tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
ITC Benguiat

ITC Benguiat on Ed Benguiatin suunnittelema art nouveau -vaikutteinen kirjaintyyppi. International Typeface Corporation eli ITC julkaisi sen vuonna 1977. Useiden ITC:n fonttien tavoin ITC Benguiatissa on suuri x-korkeus. Tämä huomiota herättävä kirjaintyyppi sopii parhaiten mainoksiin ja otsikoihin. 
ITC Benguiat oli 1970–1990-luvuilla erittäin käytetty kirjaintyyppi kirjankansissa, elokuvajulisteissa ja tv-sarjojen tunnuksissa. Muun muassa Star Trek Generations käytti alkuteksteissään ITC Benguiatia. Kirjaintyyppi on tullut uudestaan suosituksi 2010-luvulta lähtien 1980-luvun nostalgian myötä. Esimerkiksi Netflixin Stranger Things -sarjan tunnus käyttää ITC Benguiatia.
Kaso

Kaso Oy (ent. "Kassakaappi Oy") on turvallisuusalalla toimiva metalliteollisuusyritys. Yrityksen päätuotteita ovat raskaat turvatuotteet (mm. arkiston- ja holvinovet sekä elementtiholvit), kassa-, paloturva- ja datakaapit, kevyet turvatuotteet (mm. tallelokerot ja kassalippaat), turvaovet sekä puku- ja lokerokaapit.
Kaso Oy on suomalainen perheyritys.
Historia.
Kaso Oy:n perustivat Alfred Bachmann sekä Theo Gellin Helsingissä vuonna 1944. Toiminta käynnistyi sodassa vaurioituneiden kassakaappien korjaustoimintana. 1960-luvulla toiminta laajeni voimakkaasti, ja yritys rakensi Helsingin Suutarilaan uudet toimitilat, joissa yritys yhä toimii. 1960-luvulla yritys myös kansainvälistyi, kun säännölliset toimitukset ensin useisiin Euroopan maihin, ja sittemmin Euroopan ulkopuolelle alkoivat. Saksaan perustettiin myyntikonttori. Kaso Oy aloitti myös lukittavien vaatekaappien valmistamisen.
1970-luvulla Kaso Oy osti Suomen vanhimman kassakaappivalmistajan Kaipio Oy:n (perustettu 1891), ja modernisoi sen tuotteet ja tuotantomenetelmät. Holvinovien ja kassakaappien ensimmäiset yhteispohjoismaiset SFS-standardin mukaiset murtotestit suoritettiin. 1980-luvulla perustettiin myyntiyhtiö Miamiin, Floridaan, ja kokeiltiin myös kassakaappien valmistusta USA:ssa. Kaso Oy:n emoyhtiö Kasola Oyj listautui Helsingin arvopaperipörssiin 16. joulukuuta 1987.
1990-luvulle tultaessa Kaso-konsernin henkilöstömäärä ylitti 500 henkilöä. Yhtiö toi eurostandardin mukaiset kassakaapit markkinoille, ja aloitti holvinovien toimitukset kiinalaisille markkinoille. 2000-luvulla Kaso Oy kehitti yhteistyössä tutkimuslaitosten kanssa BFP-monikerrosteknologian, joka mahdollistaa entistä kevyemmät korkean turvatason kassakaapit. Vuonna 2008 Kasola Oyj poistui Helsingin pörssistä järjestelyllä, jossa John Nurmisen logistiikkaliiketoiminta (sittemmin Nurminen Logistics Oyj) siirrettiin Kasola Oyj:n sisään, ja Kasola Oyj:n pääomistajat ostivat Kasola Oyj:n tytäryhtiöt Kaso Oy:n ja MK-Tresmer Oy:n liiketoiminnat ja kiinteistöt. MK-Tresmer Oy:n liiketoiminta myytiin joulukuussa 2017 mäntyharjulaiselle muoviteollisuusyritykselle Plastep Oy:lle.
2010-luvulla Kaso Oy on lanseerannut useita uusia tuotteita, kuten uudet kevytholvit ja kevytholvinovet, turvaovet ja E-500 -sarjan kassakaapit koti- ja toimistokäyttöön.
Radiodiffusion Télévision Ivoirienne

Radiodiffusion Télévision Ivoirienne (RTI) on Norsunluurannikon kansallinen yleisradioyhtiö.
Kokeelliset yleisradiolähetykset alkoivat Norsunluurannikolla vuonna 1949. Vuonna 1951 perustettiin Radio Abidjan, joka sai nimen Radio Côte d’Ivoire vuonna 1961. Radiodiffusion Télévision Ivoirienne on perustettu vuonna 1962. Televisiolähetykset alkoivat vuonna 1963 ja väritelevisiolähetykset vuonna 1973. Vuonna 1965 perustettiin alueellinen radioasema Bouakéen ja myöhemmin siellä oli myös sisällissodassa tuhoutunut televisiostudio.
RTI:llä on kaksi kansallista radiokanavaa, yleiskanava Radio Côte d’Ivoire ja vuonna 1991 perustettu viihteellisempi Fréquence 2, joka on suunnattu etenkin nuorisolle. Ne lähettävät ohjelmia ULA-alueella 24 tuntia vuorokaudessa. Vuodesta 1998 lähtien maassa toimii myös noin viisikymmentä kaupallista, yksityistä ja yhteisöradiota.
Yhtiön kahdella televisiokanavalla ei ole maassa kilpailijoita. RTI 1 on koko maahan lähettävä yleiskanava, joka toimii hallituksen äänitorvena. RTI 2 on nuorekkaampi viihdekanava. Siirtyminen digilähetyksiin on vasta suunnitteilla.
Ika Peyron

Fredrika Albertina "Ika" Peyron (o.s. "Asp"; 1. heinäkuuta 1845 Timrå – 15. maaliskuuta 1922 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä. Hän sai lapsena opetusta Ivar Hallströmiltä pianon- ja Albert Lindströmiltä urkujensoitossa. Säveltämisen hän aloitti tavallista myöhemmin, mutta hän sai aikuisiällään siinä opetusta Emil Sjögreniltä. Hänen tuotantoonsa kuuluu salonkimusiikkia ja kuoroteoksia; elinaikanaan hän tuli tunnetuimmaksi lauluillaan ja pianokappaleillaan. Soitinmusiikin joukossa on pianokappaleiden lisäksi sävellyksiä jousikvartetille, urkukappaleita sekä teoksia pianon ja viulun sekä pianon ja sellon muodostamille duoille.
Vaikka Peyron keskittyi pääasiassa säveltämiseen kotia ja salonkeja varten, hänen töitään painettiin Tukholmassa, Christianiassa (Oslo) ja Kööpenhaminassa. Tämän seurauksena sävellykset levisivät ja tulivat esitetyiksi melko laajoilla alueilla. Teokset saivat näkyvyyttä myös sovitettuina puhallinorkesterille; ei ole tiedossa, olivatko sovitukset säveltäjän omia vai jonkun muun työn tulosta. Sovitukset kuitenkin pääsivät sotilaskokoonpanojen ohjelmistoon, mikä teki hänestä aikansa naissäveltäjien keskuudessa harvinaislaatuisen.
Ika Peyron meni vuonna 1865 naimisiin Ludvig Peyronin (1832–1915) kanssa; miehestä tuli sittemmin valtiopäiväedustaja. Parille syntyi kolme lasta.
Ludvig Peyron

Carl Ludvig Peyron (1832 Tukholma – 1915) oli ruotsalainen poliitikko, joka edusti Tukholman kaupunkia Ruotsin valtiopäivillä vuosina 1876–1880.
Peyron oli ammatiltaan tukkukauppias ja konsuli. Hän toimi Tukholman tukkukauppiasseuran puheenjohtajana ja perusti vuonna 1870 höyrylaivayhtiö Ångfartygs Rederi AB:n, jossa työskenteli vuoteen 1895. Peyron toimi myös kenraalikonsulina Hampurissa. Peyron oli naimisissa säveltäjänä tunnetuksi tulleen Fredrika "Ika" o.s. Aspin kanssa vuodesta 1865 ja sai tämän kanssa kolme lasta.
Aino Mattila

