tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
William Schneider

William ”Buzz” Schneider (s. 14. syyskuuta 1954 Grand Rapids, Minnesota) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Schneider aloitti uransa Minnesotan yliopiston joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1972–1975. Pittsburgh Penguins varasi hänet NHL:ään 1974 varaustilaisuuden kuudennella kierroksella numerolla 98. Samana vuonna Minnesota Fighting Saints varasi hänet WHA:han varaustilaisuuden viidennellä kierroksella numerolla 73. Vuonna 1975 Schneider liittyi Yhdysvaltojen maajoukkueeseen ja pelasi 1976 talviolympialaisissa Innsbruckissa. Kaudella 1976–1977 hän pelasi WHA:ssa, AHL:ssä, CHL:ssä ja SHL:ssä. Kaudet 1977–1979 hän pelasi kokonaan Milwaukee Admiralsissa IHL:ssä.
1979 Schneider jättäytyi uudelleen amatööriksi, jotta pääsi liittymään jälleen maajoukkueeseen. Hän oli 1980 talviolympialaisiin matkanneen joukkueen vanhin pelaaja. Joukkue menestyi turnauksessa hyvin ja voitti lopulta olympiakultaa. Schneider viimeisteli ratkaisevassa ottelussa Neuvostoliittoa vastaan Yhdysvaltojen avausmaalin. Hän osallistui urallaan myös MM-kisoihin vuosina 1975, 1976, 1977 ja 1982. Uransa lopettamisen jälkeen hän toimi myyntimiehenä, kunnes vuonna 2001 aloitti uran kiinteistövälittäjänä. Hänet nimitettiin Yhdysvaltojen Hockey Hall of Fameen vuonna 2003.
Steve Christoff

Steven "Steve" Christoff (s. 23. tammikuuta 1958 Richfield, Minnesota) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä.
Christoff aloitti uransa Minnesotan yliopiston joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1976–1979. Minnesota North Stars varasi hänet NHL:ään 1978 varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 24. Vuonna 1979 hän liittyi Yhdysvaltojen maajoukkueeseen ja osallistui MM-kilpailuihin. 1980 talviolympialaisissa joukkue teki jättiyllätyksen ja voitti olympiakultaa. Välittömästi olympiaturnauksen jälkeen Christoff liittyi Minnesotan joukkueeseen ja aloitti ammattilaisuransa. Hän pelasi Minnesotassa vuoteen 1982 saakka, jolloin siirtyi Calgary Flamesiin. Yhden Calgaryssa pelatun kauden jälkeen Christoff siirtyi Los Angeles Kingsiin, jossa hän pelasi uransa viimeisen kauden 1983–1984. Hän oli mukana Yhdysvaltojen maajoukkueessa myös 1981 Kanada Cupissa.
Urheilu-uransa jälkeen Christoff on toiminut lentäjänä. Hänet nimitettiin Yhdysvaltojen Hockey Hall of Fameen vuonna 2003.
Pour l’Afrique et pour toi, Mali

Pour l'Afrique et pour toi, Mali (”Afrikan ja sinun puolestasi, Mali”) on Malin kansallislaulu. Laulu hyväksyttiin käyttöön 9. elokuuta 1962. Sen sanat on laatinut maan tuolloinen maatalousministeri Seydou Badian Kouyaté. Laulun on säveltänyt Banzoumana Sissoko. Ranskankielisen version lisäksi laulusta on olemassa myös bambarankielinen versio. 
 À ton appel, Mali,
 Pour ta prospérité
 Fidèle à ton destin
 Nous serons tous unis,
 A Un peuple, un but, une foi.
 Pour une Afrique unie
 Si l'ennemi découvre son front
 Au dedans ou au dehors
 Debout sur les remparts
 Nous sommes résolus de mourir.
Kertosäe:
 Pour l'Afrique et pour toi, Mali,
 Notre drapeau sera liberté.
 Pour l'Afrique et pour toi Mali
 Notre combat sera unité.
 Ô Mali d'aujourd'hui
 Ô Mali de demain
 Les champs fleurissent d'espérance
 Les cœurs vibrent de confiance
 Debout villes et campagnes
 Debout femmes, jeunes et vieux
 Pour la patrie en marche
 Vers l'avenir radieux
 Pour notre dignité
 Renforçons bien nos rangs
 Pour le salut public
 Forgeons le bien commun
 Ensemble au coude à coude
 Faisons le sentier du bonheur.
"Kertosäe"
 La voie est dure très dure
 Qui mène au bonheur commun
 Courage et devouement
 Vigilence à tout moment
 Vérité des temps anciens
 Vérité de tous les jours
 Le bonheur par le labeur
 Fera le Mali de demain.
"Kertosäe"
 L'Afrique se lève enfin
 Saluons ce jour nouveau
 Saluons la liberté
 Marchons vers l'unité
 Dignité retrouvé
 Soutient notre combat
 Fidèle à notre serment
 De faire l'Afrique unie
 Ensemble debout mes frères
 Tous au rendez-vous de l'honneur.
William Sydney Porter

William Sydney Porter (11. syyskuuta 1862 – 5. kesäkuuta 1910) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka käytti kirjailijanimeä O. Henry. Hänen tarinoidensa yllättävistä loppuratkaisuista on syntynyt käsite "O. Henry -loppuratkaisu". Porterin alkuperäinen toinen etunimi oli Sidney; hän muutti nimen kirjoitusasun vasta ryhtyessään lehtimieheksi 1880-luvulla.
Elämäkerta.
William Sidney Porter syntyi "Worth Place" -nimisellä tilalla Greensborossa, Pohjois-Carolinassa. Hänen isänsä Algernon Sidney Porter oli lääkäri. Porterin ollessa kolmevuotias hänen äitinsä kuoli tuberkuloosiin, ja William muutti isänsä kanssa isän äidin luokse. Hän suoritti tätinsä ylläpitämän alkeiskoulun vuonna 1876 ja kirjoittautui Linsey Streetin oppikouluun. Vuonna 1879 hän ryhtyi työskentelemään kirjanpitäjänä setänsä apteekissa, ja vuonna 1881, kun hän oli 19-vuotias, hänelle myönnettiin lupa toimia apteekkarina. Vuonna 1882 Porter muutti Teksasiin, missä hän työskenteli aluksi La Sallen piirikunnassa sijaitsevalla tilalla lammaspaimenena ja renkinä. Austiniin muutettuaan hän työskenteli seuraavien vuosien aikana mm. apteekkarina ja lehtimiehenä. Teksasissa asuessaan Porter myös oppi espanjaa. 
Vuonna 1887 Porter karkasi 17-vuotiaan, varakkaasta perheestä kotoisin olevan Athol Estesin kanssa. Tytön perhe vastusti suhdetta, koska sekä Athol että Porter sairastivat tuberkuloosia. Athol synnytti vuonna 1888 pojan, joka kuoli pian. Vuonna 1889 syntyi tytär Margaret. Vuonna 1894 Porter perusti humoristisen viikkolehden "The Rolling Stone". Samana vuonna hän erosi kassavirkailijan työstään Austinin First National Bankissa, koska häntä syytettiin varojen kavaltamisesta. Vuonna 1895 "The Rolling Stone" lakkasi ilmestymästä, Porter muutti Houstoniin ja ryhtyi kirjoittamaan "Houston Post" -lehdelle. Pian sen jälkeen hänet vangittiin Austinissa tehdyn kavalluksen vuoksi. Porter vapautettiin takuita vastaan, mutta päivää ennen kuin hänen piti astua oikeuden eteen 7.7.1896, hän karkasi ensin New Orleansiin ja myöhemmin Hondurasiin. Kun hän sai vuonna 1897 tietää vaimonsa tekevän kuolemaa, hän palasi Yhdysvaltoihin ja anoi oikeudelta armoa. Athol Estes Porter kuoli 25.7.1897. Porter tuomittiin kavalluksesta viideksi vuodeksi vankilaan. Hän alkoi suorittaa tuomiotaan 25.4.1898 Ohion osavaltion vankilassa. Hänet vapautettiin hyvän käytöksen ansiosta kolmen vuoden vankeuden jälkeen 24.7.1901.
Vankilassa ollessaan Porter kirjoitti tytärtään elättääkseen ainakin kaksitoista tarinaa. Hän ei halunnut lukijoiden saavan tietää, että hän on vankilassa, ja siksi hän ryhtyi käyttämään salanimeä "O. Henry". Yksi oletus on se, että Porter lainasi nimen Orrin Henry -nimiseltä vartijalta. Toisten lähteiden mukaan nimi oli peräisin perheen Henry-kissan kutsuhuudosta "Oh Henry!" Guy Davenport on ehdottanut, että nimi olisi lyhentynyt muoto "Ohio Penitentiary" -vankilan nimestä. Lisähämmennystä nimikysymykseen tuo se, että ainakin yhdessä novellissa Porter käytti "kokonaista" nimeä Olivier Henry.
Strela-2

