tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kääpiökäki

Kääpiökäki ("Coccycua pumila") on käkiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta. 
Koko ja ulkonäkö.
Kääpiökäki on käeksi pienikokoinen ja voi kasvaa 20–22 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Kääpiökäen päälaki, selkä, siivet ja pyrstö ovat harmaat. Pyrstö on lyhyempi kuin muilla pikkukäkien suvun lajeilla. Lajin kurkku ja rinta ovat väriltään punaruskeat. Vatsa on valkoinen ja siinä on myös keltaisia höyheniä. Linnun silmät ovat punaiset ja musta nokka on hieman alaspäinkaartunut. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kääpiökäkeä tavataan Kolumbiasta, Venezuelasta ja Brasiliasta sekä toisinaan Panamasta. Sen elinympäristöä ovat trooppiset metsät, metsien reunamaat, pensaikot, savannit ja kaupunkien puutarhat ja puistot. Ne liikkuvat yleensä yksinään ja etsivät ravinnokseen hyönteisiä ja niiden toukkia maasta ja puista. Kääpiökäen pesimäkausi on tammikuusta elokuulle. Laji ei ole pesäloinen vaan rakentaa risupesän. Naaras voi pesiä samanaikaisesti kahden koiraan kanssa.
Malin demokratialiike

Malin demokratialiike oli poliittisista ryhmistä, opiskelijoista ja ammattiliitoista koostunut kansanliike, joka kaatoi Malin presidentin Moussa Traorén hallinnon vuonna 1991.
Presidentti Traorén yksipuoluejärjestelmän vastainen oppositio alkoi järjestäytyä 1980-luvun puolivälissä. Maanalaisina toimineet ryhmät perustivat vuonna 1986 Dakarissa Front national démocratique et populaire (FNDP) -yhteenliittymän, joka tuomitsi Traorén hallinnon väärinkäytökset, korruption ja epäonnistuneen taloudenhoidon.
Itä-Euroopan kommunistivallan murentuessa Malissa ryhdyttiin muiden Afrikan maiden tapaan vaatimaan demokratiaa. François Mitterrandin johtaman Ranskan painostuksesta Moussa Traoré alkoi vuoden 1990 alussa puhua pluralismin sallimisesta hallitsevan Malin kansan demokraattisen liiton puitteissa. Riippumattomassa "Les Échos" -sanomalehdessä julkaistiin elokuussa 1990 175 henkilön allekirjoittama avoin kirje, jossa vaadittiin uutta perustuslakia ja monipuoluevaaleja.
Lokakuussa 1990 muodostettiin kaksi demokratiaryhmää, FNDP:stä kehittynyt Alliance pour la démocratie au Mali (ADEMA) ja Comité national d’initiative démocratique (CNID). Niihin liittyivät ulkomailla toimineet ryhmät kuten Rassemblement pour la démocratie et le progrès, parempia etuja ja työllistymismahdollisuuksia vaatineet opiskelijajärjestö Association des élèves et étudiants du Mali (AEEM) ja ammattiliitto Union nationale des travailleurs du Mali (UNTM) sekä säästötoimenpiteiden takia työttömiksi jääneet julkisen sektorin työntekijät.
ADEMA:n ja CNID:n koolle kutsumat mielenosoitukset alkoivat joulukuussa 1990. Ammattiliitto UNTM järjesti tammikuussa 1991 kahden päivän yleislakon. Malin pohjoisosan tuaregikapinaan keskittynyt Moussa Traoré vastasi painostukseen nimittämällä hallitukseen kovan linjan kannattajia kuten sisäministeri Sékou Lyn. Opiskelijajärjestö AEEM:n mielenilmaukset muuttuivat maaliskuussa 1991 väkivaltaisiksi mellakoiksi, joissa sai surmansa ainakin 200 ihmistä. Traoré julisti maahan poikkeustilan ja oppositio muodosti presidentin eroa vaatineen yhteistyöelimen Comité de coordination des associations et organisations démocratiques.
Everstiluutnantti Amadou Toumani Tourén johtamat sotilaat ottivat vallan käsiinsä maaliskuun 25. ja 26. päivän välisenä yönä. He pidättivät presidentti Traorén ja hallituksen johtajat, mitätöivät vuoden 1974 perustuslain sekä hajottivat kansalliskokouksen ja hallitsevan puolueen. Armeija muodosti hallitsevan kansallisen sovun neuvoston. Demokratialiikkeen ja ulkomaiden painostamana se joutui pian luovuttamaan vallan siviileistä ja sotilaista koostuneelle siirtymävaiheen komitealle, joka johdatti Malin monipuoluejärjestelmään vuoteen 1992 mennessä.
Björn Kontiopää

