tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ingrid Rüütel

Ingrid Rüütel o.s. Ruus (s. 3. marraskuuta 1935 Tallinna) on virolainen etnomusikologi. Rüütel on Viron entisen presidentin Arnold Rüütelin leski; he avioituivat vuonna 1958.
Rüütelin väitöskirja aiheesta "Eesti rahvalaulu ajaloolised kihistused etniliste suhete kontekstis" hyväksyttiin 1996.
Yksityiselämä.
Ingrid Rüütelin vanhemmat olivat kommunistijohtaja Neeme Ruus ja näyttelijä Karin Aruküll. Ingrid ja Arnold Rüütelin perheessä on kaksi tytärtä, Maris (s. 1958) ja Anneli (s. 1965), joilla on lapsia.
Erskine Caldwell

Erskine Preston Caldwell (17. joulukuuta 1903 – 11. huhtikuuta 1987) oli yhdysvaltalainen työväenhenkinen kirjailija. Hän oli papin poika, joka auttoi nuorena isänsä kanssa Georgian itäosan epätoivoisia köyhiä ihmisiä ja kirjoitti sitten romaaneja näiden elämästä.
Caldwell julkaisi kaikkiaan 25 romaania, 12 tietokirjaa ja lähes 250 novellia. Parhaat kaunokirjalliset teoksensa hän kirjoitti 1930-luvulla, ja toisen maailmansodan jälkeen niitä julkaistiin pehmeäkantisina painoksina mikä tuotti Caldwellille hyvät tulot. Hän julkaisi romaaneita vielä 1970-luvulla, mutta niitä pidetään usein puolipornografisina. Muutamasta Caldwellin teoksesta on sovitettu elokuva ("Luojan oma maatilkku", 1958) ja näytelmä ("Tupakkatie" 1930-luvulla).
Caldwell oli naimisissa neljä kertaa. Hänen toinen vaimonsa Margaret Bourke-White oli aikansa tunnetuimpia valokuvaajia. Pariskunta teki yhdessä kuvateoksia köyhien elämästä Yhdysvaltojen eteläosassa ja Tšekkoslovakiassa.
Teppo Hauta-aho

Teppo Olavi Hauta-aho (27. toukokuuta 1941 Janakkala – 26. marraskuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen kontrabasisti ja säveltäjä.
Ura.
Hauta-ahon muusikon ura alkoi Helsingin maalaiskunnan Korsossa, jossa vastapäiseen taloon muuttanut Seppo ”Paroni” Paakkunainen innosti hänet jazzmusiikkiin. Basson hankkiessaan Hauta-aho oli melko iäkäs, mutta soittotaito kehittyi nopeasti. Hän soitti Paakkunaisen kanssa jazzin ohella tanssimusiikkia. Hauta-aho oli 1960-luvulla keskittynyt paljolti moderniin jazziin, mutta opiskeli Sibelius-Akatemiassa myös muuta. Hänen bassonsoitonopettajansa Oiva Nummelin kehotti kerran hakeutumaan Helsingin kaupunginorkesterin koesoittoon.
Orkesterimuusikon uransa Hauta-aho aloitti Helsingin kaupunginorkesterissa vuonna 1965, ja päätettyään opintonsa Sibelius-Akatemiassa hän jatkoi František Poštan opissa Prahassa. Jätettyään kaupunginorkesterin vuonna 1972 hän siirtyi Suomen Kansallisoopperan orkesteriin kolme vuotta myöhemmin vuonna 1975, josta hän 1999 siirtyi vapaaksi taiteilijaksi.
Hauta-aho sävelsi paljon orkesteri- ja kamarimusiikkia. Hänen tuotantonsa kontrabassolle on huomattavan laaja, esimerkiksi soolobassoteos "Kadenza" on monien kansainvälisten kontrabassokilpailuiden pakollinen kappale. Vuonna 1986 hän voitti Reine Marie-José -palkinnon teoksellaan "Fantasy for Trumpet and Orchestra".
Myös jazzpiireissä Hauta-aho oli tunnustettu muusikko. Hän teki yhteistyötä monien merkittävien kansainvälisten muusikkojen kanssa; heitä ovat Cecil Taylor, Anthony Braxton, Evan Parker, Marilyn Crispell ja Yoko Miura. Suomalaismuusikoista Hauta-aho työskenteli muun muassa Eero Ojasen, Pekka Pöyryn, Seppo ”Paroni” Paakkunaisen ja Heikki Sarmannon kanssa. Kolmen viimeksi mainitun kanssa perustettu Tuohi Quartet voitti EBU:n jazzyhtyekilpailun vuonna 1971 Montreux’ssä.
Kuolema.
Hauta-aho menehtyi syöpään 80-vuotiaana kotonaan Helsingissä. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Airisto Center

Airisto Center oli Yrkeshögskolan Sydvästin merenkulkualan yksikön alainen merialan pelastautumiskoulutuskeskus Paraisilla, Stormälön saarella.
Krista

Krista on naisen etunimi. Se on alun perin saksalainen lyhentymä nimestä Kristina. Kristina on Kristianin sisarnimi ja tarkoittaa kristittyä. Kristan nimipäivä on ollut vuodesta 1984 lähtien Suomen almanakassa 24. heinäkuuta.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi on annettu Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä 6 883 naiselle, joista suurin osa on syntynyt vuosien 1960 ja 2000 välisenä aikana. Nimen variaatioita eri kielissä ovat muiden muassa "Crista" ja "Christa".
Mutya Buena

Rosa Isabel Mutya Buena (s. 21. toukokuuta 1985 Lontoo) on englantilainen laulaja. Hän on tehnyt uraa Sugababes-yhtyeessä, jonka jäsen hän oli vuosina 1998–2005.
Ura.
Mutya ja hänen läheinen lapsuudenystävänsä, laulaja Keisha Buchanan tutustuivat juhlissa 1998 Siobhan Donaghyyn, joka perusti myöhemmin heidän kanssaan Sugababes-trion. Mutya on laulanut levyillä "One Touch" (2000), "Angels with Dirty Faces" (2002), "Three" (2003) ja "Taller in More Ways" (2005). Siobhan jätti yhtyeen vuonna 2001 ja siirtyi soolouralle. Tilalle tuli Heidi Range.
Maaliskuun 23. päivä vuonna 2005 Mutya synnytti Tahlia Maya-tyttären poikaystävälleen Jaylle. He asuvat Lontoossa.
Joulukuun lopussa 2005 "Ugly"-menestyksen jälkeen Mutya päätti lähteä pois yhtyeestä henkilökohtaisten syiden vuoksi. Hänen tilalleen tuli Amelle Berrabah. Mutya on kertonut olevansa hyvissä väleissä Heidin ja Keishan kanssa ja toivoo Sugababesin jatkavan hänen jälkeensäkin. Mutya kertoi vuonna 2006 siirtyvänsä soolouralle.
Mutyan ensimmäinen sooloalbumi, "Real Girl", julkaistiin kesäkuussa 2007. Albumilta on julkaistu kolme singleä: levyn nimikappale "Real Girl", "Song 4 Mutya (Out Of Control)", jonka Mutya levytti yhdessä Groove Armadan kanssa sekä "Just a Little Bit".
Mutya Buena on myös esiintynyt Suomessa Elämä Lapselle -konsertissa.
Leonardo Bruni