9K32 "Strela-2" ( - nuoli, ) on neuvostoliittolainen olalta laukaistava lyhyen matkan ilmatorjuntaohjus, joka otettiin käyttöön 1968. Suomessa uudempi malli, Strela-2M, tunnetaan nimellä ItO 78. Strela on ensimmäisen sukupolven infrapunahakeutuva ohjus ja pystyy lukittumaan maaliin ainoastaan takaapäin. Suomessa koulutusta annettiin Hyrylän ("HelItR") ja Rovaniemen ("LapItR", "RovItPsto") varuskunnissa. Asetyypin logistiikka eli varastointi tapahtui etupäässä Haapajärvellä Asevarikossa nro 8.
Suomessa ensimmäisen tämän tyypin ohjus ammuttiin Lohtajan Vattajanniemellä 22. helmikuuta 1979. Sen laukaisi teknikko-yliluutnantti Kalervo Liikanen. Ohjusta esiteltiin aiemmin, mutta sitä ei voitu laukaista huonon sään vuoksi. Reijo Alanne oli Kadettikoulun ensimmäinen oppilas, joka sai ampua Lohtajalla vastaavan niin sanotun "kovan ohjuksen" vuonna 1982.
Ohjuksen kantomatka on noin 4,2 kilometriä vaakasuunnassa ja 2,3 kilometriä pystysuunnassa ja nopeus 1,75 mach. 1,15 kilogramman taistelukärjessä on 370 grammaa HBX-räjähdettä. Muut mitat ovat:
Kehitys.
Toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliitossa uskottiin sotaa käytävän vain ydinasein aseistetuilla pommikoneilla, ja pitkänmatkan- ja suurenkorkeudenohjusten kehitystyö aloitettiin varhain. Korean sota osoitti kuitenkin tavanomaisen sodankäynnin olevan vielä voimissaan, ja Neuvostoliitossa käynnistettiin kymmenvuotinen hanke liikkuvien taistelukentän ilmatorjuntajärjestelmien kehittämiseksi kattamaan monia torjuntaetäisyyksiä.
Uuteen doktriiniin kuului viiden kantaman asejärjestelmiä:
Strela-1 ja Strela-2 olivat molemmat tarkoitettu olalta laukaistaviksi. Strela-2:sta tuli kuitenkin huomattavasti kevyempi, ja Strela-1:n kehitys suunnattiin ajoneuvoalustaiseen tehokkaampaan järjestelmään ja ZSU-23-4-tykkien tueksi rykmenttitasolle. Strela-2:ta seurasi pian vähän parannettu "Strela-2M" (SA-7B, ohjus 9M32M) 1970 ja radikaalimpi uudistus 9K36 "Strela-3" (Nato: SA-14 "Gremlin", ohjus 9M36). Ohjuksen laivastoversio tunnetaan Nato-nimellä SA-N-5.
Kehitystyö alkoi Turopov OKB:lla (myöhemmin Kolomna), joka sai käyttöönsä yhdysvaltalaisen FIM-43 Redeyen tarkat tiedot. Strela lainasikin huomattavasti Redeyestä, vaikkakaan ohjusta ei voitu suoraan kopioida siitä, koska myös Redeyen kehitystyö oli tuolloin vielä kesken. Kehitystyö törmäsi huomattaviin vaikeuksiin tarpeeksi pienen ja tehokkaan infrapunahakupään eli ohjuslinssin kehittämisessä, ja Strela joutui tyytymään yksinkertaisempaan malliin kuin oli Redeyessa. Ensimmäinen versio 9K32 "Strela-2" (SA-7A, ohjus 9M32) tuli palvelukseen 1968, viisi vuotta jäljessä aikataulusta. Ohjus levisi pian Varsovan liiton maihin ja Neuvostoliiton liittolaisille. Ensimmäisenä sitä käytettiin elokuussa 1969 Suezilla, jossa alas ammutuista kymmenestä israelilaiskoneesta kaksi pudotettiin Strela-2:lla.
Strela-1:stä tiedetään välittäneen tietoja CIA:lle puolalaisen everstin Ryszard Kuklińskin 1971–1981.
Muita versiota.
Lähde:
Aliravitsemus

Aliravitsemus on virheravitsemuksen muoto, jossa ihminen ei saa riittävästi energia- tai suojaravintoaineita. 
YK:n arvion mukaan yli 800 miljoonaa ihmistä kärsii määrällisestä aliravitsemuksesta (engl. "hunger"). Tätä vieläkin suurempi määrä kärsii ravintoainepuutoksista ja tuhat miljardia ihmistä kärsii proteiininpuutteesta. 
Aliravitsemuksesta erotetaan neljä eri tyyppiä:
Aliravitsemus voi johtaa kuolemaan.
Oireet.
Aliravitsemuksen oireita ovat esimerkiksi hengitysvaikeudet, sisäelinten vauriot ja toimintahäiriöt, hiustenlähtö ja jalkojen turpoaminen. Pahastikaan aliravittu ihminen ei näytä välttämättä kovin luisevalta.
Kehitysmaissa.
Yleisin ja vakavin kehitysmaissa tavattava aliravitsemuksen muoto on kvašiorkor. Sitä esiintyy 9–24 kuukauden ikäisillä lapsilla, joiden proteiininsaanti on romahtanut imetyksen päätyttyä. Kasvu on hidastunut ja lapsella on turvotusta kasvoissa ja vatsan alueella. Taudin edetessä lapsi menettää toimintahalunsa, lihakset surkastuvat ja lapsi menettää kykynsä kävellä. Myös ihomuutoksia ilmentyy. Lapsesta tulee ärtyisä ja apaattinen, koska tauti vaikuttaa mielialaan ja neurologisiin toimintoihin. Tervehtymisennuste on kuitenkin hyvä, jos lapsi saadaan hoitoon.
Toinen aliravitsemuksen muoto on marasmi. Tunnusmerkkejä ovat lyhyys ja laihuus ikään nähden, paksuvatsaisuus, laihat lihakset ja ohut rasvakerros sekä ryppyiset kasvot kuin vanhuksella.
Länsimaissa.
Runsaan energiankulutuksen ja riittämättömän ravinnonsaannin yhdistelmä voi johtaa luun tiheyden tai laadun heikkenemiseen, rasitusmurtumiin ja naisilla myös kuukautiskierron häiriöihin. Riittämätöntä ravinnonsaantia esiintyy paljon etenkin naisurheilijoilla, joista jopa 16–60 prosenttia sairastaa niin sanottua naisurheilijan oireyhtymää. Sen oireita ovat liian niukka ravitsemus, luustomuutokset ja kuukautishäiriöt.
All Hail, Liberia Hail

