tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Utrecht

Utrecht (holl. ) on samannimisen provinssin pääkaupunki ja neljänneksi suurin kaupunki Alankomaissa. Utrecht sijaitsee keskeisellä paikalla maa-, rautatie- ja vesiväylien solmukohdassa, Reinin ja Amsterdamin välisen kanavan varrella, ja on siksi hyvin tärkeä talous- ja kokouskaupunki. Utrechtin kaupungissa on 338 500 asukasta (1.1.2015) ja kaupunkiseudulla (stadsgewest) 640 000.
Utrechtissä sijaitsee Alankomaiden suurin yliopisto, vuonna 1636 perustettu Utrechtin yliopisto. Siellä on myös Alankomaiden rautateiden pääkonttori. Utrecht on myös yksi Alankomaiden vanhimmista kaupungeista. Historiallisessa keskustassa sijaitsee Alankomaiden korkein kirkontorni (112,3 m). Utrechtissä syntyi paavi Hadrianus VI 2. maaliskuuta 1459. 
Utrecht on Alankomaiden korkeimmalla sarjatasolla pelaavan jalkapalloseuran, FC Utrechtin kotikaupunki.
Maantiede.
Utrecht sijaitsee keskeisellä paikalla Reinin varrella. Se on tärkeä rautatiesolmukohta, josta on suora rautatieyhteys kahta lukuun ottamatta jokaisen Alankomaiden provinssin pääkaupunkiin. Utrechtiin kulkee myös kolme tärkeää moottoritietä, A2, A12 ja A27. 
Kaupungin pohjois- ja eteläpuolella on isoja asumalähiöitä, tärkein näistä on Nieuwegein.
Seutukunta.
Utrecht kuuluu hallinnollisesti yhteen Utrechtin seutukunnan kanssa. Seutukunnassa ei ole muita keskuksia kuin Utrechtin kaupunki. Silti kyliä Vleuten, De Meern ja Haarzuilens pidetään omina kylinään, eikä Utrechtin kaupunginosina. 
Seutukunnan pormestari vuodesta 2008 lähtien on A. Wolfsen.
Historia.
Varhaishistoria.
Utrecht on lähes 2 000 vuotta vanha paikkakunta. Se on saanut alkunsa roomalaisena leiripaikkana. Tämän jälkeen se oli raja-asema joenylityspaikasta (Trecht) alavirtaan (Uut). Raja-aseman avulla suojattiin kauppareittiä Englannin ja Kölnin välillä. Vuonna 1122 piispa myönsi Utrechtille kaupunkioikeudet. Kaupungin ympärille saatiin nyt rakentaa muuri. Muurin sisälle nousi hyvinrakennettuja kivitaloja ja katuverkosto. Kivitalot olivat tuohon aikaan vielä harvinaisuus muissa alankomaisissa kaupungeissa.
Nykypäivä.
Vuoden 2019 maaliskuussa kaupungissa tapahtui terrori-isku, kun turkkilainen, pitkän rikoshistorian omaava mies avasi tulen raitiovaunussa, minkä seurauksena neljä ihmistä, joista yksi oli 74-vuotias, kuoli ja 6 loukkaantui.
Ystävyyskaupungit.
Utrechtilla on kolme ystävyyskaupunkia:
Myös Hannover on ollut Utrechtin ystävyyskaupunkina, mutta kaupungit peruivat sopimuksen vuonna 1976.
Kuuluisia Utrechtilaisia:
Dafne Schippers, pikajuoksun maailmanmestari.
Unikeko

Unikeko ("Glis glis") on pieni nisäkäs, joka elää pääosin Keski- ja Etelä-Euroopassa. Britanniassa sitä esiintyy pienellä alueella istutettuna. Aikuinen unikeko on noin 16 cm pitkä, ja sillä on pitkä ja tuuhea häntä. Selkäpuolelta se on harmahtava tai ruskea, vatsapuoli on valkoinen. Unikeko on yöeläin eli nukkuu päivisin ja liikkuu lyhyen ajan öisin. Se nukkuu jopa 20 tuntia vuorokaudessa ja lisäksi talviunta seitsemän kuukauden ajan, mistä se on todennäköisesti saanut nimensäkin. Saksaksi unikeon nimi on "Siebenschläfer", ”seitsennukkuja”.
Antiikin roomalaiset kasvattivat unikekoja ruoaksi ja söivät niitä välipaloina (katso Rooman valtakunnan ruokakulttuuri). He kasvattivat niitä joko suurissa kuopissa tai – varsinkin kaupungeissa – terrakotta-astioissa, jotka muistuttivat etäisesti nykyajan hamsterihäkkejä. Unikekoja syödään edelleen Sloveniassa harvinaisena herkkuna, joskin tapa oli yleisempi ennen toista maailmansotaa. Unikekoa pidetään nykyään joskus lemmikkieläimenä.
Unikeko esiintyy muun muassa Lewis Carrollin kirjassa "Liisan seikkailut ihmemaassa", jossa Unikeko (, kirjan suomennoksissa usein murmeli ja Stephen Kingin "Unettomassa yössä" pähkinähiiri) osallistuu Hatuntekijän teekutsuille. Hahmo kertoo tarinan siirappikaivossa elävistä sisaruksista ja lopuksi höperö jänis ja Hatuntekijä työntävät sen teepannuun.
Unikeko on antanut nimensä myös jyrsijöiden lahkoon kuuluvalle unikekojen heimolle ("Gliridae").
Ezekiel Kemboi

Ezekiel Kemboi Cheboi tai Ezekiel Kemboi Yano (s. 25. toukokuuta 1982 Matira, Kenia) on kalenjin-heimoon kuuluva estejuoksija, suurimpina saavutuksinaan miesten 3 000 metrin estejuoksun olympiavoitto Ateenassa 2004 ja Lontoossa 2012 sekä maailmanmestaruus Berliinissä 2009, Daegussa 2011, Moskovassa 2013 ja Pekingissä 2015. 
Poikkeuksellisesti Kemboi ei harrastanut juoksua vielä kouluaikoinaan, vaan keskittyi pelaamaan jalkapalloa, toimimaan DJ:nä ja näyttelemään. Hän aloitti juoksuharrastuksensa omin päin koulun jälkeen, ja siirtyi estejuoksuun heimoveljiensä ja samalta Marakwetin alueelta kotoisin olevien Moses Kiptanuin ja William Mutwolin innoittamana. Huhtikuussa 2001 hän osallistui estejuoksukilpailuihin ja voitti juoksun ajalla 8.56. Suoritus teki vaikutuksen maajoukkuevalmentaja Paul Erengiin, joka kutsui Kemboin pian juuri valmistuneeseen korkean paikan harjoittelukeskukseen.
Kemboi kirjoitti lukuisille eurooppalaisille managereille, joista vain Enrico Dionisi vastasi. Toukokuussa 2001 Kemboi kävi juoksemassa Euroopassa kahden viikon aikana viisi kilpailua, ja paransi henkilökohtaisen ennätyksensä aikaan 8.23,66. Kenian maajoukkuekarsinnoissa vuoden 2001 Afrikan nuorten mestaruuskilpailuihin hän sijoitti toiseksi Mike Kipyegon jälkeen, mutta voitti lopulta mestaruuden Mauritiuksella järjestetyissä kisoissa ajalla 8.39,80.
Vuonna 2002 Kansainyhteisön kisoissa Kemboi sijoittui toiseksi Stephen Cheronon ("myöh." Saif Saeed Shaheen) jälkeen ja Afrikan mestaruuskilpailuissa neljänneksi.
Pariisin maailmanmestaruuskilpailuissa 2003 Ezekiel Kemboi Cheboi kävi tiukan kamppailun entistä joukkuetoveriaan, Qatariin siirtynyttä Saif Saeed Shaheenia ("aik." Stephen Cherono) vastaan häviten tälle loppusuoran kirikamppailussa lopulta alle sekunnin erolla.
Ateenan olympialaisissa 2004 Kemboi oli ennakkosuosikki, kun Kenian Olympiakomitea ei antanut periksi Qatariin loikanneen Shaheenin osallistumisen estäneessä pykälässä, joka kieltää kansalaisuutta vaihtaneen urheilijan kilpailemisen olympiakisoissa kolmen vuoden ajan. Ateenan olympialaisten loppukilpailu meni odotusten mukaisesti kenialaisten hallinnassa, ja lopulta Kemboi voitti joukkuetoverinsa Brimin Kiprop Kipruton 0,3 sekunnilla, Paul Kipsiele Koechin varmistaessa Kenian kolmoisvoiton.
Helsingin MM-kisoissa 2005 Kemboi hävisi jälleen mestaruuskamppailun Shaheenille jääden hopealle. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän saavutti kolmannen MM-hopeansa häviten tällä kertaa maanmiehelleen Brimin Kiprop Kiprutolle. Pekingin olympialaisissa 2008 Kemboi jäi seitsemänneksi.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Kemboi voitti viimein maailmanmestaruuden. Hänen voittoaikansa 8.00,43 oli uusi kisaennätys. Hän uusi mestaruutensa Daegun MM-kilpailuissa 2011 ajalla 8.14,85. Lontoon olympialaisissa 2012 Kemboi voitti toisen olympiakultansa ajalla 8.18,56. Kolmannen maailmanmestaruutensa hän voitti Moskovassa 2013 ajalla 8.06,01 ja neljännen Pekingissä 2015 ajalla 8.11,28. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta hylättiin ratalinjan ylittämisen vuoksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli yhdestoista.
Reuben Kosgei