Björn Harald WIlhelm (Nalle) Kontiopää, sukunimi vuoteen 1938 "Bergh" (27. maaliskuuta 1916 Pudasjärvi – 6. maaliskuuta 1997 Playa del Ingles, Kanariansaaret) oli suomalainen yleisesikuntaeversti ja toiminnanjohtaja. 
Kontiopään vanhemmat olivat metsähallituksen piiritarkastaja, metsänhoitaja Albert Wilhelm Bergh (1880–1949) ja Mildred Nordström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1935 ja valmistui Kadettikoulusta 1939 ja Sotakorkeakoulusta 1949.
Kontiopää oli Suomen valkoisen kaartin nuorempana upseerina 1939, talvisodassa JR 26:n komppanianpäällikkönä 1939–1940, jatkosodassa 17. tykkikomppanian päällikkönä 1941–1942, Maasotakoulun opetusupseerina 1942–1943 sekä päämajan ulkomaaosaston toimistoupseerina 1943–1944 ja 1945–1947. Hän oli sitten sotilasasiamiehen apulaisena Tukholmassa 1944–1945, puolustusvoimain komentajan adjutanttina 1949–1951, pääesikunnan sotilasasiamiestoimiston päällikön viransijaisena 1951–1953 ja 5. prikaatin pataljoonankomentajana 1953–1954. Tämän jälkeen Kontiopää toimi puolustusministeriön toimistopäällikkönä ja puolustusministerin adjutanttina 1954–1956 sekä Suomen YK-komppanian yhteysupseerina Egyptissä 1956–1957. Hän oli sotilas-, laivasto- ja ilmailuasiamiehenä Pariisissa sekä sotilas- ja ilmailuasiamiehenä Bernissä 1957–1959, pääesikunnan ulkomaaosaston päällikkönä 1959–1962, 1. divisioonan esikuntapäällikkönä 1962–1965 ja Pohjan prikaatin komentajana 1965–1968. Viimeksi Kontiopää oli Suomen tieyhdistyksen toiminnanjohtajana 1970–1979.
Kontiopäästä tuli vänrikki 1939, luutnantti 1940, kapteeni 1942, majuri 1950, everstiluutnantti 1955 ja eversti 1959 sekä yleisesikuntaupseeri 1950.
Björn Kontiopää oli naimisissa vuodesta 1950 kielenkääntäjä, filosofian maisteri "Hilkka Tellervo Toropaisen" (1912–1993) kanssa.
Mine (Yamaguchi)

Mine () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Yamaguchin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa Asa-, Kotō- ja Arihojokien yläjuoksuilla. Minessä on 23 973 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 472,64 neliökilometriä.
Minen kaupunki perustettiin vuonna 1954 liittämällä toisiinsa kolme maaseutukaupunkia ja kolme kyläkuntaa. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2008, kun siihen yhdistettiin Mitōn ja Shūhōn maaseutukaupungit. Kuntaliitosta edeltävä alue vastaa nykyisen kaupungin länsiosaa. Meiji-kauden puolivälissä Minessä alettiin louhia antrasiittia ja Taishō-kaudella kalkkikiveä, minkä myötä sinne perustettiin sementtitehdas. Ube kōsanin omistamalta tehtaalta johtaa yksityiskäytössä oleva tie Uben satamaan saakka. Antrasiittikaivos suljettiin 1970-luvun vaihteessa, minkä jälkeen kaupungin väkiluku on vähentynyt. Minessä tuotetaan myös valkoista marmoria. Etenkin kaupungin itäosissa viljellään esimerkiksi riisiä, isotakiaista ja omenapäärynöitä.
Minen luonnonnähtävyyksiä ovat Akiyoshin karstiylänkö erityyppisine kivimuodostelmineen, Maguran kiviröykkiöt, Akiyoshin luola ja useat muut luolat. Osa kaupungin alueesta kuuluu Akiyoshin ylängön puolikansallispuistoon. Kaupunkia palvelee JR Nishi-Nihonin Mine-linja, joka kulkee kaupungin länsiosien läpi pohjois–eteläsuunnassa.
Sis Ram Ola

Sis Ram Ola (30. heinäkuuta 1927 – 15. joulukuuta 2013) oli intialainen poliitikko, joka toimi maansa työministerinä kahdesti vuosina 2004 ja 2013. Vuosina 2004–2009 hän oli maansa kaivosministeri.
Ola syntyi vuonna 1927 Ardawatan kylässä Rajasthanin Jhunjhunun piirikunnassa. Hän perusti seudulle tyttökoulun vuonna 1952. Viiden vuoden päästä hänet äänestettiin Rajasthanin osavaltioparlamenttiin, jossa hän vaikutti vuoteen 1993 asti. Vuosina 1980–1990 hän toimi kymmenen vuoden ajan ministerinä osavaltiohallituksessa. Hänen työnsä naisten koulutuksen eteen nosti Jhunjhunun piirikunnan kolmanneksi lukutaitoisimmaksi piirikunnaksi Rajasthanissa. Sen vuoksi hänelle myönnettiin Padma Shri vuonna 1968.
Ola valittiin ensimmäisen kerran parlamentaarikoksi Lok Sabhaan vuonna 1996, jonka seurauksena hän toimi valtioministerinä vastuualueenaan kemikaalit, lannoitteet ja vesi. Vuonna 2004 hän pääsi ensimmäistä kertaa varsinaiseksi ministeriksi saadessaan vastuulleen Intian työministeriön. Sen jälkeen hänestä tuli kaivosministeri samana vuonna. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2009 asti saaden Indian Express -lehdeltä osakseen murskaavaa kritiikkiä. Lehti arvosteli hänen ansainneen tehtävistään kaivosministerinä -2/10 -pistettä. 
Vuonna 2013 hänet valittiin uudestaan työministeriksi ja hän sai nimittää kongressipuolueen ehdokkaan Rajasthanin osavaltiovaaleissa. Hänen tekemänsä valinnat aiheuttivat vastustusta puolueessa, kun osa kongressipuolueen poliitikoista koki Olan suosivan sukulaisiaan. Hän kuoli joulukuun 15. päivä samana vuonna Gurgaonissa sijaitsevassa sairaalassa.
Foot of the Mountain

Foot of the Mountain on A-han yhdeksäs albumi, joka julkaistiin 12. kesäkuuta 2009.
Linjaliikenne Martti Laurila