All Hail, Liberia, Hail! () on Liberian kansallislaulu. Laulun sanoitti Daniel Bashiel Warner ja sen sävelsi Olmstead Luca. Vaikka Luca sävelsi laulun vasta 1860, julistettiin Warnerin runo kansallislauluksi jo maan itsenäistyessä 1847. Tämä tekee siitä Afrikan vanhimman kansallislaulun. 
All hail, Liberia, hail! (All hail!)
All hail, Liberia, hail! (All hail!)
This glorious land of liberty
Shall long prevail.
Though new her name,
Great be her fame,
And mighty be her powers,
And mighty be her powers.
In joy and gladness
With our hearts united,
We'll shout the freedom
Of a race benighted,
Long live Liberia, happy land!
A home of glorious liberty,
By God's command!
A home of glorious liberty,
By God's command!
All hail, Liberia, hail! (All hail!)
All hail, Liberia, hail! (All hail!)
In union strong success is sure.
We cannot fail!
With God above
Our rights to prove,
We will o'er all prevail,
We will o'er all prevail!
With heart and hand our country's cause defending,
We'll meet the foe with valour unpretending.
Long live Liberia, happy land!
A home of glorious liberty,
By God's command!
A home of glorious liberty,
By God's command!
Teksti.
Lähde:
Tervehtikää kaikki Liberiaa, tervehtikää!
Tervehtikää kaikki Liberiaa, tervehtikää!
Tämä vapauden kunniakas maa
tulee kestämään pitkään.
Vaikka hänen nimensä on uusi,
olkoon hänen maineensa suuri
ja mahtavat voimansa,
ja mahtavat voimansa.
Iloiten ja riemuiten,
yhtynein sydämin,
me huudamme vapautta
armoitetulle rodulle.
Kauan eläköön Liberia, onnellinen maa!
Loistavan vapauden kotimaa,
Jumalan käskystä!
Loistavan vapauden kotimaa,
Jumalan käskystä!
Tervehtikää kaikki Liberiaa, tervehtikää!
Tervehtikää kaikki Liberiaa, tervehtikää!
Lujassa liitossa menestys on varma.
Me emme voi epäonnistua!
Kun taivaan Jumala
suojaa oikeuttamme,
me voitamme kaikki!
Me voitamme kaikki!
Maatamme puolustavin käsin ja sydämin
me kohtaamme vihollisen aidolla voimalla.
Kauan eläköön Liberia, onnellinen maa!
Loistavan vapauden kotimaa,
Jumalan käskystä!
Loistavan vapauden kotimaa,
Jumalan käskystä!
Tim Lobinger

Tim Lobinger (3. syyskuuta 1972 Rheinbach – 16. helmikuuta 2023) oli saksalainen seiväshyppääjä.
Ura.
Lobinger voitti pronssia nuorten Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 1991. Sisäratojen maailmanmestaruuden hän voitti Birminghamissa 2003 ja pronssia hän sai Moskovassa 2006. Aikuisten EM-kilpailuissa hän on voittanut hopeaa vuosina 1998 ja 2006 sekä pronssia vuonna 2002. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän on voittanut mestaruuden vuosina 1998 ja 2002 sekä pronssia vuonna 2005.
Olympialaisissa ja ulkoratojen MM-kilpailuissa Lobinger ei ole sijoittunut mitalisijoille. Atlantan olympialaisissa 1996 hän oli seitsemäs, Sydneyssä 2000 kolmastoista, Ateenassa 2004 yhdestoista ja Pekingissä 2008 hän karsiutui. MM-kilpailuissa hän oli yhdestoista Göteborgissa 1995, neljäs Ateenassa 1997, kuudes Sevillassa 1999, viides Pariisissa 2003 sekä Helsingissä 2005 ja kahdeksas Osakassa 2007. MM-hallikilpailuissa Lobinger on vuosien 2003 ja 2006 mitalien lisäksi sijoittunut viidenneksi vuosina 1997, 2004 ja 2008. EM-hallikilpailuissa hän on mitalisijojen lisäksi sijoittunut kuudenneksi vuonna 1996, viidenneksi vuonna 2007 ja kahdeksanneksi vuonna 2011. Vuonna 2000 hän jäi EM-hallikilpailuiden loppukilpailussa ilman tulosta. Vuonna 1994 Lobinger karsiutui sekä sisä- että ulkoratojen EM-kilpailuiden loppukilpailusta ja vuonna 1995 hän karsiutui MM-hallikilpailuiden loppukilpailusta. 
Lobinger on voittanut Saksan-mestaruuden ulkoradoilla vuosina 1993, 1994, 1997–2000, 2003, 2005 ja 2008, sekä sisäradoilla vuosina 1997, 2000, 2003, 2004, 2006 ja 2008.
Lobingerin ulkoratojen ennätys on vuosina 1997 ja 1999 hypätty 600 cm. Tulos on myös Saksan kaikkien aikojen toiseksi paras (Danny Eckerin kanssa) ja hän on yksi kuusi metriä ylittäneistä hyppääjistä. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on 595 cm. Vuonna 1999 Lobinger otteli kymmenottelussa 7346 pistettä, ja teki ottelusarjassaan kautta aikain parhaan kymmenottelun seiväshyppytuloksen 576 cm.
Kuolema.
Lobinger sairasti leukemiaa vuodesta 2017. Syöpä uusiutui, vaikka hoito näytti ajoittain tehoavan. Syövän havaittiin vuonna 2021 levinneen, ja Lobinger kuoli leukemiaan helmikuussa 2023.
Yksityiselämä.
Lobinger oli aikaisemmin naimisissa kolmiloikkaaja Petra Lobingerin (o.s. Laux) kanssa. Tim Lobingerilla on kolme lasta.
Allahu Akbar (hymni)

Allahu Akbar ("Jumala on suuri") oli Libyan kansallislaulu 1. syyskuuta 1969 alkaen vuoteen 2011. Laulun valitsi kansallislauluksi Libyan johtaja, eversti Muammar Gaddafi, joka halusi osoittaa toiveensa ja halunsa siitä, että koko arabimaailma yhtyisi hänen vihreään vallankumoukseensa. Laulu on alun alkaen egyptiläinen marssi, joka tuli kuuluisaksi Egyptissä ja Syyriassa vuoden 1956 Suezin kriisin aikana. Vuoden 2011 levottomuuksien jälkeen maan siirtymäajan kansallinen neuvosto valitsi uudeksi kansallislauluksi laulun Libya, Libya, Libya.
Sanat arabiaksi.
الله أكبر الله اكبر
الله أكبر فوق كيد المعتدي
الله للمظلوم خير مؤيد
أنا باليقين وبالسلاح سأفتدي
بلدي ونور الحق يسطع في يدي
قولوا معي قولوا معي
الله أكبر الله أكبر الله أكبر
الله أكبر فوق كيد المعتدي
يا هذه الدنيا أطلي واسمعي
جيش الأعادي جاء يبغي مصرعي
بالحق سوف أرده وبمدفعي
وإذا فنيت فسوف أفنيه معي
قولوا معي قولوا معي
الله أكبر الله أكبر الله اكبر
الله فوق كيد المعتدي.
Jumala on suuri, Jumala on suuri,&lt;br&gt;
Jumala näkee hyökkääjän temppujen edelle,&lt;br&gt;
ja Jumala on sorrettujen paras auttaja&lt;br&gt;
Jumala näkee hyökkääjän temppujen edelle,&lt;br&gt;
ja Jumala on sorrettujen paras auttaja&lt;br&gt;
Varmuudella ja asein tahdon puolustaa&lt;br&gt;
maatani totuuden valon loistaessa käsissäni!&lt;br&gt;
Lausu kanssani, lausu kanssani:&lt;br&gt;
Jumala on suurin, Jumala on suurin, Jumala on suurin!&lt;br&gt;
Jumala näkee hyökkääjän temppujen edelle!&lt;br&gt;&lt;br&gt;
Näe ja kuule, oi maailma:&lt;br&gt;
vainooja tuli ahnehtien asemaani,&lt;br&gt;
Näe ja kuule, oi maailma:&lt;br&gt;
vainooja tuli ahnehtien asemaani,&lt;br&gt;
Taistelen asein ja puolustaudun&lt;br&gt;
ja jos kuolen, vien hänet mukanani!&lt;br&gt;
Lausu kanssani, lausu kanssani:&lt;br&gt;
Jumala on suurin, Jumala on suurin, Jumala on suurin!&lt;br&gt;
Jumala näkee hyökkääjän temppujen edelle!"
AFC Campus