Reuben Seroney Kosgei (s. 2. elokuuta 1979 Marakwet, Kenia) on kalenjin-heimoon kuuluva estejuoksija. 
Kosgei voitti 3 000 metrin estejuoksun Sydneyn olympialaisissa vuonna 2000. Tuolla saavutuksellaan hänestä tuli kautta aikain nuorin estejuoksun olympiavoittaja, sillä hän oli tuolloin vasta 19-vuotias. Aika 8.21,43 oli hitain olympialoppukilpailun voittoaika sitten 1972 Münchenin kisojen. Seuraavana vuonna Edmontonin MM-kilpailuissa hän voitti vielä maailmanmestaruuden.
Vuonna 2002 Reuben sai osakseen voimakasta arvostelua, kun hän jätti yhdessä maanmiestensä Richard Limon ja Bernard Lagatin kanssa osallistumatta Kansainyhteisön kisoihin Manchesterissa, Englannissa, ja päätti sen sijaan keskittyä rahan ansaitsemiseen IAAF:n Kultaisessa liigassa.
Vuoden 2004 Kenian olympiakarsinnoissa Reuben karsiutui Kenian kivikovasta 3 000 metrin estejoukkueesta.
Joseph Keter

Joseph Keter (s. 13. kesäkuuta 1969 Lessos, Kenia) on kalenji-heimoon kuuluva Kenian armeijan upseeri, entinen huippuestejuoksija ja olympiavoittaja.
Keterillä oli uransa aikana ainoastaan yksi ehjä kausi, joka huipentui olympiakultaan Atlantassa vuonna 1996. Atlantassa ylivoimainen voittajasuosikki oli pitemmän aikaa matkaa hallinnut maailmanennätysmies Moses Kiptanui. Olympiafinaalissa kalenji-heimoveljekset Keter ja Kiptanui tulivat rinta rinnan viimeiselle vesiesteelle, ja viimeisen sadan metrin aikana Keter pystyi kirikamppailussa voittamaan Kiptanuin lopulta 1,1 sekunnin erolla. Voittoaika oli 8.07,12.
Olympialaisten jälkeen Keter voitti Kiptanuin vielä toistamiseen Zürichissä juosten oman ennätyksensä 8.05,99.
Tuon voitokkaan kauden jälkeen Keter jatkoi juoksemista vielä muutaman vuoden ja voitti vuonna 1997 IAAF Grand Prixin 3000 metrin estejuoksun.
Matthew Birir

Matthew Kiprotich Birir (s. 5. heinäkuuta 1972 Eldama Ravine, Kenia) on kalenji-heimoon kuuluva entinen huippuestejuoksija, 1992 Barcelonan olympialaisten 3000 metrin estejuoksun olympiavoittaja.
Matthew Birir aloitti juoksemisen päästyään St. Patrick's High Schooliin, Iteniin, jossa on kasvatettu monia Kenian huippujuoksijoita.
Vuonna 1992 Barcelonan olympialaisissa 3 000 metrin esteiden ennakkosuosikki oli Patrick Sang. Loppukilpailussa oli jo alusta alkaen selvää, että mitalit tullaan jakamaan Kenian kalenji-heimon juoksijoiden kesken. Viimeisellä kierroksella nuori, tuolloin 20-vuotias, Birir ohitti heimoveljensä Sangin ja voitti kultaa lopulta 0,69 sekunnin erolla Sangiin. Voittoaika oli 8.08,84.
Maailmanmestaruuskisoissa 1993 Birir jäi neljänneksi kun Italian Alessandro Lambruschini kiilasi kalenjirintaman väliin ottaen pronssia. Kullan voitti Moses Kiptanui ja hopean Sang. Myös 1996 Atlantan olympialaisissa Lambruschini otti pronssia ja Birir jäi neljännelle sijalle.
Ahomansikka

Ahomansikka eli metsämansikka ("Fragaria vesca") on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon ja mansikoiden ("Fragaria") sukuun kuuluva kasvi. Ahomansikka on ukkomansikan ("Fragaria moschata") ja karvamansikan ("Fragaria viridis") ohella yksi Suomessa luonnonvaraisena kasvavista mansikkalajeista.
Ulkonäkö ja koko.
Ahomansikka kasvaa 5–20 senttimetrin korkuiseksi. Se aloittaa kukintansa joskus jopa toukokuussa, mutta kukkii pääasiassa kesä–heinäkuussa. Ahomansikan terälehdet ovat valkoiset ja marjat pieniä ja punaisia. Lehdet ovat mansikalle tunnusomaiset, vaikkakin kohtalaisen pienet. Ahomansikalla voi olla jopa kahden metrin pituisia rönsyjä.
Kasvupaikka.
Ahomansikka on nimensä mukaisesti aukean, kuivahkon ja aurinkoisen paikan kasvi. Ahomansikka ei menesty tiheässä ja korkeassa ruohostossa. Luonnonlaidunten vähentyessä ahomansikkakin on vähentynyt, mutta se on löytänyt uusia kasvupaikkoja tienpientareilta.
Ahomansikka viihtyy kulttuuriympäristössä. Sanonta “oma maa mansikka, muu maa mustikka” kertoo siitä, että se kasvaa kasketuilla peltoalueilla tai laitumilla, sekä siitä, että mustikka kasvaa metsittyneillä alueilla, jotka ennen isojakoa olivat lähes aina yhteisomaisuutta.
Levinneisyys.
Ahomansikkaa kasvaa koko Euroopassa Lapin pohjoisosia ja Espanjan eteläosia lukuun ottamatta.
Käyttö.
Ahomansikka ei kestä kuumentamista sisältämiensä aromiaineiden vuoksi, vaan maku kitkeröityy. Ne ovat furaanijohdoksia (2,5-dimetyyli-4-metoksi-3(2H)-furanoni = 'mesifuraani' ja 2,5-dimetyyli-4-hydroksi-3(2H)-furanoni ='fydroksimesifuraani'). Niitä on myös mesimarjassa, mutta ei kummankaan lähisukuisessa marjassa puutarhamansikassa ja -vadelmassa. Yhdisteiden pilkkoutumistuotteet ovat luultavasti karvaita.
Terveysvaikutukset.
Ahomansikoiden syöminen voi aiheuttaa pienillä lapsilla allergisen reaktion, ihottuman tai kuumetta.
Historiaa.
Oppineet väittivät uuden ajan alussa, että ahomansikan syönti aiheuttaisi happovaivoja, koliikkia, ripulia ja katarria. Ruotsalainen biologi Karl Linné oli kuitenkin eri mieltä ja päin vastoin suositteli niitä monien sairauksien kuten kihdin hoitoon. 
Ahomansikka oli 1800-luvun ja 1900-luvun taitteessa kaupallisesti tärkeä talousmarja. Niitä myytiin toreilla. Puutarhamansikat korvasivat sittemmin ahomansikat ravintokäytössä.
Aberdeen