Aino Maria Mattila (26. maaliskuuta 1902 Hattula – 17. kesäkuuta 1986 Ylöjärvi) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja, teatteriohjaaja ja pedagogi. Hän kehitti improvisointia suomalaisessa näyttämökoulutuksessa.
Elämä ja ura.
Aino Mattilan vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Nestor Mattila (Knaapi) ja Amanda Mattila. Hän opiskeli Helsingin Musiikkiopistossa 1920–1922 ja Suomen Näyttämöopistossa 1922–1924. Ammattiuransa Mattila aloitti Oulun Työväen Näyttämön näyttelijänä 1924–1926, minkä jälkeen hän näytteli Tampereen Teatterissa 1926–1933. Ensimmäisen teatterinjohtajan kiinnityksensä Mattila sai Kajaanin Näyttämölle 1935–1940; seuraavat johtajan kiinnitykset olivat SOK:n Näyttämölle 1944–1948, Elannon Näyttämölle 1948–1950, Jyväskylän Työväen Teatteriin 1952–1959 ja Lahden Teatteriin 1959–1962. Teatteriohjaajana Mattila työskenteli Työväen Näyttämöiden Liitossa 1950–1952 ja Tampereen Työväen Teatterissa 1952–1954.
Opettajana Mattila työskenteli ensi kerran Perä-Pohjolan Nuorisoseuroissa 1933–1935. Vuosina 1940–1944 hän työskenteli Suomen Filmiteollisuuden eli Särkän koulun rehtorina. Vuosina 1944–1949 Mattila opetti Suomen Teatterikoulussa. Vuodesta 1962 aina vuoteen 1977 Mattila opetti näyttelijäntyötä Tampereen yliopiston kursseilla.
Uransa alussa Mattila näytteli luonne- ja operettirooleja, kuten 1930 julkaistussa näyttelijämatrikkelissa todetaan. Hän näytteli muun muassa Katrin roolin laulunäytelmässä "Tukkijoella" ja Maijan roolin kansannäytelmässä "Pohjalaisia". Sittemmin Mattila näytteli muun muassa Loviisan roolin "Niskavuori"-näytelmissä ja Claire Zachanassianin roolin näytelmässä "Vanhan naisen vierailu".
Mattila ohjasi muun muassa näytelmän "Villisorsa" Turun kaupunginteatteriin ja "Niskavuoren naiset" Hyvinkään Teatteriin.
Mattila näytteli myös eräissä suomalaisissa kokoillan elokuvissa. Vuonna 1924 hän näytteli sivuosan mykkäelokuvassa "Suursalon häät" ja vuonna 1943 hänellä oli runoilijattaren osa Ossi Elstelän komediassa "Nuoria ihmisiä". Lisäksi Mattila teki muutaman kreditoimattomaksi jääneen sivuosan.
Narvan piiritys (1581)

Narvan piiritys oli 25-vuotinen sodan osana Pontus De la Gardien johtamien ruotsalaisten joukkojen toteuttama venäläisen Narvan kaupungin piiritys ja valtaus syyskuussa 1581. Itse taistelu ei ollut kovin verinen, mutta kaupungin vallaneet ruotsalaiset toteuttivat verilöylyn, jossa kuoli joidenkin arvioiden mukaan 7 000 kaupungin asukasta.
Tausta.
Narvan piiritys oli osana Liivinmaan sotaa käytyä Ruotsin ja Venäjän välistä 25-vuotista sotaa. Liivinmaan vanha ritarikuntavaltio luhistui ja Pohjois-Viro oli liitetty vuonna 1561 Ruotsiin. Venäläiset joukot olivat kuitenkin vallanneet suurimman osan alueesta vuonna 1575. Ruotsalaisten hallussa oli Virossa vain Tallinna, joka oli kestänyt seitsenviikkoisen piirityksen vuonna 1577. Vuonna 1579 Puola-Liettuan hallitsija Stefan Báthory aloitti hyökkäyksen Venäjälle, joka joutui samoihin aikoihin myös Krimin tataarien sotaretken kohteeksi. Ruotsi käytti Venäjän heikkoa tilannetta hyväkseen ja Ruotsin Viron-käskynhaltija Pontus De la Gardie johti ruotsalais-suomalaiset joukkonsa Viipurista jäätyneen Suomenlahden yli Viroon venäläisiä vastan. Rakvere vallattiin helmikuussa 1581 ja seuraava kohde oli Narva.
Piiritys.
Narvan muurien tulitus alkoi 4. syyskuuta 1581. Ruotsalaiset olivat tuoneet mukanaan 24 raskasta kaksois- ja puolikartaunitykkiä. Kaksi päivää kestäneen tulituksen jälkeen Narvan muureihin oli tehty aukko ja ruotsalaiset valmistautuivat valtaamaan kaupungin rynnäköllä. Kaupungin varuskunnalle annettiin antautumiskehotus, johon ei kuitenkaan suostuttu. Rynnäkkö kaupunkiin tehtiin 6. syyskuuta. Itse taistelu ei ollut kovin verinen, vaikkakin joitakin ruotsalaisia kaatui rynnäkössä kaupunkiin. Kaikkiaan ruotsalaisia kaatui vain noin sata. Kaupunki kukistui jo rynnäkön ensimmäisellä yrityksellä.
Seuraukset.
Narvan kukistuttua ruotsalaiset sotilaat aloittivat verilöylyn kaupungissa. Juhana III oli alun perin määrännyt, että valtauksen yhteydessä papit, munkit, nunnat, lapset ja vanhukset oli säästettävä ja "ylhäisiin tai alhaisiin" kohdistettu väkivalta oli kielletty kuolemanrangaistuksen uhalla. Hieman ennen valtausta Juhana III oli kuitenkin antanut uuden määräyksen, jonka mukaan valtauksessa sovellettaisiin "vanhoja sotatapoja". Joukot saivat ryöstellä kaupunkia vapaasti 24 tunnin ajan rajoituksena vain sotatarvikkeiden ja muonavarojen haltuunotto. Siviileitä, naisia, lapsia ja vanhuksia surmattiin surutta. Balthasar Russow arvioi noin 7 000:n narvalaisen saaneen surmansa. 
Juhana perusteli kaupungin hävitystä kirjeessään Henrik Klaunpoika Hornille Venäjälle aiheutettavana merkittävänä vahinkona ja Ruotsin maineen kasvuna. Ruotsalaiset eivät myöskään uskoneet voivansa pitää Narvaa hallussaan ja venäläisiltä haluttiin riistää tärkeä kauppapaikka se tuhoamalla. Valtaukseen osallistuneet ruotsalaisjoukot saivat teoistaan rahapalkkion ja Pontus De la Gardie ylennettiin valtioneuvokseksi. Narvan valtauksen jälkeen ruotsalaiset etenivät vielä Narvajoesta itään vallaten Iivananlinnan, sekä Jaaman ja Kaprion linnat Inkerinmaalla.
Sovijärvi (järvi)

Sovijärvi on 87 hehtaarin laajuinen järvi Haaviston kylässä Jämsässä. Se sijaitsee Jämsän keskustaajaman pohjoispuolella ja Kankarisveden itäpuolella. Sovijärven yhdistää Kankarisveteen Sovioja.
Sovijärven keskellä sijaitsee Kortesaari, jota yhdistää mantereeseen kaksi siltaa. Saaren pohjoispuolella Sovijärvi kapenee pitkäksi ja kapeaksi lahdeksi, jonka nimi on Sovipohja. Sovijärven eteläisellä selällä sijaitsee kaksi saarta: Helenansaari ja Kalasaari.
Sovijärven ja Kankarisveden välisellä kannaksella on ollut vakituista asutusta 1500-luvulta lähtien. Rannat ovat siten melko kulttuurivaikutteisia maalaistaloineen ja peltoviljelyksineen.
Chengdu Hunters

