tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sandra Kalniete

Sandra Kalniete (s. 22. joulukuuta 1952) on latvialainen poliitikko. Hän toimi toukokuusta marraskuuhun 2004 Latvian EU-komissaarina. Kalniete on ollut Latvian liberaalidemokraattisen Yhtenäisyys-puolueen europarlamentaarikko vuodesta 2009.
Kalniete syntyi Togurissa Tomskin alueella. Hän opiskeli vuosina 1977–1981 Latvian taideakatemiassa ja työskenteli taidehistorioitsijana. Hän julkaisi vuonna 1989 Latvian tekstiilitaiteita käsittelevän kirjan ja vuonna 2001 kirjan "Ar balles kurpem Sibirijas sniegos", jonka suomennos "Tanssikengissä Siperiaa" ilmestyi vuonna 2007.
Kalniete aloitti poliittisen uransa 1980-luvun lopulla ja työskenteli Latvian itsenäistyttyä maan ulkoministeriössä. Kalniete on toiminut Latvian suurlähettiläänä YK:ssa (1993–1997), Ranskassa (1997–2000) ja Unescossa (2000–2002).
Ringerike

Ringerike on kunta Buskerudin läänissä Norjassa. Se sijaitsee noin 50 kilometrin päässä Oslosta. Kunnan hallinnollinen keskus on Hønefossin kaupunki. Ringeriken kunnassa oli 31 581 asukasta vuoden 2024 alussa.
Historia.
Ringeriken kunta syntyi vuonna 1964, kun Holen, Tyristrandin, Hønefossin, Norderhovin, Ådalin sekä osa Flån kunnasta yhdistyivät. Vuonna 1977 Holen kunnasta tuli jälleen itsenäinen kunta.
Media.
Paikallislehti "Ringerikes Blad" ilmestyy kolmesti viikossa.
MAT Macedonian Airlines

MAT (Македонски Авио Транспорт, Makedonski Avro Transport)-Macedonian Airlines oli Pohjois-Makedonian eli tuolloisen Makedonian tasavallan kansallinen lentoyhtiö. Se operoi lentojansa Skopjen ja Ohridin lentoasemilta. 
Lentoyhtiö perustettiin 16. tammikuuta 1994 ja aloitti ensimmäiset lentonsa 23. kesäkuuta 1994 
Skopjesta Zürichiin käyttäen Boeing 737-200-lentokonetta. Yhtiön omistivat Zivko Gruevski ja Zlatko Petrovski (tammikuussa 2005). Vuonna 2000 Makedonian tasavallan hallitus myönsi MAT:lle kansallisen lentoyhtiön statuksen 10 vuodeksi.
MAT lopetti toimintansa 1. syyskuuta 2009.
William Hurt

William McChord Hurt (20. maaliskuuta 1950 Washington, D.C. – 13. maaliskuuta 2022 Portland, Oregon) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja Oscar-voittaja.
Ura.
Hurt valmistui 1968 Middlesexin koulusta, jossa hänellä oli ollut useita päärooleja koulunäytelmissä. Hän pääsi Tuftsin yliopistoon opiskelemaan teologiaa, mutta päätyi kuitenkin Juilliardin draamakouluun.
Hurt aloitti näyttelijänuransa teatterista, mutta siirtyi pian elokuviin. Hän voitti vuonna 1986 parhaan miespääosan Oscarin elokuvasta "Hämähäkkinaisen suudelma". Lisäksi hän on ollut Oscar-ehdokkaana elokuvista "Sanaton rakkaus", "Broadcast News – suora lähetys" ja "A History of Violence".
Hurt esitti usein intellektuelleja, mutta hän näytteli myös muunlaisissa rooleissa, kuten elokuvissa "Rakastan sinut kuoliaaksi" ja "A History of Violence", jossa Hurt näyttelee gangsterijohtaja Richie Cusackia.
Hurt oli "Time"-lehden perustajan Henry Lucen poikapuoli. Hänellä on neljä lasta, joista yksi ranskalaisnäyttelijä Sandrine Bonnairen, yksi Sandra Jenningsin ja kaksi Heidi Hendersonin kanssa. Lisäksi hän on ollut naimisissa Mary Beth Hurtin kanssa 1971–1982 ja hänellä oli lyhyt suhde Marlee Matliniin 1986.
Toukokuussa 2018 Hurtilla todettiin luihin asti levinnyt terminaalivaiheeseen edennyt eturauhasen syöpä. Hurt kuoli 71-vuotiaana 13. maaliskuuta 2022.
Palkintoja.
Oscarit.
Ehdokkaana:
Golden Globet.
Ehdokkaana:
Savonlinnan Työväen Palloseura

Savonlinnan Työväen Palloseura (lyh. STPS) on vuonna 1946 perustettu savonlinnalainen jalkapalloseura. 
Vuodesta 2013 lähtien STPS:n edustusjoukkue on eriytetty omaksi seurakseen (Edustus STPS - Savonlinnan Seudun Palloseura ry) ja Savonlinnan Työväen Palloseura r.y. jatkaa junioritoimintaa.
Edustus STPS:n edustusjoukkue pelaa 3-divisioonassa ja II-joukkue (Estura) 5-divisioonassa. Parhaimpana jalkapallokautenaan STPS on taistellut noususta I-divisioonaan KTP;n kanssa 1977. 1994 STPS palkittiin Suomen ensimmäisenä Fair Play -seurana. 1996 seura valittiin Suomen ensimmäiseksi jalkapalloilun sinettiseuraksi. Naisten joukkue voitti futsalin Suomen mestaruuden vuonna 2005. Vuonna 2008 seuralle myönnettiin Pohjola-palkinto maakunnallisena tunnustuksena laadukkaasta ja moniarvoisesta seuratyöstä. Pelipassin omaavia harrastajia seurassa on 376 (v. 2011).
Miesten edustusjoukkue pelasi vuosina 1979–1980 nimellä "Estura" ja 1990-luvulla nimellä "FC Savonlinna".
The Proclaimers

The Proclaimers on vuonna 1983 perustettu skotlantilainen yhtye, jonka muodostavat identtiset kaksoset Charlie ja Craig Reid.
Yhtye nousi suuren yleisön tietoisuuteen esiinnyttyään tammikuussa 1987 Channel Four -kanavan ohjelmassa "The Tube", minkä jälkeen "Letter From America" nousi Yhdistyneen kuningaskunnan singlelistalla kolmanneksi ja albumi "This is the Story" myi kultalevyyn oikeuttavan määrän. Yhtyeen seuraava albumi "Sunshine on Leith" sisälsi hittikappaleet "I'm Gonna Be... (500 Miles)" ja "I'm on My Way".
Charlie ja Craig Reid ovat intohimoisia edinburghilaisen Hibernianin kannattajia. Kappale "Sunshine on Leith" soitetaan jokaisen joukkueen kotiottelun yhteydessä, ja "I'm Gonna Be..." kun joukkue tekee maalin. He myös kannattavat julkisesti Skotlannin itsenäisyyttä ja ovat toimineet Scottish National Party -puolueessa.
SexyPöxyt

SexyPöxyt on jalkapalloseura Espoon Laaksolahdesta. Seuran edustusjoukkue pelaa miesten Kolmosessa. Seuran puheenjohtaja on Timo Walden. Merkittävimpiin entisiin pelaajiin kuuluu Veikkausliigan entinen toimitusjohtaja Jan Walden. Seurassa on pelannut myös lukuisia entisiä liigapelaajia.
Seura on oman kuvauksensa mukaan tullut tunnetuksi lähinnä alkuaikojen omatekoisista ruskeista pelipaidoistaan ja ”pöxyhengestään”, mikä tarkoittaa ”nuorten pelaajien luottamusta itseensä ja tovereihinsa”.
Joukkueen noustessa kolmanteen divisioonaan Palloliitto ei hyväksynyt joukkuetta nimellä SexyPöxyt, vaan se lyhennettiin muotoon Pöxyt.
Seuran kakkosjoukkue, Pöxyt/TNT, pelaa Nelosessa.
Hudson (joki)