Aberdeen (; , ) on kaupunki Skotlannin itärannikolla ja yksi Skotlannin 32 hallintoalueesta. Sitä ympäröi Aberdeenshire, joka on kuitenkin oma erillinen hallintoalueensa.
Aberdeen on Skotlannin kolmanneksi suurin kaupunki. Varsinaisessa kaupungissa oli lähes 180 000 asukasta vuonna 2006, kun taas hallintoalueella eli 209 260 henkeä vuonna 2007. Se on yksi maan tärkeimpiä satamakaupunkeja ja Koillis-Skotlannin merkittävin kaupan keskus. Sitä kutsutaan myös leikillisesti Euroopan öljypääkaupungiksi Pohjanmeren öljyesiintymien ansiosta. Mantereen puolelta Aberdeenia reunustavat nummet ja viljelysmaat.
Kaupungin ensimmäinen yliopisto, King's College, perustettiin vuonna 1495. Marischal College perustettiin lähes sata vuotta myöhemmin, vuonna 1593. Näiden kahden yhdistyessä vuonna 1860 syntyi nykyinen Aberdeenin yliopisto.
Aberdeen käsitti alussa kaksi irrallista aluetta: Vanha Aberdeen Donjoen suussa ja Uusi Aberdeen Deejoen läheisyydessä. Kaupunki paloi Edvard III:n aikana, mutta rakennettiin pian uudelleen laajempana kuin aikaisemmin. Kaupunki kärsi usein tuhoa englantilaisten valloittajien takia, mutta myös Skotlannin sisällissodan aikana, jolloin joutui sen molempien osapuolten ryöstelemäksi.
Hyvän sataman takia Aberdeenin luonnollisia elinkeinoelämän aloja oovat olleet kalastus, laivanrakennus ja ulkomaankauppa.
Aberdeenin päärautatieasema on nimeltään Aberdeenin rautatieasema.
Urheilu.
Aberdeenissa toimii Skotlannin Valioliigassa pelaava jalkapallojoukkue Aberdeen FC.
Kipchoge Keino

Hezakieh Kipchoge ”Kip” Keino (s. 17. tammikuuta 1940 Kipsano, Nandin piirikunta, Kenia) on kalenjiheimon nandi-haaraan kuuluva kestävyysjuoksija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Keino harjoitteli juoksua 1 800 metrin korkeudessa Kenian ylängöillä. 
Arvokilpailu-uransa Kip Keino aloitti vuonna 1962 Kansainyhteisön kisoissa Perthissä, Australiassa, sijoittuen yhdenneksitoista kolmen mailin matkalla. Vuoden 1964 olympialaisissa Tokiossa hän sijoittui 5 000 metrillä viidenneksi ja karsiutui niukasti 1 500 metrin loppukilpailusta.
27. elokuuta 1965 Keino paransi 3 000 metrin maailmanennätystä kuudella sekunnilla aikaan 7.39,6 kilpailtuaan ensimmäistä kertaa koko matkalla. Myöhemmin samana vuonna hän rikkoi Ron Clarken nimissä olleen 5 000 metrin maailmanennätyksen ajalla 13.24,2. Vuoden 1966 Kansainyhteisön kisoissa Kingstonissa, Jamaikalla hän voitti sekä mailin että kolmen mailin kilpailut. Seuraavissa Kansainyhteisön kisoissa Edinburghissa, Skotlannissa hän voitti 1 500 metriä ja sijoittui kolmanneksi 5 000 metrillä.
Vuoden 1968 olympiakisoissa Meksikossa Keino voitti kultaa 1 500 metrin matkalta uudella olympiaennätyksellä 3.34,9 vaikka kertoman mukaan oli joutunut juoksemaan mailin matkan stadionille myöhästyttyään linja-autosta. Hän otti myös hopeaa 5 000 metriltä vaikka kärsi sappikivistä.
Neljä vuotta myöhemmin Münchenin kisoissa Keino voitti kultaa 3 000 metrin esteissä mutta jäi 1 500 metrillä Pekka Vasalan taakse hopealle.
Kilpakenttien ulkopuolella.
Vuonna 1973 Kip Keino lopetti urheilu-uransa Kenian kansallissankarina. Keinon esimerkki on toiminut innoittajana monille Kenian huonoissa oloissa eläville nuorille. Nykyään Keino pitää vaimonsa Phyllisin kanssa orpokotia, Kip Keino Children's Homea, jossa elää nykyään noin 90 orpoa kenialaista lasta, joille Keino on tarjonnut mahdollisuuden menestyä elämässä ja kasvaa kunnollisiksi yhteiskunnan jäseniksi. Monet Keinon orpokodin lapsista ovatkin suorittaneet yliopistotutkintoja, jotkut jopa väitelleet tohtoriksi. Vuonna 2000 Keino toteutti pitkäaikaisen unelmansa ja avasi koulun, Kip Keino Schoolin, jota käy nykyään noin 300 kenialaislasta. 
Keino toimi Kenian Olympiakomitean puheenjohtajana lähes 20 vuoden ajan vuoteen 2017 asti.
Keino pidätettiin lokakuussa 2018 ja häntä ja eräitä muita vastaan nostettiin korruptiosyyte.
Nanny Still

Nanny Elisabet Still McKinney (31. heinäkuuta 1926 Helsinki – 7. toukokuuta 2009 Bryssel, Belgia) oli suomalainen lasitaiteilija. Suomen taideteollisuuden kulta-aikana 1950-luvulla Still kuului muotoilun suuriin nimiin.
Elämä.
Still alkoi opiskella Taideteollisen keskuskoulun kuvaamataidon opettajan osastolla, mutta vaihtoi vuoden kuluttua osastoa ja valmistui metallitaiteen osastolta vuonna 1949. Samana vuonna hän voitti Riihimäen lasin pohjoismaisen muotoilukilpailun, jonka ansiosta hänet palkattiin töihin tehtaalle. Hänet tunnetaan parhaiten juuri näistä, Riihimäen lasille tekemistään töistä. Tehtaalla hän suunnitteli sekä taidelasi- että käyttölasiesineitä. Still työskenteli Riihimäen lasitehtaassa 1970-luvulle saakka, jolloin Riihimäen tuotanto siirtyi käsityövaltaisesta puhalluslasitekniikasta automatisoituun tuotantoon. 
Still avioitui vuonna 1958 amerikkalaisen George McKinneyn kanssa, ja he muuttivat vuonna 1959 Brysseliin. Pariskunnalle syntyi kolme lasta, mutta lastenhoitaja mahdollisti Stillin työuran jatkumisen. Lastenhoitajan palkkaamisen hän oli asettanut miehelleen ehdoksi, että suostuu perustamaan perheen. Still jatkoikin Belgiassa asuessaan edelleen taiteellista uraansa suunnittelemalla esineitä Rosenthalin tehtaan lasinpuhaltamolle.
Monipuolisen uransa aikana Still suunnitteli lähes kaikkea koruista paistinpannuihin. Pariisissa vuonna 1956 järjestettyyn näyttelyyn suunniteltu, kristallista hiottu taidelasiteos "Turmaliini" kuuluu hänen luonteenomaisiin töihinsä. Tunnettuja hänen Riihimäen lasille muotoilemiaan lasisarjoja ovat "Harlekiini, Flindari" ja "Grapponia". Rosenthalille 1990-luvulla suunnitelluista töistä voi mainita esimerkiksi "Samoa"-sarjan maljakot.
Still sai ansioistaan Pro Finlandia -mitalin vuonna 1972.
Laing’s Nekin taistelu