Leonardo Bruni (noin 1370–1444) oli Firenzen kansleri sekä merkittävä humanisti ja historioitsija. Häntä on kutsuttu ensimmäiseksi moderniksi historiantutkijaksi, koska hän ensimmäisenä jakoi menneen ajan antiikkiin, keskiaikaan ja nykyaikaan. Hänen pääteoksensa on nimeltään "Firenzen kansan historia".
Bruni syntyi Arezzossa Toscanassa. Hän nousi Firenzen kansleriksi 1410. Hänen aikanaan kanslerin valta ei ollut kovin suuri, sillä Medicin suku ja ennen heitä Albizzin suku pitivät monia lankoja käsissään.
Brunin käsitys historian kolmijaosta perustuu Francesco Petrarcan teksteihin, joissa tämä nimitti Pimeäksi ajaksi vuosia Rooman valtakunnan tuhosta omaan aikaansa asti. Bruni ja hänen aikalaisensa päättelivät pimeän ajan (jota Flavio Biondo alkoi kutsua keskiajaksi) päättyneen.
Bruni käytti fraasia "studia humanitatis" kuvaamaan ihmisen toimien tutkimista (erotukseksi teologiasta ja metafysiikasta); sana humanismi on osaltaan peräisin tästä .
Muiden renessanssifilosofien tavoin Bruni käänsi monia Aristoteleen ja Platonin teoksia. Hän kirjoitti latinaksi elämäkerrat Cicerosta ja Aristoteleesta, ja italiaksi Dantesta ja Petrarcasta.
Bruni on haudattu Firenzeen Santa Crocen kirkkoon. Jälkipolvet kunnioittivat hänen elämäntyötään pystyttämällä kuusimetrisen Bernardo Rossellinon veistämän marmorisen hautakammion.
Georgios Trapezuntios

Georgios Trapezuntios (, 1395–1484) oli kreikkalainen filosofi ja oppinut, joka käänsi ja teki tunnetuksi lännessä monia kreikkalaisten filosofien klassisia teoksia. Hän syntyi Kreetalla silloisessa Venetsian tasavallassa, ja otti sukunimekseen Trapezuntioksen sukunsa kotipaikan mukaan. Hän muutti Italiaan jossain vaiheessa 1430-lukua, joko Venetsiaan tai Firenzeen. Hän oppi nopeasti latinaa ja tuli tunnetuksi etenkin Aristoteleen kirjoitusten käännöksistä ja niihin perustuvista luennoistaan. Hän pääsi paavin sihteeriksi, sillä silloinen paavi Nikolaus V oli Aristoteleen harras ihailija ja pyrki käännättämään kreikkalaiset klassikot latinaksi. 
Georgios Trapezuntios pilasi maineensa hyökkäilemällä avoimesti Platonia vastaan ja kääntämällä monia klassikoita hätäisesti ja virheellisesti. Hän joutui pakenemaan Napoliin ja sieltä Roomaan, missä kuoli köyhänä ja unohdettuna.
Mongolian ylänkö

Mongolian ylänkö on osa laajempaa Keski-Aasian ylänköä ja kooltaan noin 2 600 000 neliökilometriä. Sen pohjoisosa on Mongoliassa ja eteläosa Kiinassa Sisä-Mongolian autonomisella alueella. Ylänköön kuuluu Gobin autiomaan lisäksi kuivaa ruohoaroa. Sen korkeus vaihtelee suunnilleen 915 metristä 1 525 metriin. Alueella sataa vuosittain noin 200 millimetriä.
Johannes Bessarion

Basilius Bessarion (noin 1403–1472), joka käännösvirheen takia tunnetaan paremmin nimellä Johannes Bessarion, oli katolinen kardinaali, piispa ja Konstantinopolin latinalainen titulaaripatriarkka. Hän oli yksi niistä kreikkalaisista oppineista, jotka osallistuivat klassisten filosofien teosten kääntämiseen latinaksi 1400-luvulla.
Bessarion syntyi Trebizondissa eri lähteiden mukaan joko vuonna 1389, 1395, 1400 tai 1403. Hänet lähetettiin Konstantinopoliin kouluun; vuonna 1423 hän teki munkkilupauksen ja vuonna 1426 hänestä tuli ortodoksisen kirkon diakoni. Vuonna 1437 keisari lähetti hänet Firenzeen osana ortodoksien valtuuskuntaa, joka neuvotteli roomalaiskatolisen kirkon kanssa yhdistymisestä. Samana vuonna hänestä tuli Nikean metropoliitta. 
Kokouksen aikana Bessarion liittyi roomalaiskatoliseen kirkkoon; häntä syytettiin lahjusten vastaanottamisesta, sillä hänestä tuli kokouksen jälkeen kardinaali. Kääntymyksen takia Bessarionin asema Firenzen kirkolliskokouksessa herättää yhä epämiellyttäviä ajatuksia joissakin ortodoksisissa tutkijoissa.
Pietro Pomponazzi

Pietro Pomponazzi (16. syyskuuta 1462 – 18. toukokuuta 1525) oli italialainen filosofi, lääketieteilijä ja psykologi, joka tunnetaan myös latinalaisella nimellään Petrus Pomionatius.
Pomponazzi syntyi Mantovassa ja aloitti siellä opintonsa. Hän jatkoi opintojaan Padovassa, jossa valmistui lääketieteen tohtoriksi 1487. Hän pääsi saman tien filosofian ylimääräiseksi professoriksi, ja luennoi ensin Padovassa, myöhemmin Ferrarassa kunnes hänet kutsuttiin 1512 Bolognaan. Siellä hän vietti loppuelämänsä ja kirjoitti kaikki merkittävät teoksensa.
Jo Ferrarassa, ja vielä enemmän Bolognassa, hän siirtyi lääketieteestä pohtimaan psykologisia ja teologisia asioita. Vuonna 1516 ilmestyi hänen tutkielmansa "Sielun kuolemattomuudesta", "De immortalitate animi", joka sai aikaan vakavia uskonriitoja. Tutkielma poltettiin Venetsiassa, ja Pomponazzi itse oli kuolemanvaarassa katolisten keskellä. Kaksi myöhempää tutkielmaa julkaistiin vasta Pomponazzin kuoleman jälkeen Baselissa, Sveitsissä.
Pomponazzi on kiinnostava ennen kaikkea lähestyvän renessanssin airuena. Hän syntyi aikana jolloin Aristoteleen kirjoitukset ja Tuomas Akvinolaisen tulkinnat niistä olivat sanasta sanaan noudatettavia dogmeja, joista keskusteleminenkin oli harhaoppisuuden rajalla.
Gradientti

Gradientti on matemaattinen differentiaalioperaattori, joka on määritelty usean muuttujan skalaarifunktioille formula_1. Gradientti ilmaisee funktion suurimman muutosnopeuden (gradienttivektorin pituus) ja tämän suurimman muutoksen suunnan. Funktio kasvaa voimakkaimmin gradientin suuntaan ja vähenee voimakkaimmin negatiivisen gradientin suuntaan.
Karteesisessa koordinaatistossa gradientti on vektori, jonka komponentteina ovat funktion osittaisderivaatat. Esimerkiksi kolmen muuttujan funktion gradientti merkitään formula_2 tai symbolin nabla avulla formula_3 ja määritellään
formula_4,
missä formula_5 ja formula_6 -komponenttien kertoimet ovat funktion osittaisderivaattoja muuttujien formula_7 ja formula_8 suhteen. Yleisen formula_9 muuttujan funktion gradientti määritellään
formula_10,
missä formula_11 on funktion muuttujien muodostama vektori
formula_12.
Gradienttia voidaan pitää derivaatan yleistyksenä usean muuttujan funktioille. Gradientti on erikoistapaus Jacobin matriisista, joka on määritelty monen muuttujan vektoriarvoisille funktioille formula_13.
Määritelmiä ja laskusääntöjä.
Differentiaali.
Yhden muuttujan tapauksessa funktion differentiaali määriteltiin
formula_14,
ja yleisesti funktion differentiaali määritellään gradientin avulla
formula_15,
missä piste kuvaa kahden vektorin pistetuloa.
Suunnattu derivaatta.
Gradientin avulla voidaan määrittää helposti myös suunnattu derivaatta: Funktion suunnattu derivaatta vektorin formula_16 suuntaan on
formula_17,
missä formula_18 on formula_19:n suuntainen yksikkövektori (vektori, jonka pituus on yksi). Pistetulo on suurin, kun lasketaan suunnattua derivaattaa gradientin suuntaan ja pienin, kun lasketaan suunnattua derivaattaa negatiivisen gradientin suuntaan.
Ketjusääntö.
Mikäli funktion muuttujat riippuvat esimerkiksi parametrista "t", eli 
formula_20,
saadaan funktion derivaatta parametrin suhteen gradientin avulla lausekkeesta
formula_21,
missä siis
formula_22.
Tämä tunnetaan niin sanottuna ketjusääntönä.
Gradientti käyräviivaisissa koordinaatistoissa.
Napakoordinaatistossa annetulle funktiolle gradientti on
formula_23,
sylinterikoordinaatistossa
formula_24
sekä pallokoordinaatistossa
formula_25.
Huomaa, että viimeinen laskusääntö on pätevä pallokoordinaatistossa, jossa muunnoskaavat ovat
formula_26
Md30-lämpötila

