tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karakul (lammas)

Karakul on lammasrotu, jota kasvatetaan etenkin sen kiharan turkin vuoksi.
Ulkonäkö ja koko.
Karakulit ovat keskikokoisia lampaita, uuhi painaa 45–70 kg ja pässi 80–100 kg. Niiden vartalo on pitkä, kapea ja korkea. Pää on pitkä ja kapea ja hiukan kuopalla silmien välistä. Kaula on pitkä ja korvat roikkuvat alaspäin. Uuhella ei ole sarvia, pässien sarvet ovat vaihtelevan muotoisia pienistä tapeista ulospäin kaartuviin kierteisiin. Karakul on rasvahäntälammas, sen paksu häntä toimii samalla tavalla kuin kamelin kyttyrä: lammas varastoi siihen ravintoa.
Useimmat karitsat syntyvät pikimustina, vanhenevan lampaan turkki muuttuu ruskeanharmaaksi. Turkin väritys ja laatu vaihtelee paljon. Monilla aikuisilla on erikseen pohjavilla ja karkeampi pintakarva.
Alkuperä ja levinneisyys.
Karakul on kotoisin Keski-Aasiasta, mutta niitä kasvatetaan monissa maissa. 1800-luvun alussa niitä vietiin Afrikan eteäosiin, missä rotua kutsutaan nimellä swakara. Niitä kasvatetaan myös Turkissa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa.
Käyttö.
Arkeologisista löydöistä on päätelty, että karakulia on kasvatettu ainakin 1400-luvulta eaa. Turkin lisäksi siitä on saatu maitoa, lihaa, talia sekä pitkäkuituista villaa joka sopii mattojen kutomiseen.
Karakul-lampaan vastasyntyneistä tai vielä syntymättömistä karitsoista saatua pienikiharaista turkista kutsutaan krimiturkiksi. Tästä turkiksesta valmistetut hatut ovat olleet suosittuja eräillä alueilla, mutta eläinsuojelujärjestöt vastustavat niiden julmaa tuotantotapaa.
Kita-Nagoya

Kita-Nagoya (, ’Pohjois-Nagoya’) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Aichin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin luoteisosassa Nōbin tasangolla aivan Nagoyan pohjoispuolella. Kaupungin pohjoisrajalla virtaa Gojōjoki, idässä Aisejoki ja etelässä Nagoyan kaupungin rajalla Shinjoki. Kita-Nagoyassa on 86 113 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 18,37 neliökilometriä.
Kita-Nagoya on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2006 liittämällä yhteen Nishiharun ja Shikatsun maaseutukaupungit. Aiemmin maatalousvaltainen alue on kaupungistunut voimakkaasti Nagoyan esikaupunkina toisen maailmansodan jälkeen. Sinne on sijoittunut muun muassa metalli-, kone- ja elintarviketeollisuutta. Jäljelle jääneillä maaseutumaisilla alueilla riisin viljelyn on korvannut vihannesten ja esimerkiksi viikunoiden tuotanto. Kita-Nagoya tunnetaan myös nukkejen valmistuksesta.
Kita-Nagoyan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Kōden-jin buddhalainen temppeli, jonka päähalli on valittu yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Kaupungissa toimii Nagoyan taideyliopisto. Kita-Nagoyaa palvelee Nagoya-rautateiden Inuyama-linja.
Pascale Cossart

Pascale Cossart (s. 21. maaliskuuta 1948 Cambrai, Ranska) on ranskalainen bakteriologi ja professori.
Opiskelu ja uran alku.
Cossart aloitti opiskelunsa Lillen yliopistossa ja valmistui kemiasta vuonna 1971 maisteriksi Washingtonin Georgetownin yliopistosta. Tohtoriksi hän valmistui vuonna 1977 Denis Diderot -yliopistosta.
Cossart aloitti akateemisen uransa jo opiskeluaikana. Lillessä hän toimi 1969–1970 tutkimusapulaisena ja vuosina 1970–1971 tutkijana Georgetownin yliopistossa. Pasteur-instituutissa tutkijana Cossart aloitti vuonna 1972. Hän oli siellä vuoteen 1974 solubiokemian yksikössä.
Professorina ja tutkimusjohtana.
Cossart toimi vuosina 1974–1975 biokemian professorina Laosissa kuninkaallisessa lääketieteen oppilaitoksessa. Sieltä hän palasi Pasteur-instituuttiin. Solubiokemian yksikön hän vaihtoi vuonna 1978 kasvainvirusten yksikköön ja vuonna 1980 takaisin solubiokemian yksikköön. Samana vuonna Cossart nousi Pasteur-instituutin tutkimusjohtajaksi.
Cossartin tutkimus on suuntautunut vuodesta 1986 lähtien bakteeri-infektioiden taustalla oleviin tekijöihin. Hän on ollut erityisen kiinnostunut solujen sisäisten bakteerien molekyyli- ja solutason tekijöistä. Cossart on käyttänyt "Listeria monocytogenes" -bakteeria malliorganismina.
Cossartista tuli vuonna 1997 Pasteur-instituutin professori, ja vuonna 2006 hänet nostettiin Ranskan korkeimpaan professoriluokkaan. Hän myös johtaa instituutin bakteerien ja solujen välisen interaktion tutkimusyksikköä.
Merkitys ja tunnustukset.
Cossartin työ on ollut uraauurtavaa solujen mikrobiologian parissa. Koko tieteenala kehittyi 1980-luvun lopulla, kun tutkijat alkoivat yhdistää molekyyli- ja solubiologian lähtökohtia. Hänen ansiostaan tutkijat ovat pystyneet ymmärtämään paremmin, miten bakteerit tartuttavat isäntäsoluja ja miten ne selviävät soluissa.
Cossartin ansiosta "Listeria monocytogenes" -bakteerista on tullut yksi parhaiten tunnettuja mikrobeja ja infektiobiologian malliorganismi. Hän on löytänyt tutkimusryhmänsa kanssa muun muassa tavan, jolla "Listeria monocytogenes" pakenee solujen puolustusjärjestelmä. Bakteerista on löytynyt myös entsyymi, joka neutralisoi sappisuolat. Tämän ansiosta bakteeri pystyy elämään suolistossa.
Stølsdalin pumppuvoimalaitos