Laing’s Nekin taistelu (myös Laingsnekin taistelu) oli suurehko taistelu, joka käytiin ensimmäisen buurisodan aikana 28. tammikuuta 1881 brittiläisten joukkojen ja buurien välillä. Taistelu päättyi brittien tappioon.
Tausta.
Laing’s Nek on sola, jonka kautta kulkee reitti Lohikäärmevuorten läpi Natalista Transvaaliin. Ensimmäisen buurisodan sytyttyä britit kärsivät tappion sodan ensimmäisessä suuremmassa yhteenotossa Bronkhorstspruitin taistelussa 16. joulukuuta 1880. Buurit olivat myös piirittäneet useita brittivaruskuntia Transvaalin alueella. Tappion jälkeen britit lähettivät buureja vastaan armeijan hallitsemastaan Natalista. Joukkoja komensi kenraalimajuri George Pomeroy-Colley. 1 400:n miehen osasto lähti Pietermaritzburgista 10. tammikuuta 1881.
26. tammikuuta Pomeroy-Colleyn joukot olivat saapuneet Mount Prospect -nimiselle maatilalle muutama kilometri Laing’s Nekista etelään. Laing’s Nekissa oli Petrus J. Joubertin komentama noin 2 000 buurin osasto puolustusasemissa harjanteella.
Taistelu.
Pomeroy-Colley hyökkäsi buurien asemien vasenta siipeä vastaan aamulla 28. tammikuuta. Brittien jalkaväki oli järjestäytynyt tasangolle harjanteen edustalla, ja hyökkäys alkoi ylämäkeen kello 10.00. Ratsuväen oli tarkoitus hyökätä samaan aikaan oikealla. Jyrkkä nousu hidasti jalkaväen etenemistä, ja ratsuväki saavutti harjanteen yksinään. Buurien juoksuhaudoilla ratsuväki lyötiin takaisin alamäkeen, jonka jälkeen buurit keskittyivät jalkaväkeen. Britit määrättiin juoksuhautojen lähellä kiinnittämään pistimensä ja rynnäköimään buurien asemiin. Hyökkäys tyrehtyi kuitenkin buurien kiivaaseen kiväärituleen. Lopulta briteille annettiin käsky vetäytyä.
Seuraukset.
Taistelu oli selvä tappio briteille. He olivat menettäneet 83 miestä kaatuneina ja 111 haavoittuneina. Buurien tappiot olivat vain 14 kaatunutta ja 27 haavoittunutta. Britit vetäytyivät Mount Prospectille, jonne he jäivät odottamaan vahvistuksia.
Frans Joosefin maa

Frans Joosefin maa () eli Lomonosovin maa on Venäjälle kuuluva arktinen saariryhmä Barentsinmerellä Novaja Zemljan pohjoispuolella. Se koostuu 191 jään peittämästä saaresta. Saaret löydettiin 30. elokuuta 1873.
Historiaa.
Vuonna 1873 Itävalta-Unkarin naparetkikunnan löytöretkeilijät Julius von Payer ja Karl Weyprecht löysivät saaret tutkimusmatkallaan Koillisväylän löytämiseksi. Saariryhmä nimettiin Itävallan keisari Frans Joosef I:n mukaan. Fridtjof Nansen ja Hjalmar Johansen viettivät talven 1895–1896 saarilla. Norjalla oli jonkin aikaa aluevaatimus saariin, joita se kutsui nimellä "Fridtjof Nansenin maa".
Vuonna 1926 Neuvostoliitto otti saaret haltuunsa ja sinne saapuivat ensimmäiset asukkaat. Saksalainen ilmalaiva Graf Zeppelin aloitti saarten tutkimisen ilmasta heinäkuussa 1931.
Saksa perusti miehitetyn sääaseman Alexandran maalle 22. syyskuuta 1943 (Operaatio Aarteenkaivaja). Sääaseman miehistö evakuoitiin 11. heinäkuuta 1944, eikä sitä miehitetty uudelleen. Sukellusvene U-387 evakuoi sääaseman radiolaitteet ja muun laitteiston lokakuussa 1944 ja vei Frans Joosefin maan miehitetyn sääaseman korvaavan automaattisen sääaseman Novaja Zemljalle. Neuvostoliittolainen tutkimusryhmä löysi aseman jäänteet vuonna 1951 ja uudestaan vuonna 2016. Samalle alueelle perustettiin tutkimusasema Nagurskaja. Kylmän sodan aikana saaret julistettiin sotilasalueeksi ja niille rakennettiin pommikonetukikohta.
Maantiede.
Saaristo on tuliperäinen. Saarille pääseminen ilman jäänmurtajan apua on mahdollista vain kesällä. Saarten kokonaispinta-ala on noin 16 134 neliökilometriä.
Hallinnollisesti saaret kuuluvat Arkangelin alueen Primorjen piiriin. Saarten postinumero on 163515. Frans Joosefin maan Nagurskajassa () sijaitsee Venäjän federaation pohjoisin rajavartioasema ja lentokenttä. Se on ainoa pysyvästi asutettu paikka saariryhmällä. Lisäksi alueella on joitain hetkittäin asutettuja tutkimusasemia. 
Frans Joosefin maan saaristoon suuntautuu selvästi vähäisempi määrä arktista matkailua kuin Norjalle kuuluville Huippuvuorille. Tämän on arvioitu johtuvan osaltaan sekä Frans Joosefin maan saarten vähäisistä matkailua tukevista palveluista että matkojen kalleudesta. Kestoltaan lyhyen ja matkailijamäärältään vähäisen turismin haittoja on pidetty vähäisinä.
UNIVAC I

UNIVAC I (UNIVersal Automatic Computer I) oli ensimmäinen yhdysvaltalainen kaupallisesti valmistettu tietokone. Ensimmäinen UNIVAC toimitettiin Yhdysvaltain väestönlaskentavirastolle 31. maaliskuuta vuonna 1951. Ensimmäinen kaupallinen tietokone Ferranti Mark 1 oli toimitettu vain hieman aiemmin. UNIVACin suunnittelivat John Mauchly ja Presper Eckert, jotka olivat aiemmin suunnitelleet ENIAC-tietokoneen. Konetta valmistettiin kaikkiaan 46 kappaletta, ja sen seuraajia olivat muun muassa "UNIVAC II" ja "UNIVAC III".
UNIVAC I sai mainetta Yhdysvaltain vuoden 1952 presidentinvaalien aikaan, kun CBS-televisioyhtiön tietokoneajo ennusti odotusten vastaisesti, mutta oikein, että republikaanien Dwight D. Eisenhower tulisi voittamaan vaalit. Tietokoneen ohjelmoinnin ja tietojen syötön oli tehnyt Grace Murray Hopper ryhmänsä kanssa.
Tekniikka.
UNIVAC I perustui elektroniputkeen, painoi 13 tonnia ja kulutti 120 kilowattia sähköenergiaa. Koko tietokonejärjestelmä vei lattiapinta-alaa noin 116 neliömetriä ja oli 2,6 metriä korkea. Järjestelmään kuului keskusyksikkö, operaattorin ohjauskonsoli, joukko nauha-asemia, muutama kirjoitin sekä ylläpidossa tarpeellinen oskilloskooppi.
Monien muiden varhaisten tietokoneiden tapaan myös UNIVAC käytti binäärijärjestelmän sijasta kymmenjärjestelmää, joskin kymmenjärjestelmän numerot ilmaistiin excess-3-koodattuina osana 7-bittistä (pariteettibitti + 6 databittiä) merkistöä, johon kuului myös kirjaimisto ja joukko välimerkkejä. Järjestelmässä käytettiin ryhmittelyä, joten yhden merkin sisältö oli siis
Esimerkiksi luku nolla kuvattiin (kuten vastaava merkkikin) binäärisenä 100 0011.
Sananleveys oli 12 merkkiä, ja keskusmuistia oli 1 000 sanaa. Muisti oli toteutettu elohopeatankeilla, joihin yksittäiset bitit tallennettiin jatkuvasti vahvistettuina kaikujen sarjoina. UNIVAC suoritti noin 1 905 laskuoperaatiota sekunnissa.
Tietokoneeseen oli saatavilla yksi ensimmäisistä nauha-asemista UNISERVO.
Volmari Iso-Hollo