Md30-lämpötila on materiaalin muovattavuuteen suuresti vaikuttava lämpötila. Se lasketaan austeniittisen ruostumattoman teräksen koostumuksesta. Se kuvaa austeniitin stabiilisuutta kylmämuokkauksessa ja muovausprosesseissa. Mitä positiivisempi arvo, sitä korkeammassa lämpötilassa austeniitti transformoituu martensiitiksi.
Määritelmän mukaan lasketussa Md30-lämpötilassa 30 prosentin muokkausasteella kylmämuokatusta austeniitista 50 prosenttia muuttuu α´-martensiitiksi. Kaikki austeniittiin liukenevat seosaineet laskevat Md30-lämpötilaa eli stabiloivat austeniittia - myös δ-ferriittiä suosivat seosaineet pii, kromi ja molybdeeni. Laskentaan on perinteisesti käytetty Angelin kaavaa. Uudempi kaava on Noharan julkaisema.
Md30 Angelin kaava.
Md30 (oC) = 413 - 462(C + N) - 9.2Si - 8.1Mn - 13.7Cr - 9.5Ni - 18.5Mo
Md30 Noharan kaava.
Md30 (oC) = 551 - 462(C + N) - 9.2Si - 8.1Mn - 13.7Cr - 29Ni - 18.5Mo - 29Cu - 68Nb - 1.42(GS[ASTM] - 8)
Kaava ottaa huomioon myös raekoon (GS ASTM E112) vaikutuksen: pienirakeinen austeniitti on stabiilimpaa kuin suurirakeinen. Raekoon vaikutus huomioidaan, kun se poikkeaa tavallisesta raekoosta 8.
Uuden standardin EN10088-1 opastavissa tiedoissa (Liite C) on julkaistu Noharan kaava, jossa käytetään Md30-lämpötilalle tunnusta MNA.
Reggie Fils-Aimé

Reginald "Reggie" Fils-Aimé (s. 25. maaliskuuta 1961) on "Nintendo of American" entinen toimitusjohtaja. Fils-Aimé tuli Nintendolle töihin vuonna 2003, ja oli vastuussa Nintendon myynti- ja markkinointitoiminnasta Pohjois-Amerikassa. 2006 hänet ylennettiin toimitusjohtajaksi.
Reggie Fils-Aimén tie ihmisten tietoisuuteen alkoi toukokuussa 2004 E3-messuilla, joilla hän aloitti Nintendon lehdistötilaisuuden virkkeillä: ”"My name is Reggie. I’m about kicking ass, I’m about taking names, and we’re about making games."” Hän saavutti pian kulttitoimintaa ympärillensä internetiin, jossa rupesi leviämään flash-animaatioita ja kuvia. Fils-Aimé on joidenkin mielestä vastuussa Nintendon PR:n panemisesta uuteen uskoon Pohjois-Amerikassa, ja jotkut fanit ja lehdistön jäsenet kutsuvatkin Reggien tuloa Nintendolle ”Reggielutioniksi” (viittaa Nintendon Wii-konsoliin, joka tunnettiin koodinimellä ”Revolution"). 
Ennen Nintendolle töihin tuloa Fils-Aimé on toiminut muun muassa Procter &amp; Gamblella brändinhallintaohjelmassa ja Pizza Hutin kansainvälisen markkinoinnin johtajana.
Helmikuussa 2019 Fils-Aimé ilmoitti jäävänsä eläkkeelle 15. huhtikuuta 2019. Fils-Aimén paikan Nintendo of American toimitusjohtajana ottaa Doug Bowser.
Elokuussa 2019 Fils-Aimé ilmoitti, että hänet oli otettu Cornellin yliopiston Charles H. Dyson School of Applied Economics and Managementin ensimmäiseksi Leader in Residence -johtajaksi lokakuusta 2019 alkaen. Fils-Aimé oli jo ennen tätä nimitystä ollut Dysonin sekä Cornellin viestinnän laitoksen neuvoa-antavassa toimikunnassa, ja Cornell lähestyi häntä tilaisuudesta pian eläkkeelle jäämisestä ilmoittamisensa jälkeen. Lisäksi Fils-Aimé liittyi New Yorkin videopelikriitikkojen piirin johtokuntaan ja hänestä tuli Washingtonin Kirklandissa sijaitsevan pääomasijoitusyhtiön Brentwood Growth Partnersin johtava osakas.
Fils-Aimé on osallistunut "The Game Awards" -palkintogaalaan sen alusta vuodesta 2015 lähtien, ja toimi juontajana vuoden 2019 gaalassa. "GameStop" nimesi Fils-Aimén kahden muun henkilön ohella hallitukseensa maaliskuussa 2020 korvaamaan johtajia, jotka olivat lähdössä osana yrityksen pyrkimyksiä kääntää kannattavuutensa nousuun. Hän ja useat GameStopin hallituksen jäsenet erosivat kesäkuussa 2021 Yhdysvaltain arvopaperi- ja pörssikomission ilmoitusten perusteella. Hänet myös nimitettiin "Spin Masterin" hallitukseen toukokuussa 2020. 
Koronapandemian aikana Fils-Aimé ilmoitti perustavansa podcastin "Talking Games with Reggie and Harold" videopelitoimittaja Harold Goldbergin ja New Yorkin videopelikriitikkojen kanssa. Podcastin tarkoituksena on kerätä hyväntekeväisyysvaroja voittoa tavoittelemattomalle ryhmälle, jotta se voisi auttaa mentoroimaan pandemian vaikutuksen kohteeksi joutuneita New Yorkin alemman tulotason ja heikomman aseman opiskelijoita. 27. lokakuuta 2020 Fils-Aimé lisättiin Brunswick Corporationin johtokuntaan, ja myöhemmin hän kirjoitti kirjan "Disrupting the Game: From the Bronx to the Top of Nintendo", joka julkaistiin huhtikuussa 2022.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2007

Miesten jääkiekon 71. maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Moskovassa Venäjällä 27. huhtikuuta – 13. toukokuuta 2007. Aluksi otteluita piti pelata myös Pietarissa, mutta pitkien välimatkojen vuoksi päätettiin järjestää kisat Pietarin sijasta Moskovan esikaupungissa Mytištšissä. Kisoja hallinnoi Kansainvälinen jääkiekkoliitto, IIHF. Käytössä oli kaksi hallia, Hodynka lähellä keskusta-aluetta ja Mytištši Moskovan kehätien varrella sijaitsevassa samannimisessä esikaupungissa. Puolivälieristä lähtien kaikki ottelut pelattiin Hodynkassa.
Maailmanmestaruussarjaan olivat 1. divisioonasta ennen kisoja nousseet Itävalta (lohko B) ja Saksa (lohko C), joka oli pudottaa Tšekin puolivälieristä. Kisojen kaksi viimeistä, Itävalta ja Ukraina putosivat 1. divisioonaan.
Alkusarja pelattiin neljässä lohkossa, minkä jälkeen lohkojen A ja D kolme parasta muodostivat lohkon E. Samoin B:n ja C:n kolme parasta muodostivat lohkon F. Puolivälierät pelattiin ristiin näiden lohkojen neljän parhaan välillä (F1–E4, F2–E3 jne.). Lisäksi tasapelejä ei voitu enää pelata, vaan ratkaisua haettiin ensin alkulohkoissa viiden minuutin jatkoajalla, jatkopeleissä ja pronssiottelussa 10 minuutin jatkoajalla ja loppu jatkoajan tai -erän jälkeen rangaistuslaukauskilpailulla. Voitosta varsinaisella peliajalla sai kolme pistettä. Tasapelistä saivat molemmat yhden ja sen jälkeen pelatun jatkoajan tai rangaistuslaukauskilpailun voittaja yhden lisää.
Mestaruuden voitti Kanada voitettuaan loppuottelussa Suomen 4–2. Kisoja seurasi 56 käydyssä ottelussa 330 708 katsojaa paikan päällä.
Joukkueet.
Lohkot määräytyivät vuoden 2006 maailmanrankingin perusteella. 
Lopputulokset.
MM-Taso
 &amp; 1. divisioona
 &amp; 2. divisioona
 3. divisioona
Ferrara