Hudson on joki New Yorkin osavaltiossa Yhdysvaltain itäosissa. Se on 507 kilometriä pitkä ja laskee Atlantin valtamereen New Yorkin kaupungin kohdalla.
Kulku.
Hudson saa alkunsa Adirondackvuorilta ja virtaa etelään kohti Atlanttia. Sen valuma-alueeseen kuuluu suurin osa New Yorkin osavaltion itäosista.
Hudson voidaan jakaa neljään osuuteen. Yläjuoksu virtaa 0,26 prosentin kaltevuudella 150 kilometrin matkan Adirondackin metsien läpi. Vesi on kirkasta, ja joenpohjana on soraa ja kiviä. Veden määrä on suurimmillaan keväällä lumien sulaessa vuorilta. Virtaamaa säädellään Indian Laken tekojärvellä.
Hudsonin toinen osuus on leveä ja lähes tasainen. Joki virtaa maalaismaisemassa 100 kilometrin matkan. Joen pohja on mutaa, hiekkaa ja vesikasveja.
Kolmas osuus alkaa 250 kilometriä ennen merta Mohawk-sivujoen haarasta ja on 100 kilometrin mittainen. Joenuoma on keskimäärin 8 metriä syvä ja 900 metriä leveä, eikä kallistusta käytännössä ole lainkaan. Vuorovesi nostaa joen pintaa 0,8–1,6 metrillä, jolloin virtaus kääntyy takaisinpäin. Joenpohja on hiekkaa, mutaa ja kasvillisuutta. Kesäisin veden lämpötila nousee yli 26 asteen, ja talvella joki saa jääpeitteen.
Joen viimeiset 100 kilometriä Newburghista New York Cityyn on murtovettä uomassa, joka on syvimmillään 66 metriä ja leveimmillään viisi kilometriä.
Historia.
Hudson on nimetty englantilaisen tutkimusmatkailijan ja merenkulkijan Henry Hudsonin mukaan, joka Alankomaiden lipun alla löysi joen vuonna 1609.
Alueen alkuperäisasukkaille algonkineille ja irokeeseille Hudson tarjosi runsaasti ravintoa. Eurooppalaisille joki on ollut tärkeä liikenneväylä 1600-luvulta alkaen. Sen varrella käytiin Yhdysvaltain vapaussodan tärkeimmät taistelut. Joki on myös ollut suosittu maisemamaalausten aihe, ja se antoi nimensä Hudson River -taidemaalarikoulukunnalle. Hudsonin suojelu oli näkyvässä osassa Yhdysvaltain ympäristöliikkeen syntyvaiheissa.
Joen uomaa on muokattu voimakkaasti etenkin keskijuoksulla, jotta jokea olisi helpompi liikennöidä. Joessa on useita vesivoimaloita, ja sen keskijuoksulla on 14 patoa. Erien kanava, joka avattiin 1825, loi Hudsonjoelta kulkuyhteyden Suurille järville. Kanava teki New Yorkista tärkeimmän sataman Euroopan viennille ja tuonnille sekä siirtolaisuudelle.
Hudsonia hyödynnetään nykyisin virkistäytymiseen, kalastukseen, tavaraliikenteeseen ja juomavedeksi. Joki oli vielä 1970-luvulla melko saastunut, mutta nykyisin se on saatu pitkälti puhdistettua.
”Hudsonjoen ihmeeksi” kutsutaan 15. tammikuuta 2009 tapahtunutta hätälaskua, jolloin US Airwaysin lento 1549 joutui tekemään hätälaskun Hudsonjokeen. Kaikki koneen 155 ihmistä selvisivät hengissä.
Eläimistö.
Hudsonissa ja sen rannoilla on rikas eliöstö. Joessa elää yli 200 kalalajia, joista noin puolet ovat joen alajuoksulla eläviä merikaloja. Yläjuoksun kylmässä vedessä elää vain muutamia kalalajeja. Suurimpia nisäkkäitä ovat majavat ja merinisäkkäät kuten hylkeet, delfiinit ja valaat.
Lempi Pursiainen

Lempi Pursiainen (o.s. "Kärki", 31. tammikuuta 1919 Rautavaara – 26. lokakuuta 2012 Kuopio) oli 13 muistelmateosta ja romaania julkaissut kirjailija. Hänen poikansa on teologi ja poliitikko Terho Pursiainen.
Pursiaisen kirjallinen tuotanto:
Hot Bird

Hot Bird on Eutelsatin tietoliikennesatelliittiperhe geostationaariselle radan sijaintipaikassa 13 astetta itä. Asemapaikassa on useita satelliitteja, joiden kautta lähetetään muun muassa digitv- ja HDTV -kanavia.
Hot Bird 8 pohjautuu EADS Astrium -yhtiön Eurostar 3000 -satelliittirunkoon, joita on toiminnassa kuusi kappaletta. Se on suurin eurooppalainen tietoliikennesatelliitti painaen noin 5000 kg. Sen kärkiväli aurinkopaneelit avattuna on 45 metriä. Se on myös radiohyötykuormaltaan Eutelsatin voimakkain: siinä on 64 kappaletta Ku-taajuuskaistan transponderia. Se on kolme kertaa tehokkaampi kuin edellisen sukupolven Hot Bird-satelliitit. Satelliitin toimintaikä on 15 vuotta.
Backus–Naur-muoto

Backus–Naur-muoto ("BNF", "Backus–Naur form") on metakieli, jota käytetään ilmaisemaan kontekstiriippumattomia kielioppeja. BNF on nimetty sen kehittäneiden John Backuksen ja Peter Naurin mukaan. Kieltä oli aluksi kutsuttu myös nimellä "Backus Normal Form" mutta nimi muutettiin Naurin mukaan seurauksena Donald Knuthin kirjeestä "Communications of the ACM:lle" (1964). Knuthin mukaan "Backus–Naur form" nimi:
Backus–Naur-muotoa käytetään usein ohjelmointikielien, tiedostomuotojen ja protokollien kielioppien esitysmuotona. Sitä käytetään myös esittämään osia luonnollisten kielten kieliopeista. Useimmat ohjelmointikielien oppikirjoista dokumentoivat kielen BNF-muodossa. Joillain muunnelmilla on omat kielioppinsa.
"Extended BNF" (EBNF) on kielen laajennettu muoto. EBNF-muodosta on julkaistu ISO-standardi ISO/IEC 14977:1996. BNF-muodolla on ongelmia mikäli metasymbolit codice_1 esiintyvät määriteltävässä kielessä. Niklaus Wirth ehdotti EBNF-muotoa "Communications of the ACM" -lehdessä vuonna 1977.
"Augmented Backus–Naur" (ABNF) -muodosta on IETF:n määrittelyt (korvaa ) ja sen päivitetty versio
Hämähäkkinaisen suudelma

Hämähäkkinaisen suudelma ("Kiss of the Spider Woman") on yhdysvaltalais-brasilialainen draamaelokuva vuodelta 1985. Se kertoo kahdesta miehestä, jotka 1970-luvulla sotilasjuntan aikana ovat joutuneet argentiinalaiseen vankilaan ja oppivat kunnioittamaan toisiaan. Toinen on poliittinen vanki, ja toinen on vankilassa homoseksuaalisuutensa takia.
Elokuvan on ohjannut Hector Babenco, ja se perustuu Manuel Puigin romaaniin "Hämähäkkinaisen suudelma". Sen pääosissa ovat William Hurt, Raúl Juliá ja Sonia Braga.
Hämähäkkinaisen suudelman tarinaa voidaan kuvata sanoin "elokuva elokuvassa". Hurt kertoo Juliálle episodimaisesti saksalaisen toisen maailmansodan aikana tehdyn elokuvan "Hämähäkkinaisen suudelma" juonta. Toisin kuin useimmissa muissa sisäisissä kertomuksissa, tässä ei ole väliä, miten elokuva elokuvassa päättyy. Tärkeämpi juoni keskittyy vankien elämään.
Hurt sai elokuvasta parhaan miespääosan Oscarin, ja elokuva oli ehdolla myös muun muassa parhaasta elokuvasta. Lisäksi Hurt sai roolityöstään Baftan ja Cannesin elokuvajuhlilla parhaan näyttelijän palkinnon . Yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures palkitsi sekä Hurtin että Julián parhaasta miespääosasta ja nimesi elokuvan yhdeksi vuoden kymmenestä parhaasta.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Hämähäkkinaisen suudelman" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Palkinnot.
Oscarit.
Ehdokkaana:
Palkintoehdokkuudet.
Golden Globet.
Ehdokkaana:
Muurahaiskeko