Stølsdalin pumppuvoimalaitos on Rogalandin Hjelmelandissa Norjassa sijaitseva vesivoimalaitos, joka toimii tarvittaessa myös pumppaamona. Tämän vuoksi se luokitellaan pumppuvoimalaitokseksi. Se kuuluu Ulla-Førren vesivoimalaitoskompleksiin, jossa pienten valuma-alueiden pirstomalla tunturiylängöllä kerätään kallioon louhittujen tunneleiden kautta vettä pumpattavaksi eteenpäin Kvilldalin- ja Hylenin vesivoimalaitokseen. Statkraft operoi voimalaa.
Varastoaltaiden välinen toiminta.
Voimalaitoksen päätehtävä on toimittaa vettä varastoallas- ja vedenkeräysverkoston pohjoisosissa sijaitseviin Kvilldalin- ja Hylenin vesivoimalaitoksille. Koska Stølsdalin kautta kulkevalle vedelle muodostuu korkeuserosta syntyvää pudotusta, on voimalaan asennettu vesiturbiini hyödyntämään sitä sähköntuotannossa. Voimalaa korkeammalla sijaitsee yli kymmenen vedenottamoa, jotka hyödyntävät pienten valuma-alueiden puroja ja Bjørndalsvatn järveen (pinnankorkeus noin 700 metriä mpy.) kerättyä vettä. Voimalalla on kuitenkin oma pienempi varastoaltaansa Vassbottvatn (korkeus noin 470 meriä mpy.), jonne vedet voidaan tilapäisesti johtaa. Järvi sijaitsee laakson pohjalla samalla korkeudella kuin kalliossa sijaitseva voimalaitos. Kun matalalla olevaa vettä halutaan hyödyntää pohjoisessa sijaitsevilla suurilla vesivoimalaitoksilla, se joudutaan pumppaamaan tunneliverkoston kynnyksen yli. Tähän voimalalan kaksitoiminen pumpputurbiini sopii hyvin ja vedensiirtoa voidaan tehostaa vielä kahdella pumpulla.
Pumppuvoimala.
Voimalaitoksessa toimii yksi pumpputurbiini, jolla voi sekä tuottaa sähköenergiaa että pumpata vettä tunneleihin. Turbiini on 17 megawatin (MW) tehoinen Francis-turbiini, jonka moottorigeneraattori on kaksitoimisena sekä sähkögeneraattori että sähkömoottori. Turbiinille tulee neljä kalliotunnelia, joissa vettä voidaan tuoda tai viedä eri suuntiin. Vuosittain sen kautta virtaa 0,3258 kuutiokilometriä eli 326 miljoonaa kuutiometriä vettä, joka muodostuu 100,4 neliökilometrin sadannasta. Kun sähköä tuotetaan, voidaan voimalassa hyödyntää 103 metrin pudotuskorkeutta. Laitoksella pumpataan vuosittain 22,4 miljoonaa kuutiometriä sellaista vettä, joka saadaan kun 7,0 neliökilometriä laajan valuma-alueen Vassbottvatnin vettä hyödynnetään Kvilldalin voimalassa. Tarvittaessa käytetään vedensiirron apuna kahta 3 megawatin pumppua. Voimalan vuosituotanto on 61 gigawattituntia (GWh) ja pumppaustoimintaan kuluu energiaa 10 GWh vuosittain.
Historiaa.
Stølsdal voimalaitos on rakennettu osana koko Ulla-Førren vesivoimalaitoksien projektia, jota rakennettiin vuosina 1974–1988. Voimalatyömaa valmistui, kun vuonna 1986 Stølsdalin vesiturbiini alkoi tuottaa sähköä.
Forbes 30 Under 30

Forbes 30 Under 30 on yhdysvaltalaisen "Forbes"-talouslehden vuosittain kokoama ja julkaisema sarja listoja alle 30-vuotiaista vaikuttajista eri aloilla. Jokaiselle listalle valitaan 30 henkilöä, joita pidetään merkittävimpinä suunnannäyttäjinä listan määrittämällä alalla. Eri alojen asiantuntijoista koostuvat paneelit sekä lehden lukijat valitsevat ehdokkaat listoille, mutta "Forbesin" työntekijät kokoavat lopulliset listat. Ensimmäistä kertaa listasarja julkaistiin vuonna 2011.
Arlesheim

Arlesheim on kaupunki Pohjois-Sveitsissä, Basel-Landschaftin kantonissa. Siellä on runsaat 9 000 asukasta.
Sijainti.
Arlesheim sijaitsee Birsjoen laaksossa, joen itäpuolella, vajaat kymmenen kilometriä Baselista kaakkoon. Kaupungin naapurikunnat ovat Münchenstein pohjoisessa, Muttenz ja Gempen idässä, Dornach etelässä ja Reinach lännessä.
Liikenne.
Moottoritie H18 ohittaa Arlesheimin länsipuolitse.
SBB:n rautatie Baselista Delèmontiin kulkee Arlesheimin kautta.
Arlesheim kuuluu Baselin seudun lähiliikennealueeseen (S-Bahn Basel). Baselland Transportin (BLT) raitiovaunureitti 10 kulkee Arlesheimin kautta Dornachista Baselin kautta Rodersdorfiin..
Matisse &amp; Sadko

Matisse &amp; Sadko on venäläinen DJ-tuottajaduo joka koostuu kahdesta veljeksestä, Alexander ja Yury Parkhomenkosta. Heidät tunnetaan parhaiten heidän yhteistyöstään Martin Garrixin kanssa kappaleiden "Dragon", "Forever", "Break Through the Silence", "Together", "Mistaken" ja "Hold On" parissa, jotka saivat positiivisia vastaanottoja musiikkikriitikoiden keskuudessa. Garrixin lisäksi duo on tehnyt yhteistyötä muun muassa DJ Artyn, Steve Angellon, ja Tiëston kanssa.
Pál Gyulai

Pál Gyulai (1826–1909) oli unkarilainen kirjallisuushistorioitsija, arvostelija ja kirjailija. Hän oli ensin lukion opettajana Kolozsvárissa ja sanomalehtimiehenä Budapestissä, ja sen jälkeen hänet nimitettiin 1876 unkarilaisen kirjallisuuden historian professoriksi Budapestin yliopistoon.
Gyulain tärkeät kirjallisuushistorialliset pääteokset ovat "Vörösmarty életraiza" ('Vörösmartyn elämä', 1866) "Emlékbeszédek" ('Muistopuheita', 1879, muun muassa László Aranysta) ja "Katona József és Bánk bánja" ('Jószef Katona ja hänen murhenäytelmänsä Bánk baani', 1883). Gyulai oli myös syvätunteinen ja hienoaistinen runoilija (kokoelma "Költemények" 1870, 3., laajennettu p. 1894) ja novellisti (kokoelma "Vázlatok és képek", 1867, sis. muun muassa "Vanha näyttelijä", "Vanhan aateliskartanon viimeinen isäntä", "Naiset kuvastimen edessä", ilmestyivät myös erikseen, ei suomennettu).
Gyulai, jota muuten pidetään aikansa parhaimpana unkarilaisen proosatyylin mestarina, vaikutti kritiikillään hyvin tuntuvasti unkarilaisen kirjallisuuden kehitykseen ja kirjallisen yleisön makuun, joskin tämä vaikutus sittemmin väheni, koska hänen edustamansa kirjallisen suunnan, Aranyn ja Sándor Petőfin kansallisen suunnan, jälkeen syntyneet uudemmat virtaukset jäivät hänelle vieraiksi. Gyulai toimitti vuodesta 1873 alkaen kuolemaansa asti "Budapesti szemle" -nimistä huomattavaa yhteiskunnallis-kirjallista aikakauskirjaa.
Vilhelm Gumaelius

Gustaf Vilhelm Gumælius (1789–1877) oli ruotsalainen pappi ja Ruotsin akatemian palkinnon saanut runoilija sekä valtiopäivä- ja kuntaedustaja.
Gumælius opiskeli Uppsalan yliopistossa aikana, jolloin fosforistit ja akateemiset kävivät keskinäistä taistelua, mutta hän pysyi kuitenkin riidan ulkopuolella ja liittyi 1818 gööttiläiseen liittoon. Gumælius julkaisi ensimmäisen osan historiallista romaania "Thord Bonde" ja sen jälkeen keskittyi virka- ja luottamustoimiinsa, minkä ohella hän paneutui vapaamielisiin uudistuksiin, tieteeseen ja taiteeseen sekä koululaitoksen kehittämiseen. Hän julkaisi oppikirjoja ja 70-vuotiaana yhdeksästä laulusta koostuvan runosarjan "Engelbrekt" (1858), josta Ruotsin akatemia palkitsi hänet.
Lvndscape

Lvndscape (tyylitelty muotoon LVNDSCAPE) on alankomaalainen DJ-tuottajatiimi. Ryhmä on miksannut Bolierin kanssa uudelleen ja julkaissut vuonna 2016 Bob Marleyn kappaleen "Is This Love" version. Ryhmä on tehnyt levytyssopimuksen Spinnin' Recordsin kanssa.
Walk Away (Lvndscapen kappale)

Walk Away on alankomaalaisen DJ-tuottajatiimi Lvndscapen kappale, jolla myös vierailee yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä Kaptan. Sen julkaisi Spinnin' Records digitaalisesti ladattavana singlenä 7. huhtikuuta 2017. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa singlen julkaisupäivänä. Video keräsi YouTubessa viikon aikana melkein 400 000 näyttökertaa. "Walk Away" on päässyt julkaisunsa jälkeen listoille vain Belgian Flanderissa, jossa se on saavuttanut Ultra Top 50 Dance-listan sijan 23.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Tessa de Loo