Ferrara on kaupunki Italiassa, Emilia-Romagnan hallinnollisella alueella, 50 kilometriä Bolognasta koilliseen. Kaupungissa on runsaat 130 000 asukasta. Ferrarassa on leveitä katuja ja loisteliaita palatseja maineensa päiviltä 1300-luvulta, jolloin Este-suku piti siellä hoviaan. Ferrara on Ferraran maakunnan pääkaupunki.
Historiaa.
Ferraran historia alkaa 700-luvulta, ja se oli itsenäinen valtio noin vuodesta 1000 vuoteen 1597, jolloin se liitettiin Kirkkovaltioon. Vuonna 1859 se liittyi Italian kuningaskuntaan. 1400-luvulla sen yliopisto oli kuuluisa renessanssifilosofien opinahjo.
Kaupungissa on yhdeksän kilometriä muureja, enimmäkseen 1400- ja 1500-luvuilta. Sen keskellä on vallihautojen ympäröimä Este-suvun linna vuodelta 1385.
Ferrara ympäristöineen on Unescon maailmanperintökohde.
Concertgebouw-orkesteri

Kuninkaallinen Concertgebouw-orkesteri () on Alankomaiden tunnetuin sinfoniaorkesteri ja sitä pidetään yhtenä maailman kuuluisimmista: esimerkiksi 2008 Gramophone-lehti valitsi sen maailman parhaaksi klassisen musiikin orkesteriksi. Se on nimetty Concertgebouw-rakennuksen () mukaan, jossa orkesteri pitää konserttinsa. Kuningatar Beatrix myönsi orkesterille kuninkaallisuuden arvon vuonna 1989.
Historiaa.
Konserttitalon avajaiskonsertti pidettiin 11. huhtikuuta 1888, mutta Concertgebouw-orkesterin ensimmäinen konsertti oli hieman myöhemmin, 3. marraskuuta 1888, ja sitä johti orkesterin ensimmäinen pääkapellimestari Willem Kes. 
Vuonna 1895 Willem Mengelbergistä tuli pääkapellimestari, ja hänen kautensa kesti peräti puoli vuosisataa. Hänen ansiokseen lasketaan orkesterin tason nostaminen kansainväliselle tasolle. Vuosina 1945–1949 orkesterin pääkapellimestarina toimi Eduard van Beinum. Hänen kuoltuaan äkillisesti Bernard Haitink ja Eugen Jochum ottivat hoitaakseen toimen, ja Haitink olikin orkesterin pääkapellimestarina aina vuoteen 1988 asti.
Riccardo Chailly oli pääkapellimestari vuodet 1988–2004: hän oli ensimmäinen ei-alankomaalainen tässä tehtävässä. Vuosina 2004–2015 orkesteria johti latvialainen Mariss Jansons. Hänen jälkeensä pääkapellimestarina on toiminut Daniele Gatti vuosina 2016–2018. Gatti joutui eroamaan Me Too -kampanjan tuloksena..
Orkesterin asema ja ikä huomioon ottaen on ainutlaatuista, että Concertgebouw-orkesterilla on ollut vain seitsemän musiikillista johtajaa, mikä on ollut yksi niistä tekijöistä, jotka ovat muodostaneet orkesterin persoonalliseen sointimaailmaan, jota on toisinaan luonnehdittu tyypillisen hollantilaiseksi. Concertgebouw-orkesteri on vakiinnuttanut asemansa yhtenä harvoista huippuorkestereista maailmalla, ja lähes tuhat orkesterin levytystä ovat myös tuoneet osan tästä maineesta.
Kesäkuussa 2022 orkesterin johtajaksi nimitettiin Klaus Mäkelä. Mäkelän muut työt Oslossa ja Pariisissa aiheuttivat järjestelyn, että hän toimii Amsterdamissa orkesterin taiteellisena partnerina ja viiden vuoden kuluttua elokuussa 2027 orkesterin ylikapellimestarina.
Oliver Reed

Robert Oliver Reed (13. helmikuuta 1938 Wimbledon, Britannia – 2. toukokuuta 1999 Valletta, Malta) oli englantilainen näyttelijä, joka tunnettiin machoimagostaan niin valkokankaalla kuin sen ulkopuolellakin. Hän oli urheilujournalisti Peter Reedin ja tämän vaimon Marcia Reedin poika. Oliverin isoisä oli näyttelijä Herbert Beerbohm Tree (Peter Reed oli Treen ja tämän rakastajattaren May Pinney Reedin poika). Oliver Reed väitti polveutuvansa aviottomasti Venäjän tsaari Pietari Suuresta.
Oliver Reedillä ei ollut näyttelijäkoulutusta eikä paljon teatterikokemustakaan, mutta hän näytteli yli sadassa elokuvassa. Näyttelijäuran huippu oli 1960- ja 1970-luvuilla, mutta suosio hiipui 1980-luvulla.
Reed kärsi pahasta alkoholiongelmasta. Kerran hänet jouduttiin poistamaan television keskusteluohjelmasta hänen saavuttuaan humalassa ja yritettyään suudella feministiaktivisti Kate Millettia. Reedin juomisesta kiertää lukuisia anekdootteja, kuten Reedin ja 36 ystävän "illallinen"; 60 gallonaa olutta, 32 pulloa skottilaista, 17 pulloa giniä, neljä laatikkoa viiniä sekä pullo englantilaista kuohuviiniä. Reed väitti juoneensa 106 pinttiä olutta kahden päivän putkessa ennen vihkiäisiä Josephine Burgen kanssa.
Reed kuoli Vallettassa Maltalla sydänkohtaukseen kesken "Gladiaattorin" kuvausten. Puuttuvissa kahdessa kohtauksessa jouduttiin käyttämään sijaisnäyttelijää, jonka kasvojen paikalle siirrettiin digitaalisesti Reedin kasvot, sekä ylimääräistä kuvamateriaalia.
Johannes Argyropulos

Johannes Argyropulos (, , 1415–1487) oli bysanttilainen filosofi. Hän muutti Italiaan 1456 Cosimo Medicin kutsusta, ja luennoi Firenzen yliopistossa Aristoteleen opetuksista sekä kreikan kielestä ja kirjallisuudesta. 
Hän pohti sielun kuolemattomuutta. Marsilio Ficino oli Argyropuloksen oppilas.
Badenin kulttuuri

Badenin kulttuuri oli noin vuosina 3600–2800 eaa. vallinnut kuparikautisen itäisen Keski-Euroopan kulttuuri, joka mitä luultavimmin liittyy indoeurooppalaisiin. Badenin kansa on mahdollisesti itaalisten kansojen ja kelttien edeltäjä. Kulttuurin ihmiset elivät maataloudella. Asutukset olivat yleensä kukkuloilla, mutta yleisimmin linnoittamattomia. Kulttuuriin liittyy savisten vaunumallien löytöjä, mutta jäänteitä oikeista vaunuista ei ole löydetty.
Kulttuuriin liittyi polttamattomia ja polttohautauksia. Kulttuuri rakensi linnoitettuja asumuksia, muun muassa Vucedolin. Kulttuuri levisi Tšekin Moraviaan, Unkariin, Slovakiaan ja itäiseen Itävaltaan. Badenin keramiikkaa, joka levisi kenties kaupan kautta, on löydetty myös Saksasta ja Sveitsistä.
Kulttuuri oli myöhäisen suppilopikarikulttuurin, varhaisen nuorakeraamisen ja palloamforakulttuurin aikalainen ja oli osin samalla alueella palloamforakulttuurin kanssa.
Kulttuuri kehittyi myöhäisestä Lengyelin kulttuurista Karpaattien altaassa.
Lauri Eriksson

