissa elokuvissa ' (2008) ja "" (2010).
Rooli.
Edmund löytää tien Narniaan seuraamalla sisartaan Lucya. Pahaksi onneksi ensimmäinen Edmundin kohtaama henkilö Narniassa on valkea velho Jadis, joka hallitsee Narniaa väärin valtuuksin. Velho lupaa tehdä Edmundista Narnian prinssin, jos hän tuo sisarensa velhon luokse. Edmund joutuu velhon pauloihin ja pettää sisaruksensa, joutuen kuitenkin itse velhon vangiksi. Aslan-leijona uhraa henkensä pelastaakseen Edmundin. Edmund katuu tekojaan ja Aslan antaa hänelle anteeksi. Aslanin kannattajat voittavat sodan valkeaa velhoa vastaan ja Aatamin pojat ja Eevan tyttäret voivat nousta valtaistuimelleen. Edmund Oikeamielinen/Jalo hallitsee Narniaa yhdessä sisarustensa Lucy Uljaan, ylikuningas Peter Suuren ja Susan Lempeän kanssa.
Lumijoutsen

Lumijoutsen (alkuteoksessa "Swanwhite") on kuvitteellinen hahmo C. S. Lewisin "Narnian tarinat" -kirjasarjassa. Lumijoutsen on Narnia-maailmaa hallinnut kuningatar. Hänet mainitaan vain kirjassa "Narnian viimeinen taistelu", jossa yksisarvinen Päärly muistelee vanhoja Narniasta kertovia tarinoita. Lumijoutsenesta kerrotaan olleen niin kaunis, että ”kun hän katsoi johonkin metsälampeen, hänen kasvojensa kuvajainen heijastui sen jälkeen vedenkalvosta tähtien lailla joka yö kokonaisen vuoden ja vuorokauden ajan”.
Lumijoutsenen hallituskaudesta on toisistaan eriävää tietoa. Päärlyn muisteluissa mainitaan Lumijoutsenen hallinneen ”ennen valkean velhon ja suuren talven aikoja” (noin vuonna 900–1000 Narnian aikaa), mutta C. S. Lewisin luomassa aikajanassa, jota ei Narnian kronikoissa ole, mainitaan Lumijoutsenen eläneen vuoden 1502 tienoilla.
Mimir

Mimir tai "Mimer" on skandinaavisessa mytologiassa viisain aasa-jumalista. Hänen uskottiin myös olevan vedenhenki. Skáldskaparmáliin kuuluvassa jumalten, jättiläisten ja muiden olentojen listassa Mimir mainitaan kuitenkin jättiläisten joukossa. Jumalten sodan jälkeen aasat lähettivät Mimirin ja Hoenirin vaaneille panttivangiksi. Hoeniristä tehtiin päällikkö, mutta kun vaanit saivat selville, ettei Hoenir kyennyt toimimaan ilman Mimirin neuvoja, he katkaisivat Mimirin kaulan, koska ymmärsivät, että aasat olivat petkuttaneet heitä. Sitten he lähettivät Mimirin pään aasoille. Odin balsamoi pään yrteillä ja antoi sille voimakkailla loitsuilla puhekyvyn. Mimirin pää asetettiin vartioimaan lähdettä maailmanpuu Yggdrasilin juurella. Odin käykin myöhemmin useaan otteeseen kysymässä Mimirin neuvoa eri asioihin. Osansa viisaudesta Odin koettaa saada myös juomalla Tiedon lähteen vettä. Tämän tehdäkseen hänen täytyy uhrata toinen silmänsä, joka jää lähteen pohjalle symboliseksi osoitukseksi viisauden hinnasta.
Álvaro Bautista

Álvaro Bautista (s. 21. marraskuuta 1984 Talavera de la Reina) on espanjalainen ratamoottoripyöräilijä joka ajoi parikymmentä vuotta MotoGP-luokassa useissa eri talleissa. Kaudella 2020 hän ajaa Superbiken maailmanmestaruussarjassa.
Bautista voitti Superbiken maailmanmestaruuden kaudella 2022.
Ura.
Bautista ajoi uransa ensimmäisen RR-kilpailun vuonna 2002, Espanjan TT-ajoissa. Hän ajoi kaudella kaksi muuta kilpailua, mutta ei saavuttanut kuitenkaan yhtään pistettä. Seuraava kausi meni häneltä jo hyvin, mutta sitä seuraavalla kaudella hän oli jo MM-sarjan seitsemäs, sijoittuen kerran toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi. Kausi 2005 sujui alavireisesti, mutta kaudella 2006 Bautista voitti maailmanmestaruuden lisäksi ensimmäisenä kuljettajana kaksi kilpailua peräkkäin sitten vuoden 2001 ranskalaisen Arnaud Vincentin. Ensimmäisen paalupaikkansa Bautista otti Qatarin kilpailussa.
Air Zimbabwe

Air Zimbabwe on zimbabwelainen lentoyhtiö, jonka päämaja sijaitsee Hararessa. Sen kotikenttä on Robert Gabriel Mugaben kansainvälinen lentoasema Hararessa.
Air Zimbabwe perustettiin vuonna 1967 nimellä Air Rhodesia. Nykyisellä nimellään se on toiminut huhtikuusta 1980 lähtien. Yhtiö yksityistettiin vuonna 1997. 
Laivasto.
Heinäkuussa 2015:
Doo-wop

Doo-wop on useamman vokalistin samanaikaista laulua painottava rhythm and blues -musiikin tyyli, joka oli Yhdysvalloissa suosittua 1950-luvun puolivälistä 1960-luvun alkupuolelle. 
Termi ”doo-wop” otettiin käyttöön vasta 1970-luvulla, ja sen keksijänä mainitaan DJ Gus Gossert. Doo-wopin tarkasta määritelmästä ei ole päästy yksimielisyyteen, mutta tyyliin kuuluu harmoninen vokaalityöskentely, jossa kuullaan usein merkityksettömiä tavuja. Juuri tästä tyyli on saanut nimensä. Kappaleiden tyylilaji voi vaihdella.
Vuonna 1951 tyyli alkoi saada jalansijaa suuremman yleisön keskuudessa muutamien listoille nousseiden hittien voimalla. Parin vuoden päästä doo-wop oli jo suosionsa huipulla. Tällöin merkittäviä yhtyeitä olivat esimerkiksi The Spaniels, The Moonglows sekä The Flamingos. Osa yhtyeistä teki nimenomaan teini-ikäisiin vetoavaa musiikkia.
Doo-wopin suosio alkoi laskea vasta 1960-luvun keskivaiheilla tapahtuneen brittiläisen popin suosion myötä. Kuitenkin myös monien brittiartistien, kuten Beatlesin, musiikissa kuului doo-wopin tavoin vahva moniääninen, rhythm and blues -traditioon pohjaava vokaalityöskentely.
Monille doo wop on tullut tutuksi Frank Zappan säveltämien kyseistä tyyliä kunnioittavasti parodioivien kappaleiden kautta.
Puutarhaetsivät