Tessa de Loo (oik. Johanna Martina Duyvené de Wit; s. 15. lokakuuta 1946 Bussum) on alankomaalainen kirjailija.
Johanna de Wit syntyi Bussumissa ja oli vanhin perheen kolmesta lapsesta. Hän opiskeli hollannin kieltä Utrechtin yliopistossa, mutta keskeytti opintonsa ja siirtyi opettajaksi. Lopulta hän päätti omistaa elämänsä kokonaan kirjoittamiseen. Hän avioitui 20-vuotiaana, mutta vuodesta 1980 hän asui yksin poikansa kanssa maan pohjoisrannikolla. Sen jälkeen kun hollantilaiset sanomalehdet olivat julkaisseet kaksi hänen novelliaan vuosina 1975 ja 1978, hänen onnistui vihdoin julkaista debyyttiromaaninsa "De meisjes van de suikerwerkfabriek" vuonna 1983. Tämän jälkeen hän muutti Portugaliin.
Hänen menestysteoksiaan ovat "Meander" (1986), "Het rookoffer" (1987) ja "Isabelle" (1989), mutta suurimman menestyksensä tähän mennessä sai teoksella "De tweeling" (1993), joka on käännetty englanniksi nimellä "The Twins" (2000). Se kertoo toisen maailmansodan aikana eronneista kaksossisarista, joista toinen asuu Saksassa, toinen Alankomaissa. He tapaavat uudelleen, kun molemmat ovat vanhuksia. Romaanista on vuonna 2002 tehty elokuva "Kaksoset".
In My Mind (Lvndscapen kappale)

In My Mind on alankomaalaisen DJ-tuottajatiimi Lvndscapen kappale, jolla vierailee myös laulaja Mi Manchi. Sen julkaisi Spinnin' Records digitaalisesti ladattavana singlenä 30. kesäkuuta 2017. Kappaleen ovat sanoittaneet Lvndscape, Joren van der Voort, Benjamin "Oktavian" Samama ja Angela Lee Stipe. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 16. heinäkuuta 2017. Toisin kuin edeltäjäsingle Walk Away, "In My Mind" ei ole päässyt julkaisunsa jälkeen lainkaan listoille.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Kiyosu

Kiyosu () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Aichin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin luoteisosassa Nōbin tasangolla aivan Nagoyan pohjoispuolella. Kaupungin alueella virtaavat Gojō- ja Shinjoet, etelärajan muodostaa Shōjoki. Kiyosussa on 69 209 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 17,35 neliökilometriä.
Asutus Kiyosun alueella on vanhaa, ja sieltä on löytynyt muun muassa Yayoi-kauden arkeologisia kohteita. Oda Nobunaga teki Kiyosun linnasta tukikohtansa vuonna 1555. Vuosisadan loppupuolella Kiyosu kehittyikin linnanaluskaupunkina ja Owarin provinssin keskuksena. Alue oli kuitenkin tulville altis, ja vuonna 1610 Tokugawa Ieyasu siirrätti kaupungin asukkaineen päivineen läheiseen Nagoyaan. Edo-kaudella Kiyosusta tuli kuitenkin vilkas markkinapaikka sekä Nakasendō- ja Tōkaidō-tiereitit yhdistäneen Minoji-tien varren postiasema ("shukuba"). 1700-luvun lopulla sinne kaivettiin tulvien estämiseksi kokonaan uusi vesiväylä, Shinjoki. Historiallisesti seutu tunnettiin "daikon"-retiiseistään ("Miyashige-daikon"); sittemmin se on kaupungistunut voimakkaasti Nagoyan lähiönä ja sinne on sijoittunut muun muassa tekstiili-, elintarvike-, kone- ja elektroniikkateollisuutta. Nykymuotoinen Kiyosun kaupunki perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen aiempi Kiyosun maaseutukaupunki sekä Nishibiwajiman ja Shinkawan maaseutukaupungit. Vuonna 2009 siihen liitettiin vielä Haruhin maaseutukaupunki.
Kiyosun nähtävyyksiin kuuluu Kiyosun linnan rekonstruktio ympäröivine puistoineen. Kiyosua palvelevat JR Tōkain Tōkaidō-päälinja, Nagoya-rautateiden Nagoya-päälinja, Inuyama-linja ja Tsushima-linja sekä Tōkai-kōtsūn Jōhoku-linja.
Herman Grimm

Herman Grimm (6. tammikuuta 1828 Kassel – 16. kesäkuuta 1901 Berliini, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän opiskeli oikeustiedettä Berliinissä ja Bonnissa ja teki sen jälkeen filologisia ja historiallisia tutkimuksia. Hänet nimitettiin 1872 Berliinin yliopiston taidehistorian professoriksi. Grimm oli naimisissa Bettina von Arnimin tyttären kanssa.
Grimm oli monipuolisesti oppinut ja syvähenkinen novellisti. Hän oli jälkiromantiikan edustaja ja uskoi älyn suvereenisuuteen. Sitä vastoin hän vihasi kaikenlaista pikkumaisuutta menetelmissä ja harrasti paradokseja ja sanaleikkejä. Näytelmän "Armin" (1851), runon "Traum und Erwachen" (1854), murhenäytelmän "Demetrius" (1854), "Novellen" (1856) ja romaanin "Unüberwindliche Mächte" (1867) suurin arvo on itse esityksen hienostuneisuudella ja kiinnostavuudella. Erilaiset esseekokoelmat, kuten "Essays" (1859), "Neue Essays" (1865), "Zehn ausgewählte Essays" (1871), "Fünfzehn Essays" (1875; uusi sarja 1890) ja "Fragmente" (1900–1902) ovat muodoltaan loistavia ja niissä on runsaasti omaperäistä taide- ja kirjallisuuskysymysten pohdiskelua. Grimmin pääteos, "Leben Michelangelos" (1860–1863) ei ole pelkästään taidehistoriallinen monografia vaan myös laaja kulttuurikuvaus.
Grimm käänsi Giorgio Vasarin kirjan "Vita di Raffaello" (1872) ja julkaisi aikakauskirjaa "Über Künstler und Kunstverke" (1865–1867), johon hän itse kirjoitti. Elämäkerrallisesti kriittinen "Goethe" (1877) oli hyvin merkittävä, sillä se herätti eloon uuden Goethe-tutkimuksen. Grimmin viimeisiä suuria töitä olivat "Homer" (1890–1895) ja "Beiträge zur Deutschen Culturgeschichte" (1897).
Grimmin isä oli Wilhelm Karl Grimm.
Sabrina Ionescu

Sabrina Ionescu (s. 6. joulukuuta 1997 Walnut Creek, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja. Hän edustaa tällä hetkellä WNBA-liigan New York Libertyä. Ennen ammattilaisuraansa Ionescu pelasi yliopistokoripalloa Oregonin yliopiston joukkueessa. 
Ionescu oli WNBA:n vuoden 2020 varaustilaisuuden ensimmäinen varaus.
Ionesco on voittanut Yhdysvaltain maajoukkueessa olympiakultaa 2024 ja MM-kultaa 2022. Lisäksi hän on voittanut 3x3-koripallossa kultaa Pan-Amerikan kisoissa 2019.
Yves Guyot

Yves Guyot (1843–1928) oli ranskalainen poliitikko ja kirjailija. Ollessaan Pariisin kunnallisneuvoston jäsenenä 1874–1884 hän vaati säännöstetyn prostituution poistamista ja sai Pariisin siveellisyyspoliisin uudistetuksi. Hän oli 1885–1893 edustajakamarin jäsenenä, 1889–1992 yleisten töiden ministerinä, vuodesta 1892 "Le Siècle" -lehden johtaja. Hän julkaisi taloustieteellisiä teoksia, esimerkiksi "L’Inventeur" (1866), "La Science économique" (1881), "Études sur les doctrines sociales du christianisme" (1873), "Études de physiologie sociale" (1882–1885), "La Tyrannie socialiste" (1893), "Quesnay et la physiocratie" (1896) sekä yhdessä Arthur Raffalovitchin kanssa "Dictionnaire du commerce, de l’industrie et de la banque" (1898–1901).
Dive With Me