Lauri Eriksson (s. 23. syyskuuta 1965 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja. Eriksson on opiskellut yhteiskuntapolitiikkaa ja taidehistoriaa Helsingin yliopistossa, josta valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi ja filosofian maisteriksi. Hän valokuvasi 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa muotokuvia sekä kotimaisiin että ulkomaisiin aikakaus- ja sanomalehtiin.
Erikssonin teoksissa vuorottelevat maisemat, muotokuvat ja arkistodokumentit. Hän on julkaissut kirjoja, pitänyt valokuvanäyttelyitä ja kirjoittanut artikkeleita kuvataiteesta muun muassa Taide-lehteen. Hänen näyttelynsä "Suomi Pictures" ja valokuvakirja tarkastelivat lähiösukupolven elämää. "22 tapausta asunnottomuudesta" -näyttelyssä oli muotokuvia pitkään asunnottamana olleista miehistä. Eriksson kysyi miehiltä, miten he arvioivat elämäänsä, kykyjään ja mahdollisuuksiaan, sekä onko heillä muun muassa sosiaalisia verkostoja. "22 tapausta asunnottomuudesta" valittiin 2016 Fotofinlandia-finalistiksi. "Suomi Pictures" -valokuvanäyttely nähtiin Designmuseon lisäksi Tokiossa sijaitsevassa Rocket-galleriassa 2002. Syksyllä 2024 Erikssonin valokuvat olivat esillä Emil Aaltosen museossa, ja samalla julkaistiin valokuvateos "Muodonmuutoksia". Kirja sisältää Erikssonin ja Joel Karppasen kirjoittamat esseet. 
Erikssonin vuonna 2021 ilmestynyt valokuvakirja "Sumunhimmeä maisema – Polaroideja lähiluonnosta" esiteltiin Helsingin Sanomissa yhtenä kuudesta kiinnostavasta vuoden aikana ilmestyneestä taidekirjoista. Kirja sisältää valokuvien lisäksi Erikssonin esseen Polaroid-valokuvista, toisen kirjan esseen on kirjoittanut taidehistorian professori Ville Lukkarinen. Erikssonin Polaroid-valokuvia nähtiin myös Suomen valokuvataiteen museon Polaroid-ryhmänäyttelyssä 2012. 
Eriksson on toiminut vierailevana luennoitsijana Aalto-yliopistossa ja Lahden ammattikorkeakoulussa.
Hänen isä oli alkoholitutkija Kalervo Eriksson ja isoisänsä heraldikko Olof Eriksson.
Palloamforakulttuuri

Palloamforakulttuuri (3400–2800 eaa.) oli kivikauden kulttuuri, joka oli nuorakeraamisen eli vasarakirveskulttuurin aikalainen Keski-Euroopassa. Se ilmestyi suunnilleen aikaisemman suppilopikarikulttuurin alueelle. Kulttuuri ulottui Elbeltä Veiksel-joelle Puolassa, etelässä ja idässä Dnjeprille ja 
Dnjestrille eli Koillis-Saksasta Keski- ja Pohjois-Puolaan sekä
läntisimpään Ukrainaan ja pohjoisimpaan Romaniaan.
Ricen yliopisto

William Marsh Rice University (yleensä kutsutaan nimellä Rice University) on yliopisto Yhdysvalloissa, Texasin Houstonissa. 
Ricessa yhdistyvät pieni liberal arts -aineita korostava opetusyliopisto sekä tutkimusyliopisto, joka tunnetaan muun muassa nanoteknologian tutkimuksesta. Fullereenin keksiminen vuonna 1985 toi vuoden 1996 Nobelin kemian palkinnon kahdelle Ricen yliopiston tutkijalle. 
Noin neljän miljardin dollarin varoillaan Rice on Yhdysvaltain viidenneksi rikkain yliopisto. Opiskelijoita on alle 5 000. Varojen anteliaasta käytöstä johtuen lukukausimaksut ovat kohtuulliset ja Rice onkin arvioitu korkealle yliopistojen välisessä hinta-laatusuhteessa.
Rice listattiin vuonna 2006 Yhdysvaltain 17. parhaaksi yliopistoksi. Yliopiston sisäänpääsyprosentti on 22 %. Yliopiston lukukausimaksu on noin 30 000 dollaria. Suurin osa Ricen opiskelijoista valitsee kaksi pääainetta. 77 prosenttia opiskelijoista asuu yliopiston kampuksella ja suuri määrä opiskelijoita ottaa osaa yliopiston urheilutoimintaan. Ricen opiskelijoille annetaan luottamusvakuutuksen perinteeseen ("Honor code") nojautuen erilaisia vapauksia, kuten mahdollisuus tehdä kotitenttejä. 
Tunnetuimpia Ricen yliopistosta valmistuneita ovat muun muassa Larry McMurtry, Howard Hughes ja Candace Bushnell.
Historia.
Yliopisto perustettiin vuonna 1891 nimellä The William Marsh Rice Institute for the Advancement of Letters, Science and Art. Yliopiston perustaja oli William Marsh Rice. Yliopisto avattiin kuitenkin vasta vuonna 1912. Rice valitsi oppilaikseen sekä naisia että miehiä, joka oli tuohon aikaan poikkeuksellista. Ensimmäinen luokka, joka aloitti opiskelun, koostui 48 miehestä ja 29 naisesta. Vuonna 1960 Ricen instituutti uudelleennimettiin Ricen yliopistoksi. Vuonna 1962 Rice lahjoitti suuren osan maaomaisuudestaan NASAlle. Samana vuonna Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy piti Ricen yliopiston stadionilla kuuluisan puheensa, jossa hän julkisti Yhdysvaltain aikeen laskeutua kuuhun ennen vuosikymmenen päättymistä. Ricen yliopisto ja NASA tekevät nykyäänkin tiivistä yhteistyötä.
Rice alkoi periä lukukausimaksuja vuodesta 1965 lähtien. G8-maiden tapaaminen pidettiin Ricessa vuonna 1990.
John Denver

John Denver (syntyjään Henry John Deutschendorf, Jr., 31. joulukuuta 1943 Roswell, New Mexico – 12. lokakuuta 1997 Montereynlahti, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, jonka musiikki on akustista folkia, countrya ja poppia. Denverin tunnetuimpia kappaleita ovat esimerkiksi ”Take Me Home, Country Roads”, ”Annie’s Song”, ”Leaving on a Jet Plane”, ”Thank God I’m a Country Boy” ja ”Rocky Mountain High”.
Elämä ja ura.
Denver syntyi ilmavoimien upseeri Henry John Deutschendorfin ja Erma Louise Swopen perheeseen New Mexicossa vuoden 1943 viimeisenä päivänä. Hän alkoi soittaa kitaraa 11-vuotiaana. Opiskeltuaan arkkitehtuuria Texasin teknillisessä yliopistossa Denver muutti Los Angelesiin ryhtyäkseen muusikoksi. Hän vaihtoi samalla sukunimekseen Denver.
Denveristä tuli suositun folklauluryhmä Chad Mitchell Trion laulusolisti vuonna 1965. Neljä vuotta myöhemmin Peter, Paul and Mary -lauluyhtyeen levytys Denverin laulusta ”Leaving on a Jet Plane” nousi Yhdysvaltojen listaykköseksi. Denverin omista singleistä miljoonan myydyn rajan ylitti ensimmäisenä ”Take Me Home, Country Roads” vuonna 1971.
Denver oli uransa huipulla 1970-luvulla. Hän oli kansainvälisesti tunnettu laulaja-lauluntekijä ja esiintyjä, ja vuonna 1975 hän oli Yhdysvaltain eniten myynyt artisti. Vuonna 1979 Denverin levyjä oli myyty yli 100 miljoonaa kappaletta, ja kahdeksaa hänen albumiaan oli myyty yli kaksi miljoonaa kappaletta. Koko uransa aikana Denver julkaisi yhteensä 30 albumia, joista kahdeksan myi platinaa ja 14 kultaa. 
Denverin melodiset laulut ja niiden henkilökohtaiset sanoitukset kertovat usein luonnon kauneudesta sekä ihmisten kokemuksista ja tunteista.
Vuonna 1985 Denveristä tuli ensimmäinen yhdysvaltalainen artisti, joka oli esiintynyt Neuvostoliitossa kylmän sodan aikana. Vuonna 1992 hän teki kiertueen Kiinassa ensimmäisenä länsimaisena artistina. Vuonna 1996 Denver nimettiin lauluntekijöiden Hall of Fameen.
Denver harjoitti paljon hyväntekeväisyyttä ja esiintyi usein hyväntekeväisyyskonserteissa. Vuonna 1976 Denver perusti Windstar-säätiön luonnon ja maan suojelemiseksi.
Musiikkiuransa ohella Denver näytteli elokuvassa "Oh, God!" (1977) ja teki useita television musiikkierikoisohjelmia, joista "An Evening with John Denver" (1975) voitti Emmy-palkinnon.
Denver oli kahdesti naimisissa, ja hänellä oli kolme lasta. Denver kuoli pienkoneensa mereensyöksyssä Montereynlahdella Kaliforniassa vuonna 1997.
Diskografia.
Yhdysvalloissa julkaistut albumit:
Svenska Privatskolan i Uleåborg