Puutarhaetsivät () on brittiläinen televisiosarja, jonka pääosissa ovat "Rosemary Boxeria" esittävä Felicity Kendal ja "Laura Thymeä" esittävä Pam Ferris. Sarjassa naiset ratkaisevat puutarhatöiden ohella erilaisia rikoksia, joita tapahtuu työympäristön lähettyvillä. Sarjaa esitettiin Yle TV1:n kevään 2012 draama-ohjelmiston jännitys-genressä.
Sarja alkoi vuoden 2003 elokuussa ja kolmas kausi loppui vuoden 2006 alussa. 12. toukokuuta 2006 ITV ilmoitti, että kolmas kausi jäänee viimeiseksi.
Juonta ja taustaa.
Laura Thyme on entinen poliisi, jonka entinen mies ja toinen lapsista ovat myös poliiseja. Rosemary Boxer on kasvibiologian tutkija. Laura Thyme ja Rosemary Boxer ovat eläkeikää lähestyviä rouvia, joita yhdistää kiinnostus luontoa ja puutarhanhoitoa kohtaan, rakkaus kauniisiin puutarhoihin sekä ehtymätön uteliaisuus.
Yhteisen kiinnostuksen innoittamana ystävykset ovat perustaneet puutarhanhoitoyrityksen, jonka pääasiallisena tehtävänä on ennallistaa ja kunnostaa huonoon kuntoon päässeitä pihoja ja puutarhoja. Yleensä toimeksiannon antaneessa paikassa alkaa tapahtua rikoksia, joita kaksikko alkaa selvittää.
Pölypunkit

Pölypunkit ("Dermatophagoides") ovat läpikuultavia, pieniä hämähäkkieläimiä, joita ei voi nähdä paljain silmin. Ne ovat kooltaan noin 0,3–0,5 millimetriä, ja viihtyvät kosteassa, lämpimässä ja likaisessa ympäristössä. Pölypunkit syövät orgaanisia hiukkasia, kuten ihmisten kuolleita ihosoluja, siitepölyä ja homehiukkasia. Myös muut mikrobit maistuvat niille. 
Kotien pölypunkit viihtyvät etenkin vuoteissa, ja ne lisääntyvät nopeasti ilmankosteuden lisääntyessä. Pölypunkkien erittämät allergeenit saattavat johtaa allergiaoireisiin tai astman pahenemiseen. Pölypunkit ovatkin merkittävimpiä hengitysteiden allergisten sairauksien aiheuttajia maailmassa.
Allergia- ja astmaliiton syksyllä 2018 toteuttamassa tutkimuksessa havaittiin kuitenkin, ettei yhdestäkään vakituisissa asunnoissa tutkituista 64 sijauspatjasta löytynyt niin suurta määrää pölypunkkeja, että patjasta olisi voinut aiheutua oireita. Pölypunkit kerättiin kuitenkin pölynimurilla, mikä voi heikentää tutkimuksen luotettavuutta, koska pölynimuri saattaa hajottaa punkit.
Asunnon kosteusvaurio saattaa lisätä sekä pölypunkkien että samankaltaisia oireita aiheuttavien varastopunkkien määrää. On myös mahdollista, että pölypunkkeja elää suurina yhdyskuntina kesämökeissä. Jo Etelä-Ruotsin lämmityskausi on niin paljon lyhyempi kuin Suomessa, että pölypunkkien yhdyskunnat ehtivät kasvaa suuremmiksi. 
Pölypunkkien määrä jää suomalaiskodeissa vähäiseksi, koska tekokuituisten patjojen ja kuivan huoneilman yhdistelmä on niille huono elinympäristö. Pölypunkkeja esiintyi suomalaiskodeissa vielä 1960-luvulla arviolta tuhat kertaa suurempina yhdyskuntina kuin nykyisin. Pölypunkkien taantumisen syynä on asumisväljyyden kasvun aiheuttama huoneilman kuivuus. Pölypunkkeja löytyy Suomessa enää lähinnä vanhoista navetoista.
Pölypunkkien vähentämistoimet.
Pölypunkkien määrää on kehotettu usein vähentämään mm. tyynyjen ja peitteiden pesulla 60-asteisessa vedessä vuosittain tai viemällä petivaatteet ulos vuorokaudeksi −18 asteen pakkaseen tai kuumentamalla ne 60-asteisessa saunassa vähintään tunnin verran pari kertaa vuodessa. Myynnissä on ollut myös punkkiallergeenien määrää pienentäviä lakanoita sekä tiiviitä patjan- ja tyynynsuojuksia. Kyseiset toimet ovat nykyisin turhia Suomen oloissa. Tämä johtuu todennäköisesti siitä, että huoneilma kuivuu pitkän lämmityskauden aikana niin kuivaksi, etteivät pölypunkkien populaatiot ehdi kasvaa niin suuriksi, että niistä voisi aiheutua terveydellistä haittaa.
Pyhän Hyacinthuksen kirkko

Pyhän Hyacinthuksen kirkko oli katolinen kirkko Viipurissa luovutetussa Karjalassa.
Viipurin katolinen Pyhän Hyacinthuksen seurakunta perustettiin vuonna 1799 lähinnä Venäjän armeijan palveluksessa olleita puolalaisia ja liettualaisia sotilaita ja heidän perheitään varten. Kolme vuotta seurakunnan perustamisen jälkeen vuonna 1802 seurakunta sai kirkokseen Vesiportinkadulla sijainneen rakennuksen. Rakennus oli rakennettu ennen 1640-lukua ja varhaisimmat osat jo keskiajalla. Suojelupyhimyksen mukaan kirkkoa kutsuttiin Pyhän Hyacinthuksen kirkoksi.
Rakennuksella oli historian aikana ollut monia omistajia ennen kirkolliseen käyttöön ottamista. Varhaisin tiedossa oleva omistaja on "J. Boisman", joka omisti rakennuksen 1600-luvulla. Vuonna 1705 omistajaksi tuli "rovasti Gestrinius" ja 1700-luvun lopulla "kauppias Jaenisch". Vähän ennen kirkolliseen käyttöön ottamista rakennus toimi jonkin aikaa Viipurin aatelin ritarihuoneena. Rakennusta laajennettiin vuonna 1799.
Ulkoasu.
Varsinainen kirkkosali on rakennettu luonnonkivestä ja sen uskotaan oleva peräisin keskiajalta. Rakennuksen seiniä kiersivät kaari-ikkunat ja aumakaton päällä oli pieni kattoratsastaja, joka toimi kellotornina. Kirkkorakennusta korjattiin 1800-luvuna aikana ainakin vuosina 1819, 1872, 1882 ja 1890. Suurin muutos 1800-luvulla oli vinon länsipäädyn rakentaminen suoraksi. 
Kirkon lisäksi rakennuksessa oli myös muita tiloja, kuten sakasti ja papin asunto, jota laajennettiin vuonna 1904. Vuonna 1915 valmistuneessa korjaustyössä lisättiin kirkon kuoriosaan puolipyöreä absidi ja kuoriosa erotettiin kirkkosalista neljällä pylväällä. Kirkkoon tehtiin vähäisiä korjauksia myös 1920- ja 1930-luvuilla. 
Kirkkosali.
Kirkkosalin ja kuoriosan erottivat neljä pylvästä. Kirkkosalia valaisivat messinkiset kattokruunut. Rippituoli sijaitsi kirkkosalin oikealla seinällä ja sen päällä oli kullattu krusifiksi. Kirkkosalin seinillä oli useita maalauksia, kuten viimeinen ehtoollinen. Kirkon esineistö oli katoliseen tapaan runsas. 
Sota-aika ja kirkon kohtalo.
Itse kirkkorakennus säilyi talvisodasta varsin vähin vaurioin. Välirauhan aikana venäläiset tuhosivat kirkon sisustuksen. Jatkosodan aikana suomalaiset kunnostivat kirkkoa ja se vihittiin uudelleen käyttöön 1942, mutta 1944 kirkko oli taas jätettävä Neuvostoliitolle. Neuvostoliitossa kirkollinen sisustus taas tuhottiin. v. 2010 asti rakennuksessa toimii lasten taidekoulu. Nykyisin rakennus on Viipurin museon käytössä.
Kirkon esineistön kohtalosta ei ole täysin varmoja tietoja. Helsingin hiippakunnan hallussa on kullatusta pronssista ja hiotuista kristalleista valmistettu monstranssi, joka on lahjoitettu Viipurin kirkolle vuonna 1838 sekä 1700-luvulta peräisin olevat hopeiset vesi- ja viinikannut. Näiden esineiden tiedetään varmuudella olevan peräisin Viipurin Pyhän Hyacinthuksen kirkosta.
Dunkerque

