Kaarlo Harvala

Kaarlo Jafet Harvala (vuoteen 1909 Helminen; 15. helmikuuta 1885 Ruovesi – 24. lokakuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) puheenjohtajana vuosina 1930–1942 ja kansanedustajana vuosina 1922–1939. Lähes 13 vuotta puheenjohtajana toiminut Harvala on Väinö Tannerin jälkeen SDP:n pitkäaikaisin puheenjohtaja ja pisimpään tehtävää yhtäjaksoisesti hoitanut. Sisällissodan aikana Harvala toimi punaisten ylimmän oikeusasteen Vallankumouksellisen Ylioikeuden puheenjohtajana.
Elämä.
Varhaiset vuodet.
Harvalan vanhemmat olivat mäkitupalainen Herman Helminen (1854–1918) ja Ida Maria Leppäkorpi (1865–1926). Rutiköyhän perheen lapsena hän joutui jo pienestä pitäen maa- ja metsätöihin. Harvala kävi vain kansakoulun, mutta hankki laajan sivistyksen itseopiskelulla. Vuosisadan vaihteessa Harvala muutti työmieheksi Tampereelle. Hän kirjoitti myös "Kansan Lehteen" ja sai lopulta vakituisen toimittajan paikan 1908. Vuosina 1912–1918 Harvala työskenteli Suomen Maanvuokraajain Liiton sihteerinä ja oli sen julkaiseman "Maanvuokraaja"-lehden päätoimittaja.
Sisällissota.
Sisällissodan alettua Harvala toimi Tampereen vallankumousoikeuden puheenjohtajana. Helmikuun jälkipuoliskolla Työväen pääneuvosto nimitti hänet Vallankumouksellisen Ylioikeuden puheenjohtajaksi. Harvala suostui tehtävään vastentahtoisesti ja lähti Helsinkiin vasta kun häntä uhattiin ankarilla rangaistuksilla. Huhtikuun alussa Harvala siirtyi kansanvaltuuskunnan mukana Viipuriin. Valkoisten hyökätessä kaupunkiin hän pakeni Neuvosto-Venäjälle, mutta palasi nopeasti ja pyrki kotiinsa Tamperelle. Toukokuun alkupäivinä Harvala pidätettiin Savonlinnassa, josta hän päätyi Kalevankankaan vankileirille. Harvala sai kahdeksan vuoden kuritushuonetuomion valtio- ja maanpetoksesta. Rangaistus oli muiden punaisten johtohahmojen tuomioihin verrattuna lievä, koska hänen katsottiin toiminnallaan suojelleen valkoisia punakaartien väkivallalta. Myös ylioikeuden noudattamaa maltillista linjaa pidetään pitkälti Harvalan ansiona. Arvo ”Poika” Tuomisen mukaan Harvala sai puolustajakseen nelisenkymmentä juristia, jotka vaativat ettei hänelle saanut langettaa kuolemantuomiota. Vankeusaikanaan Harvala pääsi kulkemaan vartioituna ja hoitamaan tehtäväänsä Maanvuokraajien liiton sihteerinä, kunnes hänet päästettiin ehdonalaiseen.
Kansanedustaja ja puoluejohtaja.
Vapauduttuaan Harvala oli "Kansan Lehden" päätoimittajana ja ehti työskentelemään myös Turussa ilmestyneen "Sosialistin" toimituksessa, kunnes siirtyi vuonna 1919 "Suomen Sosialidemokraatin" toimittajaksi Helsinkiin. Vuodesta 1921 Harvala työskenteli SDP:n taloudenhoitajana. Vuonna 1922 hänet valittiin kansanedustajaksi. Eduskuntatyönsä ohessa hän toimi Vakuutusosakeyhtiö Kansan hankintapäällikkönä 1925-1927 ja syksystä 1927 lähtien Pienviljelijäin Liiton toimitusjohtajana. Vuoden 1930 puoluekokouksessa Harvala valittiin SDP:n puheenjohtajaksi puolueneuvostoon palanneen Väinö Tannerin asettamana ehdokkaana. Puheenjohtajavaalissa hän löi huplilaisia edustaneen Matti Paasivuoren äänin 73-66. Harvala hoiti Pienviljelijäin liiton toimitusjohtajan tehtävää vuoteen 1938, jolloin hänet nimitettiin Alkon myyntijaoston johtajaksi. Harvala jätti eduskunnan vuonna 1939, mutta jatkoi SDP:n puheenjohtajana kuolemaansa saakka. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1925, 1931 ja 1937. Harvala oli myös Alkon johtokunnan varapuheenjohtaja, minkä lisäksi hän kuului muun muassa Hämeen Työväen Säästöpankin johtokuntaan, Elannon edustajistoon sekä Kansan hallintoneuvostoon. Vuosina 1909–1911 ja 1919–1923 Harvala toimi Suomen Sosialidemokraattisen Sanomalehtimiesliiton puheenjohtajana. Pitkään sairastellut Harvala kuoli 57-vuotiaana lokakuussa 1942. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaahan.
Perhe.
Kaarlo Harvalan ensimmäinen puoliso oli Hämeenkyrössä syntynyt ompelija Hilda Sofia Elgfors (vuodesta 1931 Haarno, 1879–1944). Heillä oli neljä lasta. Pariskunta erosi joulukuussa 1918. Harvalan toinen puoliso oli helsinkiläinen Anni Aleksandra Harvala (1889-1952). Heillä oli yksi poika. Anni Harvala työskenteli "Suomen Sosialidemokraatin" toimituksessa ja vaikutti muun muassa sosialidemokraattisessa naisliitossa.
Seppänä työskennellyt Harvalan isä Herman Helminen vaikutti myös työväenliikkeessä ja kuoli heinäkuussa 1918 Kuopion vankileirillä. Hänen veljensä Jati Herman Helminen (s. 1889) teloitettiin Seinäjoella huhtikuussa 1918.