Muurahaiskeko on muurahaisten pesän yläpuolinen keko. Keon rakennusaineina käytetään Suomessa yleisimmin neulasia ja vanhoja lehtiä sekä muuta maasta löytyvää orgaanista ainetta.
Suomessa esiintyvistä muurahaisista kekoja rakentavat "Formica"-suvun lajit: kaikki kekomuurahaislajit, kaikki loviniskamuurahaislajit, mustapäämuurahainen ja verimuurahainen. Yksi havainto on myös kiiltomuurahaisen kekopesästä. 
Pesän perustaminen.
Kun nuori kuningatarmuurahainen on paritellut muutaman kuhnurin kanssa neitsytlennollaan, se suuntaa lentonsa kohti maata ja nykii siipensä irti. Sen jälkeen kuningatar kaivaa pesän ja munii sinne. Pian syntyvät ensimmäiset työläiset alkavat rakentaa kekoa kuningattaren kaivaman kuopan päälle. Keon kasvaminen nopeutuu uusien työläisten syntyessä ja lopulta se saattaa olla useita metrejä korkea.
Tietyt muurahaislajit, esimerkiksi Euroopassa ja osissa Aasiaa tavattava verimuurahainen ("Formica sanguinea"), eivät perusta lainkaan omaa pesää, vaan niiden hedelmöittyneet kuningattaret tunkeutuvat jonkin pienemmän muurahaislajin pesään ja syrjäyttävät sen vanhan kuningattaren. Isäntälajin työläiset hoitavat vieraan kuningattaren jälkeläisiä kuin omiaan, ja ennen pitkää kaikki isäntälajin työläiset ovat kadonneet ja pesä siirtynyt toisen lajin hallintaan.
Tongariron kansallispuisto

Tongariron kansallispuisto on Uuden-Seelannin vanhin kansallispuisto. Se sijaitsee Pohjoissaarella ja on ollut Unescon Maailmanperintöluettelossa vuodesta 1990 lähtien.
Tongariron kansallispuistosta tuli maailman neljäs kansallispuisto, kun se avattiin lokakuussa 1894. Puiston keskellä sijaitsevat Ruapehun, Ngauruhoen ja Tongariron toimivat tulivuoret. Puiston pinta-ala on 795,98 km². Se sijaitsee 330 kilometriä Aucklandista etelään ja 320 kilometriä Wellingtonista pohjoiseen. Puisto on myös lähellä Taupojärveä. Lännessä sijaitsevat Whanganuijoki ja Whanganuin kansallispuisto.
Tongariron kansallispuisto kuuluu lauhkeaan vyöhykkeeseen. Alue on maoreille historiallisesti tärkeä ja siellä sijaitsee yhä joitain heidän uskonnollisia kohteitaan. Puiston nykyinen kävijämäärä on noin miljoona vuodessa, joista ulkomaisia vierailijoita arvioidaan olevan yli satatuhatta vuosittain.
Kansallispuisto on yksi maailmanperintöluettelon sekakohteista, eli se täyttää sekä kulttuuri- että luonnonkohteille asetettuja vaatimuksia. Kansallispuiston vuoret ovat merkittäviä maorien kulttuurissa, ja lisäksi puistossa on aktiivisia ja sammuneita tulivuoria, monipuolisia ekosysteemejä ja mahtavia maisemia. Se täyttää maailmanperintöluettelon kriteerit VI, VII ja VIII.
Kansallispuiston alueella on tulivuorimassiivi. Alue sijaitsee Pohjoissaaren tuliperäisten alueiden kesiosassa. Massiivin pääosa on Tongariron tulivuori, jonka yläosat ovat romahtaneet usean suuren perättäisen purkauksen johdosta. Tilalle on muodostunut useita kraattereita ja kaksi huippua. Massiivissa on jäännöksiä 12 kartiosta. Massiivin keskiosasta purkautuu kaasuja. Tongariron huipuista toinen on 1968 metriä ja toinen 1959 metriä korkea. Korkeammalle huipulle on tiedetysti kiivetty 1867. Eteläisen kraatterin läheisen solan kautta kulkee vaellusreitti, joka memee Mangatepopon majalta Ketetahin majalle ja se jatkuu Red Craterin harjanteelle ja edelleen Emerald Lakesin järvelle. 
Lähteet.
Jolene Blalock

Jolene Blalock (s. 5. maaliskuuta 1975 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka aloitti mallina. Hänet tunnetaan ehkä muun muassa vulkanilaisen T'Polin roolista "" -sarjassa. Ennen Star Trekiä hän oli näytellyt Medeiaa elokuvassa "Taistelu kultaisesta taljasta" ("Jason and the Argonauts", 2000).
YAML

YAML on merkintäkieli, jonka loivat Clark Evans, Ingy döt Net ja Oren Ben-Kiki vuonna 2001. YAML on lyhenne sanoista ”YAML Ain’t Markup Language”, mutta kehityksen alkuvaiheessa nimen sanottiin tulevan sanoista ”Yet Another Markup Language”. YAML:iä käytetään usein konfiguraatiotiedostoissa, mutta sitä voi käyttää myös muunlaiseen tietojen talletukseen.
Esimerkki.
Esimerkki merkintäkielestä:
--- # Favorite movies, block format
- Casablanca
- Spellbound
- Notorious
--- # Shopping list, inline format
[milk, bread, eggs]
Faaraomuurahainen

Faaraomuurahainen ("Monomorium pharaonis") on pienikokoinen hiekanjyvän värinen muurahainen, joka on saapunut Suomeen todennäköisesti jostain lämpimästä maasta. Faaraomuurahaista pidetään tuhoeläimenä, sillä se muun muassa saastuttaa elintarvikkeita ja levittää sairaaloissa erilaisia tauteja. Faaraomuurahaisten hävittäminen on vaikeaa, sillä useimmat hyönteismyrkyt eivät yllä sen pesään.
Ulkonäkö ja koko.
Työläis-faaraomuurahainen on 2 mm pitkä, hiekankeltainen muurahainen. Sen takaruumiin kärki on tumma. Koiraat ovat samankokoisia, mutta mustia. Kuningatar on noin 4 mm pitkä, ja jonkin verran tummempi kuin työläiset.
Levinneisyys.
Faaraomuurahaiset ovat kotoisin tropiikista, mutta levinneet ihmisen mukana laajalle. Faaraomuurahainen lisääntyy vain, kun lämpötila on yli +18 °C, eli kylmän ilmaston maissa se majailee mielellään lämmitetyissä rakennuksissa.
Elintavat.
Faaraomuurahaiset syövät eläinperäistä ruokaa, kuten kuolleita hyönteisiä ja ulosteita. Toisin kuin mauriaiset, ne suosivat proteiinipitoista ravintoa, kuten liha ja veri.
Faaraomuurahainen saattaa tehdä pesänsä pieniinkin rakoihin. Yhdyskuntaan kuuluu kuningatar ja joitakin työläisiä.
Metsähevosmuurahainen

Metsähevosmuurahainen ("Camponotus herculeanus", suom. joskus myös aitohevosmuurahainen tai pelkkä hevosmuurahainen) on suurin muurahaislaji Suomessa. Sen pituus vaihtelee 6−18 millimetriin ja väritykseltään se on tumma. Työläiset voivat olla punamustia. Hevosmuurahaissuvun muurahaislajeilla on vain yksi jaoke keski- ja takaruumiin välissä. Metsähevosmuurahaiset eivät syö puuta, mutta ne kaivavat siihen käytäviään ja asuvat tavallisesti niin elävien kuin kuolleidenkin havupuiden sisällä. Laji saattaa vaurioittaa puutalojen rakenteita, mutta vauriot jäävät yleensä pariin hirsimetriin. 
Metsähevosmuurahaisia esiintyy koko maassa ja se on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi lajiksi. Laajemmin lajia esiintyy Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Hevosmuurahaisten sukuun kuuluvat Suomessa lisäksi Etelä-Suomessa harvinaisena esiintyvä punahevosmuurahainen ("Camponotus ligniperda") ja aivan lounaisimmassa ja kaakkoisimmassa kulmassa tavattu mustahevosmuurahainen ("Camponotus vagus").
Eurovision laulukilpailu 1988