Volmari Fritijof Iso-Hollo (alk. Hollo, 5. tammikuuta 1907 Ylöjärvi – 23. kesäkuuta 1969 Heinola) oli suomalainen yleisurheilija ja kaksinkertainen 3 000 metrin estejuoksun olympiavoittaja, ja viimeisiä ”Lentäviä suomalaisia”. Iso-Hollon seurat olivat Keravan Veikot, Helsingin Toverit, Keravan Urheilijat ja Helsingin Kisa-Veikot.
Elämä.
Nuorena Iso-Hollo harrasti hiihtoa, voimistelua ja nyrkkeilyä. Juoksun pariin hän siirtyi armeijassa. Hän juoksi menestyksekkäästi kaikkia matkoja 400 metrin ja maratonin väliltä. 
Ensimmäiset kansainväliset voittonsa Volmari Iso-Hollo saavutti 3 000 ja 5 000 metrin juoksussa Moskovan spartakiadeissa vuonna 1928.
Ensimmäisen olympiakisojen kultamitalinsa Iso-Hollo voitti 1932 Los Angelesissa 3 000 metrin estejuoksussa. Hän mahdollisesti juoksi tuolloin maailmanennätykseen oikeuttavan ajan, mutta kisatoimitsijat sekosivat kierrosten laskussa, kun virallinen kierrosten laskija oli keskittynyt seuraamaan kymmenottelun seiväshyppyä ja unohti soittaa kelloa viimeiselle kierrokselle lähteneelle Iso-Hollolle. Lopulta Iso-Hollon juoksemaksi matkaksi tuli 3 460 metriä. Los Angelesin kisoista Iso-Hollo otti myös hopeaa 10 000 metrin kilpailusta.
Vuonna 1933 Lahdessa Iso-Hollo juoksi 3 000 metrin esteiden maailmanennätyksen ajallaan 9.09,4. 
1936 kisoihin Iso-Hollo lähti suurena ennakkosuosikkina. Odotusten mukaisesti Berliinissä hän uusikin olympiavoittonsa parantaen maailmanennätyksen aikaan 9.03,8. Koko kärkikolmikko juoksi alle vanhan maailmanennätyksen. Iso-Hollo oli vuoteen 2012 saakka ainoa kaksinkertainen olympiavoittaja 3 000 metrin estejuoksussa ja Iso-Hollon jälkeen suomalainen ei voittanut estejuoksua arvokisoissa 70 vuoteen (Jukka Keskisalo voitti EM-kultaa 2006). Iso-Hollo voitti Berliinissä myös pronssia 10 000 metrillä.
Olympialaisten jälkeen Iso-Hollo kärsi reumatismista, mutta jatkoi kilpailua vuoteen 1945 saakka. Suomen mestaruuksia ”Vommalle” kertyi uransa aikana yhteensä kuusi (5 000 metrillä 1933, 3 000 metrin esteissä 1936, maastojuoksussa 1932 ja 1936 sekä maastojuoksun joukkuekisassa 1930 ja 1933).
Volmari Iso-Hollo kuoli vuonna 1969 62 vuoden ikäisenä. Keravalla järjestetään vuosittain yleisurheilukilpailut Volmari Iso-Hollon muistoksi. Lisäksi kaupunki on muistanut juoksijasuuruutta patsaalla.
Yksityiselämä.
Volmari Iso-Hollon puoliso oli Pirkko Huhta. Hänen isänsä oli toimittaja ja sosialidemokraattinen poliitikko Vihtori Huhta.
Julius Kariuki

Julius Kariuki (s. 12. kesäkuuta 1961 Nyahururu, Kenia) on kalenji-heimoon kuuluva entinen estejuoksija, 1988 Soulin olympiakisojen 3000 metrin estejuoksun olympiavoittaja.
Kariuki aloitti kansainvälisen kilpailu-uransa 1984 Los Angelesin olympialaisissa, joissa sijoittui 3 000 metrin esteissä seitsemänneksi ajalla 8.17,47. Seuraavana vuonna Kariuki voitti esteissa Afrikan mestaruuden ja IAAF:n maailmancupin. 
Soulin 1988 olympialaisissa Kariukia pidettiin yleisesti vasta Kenian kolmanneksi kovimpana juoksijana, mutta loppukilpailussa hän juoksi ajan 8.05,51 ja onnistui jättämään maanmiehensä Peter Koechin hopealle. Pronssia otti Yhdistyneen kuningaskunnan Mark Rowland.
Vuonna 1989 Kariuki voitti 10 000 metriä universiadeissa ja toistamiseen 3 000 metrin esteet IAAF:n maailmancupissa. Vuonna 1990 hän otti kultaa myös Kansainyhteisön kisoista. Seuraavan vuoden maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui paraatimatkallaan neljänneksi ajalla 8.16,81 .
Tämä jäi Kariukin viimeiseksi edustustehtäväksi Kenian kivenkovassa estejoukkueessa.
Prosper Mérimée

Prosper Mérimée (28. syyskuuta 1803 Pariisi – 23. syyskuuta 1870 Cannes) oli ranskalainen romantiikan ajan kirjailija, historioitsija ja arkeologi. Hänen tunnetuimpaan pienoisromaaniinsa "Carmen" perustuu Henri Meilhacin ja Ludovic Halévyn laatima libretto Georges Bizet’n oopperaan "Carmen." Tämän suositun oopperan ensi-ilta oli 3. maaliskuuta 1875.
Elämä ja ura.
Mérimée opiskeli kieliä, kirjallisuutta ja lakia. Suoritettuaan lakitieteellisen tutkinnon hänestä tuli vuonna 1831 meriasiainministerin, kreivi d’Argout’n kabinettisihteeri. Koska hän tunsi hyvin taidealaa – isä oli tunnettu taidemaalari Léonor Mérimée – hän pääsi Ranskan historiallisten muistomerkkien ylitarkastajaksi.
Mérimée ystävystyi 1830 Espanjassa Montijon kreivin kanssa, jonka Eugénie-tyttärestä tuli Napoleon III:n puoliso. Napoleon III:n tultua keisariksi 1852 Mérimée kutsuttiin 1853 Pariisin senaatin jäseneksi. Hän oli Napoleon III:n ja tämän Eugénie-puolison läheinen ystävä, paljon Euroopassa matkustellut ja monta kieltä osaava ylimys. Ranskan akatemiaan hänet valittiin 1844. Prosper Mérimée kuoli Cannesissa 66 vuoden iässä.
Mérimée ranskansi venäjänkielistä kirjallisuutta, muun muassa Puškinia, Turgenjeviä ja Gogolia.
VideoFACT

VideoFACT ("FACT" on lyhenne sanoista "Foundation to Assist Canadian Talents") on kanadalainen rahasto, joka antaa apurahoja uusille ja orastaville kanadalaisille artisteille auttaakseen heitä tekemään musiikkivideoita. Rahastoa rahoittavat kaapelikanavat MuchMusic, MuchMoreMusic, MusiquePlus ja Musimax 
Moses Znaimer ja Bernie Finkelstein perustivat rahaston vuonna 1984.
Monet Kanadan vaikutusvaltaisimmista artisteista ovat vastaanottaneet VideoFACTiltä tukea uransa alussa, mukaan lukien Céline Dion, k.d. lang, Matthew Good, Bran Van 3000, Lara Fabian, Blue Rodeo, Rascalz, Sloan, Jean Leloup, Great Big Sea, Sarah McLachlan, Dubmatique ja Ashley MacIsaac.
Vuonna 1996 asemat julkaisivat PromoFACTin, rahaston, joka auttaa uusia artisteja luomaan elektronisia lehdistötiedotteita ja Internet-sivuja.
Harakointi