Linjaliikenne Martti Laurila Oy on vuonna 1946 perustettu kouvolalainen linja-autoliikennöitsijä. Yhtiön varikko sijaitsee Kouvolan Valkealassa.
Yhtiöllä on joulukuussa 2019 käytössä 22 linja-autoa, joista valtaosa on Scania-alustaisia Lahden Autokorin valmistamia Eagle- tai Falcon-korisia autoja. Näiden lisäksi käytössä on Volvoja joko 9700S- tai 9700H-korilla. Yrityksellä on näiden lisäksi kaksi Mercedes-Benz Sprinter -pikkubussia.
Martti Laurila Oy liikennöi Kouvolan kaupungin kilpailuttamia linjoja 9 A K ja 54 sekä palvelulinjoja. Tämän lisäksi yritys ajaa useita Kouvolan kaupungin koululaislinjoja. Linjaliikenteen lisäksi Martti Laurila Oy harjoittaa myös tilausliikennettä.
Kustaa Sihvo

Kaarlo Kustaa Sihvo (23. helmikuuta 1900 Muolaa – 4. maaliskuuta 1940 Vuosalmi, Äyräpää) oli suomalainen majuri.
Sihvo oli 1920-luvulla ilmavoimien esikuntapäällikkönä ollen aikansa merkittävimpiä ilmastrategian asiantuntijoita Suomessa. Hänen mielestään ilmavoimien tehtävänä ilmasodassa oli olla puhtaasti offensiivinen. 
Sihvo oli talvisodan alkuvaiheessa esikuntatehtävissä, mutta haki sitten rintamajoukkoihin. Hän oli jalkaväkirykmentti 23:n II pataljoonan komentajana. Sihvo kaatui 4. maaliskuuta Äyräpään harjun komentopaikassaan, jonne tuli täysosuma. 
Kustaa Sihvon isoveli oli jalkaväenkenraali Aarne Sihvo.
Nagato (Yamaguchi)

Nagato () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Yamaguchin prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla prefektuurin länsiosassa. Kaupunkiin kuuluvat Senzakin, Fukawan ja Yuyanlahdet sekä Ōmijiman saari. Nagatossa on 33 632 asukasta (lokakuussa 2019) ja sen pinta-ala on 357,31 neliökilometriä.
Nagaton kaupunki perustettiin vuonna 1954 yhdistämällä kaksi maaseutukaupunkia ja kaksi kyläkuntaa. Nimensä kaupunki sai vanhalta Nagaton provinssilta. Vuonna 2005 kaupunki laajeni huomattavasti, kun siihen liitettiin Misumin, Hekin ja Yuyan maaseutukaupungit. Nagaton kaupungintalo sijaitsee Shōmyōichin kaupunginosassa, joka kehittyi Edo-kaudella markkinapaikkana. Senzakin alue kukoisti vuorostaan Chōshūn daimiokunnan laivastotukikohtana ja valaanpyyntisatamana. Nykyisinkin se on merkittävä kalastussatama. Siellä on kalatuotteiden kuten "kamabokon" ja kalastusvälineiden valmistusta. Mukatsukun niemimaa tunnetaan "ama"-naissukeltajistaan. Maaseutualueilla viljellään riisiä, kasviksia ja hedelmiä.
Tärkeä luonnonnähtävyys on Ōmijiman saari maisemineen, joka kuuluu Kitanagaton rannikon puolikansallispuistoon. Sisämaassa toimii useita kuumia lähteitä ("onsen"), kuten Nagato Yumoto-onsen ja Tawarayama-onsen. Tainei-ji on merkittävä buddhalainen temppeli. Kaupunkia palvelevat JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja ja Mine-linja.
Cast in Steel

Cast in Steel on A-han kymmenes albumi, joka julkaistiin 4. syyskuuta 2015.
Palejevo (järvi)

Palejevo () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 1,9 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 73 hehtaaria. Se sijaitsee Nevedron koillispuolella olevalla suo-alueella. Järven suurin syvyys on viisi metriä, mutta sen keskisyvyys on kolme metriä. Järven luoteis- ja kaakkoispuolella on sijainnut kylät Luni () ja Palejevo, joissa ei ole jäljellä montakaan asukasta. Kylien pellot näkyvät ilmakuvissa pääasiassa niittyinä, joissa kasvaa pensaikkoa. Muut rannat ovat metsämaata.
Luontoarvoja.
Ilmakuvissa järven matalissa osissa kasvaa tiheää vesikasvillisuutta ja järvi uhkaa tulevaisuudessa umpeenkasvu. Lounaaseen päin työntyvä lahti on voimakkaasti rehevöitynyt. Siinä elää runsaasti kalalajeja: hauki, ahven, lahna, kuha, säyne, suutari, made, pasuri, karppi, rantanuoliainen, mutakala, törö, salakka ja ruutana, sekä joitakin "Rutilus"-suvun kalalajeja. Järvessä elää myös rapu.
Vesistösuhteita.
Palejevo sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Palejevon ei laske suuria metsä- tai pelto-ojia, mutta se on Nevedrjankan läpivirtausjärvi. Sen valuma-alueen koko on tämän vuoksi 123 neliökilometriä.
Google-työkalupalkki