Dunkerque ([dɛ̃kɛʁk]) (, , ) on satamakaupunki ja hallintoalue Pohjois-Ranskassa Englannin kanaalin rannalla Nordin departementissa 10 kilometriä Belgian rajalta. Vuonna 2011 kaupungin asukasluku oli 91 386.
Historia.
Kaupungin paikalla on ollut kalastajakylä jo ainakin 900-luvulla. Vuonna 960 Ranskan vasallin Flanderin kreivi Baldwin III rakennutti kaupungin muureja viikinkejä vastaan.
Nimi Dunkerque mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1067. Nimi tarkoittaa flaamiksi "dyynikirkkoa", ja alueella on runsaasti rantadyynejä. Alueen hallinnasta on sittemmin kiistelty Espanjan, Englannin ja Alankomaiden kesken. Dunkerque tuli kuuluisaksi toisen maailmansodan aikana vuonna 1940, kun kaupungin sataman kautta evakuoitiin Englantiin 338 226 liittoutuneiden sotilasta (pääasiassa brittejä ja ranskalaisia) saksalaisten saarrostuksesta ja pommituksesta huolimatta. Winston Churchill kutsui tätä tapahtumaa ”Dunkerquen ihmeeksi” (”miracle of Dunkirk”).
Alttaritaulu

Alttaritaulu on kristillisessä kirkossa alttarin takana yleensä oleva maalaus tai muu taideteos. Aiheet tauluihin on saatu monesti Raamatusta. Monet taulut kuvaavat Kristusta. Taulun paikalla voi olla myös esimerkiksi krusifiksi, ristiinnaulittua Kristusta esittävä veistos, tai ikkuna. Etenkin uusissa kirkoissa, moderneissa useimmin, on päädytty monesti muuhun taideteokseen kuin maalaukseen.
Nykyisentyyppiset alttaritaulut yleistyivät 1800-luvulla. Aiemmin käytettiin alttarikaappeja 1300-luvulta alkaen varsinkin Keski-Euroopassa ja 1500-luvulla siirryttiin käyttämään alttariseinää, joka kehittyi Italiassa. Sekä alttariseinässä että alttarikaapeissa oli maalauksia ja veistoksia tai reliefejä. Figuratiivinen taide alkoi vähentyä varsinkin protestanttisissa kirkoissa 1900-luvulla, jolloin alettiin suosia symbolisia ja käytännöllisiä esineitä tai tekstiilejä.
Anthony Minghella

Anthony Minghella (6. tammikuuta 1954 Isle of Wight – 18. maaliskuuta 2008 Lontoo) oli englantilainen elokuvaohjaaja, näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. Hän sai Oscar-palkinnon elokuvan "Englantilainen potilas" ohjauksesta.
Minghella aloitti uransa televisiosta. Hän toimi script editorina BBC:llä ja käsikirjoitti muun muassa ITV:n suosittua sarjaa "Komisario Morse".
Minghellan esikoisohjaus oli vuonna 1991 valmistunut "Truly Madly Deeply". Elokuvasta tuli yllättävä menestys elokuvateattereissa, vaikka Minghella ei uskonut sen saavan kovin paljon katsojia vaan piti sitä harjoitustyönä.
Minghella ohjasi yhteensä kuusi elokuvaa, joista tunnetuimmat ovat "Englantilainen potilas", "Lahjakas herra Ripley" ja "Päämääränä Cold Mountain", joista kaikista hän oli ehdolla Oscar-palkintoon. Englantilaisesta potilaasta Minghella sai parhaan ohjauksen Oscarin.
Minghella oli Britannian elokuvainstituutin johtaja vuodesta 2003. Hän on ohjannut myös Englannin kansallisoopperalle. 
Anthony Minghella kuoli aivoverenvuotoon 54-vuotiaana.
Neitsytniemen kappeli

Neitsytniemen kappeli oli pieni katolinen kappeli Viipurin Neitsytniemen kaupunginosassa luovutetussa Karjalassa. Neitsytniemessä sijaitsi vuonna 1926 perustettu katolinen lastenkoti. Lastenkoti ja kappeli sijaitsivat yksikerroksisessa hirsirakennuksessa.
Kappeli oli varsin vaatimaton. Alttarilla oli krusifiksi ja sen vasemmalla puolella Neitsyt Mariaa ja lasta esittävä veistos sekä oikealla puolella Pyhää Joosefia esittävä veistos. Kappelin seinillä oli ristintien asemia esittävät kuvat. 
Kappeli tuhoutui sodissa tai niiden jälkeen, olemassa sitä ei ainakaan enää ole. Kappelin esineistöstä krusifiksi lahjoitettiin evakuoinnin jälkeen Kankaanpään kansanopistolle.
Pentti Algotinpoika