Harakointi tai harakoiminen on suomalaisessa kansanuskossa naisen sukupuolielimen paljastaminen kohteelle yliluonnollisena taikana esineen, karjan tai henkilön suojelemiseksi tai kiroamiseksi. Taikavoimasta, johon menettely perustuu, on käytetty nimitystä "naisen väki" tai toisinaan "vitun väki". Harakoinnista on edelleen kulttuurisia jälkiä useissa juhannustaioissa, joita tehdessä ollaan alasti. Harakoinniksi taikaa ovat kutsuneet suomalaiset, mutta jokseenkin vastaavia taikoja uskottiin myös muualla Euroopassa noitien tekevän. Muissa kielissä samasta menettelystä on käytetty nimitystä anasyrma. Suomenkielinen sana "harakointi" johtuu sanasta "haara".
Harakoinnin tapahtuminen.
Harakoiva nainen paljastaa kohteelle häpynsä, mikä tarkoituksen mukaan joko kiroaa kohteen tai suojelee sitä. Karja saatettiin harakoida kevätlaitumelle laskettaessa näyttämällä häpyä ohikulkeville eläimille. Viljelys saatettiin harakoida kylvön tai istutuksen yhteydessä esimerkiksi tekemällä työ alapää paljaana. Myös metsälle tai sotiin lähteviä miehiä, aseita, työkaluja ja maailmalle lähteviä tai yksin jätettyjä lapsia on harakoitu. 
Häpyyn on myös liittynyt toinen taikavoima, jota kutsuttiin naisen väeksi. Jotkin esineet, jotka käsitettiin miehille kuuluviksi, kuten kalanverkot ja hevosvaljaat, on joissain perinteissä saatettu katsoa pilaantuneiksi, jos nainen on harpannut niiden yli. 
Harakointi kertoo siitä, että naisen sukupuolielimet on katsottu arvokkaiksi ja taikavoimaltaan väkeviksi. Esimerkiksi papin ja saamelaisen kansanperinteen kerääjän Jacob Fellmanin kirjaamassa tarinassa noita Piggan emättimestä lähtee yhdeksän sutta vastustajien kimppuun. Uskomukset ovat perustuneet naisen sukupuolielimiin liittyneisiin voimakkaisiin tabuihin, myytteihin ja pelkoihin, mutta toisaalta myös lisääntymiskykyyn. Naisen kyky synnyttää lapsia on katsottu yliluonnolliseksi. Emätin oli väylä tämän- ja tuonpuoleisen välillä. Suomalais-karjalaisella alueelta tunnetaan loitsuja niin sanottuja vitun vihoja vastaan, ja elimen synty liittyy petojen kitaan.
Älypöly

Älypöly () on pienten, mikroelektromekaanisten (MEMS) sensoreiden, laitteiden tai robottien muodostama teoreettinen langaton verkko, jota voidaan käyttää esimerkiksi kosteuden, lämpötilan tai värähtelyn tarkkailuun. Tavoitteena on tehdä laitteista mahdollisimman pieniä, hiekanjyvän tai pölyhiukkasen kokoisia. Tällaista satojen laitteiden muodostamaa "pölyä" voitaisiin levittää ympäristöön ja kerätä sen avulla tarkkaa tietoa.
Älypöly-konseptin esitteli Kristofer Pister vuonna 2001, mutta scifissä vastaavia konsepteja on nähty paljon aikaisemminkin.
Vesikello

Vesikello eli klepsydra, on muinainen vesivirtaan perustuva ajan mittauslaite (nimi tulee kreikan sanasta vesivaras).
Yksinkertaisin klepsydran muoto oli vesiastia, jonka pohjassa oli pieni reikä, josta vesi tippuen poistui. Astian seinämässä oleva asteikko osoitti aikaa, joka oli kulunut säiliön viimeisestä täytöstä.
Seuraavassa versiossa oli tasausallas, joka ylläpiti tasaista veden painetta purkausaukkoon nähden. Aika mitattiin alla olevan altaan vedenpinnan nousuna, josta tieto siirrettiin kellukkeen liikkeestä hammastangolla ja -rattaalla osoittimeen. Edistynein versio tyhjensi mittausastian keskiyöllä lapon avulla ja siirsi asteikkosylinteriä vastaamaan valoisan ajan muutosta vuodenajan mukaan.
Klepsydran uskotaan olleen käytössä Egyptissä n. 2000 eaa. Eräs vanhimmista tunnetuista vesikelloista löytyi faarao Amenhotep I:n hautakammiosta (haudattu n. 1500 eaa.). Myöhemmin kreikkalaiset ja roomalaiset ottivat klepsydran käyttöönsä.
Lexus

Lexus on Toyota Motor Corporationin automerkki, jota myydään Pohjois-Amerikassa, Lähi-idässä, Euroopassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Japanissa.
Lexus-merkki luotiin, kun Toyota halusi päästä Pohjois-Amerikan markkinoiden kalliimpien tuontiautojen - kuten Mercedez-Benz, Volvo ja BMW - markkinoille. 
Lexuksen Suomeen tuotavat mallit ovat (2022): RZ, ES, UX, LS, NX, RX ja LC. -mallit eri moottoriversioilla. Lexus on Toyotan tapaan erikoistunut hybriditekniikkaan, jota saa mm. NX, ES, LS ja RX-malleihin. Vuonna 2022 Lexus julkaisi ensimmäisen sähköautonsa RZ:n, joka on teknillisesti sama kuin Toyotan bZ4x. 
Lexus on saanut palkintoja eri maiden autolehdiltä kuten "AutoBild" ja "MotorWeek". Lexus LS on valittu J D Powerin pitkäaikaisen auton luotettavuustutkimuksen mukaan 15 kertaa peräkkäin maailman luotettavimmaksi autoksi.
Sepi Kumpulainen

Seppo Tapani "Sepi" Kumpulainen (s. 15. heinäkuuta 1970), eli "Kalevankadun laulava talonmies" on suomalainen kantaa ottavaa kansanmusiikkia, laulelmaa ja huumorimusiikkia esittävä laulaja, joka teki läpimurtonsa 1990-luvun alussa. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat muun muassa ”Mä oon mahtava mies”, ”Hirviö tuli mua vastaan”, ”Armotonta menoa” ja ”Railakas ilta Venetsiassa”. Kumpulainen esiintyi myös Kolmoskanavalla ja myöhemmin MTV3-kanavalla esitetyssä "Frank Pappa Show’ssa".
Kumpulaisen ura lähti liikkeelle, kun hän vei omia nauhoituksiaan kotinsa lähellä olleeseen Fennica Records -levyliikkeeseen, jonka kiinteistön talonmiehenä hänen äitinsä työskenteli. Myös levy-yhtiönä toimineen Fennican myyjät pitivät niitä sen verran mielenkiintoisina, että veivät Kumpulaisen studioon äänittämään ja pistivät levyn myyntiin, vaikka he eivät odottaneet sen menevän kaupaksi. Pian Radio City soitti Kumpulaisen kappaleita ja Kumpulainen pyydettiin esiintymään Kaivopuistossa olleeseen kansanjuhlaan, jota juontamassa oli Heimo Holopainen. Tämä vei hänet sitten omaan televisio-ohjelmaansa. Kumpulaisen kappaleita alkoi soida radiossa ja televisiossa ja hän pääsi esiintymään eri puolille Suomea. Kappaleesta "Armotonta menoa" tuli jonkinlainen lama-ajan teemakappale. Usein se kuultiin myös Frank Pappan levyttämänä mahtipontisena versiona.
Kumpulainen yritti comebackia vuonna 1993 vanhojen hittiensä discoversioilla, jotka julkaistiin "EuroSepi Kumpulainen Remix" -minialbumilla, mutta ei saavuttanut erityistä menestystä. Levyn kansikuvituksessa Kumpulainen oli pukeutunut Elvis-asuun.
Vuonna 2005 Sepi Kumpulainen teki toisen comebackinsa ja julkaisi Erikoismiehet-yhtyeen kanssa "Kesähitti"-minialbumin. Seuraavana vuonna ilmestyi albumi nimeltään "Poliisi saapuu Tikkurilaan".
Vuonna 2016 Sepi Kumpulainen juhli ”25 vuotta armotonta menoa” -iltamia Tavastialla, ja hänen uransa lähti vähitellen uuteen nousuun duona Juha Saunalan (ent. Perälä) kanssa. Seuraavana vuonna julkaistu single "Ole rohkea vaan" päätyikin Neste K -huoltoasemien ruokamainokseen, ja keikkakalenteri täyttyi taas.
Vuonna 2020 Sepi Kumpulainen juhli 50-vuotisjuhlia niin Suomessa kuin viikon kiertueella Virossa. Kiertue sisälsi myös studiovierailun Juha Saunalan sekä virolaisen taiteilijan Jaan Pehkin kanssa, ja tästä julkaistiin 30. maaliskuuta 2021 EP "Viiskymppiset Virossa". Helsingin On The Rocksin juhlakeikalla Sepi esiintyi bändinä lukuisina vierailijoineen. Juhlakeikan haastattelussa Sepi puhui ensimmäistä kertaa julkisesti lievästä kehitysvammaisuudestaan.
Vuonna 2021 Sepi Kumpulainen esiintyi Sydänliiton terveyskampanjassa sekä julkaisi musiikkivideon "Henkinen kehitys" yhteistyössä Sami Sokean kanssa.
Vuonna 2022 Sepi Kumpulainen julkaisi "Hyväntahtoinen lähettiläs" -albumin ja oli ääninäyttelijänä Susanna Helken ohjaamassa dokumenttielokuvassa "Armotonta menoa – Hoivatyön lauluja". Dokumenttielokuvassa esiintyvä kappale ja artistin puhe julkaistiin maaliskuussa 2022 myös singlenä "Armotonta menoa – Kaikesta nyt tingitään""".
Kivihiili-permin jääkausi