Eurovision laulukilpailu 1988 käytiin 30. huhtikuuta 1988 Simmonscourt Pavillionissa Dublinissa, Irlannissa. Kilpailun juonsivat Pat Kenny ja Michelle Rocca. Kilpailun voitti Sveitsiä edustanut Céline Dion kappaleella ”Ne partez pas sans moi”.
Kilpailuun osallistui 21 maata. Myös Kyproksen piti osallistua, mutta maan edustuskappale paljastui uudeksi versioksi Kyproksen karsinnoissa vuonna 1984 kuullusta kappaleesta, ja täten Kypros diskattiin.
Kappaleet.
Kapellimestarit.
Lähes jokainen maa lähetti oman kapellimestarin johtamaan maansa kappaleen.
Geraldine Page

Geraldine Sue Page (22. marraskuuta 1924 Kirksville, Missouri – 13. kesäkuuta 1987 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja Oscar-voittaja.
Pagen ensimmäinen rooli oli 17-vuotiaana chicagolaisen metodistikirkon näytelmässä. Hän opiskeli Chicagossa 1942–1945 draamakoulussa ja näytteli vuoteen 1950 kesäteatterissa. Hän muutti 1950 New Yorkiin.
Page työskenteli New Yorkissa monissa hanttihommissa, kunnes sai 1952 roolin Off-Broadwayltä Tennessee Williamsin näytelmässä "Summer and Smoke". Tuotannolla oli melko vaatimattomat puitteet, mutta se sai ylistäviä arvioita ja siitä tuli myös yleisömenestys. Se johti myös päärooliin sekä Broadwayllä että elokuvissa. Hän oli elokuvassa "Hondo, yksinäinen vaeltaja" John Waynen vastanäyttelijänä.
Page 1950-luvulla Hollywoodin musta listalla, sillä hän oli opiskellut Uta Hagenin alaisuudessa. Tämä tunnettiin liberaaleista arvoistaan. Page palasi Hollywoodin vuonna 1961 elokuvassa "Kivinen enkeli".
Ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa Page sai parhaasta naissivuosasta "Hondosta". Yhteensä Page oli ehdolla Oscariin kahdeksan kertaa. Hän voitti lopulta 1987 parhaan naispääosan Oscarin elokuvasta "Matka unelmiin". Page voitti urallaan myös mm. yhden BAFTAn, kaksi Emmyä ja kaksi Golden Globea . Lisäksi hän oli ehdolla neljästi teatterialan Tony-palkintoihin .
Page oli kahdesti naimisissa. Vuodet 1954–1957 hän eli yhdessä viulisti Alexander Schneiderin kanssa. Vuodesta 1963 Page oli naimisissa kuolemaansa asti näyttelijä Rip Tornin kanssa. He saivat kolme lasta: tyttären (näyttelijä Angelica Torn) ja kaksoispojat.
Munuaisongelmistakin kärsinyt Page kuoli vuonna 1987 sydänkohtaukseen.
Palkintoja.
Oscarit.
Ehdokkaana:
BAFTAt.
Ehdokkaana:
Emmyt.
Ehdokkaana:
Golden Globet.
Ehdokkaana:
Eurovision laulukilpailu 1991

Eurovision laulukilpailu 1991 oli 36. Eurovision laulukilpailu. Se pidettiin Roomassa 4. toukokuuta 1991. Kilpailun juonsivat Italian vuosien 1964 ja 1990 euroviisuvoittajat Gigliola Cinquetti ja Toto Cutugno. 
Alun perin kisat oli määrä pitää San Remossa. Lähi-idän kriisi ja sen vuoksi käynnistynyt Persianlahden sota sekä Jugoslavian kiristynyt tilanne saivat kuitenkin Italian yleisradioyhtiön RAI:n siirtämään kisat turvallisempaan (ja halvempaan) paikkaan. Kilpailun voitti Ruotsia edustanut Carola kappaleella "Fångad av en stormvind". Ruotsi ja Ranska saivat kilpailussa saman verran pisteitä. Molemmat maat saivat yhtä paljon eli neljä kertaa täysiä pisteitä (12), mutta koska Ruotsi oli saanut enemmän toiseksi parhaita pisteitä (10) eli Ruotsi viisi kertaa ja Ranska vain kaksi, julistettiin tällöin Ruotsi voittajamaaksi.
Suomea kilpailussa edusti Kaija Kärkinen kappaleella "Hullu yö", joka sijoittui sijalle 20 ja sai vain kuusi pistettä. Suomi sai yhden pisteen Islannilta ja Kreikalta sekä neljä pistettä Irlannilta. Alankomaat vetäytyi kisasta. Malta palasi takaisin pitkältä 15 vuoden pituiselta tauoltaan. Tauko johtui siitä, että maa menestyi heikosti edellisvuosina.
Kappaleet.
Kapellimestarit.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale.
Nuojuan rautatieasema

Nuojuan rautatieasema () oli rautatieasema Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi Vaalan kunnassa Nuojuan kylässä, Vaalan ja Utajärven asemien välisellä rataosuudella noin kahdeksan kilometrin päässä Vaalasta Utajärven suuntaan. 
Thure Hellströmin suunnittelema asemarakennus rakennettiin Utajärven ja Vaalan välisen rautatien rakentamistöiden yhteydessä vuonna 1927. Samanlaiset asemarakennukset rakennettiin myös Madekoskelle, Rovalle, Sosoon, Hyrkkäälle ja Niskaan. Asemarakennuksen makasiiniosaa jatkettiin vuonna 1939. Toisen kerran rakennusta laajennettiin 1948, jolloin suoritettiin myös toisen kerroksen muutostyöt. Asemarakennus toimi sittemmin kylätalona, ja se purettiin huhtikuussa 2024 uuden puutavaraterminaalin rakentamisen yhteydessä.
Liikennepaikka avattiin liikenteelle rataosan Utajärvi–Vaala valmistuessa vuonna 1929. Nuojuan kylässä sijainnut sahalaitos oli rautatiekuljetusten pääasiallinen käyttäjä. Lisäksi kahden kilometrin päästä idässä sijaitsevasta Santamäestä tuotiin hiekkaa radan kunnossapitotarpeisiin.
Liikennepaikan itäpuolella sijaitsi myös vaihde, josta erkanivat pistoraiteet Jylhämän ja Nuojuan vesivoimalaitostyömaille. Raiteet olivat käytössä 1940–1950-lukujen vaihteessa, kun voimalaitospatoja rakennettiin. Voimalaitosten valmistuttua raiteet vaihteineen purettiin pois. Ratalinjat ovat edelleen nähtävillä sekä kartalla että luonnossa.
Henkilöliikenne lakkautettiin 1980-luvulla lättähattuliikenteen päättyessä, ja se jäi miehittämättömäksi ratatyökoneiden väistöpaikaksi. Liikennepaikalla ei koskaan ollut varsinaisia turvalaitteita vaihteiden lukitusta lukuun ottamatta.
Liikennepaikan pääraiteen vaihteet purettiin syksyllä 2004 ja ratapiha purettiin kesällä 2005. Liikennepaikka poistui rautatieliikennepaikkojen luettelosta 5. kesäkuuta 2005 julkaistun uuden luettelon myötä. Ratahallintokeskus julkaisi 31. tammikuuta 2007 päätöksen, jonka mukaan Nuojuan liikennepaikka avattaisiin uudelleen linjavaihteena 3. kesäkuuta 2007.. Liikennepaikan avaaminen uudelleen linjavaihteena kuitenkin peruttiin 18. toukokuuta 2007. Vuonna 2023 aloitettiin uuden raakapuuterminaalin rakennustyöt.
Madekosken seisake