Bengt Algottson (Bengt Havredssonin suku) ; (n. 1330–1360 Rönneholm, Skåne) oli Hallandin ja Suomen herttua, Skånen ylikäskynhaltija sekä Norjan, Skoonen maiden ja Ruotsin kuningas Maunu Eerikinpojan suosikki. Hän on Ruotsin historiassa ainoa tunnettu kuninkaallisen sukuun kuulumaton henkilö, jolla oli herttuan arvo. 
Suku.
Hänen isoisänsä isä oli Länsi-Götanmaan laamanni Bengt Havredsson. Hänen isänsä oli Algot Brynolfsson ja äitinsä ritari Tolf Peterssonin nimeltä tuntematon tytär. Bengtin vaiheista ei ole kovin tarkkaa tietoa. Hän oli isoäitinsä Ingegerd Svantepolksdotterin puolelta, joka oli ritari ja valtaneuvos Svantepolk Knutssonin tytär, sekä Ruotsin kuninkaiden eli Sverkerin sukua että Tanskan kuningas Valdemar II Sejrin sukua.
Ura.
Hän oli kuningas Maunun mukana Novgorodin sotaretkellä aseenkantajana vuonna 1350, lyötiin ritariksi vuonna 1351 ja nimitettiin maan valtaneuvostoon vuonna 1352. Suomen herttuaksi hän tuli ilmeisesti noin vuonna 1353-1355, sen lisäksi että Maunu Eerikinpoika oli tunnustanut hänet Hallandin herttuaksi pari vuotta aiemmin. Suomen herttuan arvonimeä ei ollut kukaan saanut sitten herttua Valdemarin aikojen eli useaan kymmeneen vuoteen.
Bengtin tukemana kuningas Maunu Eerikinpoika ryhtyi toimiin rälssimiesten anastaman ja kirkon omistaman maaomaisuuden palauttamiseksi valtiolle. Kun kuningas syrjäytettiin vuonna 1356, Bengt joutui pakenemaan Tanskaan. Bengtin palattua takaisin Skåneen vuonna 1360 henkilökohtaiset vihamiehet surmasivat hänet Rönneholmin linnan lähistöllä. Bengtin on Pyhän Birgitan mukaan väitetty olleen sekä kuningatar Blankan että kuningas Maunu Eerikinpojan rakastaja. Hänen itsensä antamansa tiedon mukaan hänen puolisonsa olisi vuoteen 1352 mennessä ollut Ingeborg Ulfsdotter (Sparre), jonka veli Karl Ulfsson av Tofta (Sparre) olisi ollut toinen surmaajista. Herttua Bengt hylkäsi vaimonsa, mikä aiheutti vihaa ja koston tämän Sparre-sukulaisilta.
Robert Schul

Robert ”Bob” Schul (28. syyskuuta 1937 West Milton, Ohio – 16. kesäkuuta 2024 Middletown, Ohio) oli yhdysvaltalainen kestävyys- ja estejuoksija.
Schul aloitti juoksuharrastuksen high school -aikoinaan. Yliopistossa opiskellessaan hän keskittyi mailin juoksuun. Myöhemmin hän innostui myös 3 000 metrin estejuoksusta. Koska estejuoksussa kilpailtiin niin harvoin, hän päätti harjoitella myös pidempiä juoksumatkoja. Valmistumisensa jälkeen Schul liittyi Yhdysvaltojen ilmavoimiin vuonna 1961, jolloin hänen harjoittelumahdollisuutensa paranivat. Samana vuonna Schul sijoittui kolmanneksi Yhdysvaltojen mestaruuskilpailujen 3 000 metrin estejuoksussa. Hän kärsi vuosia pahoista loukkaantumisista ja sairauksista, muun muassa mononukleoosista. Hänen valmentajanaan oli tällöin Yhdysvaltoihin muuttanut unkarilainen huippuvalmentaja Mihály Iglói.
Vuonna 1964 hän oli vihdoin kunnossa ja teki 5 000 metrin juoksussa uuden Yhdysvaltojen ennätyksen. Seuraavaksi hän rikkoi 29. elokuuta kahden mailin juoksun maailmanennätyksen ajalla 8.26,4. Hän selvisi helposti Yhdysvaltojen olympiajoukkueeseen Tokion olympialaisiin. Olympialaisten 5 000 metrin loppukilpailussa Ranskan Michel Jazy näytti voittavan kilpailun, mutta hän hiipui loppusuoralla ja Schul onnistui ohittamaan hänet. Schulin voittoaika kilpailussa oli 13.48,8. Olympialaisten jälkeen Schul voitti vielä 1965 Yhdysvaltojen mestaruuden kolmen mailin juoksussa, mutta hän ei enää koskaan saavuttanut vuoden 1964 tasoaan.
Urheilu-uransa jälkeen Schul toimi yleisurheiluvalmentajana.
Heinäveden rautatieasema

Heinäveden rautatieasema () sijaitsee Heinävedellä Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla 43 kilometriä Varkaudesta itään. Nimestään huolimatta rautatieasema ei sijaitse lähellä Heinäveden kirkonkylää, vaan matkaa kirkonkylälle on noin viisi kilometriä. Kaikki rataosan henkilöjunat pysähtyvät asemalla raiteella 1.
Heinävesi avattiin liikenteelle 1. joulukuuta 1939. Asemarakennus on Thure Hellströmin suunnittelema, ja se valmistui 1938. Aseman ympärille ei muodostunut asutuskeskusta. Heinävesi muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1990.
Heinäveden asemarakennus ja tavaramakasiini ovat yksityisomistuksessa.
Vihtarin rautatieasema

Vihtarin rautatieasema () sijaitsee Heinävedellä, noin kaksi kilometriä koilliseen Vihtarin kylän keskuksesta rataosalla . Liikennepaikalla pysähtyy päivittäin kaksi henkilöjunaa molempiin suuntiin. Kaikki junat pysähtyvät raiteella 1. Asema-alueeseen kuuluu asemarakennuksen lisäksi asuintalo ja vesitorni sekä lukuisia pienempiä rakennuksia.
Vihtari oli vanhastaan maanteiden risteyspaikka, jossa Heinäveden kirkonkylästä tullut tie haarautui Savonrannan ja Liperin suuntiin. Tienristeyksen tuntumaan olivat sijoittuneet kestikievari, kansakoulu ja postitoimipaikka. Rautatie linjattiin Varkaudesta Vihtariin länsi-itä-suuntaisena, mutta Vihtarissa se kääntyy jyrkästi kohti pohjoista. Asema sijoitettiin mutkan puolivälissä olevalle suoralle. Asemarakennus valmistui arkkitehti Thure Hellströmin piirustusten mukaan vuonna 1938, ja asema-alueelle rakennettiin myös vesitorni. Junaliikenne Varkaudesta Vihtariin alkoi juuri talvisodan puhjettua 1. joulukuuta 1939 ja Vihtarista edelleen Viinijärvelle välirauhan aikana huhtikuussa 1940.
Laajojen asumattomien salojen keskellä sijaitsevan Vihtarin aseman ympäristöön ei muodostunut mitään taajamaa, vaan asutus sijaitsi hajallaan aseman ja parin kilometrin päässä olevan tienristeyksen lähistöllä. 1990-luvulla Vihtari oli ainoa miehitetty liikennepaikka Varkauden ja Viinijärven välillä sekä matkustajajunien kohtaamispaikka. Lipunmyynti asemalla lopetettiin kesäkuussa 2000 ja miehitys marraskuussa 2003, kun rataosan kauko-ohjaus otettiin käyttöön. Asemarakennus siirtyi Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007.
Vihtarin rautatieasemalla oli käytössä Suomen rataverkon viimeisimpiin kuuluneet siipiopastimet eli "semaforit" sekä AGA-kaasuvilkkuvalolaitteella varustetut esiopastimet. Ne poistettiin käytöstä 20. lokakuuta 2003 ja samalla liikennepaikan kampiasetinlaite purettiin. Tulosuuntien siipiopastimet korvattiin kolmivaloisilla pääopastimilla, ja lähtöluvan antaa Pieksämäen kauko-ohjaaja radiolla. Nykyisin liikennettä Vihtarin liikennepaikalla ohjataan kaukokäytöllä Pieksämäen liikenteenohjauskeskuksesta käsin ja asetinlaitteena on Mipro MiSo TCS -tietokoneasetinlaite. Asetinlaitetta ei ole sijoitettu asemarakennuksen sisälle vaan metalliseen konttitilaan. Asemarakennus ei jäänyt kuitenkaan aivan tyhjilleen, sillä se on linjaradion releaseman laitetilana. Liikenteenohjauksen muututtua myös aseman miehitys lopetettiin.
Raakapuun kuormaus lopetettiin Vihtarissa 2010-luvulla.
HAL Laboratory