Chengdu Hunters (; pinyin: "Chéngdū Lièrén") on kiinalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin syyskuussa 2018 ja se on kotoisin Chengdusta. Se pelasi ensimmäisen OWL-kautensa vuonna 2019. Seuran omistaa kiinalainen striimausalusta Huya.
Guangzhou Charge

Guangzhou Charge (; pinyin: "Guǎngzhōu Chōngfēng") on kiinalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin elokuussa 2018 ja se on kotoisin Kantonista. Se pelasi ensimmäisen OWL-kautensa vuonna 2019. Seuran omistaa kiinalainen miljardööri Zhong Naixiong.
Hangzhou Spark

Hangzhou Spark (; pinyin: "Hángzhōu Shǎndiàn") on kiinalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin syyskuussa 2018 ja se on kotoisin Hangzhousta. Se pelasi ensimmäisen OWL-kautensa vuonna 2019. Seuran omistaa kiinalainen videopalvelu Bilibili.
Los Angeles Gladiators

Los Angeles Gladiators on yhdysvaltalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin elokuussa 2017 ja se on toinen Los Angelesista, Kaliforniasta oleva OWL-joukkue. Se on yksi kahdestatoista OWL:n perustajajoukkueista ja pelasi ensimmäisen kautensa sarjan avajaiskaudella 2018. Seuran omistavat yhdysvaltalainen miljardööri Stan Kroenke ja hänen poikansa Josh.
Los Angeles Valiant

Los Angeles Valiant on yhdysvaltalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin heinäkuussa 2017 ja se on toinen Los Angelesista, Kaliforniasta oleva OWL-joukkue. Se on yksi kahdestatoista OWL:n perustajajoukkueista ja pelasi ensimmäisen kautensa sarjan avajaiskaudella 2018. Seuran omistaa e-urheiluorganisaatio Immortals ja sen toimitusjohtaja Noah Whinston.
San Francisco Shock

San Francisco Shock on yhdysvaltalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin heinäkuussa 2017 ja se on kotoisin San Franciscosta, Kaliforniasta. Se on yksi kahdestatoista OWL:n perustajajoukkueista ja pelasi ensimmäisen kautensa sarjan avajaiskaudella 2018. Seuran omistaa yhdysvaltalainen yrittäjä Andy Miller.
San Francisco voitti OWL:n mestaruuden kaudella 2019 voitettuaan loppuottelussa Vancouver Titansin 4–0. Pokaali palasi San Fransiscoon jo seuraavana vuonna Shockin voittaessa kauden 2020 loppuottelussa Seoul Dynastyn 4-2.
Seoul Dynasty

Seoul Dynasty on eteläkorealainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin heinäkuussa 2017 ja se on kotoisin Soulista. Se on yksi kahdestatoista OWL:n perustajajoukkueista ja pelasi ensimmäisen kautensa sarjan avajaiskaudella 2018. Seuran omistaa videopeliyhtiö Kabamin toimitusjohtaja Kevin Chou.
Shanghai Dragons

Shanghai Dragons (; pinyin: "Shànghǎi Lóngzhīduì") on kiinalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin heinäkuussa 2017 ja se on kotoisin Shanghaista. Se on yksi kahdestatoista OWL:n perustajajoukkueista ja pelasi ensimmäisen kautensa sarjan avajaiskaudella 2018. Seuran omistaa kiinalainen teknologiayhtiö NetEase.
Shanghai Dragons pitää hallussaan ammattilaisurheilujoukkueen pisintä tappioputken ennätystä 42 perättäisellä tappiolla.
Vancouver Titans

Vancouver Titans on kanadalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin syyskuussa 2018 ja se on kotoisin Vancouverista. Se on toinen kahdesta OWL:n kanadalaisjoukkueesta Toronto Defiantin ohella. Vancouver Titans pelasi ensimmäisen OWL-kautensa vuonna 2019. Seuran omistaa jääkiekkoseura Vancouver Canucksin toimitusjohtaja Francesco Aquilini.
Gintarė Scheidt

Gintarė Volungevičiūtė-Scheidt (s. 12. marraskuuta 1982 Kaunas) on liettualainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Scheidt saavutti hopeaa Pekingin olympialaisissa 2008 Laser Radialissa. Hän osallistui myös Lontoon olympialisiin 2012, jolloin hän oli kuudes, sekä Rio de Janeiron olympialaisiin 2016, jolloin oli seitsemäs. Scheidt on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2012. Gintarė Volungevičiūtė avioitui vuonna 2008 brasilialaisen purjehtijan Robert Scheidtin kanssa, jolloin hän otti käyttöönsä miehen sukunimen.
Birutė Šakickienė

Birutė Šakickienė (s. 26. marraskuuta 1968 Utena) on liettualainen soutaja ja olympiamitalisti. Šakickienė saavutti pronssia Sydneyn olympialaisissa 2000 Kristina Poplavskajan kanssa. Neljä vuotta aikaisemmin Atlantan olympialaisissa 1996 Šakickienė kilpaili yksikössä ollen 14.
Jevgenijus Šuklinas

Jevgenijus Šuklinas (s. 23. marraskuuta 1985 Glazov, Udmurtia, Neuvostoliitto) on liettualainen ratameloja. Šuklinas sijoittui alun perin Lontoon olympialaisissa 2012 miesten yksikön toiseksi, mutta kesäkuussa 2019 Kansainvälinen olympiakomitea ilmoitti, että Šuklinas menettää olympiamitalin käytettyään kiellettyjä aineita. Šuklinas on saavuttanut neljästi pronssia MM-kilpailuissa. Hän on myös kolminkertainen Euroopan-mestari. Edellä mainitut mitalit ovat tulleet 200 metrin yksikkömelonnassa.
Oliver Kentish

Oliver Kentish (s. 1954 Lontoo) on brittiläissyntyinen säveltäjä, kuoronjohtaja ja sellisti. Hän opiskeli sellonsoittoa Royal Academy of Musicissa, jossa hänen opettajanaan oli Vivian Joseph. Hän meni vuonna 1977 Islantiin soittaakseen Islannin sinfoniaorkesterissa. Hän sai vuonna 1976 työpaikan Akureyrin musiikkikoulun opettajana ja on sittemmin opettanut Nýi tónlistarskólinnissa, Reykjavíkissa.
Kentish on saanut musiikistaan lukuisia palkintoja, ja hänellä on ollut kolmesti Skálholt Summer Musicin säveltäjäresidenssi. Hän on saanut stipendejä Islannin radion säveltäjien säätiöltä ja Islannin taide- ja tiedeministeriöltä. Kentishin musiikkia on esitetty säännöllisesti radiossa Islannissa ja myös laajalti muualla Euroopassa sekä Yhdysvalloissa. Useita levytyksiä hänen teoksistaan on julkaistu.
Kentish sai vuonna 1989 Islannin kansalaisuuden.
Tuotanto.
Kentish on säveltänyt muun muassa suuren määrän lauluja, kuoroteoksia ja kamarimusiikkia. Hän on säveltänyt myös kamarikonserttojen sarjaa, jossa soolosoittimina ovat olleet muiden muassa trumpetti, klarinetti, oboe, viulu, kitara ja harppu. Vuonna 1993 Kentishin synnyinmaan hallitus tilasi häneltä teoksen lahjaksi islantilaisille heidän maansa itsenäisyyden viisikymmenvuotispäiväksi. Teos, "My People" () baritonille ja orkesterille, omistettiin Islannin silloiselle presidentille Vigdís Finnbogadóttirille ja kantaesitettiin syyskuussa 1994. Esittäjinä olivat Islannin sinfoniaorkesteri, baritoni Michael Clarke ja kapellimestari Osmo Vänskä.
Overwatch Leaguen kausi 2018