Svenska Privatskolan i Uleåborg on yksityinen ruotsinkielinen peruskoulu ja lukio Oulun kaupungissa Vanhatullin kaupunginosassa. Lukiossa oli 18 aloituspaikkaa syksyllä 2010. Lukio on yleislukio, jolla on kuitenkin yhteistyötä Oulun seudun urheiluakatemian kanssa. Peruskoulussa ja lukiossa on yhteensä 200 oppilasta ja 25 opettajaa.
Koulun omistaa Skolgarantiföreningen r.f. Yhdistys sai koulua varten valtionosuutta 539 465 euroa vuodelle 2010.
Historiaa.
Koulun perusti Marie Junnelius alun perin yksityisenä kaksiluokkaisena tyttökouluna 1850-luvun puolivälissä, mutta taloudellisten syiden takia valtio otti koulun haltuunsa vuonna 1859. Koulun nimeksi tuli "Svenska fruntimmersskolan i Uleåborg". Kun Oulun ruotsinkielisen poikalyseon oppilasmäärä laski, yhdistettiin koulut vuonna 1904 "Realläroverket för gossar och flickor i Uleåborg" -nimiseksi kouluksi. Kouluun perustettiin vuonna 1907 kolme yliopistoon johtavaa yksityistä jatkoluokkaa. Vuosina 1914–1933 koulu toimi keskikouluna nimellä "Svenska mellanskolan i Uleåborg". Eduskunta päätti, että keskikoulun valtionapu loppuisi vuonna 1933. 
Samana vuonna 1. syyskuuta Svenska Privatskolan i Uleåborg, yksityinen yliopistoon johtava oppikoulu perustettiin. Vuonna 1974 Oulun ruotsalainen kansakoulu ja oppikoulu yhdistettiin ja nimeksi otettiin Svenska Privatskolan i Uleåborg. 
Jatkosodan pommituksissa 21. helmikuuta vuonna 1944 tuhoutui Privatskolanin koulutalo. Uuden koulutalon suunnitteli arkkitehti Gustav Strandberg, ja opetus pääsi alkuun uusissa tiloissa syyslukukaudella vuonna 1946. Myöhemmin samalle tontille Torikadun ja Sepänkadun kulmalle on rakennettu lisärakennuksia vuosina 1951 ja 1998. Niin sanottu Weckmanin talo Kirkkokadun ja Sepänkadun kulmassa remontoitiin ja otettiin käyttöön vuonna 2009, koulun täyttäessä 150 vuotta. Vuotta aikaisemmin Svenska Kulturens Vänner i Uleåborg r.f. oli ostanut kiinteistön Stora Ensolta hieman alle kolmella miljoonalla eurolla ja päätti keskittää siihen koulun kaikki toiminnot. Uusituissa tiloissa toimii myös Oulun ruotsinkielinen päiväkoti, "Svenska barnträdgården i Uleåborg".
Pohjois-Carolinan yliopisto Chapel Hillissä

 
Pohjois-Carolinan yliopisto Chapel Hillissä () on yhdysvaltalainen yliopisto, joka sijaitsee Chapel Hillin kaupungissa Pohjois-Carolinan osavaltiossa. Se on Yhdysvaltojen arvostetuimpia yliopistoja. Yliopisto on osa Pohjois-Carolinan yliopistojärjestelmää, johon kuuluu kaikkiaan kuusitoista julkista paikallisyliopistoa.
Yliopistossa opiskelee yli 31 500 opiskelijaa, joista runsas 19 700 opiskeli alempaa korkeakoulututkintoa ja noin 11 800 maisteri- tai tohtoritutkintoa. Opiskelijat ovat Pohjois-Carolinan kaikista sadasta piirikunnasta, muista osavaltioista ja noin 50 muusta maasta. Henkilökuntaan kuuluu kaikkiaan runsas 9 000 ihmistä, joista runsas 4 000 kuuluu vakituiseen opettajakuntaan (faculty).
Koska yliopisto on osavaltion rahoittama, osavaltion lain mukaan yliopiston opiskelijoista on oltava pohjoiscarolinalaisia vähintään 82 prosenttia.
Yliopistorankingeissa Chapel Hill on pärjännyt hyvin. Esimerkiksi tieteellisiin saavutuksiin pohjautuvassa kiinalaisessa ARWU-vertailussa Chapel Hill sijoittui vuonna 2021 sijalle 29 maailman parhaimpien yliopistojen joukossa.
Pussioravat

Pussioravat (Pseudocheiridae) on pussieläinheimo harvaetuhampaisten lahkossa. Heimoon kuuluu kuusi sukua ja yhteensä 17 lajia. Ne ovat läheistä sukua pussiliito-oraville.
Pussioravat ovat kooltaan 20–48 senttimetriä pitkiä ja painavat 0,7–2 kilogrammaa. Pussioravat ovat sopeutuneen hyvin elämään puussa. Niillä on karvattoman tarttumahännän lisäksi kaksi ”peukaloa”, sillä kaksi eturaajan varpaista on kääntynyt vastakkaiselle puolelle parantamaan otetta, kuten koalalla. Pussioravien turkki on pehmeä ja selkäpuolelta yleensä harmaa tai ruskea ja vatsasta kellertävä.
Pussioravat ovat kasvinsyöjiä ja hakevat ruokaa lähinnä öisin. Päivällä ne ovat suojassa puussa tai kivikoissa.
Tommi Viksten

Tommi Viksten (s. 22. marraskuuta 1966 Helsinki) on suomalainen kitaristi. Hän on soittanut lukuisilla albumeilla ja kokoonpanoissa, ja toiminut myös tuottajana muun muassa Kauko Röyhkä &amp; Nartun, Sami Saaren, J. Karjalaisen, Tuomari Nurmion, Jukka Pojan, Anssi Kelan, Värttinän, Vesa-Matti Loirin ja Pave Maijasen levyillä. Hän on tehnyt sävellystyötä myös elokuviin.
Viksten on soittanut Juha Tapion orkesterissa vuodesta 2015.
Viksten on Emma-palkittu vuoden tuottaja 1996. Hän on sovittanut Leonard Cohenin musiikkia Hämeenlinnan Kaupunginteatterin esitykseen "Tänä iltana kaikki hyvin", missä hän toimi myös kapellimestarina ja esiintyjänä (2007). Vikstenillä on duo The Munsons Melrose-yhtyeen Tokelan kanssa. Viksten on tehnyt sanoituksia ja sävellyksiä useille artisteille.
Tommi Viksten on naimisissa muusikko Henna Dolkin kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Petri Saarela