HAL Laboratory, Inc. () on japanilainen videopelejä kehittävä yritys, joka perustettiin 21. helmikuuta 1980. Yrityksen nimi perustuu kuviteltuun HAL 9000 -tietokoneeseen elokuvassa "". HAL Laboratory tekee sopimuksen alaisena videopelejä Nintendon konsoleille, ja on tunnettu kuuluisasta pelihahmostaan Kirbysta.
1990-luvun alkupuolella yritys tuotti joitakin pelejään nimellä "HALKEN". Jotkin heidän varhaisimmistaan peleistä julkaistiin myös "HAL American" nimen alla.
Yrityksen entinen toimitusjohtaja Satoru Iwata oli myöhemmin Nintendon neljäs toimitusjohtaja.
Pelit ja pelisarjat.
Muita pelejä.
HAL on kehittänyt näitä pelejä yhteistyössä jonkin muun yrityksen kanssa
Hahmontunnistus

Hahmontunnistus () on koneoppimisen osa-alue, jonka tavoitteena on kehittää datasta malleja tai kaavoja tunnistavia järjestelmiä. Hahmontunnistusta sovelletaan muun muassa tietotekniikassa ja robotiikassa, mutta myös lääketieteessä sekä ihmisen ja koneen vuorovaikutuksen tutkimuksessa. 
Tieto- ja sähkötekniikan tutkijoiden yksi ensimmäisistä laajasti tutkituista tutkimuskysymyksistä oli kuvista tehtävä kohteidentunnistus, esimerkiksi kasvojen etsiminen kuvasta, ja siksi "hahmo" (engl. "pattern") yleistyi terminä tieteellisissä artikkeleissa. Kohteentunnistuksesta ja muista vastaavista tutkimusongelmista alettiin käyttämään nimeä hahmontunnistus. Hahmo viittaa kuvissa toistuvaan muotoon, joka oppimalla pystytään tunnistamaan sama muoto uusista kuvista. 
Käytännön esimerkkejä hahmontunnistuksen sovelluksista ovat esimerkiksi puheen automaattinen tallentaminen tekstiksi, kirjasta skannatun tekstin siirtäminen tekstinkäsittelyohjelmaan, ihmisten kasvojen tunnistaminen tai roskapostien tunnistaminen saapuneiden sähköpostien joukosta. 
Hahmontunnistuksen menetelmät ovat laajasti käytössä tietokonenäössä, äänen ja puheen analyysissa, luonnollisen kielen prosessoinnissa ja robotiikassa, joilla aloilla niitä myös kehitetään.
Hahmontunnistusjärjestelmä.
Perinteinen (2010-luvulle asti) hahmontunnistusjärjestelmä määritellään nelivaiheisena prosessina:
Ensimmäisessä vaiheessa hankitaan tarvittava data, pääsääntöisesti mittaamalla fyysisiä suureita ja muuntamalla näin saatu analoginen data digitaaliseen muotoon. Toisessa vaiheessa data esikäsitellään, usein erilaisin digitaalisen signaalinkäsittelyn keinoin, kuten suodatus tai pääkomponenttianalyysi. Kolmannessa vaiheessa esikäsitelty mittausdata kuvataan piirreavaruuteen. Tässä vaiheessa datan voidaan tietyssä mielessä katsoa muuttuvan informaatioksi. Neljännessä vaiheessa piirreavaruuteen kuvatut näytteet luokitellaan kahteen tai useampaan luokkaan käyttäen luokitinta.
Vuodesta 2012 vallitsevaksi lähestymistavaksi tuli ns. syväoppiminen (engl. deep learning), jossa piirreirroitusta ei tehdä enää erikseen vaan ongelman kannalta oleelliset piirteet opitaan datasta samalla kun opitaan luokittelu.
Hahmontunnistusmentelmien luokittelu.
Hahmontunnistusmenetelmät voidaan jakaa kolmeen luokkaan, jotka ovat tilastollinen hahmontunnistus, syntaktinen hahmontunnistus ja neuraalinen hahmontunnistus. Näistä tilastollisessa hahmontunnistuksessa oletetaan, että etsittävällä hahmolla on tilastollinen jakauma kussakin luokassa, joihin kyseisen piirteen avulla halutaan luokitella. Syntaktinen hahmontunnistus olettaa vastaavasti, että on olemassa jokin rakenne, jonka perusteella luokittelu voidaan tehdä. Neuraalinen hahmontuunistus on näistä kolmesta menetelmästä uusin ja se on käytännössä epälineaarinen regressiomalli, joka osaa itsenäisesti kaivaa datasta olennaiset piirteet ja muodostaa näiden välille monimutkaisia riippuvuussuhteita.
Profeetta Elian kirkko (Viipuri)

Profeetta Elian kirkko (; aikaisemmin Neitsyt Marian elävöittävän lähteen ikonin kirkko) on Viipurissa sijaitseva ortodoksinen kirkko. Ennen alueluovutuksia Profeetta Elian kirkko oli Viipurin suomalaisen ortodoksiseurakunnan pääkirkko. Kirkko otettiin uudelleen kirkolliseen käyttöön vuonna 1997. Profeetta Elian kirkko sijaitsee entisessä Repolan kaupunginosassa lähellä Papulan kaupunginosaan vievää rautatien ylittävää siltaa. Kirkko kuuluu Venäjän ortodoksisen kirkon Viipurin hiippakuntaan.
Historia.
Kirkon suunnitteli arkkitehti Johann Brockmann, mutta piirustuksia ei noudatettu kellotornin osalta. Kirkko rakennettiin tiilestä ja rapattiin. Kirkko valmistui vuonna 1796 ja tuolloin se vihittiin Neitsyt Marian elävöittävän lähteen ikonin muistolle. Kirkkoa korjattiin vuosina 1932–1933 ja 1939.
Profeetta Elian kirkkoa korjattiin vuonna 1939 ja kirkossa ehdittiin korjauksen jälkeen pitää vain yksi jumalanpalvelus ennen talvisodan syttymistä. Kirkko ei kärsinyt suuria vaurioita talvisodassa, mutta se paloi Viipurin takaisin valtauksen yhteydessä jatkosodan alussa vuonna 1941. Jäljelle jäi vain tiilirunko, jonka kaupungin uudet valtiaat purkivat jatkosodan jälkeen pois rakennusmateriaaliksi. 
Venäläiset rakensivat kirkon uudestaan vuonna 1997.
Arkkitehtuuri.
Profeetta Elian kirkko on suorakaiteenmuotoinen rakennus, jonka länsipäässä on kellotorni ja itäpäässä puoliympyrän muotoisessa apsiksessa alttari. Pääsisäänkäynti on kellotornin alaosassa. Tornin katto on kellomainen ja sen päällä on pieni sipulikupoli, jonka päällä on risti. Kirkkosalissa on satulakatto ja sen keskellä on pienen varren päässä pieni sipulikupoli ja sen päällä risti. Pääovi ja kellotornin avoimet ääniaukot olivat kaariaukkoja ja kirkon ikkunat suorakaiteen muotoisia. 
Profeetta Elian kirkon pinta-ala on 241 neliömetriä. Matalaa kirkkosalia kattoi tasakatto, jonka reunat oli holvattu. Tätä holvattua osaa koristivat maalaukset. Ikonostaasi oli yksikerroksinen.
Bloodhound Gang