Google-työkalupalkki oli Googlen julkaisema apuohjelmia sisältävä verkkoselaimen työkalupalkki. Se oli saatavilla ainoastaan Internet Explorerille. Google-työkalupalkki julkaistiin alun perin vuonna 2000 Internet Explorer 5:lle. Työkalupalkki oli saatavilla myös Mozilla Firefoxille syyskuusta 2005 kesäkuuhun 2011. 
Työkalupalkkia ei ole ollut mahdollista asentaa enää joulukuusta 2021 lähtien, kun Google poisti työkalupalkin lataussivun.
Ominaisuudet.
Google-työkalupalkki sijaitsee selaimen yläosassa. Siinä on hakupalkki, jolla voi suorittaa Google-hakuja. Käyttäjät voivat kirjautua omalle Gmail-tililleen ja hallita sähköpostejaan, tallennettuja kirjanmerkkejä ja selaushistoriaa. Palkin työkaluja ovat muun muassa sivujen jakaminen, ponnahdusikkunoiden esto, oikeinkirjoituksen tarkistus, sanakäännös ja automaattinen täyttö. 
Versiohistoria.
Uusia ominaisuuksia: 
Järjestelmävaatimukset: Windows 95, 98, 2000 tai NT ja Internet Explorerin versio 5.0 tai korkeampi. 
Uusia ominaisuuksia: 
Järjestelmävaatimukset: Windows ja Microsoft Internet Explorer. 
Uusia ominaisuuksia: 
Järjestelmävaatimukset: Windows ja Microsoft Internet Explorer. 
Uusia ominaisuuksia: 
Järjestelmävaatimukset: Firefox; Windows, Mac tai Linux 
Uusia ominaisuuksia: 
Järjestelmävaatimukset: Windows XP 
Uusia ominaisuuksia: 
Järjestelmävaatimukset: Internet Explorer, Windows XP tai Windows Vista 
Uusia ominaisuuksia: 
Järjestelmävaatimukset: Internet Explorer, Windows XP SP2, Windows Vista tai Windows 7+ 
Uusia ominaisuuksia: 
Järjestelmävaatimukset: Firefox; Windows, Mac OS X tai Linux 
Uusia ominaisuuksia: 
Järjestelmävaatimukset: Internet Explorer; Windows XP SP2, Windows Vista tai Windows 7+
Folegandros (kaupunki)

Folegandros (, myös "Folekandros", ja "Felokandros", ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Folegandroksen saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Folégandroksen kylän paikalla.
Maantiede.
Folegandroksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi samannimisen saaren pohjoisrannikolla sen nykyisen pääkylän Folégandroksen kylän eli Chóran paikalla. Kaupungin akropoliina eli linnavuorena ja yläkaupunkina toimi kylän koillispuolella oleva nykyisin nimellä Palaiókastro (”Vanha linna”) tunnettu huippu, jossa nykyisin on Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle ("Koímisi tis Theotókou", "Panagía") omistettu kirkko.
Folegandroksen kaupunkivaltion alaisuuteen kuului koko Folegandroksen saari, joka sijaitsee antiikin nimistöllä Meloksen ja Sikinoksen saarten välissä, eikä sillä ollut muita poliksia. Stefanos Byzantionlainen luki saaren Sporadeihin, mutta nykyisin se luetaan Kykladeihin.
Historia.
Folegandroksen saari sai kreikkalaisessa mytologiassa nimensä samannimisestä kuningas Minoksen pojasta. Tämä kertoo sen esihistoriallisista yhteyksistä Kreetan minolaiseen kulttuuriin. Perinteessä saaren alkuperäisiä asukkaita ennen minolaisten tuloa olivat kaarialaiset.
Antiikin aikana Folegandros oli doorilaisten asuttama. Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa. Se on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Folegandrios" () ja "Folegandrīnos" (). 
Folegandroksen historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla kaupunki kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 417–415 eaa. Folegandroksessa tiedetään olleen bule eli neuvosto ja demos eli kansankokous. Roomalaisella kaudella saari toimi monien muiden Egeanmeren saarten tavoin karkotuspaikkana.
Rakennukset ja löydökset.
Folegandroksen kaupungista on säilynyt vain vähäisiä antiikin aikaisia ja varhaisbysanttilaisia jäänteitä nykyisen kylän ympäristössä. Niitä on näkyvissä jonkin verran erityisesti akropoliilla. Saarella oli Apollonin ja Artemiin kultit ja näin oletettavasti näille omistetut pyhäköt. Artemiin pyhäköksi arveltuja raunioita on löydetty.
Helene (kaupunki)

Helene (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") samannimisellä saarella (nyk. Makrónisos) Attikan rannikon edustalla Kreikassa.
Maantiede.
Helenen kaupunkivaltion alaisuuteen kuului koko Helenen saari, eikä sillä ollut muita poliksia. Kaupunkivaltion alue oli suhteellisen pienikokoinen, noin 18 neliökilometriä, koska siihen ei kuulunut muita alueita. Saari on pitkä ja kapea ja ulottui Attikan rannikolla Thorikoksen edustalta Sunionin niemelle. Saari tunnettiin pituutensa vuoksi myös nimellä "Makris" (). Artemidoros luki Helenen saaren Kykladeihin, kun taas Strabon luki sen niiden ulkopuolelle. Strabon laski saaren pituudeksi 60 stadioninmittaa; todellisuudessa se on pidempi, lähes 13 kilometriä.
Historia.
Varhaisimmat löydöt saarelta ovat neoliittiselta kaudelta. Strabonin ja Pausaniaan mukaan saari sai antiikin aikaisen nimensä Helenasta eli Helenestä, Menelaoksen puolisosta kreikkalaisessa mytologiassa. Pausaniaan mukaan syynä oli se, että Helena ja Menelaos astuivat maihin saarella palatessaan Troijasta sen valloituksen jälkeen. Strabon taas piti saarta virheellisesti samana kuin Homeroksen mainitsema Kranae, jonka kautta Helena pakeni Troijaan yhdessä Pariksen kanssa ennen sotaa. Kranae sijaitsi kuitenkin Lakonian rannikolla.
Helene on ollut pieni kaupunki, eikä sen historiasta tiedetä juuri mitään. Kaupunki on ollut olemassa poliksena oletettavasti suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa. Sen mainitsee saariston polisten joukossa Pseudo-Skylaks. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Helenaios" (), "Heleneios" () ja "Helenitēs" (). 
Rakennukset ja löydökset.
Saarelta on tehty joitakin antiikin aikaisia löytöjä. Nykyiset Pyhän Georgioksen (Pyhän Yrjön, "Ágios Geórgios") ja Neitsyt Marian ("Panagía") kirkot on rakennettu antiikin aikaisten rakennusten paikalle.
Keskuskartano