Overwatch Leaguen kausi 2018 oli elektronisen urheilun ammattilaissarja Overwatch Leaguen (OWL) avajaiskausi. Kauden runkosarja jaettiin neljään eri vaiheeseen, joiden jokaisen päätyttyä pelattiin lyhyt pudotuspeliturnaus. Runkosarjan päätyttyä vaiheiden kokonaistilastot määräsivät joukkueiden pääsyn kauden jälkeiseen pudotuspeliturnaukseen. Kauden 2018 mestaruuden vei brittiläinen London Spitfire, joka voitti Philadelphia Fusionin loppuottelusarjassa kartoin 3–1, 3–0.
Tähdistöottelu.
Overwatch Leaguen 2018 tähdistöottelu pelattiin 26. elokuuta 2018 Blizzard Arenalla, Burbankissa, Kaliforniassa. Ottelussa kohtasivat Atlantin ja Tyynenmeren divisioonien pelaajat, jotka valittiin kannattajien äänestyksellä.
Páll Ragnar Pállsson

Páll Ragnar Pálsson (s. 1977) on islantilainen säveltäjä. Hän sai filosofian tohtorin arvon Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta, jossa opiskeli sävellystä Helena Tulven johdolla. Väitöskirjassaan, jonka tekoa ohjasi Urve Lippus, Páll tutki islantilaista varhaisen luterilaisen musiikin käsikirjoitusta 1600-luvulta. Hänen musiikkiaan leimaavat lineaarisuus, itäeurooppalainen taidemusiikki ja jossain määrin sen ajan vaikutus, jonka nuori Páll vietti indie rock -yhtye Mausin jäsenenä. Usein teoksissa näkyy luonnonvoimista saatu innoitus, ja työssä on monesti ollut henkinen ulottuvuus.
Vuonna 2013 Pállin viulukonsertto "Nostalgia" valittiin "vuoden sävellykseksi" vuoden 2013 Islannin musiikkipalkintojen jakamisen yhteydessä. Hän on säveltänyt myös sellokonserton "Quake", jonka tilasivat Elbphilharmonie sekä Los Angelesin filharmonikot ja joka omistettiin Sæunn Þorsteinsdóttirille. Sæunn toimi solistina teoksen kantaesityksessä, jonka Jonathan Stockhammer johti Hampurissa. Tämän jälkeen teos esitettiin myös Los Angelesissa Daníel Bjarnasonin johdolla.
Páll on opettanut sävellystä Islannin taideyliopistossa.
Sæunn Þorsteinsdóttir

Sæunn Þorsteinsdóttir (s. 16. huhtikuuta 1984) on islantilais-yhdysvaltalainen sellisti. Hän aloitti sellonsoiton opettelun Hauk Hannessonin johdolla Suzuki-metodilla 5-vuotiaana. 7-vuotiaana hän muutti Yhdysvaltoihin, joka on suurimmaksi osaksi ollut hänen asuinmaansa. Hän valmistui Cleveland Institute of Musicista; hänen pääasialliset opettajansa olivat Tanya Lesinsky Carey, Michel Strauss ja Richard Aaron. Hän on lisäksi opiskellut Juilliard Schoolissa Joel Krosnickin johdolla.
Sæunn on tehnyt vuodesta 2006 yhteistyötä New Yorkissa tapaamansa pianisti Alexandra Joanin kanssa. Hän on esiintynyt muun muassa Carnegie Hallissa, Suntory-salissa ja Harpassa. Hän on esiintynyt solistina monien orkesterien, kuten Los Angelesin filharmonikkojen, Toronton sinfoniaorkesterin, Elbphilharmonien ja Islannin sinfoniaorkesterin kanssa. Sæunn julkaisi Sono Luminus -levymerkillä albumin "Vernacular", jolla hän tulkitsee islantilaisten Páll Ragnar Pállssonin, Þuríður Jónsdóttirin, Halldór Smárasonin ja Hafliði Hallgrímssonin teoksia soolosellolle. Sæunn myös kantaesitti Páll Ragnar Pállssonin hänelle omistaman konserton "Quake" Jonathan Stockhammerin johtaman Elbphilharmonien kanssa Hampurissa.
Sæunn on tullut palkituksi moneen otteeseen, muun muassa Des Moinesin nuorten kilpailussa ja kansainvälisessä soolosellokilpailussa Katowicessä. Hän oli vuonna 2019 ehdolla Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon saajaksi.
Sæunn on tehnyt opetustyötä Washingtonin yliopistossa, Seattlessa.
Carl Magnus von der Pahlen

Carl Magnus Freiherr von der Pahlen () J:7. helmikuuta 1779 − J:8. toukokuuta 1863 oli baltiansaksalainen paroni, kenraaliluutnantti, valtiomies ja kartanonherra, Carl oli Peter Ludwig von der Pahlenin veljenpoika.
Carl syntyi Hansen von der Pahlenin (1740−1817) vanhimpana poikana.
Von der Pahlen osallistui Aleksanteri I: n sotaan Napoleonia, Ruotsia ja Turkkia vastaan. Hän hoiti siviilihallinnollisia tehtäviä. Vuonna 1830 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin Baltian kenraalikuvernööriksi.
Magnus asui Virossa Palmsen kartanossa .
Whaley Bridge

Whaley Bridge on noin asukkaan kylä ja kunta "(civil parish)" Derbyshiren kreivikuntaan kuuluvassa High Peakin hallintopiirissä Keski-Englannissa. Kylän alueelta on löydetty merkkejä pronssikautisesta asutuksesta.
Elokuussa 2019 Whaley Bridgen asukkaita evakuoitiin kylän vieressä sijaitsevan padon romahtamisvaaran vuoksi. Padon seinämä oli vaurioitunut rankkasateiden seurauksena.
Uzos

Uzos on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin kuusi kilometriä Paun kaupungista kaakkoon.
Uzosissa sijaitsee makeismuseo "Féérie Gourmande - Atelier et Musée des Arts Sucrés", jonka on perustanut Francis Miot, yksi Ranskan tunnetuimmista hillojen valmistajista.
Bosdarros

Bosdarros on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 12 kilometriä Paun kaupungista etelään.
W Series Norisringin Grand Prix 2019

W Series Norisringin Grand Prix 2019 oli W Series -kauden 2019 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 6. heinäkuuta Norisringin katuradalla Saksassa.
W Series Assenin Grand Prix 2019

W Series Assenin Grand Prix 2019 oli W Series -kauden 2019 viides osakilpailu, joka ajettiin 20. heinäkuuta TT Circuit Assenin moottoriradalla Alankomaissa.
Gan (Pyrénées-Atlantiques)

Gan on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 9 kilometriä Paun kaupungista etelään.
Kunta on keskiaikainen bastide, eli linnoitettu kaupunki. Sen perusti vuonna 1335 Béarnin varakreivi Gaston II. Hän nimesi kaupungin flanderilaisen Gandin kaupungin mukaan, sinne käymänsä sotaretken innoittamana. Tältä ajalta on vielä jäljellä portti "porte de la prison". Paikallinen yritys Famille Michaud Apiculteurs on maailman johtavia hunajantuotteiden valmistajia.
Þuríður Jónsdóttir