Bloodhound Gang oli yhdysvaltalainen yhtye, joka perustettiin vuonna 1988 Pennsylvaniassa. Yhtyeen musiikki on yhdistelmä punkia, hip hopia, dancea, rockia ja metallia. Bloodhound Gangin levyjä on myyty maailmanlaajuisesti yli kuusi miljoonaa kappaletta.
Bloodhound Gang julkaisi kaksi vuotta myöhemmin ensimmäisen pitkäsoittonsa "Use Your Fingers", joka vielä edusti old school hip hoppia. Silloin mukana mukana oli jäsen Daddy Long Legs, joka lähti yhtyeestä erimielisyyksien takia. Yhtye tuli tunnetuksi toisen albuminsa "One Fierce Beer Coaster"in aikoihin sen hittisinglen "Fire Water Burn" siivittämänä. Albumilla yhtye oli jättänyt vanhan old school rapin lähes kokonaan taakseen lisäten hardcore punkia ja rockia. Varsinainen maine kuitenkin tuli yhtyeen kolmannen albumin "Hooray for Boobies"in aikoihin. Albumin tunnettuja kappaleita mm. "The Bad Touch", "The Ballad of Chasey Lain" ja "Mope". Yhtye piti vuoden 2000 jälkeen pitkän tauon. Tauko loppui vuoden 2004 aikana, jolloin yhtye valmisteli uusia kappaleita neljännelle albumilleen. 
Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat mm. "The Bad Touch", "Mope", "The Ballad of Chasey Lain", "I Hope You Die", "Fire Water Burn", "Foxtrot Uniform Charlie Kilo" ja "Uhn Tiss Uhn Tiss Uhn Tiss".
2005 julkaistiin yhtyeen albumi "Hefty Fine". Albumin ensimmäinen single "Foxtrot Uniform Charlie Kilo" sai soittoa musiikkikanavilla. Yhtye sai myös yllättävästi albumin toisesta singlestä "Uhn Tiss Uhn Tiss Uhn Tiss" klubikappaleen, joka parodioi humoristisesti perusklubikappaletta. Yhtye julkaisi singlen "Screwing You on the Beach at Night" 2007, josta tehtiin myös musiikkivideo. Se parodioi Chris Isaakin tunnetuimman kappaleen "Wicked Gamen" musiikkivideota. Yhtye julkaisi vuonna 2015 heidän viidennen albuminsa. 
Lokakuussa 2008 yhtyeen pitkäaikainen kitaristi Lupus Thunder poistui yhtyeestä ja tilalle tuli Daniel P. Carter.
Yhtye on konsertoinut Suomessakin muutamaan otteeseen muun muassa Provinssirockissa vuosina 1999 ja 2000.
Haastattelussa 2017, Hasselhoff sanoi yhtyeen jatkavansa toimintansa, vain jos Donald Trump luopuisi presidentin valasta.
Pietari–Moskova-rata

Pietari–Moskova-rata on Venäjän rataverkkoon kuuluva rautatie. Radan pääteasema on Pietarissa Moskovan asema ja Moskovassa Leningradin rautatieasema. Rata on noin 649 kilometriä pitkä ja kulkee Leningradin, Novgorodin, Tverin ja Moskovan alueen läpi. Tärkeimpiä radan väliasemia ovat Tšudovo, Malaja Višera, Bologoje, Tver ja Klin.
Suomen Helsingin ja Moskovan väliä kulkeva Tolstoi-yöpikajuna pysähtyy Pietarin ja Moskovan välillä vain Tverissä.
Historiaa, kohti nopeampia yhteyksiä.
Pietari–Moskova-rata on Venäjän toiseksi vanhin ratalinja. Venäjän ensimmäinen rautatie kulki Pietarista Pauluskoihin ja se valmistui vuonna 1837. Viisi vuotta myöhemmin, 1. helmikuuta 1842, Venäjän tsaari Nikolai I antoi määräyksen Pietari–Moskova-radan rakentamiseksi. Rakentamispäätös aiheutti jonkin verran kiistelyä, koska rautatien pelättiin aiheuttavan yhteiskunnallisia muutoksia, jos kansalaisille sallittaisiin matkustusmahdollisuus. Rata avattiin liikenteelle lähes kymmenen vuotta kestäneiden rakennustöiden valmistuttua 1. marraskuuta 1851. Ensimmäinen matkustajajuna lähti Pietarista kello 11.15 ja saapui Moskovaan seuraavana päivänä kello 9.00. Matka kesti yhteensä 21 tuntia 45 minuuttia, ja keskinopeus oli noin 30 kilometriä tunnissa.
Vuosina 1855–1923 rautatietä kutsuttiin nimellä Nikolain rautatie () silloisen hallitsijan Nikolai I:n mukaan.
Vuodesta 1931 liikennöi Krasnaja strela -juna (Punainen nuoli), joka lähtee iltaisin Pietarista ja Moskovasta kello 23.55. Matka kestää 8 tuntia keskinopeuden ollessa noin 70 km/h. Vuodesta 1976 lisättiin toinen vuoro, nimeltä "Ekspress", joka lähtee 4 minuuttia Krasnaja strelan jälkeen.
Vuonna 2001 otettiin käyttöön Škoda TšS200 -veturia käyttävä Nevski Ekspress, jonka suurin nopeus on 200 km/h. Siemensin valmistama Sapsan aloitti liikenteen marraskuussa 2009 ja saavuttaa 250 km/h nopeuden.
1-Up Studio

1-Up Studio, ennen nimellä Brownie Brown, on Nintendon Tokioon vuonna perustama videopelejä kehittävä pelitalo. Yrityksen henkilöstö koostuu pääosin entisen Squaren 2D-artisteista, jotka ovat työskennelleet pelin "Legend of Mana" parissa. Yrityksen neljä perustajajäsentä ovat Squaren suositun "Seiken densetsu" ("Mystic Quest", "Secret of Mana") -pelisarjan kehittäjiä. 
Yhtiön nimi vaihtui vuonna 2013.
Äijänsuo

Äijänsuo on Raumalla sijaitseva liikuntakeskus, joka käsittää Äijänsuon jäähallin, Äijänsuon jalkapallostadionin, talviharjoitteluhallin, harjoitusjäähallin ja jalkapallokentän sekä uimahallin.
Fernando de Noronha