Kivihiili-permin jääkausi oli kivihiilikaudella alkanut ja permikaudelle ulottunut jääkausi. Sen varsinainen jääkausiaika kattoi ajanjakson 320–270 miljoonaa vuotta sitten. Tällöin eteläisen pallonpuoliskon Gondwana-supermantereella oli suuria mannerjäätiköitä. Lisäksi parinkymmenen miljoonan vuoden ajan sitä ennen ja sen jälkeen eteläisen napa-alueen tuntumassa oli pieniä vuoristojäätiköitä.
Gondwanan jäätiköityminen johtui mannerliikunnoista. Yhteen ajautuneet mannerlohkot muuttivat merivirtoja ja jyrkensivät maapallon ilmaston vyöhykkeisyyttä, eli eteläinen napaseutu kylmeni vaikka päiväntasaajan seutu pysyikin trooppisen lämpimänä. Kun Gondwana kulkeutui etelänavan yli, sen kylmimmille seuduille kasvoi suuri mannerjäätikkö. Jäätiköitymisen pääkeskus oli nykyisen Etelä-Afrikan kohdalla, ja myöhemmin jään alle peittyivät myös nykyiset Etelämanner, Intia ja Australia. Mannerjäätikön alle jäi koko 90 miljoonan vuoden aikana yhteensä yli kolme kertaa nykyisen Etelämantereen jäätikön kokoinen alue. Yhdellä kertaa jään alla oli tosin aina vain osa tästä alueesta, koska jäätikkö muutti koko ajan kokoaan ja muotoaan. Samalla valtameren pinta nousi ja laski.
Jäätiköt väistyivät kokonaan 250 miljoonaa vuotta sitten, kun Gondwanan eteläosa oli liukunut pois etelänavalta ja kaikki suuret mantereet olivat liittyneet yhteen suureksi Pangeaksi. Tämä aiheutti sen, että päiväntasaajalta pääsi jälleen virtaamaan lämmintä vettä napaseuduille, ja maapallon ilmasto lämpeni.
Kivihiili-permin jääkauden kerrostuttamat tilliittipatjat ovat Etelä-Amerikassa enimmillään noin 1 600 metriä syvät, Australiassa satoja metrejä syvät ja Intiassa 250 metriä syvät.
Göran Hägglund

Bo Göran Hägglund (s. 27. tammikuuta 1959) on ruotsalainen poliitikko kristillisdemokraattisesta puolueesta ja puolueensa entinen puheenjohtaja vuosina 2004–2015. Hägglund istui valtiopäivillä vuosina 1991–2015 ja toimi Fredrik Reinfeldtin hallituksessa sosiaaliministerinä vuosina 2006–2014.
Poliittinen ura.
Poliittisen uransa Hägglund aloitti kristillisdemokraattien nuorisojärjestössä ja työskenteli myöhemmin myös puolueen Jönköpingin läänin piirijärjestössä. Vuodesta 1982 vuoteen 1986 hän toimi Jönköpingin kunnanvaltuuston jäsenenä.
Vuoden 1985 valtiopäivävaalien jälkeen hän toimi työskenteli puolueensa eduskuntaryhmässä. Vuonna 1988 hän jätti väliaikaisesti politiikan työskennelläkseen vakuutusyhtiö WASA Livissä vakuutuskonsulttina. Vuoden 1991 valtiopäivävaaleissa hänet valittiin kansanedustajaksi kristillisdemokraattien historian parhaan vaalituloksen jälkeen. Vaalien jälkeen hänestä tuli puolueen eduskuntaryhmän puheenjohtaja ja hän toimi tehtävässä aina vuoteen 2002 asti. Huhtikuussa 2004 hänet valittiin yksimielisesti puolueensa puheenjohtajaksi pitkään, vuodesta 1973 puolueen johdossa toimineen Alf Svenssonin jälkeen.
Hägglundin ensimmäiset vaalit puolueensa johdossa olivat syksyn 2006 valtiopäivävaalit. Kristillisdemokraatit olivat vaaleissa osa porvarillista Ruotsin allianssia (), joka onnistui saamaan valtiopäiville enemmistön. Puolueen oma kannatus laski vaaleissa 2,5 prosenttiyksikköä syksystä 2002 ja oli 6,6 prosenttia annetuista äänistä. Lokakuussa 2006 Hägglundista tuli kokoomusjohtaja Fredrik Reinfeldtin johtaman enemmistöhallituksen sosiaaliministeri.
Yksityiselämä.
Hägglund varttui Degerforsissa Ruotsin keskiosassa, mutta muutti vuonna 1978 Jönköpingiin. Hänen vanhempansa muuttivat Ruotsiin Vaasasta, Suomesta. 
Hägglund on naimisissa ja hänellä on vaimonsa Karinin kanssa kaksi lasta, vuosina 1989 ja 1991 syntyneet pojat.
Lentoauto

Lentoauto eli lentävä auto on yksityinen lentävä kulkuneuvo, auton ja lentokoneen hybridi. Lentäviä autoja on yritetty suunnitella ja rakentaa Wrightin veljesten ajoista lähtien, mutta yksikään malli ei ole levinnyt yleiseen käyttöön. 
Ford Motor Company suoritti 1950 tutkimuksen, jonka mukaan lentävän auton rakentaminen olisi sekä mahdollista että taloudellisesti kannattavaa. Ensisijaisesti lentäviä autoja käytettäisiin ambulansseina, poliisiajoneuvoina ja armeijan tarpeisiin. Helikopterit ovat korvanneet lentoauton näiltä osin.
Lentoautojen yleistymisen ongelma on ollut liikenteenohjaus, sillä ilmassa tapahtuvat autokolarit aiheuttaisivat enemmän tuhoa kuin tavalliset autokolarit. Yksi vaihtoehto on, että ohjauksen hoitaisi tietokone satelliittipaikannuksen avulla ("fly-by-wire"). Toinen vaihtoehto on HITS-malli ("Highway In The Sky"), jossa tietokone muodostaisi jokaiselle autolle oman kolmiulotteisen "tunnelin" ilmaan. Näin ohjaajan vain täytyisi pitää lentoauto virtuaalitunnelin sisällä lentäessään. Jos törmäys tapahtuisi, auto laukaisisi sisäiset ja ulkoiset ilmatyynyt sekä laskuvarjon.
Vuonna 1989 valmistuneessa elokuvassa "Paluu tulevaisuuteen II" Doc matkusti vuoteen 2015, ja silloin lentoautot olisivat syrjäyttämässä nykyisen kaltaiset autot.
Pär Nuder