Þuríður Jónsdóttir (s. 30. maaliskuuta 1967) on islantilainen säveltäjä. Hän aloitti sävellysopintonsa Islannissa, mutta muutti Italiaan opiskellakseen Bolognan konservatoriossa. Hän valmistui oppiaineinaan huilunsoitto, sävellys ja elektroninen musiikki. Hänen opettajinaan toimivat Cristina Landuzzi, Adriano Guarnieri ja Lelio Camilleri. Hän osallistui myös Franco Donatonin mestarikurssille ja sai opetusta Alessandro Solbiatilta.
Þuríðurin teoksia on esittänyt muiden muassa Islannin sinfoniaorkesteri. Tilauksia hänelle ovat esittäneet Caput Ensemble, Reykjavíkin kamariorkesteri ja muut kokoonpanot sekä Ranskan ja Saksan valtiolliset radiot. International Society for Contemporary Music on esittänyt hänen musiikkiaan Visbyssä.
Þuríður on usein hakenut teoksissaan uudenlaisia äänimaailmoja esimerkiksi elektroniikan, luonnon äänien ja yleisön osallistumisen kautta. Hänen huilukonsertossaan "Flutter", joka on sävelletty Mario Carolille, käytetään kontrapunktisesti hyönteisten ääniä. Hänen teoksiinsa kuuluu myös konsertto harmonikalle: "Installation Around a Heart", joka on sävelletty Geir Draugsvollille ja Caput-kokoonpanolle.
Þuríður oli ehdolla Islannin musiikkipalkinnon saajaksi vuosina 2002 teoksellaan "Rauður hringur" kuorolle, laulusolistille ja elektroniikalle. Orkesteriteoksellaan "Flow and Fusion" hän oli ehdolla saman palkinnon saajaksi vuonna 2004, ja tämä teos tuli myös valituksi yhdeksi vuoden 2004 kymmenestä parhaasta teoksesta kansainvälisessä säveltäjärostrumissa Pariisissa. Vuosina 2006, 2010 ja 2012 Þuríður oli ehdolla Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon saajaksi.
Jurançon

Jurançon on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se on Paun lounainen esikaupunki.
Kunta on tunnettu Jurançon (AOC) laatuluokituksen saaneesta viinistä. Ranskan kuningas Henrik IV:n sanotaan saaneen kasteensa Jurançon-viinillä ja valkosipulilla. Paikallisen viinin on sanottu olevan myös kirjailija Coletten suosikkeja.
Unkarinsinililja

Unkarinsinililja eli dalmatiansinililja ("Scilla litardierei") on parsakasvien heimoon kuuluvan sinililjojen suvun ("Scilla") monivuotinen sipulikasvi. 
Kuvaus.
Sipuli, varret ja lehdet.
Unkarinsinililjan sipuli on halkaisijaltaan noin 6 senttimetriä. Sen korkeus on 10–25 senttimetriä. Lehdet ovat tasaleveät ja melko pystyssä.
Kukinnot.
Unkarinsinililjan kukinto on terttu. Sen kukat siirottavat tertusta joka on kartion muotoinen. Kukkien väri on violetinsininen. Sen kukintojen vuoksi sitä kasvatetaan koristekasvina.
Kasvupaikat ja levinneisyys.
Unkarinsinililja ei ole kovinkaan vaativa maaperän happamuuden suhteen mutta vaatii vettä läpäisevän kasvualustan. Kesällä se vaatii kuivan kauden. Kerran istutettuna se lisääntyy itsestään tekemällä joka vuosi uusia sivusipuleita ja kasvaa suuriksi ryhmiksi.
Unkarinsinililja on nimestään huolimatta kotoisin Kroatiasta jossa se on kotoperäinen laji. Luonnollisilla kasvupaikoillaan se on luokiteltu silmälläpidettäviin lajeihin. Kroatiassa se kasvaa Dinaaristen alppien alueella olevilla karstikentillä.
Peter Aston

Peter George Aston (5. lokakuuta 1938 Edgbaston – 13. syyskuuta 2013) oli brittiläinen säveltäjä, kapellimestari ja kuoronjohtaja.
Elämä.
Opiskelu ja ura.
Aston opiskeli Tettenhall Collegessa ja sitten Birminghamin musiikkikoulussa. Vuonna 1964 hän liittyi yhteistyöhön Wilfrid Mellersin kanssa hiljattain perustetussa Yorkin yliopiston musiikkijaoksessa. Kymmenen vuotta myöhemmin Aston sai nimityksen East Anglian yliopiston musiikin professoriksi; hänen oppilaidensa joukossa oli Simon Johnson. 
Aston sai säveltäjänä mainetta "Five Songs of Crazy Jane" -teoksellaan, jonka hän sävelsi W. B. Yeatsin runoihin soolosopraanolle ja jonka esitti vuonna 1964 Wigmore-salissa runoilijan miniä Gráinne Yeats. Vuonna 1965 Janet Baker piti Lontoon-ensiesityksen Astonin teoksesta "Northumbrian Sequence" (Kathleen Rainen runoihin) tribuuttikonsertissa Kathleen Ferrierille. Aston sävelsi lastenoopperan "Sacrapant the Sorcerer" (1969) George Peelen näytelmän "The Old Wives' Talen" pohjalta.
Vuonna 1975 Benjamin Britten valitsi Astonin johtamaan Aldeburghin festivaalia. Hän jatkoi työtään festivaalilla Brittenin kuoltua johtamalla muun muassa Peter Pearsin esityksiä Johann Sebastian Bachin ja Georg Friedrich Händelin teoksista (1978) sekä Brittenin varhaisimman musiikin konsertin (1983).
Aston perusti Tudor Consortin ja English Baroque Ensemblen sekä toimi kuoromestarina Norfolkin ja Norwichin festivaalilla. Hän oli Bury St Edmundsin Bach-seuran puheenjohtaja sekä 1990-luvulla Sacramenton Bach-festivaalikuoron ja -orkesterin pääkapellimestari Kaliforniassa.
Aston oli tunnettu kirkkomusiikin säveltäjä. Englannin kirkko otti vuonna 1980 käyttöön Alternative Service Book -rukouskirjan, johon monet kirkkomusiikin säveltäjät eivät halunneet kajota. Aston kuitenkin sävelsi versionsa ehtoollismusiikista ("Aston in F"), joka pysyi käytössä yhä hänen kuolemansa jälkeen. Aston sävelsi samasta kirjasta myös "Magnificatin" ja "Nunc dimittiksen".
Aston antoi panoksensa myös musiikkikirjallisuuteen kirjoittamalla muun muassa pitkästi 1600-luvun englantilaisesta musiikista. 
Yksityiselämä.
Aston oli vuodesta 1960 naimisissa opiskeluvuosinaan tapaamansa Elaine Nealen kanssa. Pariskunta sai yhteisen pojan.
Aston oli innokas bridgenpelaaja ja Norwich City FC:n kannattaja.
Viinilaukka

Viinilaukka ("Allium atropurpureum") on narsissikasvien heimoon kuuluvien laukkojen eli sipuleiden ("Allium") kasvisuvun monivuotinen sipulikasvi.
Kuvaus.
Varret ja lehdet.
Viinilaukka kasvaa 40–90 senttimetriä korkeaksi. Sen kukkavarsi on poikkileikkaukseltaan pyöreä tasapaksu. Lehdet ovat tasaleveät, lehtilaita on ehyt ja kärjet pyöristyneet. Viinilaukka tuoksuu voimakkaasti sipulilta tai valkosipulilta.
Kukkiminen.
Viinilaukka kukkii kesäkuussa. Sen purppuranpunertavan sarjamainen kukinto. Sen pitkät kukkaperät yhdessä puolipallon muodon kanssa saavat sen muistuttamaan sateenvarjoa. Kukinto on noin 5 senttimetriä leveä ja siinä paljon pieniä tähden muotoisia kukkia. Viinilaukka lisääntyy siemenistä kukinnan jälkeen.
Kasvupaikat ja levinneisyys.
Viinilaukkaa kasvaa Unkarista, Balkanin kautta Turkkiin kotoperäisenä. Sen luontaisilla kasvupaikoilla maaperä on kalkkista, hyvin vettä läpäisevää ja nopeasti kuivavaa. Ulkonäön vuoksi sitä kasvatetaan koristekasvina puutarhojen aurinkoisilla alueilla. Se kestää auringon paahdetta hyvin.
Grupo Bimbo