Dive With Me on alankomaalaisen DJ-tuottajatiimi Lvndscapen kappale, jolla vierailee myös tanskalainen laulaja-lauluntekijä Cathrine Lassen. Sen julkaisi Spinnin' Records digitaalisesti ladattavana EP-levynä ja singlenä 3. marraskuuta 2017. Kappaleen ovat sanoittaneet Lene Dissing ja Peter Bjørnskov. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa singlen julkaisupäivänä. Kappale ei ole toistaiseksi päässyt lainkaan listoille.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Home (Lvndscapen kappale)

Home on alankomaalaisen DJ-tuottajatiimi Lvndscapen kappale, jolla vierailee myös brittiläinen laulaja-lauluntekijä Jae Hall. Sen julkaisi Spinnin' Records digitaalisesti ladattavana singlenä 22. maaliskuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Hall, Andrew Bullimore sekä Emil Persson ja sen tuotannosta vastasi Lvndscape. "Home" ei ole päässyt toistaiseksi lainkaan listoille.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Laura Harrier

Laura Ruth Harrier (s. 28. maaliskuuta 1990 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan Destiny Evansin roolista saippuasarjassa "One Life to Live" (2013). Harrier teki ensimmäisen merkittävän elokuvaroolinsa näytellessään Liziä elokuvassa "" (2017).
Helmiseppä

Helmiseppä ("Trachyphonus erythrocephalus") on tukaaneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Itä-Afrikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Helmiseppä voi kasvaa 20 29 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Helmisepän päälaki on koiraalla musta ja naaraalla ruskea. Pää on punainen ja kurkku keltainen ja musta. Pään sivuilla on valkoiset pilkut. Lajin rinta on väriltään keltainen ja punainen ja vatsa keltainen. Linnun selkä, siivet ja pyrstö ovat mustat valkoisin pilkuin. Helmisepän nokka on pitkähkö ja vaaleanpunainen. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Helmisepän levinneisyysalue ulottuu Etiopiasta Tansaniaan. Lajin elinympäristöä ovat kuivat metsät, savannit ja pensaikot usein termiittipesien läheisyydessä. Lintu liikkuu yksin tai pieninä ryhminä. Helmiseppä syö hedelmiä, siemeniä, hyönteisiä ja hämähäkkejä. Helmiseppä pesii termiittipesään kaivamassaan käytävässä. Helmisepän pesimäkausi ajoittuu sadekaudelle helmikuusta heinäkuulle.
No One Nobody

No One Nobody on alankomaalaisen DJ-tuottaja Lvndscapen kappale, jolla vierailee myös ruotsalainen tuottaja-laulaja Tannergard. Sen julkaisi Spinnin’ Records digitaalisesti ladattavana singlenä 20. maaliskuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Tannergard sekä Galen Behr ja sen tuotannosta vastasi Lvndscape. "No One Nobody" ei ole toistaiseksi päässyt lainkaan listoille.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Pierre Gringore

Pierre Gringore, myöhemmin Gringoire, (1475 – 1538 t. 1539) oli ranskalainen runoilija. Hän oli mukana Italian sotaretkillä ja kirjoitti Enfants sans souci -seuran jäsenenä Bazoche du châtelet -seurueelle (1502–1517) neljä moraliteettia. Huomattavin niistä on "Jeu et sotie du Prince des Lotz", joka oli suunnattu paavi Julius II:ta vastaan ja jonka kirjoittamiseen Ludvig XII häntä kehotti ja lienee itsekin siihen osallistunut. Gringore on päähenkilönä Victor Hugon romaanissa "Pariisin Notre-Dame" ja Théodore de Banvillen näytelmässä "Gringoire" (esitetty suomeksi).
Satu Syrjänen

Satu Syrjänen (s. 1953 Tampere) on suomalainen kuvanveistäjä ja muotoilija. Syrjänenon opiskellut Kankaanpään taidekoulussa ja valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta (TAIK) taiteen maisteriksi vuonna 1982. Hän on opiskellut myös taidepedagogiikkaa TAIK:ssa. Syrjäsen töiden materiaali on keramiikka ja hän on myös kiinnostunut 3D-tulostuksesta ja siihen soveltuvista materiaaleista. Hän on pitänyt vuoden 1985 jälkeen kolmisenkymmentä yksityisnäyttelyä; yhteis- ja ryhmänäyttelyitä on kertynyt 76 Suomessa ja myös muissa maissa. Syrjänen on osallistunut myös liki 30 kansainväliseen ryhmänäyttelyyn. Hänen töitään on useissa taidekokoelmissa Suomessa ja muissa maissa.
Satu Syrjänen teki Tampereen Vuoreksen asuinalueelle neljä tiililaattajulkisivuteosta. Näistä "Kuvajainen" on valmistunut vuonna 2016 Teos "Planeettamme Maa" on valmistunut vuonna 2018, se on kolmeosainen, toteutettu kolmeen julkisivuun.
Vapaavuosi

Vapaavuosi eli sapattivuosi tarkoittaa yleiskielessä vuoden pituista aikaa, jonka henkilö on vapaa työstä tai opiskelusta. Vapaavuodeksi nimitetään myös sitä aikaa, jona ei tarvitse maksaa lainan lyhennyksiä eli velkapääoman takaisinmaksuosuuksia.
Historiassa ja osittain nykyäänkin vapaavuodet tarkoittaa niitä vuosia, jotka maatilan haltija oli vapautettu veroista tai maan vuokraaja oli vapautettu vuokranmaksusta.
Vapautus veroista.
Entisajan Ruotsissa ja Suomessa maanviljelijälle myönnettiin vapautus veroista tietyksi ajaksi, jos hän asutti autioituneen tilan uudelleen tai perusti uudistilan. Tavallisesti tällaiselle maatilalle myönnettiin 1600-luvulla verovapaus 3–6 vuodeksi, mutta 1700-luvulla uudistilalle myönnettiin usein 15–20 vapaavuotta ja joskus jopa 30–40 veroista vapaata vuotta. Vapaiden vuosien jälkeen tila arvioitiin ja sille määrättiin veroluku.
Vapautus maanvuokrasta.
Vapaavuodet on myös maanvuokrauksessa käytetty nimitys siitä ajasta, jonka vuokralainen on vapautettu vuokranmaksusta. Ruotsin valtakunnan vuoden 1734 lain mukaan autiotilan viljelläkseen ottaneelle lampuodille voitiin myöntää vapautus vuokranmaksusta vuokrasopimuksessa määrättyinä vuosina. Suomen vuosien 1902 ja 1909 maanvuokralakien mukaan vapaavuodesta tai vapaavuosista sopiminen oli maanomistajan ja vuokramiehen välinen asia. Tällainen vapautus myönnettiin yleensä silloin, kun vuokrattu alue oli tuottamattomassa kunnossa.
Vuonna 2020 voimassa olevan maanvuokralain (258/1966) mukaan vuokranantaja voi myöntää vuokramiehelle vapaavuosia vuokran maksusta tämän alueelle tekemän perusparannuksen vuoksi, jos vuokramies on esimerkiksi raivannut kiviä tai tehnyt tuottamattomasta maasta hyötymaata.
Vapaaksiosto