Pär Anders Nuder (s. 27. helmikuuta 1963 Täby) on ruotsalainen poliitikko sosiaalidemokraattisesta puolueesta. Nuder toimi Ruotsin valtiovarainministerinä vuosina 2004–2006.
Ura.
Pär Nuder syntyi Täbyssä Tukholman läänin pohjoisosassa, mutta varttui Österåkerissa. Hän on suorittanut "juris kandidat" -tutkinnon Tukholman yliopistossa. Poliittisen uransa Nuder aloitti sosiaalidemokraattisen puolueen nuorisojärjestössä (). Vuosina 1986–1989 hän toimi SSU:n Tukholman läänin piirijärjestön puheenjohtajana ja vuosina 1987–1990 SSU:n liittohallituksen jäsenenä. Samoihin aikoihin, vuosina 1982–1994, hän toimi Österåkerin kunnanhallituksen jäsenenä. 
Vuonna 1986 Nuder aloitti poliittisena neuvonantajana. Hän toimi vuosina 1986–1987 oikeusministeri Sten Wickbomin neuvonantajana, vuosina 1988–1991 ja 1994–1996 pääministeri Ingvar Carlssonin neuvonantajana ja vuosina 1996–1997 pääministeri Göran Perssonin neuvonantajana. Hän toimi myös muutaman vuoden sosiaalidemokraattisen puolueen valtiopäiväryhmän sihteerinä. Ruotsin valtiopäiville hänet valittiin ensimmäisen kerran vuoden 1994 vaaleissa.
Vuonna 1997 Nuder aloitti valtiosihteerinä pääministerin kansliassa. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2002 asti, jolloin hänestä tuli Göran Perssonin hallituksen koordinaatioministeri. Kun Marita Ulvskog jätti kulttuuriministerin tehtävän syyskuussa 2004, Nuder otti tehtävän väliaikaisesti hoitaakseen. 21. lokakuuta 2004 Persson ilmoitti hallituksensa uudelleenjärjestelyistä ja Nuderista tuli valtiovarainministeri Bosse Ringholmin jälkeen. Nuder aloitti tehtävässä 1. marraskuuta. Hän hoiti valtiovarainministerin tehtävää vuoden 2006 syksyyn saakka, jolloin sosiaalidemokraatit joutuivat oppositioon hävittyään valtiopäivävaaleissa porvaripuolueiden koalitiolle. Nuder toimi valtiopäivien jäsenenä Tukholman läänin vaalipiiristä vuoteen 2009, jolloin hän jätti valtiopäiväpaikkansa kesken kauden.
Noita Nokinenä

Noita Nokinenä on Toini Vuoriston luoma samannimisissä satukuunnelmissa esiintyvä noita-akka. Kuunnelmia on esitetty Yleisradion radiokanavilla vuodesta 1970 alkaen. Uusin "Noita Nokinenä" -kuunnelma ilmestyi vuonna 1985, mutta niitä on lähetetty uusintoina joulun, pääsiäisen ja juhannuksen aikaan. "Noita Nokineniä" uusittiin Yle Radio 1:ssä vielä vuonna 2005, mutta sittemmin niiden esittämisestä on luovuttu. Ennen "Nokinenä"-kuunnelmia esitettiin jakso kerrallaan. Jaksojen osat numeroitiin murteellisesti, esimerkiksi ”Noita Nokinenän joulukaappaus yks”. Kuunnelmien CD-versioissa jaksot on useimmiten nidottu yhteen.
Noita Nokinenä asuu Noitavuorella Suomen Kuusimetsässä. Hän on äkäinen noita, joka saattaa hyvinkin nopeasti ottaa taikapussinsa esille, jos jokin ei miellytä häntä, ja lausua taikasanat: "Surra purra murraa, taikapussi hurraa..." Useasti hänen siskonsa kuitenkin rauhoittelevat häntä. Nokinenä huudahtaa usein: "Voi tikkerperi!" Nokinenän yksipuolinen rakkaus on avaruusaluksella liikkuva Noitaliiton puheenjohtaja Edvard von Boxis.
Sarjan tunnusmusiikki on Bob Merrillin säveltämä "Ah-oom". Se on peräisin LP-levyltä "The wonderful world of the brothers Grimm and other motion picture favorites", jossa kappaleen esittää David Rose and his Orchestra.
Kuunnelmat.
Luettelo perustuu YLE Shopin tallennemyyntiluetteloon ja VLMedia Oy:n julkaisuun "Noita Nokinenän täydellinen kokoelma - Noita Nokinenä -kuunnelmat vv. 1968 - 1985".
"Noita Nokinenän" levyjentekijän ja julkaisijan VLMedia Oy:n mukaan listan "Noita Nokinenän pamaus" (1973, 47 min) ja "Noita Nokinenän juhannuspaukku" (1976, 48 min) ovat sama jakso. Jaksoissa on kuitenkin muutama minuutti toisistaan eroavia kohtia, sillä "Juhannuspaukku" on kesäinen sovitus "Nokinenän Pamauksesta", ja siitä on leikelty onnistuneesti talvisia kohtia. Kopioston tekijähakemiston mukaan Toini Vuoristo on kirjoittanut kuunnelman nimeltä "Noita Nokinenän joulupamaus" (1973). Tarinan kannalta "Noita Nokinenän juhannuspaukku" sopiikin "Noita Nokinenän jouluvieraan" ja "Noita Nokinenän yllätysmunan" väliin kuunneltavaksi. Hakemistossa on mainittu myös kuunnelma "Noita Nokinenän" "rähinäjoulu" (1985), jota ei ole sen enempää YLEn cd-julkaisuissa kuin VLMedian "täydelliseksi" kokoelmaksi mainitussa boksissakaan.
Kasvitieteellinen puutarha

Kasvitieteellinen puutarha on puutarha, jossa kasveja viljellään useimmiten tutkimustarkoituksiin tai yleisölle esitettäväksi. Kasvisto koostuu yleensä monien eri ilmastovyöhykkeiden kasveista. Suomen vanhin kasvitieteellinen puutarha perustettiin Turkuun vuonna 1670. Maailmassa on noin 1 400 kasvitieteellistä puutarhaa ja arboretumia, joissa käy vuosittain yli 100 miljoonaa vierailijaa. 
Kasvitieteellisiä puutarhoja Suomessa.
Suomessa on kuusi yliopistojen kasvitieteellistä puutarhaa:
Maserati

Maserati on italialainen henkilöautojen valmistaja, jonka perustivat Maseratin veljekset Alfieri, Bindo, Ettore ja Ernesto 1. joulukuuta vuonna 1914 Bolognassa. Nykyään yhtiön pääkonttori sijaitsee Modenassa, ja sen omistaa Stellantis. Maseratin tunnus pohjautuu Bolognassa sijaitsevan Neptunuksen suihkulähteen atraimen kolmikärkeen.
Maserati osallistui 1950-luvulla Formula 1 -sarjaan. Se on osallistunut Formula E-sarjaan kaudesta 2022–2023 alkaen nimellä Maserati MSG Racing.
Maseratin edustajana Suomessa toimi helsinkiläinen Auto-Trident Oy jonkin aikaa 1980- ja 1990-luvuilla. Suomen ajoneuvorekisterissä oli vuoden 1999 lopussa 29 Maserati-autoa vuosimallista 1961 lähtien.
Turun yliopiston kasvitieteellinen puutarha

Turun yliopiston kasvitieteellinen puutarha on Turun yliopiston ylläpitämä kasvitieteellinen puutarha Turussa Ruissalon saaressa. Alun perin puutarha rakennettiin vuonna 1924 kolme vuotta yliopiston perustamisen jälkeen Iso-Heikkilään, josta se siirrettiin vuonna 1956 nykyiselle paikalleen Ruissaloon. Puutarha kattaa noin 5 000 eri lajin ja lajikkeen kasvikokoelman, joista runsaat 2 000 on kuudessa kasvihuoneessa. Kasvihuoneiden lisäksi kasvitieteelliseen puutarhaan kuuluu ulkopuutarha. Kasvihuoneita ovat mehikasvihuone, araukariahuone, talvipuutarha, uuden maailman tropiikki, vanhan maailman tropiikki ja Välimeren ilmasto. 
Kasvitieteellisessä puutarhassa vierailee vuosittain noin 40 000 kävijää.
Puutarhan ensisijaisena tehtävänä on avustaa biologian laitoksen tutkimusta ja opetusta, mutta se on avoinna myös yleisölle. Puutarhan nykyiset kasvihuoneet on suunnitellut arkkitehti Jarmo Saarinen vuonna 1998.
Puutarhan nykyinen ylipuutarhuri on vt. Simo Laine, joka korvasi pitkäaikaisen ylipuutarhuri Arno Kasvin tämän jäädessä eläkkeelle 1. lokakuuta 2009. Puutarha toimii Turun yliopiston biologian laitoksen biodiversiteettiyksikön alaisuudessa, jonka johtaja on Ilari Sääksjärvi.