 
Academic Floorball Club Campus (lyh. AFC Campus on turkulainen, opiskelijalähtöinen salibandyseura. Se perustettiin vuonna 1998 Turun kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan harrasteryhmän, KY-Sportin seuraajaksi. Seuran puheenjohtajana toimii Jussi Mattila.
Seuralla on kaudella 2011–2012 viisi miesten ja kolme naisten joukkuetta SSBL:n sarjoissa. Seuran edustusjoukkueet lyhensivät nimensä pelkkiin AFC-kirjaimiin ennen kauden 2007–2008 alkua. AFC:n miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2011-2012 Salibandyn miesten II-divisioonassa ja naisten edustus Salibandyn naisten II-divisioonassa.
Jonathan Edwards (yleisurheilija)

Jonathan David Edwards (s. 10. toukokuuta 1966 Lontoo, Englanti) on englantilainen entinen kolmiloikkaaja sekä olympiavoittaja, maailmanmestari, Euroopan mestari ja hallitseva maailmanennätysmies.
Nuoruus.
Koulussa Edwards oli lahjakas oppilas ja aloitti säännöllisen harjoittelun vasta päätettyään opintonsa 20 ikävuoden jälkeen. Pappisperheeseen syntynyt Edwards oli syvästi uskonnollinen kristitty ja kieltäytyi aikaisemmin kilpailemasta sunnuntaisin, minkä takia hän ei osallistunut maansa 1988 Soulin olympialaisten karsintoihin eikä 1991 Tokion MM-kisoihin. Vuonna 1993 hän pitkällisen pohdinnan ja isänsä, ammatiltaan kirkkoherran, kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen päätti kilpailla myös sunnuntaisin ja ajatteli näin toteuttavansa Jumalan hänelle antamia lahjoja urheilijana.
Urheilu-ura.
1993 Stuttgartin MM-kisoista Edwards voitti pronssia. Maailman terävimmälle huipulle Edwards nousi kaudella 1995. Hän hyppäsi myötätuuleen tuloksen 18,43. Kausi huipentui 1995 Göteborgin MM-kisoihin, missä hän hyppäsi loppukilpailussa ensimmäisellä hypyllään ensimmäisenä ihmisenä sallituissa oloissa yli 18 metriä, tarkkaan ottaen 18,16. Toisella hypyllään hän hyppäsi vielä pitemmälle, 18,29, mikä on vieläkin voimassa oleva maailmanennätystulos. 
Edwards lähti ennakkosuosikkina 1996 Atlantan olympiakisoihin, mutta joutui tyytymään hopeamitaliin kullan mentyä amerikkalaiselle Kenny Harrisonille tuloksella 18,09. 1997 Ateenan MM-kisoissa hän jäi jälleen hopealle, mutta voitti seuraavana vuonna Budapestin EM-kisoista kultaa tuloksella 17,99. 1999 Sevillan MM-kisoissa hän oli pronssilla. 
2000 Sydneyn olympialaisissa Edwards voitti olympiakultaa tuloksella 17,71. 2001 MM-hallikisoissa hän jäi hopealle, mutta palasi samana vuonna voittajaksi Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa tuloksella 17,92. Hän voitti kultaa myös seuraavana vuonna Kansainyhteisön kisoissa. Edwards lopetti uransa kauden 2003 jälkeen oltuaan Pariisin MM-kisoissa sijalla 12.
Uran jälkeen.
Edwardsin perheeseen kuuluvat vaimo Alison ja kaksi lasta. Kesäkuussa 2007 Edwards kertoi Daily Mail -lehdelle uran loppumisen aiheuttamista sopeutumisongelmista ja hengellisestä kriisistä, jonka takia hän lopetti työskentelyn "Songs of Praise" -nimisessä uskonnollisessa televisio-ohjelmassa. Sittemmin Edwards ilmoitti luopuneensa uskosta ja tulleensa ateistiksi. Hän on todennut Jumalan olemassaolon olevan rationaalisesti ajatellen "äärimmäisen epätodennäköistä".
Hristo Markov

Hristo Markov (s. 27. tammikuuta 1965 Dimitrovgrad, Bulgaria) on bulgarialainen kolmiloikkaaja ja moninkertainen arvokisakultamitalisti. Hänen uransa parhaat vuodet ajoittuivat 1980-luvun loppupuoliskolle, jolloin hän oli lajissaan maailman huipulla.
Markov voitti kolmiloikkakultaa 1985 Pireuksen halli-EM-kisoissa samoin kuin samana vuonna Pariisin MM-hallikisoissa. Markov voitti kultaa myös 1986 Stuttgartin EM-kisoissa, 1987 Rooman MM-kisoissa ja 1988 Soulin olympialaisissa. 1990 Splitin EM-kisoissa hän oli hopealla.
Soulin olympiavoiton myötä Markovista tuli ensimmäinen mies, joka on saavuttanut kaikki eurooppalaiselle yleisurheilijalle mahdolliset henkilökohtaiset arvokisavoitot: olympiakullan, MM-kullan sisällä ja ulkona sekä EM-kullan sisällä ja ulkona.
Hän on 185 senttimetriä pitkä ja painaa 76 kilogrammaa.
St. Patrick's High School

St. Patrick's High School on 2 400 metrin korkeudella merenpinnassa, Itenissä, Keniassa, noin 30 kilometrin päässä Eldoretistä kalenjin-heimon asuma-alueella sijaitseva pojille tarkoitettu toisen asteen oppilaitos. 
Koulu on tunnettu urheilumenestyksestään, erityisesti monista maailmanmestaruuksia, olympiavoittoja ja muita suursaavutuksia saavuttaneista juoksijoistaan, kuten Ibrahim Hussein, Peter Rono, Japhet Kimutai, David Kiptoo, Mike Kosgei, William Kosgei, Joseph Tengelei, Mike Kurei, Matthew Birir, Godfrey Kiprotich, Wilson Kipketer, Wilson Boit Kipketer, William Chirchir ja Brimin Kipruto. Vuodesta 1986 lähtien juniorien MM-kisoissa on ollut joka vuosi mitalisteja koulusta. Myös koulun lentopallojoukkue on menestyksekäs, se on voittanut 17 kertaa Kenian mestaruuden.
Eldoret

Eldoret on kaupunki Uasin Gishun piirikunnassa Keniassa ja tämän piirikunnan hallinnollinen keskus. Kaupungin sijainti yli kaksi kilometriä merenpinnan tason yläpuolella tuottaa viileän ilmaston, joka houkutteli eurooppalaisia asukkaita siirtomaa-aikana. Vuonna 2009 kaupungissa asui 252 000 ihmistä. Se on asukasluvultaan maan nopeimmin kasvava kaupunki.
Eldoret sijaitsee kalenjin-heimon nandi-haaran asuma-alueella. Aikaisemmin alueella asui masai-heimo. Kaupungin nimi on masaiden kieltä ja tarkoittaa kivikkoista jokea, millä viitataan lähistöllä virtaavaan Sosiani-jokeen. Ennen masaita aluelela asui sirikwa-heimo.
Kaupunki on perustettu vuonna 1910, jolloin eurooppalaislähtöiset uudisasukkaat perustivat paikalle postitoimiston Willy van Aardtin omistamalle maatilalle. Nykyisen nimensä kaupunki sai vuonna 1912.
Wilson Boit Kipketer