Vapaaksiosto () tarkoittaa Ruotsin ja Suomen hallintohistoriassa niin sanotun epävapaan eli ehdollisen kaupunkitontin omaksi lunastamista. Epävapaa tontti oli kaupungissa sijainnut asuttu tai asumaton, yksityisen hallinnassa ollut, mutta kaupungin, kirkon tai valtion omistama tontti. Rakennus ja tontti katsottiin kiinteäksi omaisuudeksi, ja uusi omistaja haki siihen lainhuudon. Tapa antaa tontteja yksittäisten ihmisten jatkuvaan omistukseen vuosittain maksettavaa korvausta vastaan oli käytössä jo keskiajalla. Suomen oikeusjärjestyksessä ei ollut tällaista menettelyä enää 1930-luvulla. Vapaaksiosto vertautuu perinnöksiostoon, vuokra-alueen lunastamiseen itsenäiseksi tilaksi ja muihin samantapaisiin lunastuksiin.
Vapaaksiostoksi tai vapautuksen ostoksi () nimitettiin myös vapautumista rauhan aikaisesta asepalveluksesta suorittamalla tietynsuuruinen maksu. Menettely oli käytössä 1600-luvulta 1800-luvulle.
Roomalaisessa ja germaanisessa oikeudessa vapaaksiosto tarkoitti orjan ostamista vapaaksi. Toimenpiteen suoritti joko orja itse ansaitsemillaan varoilla ( peculium) tai joku orjan puolesta.
Winona Ryderin filmografia

Tämä on Winona Ryderin filmografia.
Vapaamielinen kansanpuolue

Vapaamielinen kansanpuolue () oli Ruotsissa 1924–1935 toiminut valtiollinen puolue. Se muodostettiin Vapaamielisen maaliiton () hajottua ja se oli kahdesti hallituspuolue Carl Gustaf Ekmanin johtaessa puoluetta. Ekman oli pääministerinä 1926–1928 ja 1930–1932. Vapaamielinen kansanpuolue sulautui 1935 Kansanpuolueeseen ().
Saksalainen vapaamielinen puolue

Saksalainen vapaamielinen puolue () oli Saksassa 1884–1893 toiminut puolue. Se syntyi Edistyspuolueen ("Fortschrittspartei") ja Liberaalisen yhdistyksen sulautuessa yhteen. Vuonna 1893 puolue jakautui kahtia, jolloin suurempi Eugen Richterin johtama liittoutuma valitsi nimekseen Vapaamielinen kansanpuolue ja toinen ryhmä otti käyttöönsä nimen Vapaamielinen yhdistys.
Ihmissokkelo

Ihmissokkelo on suomalaisen metalliyhtye Mokoman yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 21. helmikuuta 2020. Albumin teosta vastasi sama tuotantotiimi kuin kahdella edellisellä albumilla, se äänitettiin tuottaja Janne Saksan johdolla Hämeenlinnassa Sound Supreme -studiolla ja sen miksauksesta vastasi ruotsalainen Jens Bogren.
Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan 9/2020 Suomen virallisen albumilistan ykköseksi, ollen yhtyeen seitsemäs peräkkäinen listaykköseksi noussut varsinainen studioalbumi.
Taustaa.
Albumi syntyi melko nopealla aikataululla, kun edellisen "Hengen pitimet" -albumin julkaisusta oli kulunut vain alle kaksi vuotta. Kitaristi Tuomo Saikkonen myönsi myös yhtyeen ihmetelleen hyvinkin kiivasta julkaisutahtia:
Yhtyeen laulaja ja sanoittaja Marko Annala kertoi ajautuneensa albumia sanoittaessaan siihen myrskyn silmään, jota hän oli väistellyt jo "Kuoleman laulukunnaat" - ja "Elävien kirjoihin" -albumeilla:
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säv. ja san. Marko Annala, ellei toisin mainita.
Edistyspuolue (Saksa)

Edistyspuolue () oli Saksassa 1861–1884 toiminut vapaamielinen puolue. Se syntyi Preussissa ja muodosti 1861–1866 enemmistön edustajakamarissa. Puolue vastusti jyrkästi Otto von Bismarckin sisä- ja ulkopolitiikkaa. Edistyspuolue hajosi Preussin–Itävallan sodan jälkeen 1866, jolloin osa puolueen jäsenistä pyrki yhteistyöhön hallituksen kanssa muodostaen Kansallisvapaamielisen puolueen ("Nationalliberale Partei"). Jäljelle jäänyt osa puolueesta käytti itsestään edelleen nimitystä Edistyspuolue, ja tätä osaa johtivat Leopold Hoverbeck, Rudolf Virchow ja Benedict Leo Waldeck. Edistyspuolueen kannatus väheni tuntuvasti 1870-luvulla sekä Saksan valtiopäivillä että Preussin maapäivillä. Näihin aikoihin puolue kannatti Bismarckin politiikkaa katolista kirkkoa vastaan, mutta vastusti tämän näkemyksiä suojatullien suhteen. Eugen Richterin johtama Edistyspuolue yhdistyi 1884 Vapaamielisen yhdistyksen kanssa, joka oli eronnut Kansallisvapaamielisestä puolueesta. Uusi puolue otti nimekseen Saksalainen vapaamielinen puolue.
Kevyttä yläpilveä

Kevyttä yläpilveä on suomalainen draamakomediasarja, jonka pääosissa näyttelevät Vuokko Hovatta, Elsa Saisio, Leo Honkonen ja Elias Westerberg. Sarjan ovat käsikirjoittaneet Laura Immonen sekä Lassi Vierikko ja sen ohjasi Taavi Vartia. Sarjan kaikki kahdeksan jaksoa julkaistiin Elisa Viihde Viaplay -suoratoistopalvelussa 26. maaliskuuta 2020. Sarjan julkaisu Ruutu+-suoratoistopalvelussa alkoi tammikuussa 2021. Myöhemmin se esitetään myös televisiossa Nelosella.
Sarjan alussa vuosia Espanjassa asunut Vivian (es. Elsa Saisio) palaa takaisin Suomeen, kotikuntaansa Nurmijärvelle, jossa hänen siskonsa Linda (es. Vuokko Hovatta) on pitänyt sukunsa vanhaa perunatilaa. Vivian aikoo palauttaa aikoinaan kotitilansa viljelymaaksi kuivatun järven ja rakentaa sen yhteyteen luksushotellin. Linda ei hyväksy suunnitelmaa, sillä samalla kun hänen kotinsa tuhoutuisi, paljastuisi myös perunakellarissa kasvatettava kannabisviljelmä.
Sarja on kuvattu kesällä 2019.
Sascha Hupmann

Sascha Dirk Hupmann (21. huhtikuuta 1970 München – 12. huhtikuuta 2020 Evansville, Indiana, Yhdysvallat) oli saksalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän pelasi urallaan muun muassa Saksan ja Kreikan pääsarjoissa voittaen kummankin maan mestaruuksia. Hupmann pelasi myös Saksan miesten maajoukkueessa kuuluen muun muassa turnauskokoonpanoihin vuoden 1994 MM-kilpailuissa ja vuoden 1997 EM-kilpailuissa.
Elämä ja ura.
Hupmann pelasi vuosina 1989–1993 Yhdysvalloissa yliopistokoripalloa Evansvillen joukkueessa. Tämän jälkeen hän pelasi ammattilaisena Saksan ja Kreikan pääsarjoissa. Hupmann voitti Saksan mestaruuden Leverkusenissa vuosina 1995 ja 1996 sekä Alba Berlinissä vuonna 1997 sekä Saksan cup-mestaruuden Leverkusenissa vuonna 1995 ja Alba Berlinissä vuonna 1997. Panathinaikosissa hän voitti Kreikan mestaruuden vuosina 1998 ja 1999.
Saksan miesten maajoukkueessa Hupmann pelasi vuosien 1993–2001 välillä 67 maaottelua. Hän kuului maajoukkueen turnauskokoonpanoihin Yhdysvaltain MM-kilpailuissa 1994 ja Espanjan EM-kilpailuissa 1997. Hupmann asui perheineen ja työskenteli Evansvillessä, jossa hän kuoli ataksiaan 49-vuotiaana 12. huhtikuuta 2020.
Matilda Castren