Grupo Bimbo, S.A.B. de C.V. on meksikolainen elintarvikeyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Méxicossa. Sen perusti 2. joulukuuta 1945 Lorenzo Servitje, Jaime Jorba, Jaime Sendra, Alfonso Velasco ja José T. Mata.
Lina Cavalieri

Lina Cavalieri (25. joulukuuta 1874 Viterbo, Latium, Italia – 8. helmikuuta 1944 Firenze, Italia) oli italialainen oopperalaulaja. Hän oli äänialaltaan sopraano.
Cavalierin vanhemmat olivat työläisiä, isä oli taustaltaan aikoinaan vaikutusvaltaista ylhäisösukua. Cavalieri oli viidestä lapsesta vanhin, jonka edellytettiin osallistuvan perheen elatukseen. Hän kierteli myymässä laulaen kukkia Rooman kaduilla. Paikallinen musiikinopettaja osui kuulemaan hänen lauluaan ja tarjosi hänelle opetusta. Hän siirtyi laulamaan kahviloihin ja vähitellen uran edetessä Wienin kautta 1895 Pariisiin Folies-Bergereen. Menestystä edisti hänen poikkeuksellinen kauneutensa.
Cavalieri esiintyi muun muassa Englannissa ja Venäjällä. Pariisissa hän rakastui venäläiseen ruhtinaaseen Aleksandr Baratinskiin, jonka kannustamana hän alkoi opiskella laulua vakavasti. Ensiesiintymisensä oopperassa hän teki Lissabonin Kuninkaallisessa teatterissa, jossa yleisö ei kuitenkaan arvostanut hänen kykyjään. Hänen seuralaisenaan kolme vuotta ollut Baratinski hylkäsi hänet, ja hän palasi Pariisiin. Ei ole varmuutta solmivatko he avioliiton, mutta heillä oli poika Alexandre. Cavalieri oli jo luopumassa oopperalaulajan urasta, mutta avuksi tuli sisar Ada, jonka kannustamana ura jatkui oopperoissa eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa, jonne hän avasi kauneussalongin, jossa myytiin hänen nimellään kauneudenhoitotuotteita.
Cavalieri solmi myrskyisän ja lyhyeksi jääneen avioliiton yhdysvaltalaiseen Astorin hotellisukuun kuuluneen varakkaan taiteilijan Robert Winthrop Chanlerin kanssa. Vuonna 1913 hän meni naimisiin huomattavan ranskalaisen tenorin Lucien Muratoren kanssa. Pian Cavalieri luopui muutamaksi vuodeksi laulajanurasta, keskittyi kauneusalaan ja teki muutamia elokuvia. Pariskunta erosi 1927. Cavalierin laulajanura päättyi pian lopullisesti, mutta ura kauneusalalla jatkui, ja hänellä oli useita salonkeja eri puolilla Ranskaa. Myöhemmin hän palasi Italiaan ja asui miehensä, kirjailija Arnaldo Pavonin (taiteilijanimeltään Paolo d'Arvanni) kanssa Firenzen laitamilla. Cavalieri kuoli toisessa maailmansodassa liittoutuneiden pommituksessa, kun pommi osui hänen kotitaloonsa.
Cavalierin elämää on kuvattu elokuvassa "Ihana, mutta vaarallinen" (La Donna più bella del mondo, 1955), jossa pääroolia näyttelee Gina Lollobrigida.
Kauneudesta kuulun Cavalierin kasvoja on hyödyntänyt muun muassa Piero Fornasetti erilaisissa sisustusesineissä, kuten seinälautasissa.
Gan

Gan, GAN tai GaN voi tarkoittaa seuraavia:
Torsten Nygård

Torsten (Totti) Bruno Sanfrid Nygård (6. lokakuuta 1919 Kokkola – 10. joulukuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka tuli tunnetuksi myös taiteilijana ja kuvittajana ja julkaisi teokset sota-ajan teksteistään, piirroksistaan ja akvarelleistaan. 
Henkilöhistoria.
Nygård valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1949 ja työskenteli Hilding Ekelundin toimistossa 1948–1954 ja Woldemar Baeckmanin toimistossa 1955–1959, mutta loi varsinaisesti ammattiuransa Helsingin kaupungin asemakaava-arkkitehtina. Taiteellisesti lahjakas, hyvä piirtäjä Nygård julkaisi töitään kahdessa teoksessa, joista toinen perustui sota-ajan kirjeisiin, muistiinpanoihin, maalauksiin ja piirustuksiin. Myös kolmas postuumisti ilmestynyt teos sisälsi vastaavia sota-ajan töitä häneltä ja rintamatoveri Erik Kråkströmiltä. Musiikillisestikin lahjakas Nygård soitti muun muassa luuttua ja harrasti laulua.
Torsten Nygårdin vanhemmat olivat Otto Sanfrid Leandersson Nygård ja Fanny Alina Karlsdotter Qvarnström ja puoliso vuodesta 1943 Heidie Ingeborg Jakobsson.
Aalto Media Lab

Aalto Media Lab on transdisiplinaarinen laboratorio ja studio, jossa tutkitaan digitaalista designia ja sen vaikutuksia kulttuurille ja yhteiskunnalle. Laboratorio on osa Aalto-yliopiston Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun taiteen ja median laitosta.
Media Lab toimii alustana maisteri ja tohtoriopinnoille sekä tutkimukselle, jossa perehdytään digitaalisen median ja kulttuurin suunnitteluun, vuorovaikutussuunnittelun, uusmedia muotoiluun, taiteeseen ja teknologiaan sekä näiden vaikutuksiin yhteiskuntaan. Laboratorio on osallistunut useisiin digitaalista teknologiaa, taidetta, muotoilua, mediaa ja kulttuuria käsitteleviin kansainvälisiin tutkimus-, design- ja tuotekehitysprojekteihin ja johtaa niitä.
Media Lab perustettiin vuonna 1993 osaksi taideteollista korkeakoulua. Ensimmäiset maisteriopiskelijat aloittivat 1994, ja ensimmäinen tutkimusryhmä perustettiin vuonna 1996.
Media Labin juuret ovat Skandinaavisen mediataiteen, demoskenen, pelisuunnittelun, hakkerikulttuurin, ja osallistavan suunnittelun yhteisöissä. Perustamisestaan lähtien Media Lab on ollut olennainen osa digitaalisen kulttuurin kenttää Helsingissä.
Media Labin, vuodesta 1995 pidetyn demopäivän yhteydessä, vuonna 2025 Media Lab juhli 30-vuotista olemassaoloaan näyttelyllä, jossa oli esillä sekä upouusia teoksia sekä vanhoja klassikoita vuosien varrelta.
Carlos Baldomir

Carlos Manuel ”Tata” Baldomir (s. 19. helmikuuta 1971 Santa Fe, Santa Fe, Argentiina) on uransa jo lopettanut argentiinalainen nyrkkeilijä. Hän oli lyhyen ajan välisarjan maailmanmestaruuden haltija vuonna 2006, kun hän voitti Zab Judahin.
Vuonna 2019 Baldomir tuomittiin 18 vuodeksi vankilaan tyttärensä hyväksikäytöstä.
Peter Ludwig von der Pahlen