Fernando de Noronha on Brasilialle kuuluva 21 saaren saaristo Atlantin valtameressä, Rio Grande do Norten osavaltion edustalla. Itse saaristo kuuluu Pernambucon osavaltioon. Suurin, saaristolle nimensä antanut saari on noin 17 neliökilometriä, ja koko saaristo on 26 neliökilometrin kokoinen. Saaristo sijaitsee 545 kilometrin päässä Recifestä ja 360 kilometrin päässä Natalista. Vuonna 1988 suurin osa saaristosta julistettiin kansallispuistoksi alueen uhanalaisten eläinten ja kasvillisuuden suojelemiseksi. Fernando de Noronhasta tuli Unescon maailmanperintökohde vuonna 2001 yhdessä Rocasin atollin kanssa.
Kansallispuistoksi julistamisesta huolimatta saarten maanpäällinen ekosysteemi ei ole toipunut. Kun saarta käytettiin vankilana 1700-luvulla, suurin osa alkuperäisestä kasvistosta tuhottiin, jotta karkuun päässeet vangit olisi helpompi löytää. Tämän lisäksi saarelle on levinnyt esimerkiksi pellavaa, jonka runsas leviäminen entisestään vaikeuttaa alkuperäisen kasviston toipumista. Myös rotat, hiiret ja liskot häiritsevät lintujen lisääntymistä.
Fernando de Noronha on kansainvälisestikin kuuluisa sukeltamiseen hyvin soveltuvista lämpimistä vesistään. Suurin vedenalainen nähtävyys on 62 metrin syvyyteen 3. lokakuuta 1983 uponnut brasilialainen korvetti "Ipiranga".
Fernando de Noronhan samanniminen pääsaari muodostaa suuren osan koko saariston pinta-alasta. Sen pinta-ala on noin 17 neliökilometriä ja väkiluku vuonna 2010 oli 2 630.
Bergerac

Bergerac on BBC:lle vuosina 1981–1991 tehty, 87 jaksoa käsittävä brittiläinen rikosdraamasarja. Sarjan idea oli Robert Banks Stewartin, käsikirjoituksesta vastasivat hänen lisäkseen Jeffrey Caine ja Nick McCarthy. Tapahtumat sijoittuvat Kanaalisaariin kuuluvalle Jerseylle.
Bergeracin tunnusmelodia on George Fentonin säveltämä ja se sai BAFTA Awards -palkinnon vuonna 1982 kategoriassa ”Best Original Television Music”.
Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1, Nelonen ja MTV Sarja.
DVD-julkaisut.
Sarjasta on Britanniassa on julkaistu viisi ensimmäistä tuotantokautta. Suomenkielisen tekstityksen sisältävä ensimmäisen kauden boksi julkaistiin Suomessa lokakuussa 2007, ja toisen kauden boksi ilmestyi helmikuussa 2009.
Camelot Software Planning

Camelot Software Planning on japanilainen videopelejä kehittävä yritys. Vuonna 1991 perustetun Sonic! Software Planning -yrityksen perustajajäsenet perustivat Camelotin vuonna 1994. Se on tunnettu parhaiten Nintendolle tuottamistaan Spin-off-nimikkeistä, kuten "Mario Golf". Ennen yhteistyötään Nintendon kanssa Camelot tuotti pelejä Segan konsoleille sekä PlayStationille.
Camelot oli alun perin yksi Segan jaostoista (tunnettiin nimellä "Sonic Software Planning"), ja sen tarkoitus oli luoda peli "Shining in the Darkness" Sega Mega Drivelle. Vuonna 1995 Camelot erosi virallisesti Segasta, mutta suostui olemaan julkaisematta pelejä muille alustoille ja jatkamaan "Shining"-pelien kehitystä. Vuonna 1998 Sega kohdisti resurssinsa uuteen konsoliinsa Sega Dreamcastiin, jättäen Camelotin ja viimeisimmän osan Shining Force III:sta syrjemmälle. Tästä suivaantuneena Camelot teki sopimuksen Nintendon kanssa, mikä johti "Golden Sun" -pelien kehitykseen.
Holga

Holga on yksinkertainen kiinalaisvalmisteinen muovinen keskikoon filmikamera. Useimmat pitävät Holgaa lelukamerana, mutta Holgalla on myös vahva kannattajajoukko niin sanottujen vakavien valokuvauksen harrastajien keskuudessa. Kameralle tyypillisiä piirteitä ovat vahva vinjetointi, epäterävyys, valovuodot ja vääristymät. Nämä ominaisuudet aiheutuvat kameran valmistuksen olemattomasta laadunvalvonnasta ja ehkä myös osittain heikosta suunnittelusta. Näitä piirteitä pidetään yleensä valokuvan laatua heikentävinä ominaisuuksina, mutta Holgan tapauksessa ne lasketaan usein eduksi. Holgan yksilölliset piirteet tuovat parhaassa tapauksessa huomattavaa lisäarvoa kuvaan.
Historia.
Holga on juontaa juurensa T. M. Leen vuonna 1969 Hongkongiin perustamasta salamalaitetehtaasta. Tehdas valmisti salamalaitteita nimellä WOC (Wing On Cheung) ja käytti yrityksen logona kiinalaisia merkkejä, jotka vastaavat ilmaisua "ho gwong", mikä tarkoittaa "erittäin kirkasta". Yritys siirtyi menestyksekkäästä salamalaitteiden valmistuksesta lopulta myös kameroiden valmistukseen ja kantoninkiinaksi lausuttu yrityksen logo "Hol-gon" vakiintui kameran nimeksi, saaden vielä anglosaksisen kirjoitusasun Holga. Holga-kamera julkaistiin 1982 ja sitä markkinoitiin alun perin halpana opiskelijoille ja keskiluokalle suunnattuna joka perheen kamerana.
Ominaisuudet.
Linssi.
Holgassa on kiinteä, yksiosainen linssi, jonka polttoväli on 60 mm. Linssi on valmistettu yleensä muovista, mutta joissakin nykymalleissa lasista. Kamerassa on aukkovalinta, jonka kaksi asentoa ovat "aurinkoinen" (f/11) ja "pilvinen" (f/8). Käytännössä on kuitenkin havaittu, ettei aukkokytkimen asento vaikuta lainkaan todellisen aukon kokoon, joka on kiinteästi noin f/13. Linssin heikko optinen laatu aiheuttaa kuvan pehmeyttä ja kromaattista aberraatiota eli väripoikkeamia. Lähes koko linssin muodostama piirtoalue tallentuu filmille ja luo kuvaan Holgalle tyypillisen vinjetoinnin.
Runko.
Kameran runko on täysin muovinen ja mekaaninen. Useimmissa yksilöissä takakansi ja muutama muu sauma vuotaa valoa eikä kameran käyttämä 120-koon rullafilmi pysy riittävän tiukalla keloilla, vaan löystyy irroten filmitasolta. Suljin ja filmin kelaus ovat täysin toisistaan riippumattomat ja mahdollistavat useamman valotuksen samalle ruudulle. Suljinaika on kiinteä ja arviolta 1/100 sekuntia, mutta saattaa vaihdella hieman yksilöstä riippuen.
Filmit.
Holga käyttää 120-koon rullafilmiä ja mahdollistaa kuvaamiseen 6x6- tai 6x4,5- formaatissa. Herkkyydeltään ISO 400 vastaavat mustavalkofilmit (esimerkiksi Ilford HP5+, Ilford XP2 Super ja Kodak BW400CN) toimivat usein Holgassa parhaiten.
Muuntelu.
Holga-puristit eivät välttämättä parantele omia kameroitaan millään tavoin, mutta useimmat tekevät helpoimman modifikaation eli teippaavat pahiten valoa vuotavat saumat valoa läpäisemättömällä teipillä. Tähän tarkoitukseen soveltuu hyvin sähköteippi ja eristysnauha. Suositeltavia teippauskohtia ovat ainakin takakannen saumat ja filmin laskuri-ikkuna.
Behind the Front