Petri Tapani Saarela on suomalainen muusikko, säveltäjä ja sanoittaja. Hän on Kultakuume-yhtyeen laulaja-kitaristi ja lauluntekijä. Kultakuume voitti Rockin SM-kilpailut vuonna 1987. Petri Saarela on julkaissut myös soololevyn "Pulu" (1994) sekä singlet "Kymmenen lasta ja omenapuu" (1994), "ABC-kirja" (2018), "Family Man" (2018), "Delfiini" (2018), "Kellot" (2018) ja "Suuri silmä"(2019). Saarela on kirjoittanut kappaleita myös muille artisteille, esimerkiksi Eero Raittisen levyttämän "Kuin enkeli". (1992).
Sa’ud ibn Abdilaziz

Sa’ud ibn Abdilaziz (, 15. tammikuuta 1902 – 23. helmikuuta 1969) oli Saudi-Arabian kuningas 1953 – 2. marraskuuta 1964.
Elämäkerta.
Hän oli Ibn Sa’udin vanhin henkiin jäänyt poika, hänen äitinsä oli Wadhba bint Muhammad al-Hazzam. Pian Saudi-Arabian perustamisen jälkeen hänet julistettiin kruununperijäksi, isän veljien sijaan. Hän oli kruununprinssinä 20 vuoden ajan, ja sen jälkeen kuninkaana 11 vuotta.
Sa’ud järjesti hallitukseen lukuisia ministeriöitä ja perusti Kuningas Saudin yliopiston Riadiin (toimi aluksi nimellä "Riadin yliopisto"). Sa’udin suku oli tyytymätön Sa’udin valtaan. Hänellä oli lukuisia lapsia, enemmän kuin isällään, 54 poikaa ja 57 tytärtä, ja hän pyrki saamaan oman poikansa seuraajakseen valtaistuimelle ja asetti heidät korkeisiin valtion virkoihin.
Sa’ud piti aluksi yllä lämpimiä suhteita Egyptiin vastustaakseen Irakin ja Jordanian hašimidien valtaa, mutta myöhemmin pelkäsi Egyptin liiallista vaikutusvaltaa arabimaailmassa ja väitteiden mukaan järjesti juonen salamurhata Nasser. Saudit tukivat rojalisteja Pohjois-Jemenin sisällissodassa, Egypti taas tasavaltalaisia.
Hänen velipuolensa pelkäsivät asemansa puolesta, eivätkä sietäneet Sa’udin rahantuhlausta omiin ja perheensä menoihin. Sa’udin huhuttiin myös käyttävän alkoholia. Huhujen mukaan hänelle määrättiin 1960-luvun alussa konjakkia lääkkeeksi, kuningas piti siitä ja käytti lopulta pullollisen päivässä.
Vuoden 1964 alussa hallitus, hovi ja uskonnolliset johtajat olivat sitä mieltä että Sa’udin käytös ei ole kuninkaalle ja imaamille sopivaa. Hänen veljestään Faisalista päätettiin tehdä pääministeri, ja Sa’ud sai aluksi pitää kuninkaan arvonimen mutta ilman valtaoikeuksia. Sa’ud pyrki kaikin keinoin pääsemään takaisin valtaan, ja Faisal joutui pakenemaan Riadista Jeddaan. Lokakuussa 1964 hän palasi Riadiin ja tällöin Sa’ud päätettiin syrjäyttää kokonaan.
Vaikka Muhammad ibn Abdilaziz Al Sa’ud oli ensimmäisenä perimysjärjestyksessä, kuninkaaksi kutsuttiin Faisal. Sa’ud meni maanpakoon Geneveen. Vuonna 1966 Nasser kutsui hänet asumaan Egyptiin. Sa’ud kuoli Ateenassa 1969. Saudi-Arabian ulkoministeriön virallisten sivujen mukaan hän oli luopunut vallasta hoitaakseen terveyttään ulkomailla.
Syrjäyttämisensä jälkeen hänestä ei paljon Saudi-Arabiassa kuultu, ja hänen nimensä poistettiin historiankirjoista ja hänen mukaansa nimettyjen instituuttien nimistä. Hänen poikansa jäivät myös marginaaliseen asemaan hovissa.
Pussimuurahaiskarhu

Pussimuurahaiskarhu eli numbatti ("Myrmecobius fasciatus") on pussipetojen lahkoon kuuluvan pussimuurahaiskarhujen heimon ("Myrmecobiidae") viimeinen elossa oleva edustaja. Aiemmin laajalle levinnyt pussimuurahaiskarhu on nykyään erittäin uhanalainen.
Tuntomerkit.
Pussimuurahaiskarhun vartalo on enintään 30 ja häntä 15 senttimetriä pitkä. Painoltaan eläin kasvaa enintään puoleen kiloon. Pussimuurahaiskarhun ominaispiirteitä ovat pitkä kieli, musta raita huulilta korville, kuusi tai seitsemän valkoista raitaa vartalon takaosassa ja tuuhea häntä. Sen turkki on lyhyttä ja karkeaa ja väriltään harmaanruskea tai joskus punertava.
Ravinto.
Päiväaktiiviset pussimuurahaiskarhut käyttävät suuren osan päivästään ruoan etsimiseen. Ne syövät pääasiassa termiittejä, mutta myös muurahaiset ja muut hyönteiset käyvät ravinnoksi.
Ravi Varma

Ravi Varma (29. huhtikuuta 1848 Kilimanoor, Travancore – 5. lokakuuta 1906 Attingal, Travancore) oli radža ja intialainen taidemaalari, joka teki maalauksia Mahabharatasta ja Ramayanasta. Hänen töitään pidetään yhtenä parhaimmista esimerkeistä intialaisten perinteiden sulautumisesta eurooppalaisen akateemisen taiteen kanssa.
Varman elämäntyöstä on esitetty myös kriittisiä arvioita. Hän oli paitsi lahjakas, myös varakas, ja vaikutusvaltansa ansiosta hän elvytti muotokuvamaalaustyylin, joka Euroopassa oli jo jäänyt syrjään.
Elämäkerta.
Ravi Varman vanhemmat olivat Umayamba Thamburatty ja Ezhumavil Neelakanthan Bhattatiripad. Hänen kotipaikkansa oli Kilimanoorin kuninkaallinen palatsi, joka sijaitsee 20 kilometriä nykyisen Keralan osavaltion pääkaupungista Thiruvananthapuramista (Trivandrum). Kun Varma oli 14-vuotias, palatsin taiteilija Rama Swami Naidu opetti häntä. 
Myöhemmin hänelle opetti öljyvärimaalausta brittiläinen taiteilija Theodore Jensen.
Luettelo suomalaisista olympiaratsastajista

Tämä artikkeli erittelee suomalaiset olympiaratsastajat eli kaikki olympialaisten ratsastuslajeihin osallistuneet suomalaiset hevosineen ja sijoituksineen. 
Nykyiset ratsastuksen olympialajit (kouluratsastus, rataesteratsastus ja kenttäratsastus) ovat kaikki olleet mukana kesäolympialaisissa Tukholman olympialaisista 1912 lähtien. Suomalaisratsukoita ei lainkaan osallistunut vuosien 1912, 1932, 1960, 1964, 1968, 1972, 1976 eikä 2004 kesäolympialaisiin.
Kesäolympialaiset 1924, Pariisi.
Kouluratsastuksessa kultaa voittanut Ernst Linder oli syntynyt Suomessa, mutta edusti Ruotsia jonne oli nuorena muuttanut. Olympialaisiin lähti myös kenttäkilpailuratsukko Viljo Forssell / Amor, joka kuitenkaan ei voinut kilpailla hevosen ontumisen takia.
Kesäolympialaiset 1956, Melbourne (Tukholma).
Australian tiukkojen eläinkaranteenisäännösten vuoksi ratsastuslajeissa kilpailtiin erillisissä "ratsastusolympialaisissa" Tukholmassa.
Kesäolympialaiset 1992, Barcelona.
Kyra Kyrklundin menestyksekäs ratsu "Matador II" oli myyty edellisenä vuonna Japaniin, ja se päätyi uuden ratsastajansa Yoshinaga Sakurain kanssa 41. sijalle.
Kesäolympialaiset 1996, Atlanta.
Piia Pantsulla olisi hevosellaan "Cyna" ollut osallistumisoikeus kenttäratsastukseen, mutta hevosen loukkaantumisen vuoksi hän ei voinut lähteä olympialaisiin.
Kesäolympialaiset 2000, Sydney.
Kouluratsastukseen oli tarkoitus lähettää nelihenkinen joukkue. Kyra Kyrklundin hevonen "Lillemarkens Arkibal" kuitenkin sairastui karanteeniaikana eikä voinut matkustaa olympialaisiin, ja Janne Bergh hevosellaan "Chimkent" joutui jäämään pois kilpailusta hevosen loukkaannuttua kilpailupaikalla.
Kesäolympialaiset 2004, Ateena.
Kyra Kyrklundin ("Andiamo Tyme") oli tarkoitus osallistua kouluratsastukseen ja Piia Pantsun (Ypäjä Karuso) kenttäratsastukseen, mutta molemmat joutuivat jäämään pois olympialaisista hevosen loukkaantumisen takia.
Thiruvananthapuram