Keskuskartano on Porissa sijaitseva asuin- ja liikerakennus, joka on valmistunut vuonna 1962. Sen on suunnitellut arkkitehti Charles Hagan. Keskusaukion laidalla sijaitsevassa rakennuksessa on 162 asuntoa, ja se oli valmistuessaan Pohjoismaiden suurin vuokratalo. 
Rakennuttaja oli insinööri Pentti Piisi, joka oli jo vuonna 1959 rakennuttanut Keskusaukion tuntumaan 12-kerroksisen Koivistonportin. Keskuskartanossa toimii muun muassa Hotelli Amado, joka aiemmin tunnettiin nimellä Hotelli Karhun Kruunu.
Talon ylimmässä kerroksessa oli suuri tulipalo 15. toukokuuta 2019. Se tuhosi rakennuksen koko ullakkokerroksen, ja kaikki noin 250 asukasta jouduttiin evakuoimaan.
Myyrä (vakoilu)

Myyrä on vakoilussa käytetty termi.
Nimikkeellä tarkoitetaan syvälle johonkin hallintoon, tiedusteluvirastoon tai teollisuuslaitokseen solutettua ammattitaitoista henkilöä, jonka nimenomainen tehtävä on hankkia salaista tietoa joko tiedustelu- tai taloudellisessa tarkoituksessa. Viimemainitun kohdalla puhutaan teollisuusvakoilusta.
Nimitys lienee syntynyt luontaisesti; eräät myyrälajit, jotka vahingoittavat hyötykasvien juuria, ovat äärimmäisen vaikeasti torjuttavia. Englanniksi käytetty nimitys "mole" tarkoittaa kontiaista eli maamyyrää.
Eräitä tunnetuimpia myyriä olivat Ethel ja Julius Rosenberg, jotka tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin atomisalaisuuksien vuotamisesta Neuvostoliittoon. Heidän syyllisyytensä on tosin kyseenalaistettu myöhemmin.
Suomalaisessa televisiosarja "Myyrässä" (joka perustuu belgialaiseen "De Mol"-formaattiin) tehtävien sabotoijaa kutsutaan nimellä Myyrä. Tästä käytetään myös nimeä kaksoisagentti.
Joel Koch

Joel Koch (s. 12. heinäkuuta 1998) on suomalainen tubettaja, joka tunnetaan sosiaalisessa mediassa paremmin nimellä JKokki. Hän kuvaa pääasiassa Minecraftista Youtube-kanavalleen videoita, jotka on suunnattu lapsille sekä nuorille. Helmikuussa 2025 kanavalla on yli 113 000 tilaajaa, ja hänen videoitaan on katsottu lähes 60 miljoonaa kertaa.
Ura.
Koch aloitti videoiden tekemisen alkuvuonna 2013. Ensimmäiset vuodet eivät vielä nostaneet häntä suosioon, mutta vuonna 2015 hänen kanavansa lähti nousuun keräten lähes 15 000 uutta tilaajaa kesän aikana. Vuonna 2019 hän oli yksi suosituimmista suomenkielisistä pelitubettajista.
Youtube-uransa ohella Koch työskentelee täysipäiväisenä ohjelmoijana. Hän valmistui datanomiksi vuonna 2017.
Sirkka-Liisa Eriksson

Sirkka-Liisa Anneli Eriksson (sukunimi myös "Eriksson-Bique"; s. 8. tammikuuta 1958) on suomalainen matemaatikko, joka työskentelee Helsingin yliopiston matematiikan yliopistonlehtorina. Hän oli aiemmin Tampereen teknillisen yliopiston matematiikan professori (2004–2016).
Eriksson tuli ylioppilaaksi Valkeakosken lukiosta (1977). Hän opiskeli ripeästi filosofian kandidaatiksi Tampereen yliopistossa (FK 1980). Hän valmistui edelleen Joensuun yliopistosta filosofian lisensiaatiksi (1982) ja tohtoriksi (1984). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1984) oli otsikoitu "Hyperharmonic Cones and Hyperharmonic Morphisms". Hän on ollut Joensuun yliopiston dosentti vuodesta 1989 ja Helsingin yliopiston dosentti vuodesta 1999.
Eriksson on työskennellyt Joensuun yliopiston tutkimusapulaisena (1981–1983), Suomen Akatemian tutkimusassistenttina (1983–1985) ja nuorempana tutkija (1986–1988). Hän oli postdoc-tutkijana Saksan Nürnbergin Erlangenin yliopistossa (1984–1985) ja Yhdysvaltain Seattlen Washingtonin yliopistossa. 
Hän oli sittemmin Joensuun yliopiston yliassistentti (1991–2004), joina vuosina hän toimi vierailevana professorina Kanadassa McGillin yliopistossa (1992–1993), Joensuun yliopiston määräaikaisena professorina (1993–1997) sekä Suomen Akatemian akatemiatutkijana (1998–2003) ja Erlangenin yliopiston vierailevana professorina (2000–2001). Vuodesta 2004 lähtien hän oli Tampereen teknillisen yliopiston matematiikan professori kesään 2016 saakka ja tämän jälkeen Helsingin yliopiston yliopistonlehtori. 
Erikssonin tutkimustyö käsittelee matematiikkaa, erityisesti analyysiä, Cliffordin algebroita ja analyysiä sekä potentiaaliteorian aihepiirejä. Eriksson on ollut Euroopan tiede- ja taideakatemian jäsen vuodesta 2016.
Harald von Bosse

