Giardia lamblia

Giardia lamblia (syn. Giardia intestinalis, Giardia duodenalis) on yksisoluinen aitotumainen pieneliö. Se on yleisin ihmisen suolistossa elävä loiseläinlaji. Se aiheuttaa "giardiaasia", jonka oireisiin kuuluu ripulia, vatsakramppeja ja painon laskua. Osa tartunnan saaneista voivat olla oireettomia kantajia, kun taas osalle ihmisistä tauti on hyvinkin vakava ja voi johtaa jopa kuolemaan. Oireellisia giardiaasitapauksia todetaan noin 280 miljoonaa vuosittain. Oireet kestävät yleensä 2-4 viikkoa ja päättyvät itsestään ilman hoitoa. Erityisen vaarallinen giardiaasi on lapsille, joilla oireet voivat johtaa aliravitsemukseen, kasvuhäiriöihin ja heikkoihin kognitiivisiin toimintoihin. Ensimmäisenä giardian havaitsi Antoni van Leeuwenhoek, joka löysi sen valmistamallaan mikroskoopilla. Tauti on nimetty ranskalaisen biologin Alfred Giardin (1846–1908) mukaan.
Juomavesi on yleisin giardiaasin leviämistapa. Nokian vesikriisissä 2007 vesijohtovedestä löydettiin giardiaa muiden patogeenisten mikrobien kanssa, ja sairastuneita oli noin 8 000. Tunnettua oli myös lajin runsas esiintyminen vesijohtovedessä Leningradissa, jossa suomalaisten matkailu oli yleistä 1900-luvun lopulla. Laji aiheutti myös vakavan juomaveden saastumistapauksen vuonna 1998 Sydneyssä, ja on yleisin syy vesijohenteisen ripulin puhkeamiseen Yhdysvalloissa. Trooppisissa maissa infektioiden esiintyvyys on erittäin suuri, ja suurin osa Suomenkin tartunnoista on matkailijoiden tuomia. Tartunnat voivat olla myös zoonoottisia tai harvoissa tapauksissa tartuntoja ihmisestä toiseen.
Antibioottihoito on suhteellisen tehokas, ja soveltuva lääke on metronidatsoli .
Isännät.
"Giardia lamblia" voi tarttua ihmiseen ja muihin nisäkkäisiin. Märehtijöillä yleisempi muoto on "Giardia bovis" -laji.
Elinkierto.
"Giardia" esiintyy sekä kystoina että trofosoitteina. Kysta vaihe on Giardian infektiivinen vaihe. Ne selviävät infektiokykyisinä ympäristössä jopa muutaman kuukauden ajan ja voivat kulkeutua uuden isännän suolistoon kontaminoituneen ruuan tai juoman kautta. Ohutsuolessa kystasta muodostuu kaksi trofosoittia, jotka tarrautuvat suolen pinnan soluhin . Trofosoiitit imevät ravinteita tartunnan saaneesta henkilöstä. Giardiatrophozoiitit lisääntyvät jakautumalla kahtia prosessissa, jota kutsutaan pitkittäisiksi binäärifissioksi . Giardiatrophozoiitit siirtyvät sitten kohti paksusuolea ja muuttuvat takaisin kystamuotoon ja palaavat ympäristöön ulosteen muka . Molempia muotoja löytyy infektoituneen isännän ulosteesta, mutta vain kystat voivat levittää tartuntaa . Tarrautuminen aiheuttaa sarjan reaktioita, mitkä aiheuttavat giardiaasille tyypillisiä oireita. 
Evoluutio.
"Giardia"n on ajateltu olevan niin sanottu elävä fossiili, joka on linkkinä aitotumaisten ja esitumallisten välillä. Sitä on pidetty yhtenä varhaisimmista aitotumaisista, koska sillä on monia yksinkertaisia ominaisuuksia. Eliöllä on yksinkertaiset solurakenteet, kuten joidenkin soluelinten puute ja huonosti kehittynyt endomembraanijärjestelmä ja sen aineenvaihduntareitit muistuttavat esitumallisten aineenvaihduntaa . Tämä on aiheuttanut keskustelua siitä, onko "Giardia" äärimmäisen primitiivinen aitotumainen vai vain pitkälle kehittynyt loinen . Tutkimukset viittaavat kuitenkin siihen, että "Giardialla" on sekä aitotumaisten että esitumallisten kaltaista geneettistä materiaalia. Tämän katsotaan johtuvan lajin primitiivisyydestä sekä sekundaarisista parasiittisista sopeutumista, kuten horisontaalisesta geeninsiirrosta, geenien menetyksestä ja nopeasta evoluutiosta .