Thiruvananthapuram (), aikaisemmin tunnettu nimellä Trivandrum, on Keralan osavaltion pääkaupunki ja Thiruvananthapuramin seudun keskus Etelä-Intiassa Arabianmeren rannalla. Kaupungissa asui vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 752 490 asukasta.
Intian isä Mahatma Gandhi ehdotti tämän kukkulaisen rantakaupungin suunnitelmaksi "Intian vihreä kaupunki".
Ilmasto.
Thiruvananthapuramin lämpötila pysyy ympäri vuoden 23 °C:n ja 30 °C:n välillä. Kylmin kuukausi on tammikuu, jolloin alin keskimääräinen lämpötila on 22 °C. Kuumimmat kuukaudet ovat maaliskuu ja huhtikuu, jolloin ylin keskimääräinen lämpötila on 32 °C. Sateisin kuukausi Thiruvananthapuramissa on kesäkuu, jonka aikana sataa noin 340 millimetriä. Kuivimmat kuukaudet ovat tammikuu, helmikuu ja maaliskuu. Niiden aikana sataa yhteensä noin 80 millimetriä. Vuosittainen sadanta on noin 1 800 millimetriä.
Talous.
Thiruvananthapuramin talous perustuu palveluihin. 70 prosenttia kaupungin työvoimasta työskentee hallitukselle. Suuret teolliset laitokset ovat vähäisiä verrattuna muihin Etelä-Intian pääkaupunkeihin, kuten Chennaihin tai Bangaloreen.
Teknologiapuisto Technoparkin vuoden 1995 perustamisesta lähtien Thiruvananthapuram on kasvanut kilpailukykyiseksi tietotekniikan keskukseksi. Technoparkissa on kansainvälisiä suuryrityksiä, kuten Infosys, TCS, McKinsey &amp; Co., Ernst &amp; Young, Allianz Cornhill ja US Technologies.
Thiruvananthapuramin kaupungista 10 kilometriä luoteeseen sijaitsee luotainrakettien laukaisukeskus, Thumban rakettikeskus‎.
Smirnoff

Smirnoff on tunnettu alkoholijuomamerkki. Alun perin yhtiön perusti 1860-luvulla Pjotr Smirnov Moskovassa.
Historia.
Hänen tislaamonsa käytti ensimmäisenä maailmassa tislauksessa hiilimenetelmää. Pjotr Smirnov kuoli vuonna 1910, ja hänen seuraajakseen tuli Vladimir Smirnov. Lokakuun vallankumouksen aikana tehdas kuitenkin kaapattiin, ja perhe joutui pakenemaan maasta. Vladimir Smirnov käynnisti tehtaan toiminnan uudestaan 1920 Istanbulissa, Osmanien valtakunnassa. Neljä vuotta myöhemmin hän muutti Lviviin, Puolaan ja alkoi myydä vodkaa siellä nimellä "Smirnoff". Uusi tuote oli menestys, ja 1930-luvun loppuun mennessä sitä vietiin kaikkiin Euroopan maihin. Toinen tehdas perustettiin Pariisiin vuonna 1925.
Suuri lama pakotti vuonna 1934 Vladimir Smirnovin kuitenkin myymään tuotemerkin yhdysvaltalaiselle Rudolph Kunettille, joka muutti yhtiön Yhdysvaltoihin. Vodkacocktailien suosion ja menestyneiden mainoskampanjoiden vuoksi Smirnoff-vodka on nykyisin maailman myydyin vodkamerkki. Nykyisin sen omistaa brittiläinen juomajätti Diageo.
Smirnoff-vodka on tuotesijoittelun ansiosta vilahtanut vuosien varrella monissa James Bond -elokuvissa, ensimmäisestä "Salainen agentti 007 ja tohtori No" -elokuvasta lähtien. Alkuperäisissä Ian Flemingin romaaneissa Bond kuitenkin suosi nimetöntä puolalaista tai venäläistä vodkaa.
1990-luvulla Smirnoff esitteli uusia nuorille suunnattuja juomia Britanniassa, myöhemmin Manner-Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Äänitasomittari

Äänitasomittari (melumittari, desibelimittari) on laite, jolla mitataan äänen voimakkuutta.
Toiminta ja komponentit.
Äänitasomittari muuntaa ääniaallot sähköisiksi signaaleiksi ja näyttää käyttäjälle mitatun voimakkuuden lukeman. Laite koostuu kuudesta perusosasesta: 
Käyttö.
Mittaria käytetään meluntorjunnan tutkimiseen ja sitä kautta kuulovaurioiden ennaltaehkäisyyn, esimerkiksi mitataan työntekijän melualtistusta työpaikalla, ja myös tapahtumien lupaehtoihin kuten mittaamaan ulkoilmatapahtumien häiriövaikutusta lähialueille. 
Yksittäisten laitteiden aiheuttaman melun mittauksessa käytetään nykyään ns. A-suodinta (=taajuuspainotus, vanhemmat suotimet C ja Z) kuvaamaan ihmiskorvan toimintaa. Normaali mittausetäisyys on 1 m laitteesta.
Starčevon kulttuuri

Starčevon kulttuuri (Starčevo-Körösin kulttuuri, Starčevo-Crişin kulttuuri) oli varhainen maatalouskulttuuri.
Kulttuurin tunnetuin löytöpaikka on Starčevon kylä Belgradin lähellä. Vaikka Starčevon kulttuurissa viljeltiin vehnää, erityisesti emmervehnää, ja kasvatettiin lampaita, karjaa ja sikoja, metsästys oli silti merkittävä ravinnonlähde. Kulttuurista on löydetty muutamia asuinpaikkoja, ja talot ovat olleet kahta eri tyyliä. Toiset talot ovat 3–5 metriä pitkiä ja 2–4 metriä leveitä ja toiset neliömäisiä.
Genetiikka.
Starcevon kulttuurista löydettyjen hautojen isälinjan haplotyypit ovat H2 ja G2a2, sekä äitilinjan haplotyypit T1a, N1a1a1, K1a4 ja W5.
Autopommi

Autopommi on autoon asetettu pommi, joka voidaan laukaista kauko-ohjaimella tai ajamalla räjähteillä täyteen lastattu auto haluttua kohdetta päin riittävällä nopeudella. Autopommi voi olla myös säädetty laukeamaan tietyssä ajonopeudessa tai ajastetusti.
Ensimmäinen autopommia muistuttava laite oli Wall Streetin pommi-iskussa New Yorkissa 16. syyskuuta 1920 käytetty hevosen vetämä vaunu. 30 ihmistä kuoli räjähdyksessä ja kymmenen vammoihinsa myöhemmin. Vakavasti loukkaantuneita oli 143 ja uhreja kaiken kaikkiaan satoja. Syyllistä ei saatu selville, mutta pommin asettajana pidetään italialaista anarkistia Mario Budaa (1883–1963).
Autopommi-iskuja käytetään usein salamurhien, terrorismin tai sissisodankäynnin välineenä. Tavoitteena voi olla ajoneuvossa tai lähellä olijoiden surmaaminen tai vahingon aiheuttaminen rakennuksille ja muulle omaisuudelle. Autopommi toimii itse omana kuljetusmekanisminaan, ja siihen voi sijoittaa suuren määrän räjähteitä sen herättämättä epäilyksiä.