Peter Ludwig von der Pahlen (; J:16. heinäkuuta 1745 Palmse, Vironmaa, Venäjän keisarikunta – J:13. helmikuuta 1826 Jelgava, Latvia, Venäjän keisarikunta) oli baltiansaksalainen kreivi ja tuomari, joka toimi Venäjän ulkoministerinä ja lähettiläänä Tukholmassa sekä Baltian kenraalikuvernöörinä. 
Peter Ludwig von der Pahlen isänsä oli Arend Diedrich von der Pahlen. Von der Pahlen oli Kuurinmaan kuvernöörinä vuosina 1795–1797. Hänet ylennettiin 1798 kenraaliksi. Seuraavana vuonna Venäjän keisari Paavali I korotti hänet ja kaikki hänen jälkeläisensä kreiviluokkaan. Tämän jälkeen von der Pahlen toimi Pietarin sotilaskuvernöörinä vuosina 1798–1801. Vuodesta 1800 hän toimi lisäksi Venäjän ulkoasiainkollegion presidenttinä sekä Vironmaan, Liivinmaan, Kuurinmaan, Inkerinmaan ja Viipurin kenraalikuvernöörinä. Hän johti vuonna 1801 Paavali I:tä vastaan solmittua salaliittoa, ja hänellä oli keskeinen osuus keisari Paavalin murhassa.
Von der Pahlen asui Latviassa Kaucminden kartanossa. Kreivi ja diplomaatti Peter von der Pahlen oli hänen poikansa.
OpenType

OpenType on Microsoftin ja Adoben kehittämä digitaalisten fonttien standardi. "OpenType 1.0 font specification" -standardi julkaistiin vuonna 1997, ja sen kehittämisessä ovat sittemmin olleet mukana myös muut yritykset, kuten Apple ja Monotype. OpenType-fontit toimivat sekä macOS- että Windows-käyttöjärjestelmissä.
OpenType on Applen kehittämän TrueType-formaatin laajennus, ja se perustuu TrueTypen tavoin Unicodeen. Unicode mahdollistaa sen, että yksi fontti eli digitaalinen kirjaintyyppi voi sisältää tuhansia merkkejä ja useiden eri kirjaimistojen tuen (esim. latinalainen, kreikkalainen, kyrillinen, kanji ja kana). OpenType-fonteissa voi myös olla mukana aidot kapiteelikirjaimet, versaali- ja gemenanumerot sekä ligatuurit. OpenType sisältää myös tuen PostScript Type 1- ja TrueType-fonteille. OpenType-fonttien tiedostopääte on joko .otf, .ttf, .otc tai .trc. 
Adobella, Linotypella ja Monotypella on kahdenlaisia OpenType-fontteja. Standard-fonteissa (Std) on suppeampi merkistö ja professional-fonteissa (Pro) laajempi. OpenType-fontteja voi käyttää PostScript Type 1- ja TrueType-fonttien kanssa, mutta edellytyksenä on, että käyttöjärjestelmässä ja ohjelmissa on OpenType-tuki. OpenType-fonttien kaikki typografiset ominaisuudet saa käyttöönsä vain julkaisuohjelmissa, kuten Adoben InDesignissa, tai LaTeX-ladontajärjestelmässä.
Jagdgeschwader 72 ”Westfalen”

Jagdgeschwader 72 ”Westfalen” (JG 72 "W"), oli Saksan ilmavoimien hävittäjälennosto, joka lakkautettiin 2002. Lennosto perustettiin 1961 nimellä Jagdbombergeschwader 36.
Historia.
Jagdbombergeschwader 36 perustettiin 1. maaliskuuta 1961 Nörvenichin lentotukikohdassa kalustonaan Republic F-84F Thunderstreakit. Lennosto siirrettiin 1. syyskuuta 1961 Hopstenin lentotukikohtaan ja liitettiin osaksi Natoa. Saksan ilmavoimien komentaja kenraaliluutnantti Josef Kammhuber otti lennoston operatiiviseen palvelukseen 12. joulukuuta. Lennoston 2. laivue perustettiin 19. tammikuuta 1962 tehtävänään lentäjien koulutus kalustonaan Lockheed T-33A ja Piaggio P.149 -koneet. Lennosto vastaanotti 14. maaliskuuta 1963 vaakunansa. 
Lennosto vastaanotti 2. helmikuuta 1965 ensimmäiset Lockheed F-104 Starfighterit. Se oli Bejan lentotukikohdassa Portugalissa kolme kuukautta vuonna 1971. Seuraavana vuonna lennosto vastaanotti Dornier Do 28 Skyservantit. Ensimmäinen lennostolle toimitettu McDonnell Douglas F-4 Phantom II laskeutui tukikohtaan 4. helmikuuta 1975. Lennosto oli 21. heinäkuuta - 26. syyskuuta 1980 Goose Bayssä Kanadassa ensimmäisenä saksalaisena lennostona. Lennosto sai 11. tammikuuta 1985 kunnianimen Westfalen.
Lennosto nimettiin 1. huhtikuuta 1985 uudelleen Jagdgeschwader 72:ksi, joka lakkautettiin 1. helmikuuta 2002.
Kalusto.
JaboG 36:n lentokalustona olivat:
Komentajat.
JaboG 36:n komentajina olivat:
JG 72:n komentajina olivat:
Olof Soilander

Olof Henric "Olaus Gregorii tai Gregersson" Soilander (noin 1690 Soiniemi, Sysmä – 12. helmikuuta 1739 Sysmä) oli Sysmän kirkon Toivolan kylän kappalainen.
Henkilöhistoria.
Olof Soilander vaikutti Sysmässä, hän nautti pappissäädyn edustajana merkittävää yhteiskunnallista luottamusta kappalaisena ja rusthollarina. Soilander oli naimisissa kolmesti ja hänen puolisonsa olivat kaikki varakkaiden säätyläisperheiden tyttäriä:
Soilanderilla oli viisi lasta: ensimmäisen puolisonsa kanssa tytär Maria Olofsdotter (Hofflin, s. 1700 Sysmässä) ja toisen vaimonsa kanssa tytär Brita Olofsdotter (n. 1710 Sysmä – 31.1.1806 Sysmä). Kolmannesta avioliitosta olivat tyttäret Anna Olofsdotter Soilander (1736 Sysmä – 1755 Sysmä, haudattu 21.2.1755, ei jälkeläisiä) ja Sara Juliana (Yhrman, 1739 Sysmä – 6.2.1793 Hartola).
Opiskelu ja pappeus.
Olof Soilander Helsingin triviaalikoulun oppilas 16.2.1692, ensimmäinen sysmäläinen Turun akatemian opiskelija, vihitty papiksi Porvoon hiippakunnassa 25.1.1709. Hän toimi Sysmässä kirkkoherran apulaisena 1709, ja vihittiin Sysmän Pyhän Olavin kirkon kappalaiseksi 1710. Olof asui kirkon lähellä Toivolan kylässä, jossa hän omisti Vähä-Kankilan rusthollin.
Soilander toimi Sysmän kappalaisena vuosina 1710–1739 isonvihan aikana jolloin hän kärsi ja joutui vainon alaiseksi. Hänet vietiin venäläisille osoitetusta uskottomuudesta epäiltynä Hämeen linnaan, jossa hän joutui kovan kohtelun alaiseksi ja jossa hänet tuomittiin kidutettavana kuolemaan, mutta venäläisen vahtisotilaan avulla hän kuitenkin välttyi rangaistukselta ja palasi paljain jaloin metsiä pitkin Sysmään. Olof oleskeli piilotettuna ja vastoinkäymisten jälkeen hän palasi jälleen kappalaiseksi ja hoiti virantoimitusta aina kuolemaansa saakka vuoteen 1739.
Sierra Leone Broadcasting Corporation