Madekosken seisake () oli rautatieliikennepaikka Suomen rataverkolla rataosalla . Oulun kaupungin Madekosken kaupunginosassa sijaitseva liikennepaikka otettiin käyttöön osuuden Oulu–Muhos valmistuessa 1927. Liikennepaikka sijaitsi Helsingin päärautatieasemaan nähden ratakilometrillä km 765,8 mitattuna Haapamäen ja Oulun rautatieasemien kautta. Sen etäisyys Oulusta oli noin 13 kilometriä.
Asemarakennus on rakennettu vuonna 1927 Thure Hellströmin tyyppipiirustusten peilikuvana. Samanlaiset asemarakennukset rakennettiin myös Rovalle, Sosoon, Hyrkkäälle, Niskaan ja Nuojualle. Nykyisin asema on yksityisasuntona, ja omistaja on laajentanut rakennusta 1990-luvulla.
Madekosken liikennepaikka ei olemassaolonsa aikana kertaakaan toiminut itsenäisenä liikennepaikkana, vaan se oli Oulun liikennepaikan alainen seisake tai laiturivaihde. Asemalla oli noin 600 metrin mittainen sivuraide, jota voitiin käyttää tavaran kuormaamiseen ja purkamiseen. Sivuraide purettiin tavaraliikenteen siirtyessä maanteille.
Henkilöliikenne Madekoskella lopetettiin 28.5.1972. Lopullisesti liikennepaikka suljettiin kesäkuussa 1973. 2000-luvulla Oulun seudulla alkaneen museojunaliikenteen myötä seisakkeella pysähtyvät rataosalla liikennöivät lättähatut.
Osakasluettelo

Osakasluettelo tarkoittaa osakeyhtiön omista osakkeistaan ja niiden omistajista (osakkaista) pitämää luetteloa. 
Osakasluettelo on Suomessa oltava jokaisella sellaisella osakeyhtiöllä, joka ei kuulu arvo-osuusjärjestelmään. Arvo-osuusjärjestelmään liittyneen osakeyhtiön osakasluettelo on arvo-osuusjärjestelmässä.
Osakasluettelo suomalaisessa osakeyhtiössä.
Osakasluettelosta tulee ilmetä kunkin osakkeenomistajan nimi ja osoite, yksilöityjen osakkeiden tai osakekirjojen määrä osakelajeittain sekä osakkeiden antamispäivä. Jos yhtiöjärjestyksessä niin määrätään, osakasluetteloon merkitään osoitteen sijasta kotikunta ja syntymäaika. Erot osakkeiden antamissa oikeuksissa ja velvollisuuksissa on merkittävä osakasluetteloon. Luettelossa on oltava myös merkintä osaketta rasittavasta pantti- tai muusta oikeudesta, jos osakkeesta ei ole annettu osakekirjaa.
Osakeyhtiön hallitus on sakon uhalla velvoitettu pitämään osakasluetteloa julkisesti nähtävillä yrityksen pääkonttorissa ja luettelosta on kaikilla oikeus saada jäljennös kopiointikuluja vastaan.
Osakasluettelon merkitys.
Osakkeenomistajan status suomalaisessa osakeyhtiössä syntyy käytännössä osakasluetteloon tehdyllä merkinnällä. Sillä, joka on saanut osakkeen, on oikeus käytää osakkeenomistajan oikeuksia vasta sitten, kun hänet on joko merkitty osakasluetteloon tai hän on ilmoittanut saantonsa yhtiölle ja esittänyt siitä luotettavan selvityksen. Osakasluettelomerkinnän konkreettisin seuraus on mahdollisuus käyttää osakkeeseen liittyvää äänioikeutta. Osakasluettelomerkintä ei kuitenkaan ole välttämätön niiden varallisuuspitoisten oikeuksien käyttämiseksi, joita käytetään esittämällä osakekirja, lippu (kuten osinkokuponki) tai yhtiön antama muu todistus.
Merkintä osakasluettelossa toimii vahvana näyttönä osakkeen omistajuudesta. Merkintä ei kuitenkaan tee henkilöstä osakkeenomistajaa, jos hän ei myös tosiasiassa omista kyseistä osaketta. Näin on esimerkiksi silloin, kun osake on jo myyty, mutta osakasluettelossa on vielä vanhan osakkeenomistajan tiedot.
Jos yhtiön hallitus on kieltäytynyt tekemästä osakasluettelomerkintää, omistaja voi siitä huolimatta käyttää osakkeenomistajan oikeuksiaan yhtiökokouksessa, jos hän pystyy osoittamaan omistuksensa yhtiökokoukselle.
Osakeluettelo.
Aiemmin suomalaisten osakeyhtiöiden oli pidettävä osakasluettelon lisäksi osakeluetteloa. Osakeluettelossa osakkeet tai osakekirjat oli luetteloitu numerojärjestyksessä.
Vantaan Salamat

Vantaan Salamat on Länsi-Vantaalta kotoisin oleva yleisurheiluseura. Seuran kotikenttä on Myyrmäen yleisurheilukenttä. 
Vantaan Salamat ry on perustettu 7.5.1975. Tällöin seura erosi omaksi yleisurheiluseurakseen Etelä Vantaan Urheilijat ry:stä, jossa yleisurheilujaosto oli aloittanut toiminnan vuonna 1972. Salamia edeltänyt EVU:n yleisurheilujaosto käynnisti lapsille Suomen ensimmäisen ympärivuotisen yleisurheilukoulun, ja vuoden 1975 jälkeen toimintaa jatkoi Vantaan Salamat. 
Vuonna 1981 seura aloitti yhdessä Iltalehden kanssa vuosittaiset Lehtipojan Salamakisat, jotka 1985 saivat jatkoa, kun järjestettiin ensimmäiset Finlandia Junior Gamesit, parhaimmillaan jopa 4000 nuorta keränneet kansainväliset kisat. Heti 1990-luvun alussa Salamat sai Urheiluliitolta maan ensimmäisten seurojen joukossa Nuori Suomi -sinetin tunnustuksena laadukkaasta lasten ja nuorten hyväksi tehdystä työstä. 
Historiansa parhaan Kalevan Malja -pistesaaliin seura saavutti 1999 yltäen valtakunnassa yhdeksänneksi. Tähtiseura -laatuohjelman Lasten ja nuorten  Tähtiseuramerkin seura sai vuonna 2017.  
Seuran oma huippu-urheilutapahtuma Kultainen Keihäs järjestettiin vuosina 2016-2024. Vuonna 2025 Salamat järjesti keihäänheiton talvimestaruuskilpailut. Salamat on kuulunut myös Vantaan Maratonin järjestäjiin vuodesta 1994 alkaen. 
Vantaan Salamoita ovat edustaneet muun muassa Toni Huikuri, Antti Kalliomäki ja Riku Illukka. 
Seuran puheenjohtaja on Jani Merimaa. 
Salamat voitti vuonna 2022 nuorten Seuracupin C-finaalin.
Vantaan kaupunki palkitsi Salamat Vantaan Vuoden liikuttaja -palkinnolla helmikuussa 2025. Suomen olympiakomitea palkitsi Salamat Tulevaisuuden urheiluseura -palkinnolla kesäkuussa 2025. Me-säätiö palkitsi Salamat Suomen vaikuttavin iso seura -palkinnolla kesäkuussa 2025. 
Vantaan Salamat harjoittelee vuonna 2021 uusitulla Myyrmäen yleisurheilukentällä. Kenttä avattiin vuonna 1979, ja siellä on järjestetty lukuisia erilaisia kilpailuja, kuten nuorten SM-kilpailut vuonna 1980 ja nuorten Suomi-Saksa -maaottelu.
Nuorten arvokilpailut.
Nuorten MM-kilpailut.
19-vuotiaat.
1996 Sydney, Australia.
2000 Santiago de Chile, Chile
Mariel, taistelija