Harald Julius von Bosse (; 29. syyskuuta 1812 Pietari, Venäjä – 10. maaliskuuta 1894 Dresden, Saksa) oli pietarinsaksalainen arkkitehti, joka suunnitteli asuintaloja, palatseja ja kirkkoja. Hänen arkkitehtuurinsa edustaa kertaustyylejä.
Bossen suku oli alkujaan Riian baltiansaksalaisia ja hänen isänsä Ernst Gotthilf Bosse oli taidemaalari. Bosse kouluttautui arkkitehdiksi vuosina 1828–1831 Darmstadtissa Saksassa Georg Mollerin johdolla, ja palasi sitten Pietariin, jossa hän oli aluksi Aleksandr Brjullovin avustajana. Pietarin taideakatemia myönsi hänelle vapaan taiteilijan arvon vuonna 1832 ja hänet kutsuttiin akatemian jäseneksi vuonna 1839 sekä sen professoriksi vuonna 1854. Bosse oli vuodesta 1858 keisarillisen hovin arkkitehtina. Hän vetäytyi vuonna 1863 terveyssyistä viettämään eläkepäiviä Dresdeniin Saksaan. Bosse sai todellisen valtioneuvoksen arvonimen vuonna 1863 ja hänet aateloitiin vuonna 1865. Hän teki myös taidekäsitöitä, taidegrafiikkaa ja vesivärimaalauksia.
Bosse suunnitteli lukuisia palatseja ja asuintaloja. Hän yhdisteli taitavasti eri tyylisuuntia kuten uusrenessanssia ja uusbarokkia. Bossen päätyönä pidetään pyörökaarityylistä Riian pörssitaloa. Pietarissa hänen töitään ovat muun muassa Paškovin talo Kutuzovin rantakadulla (1843), Kitnerin talon muutostyöt Iisakin aukiolla (1847–1848), hänen oma kotitalonsa Vasilinsaarella (1847–1849), ruhtinas Kotšubein uusrenessanssityylinen talo (1853–1857) ja ruhtinatar Buturlinan uusbarokkityylinen talo (1857–1860) Tšaikovskogo-kadulla, Aleksandrinski-teatterin edustalla ollut kasvihuone (1860) sekä sittemmin purettu saksalainen reformoitu kirkko Moikan rantakadulla (yhdessä David Grimmin kanssa, 1862–1865). Bosse suunnitteli uusrokokootyylisiä sisustuksia keisarillisiin Talvipalatsiin, Oranienbaumin palatsiin ja Mihailovskin palatsiin sekä kesäasunnot Znamenkan suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšille ja Mihailovkan suuriruhtinas Mihail Nikolajevitšille.
Bosse on suunnitellut myös uusgoottilaisen Helsingin saksalaisen kirkon (1864) yhdessä C. J. von Heidekenin kanssa, tosin sen ulkonäköä muutettiin 1800-luvun lopulla Josef Stenbäckin suunnitelmien pohjalta. Bosse osallistui myös Helsingin Ritarihuoneen suunnittelukilpailuun ja piirsi rakennuksia Pietarin suomalaiselle seurakunnalle. Eläkepäivillään Bosse suunnitteli Dresdeniin Ihmevuoren Pyhän Simeonin ortodoksikirkon (1872–1874) ja reformoidun kirkon (1892–1894).
Bosse on haudattu Dresdenin Trinitatisfriedhof-hautausmaalle.
Toto XIV

Toto XIV on yhdysvaltalaisen rockyhtye Toton 13. studioalbumi (kuitenkin laskettu neljänneksitoista), joka julkaistiin 20. maaliskuuta 2015. Se on heidän ensimmäinen studioalbuminsa sitten "Falling in Betweenin", joka julkaistiin vuonna 2006. 
Albumi merkitsee Joseph Williamsin paluuta laulajaksi, Steve Porcaron paluuta koskettimiin ja David Hungaten paluuta yhtyeen basistiksi. "Toto XIV" on ensimmäinen ja ainoa albumi, jolla rummuissa on Keith Carlock, joka korvaa vuodesta 1992 rumpalina toimineen Simon Phillipsin. Se on myös ensimmäinen studiolevy sitten vuonna 1982 julkaistun "Toto IV" -albumin ilman pitkäaikaista basistia Mike Porcaroa, joka oli jäänyt pois yhtyeestä vuonna 2007 ALS-taudin takia ja kuollut hiukan ennen albumin julkaisua.
Four (One Directionin albumi)

Four on brittiläis-irlantilaisen poikayhtyeen One Directionin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 17. marraskuuta 2014. Albumilta julkaistiin ensin kaksi singleä, "Steal My Girl" ja "Night Changes". Suomessa albumin paras sijoitus oli virallisen albumilistan kolmantena.
Billboard 200 -albumilistalla levy nousi suoraan ykköseksi, niin kuin yhtyeen kolme aikaisempaakin levyä. Albumi ylsi ykköseksi myös muun muassa Britanniassa. Maailmanlaajuisesti albumia myytiin 3,2 miljoonaa kappaletta, mikä teki siitä vuoden 2014 kuudenneksi myydyimmän albumin.
Visitant

Visitant on Arsisin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 2. marraskuuta 2018. Albumin tekoa ovat inspiroineet kauhuelokuvat.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Angry Metal Guyn L. Saunders kehui albumin synkkiä melodioita sekä väkivaltaista energiaa, jotka sopivat hyvin albumin pimeään yleisilmeeseen. Exclaim! -sivuston John Weinberg antoi albumille arvosanan 8. Hän piti albumia johdonmukaisimpana sitten vuoden 2008 albumin "We Are the Nightmare", ja sanoi yhtyeen osaavan loihtia musiikissaan kauhukuvia. Hän myös sanoi albumin olevan näennäiskäsitteellisesti vuoden Halloween-albumi.
The Seventh One