Wilson Boit Kipketer (s. 6. lokakuuta 1973 Kenia) on kenialainen kalenjin-heimoon kuuluva juoksija. Aikaisemmin hän kilpaili estejuoksussa, mutta loukkaantumisten vuoksi hän on vaihtanut maratonjuoksuun. Estejuoksussa Kipketer on olympiamitalisti ja entinen maailmanennätyksen haltija.
Vuonna 1997 Kipketer voitti Ateenan MM-kisoissa kultamitalin 3 000 metrin esteissä. Viikkoa myöhemmin hän juoksi Zürichissä matkan silloiseen maailmanennätysaikaan 7.59,08.
Vuonna 1999 Kipketer saavutti estejuoksussa Sevillan MM-kisoista hopeaa samoin kuin All Africa Games -kilpailusta Johannesburgissa. Hopeaa hän saavutti myös 2000 Sydneyn olympialaisissa. 2002 hän voitti estejuoksun maailmancupissa ja saavutti Afrikan mestaruuskisoista hopeaa.
Maratonia varten Kipketer on harjoitellut vuodesta 2005 lähtien. Ensimmäisen maratoninsa hän juoksi toukokuussa 2007 Düsseldorfissa aikaan 2.15.23. Lokakuussa 2007 hän juoksi Frankfurtin maratonin aikaan 2.13.08.
Lucio España

Lucio Fernando España (29. lokakuuta 1971 – 2. kesäkuuta 2005) oli kolumbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
España voitti vuonna 1999 Atlético Nacionalin riveissä Kolumbian mestaruuden. Hän pelasi myös Real Cartagenassa, Atlético Juniorissa ja Deportivo Pereirassa. 
2. kesäkuuta 2005 Santiago de Calissa kaksi miestä yritti ryöstää Españan ja he ampuivat hänet. Kaksi vuotta aikaisemmin samassa kaupungissa hänen joukkuetoverinsa Albeiro Usuriaga oli tapettu ja muutenkin jalkapalloilijoiden murhaaminen on ollut maassa yleistä.
Mikael Ljungberg

 
Mikael Ljungberg (13. kesäkuuta 1970 Göteborg – 17. marraskuuta 2004 Mölndal) oli ruotsalainen painija. Hän voitti maailmanmestaruuden vuosina 1993 ja 1995, Euroopan mestaruuden 1995 ja 1999 sekä olympiakultaa 2000 Sydneyssä. Lisäksi hän saavutti olympiapronssia 1996, EM-hopeaa 1998 ja MM-pronssia 1999.
Kärsittyään pitkään masennuksesta Ljungberg oli hoidettavana psykiatrisessa sairaalassa Mölndalissa, kun hän teki itsemurhan.
Mehmet Özal

Mehmet Özal (s. 31. lokakuuta 1973 Istanbul, Turkki) on turkkilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Özalin parhaita kansainvälisiä saavutuksia ovat 96 kilon sarjan maailmanmestaruus vuodelta 2002, 97 kilon sarjan MM-pronssi vuodelta 2001 sekä 96-kiloisten olympiapronssi vuodelta 2004. Hän edustaa istanbulilaista "Bueyueksehir Beldeyesi" -seuraa.
Şeref Eroğlu

Şeref Eroğlu (s. 25. marraskuuta 1975 Kahramanmarasissa, Turkissa) on turkkilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Şeref Eroğlu on paininut vuodesta 1988 lähtien. Hän edustaa maineikasta istanbulilaista "Bueyueksehir Belediyesi" -seuraa. Hän on urallaan voittanut kuusi Euroopan mestaruutta, maailmanmestaruuden ja lukuisia himmeämpiä arvokisamitaleita.
Lithium (Nirvanan kappale)

"Lithium" on grungeyhtye Nirvanan kuuluisimpia kappaleita. Se julkaistiin vuonna 1991 yhtyeen "Nevermind"-albumilla ja on albumin kolmas singlejulkaisu.
Tietoja.
"Lithium" on kolmas singlejulkaisu "Nevermind"-albumilta. Singlen B-puolet olivat Nirvanan kappaleet School (live) ja Curmudgeon. Kappale on tuttu bassokuviostaan ja varsinkin kertosäkeestä, jossa laulaja Kurt Cobain laulaa sanaa "yeah".
Yhtye esitti kappaleen MTV Video Music Awardsissa vuonna 1992. Toinen kuuluisa liveversio äänitettiin vuonna 1992 Reading Festivaaleilla ja se julkaistiin vuonna 1994 "Live! Tonight! Sold Out!!" -videolta.
Toiset versiot.
Liveversio kappaleesta julkaistiin vuonna 1996 Nirvanan livekokoelma-albumilla "From the Muddy Banks of the Wishkah" ja toinen liveversio julkaistiin vuonna 1994 yhtyeen "Live! Tonight! Sold Out!!" -VHS-kasetilla. Nevermind-albumin versio kuultiin myös vuonna 2002 yhtyeen Nirvana kokoelma-albumilla. Akustinen demoversio vuodelta 1990 julkaistiin vuonna 2004 yhtyeen "With the Lights Out" -box setillä. "Lithiumin" singlevideon lisäksi kappaleesta tehtiin video, joka kuvattiin The Evergreen State Collegessa paikassa, tosin kappaleessa oli silloin eri sanat.
Cover-versiot.
"Lithium"-kappaleesta ovat esittäneet cover-version seuraavat artistit:
Neal Broten

 
Neal Broten (s. 29. marraskuuta 1959 Roseau, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä.
Broten aloitti jääkiekkouransa Minnesotan yliopiston joukkueessa kaudella 1978–1979. Minnesota North Stars varasi hänet NHL:ään 1979 varaustilaisuuden kolmannella kierroksella numerolla 42. Kauden jälkeen hänet valittiin Yhdysvaltojen maajoukkueeseen, joka onnistui seuraavana vuonna talviolympialaisissa sensaatiomaisesti voittamaan olympiakultaa. Kauden 1980–1981 Broten pelasi vielä yliopistosarja NCAA:ta ennen kuin aloitti NHL-uransa. Hän pelasi lyhyttä Saksassa pelattua ajanjaksoa lukuun ottamatta Minnesotassa niin kauan, kunnes joukkue muutti Dallasiin ja vaihtoi nimekseen Dallas Stars. Dallasista Broten kaupattiin kesken kauden 1994–1995 New Jersey Devilsiin, missä hän voitti Stanley Cupin tehden mestaruuden ratkaisseen maalin Detroit Red Wingsiä vastaan finaalisarjan neljännessä ottelussa. Kaudella 1996–1997 hän pelasi vielä Los Angeles Kingsissä ja uudelleen Dallas Starsissa, jonka jälkeen lopetti uransa.
Yhteensä Brotenin tehot NHL:n runkosarjassa olivat 1099 ottelussa 289 maalia, 634 syöttöä eli yhteensä 923 tehopistettä. Pudotuspeleissä hänen saldonsa oli 135 ottelussa 35 maalia, 63 syöttöä eli 98 tehopistettä. Maajoukkueurallaan hän osallistui olympialaisten lisäksi vuosien 1979 ja 1990 MM-kisoihin sekä 1981 ja 1984 Kanada Cupiin. Vuonna 1998 Broten palasi lopettamisensa jälkeen kaukaloon kolmeksi otteluksi auttamaan Yhdysvaltojen maajoukkuetta MM-karsinnoissa. Hänen avullaan joukkue selvitti karsinnat ja pysyi MM-kisojen A-sarjassa.
Fintoto

Fintoto Oy oli suomalaisten totopelien järjestämisestä ja markkinoinnista vastaava yritys. Se perustettiin vuonna 2001. Yhtiön koko osakekannan omisti Suomen Hippos ry, joka vastasi totopeleistä Fintoton perustamiseen saakka. Suomen ravikilpailuiden lisäksi se tarjosi mahdollisuuden pelata myös ulkomaisia hevosurheilutapahtumia. 
Vuoden 2012 alusta lähtien Fintoto Oy vastasi kaikkien hevospelien myymisestä Suomessa. Aikaisemmin hevospelejä Suomessa järjesti Fintoton lisäksi myös Veikkaus Oy, jolla oli valikoimissaan V5- ja V75-pelit. 
Fintoton tehtäviin kuuluivat muun muassa:
Fintoto Oy:n pääkonttori sijaitsi Espoossa. Yrityksen toimitusjohtajana toimi lokakuusta 2014 lähtien Pertti Koskenniemi. Häntä ennen tehtävässä toimi vuosina 2010–2014 Markku Breider. Häntä edelsi Fintoton toimitusjohtajana yhtiön perustamisesta vuoteen 2010 Ilmari Halinen.
Vuonna 2017 Fintoto Oy, Raha-automaattiyhdistys (RAY) ja Veikkaus Oy yhdistyivät yhdeksi valtion omistamaksi rahapeliyhtiöksi, jonka nimeksi tuli Veikkaus Oy. Peliyhtiöiden sulautumisvaihetta varten perustettiin peli-integrointiyhtiö FRV Evo Oy..
Gorgosaurus