Matilda Castren (s. 18. tammikuuta 1995 New York) on suomalainen golfaaja. Tähän mennessä hänen kirkkaimpia saavutuksiaan ovat LPGA-kiertueen Mediheal Championships -osakilpailun voitto kesäkuussa 2021, Euroopan kiertueen Turun-osakilpailun voitto heinäkuussa 2021 ja Solheim Cupin voitto syyskuussa 2021.
Ura.
Castren voitti amatöörinä vuonna 2014 EM-joukkuehopeaa ja vuonna 2015 EM-pronssia. Marraskuussa 2019 Castren läpäisi LPGA-kiertueen karsinnat.
Castren voitti Yhdysvaltain kakkoskiertueella Symetra Tourilla uransa ensimmäisen turnauksensa lokakuussa 2020. Kesäkuussa 2021 Castrenista tuli ensimmäinen suomalainen, joka on voittanut LPGA-osakilpailun, kun hän voitti Mediheal Championship -osakilpailun Lake Mercedin kentällä Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Heinäkuussa 2021 Castren jatkoi voittojen tiellä: hän voitti kotiyleisön edessä ylivoimaisesti Euroopan kiertueen Turun-osakilpailun.
Castren osallistui Tokion olympiakisoihin 2021 ja oli siellä 18:s. Elokuussa 2021 hänet valittiin ensimmäisenä suomalaisena golfpelaajana kautta aikain Euroopan ja Yhdysvaltojen väliseen turnaukseen, naisten Solheim Cupiin, joka pelattiin Ohiossa Yhdysvalloissa syyskuussa 2021. Siellä hän oli ratkaisevana pelaajana Euroopan voittaessa turnauksen 15–13.
Yksityiselämä.
Castren on sekä Suomen että Yhdysvaltain kansalainen. Hän muutti vanhempiensa mukana Suomeen vuonna 1999. Nuorena hän harrasti myös tennistä, jalkapalloa ja yleisurheilua. Hän kävi Suomessa koulua urheilulukiossa. Castren asui vuosina 2013–2019 Floridan Tallahasseessa, jossa hän opiskeli Florida State -yliopistossa suorittaen kansainvälisten suhteiden tutkinnon. Vuonna 2019 hän muutti San Diegoon Kaliforniaan, jossa asuu avoliitossa Yhdysvaltain merijalkaväen sotilaan Daniel Morenon kanssa, jonka Castren tapasi Helsingissä vuonna 2018.
Lean On

Lean On on jamaikanamerikkalaisen DJ-tuotantotiimi Major Lazerin kappale, jolla vierailevat myös ranskalainen DJ-tuottaja DJ Snake sekä tanskalainen laulaja-lauluntekijä MØ. Sen julkaisi Mad Decent Major Lazerin kolmannen, Peace Is the Mission-studioalbumin johdantosinglenä 2. maaliskuuta 2015. Kappaleen ovat sanoittaneet Karen Marie Ørsted (MØ), Thomas Pentz, William Grigahcine sekä Phillip Meckseper ja sen tuotannosta vastasivat Major Lazer sekä DJ Snake. Lajityypiltään kappale on sekoitus elektronista tanssimusiikkia, elektronista musiikkia sekä moombahtonia.
"Lean On" oli julkaisunsa jälkeen suuri menestys niin musiikkikriitikoiden keskuudessa kuin kaupallisesti, sen päästyä Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan neljännelle sijalle. Lisäksi se saavutti singlelistan ensimmäisen sijan Alankomaissa, Argentiinassa, Australiassa, Irlannissa, Meksikossa, Suomessa, Sveitsissä, Tanskassa ja Uudessa-Seelannissa sekä pääsi kymmenen parhaan joukkoon Belgiassa, Espanjassa, Israelissa, Italiassa, Itävallassa, Kanadassa, Kolumbiassa, Norjassa, Puolassa, Ranskassa ja Ruotsissa. Spotifyssa "Lean On" nimettiin aikanaan kaikkien aikojen striimatuimmaksi kappaleeksi, sen kerättyä yhteensä yli miljardi striimausta kesäkuussa 2017. Sen jälkeen Draken kappale "One Dance" on kuitenkin ohittanut Lean Onin striimimäärissä.
Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, jota kuvattiin Intiassa Karjatin kaupungissa sijaitsevalla ND Studiosilla, Maharashtran osavaltiossa sijaitsevassa Vasain kylässä, sekä Tukholman kaupungintalon kultaisessa salissa. Video julkaistiin videopalvelu YouTubessa 23. maaliskuuta 2015. IFPIn mukaan "Lean On" oli vuoden 2015 viidenneksi myydyin kappale sekä yksi kaikkien aikojen myydyimmistä kappaleista 13,1 miljoonalla myydyllä kopiolla.
Honor 8S

Honor 8S on puhelin, jonka Huawei julkaisi huhtikuussa 2019 Android 9-käyttöjärjestelmällä ja EMUI 9.0 Lite-käyttöliittymällä. Puhelimessa on Micro-USB-liitäntä lataamiseen. Honor 8S on tehty muovista ja se on saatavilla mustana, valkoisena ja sinisenä.
Puhelimella voi kuvata videota 1080p-tarkkuudella, vaikka sen 5,71 tuuman näytön tarkkuus on vain 720 × 1 520 pikseliä. Sen takakamerassa on 13 megapikseliä ja etukamerassa viisi. Akkuna toimii 3 020 milliampeeritunnin Li-Po-akku. Puhelimella on painoa 146 grammaa.
Alfonso Márquez

Alfonso R. ”Boy” Márquez (29. maaliskuuta 1938 Zamboanga, Flilippiinien kansainyhteisö – 15. huhtikuuta 2020) oli filippiiniläinen koripalloilija.
Márquez pelasi Filippiinien miesten maajoukkueessa muun muassa kesäolympialaisissa Roomassa 1960 ja Méxicossa 1968 sekä Chilen MM-kilpailuissa 1959. Márquez kuoli 82-vuotiaana 15. huhtikuuta 2020.
Jauhealkoholi

Jauhealkoholi on jauheen muodossa olevaa alkoholia. Jauheen voi sekoittaa esimerkiksi veteen. Alkoholijauheen maahantuonti Suomeen on kielletty. Jauheen muodossa oleva alkoholi laillistettiin Yhdysvalloissa vuonna 2015.
Light It Up

Light It Up on yhdysvaltalaisen DJ-tuotantotiimi Major Lazerin kappale, jolla vierailee myös jamaikalainen laulaja-lauluntekijä Nyla. Sen julkaisi Mad Decent Major Lazerin kolmannen, Peace Is the Mission-studioalbumin kolmantena singlenä 5. marraskuuta 2015. Kappaleesta tehtiin myös miksattu dancehall-versio, jolla vierailee brittiläisghanalainen afrobeatsmuusikko Fuse ODG. Kappaleelle on toteutettu myös italiankielinen versio, jolla esiintyy italialainen laulaja-lauluntekijä Baby K. "Light It Up" oli julkaisunsa jälkeen kansainvälinen menestys Euroopassa ja Oseaniassa, sen päästyä singlelistan viiden parhaan joukkoon Alankomaissa, Belgiassa, Irlannissa, Italiassa, Norjassa, Ruotsissa, Saksassa ja Slovakiassa.
Anna Blaman