Mariel, taistelija on brittiläisen fantasiakirjailija Brian Jacquesin Redwallin taru -kirjasarjan neljäs osa. Se julkaistiin suomeksi vuonna 2000.
Juoni.
Merirosvokuningas Gabool Hurjapää hyökkäsi Salamandastronille kelloa kuljettaneeseen laivaan ja varasti kellon. Kellonvalaja Joseph ja hänen hiirityttärensä Mariel jäivät vangeiksi ja heitettiin myöhemmin Kalmankarin saarella mereen.
Mariel ajautuu rannikolle muistinsa menettäneenä ja kutsuu itseään Myrsky Lokinpieksäjäksi. Hän tapaa jänispartion, johon kuuluvat eversti Nurmikka, prikaatinkenraali Timjami ja Kunnon Roosa. He lähettävät Marielin vanhan Pakatugg-oravan mukana Redwallin luostariin, mutta heidän tiensä erkanevat. Mariel tapaa myös Redwalliin matkalla olevan jäniksen Tarquinius Loikkari Suolaheinän, joka rakasti Roosaa. Luostarissa Mariel muistaa jälleen kuka on ja lähti hiiri-Dandinin, Tarquiniuksen ja siili Tero Pistiäisen kanssa etsimään Kalmankaria Jäärä Maankiertäjän ohjeiden mukaan.
Laivarottakapteeni Silmäpuoli varasti laivan ja lähti pakoon yhä hullummaksi tulevaa Gabool Hurjapäätä. He saapuvat Sammalkukkametsän seudulle ja kaappaavat Pakatuggin, joka johdattaa heidät Redwallin luostariin ja yrittävät vallata sen. Luostariin saapunut kolmen jäniksen partio ajaa yhdessä luostarin asukkaiden kanssa rosvot pakoon ja vapauttaa orjat jäniksistä. Ainoastaan Roosa jää henkiin.
Mariel, Dandin, Tero ja Tarquinius lähtevät merelle hylätyllä merirosvoaluksella. He törmäävät sumussa toiseen merirosvolaivaan ja Dandin ja Tero jäävät vangeiksi. Mariel ja Tarquinius kohtaavat merelle lähteneen mäyrävaltias Miekantakoja Juovaselän ja lähtevät kohti Kalmankaria. Dandin ja Tero pääsevät vapaiksi, kun laivaan hyökkää Kavakagu tarkoituksenaan kukistaa Kalmankarin vastarintaliike Gaboolin ja he tapaavat sen johtajan Joseph Kellonvalajan.
Mariel, Tarquinius ja Miekantakoja tapaavat myös Kavakagun soturit ja onnistuvat voittamaan merirosvot. Taistelussa Miekantakoja heittää Gaboolin päälle jättimäisen skorpionin, joka tappoi Merirosvovaltiaan. Sitten seurue lähti kohti Redwallin luostaria, jonne Josephiksi ristitty kello jäi. Kellonvalaja jäi luostariin, mutta Mariel ja Dandin lähtivät myöhemmin vaeltamaan.
Plakiás

Plakiás () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella ja kuuluu Ágios Vasíleioksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Se kuului aiemmin Foínikaksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ágios Vasíleioksen kunnan Foínikaksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 143 (vuonna 2011).
Plakiás on osa Sellián kyläyhdyskuntaa ja sijaitsee Kreetan etelärannikolla 40 kilometriä etelään Réthymnon kaupungista. Plakiáksen pohjoispuolella on vuoristoa ja eteläpuolella Libyanmeri. Kylä muodostaa yhteenkasvaneen kaksoiskylän viereisen, Mýrthioksen kyläyhdyskuntaan kuuluvan Myrthianós Plakiáksen kylän kanssa.
Ensimmäinen virallinen maininta Plakiáksesta on vuodelta 1961. Kylä on nykyään matkailukohde ja siellä on muun muassa 1 300 metriä pitkä hiekkaranta.
Maikkulan suuralue

Maikkulan suuralue on yksi Oulun 23:sta suuralueesta. Suuralue käsittää Oulujoen etelärannalla sijaitsevat kaakkoiset kaupunginosat, rajoittuen Kaakkurin, Kaukovainion, Oulunsuun ja Sanginsuun suuralueisiin sekä Kempeleen ja Muhoksen kuntiin. Suuralueella asuu noin 9 200 asukasta ja siellä on yhteensä 1 420 työpaikkaa. Ruokakuntia on yhteensä 3 813 (1.1.2012).
Palvelut.
Peruspalvelut on keskitetty pääasiassa Maikkulan keskukseen.
Koulutus.
Maikkulan keskuksessa sijaitsevat perusasteen koulut.
Liikenne.
Alueen tärkeimmät liikenneväylät ovat valtatie Vt 22, Oulunlahdentie sekä Kajaanintie.
Kournás

Kournás () eli "Kournásjärvi" (Λίμνη Κουρνά, myös "Kurnasjärvi") on järvi Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Apokóronaksen kunnassa noin kolme kilometriä etelään Georgioúpolista, noin 20 kilometriä länteen Réthymnosta ja noin 43 kilometriä kaakkoon Chaniásta.
Kournás on Kreetan suurin luonnonjärvi. Se oli saaren ainoa suurempi järvi ennen Bramianán, Faneroménin, Potamoín ja Aposelémisin tekojärvien rakentamista, ja siksi sitä kutsutaan usein edelleen ”Kreetan ainoaksi järveksi”. Järven pinta-ala vaihtelee 0,16 neliökilometrin ja 0,58 neliökilometrin välillä. Järvi on noin 1 087 metriä pitkä ja noin 880 metriä leveä. Sen suurin syvyys on noin 22,5 metriä.
Kournás saa vetensä lähteestä, joka virtaa maan alta Lefká Óri -vuorilta eli ”Valkoisilta vuorilta”. Se on vuoriston ja metsien ympäröimä. Järvi on paikallisesti merkittävä kosteikko, koska siinä on makeaa vettä ympäri vuoden. Sen alue on suojeltu ja se on Natura 2000 -aluetta. Noin kaksi kilometriä järvestä kaakkoon sijaitsee siitä nimensä saanut Kournáksen kylä.
Antiikin aikana Koúrnas-järvi tunnettiin nimellä "Koressia" (). Järven nykyinen nimi tulee arabian kielen järveä tarkoittavasta sanasta.
Lovie Smith

Lovie Smith (s. 8. toukokuuta 1958 Gladewater, Teksas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän on toiminut pitkällä urallaan NFL:n Chicago Bearsin päävalmentajana kausina 2004–2012, Tampa Bay Buccaneersin päävalmentajana kausina 2014–2015 ja Houston Texansin päävalmentajana kaudella 2022. Lisäksi Smith toimi Illinois’n yliopiston päävalmentajana vuosina 2016-2020.
Smith valittiin Chicagon valmentajaksi Dick Jauronin tilalle vuonna 2004. Ennen valintaa hän oli ollut puolustuskoordinaattorina St. Louis Ramsissa.
Ensimmäinen kausi Bearsissa oli huono: 5 voittoa 16 ottelusta ja NFC Northin viimeinen sija. Toinen kausi alkoi huonosti, kun pelinrakentaja Rex Grossman loukkaantui kauden alussa ja hänen paikalleen laitettiin tulokas Kyle Orton. Kausi ei jatkunutkaan hyvin eikä joukkue päässyt jatkoon NFC Northista. Kausi 2005 oli hyvä, 11 voittoa 16 ottelusta ja NFC North -divisioonan voitto. Bearsit putosivat kuitenkin jo ensimmäisellä kierroksella. Smith valittiin NFL:n vuoden valmentajaksi. Seuraavalla kaudella Smith johdatti Bearsit loppuotteluun eli Super Bowliin, jossa hän kohtasi Tony Dungyn valmentaman Indianapolis Coltsin. Ensimmäistä kertaa NFL:n historiassa Super Bowlissa pelasi kaksi tummaihoista päävalmentajaa vastakkain.
Don Juan