Gorgosaurus on suku teropodien Tyrannosauridae-heimossa. Paleontologit ovat tunnistaneet suvusta tyyppilajin "Gorgosaurus libratus".
"Gorgosaurus libratus" oli lihansyöjädinosaurus, joka eli liitukauden lopulla noin 70 miljoonaa vuotta sitten. Se oli pituudeltaan 7–8 metriä ja painoi 2,5 tonnia. Fossiileja on löydetty Yhdysvaltojen ja Kanadan länsiosista. Lajin kuvaili paleontologi Lawrence Morris Lambe vuonna 1914.
"Gorgosaurus libratus" oli pääpiirteissään samanlainen kuin useimmat muut suuret "Tyrannosauridae"-heimon lajit, kuten "Tyrannosaurus rex", "Daspletosaurus" ja "Albertosaurus". Sillä oli suurikokoinen pää, suuret ja kaarevat hampaat, pienet kaksisormiset eturaajat ja voimakkaat jalat. "Gorgosaurus" muistuttaa eniten sen läheistä sukulaista "Albertosaurusta". Jotkut tutkijat epäilevätkin "Gorgosauruksen" olevan pelkkä "Albertosaurus"-sukuun kuulunut laji.
Eric Strobel

Eric Strobel (s. 5. kesäkuuta 1958 Rochester, Minnesota) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Strobel aloitti jääkiekkouransa Minnesotan yliopiston joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1976–1979. Buffalo Sabres varasi hänet NHL:ään 1978 varaustilaisuuden kahdeksannella kierroksella numerolla 133. 1979 Strobel valittiin Yhdysvaltojen maajoukkueeseen ja hän osallistui saman vuoden MM-kilpailuihin. Seuraavana vuonna olympialaisissa Yhdysvallat teki jättiyllätyksen ja voitti olympiakultaa. Strobel solmi välittömästi olympiaturnauksen jälkeen sopimuksen Buffalon kanssa ja aloitti ammattilaisuransa AHL-liigassa Rochester Americans -joukkueessa. Kauden lopussa pudotuspeleissä hänen jalkansa kuitenkin murtui ja hän lopetti pelaajauransa.
Urheilu-uransa jälkeen Strobel on toiminut myyntipäällikkönä. Hänen isänsä, entinen NHL-pelaaja Art Strobel, oli 1980 olympiajoukkueen valmentaja Herb Brooksin valmentaja tämän pelaajauralla. Strobel nimitettiin Yhdysvaltojen Hockey Hall of Fameen vuonna 2003.
Mark Wells

Mark Wells (18. syyskuuta 1957 St. Clair Shores, Michigan – 17. toukokuuta 2024) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä.
Wells aloitti uransa Bowling Green Staten yliopiston joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1975–1979. Montreal Canadiens varasi hänet NHL:ään 1977 varaustilaisuuden 13. kierroksella numerolla 176. Vuonna 1979 hänet valittiin Yhdysvaltojen maajoukkueeseen. 1980 talviolympialaisissa Yhdysvallat ylsi jymy-yllätykseen ja voitti turnauksessa olympiakultaa. Olympialaisten jälkeen Wells aloitti ammattilaisuransa IHL- ja AHL-sarjoissa. Syksyllä 1980 hän teki sopimuksen New York Rangersin kanssa, mutta kausi kului jälleen AHL:ssä New-Haven Nighthawksissa. Seuraavalla kaudella hän pelasi IHL:ssä ja CHL:ssä, jonka jälkeen lopetti uransa.
Jääkiekkouransa jälkeen Wells kärsi harvinaisesta perinnöllisestä selkäsairaudesta, joka haittasi hänen työuraansa. Hän työskenteli ravintolapäällikkönä, mutta joutui luopumaan töistä selkäkipujen takia. Hänet nimitettiin Yhdysvaltojen Hockey Hall of Fameen vuonna 2003.
Phil Verchota

Phillip ”Phil” Verchota (s. 28. joulukuuta 1956 Duluth, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Verchota aloitti pelaajauransa Minnesotan yliopiston joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1975–1979. Minnesota North Stars varasi hänet NHL:ään 1976 varaustilaisuuden viidennellä kierroksella numerolla 75. Samana vuonna Calgary Cowboys varasi hänet WHA:han varaustilaisuuden seitsemännellä kierroksella numerolla 79. Vuonna 1979 Verchota valittiin Yhdysvaltojen maajoukkueeseen ja hän osallistui saman vuoden MM-kilpailuihin. Seuraavana vuonna joukkue ylsi jättiyllätykseen olympialaisissa voittamalla olympiakultaa. Viimeisessä ottelussa Suomea vastaan Verchota teki kolmannessa erässä joukkueelleen erittäin tärkeän tasoitusmaalin.
Kaudella 1980–1981 Verchota pelasi Jokereissa, ollen ensimmäinen SM-liigassa pelannut olympiavoittaja. Kaudet 1982–1984 hän pelasi jälleen Yhdysvaltojen maajoukkueessa ja oli mukana 1983 MM-kilpailuissa sekä joukkueen vanhimpana pelaajana 1984 olympialaisissa. Pelaajauransa jälkeen hän on työskennellyt pankkialalla. Hänet valittiin Yhdysvaltojen Hockey Hall of Fameen vuonna 2003.
Opel Rekord

Opel Rekord on Opelin vuosina 1953–1986 valmistama automalli.
Opel Olympia Rekord.
Olympia Rekord oli Opel Olympian seuraaja, se oli ensimmäinen Opelin uusi malli sodan jälkeen. Itsekantavalla korilla varustettua Olympia Rekordia valmistettiin neljänä eri versiona yhteensä 580 000 kappaletta.
Opel Rekord P I.
Rekord P I oli hieman alkuperäistä Olympia Rekordia isompi ja modernimpi. Siinä oli sivuille taivutettu tuulilasi ja lisävarusteena sai puoliautomaattisen Olymat-vaihdelaatikon (vuosimallista 1959 alkaen).
Rekord P I:n moottori oli Olympia Recordista tuttu 1,5-litrainen 45 hevosvoimaa tuottava moottori.
Rekord P I:tä kasattiin Saksan lisäksi myös mm. Kuubassa jossa se on edelleen melko yleinen näky liikenteessä.
Opel Rekord P II.
Rekord P II oli taas hieman P I:tä suurempi ja siinä oli täysin uusi runko. Se oli saatavilla 2- ja 4-ovisena sedanina, 3-ovisena farmarina, pakettiautona, pick-upina ja avomallina. 
Opel Rekord A.
Opel Rekord A oli tuotannossa vuosina 1963–1965.
Opel Rekord B.
Opel Rekord B oli tuotannossa vain vuosimallina 1966, malli oli ikään kuin A-malli C-mallin tekniikalla. Sen ulkonäkö poikkeaa siis hyvin vähän A-mallista, kahdet pyöreät takavalot ja kulmikkaat etuvalot ovat ehkä paras tuntomerkki.
Opel Rekord C.
Opel Rekord C on ehkä linjakkain Opelin malli, varsinkin coupé-korilla. Se oli tuotannossa vuosimalleina 1967–1971. Korimallit 2- ja 4-ovinen sedan, Hard top coupé, 3- ja 5-oviset farmarit, ja delivery van. Lisäksi koripajat ovat tehneet avomallia, ambulanssia ja ruumisautoa.
Aiempaan Rekordiin verrattuna raideleveys, akseliväli ja sisätilat olivat kasvaneet. Ajoasentoa pidettiin erityisen hyvänä ja hallintalaitteiden käyttöä helppona. Suomeen tuoduissa Opeleissa oli tavallista jäykempi jousitus, joka sopi paremmin kesämökkimatkojen sorateille, mutta silti ”nimismiehenkiharat” täristivät Rekordia ja isommat kuopat saivat kevyesti kuormatun perän pomppimaan.
Opel Rekord D.
Opel Rekord D oli tuotannossa vuosina 1972-1976. 
Moottorivaihtoehtoina olivat perus CIH-moottorit (Cam In Head), 1,7–2,0, sekä 2,1-litrainen diesel.
Opel Rekord E.
Opel Rekord E oli Rekordin viimeinen korimalli, ja se esiteltiin vuonna 1977. Englannissa kyseinen malli tunnettiin Vauxhall Carltonina. E-mallin etuakselistossa on MacPherson-tyyppiset joustintuet joten akselisto muuttui täysin aikaisempiin Rekordeihin verrattuna. Vuonna 1982 esiteltiin facelift-malli E2 ja 1984 pitkäiskuisempi 2.2i-moottori, jossa hevosvoimia oli viisi enemmän kuin 2.0E:ssä, eli 2.2i-moottorin teho oli 115 hevosvoimaa. Vuodesta 1983 lähtien perusmoottoreina olivat uudet OHC tyyppiset 1.8N (75 hv) ja 1.8S (90 hv). Dieselmoottori oli 2,3-litrainen, jonka teho oli 71 hevosvoimaa, ja keväästä 1984 oli tarjolla myös 2,3-litrainen turbodiesel (86 hv).
Grammy-palkinto