Behind The Front on Black Eyed Peasin vuonna 1998 julkaistu debyyttialbumi. Ensimmäinen levy ei ollut vielä suuri menestys. Kappaleessa "Love Won't Wait" on laulamassa R&amp;B- ja soul-tähti Macy Gray.
Plateau-Central

Plateau-Central on hallintoalue Burkina Fason keskiosassa. Sen pääkaupunki on Ziniaré. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan alueella on 696 372 asukasta. Sen pinta-ala on 8 571 tai 8 605 neliökilometriä.
Maantiede, ilmasto ja luonto.
Vuonna 2001 perustettu alue käsittää 3,1 prosenttia Burkina Fason pinta-alasta. Se rajoittuu pohjoisessa Nordin ja Centre-Nordin, idässä Centre-Estin, etelässä Centre-Sudin ja Centren ja lännessä Centre-Ouestin alueisiin. Maisemaa leimaavat 300–400 metriä korkea puolitasanko ja tasalakiset kukkulajonot. Jokia ovat osan vuodesta virtaavat Nakambé eli Valkoinen-Volta, Nazinon eli Punainen-Volta, Massili ja Koulottoko. 
Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 600–800 millimetriä. Sadekausi kestää pohjoisessa kesäkuusta syyskuuhun. Kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia, avointa metsää ja galleriametsiä.
Hallinnollinen jako ja asutus.
Alueeseen kuuluu kolme provinssia, 20 departementtia, kolme kaupunkikuntaa, 17 maalaiskuntaa ja 530 tai 544 kylää. Provinssit ovat Ganzourgou, Kourwéogo ja Oubritenga. Kaupunkeja ovat niiden keskukset Zorgho, Boussé ja Ziniaré.
Alueella asuu 5,0 prosenttia Burkina Fason väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 7,9 prosenttia, mikä on huomattavasti alle maan keskiarvon (22,7 %).
Asukkaat ovat etupäässä moseja. Lisäksi on jonkin verran fulbeja ja bisoja. Puhutuimmat kielet ovat moore (93,3 %), fulani (4,9 %) ja bisa (1,2 %).Muslimeja on 59,6, katolisia 25,3, animisteja 11,0 ja protestantteja 3,4 prosenttia.
Talous.
Väestöstä 94 prosenttia harjoittaa maanviljelyä ja karjanhoitoa. Muita elinkeinoja ovat kalastus, käsityöammatit, kaupankäynti ja teollisuus. Talouteen vaikuttaa maan pääkaupungin Ouagadougoun läheisyys.
Alueen nähtävyyksiä ovat Laongon graniittiveistokset, Manégan museo ja Ziniarén eläinpuisto.
Ian Stewart (juoksija)

Ian Stewart (s. 15. tammikuuta 1949 Handsworth, Birmingham) on skotlantilainen kestävyys-, maasto- ja keskimatkojen juoksija.
Stewart aloitti juoksuharrastuksen nuoruudessaan veljensä Peterin kanssa. Hän voitti 1966 Midlandsin nuorten mestaruuden ja 1968 Midlandsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan nuorten mestaruuden. Stewart luki artikkelin yhdysvaltalaisesta maileri Jim Ryunista, jonka jälkeen hän alkoi harjoitella Ryunin tapaan erittäin kovaa. Tuloksia tuli jo vuonna 1969, kun hän voitti keväällä sisäratojen Euroopan mestaruuden 3 000 metrin juoksussa uudella Yhdistyneen kuningaskunnan ennätyksellä 7.55,4. 11. kesäkuuta samana vuonna Stewartista ja hänen veljestään tuli ensimmäiset veljekset, jotka juoksivat mailin alle neljään minuuttiin, kun Ian kellotti ajan 3.57,3 ja Peter 3.57,7. Elokuussa Stewart voitti ensimmäisen Yhdistyneen kuningaskuntien amatöörimestaruuden voittamalla 5 000 metrin juoksun ajalla 13.39,8. Saman vuoden EM-kisoissa hän voitti 5 000 metriä ajalla 13.44,8.
Vuonna 1970 Stewart osallistui Kansainyhteisön kisoihin, joissa häntä vastaan asettuivat 5 000 metrillä muun muassa samoissa kisoissa 1 500 metriä voittanut Kipchoge Keino ja Australian Ron Clarke. Stewart aloitti loppukirinsä 450 metriä ennen maalia ja voitti kilpailun Euroopan ennätysajalla 13.22,8. Aika oli maailmantilaston toiseksi nopein.
1971 Stewart voitti Yhdistyneen kuningaskunnan hallimestaruuden 3 000 metrillä ajalla 7.50,0. Münchenin olympialaisissa Stewart sijoittui Lasse Virénin voittamassa 5 000 metrin kilpailussa pronssille ohittaen Steve Prefontainen loppusuoralla. Stewartin loppuaika oli 13.27,6. Vuonna 1974 hän sijoittui Kansainyhteisön kisoissa 5 000 metrillä viidenneksi ja 10 000 metrin juoksussa kuudenneksi, jonka jälkeen hän alkoi harrastaa kilpapyöräilyä.
Stewart palasi yleisurheilun pariin vuonna 1975, kun hän voitti Euroopan hallimestaruuden 3 000 metrillä ja voitti maastojuoksun MM-kultaa. Stewart ei selviytynyt Montrealin olympialaisten 10 000 metrin kilpailuun, sillä hän oli loukkaantuneena olympiakarsintojen aikaan. Hänet kuitenkin nimitettiin olympiajoukkueeseen 5 000 metrille. Stewart oli kärjen tuntumassa vielä kierros ennen maalia, mutta Lasse Virén nousi neljänteen olympiakultaansa ja Stewart putosi lopulta seitsemänneksi.
Vuonna 1977 Stewart juoksi 8. toukokuuta 10 mailin maantiejuoksussa ajan 45.13. Myöhemmin samana vuonna hän teki ennätyksensä 10 000 metrin juoksussa ajalla 27.43. Urheilu-uransa jälkeen Stewart on toiminut muun muassa Yhdistyneen kuningaskunnan yleisurheiluliiton kilpailujohtajana. Vuosina 2008–2012 hän oli maansa olympiakisoihin tähdänneiden kestävyysjuoksijoiden päävalmentaja.