Don Juan (italiaksi Don Giovanni) on kuvitteellinen mieshahmo, naistenmiehen ja viettelijän arkkityyppi, jota on käytetty useasti muun muassa kirjallisuudessa, säveltaiteessa ja elokuvissa. 
Don Juanin legendassa hän viettelee, raiskaa tai tappaa yläluokkaisen perheen nuoren tytön ja surmaa myös tämän isän. Myöhemmin Don Juan kohtaa isän patsaan hautausmaalla ja kutsuu tämän luokseen illalliselle. Kutsun patsas ottaa vastaan mielellään. Illalliselle isän henki saapuu Don Juanin kuoleman airuena. Patsas pyytää saada puristaa Don Juanin kättä ja kun Don Juan ojentaa kätensä, hänet vedetään helvettiin.
Useimpien tutkijoiden mukaan ensimmäinen kirjoitettu Don Juan -tarina on Tirso de Molinan "El burlador de Sevilla y convidado de piedra" (”Sevillan viettelijä ja kivinen vieras”). Se on julkaistu painetussa muodossa vuonna 1630. Tarina on kuitenkin esiintynyt Espanjassa jo vuonna 1615.
Suntribe

Suntribe on virolainen pop-yhtye. Se pääsi edustamaan maataan Eurovision laulukilpailussa 2005 Kiovassa voitettuaan Eurolaulin. Se kuitenkin karsiutui semifinaalissa, jossa se saavutti 20. sijan saaden 31 pistettä. Finaalipaikan saaminen vaati 85 pistettä.
Suntriben alkuperäiset jäsenet olivat Mari-Leen Kaselaan, Rebecca Kontus, Laura Põldvere ja Jaanika Vilipo. Euroviisuedustuksen jälkeen yhtyeeseen liittyi vielä viides jäsen, Daana Ots.
Rasistikortti

Rasistikortin eli rasismikortin käyttö tarkoittaa aiheetonta rasismisyytöstä, esimerkiksi pyrkimystä leimata etnisistä vähemmistöistä epäsuotuisia väitteitä esittävä henkilö rasistiksi riippumatta väitteiden asiasisällöstä tai henkilön motiiveista.
Kunniaväkivallan uhreja auttavan GAPF-järjestön perustaja, Irakista kunniaväkivaltaa paennut Sara Mohammad sanoo, ettei rasismikorttia ja islamofobiakorttia pidä hyväksyä. Niiden vuoksi ennen Ruotsissa oli vaikea käsitellä kunniaväkivaltaa ja -vallankäyttöä, koska monet etniset ja uskonnolliset ryhmät loukkaantuivat siitä niin herkästi ja väittivät sen olevan vain osa lähisuhdeväkivaltaa. Poliitikotkin pelkäsivät leimautumista rasisteiksi. Siksi ongelma pidettiin piilossa, mutta 2010-luvun lopulla tilanne oli jo monella tapaa parempi kuin Suomessa.
Esimerkkejä.
Yhdysvalloissa O. J. Simpsonin murhaoikeudenkäynnin aikana kriitikot väittivät O. J. Simpsonin puolustuksen käyttävän rasistikorttia (”"playing the race card"”), kun se yritti esittää Mark Fuhrmanin rasistina. Näin Fuhrmanin uskottavuus todistajana tummaihoista Simpsonia vastaan asetettiin kyseenalaiseksi.
Lieksassa vanhemmat valittivat somalityöntekijöitä käyttävän koulukyytiyrityksen turvallisuusrikkeistä ja kuljettajien kielitaidosta. Yrityksestä tehtiin rikosilmoituksia ja selvityspyyntöjä. Katsastamattomalla autolla ajaminen sekä ajopiirturin ja alkolukon todistuksen puuttuminen ylsivät ainakin syyteharkintaan. Yrittäjän mukaan kyse oli vain rasismista. Vanhemman mukaan tämä rasismikortin käyttö oli perusteetonta.
Portsarit, vartijat, poliisit ja muut kertovat usein aiheettomasta rasistikortin käytöstä. Esimerkiksi elokuussa 2012 Suomessa ulkomaalaistaustainen mies nimitteli pysäköinnintarkastajia rasisteiksi, kun nämä kirjoittivat pysäköintivirhemaksua toiselle ulkomaalaistaustaiselle, vaikka tausta ei vaikuttanut virhemaksun kirjoittamiseen. Mies sai sakkoja kunnianloukkauksesta.
Rambutaani

Rambutaani ("Nephelium lappaceum") on saippuamarjakasveihin kuuluva puulaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Malesiassa.
Puu ja hedelmä.
Rambutaani on ainavihanta noin 10 metrin korkuinen puu, jolla on parilehdykkäiset, noin 15–45 senttimetrin pituiset kiiltävät lehdet. Lehtien lehdyköitä on useimmiten 2 tai 3 paria. Lehdykät ovat soikeita tai vastapuikeita ja noin 6–18 cm pitkiä. Kukinnot ovat suunnilleen yhtä pitkiä kuin lehdet, ja kukat ovat teriöttömiä.
Hedelmät ovat punaisia tai ruskeita. Hedelmän pinta on piikkinen ja sisus läpikuultavan valkea, toisinaan hieman vaaleanpunaiseen vivahtava. Tuoreen hedelmän piikit ovat joustavia ja tuntuvat kumimaisilta. Hedelmäliha on läpikuultavaa ja maistuu mehukkaalta, makealta ja hiukan happamalta. Hedelmässä on sisällä iso siemen, jota ei syödä. nimi juontuu sen karvaisuudesta; malaijinkielinen sana "rambut" tarkoittaa hiuksia.
Viljely.
Rambutaania viljellään mm. Afrikassa, Kambodžassa, Karibian saaristossa, Keski-Amerikassa, Intiassa, Indonesiassa, Malesiassa, Filippiineillä ja Sri Lankassa. Suurin tuottajamaa on Thaimaa. Rambutaanin viljely on yleistymässä Australiassa, ja vuonna 1997 rambutaani oli Havaijin kolmen tuotetuimman trooppisen hedelmän joukossa.
Rambutaani on sopeutunut trooppiseen ilmastoon ja on herkkä alle 10 °C:n lämpötiloille. Puut viihtyvät parhaiten syvämultaisessa mäkimaastossa. Aasiassa on reilusti yli 200 rambutaanilajiketta, joista suurin osa on jalostettu kasvamaan lyhyiksi, vain noin 3–5 metriä korkeiksi; tämä helpottaa sadonkorjuuta. Puut tuottavat hedelmiä kahdesti vuodessa, kerran loppusyksyllä ja kerran alkukesällä. Yksi puu voi tuottaa 5 000–6 000 hedelmää tai enemmänkin. Nuorten hedelmätarhojen tuotanto on keskimäärin noin 1,2 tonnia hehtaarilta, mutta vanhemmat voivat tuottaa jopa 20 tonnia hehtaarilta.
Suurin osa kaupallisista lajikkeista on yksikotisia, jotka tuottavat sekä emi- että hedekukkia; lajikkeet, jotka tuottavat vain emikukkia tarvitsevat myös hedepuita. Yksikotisten lajikkeiden kukista suurin osa on hedelmiksi kehittyviä emikukkia, kun taas huomattavasti pienempi osa on hedekukkia, jotka pölyttävät emikukat. 
Käyttö.
Rambutaanit myydään yleensä tuoreina, hillottuina tai tölkkeihin säilöttyinä. Hedelmälihan voi joko syödä sellaisenaan tai käyttää erilaisiin ruokiin. Niitä käytetään yleensä jälkiruuissa, kuten hedelmäsalaateissa.
Boris Asafjev