Grammy-palkinto (), alkuperäiseltä nimeltään Gramophone-palkinto () on yhdysvaltalainen musiikkipalkinto. Palkinnot jakaa Yhdysvaltain musiikkialan ammattilaisten yhdistys, The Recording Academy, erityisistä ansioista musiikin alalla. Grammy-palkintoa pidetään elokuva-alan Oscareihin verrattavana tunnustuksena.
Ensimmäiset Grammyt jaettiin vuonna 1959. Nykyisin palkintogaala järjestetään yleensä helmikuussa. Tärkeimmät palkinnot jaetaan televisiossa suorana lähetettävässä seremoniassa. Illan aikana palkintoja jaetaan kaiken kaikkiaan 83.
Suomalaiset Grammy-voittajat ovat Matti Salminen, Karita Mattila, Esa-Pekka Salonen ja Osmo Vänskä, sekä Nils Schweckendiek, Helsingin kamarikuoro ja Uusinta Ensemble.
Palkintokategoriat.
Muita kategorioita.
Muita palkintoja jaetaan esiintymisestä ja tuotannosta tietyissä genreissä, sekä muun muassa kuvituksesta ja videosta. Erityispalkintoja jaetaan myös pitkäaikaisesta työstä musiikkiteollisuuden saralla. Vuoden 2016 gaalassa erilaisia tyylilajeja (pop, rock, R&amp;B, gospel jne.) oli 30 ja palkintoja kaikkiaan 83. Vuodesta 1973 lähtien on jaettu Grammy Hall of Fame -palkintoa vähintään 25 vuotta vanhoille historiallisesti merkittäville äänitteille.
Ennätykset.
Henkilökohtaisesti eniten palkintoja on voittanut sir Georg Solti, joka toimi Chicagon sinfoniaorkesterin johtajana 24 vuotta. Hän voitti uransa aikana 31 palkintoa. Hänet mainittiin kaiken kaikkiaan 38 palkinnossa (kuusi palkintoa meni äänittäjille ja yksi solistille). Hän oli ehdolla Grammyn saajaksi 74 kertaa. Eniten ehdokkuuksia saanut henkilö on Jay Z, joka on vuoden 2022 gaalaan mennessä ollut ehdolla 83 kertaa. Eniten Grammy-ehdokkuuksia saanut henkilö, joka ei ole voittanut palkintoa ikinä, on Snoop Dogg (17 ehdokkuutta).
Eniten palkintoja yhden illan aikana saaneet artistit ovat Michael Jackson (1984) ja Santana (2000), jotka voittivat kahdeksan palkintoa. Naisartisteista eniten Grammyja yhdellä kertaa ovat voittaneet Beyoncé (2010) ja Adele (2012), jotka kumpikin voittivat kuusi palkintoa.
Gramophone-palkinto

Gramophone-palkinto on "Gramophone"-lehden vuosittain jakama joukko palkintoja parhaille taidemusiikin levytyksille. Palkitut valitsevat "Gramophone"-lehden toimittajat ja joukko muita alan vaikuttajia muun muassa jälleenmyyjiä, radiotoimittajia ja muusikoita. Palkinnot jaetaan Lontoossa.
Gramophone

Gramophone on brittiläinen taidemusiikkia käsittelevä aikakauslehti, joka on yksi oman alansa suurilevikkisimmistä julkaisuista. Sen perusti vuonna 1923 skotlantilainen kirjailija Compton Mackenzie. Lehti palkitsee vuosittain parhaaksi katsomiaan taidemusiikin levytyksiä Gramophone-palkinnoilla. Lehti julkaisee kirjasarjaa "The Classical Good CD and DVD Guide". Myös merkittävä taidemusiikin levytyksiä arvioiva vuosikirja "Penguin Guide to Compact Discs" on kolmen "Gramophone"-lehden arvostelijan kirjoittama.
Aiheesta muualla.
Gramophone-lehden sivut
Miloslav Hořava

Miloslav Hořava (s. 14. elokuuta 1961 Kladno, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Hořava aloitti uransa Tšekkoslovakian pääsarjassa Kladnon joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1978–1989. Edmonton Oilers varasi hänet NHL:ään 1981 varaustilaisuuden yhdeksännellä kierroksella numerolla 176, mutta kauppasivat hänen pelaajaoikeutensa New York Rangersiin 23. lokakuuta 1986. Tšekkoslovakian viranomaiset antoivat hänelle luvan siirtyä Pohjois-Amerikkaan pelaamaan keväällä 1989, jolloin hänestä tuli 27-vuotiaana eräs kaikkien aikojen nuorimmista laillisesti Tšekkoslovakiasta siirtyneistä urheilijoista. Hořava pelasi Rangersissa kaudet 1989–1991 keräten runkosarjassa 80 ottelussa 5 maalia, 17 syöttöä eli yhteensä 22 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän saalisti kahdessa ottelussa yhden syötön.
Vuonna 1991 Hořava kaupattiin Quebec Nordiquesille, mutta hän päätti siirtyä pelaamaan Ruotsiin Modon riveihin. Vuonna 1994 hän palasi Tšekkiin Slavia Praha HC:hen, jossa pelasi vuoteen 1997 saakka. Hän pelasi Tšekin pääsarjassa aina vuoteen 2000 saakka. 2002 hänet nimitettiin Karlovy Vary -joukkueen valmentajaksi. Hän myös pelasi joitakin otteluja joukkueessa.
Maajoukkueurallaan Hořava edusti Tšekkoslovakiaa olympialaisissa 1984 (hopeaa), 1988, 1992 (pronssia) sekä 1994. MM-kilpailuissa hän pelasi vuonna 1981 (pronssia), 1982 (hopeaa), 1985 (kultaa), 1987 (pronssia) ja 1993 (pronssia). Kanada Cupissa hän edusti Tšekkoslovakiaa 1981 (kolmas), 1984 ja 1987.
Istria