The Seventh One on Toton seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 1988. Otsikkokappale ”The Seventh One” löytyy vain albumin japanilaisesta versiosta ja ”Pamela”-singlen B-puolelta. Se julkaistiin myös joissakin kokoelmissa myöhemmin.
Kunniajäsen

Kunniajäsen on eri alan yhteisöjen, järjestöjen ja joskus heimojen myöntämä erityinen arvonimi.
Kunniajäseneksi voidaan nimittää sellainen henkilö joka on toiminut myöntäjän eduksi poikkeuksellisen merkittävällä tavalla: perustajajäsenenä, vuosien ajan puheenjohtajatason toimihenkilönä, tehnyt jotain muuta poikkeuksellisen ansiokasta myöntäjän tai yleiseksi hyväksi. 
Kriteerit ovat kattavia ja ne vaihtelevat myöntäjästä toiseen.
Päivä kilpa-ajoissa

Päivä kilpa-ajoissa ("A Day at the Races") on Sam Woodin ohjaama Marx-veljesten komediaelokuva vuodelta 1937. Sen ovat käsikirjoittaneet Robert Pirosh, George Seaton ja George Oppenheimer. Keskeisiä osia näyttelevät veljesten lisäksi muun muassa Margaret Dumont ja Maureen O’Sullivan.
Juoni.
Eläinlääkäri Hugo Z. Hackenbush (Groucho Marx) palkataan ihmisparantolan johtajaksi sen tärkeimmän asiakkaan, rikkaan rouva Upjohnin (Dumont) vaatimuksesta. Parantolalla menee huonosti, ja ketku pankkiiri Morgan (Douglas Dumbrille) yrittää saada sen omistukseensa tehdäkseen siitä pelikasinon. Parantolan omistaja Judy Standish (Maureen O’Sullivan) toivoo rouva Upjohnilta suurta lahjoitusta, joka pelastaisi talouden. 
Samaan aikaan omistajan miesystävä, laulaja Gil Stewart (Allan Jones) on käyttänyt säästönsä Morganilta ostamaansa kilpahevoseen nimeltä Hi-Hat ja palkannut sitä ratsastamaan Morganin entisen jockeyn nimeltä Stuffy (Harpo Marx). Gil on luvannut lahjoittaa tulevan laukkakilpailun palkintorahat naisystävänsä parantolalle. Juuri nyt hänellä ei ole rahaa edes hevosen ruokkimiseen, mutta parantolassa työskentelevä Tony (Chico Marx) keksii siihen keinot. 
Monien muiden kommellusten jälkeen elokuva huipentuu estelaukkakilpailuun, jossa Hi-Hat ja pankkiiri Morganin omistama hevonen kompastuvat molemmat mutaesteeseen ja jockeyt putoavat niiden selästä. Hevoset tulevat niin mutaisiksi, että jockeyt jatkavat kisaa erehdyksessä toistensa hevosilla. Hi-Hat voittaa, parantola pelastuu, Gil ja Judy saavat toisensa, ja tohtori Hackenbush kosii rouva Upjohnia.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus.
American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2000 sijalle 59.
British Film Institute otti "Päivän kilpa-ajoissa" vuonna 2005 mukaan lasten ja nuorten elokuvaharrastusta edistämään tarkoitetulle listalleen ”50 elokuvaa jotka kannattaisi nähdä ennen kuin täyttää 14”.
Ringlingin veljekset

Ringlingin veljekset, joiden alkuperäinen sukunimi oli Rüngeling, olivat yhdysvaltalainen veljessarja, joka perusti kuuluisan Ringling Brothers –sirkuksen 1800-luvun lopulla. Ostettuaan kilpailijansa Barnum &amp; Bailey -sirkuksen vuonna 1907, heidän omistamansa Ringling Brothers and Barnum &amp; Bailey Circus oli vuosikymmenten ajan Yhdysvaltain johtava sirkus.
Sirkusta johtivat eri aikoina seuraavat Ringlingin veljeksistä: Albert C. (1852–1916), Otto (1858–1911), Alfred T. (1861–1919), Charles (1863–1926), John (1866–1936) sekä August G. (1854–1907) ja Henry (1869–1918). He olivat saksalaisen maahanmuuttajan August Rüngelingin poikia. Charles, Albert, Otto, Alfred ja John perustivat vuonna 1882 laulu- ja tanssiryhmän, joka kävi kiertueilla. He yhdistivät pian siihen sirkusesityksiä ja avasivat vuonna 1884 kotikaupungissaan Baraboossa pienen sirkuksen. He alkoivat tehdä kiertueita Keski-Lännessä. Menestys oli aluksi vaatimatonta, kunnes he ostivat ensimmäisen norsunsa vuonna 1888. Sen jälkeen sirkuksen toiminta laajeni nopeasti. Charles toimi sirkuksen johtajana alkuvuodet.
Ringlingin veljesten sirkus alkoi vuonna 1890 kiertää maata junavaunuilla, jolloin he saattoivat tehdä yhä pidempiä kiertueita. He olivat 1900-luvulle siirryttäessä jo Barnum &amp; Baileyn huomattavin kilpailija ja ryhtyivät ostamaan muita sirkuksia. Vuonna 1906 Ringlingit hankkivat omistukseensa Forepaugh-Sellsin sirkuksen ja James A. Baileyn kuoltua lopulta myös Barnum &amp; Baileyn sirkuksen vuonna 1907. Ringlingeillä oli aluksi kaksi sirkusta, mutta myöhemmin ne yhdistyivät, ja uudelle sirkukselle annettiin nimi Ringling Brothers and Barnum &amp; Bailey Circus.
Charlesin vuonna 1926 tapahtuneen kuoleman jälkeen sirkuksen johtajaksi tuli kymmenen vuoden ajaksi John. Vuonna 1929 hän hankki Ringlingien omistukseen American Circus Corporationin. Tuolloin Ringling Brothers and Barnum &amp; Bailey –sirkuksen pääteltan katsomoon mahtui jopa 10 000 katsojaa.
John kuoli vuonna 1936, ja useiden vastoinkäymisten jälkeen – muun muassa Hartfordin sirkuksen tulipalo – suku joutui viimein vuonna 1967 myymään sirkuksen Feldin perheelle. Vuonna 2015 Feld Entertainment ilmoitti lopettavansa norsunumerot, koska sirkusta oli vuosikaudet syytetty eläinten huonosta kohtelusta. Tämän jälkeen lipunmyynti romahti, ja toukokuussa vuonna 2017 Feld Entertainment lakkautti sirkuksen toiminnan.
Risto Tupamäki