Boris Vladimirovitš Asafjev (; 29. heinäkuuta 1884 Pietari – 27. tammikuuta 1949 Moskova) oli venäläinen säveltäjä ja musiikkitieteilijä. Hän käytti kirjailijanimeä Igor Glebov.
Asafjev opiskeli Pietarin konservatoriossa muun muassa Anatoli Ljadovin (sävellys) ja Nikolai Rimski-Korsakovin (soitinnus) oppilaana. Hän sävelsi kymmenen oopperaa, kaksikymmentäkahdeksan balettia, neljä sinfoniaa, kaksi kantaattia sekä lauluja ja kitarateoksia. Hänen tunnettu balettiteoksensa "Pariisin liekit" (1932) perustuu Ranskan vallankumoukseen; Aleksandr Puškinin aiheeseen perustuvaa balettia "Bahtšisarain suihkulähde" (1934) on esitetty paljon myös Suomessa.
Asafjev työskenteli professorina Leningradin konservatoriossa vuodesta 1925 ja Moskovan konservatoriossa vuodesta 1943; vuodesta 1945 alkaen hän johti Neuvostoliiton tiedeakatemian taidehistorian laitoksen musiikkiosastoa.
Teoksessaan "Muzykalnaja forma kak protsess" Asafjev esitti niin kutsutun intonaatioteorian. Tietokirjailijana hän kirjoitti muun muassa Mihail Glinkasta, Aleksandr Skrjabinista, Igor Stravinskista sekä muista venäläisistä ja läntisistä säveltäjistä. Hän tuki oman aikansa neuvostosäveltäjiä, kuten Sergei Prokofjevia ja Dmitri Šostakovitšia.
Bachem Ba 349

Bachem Ba 349 Natter (tarhakäärme) oli Saksan ilmavoimien toisen maailmansodan lopun rakettimoottorinen torjuntahävittäjä, jonka suunnitteli Erich Bachem.
Rakettihävittäjä nousi maasta radio-ohjattuna pystysuoraan raskaiden pommikoneiden lentokorkeuteen. Siellä sen oli tarkoitus ampua koneen nokkaan asennetuilla raketeilla pommikoneita alas. Sen jälkeen koneen ohjaamo ohjaajineen ja lentokoneen moottori palaisivat maahan laskuvarjoilla. Lentokone ei ehtinyt palveluskäyttöön ja sillä tehtiin vain yksi miehitetty lento, joka johti koelentäjän niskan murtumiseen ja kuolemaan.
Natter oli pistemäisen suojauksen () ensimmäinen toteutus, paljon myöhemmin Lockheed Starfighter ja MiG-21 suunniteltiin tällaiseen rooliin, mutta molempia käytettiin eri tavoin kuin oli suunniteltu. Hyökkäävien pommikoneiden tuhoamisessa se on ollut myös Yhdysvaltain ohjuspuolustusaloitteen (vaikka kyse siinä on ohjusten tuhoamisesta ohjuksilla) eräitä esikuvia.
Tadžikin kieli

Tadžikin kieli eli tadžikki (tadžikiksi забони тоҷикӣ, "zaboni todžikí") on Tadžikistanissa ja sen lähialueilla asuvien tadžikkien puhuma indoeurooppalaisten kielten iranilaiseen ryhmään kuuluva kieli. Sitä voi pitää myös yhtenä persian kielen standardisoiduista muodoista. Se on Tadžikistanin virallinen kieli.
Levinneisyys ja puhujamäärä.
Tadžikistanin lisäksi tadžikkeja asuu Uzbekistanissa, Kirgisiassa, Kazakstanissa ja Turkmenistanissa sekä Afganistanissa ja Iranissa. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Neuvostoliitossa oli 4,2 miljoonaa tadžikkia. Afganistanissa heitä on noin 3 miljoonaa ja Iranissa 50 000. Venäjällä tadžikin puhujia on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 131 500 henkeä.
Suurin osa tadžikeista on kaksikielisiä. Tadžikistanin pohjoisosissa he puhuvat myös uzbekkia ja kaupungeissa venäjää. Monet tadžikit osaavat kirgiisiä, kazakkia tai turkmeenia. Jagnobit ja pamirilaiset kansat puhuvat tadžikkia toisena kielenään.
Historia ja murteet.
Tadžikki kuuluu iranilaisten kielten lounaisryhmään. Tadžikkien esi-isiä ovat Keski-Aasian muinaiset iranilaiset kansat: baktrialaiset, sogdit, parthialaiset, margianalaiset, horezmilaiset, ferganalaiset ja sakat. 100-luvulla eaa. alueelle tunkeutuivat tokaarit, 500-luvulla turkkilaiset kansat ja 700-luvulla arabit. Tadžikkien kansa muodostui 800–900-luvuilla samanidien valtakunnassa, jolloin alueelle levisi yhteinen keskipersian kieli, josta nykyiset lähisukukielet persia, tadžikki ja dari ovat kehittyneet. Turkkilaisvaikutus voimistui 900-luvun lopulta lähtien. Tadžikkien kieli ja kulttuuri on kehittynyt läheisessä vuorovaikutuksessa varsinkin uzbekkien kanssa.
Kieli jakautuu pohjoiseen, keskiseen, eteläiseen ja kaakkoiseen murreryhmään, joihin kuuluu useita paikallismurteita. Ryhmien välillä on myös sekamurteita. Lainasanoja on omaksuttu arabiasta ja turkkilaisista kielistä, etenkin uzbekista.
Kirjakieli.
Tadžikit käyttivät 800-luvulta lähtien kirjakielenään klassista persiaa ("farsi", "dari"), jota kirjoitettiin arabialaisella kirjaimistolla. Arabian vaikutuksesta kirjakieli monimutkaistui ja etääntyi kansankielestä. 1800-luvun loppupuolelta lähtien se alkoi jälleen lähentyä kohti puhekieltä. Nykyinen tadžikin kirjakieli syntyi 1920–1930-luvuilla. Sen kehitykseen vaikuttivat voimakkaasti tadžikistanilaiset nykykirjailijat, varsinkin tadžikinkielisen proosakirjallisuuden perustanlaskija Sadriddin Aini.
Vuonna 1930 Neuvostoliiton tadžikit siirtyivät latinalaiseen ja vuonna 1940 kyrilliseen kirjaimistoon, jota on täydennetty lisämerkeillä ғ, қ, ҳ, ҷ, ӣ ja ӯ.
"Vuonna 1998 uudistettu tadžikin kirjaimisto"
Tadžikistanin itsenäistymisen jälkeen maassa pyrittiin palaamaan arabialaiseen aakkostoon, mutta ainakin toistaiseksi ajatuksesta on luovuttu. Kannattajansa on myös latinalaiseen kirjaimistoon siirtymisellä. Buharanjuutalaiset ovat käyttäneet tadžikin kirjoittamiseen heprealaista aakkostoa.
Nykyään tadžikki on Tadžikistanin tasavallan virallinen kieli, jota käytetään kaikilla yhteiskuntaelämän aloilla. Venäjä toimii sen rinnalla korkeakouluopetuksen, tieteen ja viranomaisten kielenä.
Shayne Culpepper

Shayne Culpepper (o.s. Wille, s. 3. joulukuuta 1973 Atlanta) on yhdysvaltalainen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija.
Culpepper harrasti maastojuoksua high school -aikoinaan, mutta aloitettuaan opintonsa Vermontin yliopistossa hän alkoi harjoitella tosissaan. Myöhemmin hän vaihtoi Coloradon yliopistoon, josta valmistui 1997. 1999 hän osallistui ensimmäisiin arvokilpailuihinsa Belfastin maastojuoksun MM-kisoissa, joissa hän sijoittui lyhyellä matkalla seitsemänneksikymmenenneksikahdeksanneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui Yhdysvaltojen olympiakarsinnoissa 1 500 metrin juoksussa neljänneksi, mutta Regina Jacobsin sairastumisen myötä selvisi Sydneyn olympialaisiin. Olympiakisoissa hän karsiutui alkuerissä.
Vuonna 2002 Culpepper synnytti pojan. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltojen maastojuoksumestaruuden sekä maansa sisäratojen mestaruuskilpailuista hopeaa 3 000 metrin juoksusta ja pronssia 1 500 metriltä. Vuonna 2004 hän voitti pronssia Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 3 000 metrillä. Samana vuonna hän voitti Yhdysvaltojen olympiakarsinnat 5 000 metrin juoksussa, mutta karsiutui Ateenan olympialaisten alkuerissä. Hän voitti 2004 myös maansa sisäratojen mestaruuden 3 000 metrillä. Maastojuoksun MM-kisoissa 2005 hän oli lyhyellä matkalla kahdeskymmenesyhdes ja oli samalla voittamassa pronssia joukkuekilpailusta.
Culpepper on naimisissa kestävyysjuoksija Alan Culpepperin kanssa.