Anna Blaman (oik. nimi Johanna Petronella Vrugt; 31. tammikuuta 1905 Rotterdam – 13. heinäkuuta 1960 Rotterdam) oli alankomaalainen kirjailija. Kirjallisuuspalkinto "Anna Blaman Prijs" on nimetty hänen mukaansa.
Johanna Petronella (Anna) Vrugt syntyi Rotterdamin Vredenoordpleinissa. Hänen isänsä oli polkupyöräkauppias. Vuonna 1928 perhe muutti Rotterdamin De Vliegerstraatiin, jossa Anna Vrugt eli koko elämänsä. Anna Vrugt työskenteli aluksi opettajana, mutta vuonna 1935 hän erosi ja valitsi hallinnollisen työn kunnallisen kaasuyhtiön palveluksessa. Vuotta myöhemmin hänellä diagnosoitiin parantumaton munuaissairaus. Diagnoosi osoittautui virheelliseksi, mutta tämän jälkeen hän ei enää etsinyt palkkatyötä. 
Vuonna 1939 Anna Blaman sai julkisuuteen ensimmäiset tekstinsä ja otti käyttöön salanimensä. Erilaisia ​​tarinoita salanimen selittämiseksi on useita. Usein selitetään, että se olisi peitetty viittaus hänen seksuaaliseen suuntautumiseensa: 'Ben Liever Als MAN'. Tämä liittyy myös Alie Boschiin, sairaanhoitajaan, jonka hän tapasi sairaalassa vuonna 1936 ja josta tuli hänen elinikäinen ystävänsä. Vuonna 1940 Vrugt / Blaman aloitti opiskelun uudelleen; tällä kertaa ranskaksi. Samalla hän kiinnostui ranskalaisesta eksistentialismista. Hänen debyyttiromaaninsa "Vrouw en vriend" ilmestyi vuonna 1941. Romaaneissa on jonkin verran homoeroottinen sävy. Niiden kirjoittamisen lisäksi Anna Blaman oli aktiivinen myös lehti- ja näytelmäkirjoittajana. 
Anna Blaman kuoli 55-vuotiaana aivoveritulppaan lokakuussa 1960 jättäen jälkeensä keskeneräisen romaanin "De verliezers", joka julkaistiin postuumisti samana vuonna.
Hylenin vesivoimalaitos

Hylenin vesivoimalaitos sijaitsee Rogalandin Suldalissa Norjassa. Se on vesivoimalaitos, joka kuuluu Ulla-Førren vesivoimalaitoskompleksiin ja joka hyödyntää siinä muun muassa suurta Blåsjøn varastoallasta. Koska voimala sijaitsee kallioon louhitussa onkalossa, sitä voidaan luonnehtia tunnelivoimalaitokseksi.
Ulla-Førren varastoallasverkosto.
Voimalaitoksen vesi on peräisin Suldalsvatnetin järvestä. Järvi on säännöstelty luonnollisen laskujokensa Suldalslågenin luusuassa sijaitsevalla säännöstelypadolla ja sen vedenpinnan korkeus vaihtelee välillä 67,0–68,5 metriä mpy. Säännöstelypadon voivat ohittaa jokeen nousevat lohet. Ulla-Førren-kompleksin vesistöjärjestelyt ovat kasvattaneet järven todellista valuma-aluetta 1 162 neliökilometristä 2 021 neliökilometriin. Osa vedestä virtaa edelleen Suldalslågenin kautta mereen, mutta suurin osa imetään Hylenin voimalan tulovesitunnellin. Jos voimala pysäytettäisiin, täytyisi vettä juoksuttaa ohitustunnelin kautta mereen, sillä liikavettä ei voi ainakaan tulva-aikana päästää joesta läpi. Puolet järven tulovedestä on säännösteltävissä tuntureilla risteilevissä tunneleissa. Blåsjøn pääaltaaseen mahtuu kuitenkin runsaasti vettä.
Voimalaitos.
Voimalaitoksen tuotantotilat sijaitsevat kallioon louhitussa onkalossa, jonka rakenteet on suunnitellut Egil Sorteberg. Siellä toimii kaksi 80 megawatin Francis-turbiinia. Kaikki tulovesi saadaan Suldalsvatnetista tunnelia pitkin ja poistovesi johdetaan tunnelia pitkin Hylsfjordiin Atlanttiin. Voimalan vuosituotanto on 160 MW kapasiteetilla ollut keskimäärin 538 gigawattituntia (GWh).
Historiaa.
Hylen oli ensimmäinen voimalaitos, joka rakennettiin ja käynnistettiin suuressa Ulla-Førren vesivoimalaitoskompleksissa. Ensimmäinen vesiturbiini käynnistettiin vuonna 1980 ja toinen seuraavana vuonna. Sen rakennuksissa on jännittävä arkitehtoninen ilme, joka poikkeaa muista voimalaitoksista. Jo voimalaitoksen sisääntulo tunnelinsuulla Hylsfjordin rannassa pistää silmään.
Kongon kansallinen biolääketieteen tutkimuslaitos

Kongon kansallinen biolääketieteen tutkimuslaitos (, INRB) on Kongon demokraattisen tasavallan pääkaupungissa Kinshasassa toimiva Pasteur-instittuuttien mallin mukaisesti perustettu biolääketieteellinen tutkimuslaitos. Ranskalais-kongolaisen yhteistyön tuloksena rakennetut toimitilat vihittiin käyttöön 8. joulukuuta 1984 Ranskan presidentti François Mitterrandin ja pääkomissaari Kengo wa Dondon läsnäollessa (silloisen Zairen pääministeriä vastaava tehtävä). Laitos on vuodesta 2018 kuulunut Maailman terveysjärjestön (WHO) yhteistyökeskusten joukkoon. 
Kongon demokraattisen tasavallan terveysministeriön alaista laitosta johtaa professori, virologi Jean-Jacques Muyembe-Tamfum, jota lääketieteellinen tiedelehti Lancet luonnehtii "Afrikan kokeneeksi ebolametsästäjäksi".
Tutkimuslaitoksella on hyvätasoinen laboratorio, joka on tärkeässä asemassa Kongon demokraattisessa tasavallassa havaittavien tartuntatautien toteamisessa. Laitos on maansa biolääketieteellisenä referenssilaboratoriona osallistunut esimerkiksi unitaudin, ebolan (useita epidemioita, muun muassa Kivun ebolaepidemia 2018-) ja covid-19-tautitapausten määrittämiseen. Maan ensimmäinen, INRB:n laboratoriovarmentama koronapandemian Covid-19 -tautitapaus raportoitiin Kinshasasta 10. maaliskuuta 2020. Taudin levittyä tässä Afrikan väkirikkaimpiin lukeutuvassa suurkaupungissa (noin 12 miljoonaa asukasta) Kinshasa päätettiin maaliskuun lopulla eristää muusta Kongon demokraattisesta tasavallasta (90 miljoonaa asukasta, 2020) ainakin kolmeksi viikoksi. INRB:n johtaja koordinoi maansa covid-19-vastatoimia. 
INRB:n laboratorio on ollut selvittämässä myös esimerkiksi vuonna 2019 julkaistun ebolalääkityksen REGN-EB3 tehoa. Kivun ebolaepidemian aikana kliinisissä lääkekokeissa testatuista neljästä lääkehoidosta kaksi (REGN-EB3, mAb114) havaittiin merkitsevästi paremmaksi kuin kaksi muuta hoitoa (ZMapp, remdesiviiri).
Tian Qing

Tian Qing (, s. 19. elokuuta 1986 Anhua, Yiyang) on kiinalainen entinen sulkapalloilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Tian osallistui urallaan kertaalleen olympialaisiin, kun hän pelasi naisten nelinpelissä Lontoon olympialaisissa. Hänen parinsa oli Zhao Yunlei. He voittivat alkulohkossaan hongkongilaiset Poon Lok Yanin ja Tse Ying Suetin sekä japanilaiset Miyuki Maedan ja Satoko Suetsuna. Vaikka he hävisivät tanskalaispari Christinna Pedersen-Kamilla Rytter Juhlille, he pääsivät pudotuspeleihin. Puolivälierissä he voittivat taiwanilaiset Cheng Wen-hsingin ja Chien Yu-chinin. Välierissä kiinalaiset voittivat venäläiset Nina Vislovan ja Valeria Sorokinan. Loppuottelussa Tian ja Zhao voittivat japanilaiset Mizuki Fujiin ja Reika Kakiiwa erin 2–0.
Tianilla on myös kaksi maailmanmestaruutta. Nämä ovat naisten nelinpelistä vuosilta 2014 ja 2015. Hänellä on myös MM-hopeaa vuodelta 2011 ja pronssia vuodelta 2013. Hänellä on myös kaksi Aasian-mestaruutta, yki EM-hopea ja kaksi EM-pronssia.
Tian ilmoitti lopettavansa kilpauransa syyskuussa 2016. Uransa jälkeen hän on työskennellyt Hunanin sulkapalloilun parissa.
Herrenberg