Istria on niemimaa Adrianmeren pohjoisosassa. Suurin osa siitä on Kroatiaa; Slovenialle kuuluu viipale niemimaan pohjoisosasta ja Italialle samoin pieni alue. Aiemmin Itävalta-Unkarille kuulunut Istria liitettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen Italiaan, mutta toisen maailmansodan jälkeen pääosa niemimaasta liitettiin Jugoslaviaan. Suurimpia kaupunkeja ovat Pula Kroatian puolella ja Portorož Sloveniassa.
Istria muistuttaa maisemiltaan meren toisella puolella aukeavaa Italiaa, ja se on suosittu matkailukohde. Välimeren oloissa suhteellisen puhdas vesi houkuttaa ranta- ja purjehduslomailijoita, ja pitkä historia kulttuurimatkailijoita.
Porečin kaupunki Unescon maailmanperintökohteineen on suosittu matkailukohde.
Europa Universalis

Europa Universalis on Paradox Interactiven pelisarja. Sarjan pelit simuloivat ajanjaksoa noin 1400-luvun alkupuoliskolta aina 1800-luvun alkupuoliskolle. Alun perin ranskalaiseen lautapeliin perustunut "Europa Universalis" julkaistiin vuonna 2000.
Peli on suurstrategiapeli, jossa on tarkoitus ohjata oma valtionsa mahtavimmaksi valtioksi koko maailmassa. Peli koostuu kaupankäynnistä, sotimisesta, diplomatiasta, ja siirtokuntien hallitsemisesta sekä peliin vaikuttaviin historiallisiin tapahtumiin reagoimisesta. Pelattavana on kaikki merkittävät ajanjakson valtiot ja pelaaja voi myös luoda omia vasallivaltioita, kuten Suomen, joka ei vielä tuolloin ollut valtio.
Merkittävä ominaisuus pelisarjassa on se, että "Crusader Kings" antaa ohjattavaksi valtion keskiajalta renessanssiin ja tämän pelin voi siirtää "Europa Universalis II":een. "Europa Universalis II":n voi siirtää Paradoxin peliin "" ja siitä vielä peliin "Hearts of Iron II", jolloin pelaajan on mahdollista ohjata samaa valtiota lähes 900 vuoden ajan.
"Europa Universalis V" karsii pelistä abstraktioita, ja provinssien väestö on monimuotoisempaa "Victoria 3" -pelin tapaan. Mana-pisteiden kerääminen on poistettu ja saataviin toimintoihin vaikuttaa nimettyjen hahmojen kyvyt.
Deathlike Silence Productions

Deathlike Silence Productions (DSP) oli norjalainen itsenäinen levy-yhtiö. Yhtiö toimi Oslosta käsin, ja se perustettiin 1980-luvun lopulla. Sen ainoa omistaja oli Øystein Aarseth, joka on tunnettu paremmin nimellä Euronymous. Aarseth oli black metal -yhtye Mayhemin kitaristi aina siihen asti, kunnes Varg Vikernes murhasi hänet kotonaan 10. elokuuta 1993.
Aarseth otti levy-yhtiönsä nimen Sodom-yhtyeen kappaleesta "Deathlike Silence" albumilta "Obsessed by Cruelty" vuodelta 1986. Levy-yhtiö sijaitsi samassa rakennuksessa kuin Aarsethin levykauppa "Helvete", jonka nimi oli puolestaan Helvetin norjankielinen nimi. 
Aluksi Aarsethin tarkoituksena oli tehdä
levytyssopimuksia ainoastaan norjalaisten black metal -yhtyeiden kanssa. Myöhemmin hän teki kuitenkin sopimuksia myös muista maista kotoisin olevien yhtyeiden kanssa, joihin lukeutuivat esimerkiksi ruotsalainen Abruptum ja japanilainen Sigh.
Deathlike Silence Productionsin julkaisut.
Aarsethin murhan jälkeen Voices of Wonder -yhtiö julkaisi jo levytetyt albumit DSP:n nimellä.
Julkaisujen saatavuus.
Suurin osa levy-yhtiön julkaisuista on pienten painosmäärien takia nykyisin erittäin vaikeasti saatavia keräilyharvinaisuuksia, joita voi löytää myynnissä korkeintaan internet-huutokaupoissa ja silloinkin hyvin kalliiseen hintaan. Tästä poikkeuksena Mayhemin Deathcrush-EP ja De Mysteriis Dom Sathanas -albumi ovat helposti saatavissa suurimpien levykauppojen valikoimista myös Suomessa.
Portorož

Portorož ( eli ”ruusujen satama”) on kylpyläkaupunki ja Slovenian tärkein matkailukaupunki, sillä se on koko maan lähes ainoa rantakohde. Se sijaitsee Istrian pohjoisosassa Adrianmeren rannalla. Slovenian rantaviiva Adrianmerellä on vain 40 kilometriä pitkä. Kaupungissa oli noin 2 870 asukasta vuoden 2020 arvioiden mukaan.
Hugo Montenegro

Hugo Montenegro (2. syyskuuta 1925 – 6. helmikuuta 1981) oli New Yorkissa syntynyt säveltäjä, sovittaja ja orkesterinjohtaja, joka parhaiten muistetaan hänen elokuvamusiikkisävellyksistään 60-luvulla ja erityisesti hänen versioistaan Ennio Morriconen sävellyksistä Sergio Leonen spagettiwesterneihin.
Montenegro aloitti musiikkiuransa Yhdysvaltain laivastossa, jossa hän muun muassa sovitti musiikkia erilaisille kokoonpanoille. Laivaston jälkeen hän opiskeli Manhattan Collegessa, jonka jälkeen hän toimi New Yorkissa Columbia Records –levy-yhtiössä henkilöstöpäällikkönä André Kostelanetzin alaisuudessa. Tämä johti lopulta hänet toimimaan orkesterinjohtajana ja sovittajana monille levy-yhtiön artisteille, nimekkäimpänä Harry Belafonte.
50-luvun puolivälissä Montenegro teki jo omia levytyksiä viihdeorkesterin kanssa. 60-luvun puolivälissä Montenegro muutti Kaliforniaan ja alkoi säveltää musiikkia elokuviin, aloittaen Otto Premingerin elokuvassa "Hurry Sundown" vuonna 1967.
The Good, the Bad and the Ugly.
Vuonna 1967 Montenegro levytti version Ennio Morriconen sävellyksestä samannimiseen elokuvaan "The Good, the Bad and the Ugly" (Hyvät, pahat ja rumat). Singlelevy oli suuri hitti, joka nousi sijalle 1 Britanniassa ja sijalle 2 Yhdysvalloissa. Yhteensä kansainvälisesti sitä myytiin yli miljoona kappaletta. Sovituksen erikoisuuksia ovat siinä käytetyt soolosoittimet eli okariina ja piccolotrumpetti.
Samoihin aikoihin Sergio Leonen elokuvan Yhdysvaltain ensi-illan kanssa vuodenvaihteessa 1967-1968 julkaistiin Hugo Montenegron ja orkesterin vinyylilevy "Music from "The Good, the Bad and the Ugly" &amp; "A Fistful of Dollars" &amp; "For a Few Dollars More"". Kokoelma Ennio Morriconen sävellyksistä Sergio Leonen ohjaamiin elokuviin nousi vuoden 1968 keväällä Yhdysvaltojen Top Teniin. "For a Few Dollars More" elokuvan pääteema oli julkaistu aikaisemmin myös singlenä.
Hugo Montenegron versiot em. elokuvien kappaleista mielletään yleensä elokuvien soundtrackeiksi. Elokuvien ”oikeakin” soundtrack-levy ilmestyi muun muassa Italian ensi-illan jälkeen v. 1966, mutta ne eivät ole olleet Hugo Montenegron versioihin verrattavia kaupallisia tai taiteellisia menestyksiä. 
Myöhemmin samana vuonna Montenegro julkaisi singlen perustuen Ted Postin ohjaaman lännenelokuvan "Hang ’Em High" tunnusteemaan. Single ja samanniminen albumi eivät olleet edellisten levyjen kaltaisia hittejä.
Elokuvamusiikin säveltämisen ohella HM:n levytystuotanto jatkui monipuolistuen musikaalikappaleista elektroniseen musiikiin. Hugo Montenegro sävelsi ja levytti kuolemaansa asti v. 1981. Hän kuoli keuhkolaajentumaan, jota hän sairasti useita vuosia.