Sierra Leone Broadcasting Corporation (SLBC) on Sierra Leonen kansallinen yleisradioyhtiö.
Sierra Leonen yleisradiotoiminta sai alkunsa Freetowniin vuonna 1934 perustetusta lankaradioverkosta. Langaton lähetystoiminta alkoi vuonna 1956. Vuonna 1957 perustettiin tiedotus- ja yleisradioministeriön alainen Sierra Leone Broadcasting Service (SLBS). Se lähetti ohjelmaa englanniksi ja paikallisilla kielillä lyhyillä ja keskiaalloilla.
Sierra Leone Television aloitti mustavalkolähetykset Freetownissa vuonna 1963. Väritelevisioon siirryttiin vuonna 1978. Myöhemmin toiminta rappeutui, ja maa oli välillä kokonaan vailla televisiolähetyksiä.
Sierra Leonen sisällissodan aikana maahan perustettiin yksityisiä ULA-asemia. SLBS menetti kalustoaan ja sen lähetykset kattoivat vain neljäsosan maasta. Vuonna 2005 sillä oli ULA-asema Freetownissa ja viisi paikallisradiota. YK:n rauhanturvajoukot perustivat julkisen palvelun aseman Radio UNMASIL:in vuonna 1999.
Sierra Leone Broadcasting Corporation muodostettiin vuonna 2010 yhdistämällä SLBS ja YK:n Radio UNMASIL. Se on muodollisesti itsenäinen valtionyhtiö, joka toimii tiedotus- ja viestintäministeriön alaisuudessa.
SLBC:llä on radioasema Freetownissa sekä paikallisradiot Bossa, Kailahunissa, Kenemassa, Koidussa, Magburakassa ja Makenissa. Radiolähetykset tapahtuvat kokonaan ULA-alueella. Tärkein lähetysasema on maan länsiosan kattava Leicester Peak.
Yhtiöllä on kaksi televisiokanavaa, joista ensimmäistä välitetään Freetownista satelliitilla Bon, Keneman ja Makenin releasemille. Toinen kanava esittää elokuvia ja viihdettä.
Punalaukka

Punalaukka ("Allium carinatum") on narsissikasvien heimoon kuuluvien laukkojen eli sipuleiden ("Allium") kasvisuvun sipulikasvi.
Kuvaus.
Sipuli, varret ja lehdet.
Punalaukan sipuli on melko pieni, noin 15 millimetriä pituudeltaan ja halkaisijaltaan noin 10 millimetriä. Punalaukka tekee yleensä kolme 25–45 senttimetriä pitkää, vihreää kapeaa lehteä. Sen 25–45 senttimetriä pitkä, ohut kukkavarsi kasvaa sipulista.
Kukinto.
Punalaukka kukkii heinä-elokuussa. Sen kukinto näyttää siltä kun se olisi tullut ulkoavaruudesta. Kukkien väri vaihtelee yksilöstä toiseen: sinipunaisesta, vaaleanpunaiseen ja valkoiseen. Kukkineet kukat kuivavat ja jäävät roikkumaan kukinnosta.
Kasvupaikat ja levinneisyys.
Luontaisesti punalaukkaa kasvaa Euroopassa Välimeren pohjoisosissa muun muassa Espanjassa, Italiassa, Kreikassa ja Pohjois-Turkissa. Se on kuitenkin levinnyt suureen osaan Eurooppaa, jossa sitä tavataan Tanskassa, Ruotsissa ja Baltiassa sekä Britteinsaarilla. Keski-Euroopasta Välimeren pohjoisosiin sekä Ukrainasta ja Länsi-Aasiaan. Se kasvaa ruohikoissa ja avoimissa metsissä joissa on hyvin vettä läpäisevä maaperä joka kuivaa nopeasti.
Käyttö.
Kaikkia punalaukan osia käytetään mausteeksi joko kypsennettynä tai raakana. Se tuoksuu valkosipulille, mutta on aika miedon makuinen. Se saattaa olla kotieläimille haitallinen syötynä. Erityisesti koirat voivat olla herkkiä sille.
Palokaivo

Palokaivo on kaivo, joka on tarkoitettu sammutusveden ottoon palontorjunnassa. Palokaivoja on ollut sekä maaseudulla että kaupungeissa. Palokaivot, kuten myös muut sammutusvedenottopaikat, on merkitty vuonna 1943 annetun sisäasiainministeriön päätöksen mukaisesti varren päässä olevalla punaisella V-kirjaimella. Merkkiä kutsutaan joskus myös Y-merkiksi.
Vesijohtoverkoston kehittyminen ja palokaivojen korvaaminen paloposteilla on tehnyt vedenottopaikkojen merkeistä harvinaistuvaa rakennetun ympäristön kulttuuriperintöä. V-kirjaimella merkittyjä vedenottopaikkoja on edelleen käytössä muun muassa turvesoiden yhteydessä.
Ludvig Härkönen

Ludvig Härkönen (11. huhtikuuta 1891 Kurkijoki – 1. elokuuta 1939) oli suomalainen Käkisalmen kaupunginjohtaja.
Härkönen pääsi ylioppilaaksi Käkisalmessa 1912. Hän opiskeli sitten Teknillisessä korkeakoulussa 1912–1914 ja Kauppakorkeakoulussa 1915–1917 suorittaen loppututkintonsa jälkimmäisessä 1917. 
Härkönen oli Leppäkosken paperitehtaan kirjanpitäjänä ja kirjeenvaihtajana 1917–1918. Hän oli sitten Käkisalmen Sanomien kirjapainon toimitusjohtajana 1918–1920 ja sen jälkeen Käkisalmen kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin sihteerinä 1920–1925. Härkönen hoiti myös vuodesta 1919 alkaen opettajantoimia Käkisalmen yhteiskoulussa sekä opetti kirjanpitoa kansalaisopistossa. Hänestä tuli Käkisalmen kaupunginkamreeri 1931 ja hän hoiti vt. kaupunginjohtajan tointa vuonna 1937 kaupunginjohtaja, kunnallisneuvos A. V. Komulaisen sairastuttua. Komulaisen kuoltua kesäkuussa 1937 Härkönen valittiin Käkisalmen kaupunginjohtajaksi elokuussa 1937.
Härkönen oli useiden lautakuntien, toimikuntien ja komiteoiden jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän oli Käkisalmen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1929-1930 ja toimi Käkisalmen suojeluskunnan talouspäällikkönä ja paikallispäällikkönä. 
Ludvig Härkönen kuoli 1. elokuuta 1939 sydänkohtaukseen ollessaan moottoriveneellä matkalla Vuoksen saaressa olleelle kesähuvilalleen.
Joop Stokkermans

Joop Stokkermans (20. helmikuuta 1937 Leiden – 25. lokakuuta 2012 Hilversum) oli alankomaalainen säveltäjä, pianisti, lauluntekijä ja televisio-ohjaaja.
Stokkermans pääsi opiskelemaan pianonsoittoa Haagin kuninkaalliseen konservatorioon 10-vuotiaana ja voitti varhaisella urallaan palkintoja pianistina. Hän sai sävellysopetusta Kees van Baarenilta. Taidemusiikin opiskelijana häntä kehotettiin tekemään kevyttä musiikkia pseudonyymillä, mutta hän kieltäytyi ja omistautui uralle kevyen musiikin parissa. Hän tekikin muun muassa Eurovision laulukilpailussa Alankomaita vuonna 1962 edustaneen "Katinka"-laulun. Hänen myöhempiin teoksiinsa kuuluivat musikaali "Nijntje" (2001) ja operetti "Villa Johanna" (2006). Stokkermans sävelsi myös televisio- ja elokuvamusiikkia, mainossävelmiä sekä lasten ohjelmistoa. Hänen viimeisen teoksensa tilasivat pianistit Lucas &amp; Arthur Jussen.
Stokkermans voitti kevyen musiikin Kultainen harppu -palkinnon.
Pontacq

Pontacq on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 30 kilometriä Paun kaupungista kaakkoon.
Osa kaupungin keskiaikaisista muureista sekä yksi puolustustorni on vielä jäljellä. Torni kuuluu Ranskan historiallisten monumenttien luetteloon.