Herrenberg on kaupunki Böblingenin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa Lounais-Saksassa. Se kuuluu Stuttgartin metropolialueeseen. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 32 259 asukasta.
Maantiede.
Herrenberg sijaitsee ylänkömaalla Baden-Württembergin keskiosassa noin 30 kilometriä Stuttgartista lounaaseen. Herrenbergin asutus on keskittynyt kaupungin keskiosaan, pohjoisessa ja etelässä on hieman kantakaupungista erillään olevia asutustihentymiä. Herrenbergin itäosa on Schönbuchin metsää ja aivan lännessä on niin ikään metsäalueita.
Historia.
Herrenberg muodostettiin 1200-luvulla kahdesta pienestä kylästä, joiden nimet olivat Mühlhausen ja Raistingen. Paikallisesta linnasta, Schloss Herrenbergistä, on maininta maaliskuulta 1228. Linnasta on säilynyt pieniä osia nykyaikaan. 1300-luvulla Herrenbergiä hallitsivat Pfalzin kreivit Rudolf ja Konrad. Edellisen poika Ulrich kuoli Reutlingenin taistelussa 1377. Ulrichilla ei ollut jälkeläisiä, ja Herrenberg päätyi Württembergin haltuun 1382. Kaupunginpalo tuhosi Herrenbergin lähes tyystin 1466; kaupunki jälleenrakennettiin ja sen kaupunkioikeudet uusittiin 1503.
Talonpoikaissodassa maaliskuussa 1525 Herrenberg koki jälleen laajaa hävitystä. Niin ikään kolmikymmenvuotinen sota oli tuhoisa ja samoihin aikoihin rutto koetteli kaupunkia. Herrenbergin vanhakaupunki sai nykyisen ilmeensä sodan jälkeen.
1800-luvun alussa Herrenbergistä ympäristöineen tuli osa Württembergin kuningaskuntaa. Rautatieyhteyden Herrenberg sai 1879 ja ensimmäisen tehtaansa 1899. Toisen maailmansodan jälkeen Herrenberg kuului Yhdysvaltain miehitysvyöhykkeeseen ja vuodesta 1952 uuteen Baden-Württembergin osavaltioon. 1960- ja 1970-luvuilla Herrenbergiin liitettiin useita maalaiskuntia. Vuonna 1992 Herrenberg kytkettiin Stuttgartin lähijunajärjestelmään.
Herrenbergin maamerkki on kirkkorakennus Stiftskirche Herrenberg, jonka historia alkaa vuodesta 1276 ja joka säästyi 1900-luvun suursodilta. Kirkko kohoaa 57,1 metrin korkeuteen. Herrenbergissä on säilynyt lukuisia asuintaloja 1400–1700-luvuilta.
Talous ja liikenne.
Herrenbergissä on muun muassa elektroniikka-, lääke- ja huonekaluteollisuutta. Omega Pharmalla ja muotoilutoimisto Roman Klis Designilla on toimipaikka kaupungissa.
Herrenbergin rautatieasema sijaitsee rataosuudella Stuttgart–Tuttlingen 41,6 kilometriä Stuttgartin päärautatieasemalta. Se on myös Tübingenistä alkavan Ammertalin radan päätepiste. Etäisyys Tübingenin päärautatieasemalta on 21,4 kilometriä. Lounaista Saksaa halkova moottoritie BAB 81 kulkee Herrenbergin keskustan itäpuolitse. Stuttgartin lentoasema sijaitsee Herrenbergin koillispuolella.
Amala

Amala on yhdysvaltalaisen rap-artistin Doja Catin debyyttialbumi, joka julkaistiin 30. maaliskuuta 2018.
Singen (Hohentwiel)

Singen (Hohentwiel) on kaupunki Konstanzin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa Lounais-Saksassa. Sveitsiläisten suuryritysten asettuminen Singeniin 1800-luvun lopulta alkaen vaikutti huomattavasti sen urbanisoitumiseen. Kaupungista käytetään myös nimeä Singen am Hohentwiel. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 49 067 asukasta.
Maantiede.
Singen sijaitsee ylänkömaalla Baden-Württembergin eteläisimmässä osassa. Etäisyys Konstanzista on noin 30 kilometriä luoteeseen, Zürichistä noin 50 kilometriä koilliseen, Freiburgista noin 80 kilometriä kaakkoon ja Stuttgartista noin 115 kilometriä etelään. Singenin kaakkoispuolella on Bodenjärvi. Singenillä on noin 180 metriä yhteistä rajaa Sveitsin kanssa.
Singeniin liitettiin kuusi maalaiskuntaa 1970-luvulla. Kanta-Singenissä asui 2010-luvun lopussa yli neljä viidesosaa kaupungin väestöstä. Muut kaupunginosat sijaitsevat kantakaupungista hieman erillään, niistä runsasväkisin on 1 900 asukkaan Bohlingen Singenin eteläosassa.
Hohentwiel on 686 metriä korkea vuori Singenin länsiosassa. Vuoren huipulla on Hohentwielin linnanrauniot. Linnan historia alkaa 900-luvulta.
Historia.
Singen mainitaan asiakirjoissa ensi kerran vuonna 787 muodossa Sisinga. Tuolloin aluetta hallitsi etenkin St. Gallenin luostari. 1100-luvulla siirryttiin aatelisvaltaan: tuolloin rakennettiin Burg Hohenfriedingen. Von Friedingenin suku hallitsi paikkakuntaa 1460-luvulla. Singen kuului itävaltalaiseen Nellenburgin kreivikuntaan vuodesta 1465 aina vuoteen 1805. Vuonna 1810 paikkakunnasta tuli osa Badenin suurherttuakuntaa, ja toisen maailmansodan jälkeen se päätyi osaksi nykyistä Baden-Württembergin osavaltiota.
1800-luvun loppuun tultaessa Singen oli kehittynyt teollisuuspaikkakunnaksi. Kehitykseen vaikutti eritoten elintarviketuottaja Maggi. Kaupunkioikeudet Singen sai syyskuussa 1899. Toisen maailmansodan aikana Singenin kautta pakeni juutalaisia ja muita kansallissosialistien vainoamia ihmisiä Sveitsiin, kehittyi käsite Singener Fluchtroute (Singenin pakoreitti). Singeniä pommitettiin sodan loppuvaiheissa. Pommituksia ei kuitenkaan kohdistettu teollisuuslaitoksiin, jotka olivat sveitsiläisomistuksessa, vaan Singenin kantakaupunkiin. Sodan jälkeen Singenin väkiluku kasvoi nopeasti.
Vasemmistoterroristit Verena Becker ja Günter Sonnenberg pidätettiin Singenissä 3. toukokuuta 1977.
Singenin kylien historia alkaa myös keskiajalta. Beuren an der Aach mainitaan asiakirjoissa ensi kerran 1204, Bohlingen jo vuonna 733, Friedingen 1090, Hausen an der Aach ja Schlatt unter Krähen 787 sekä Überlingen am Ried 1256.
Talous ja liikenne.
Singenissä toimii useita suuryrityksiä ja kaupungin keskisuurten yritysten kirjo on niin ikään laaja. Vähittäiskauppa on merkittävä työllistäjä, sillä läheisestä Sveitsistä suuntautuu Singeniin ostosmatkailua.
Singenin rautatieasema on risteysasema rataosuudella Stuttgart–Singen. Asemalta on Intercity-yhteys muun Zürichiin ja Stuttgartiin. Paikallisliikennettä hoitavat Interregio-Express- ja Regional-Express -junat. Lounaista Saksaa halkova moottoritie BAB 81 kulkee Singenin keskustan länsipuolitse, ja se on kytketty paikalliseen tieverkkoon kahdella liittymällä.