Risto Kalle Olavi Tupamäki (17. maaliskuuta 1957 Petäjävesi – 15. toukokuuta 2019 Petäjävesi) oli suomalainen ravivalmentaja ja raviohjastaja. 1970-luvulla uransa aloittanut Tupamäki saavutti ohjastajana lähes 2 000 voittoa. Suomenhevosiin keskittynyt Tupamäki voitti ravikuningattaren tittelin tammalla Uja vuonna 1998 ja ravikuninkuuden oriilla Costello vuonna 2018. Hänen muita suurkilpailuvoittojaan oli muun muassa Kylmäveristen Pohjoismaiden mestaruus, jonka Tupamäki voitti kolmasti vuosina 1979–1980 (Pelurkki) ja 2018 (Costello).
Risto Tupamäen isä oli tunnettu hevosmies ja järjestöihminen Tauno Tupamäki (1913–1987). Hänen poikansa Antti Tupamäki on raviohjastaja ja -valmentaja. ja veljensä Antero Tupamäki tunnettu hevosiin perehtynyt eläinlääkäri.
Tupamäki kuoli tapaturmaisesti toukokuussa 2019 ollessaan metsätöissä kotitilallaan Petäjävedellä.
Fossil (Oregon)

Fossil on kaupunki Oregonin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 473. Fossil on Wheelerin piirikunnan hallintokeskus ja suurin kaupunki. 
Väestö.
Kaupungin asukkaista 81,2 prosenttia on valkoisia ja 13,5 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 0,499 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 95,6 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 59,1 vuotta.
Suuri maailma! Suuret seikkailut!

Suuri Maailma! Suuret Seikkailut! () on suoraan videolle julkaistu brittiläinen animaatioelokuva joka sai ensi-iltansa vuonna 2018, ja perustuu televisiosarjaan "Tuomas Veturi". Elokuvan tietokoneanimaation on tehnyt Jam Filled Entertainment.
Minneula Azizov

Minneula Zinjatovitš Azizov (, s. 23. kesäkuuta 1951 Ivanovo, Permin alue, Venäjän SFNT) on Neuvostoliittoa edustanut, kilpauransa päättänyt maahockeypelaaja.
Azizov kuului Neuvostoliiton miesten maajoukkueen kokoonpanoon Moskovan kesäolympialaisissa 1980, missä maa voitti pronssia. Azizov saavutti myös EM-hopeaa vuonna 1983.
Tolvana

Tolvana on Reijo Mäen vuonna 2019 ilmestynyt kolmaskymmenes Vares-dekkari. Se käsittelee Venäjää. Kirjan kustansi Otava.
"Tolvanan" aihe on Venäjän pyrkimys varautua kriisitilanteita varten hankkimalla strategisia asemia Turun saaristosta laivaväylien varrelta ja tekemällä muita valmisteluja. [Vrt. Airiston Helmi tutkinta] Teema on sama kuin Mäen vuonna 2001 julkaisemassa kirjassa "Kolmastoista yö". Tolvana käsittelee lisäksi Venäjän suhdetta toisinajattelijoihin ja sivuaa siten myös Mäen vuonna 1988 kirjoittamaa "Marraskuu on musta hauta" -teosta. Juonessa on yhtymäkohtia vuonna 1991 julkaistuun "Kuoleman kapellimestariin". Kirjassa esitellään myös Venäjän turvallisuuspalvelujen suhteita ja toimintatapoja.
Vastaanotto.
Turun Sanomien Kimmo Rantanen arvioi kirjaa useammasta näkökulmasta avautuvaksi perus-Varesta jäntevämmäksi trilleriksi. Mäki varoittaa Ilkka Remeksen tapaan naiiviudesta Venäjän valtapyrkimysten suhteen, mitä korostaa vielä kirjan lähdeluettelo ja jälkisanat. 
Ilmestymisvuonnaan Tolvanaa myytiin 21 400 kappaletta ja se oli kuudenneksi myydyin kotimainen kaunokirja.
Maarit Järvenpää

Maarit Järvenpää on suomalainen matemaatikko ja Oulun yliopiston matemaattisten tieteiden tutkimusyksikön professori ja dekaani.
Järvenpää väitteli filosofian tohtoriksi Jyväskylän yliopistosta. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1994) oli otsikoitu "On the Upper Minkowski Dimension, the Packing Dimension, and Orthogonal Projections". Väitöskirjatutkimusta ohjasi professori Pertti Mattila.
Järvenpään tutkimusaiheet liittyvät geometriseen mittateoriaan, fraktaaligeometriaan, dynaamisiin systeemeihin ja metristen avaruuksien analyysiin. Ennen Oulun yliopistoon siirtymistään Järvenpää toimi muun muassa professorina Jyväskylän yliopistossa ja vieraili Sveitsissä, Yhdysvalloissa ja Skotlannissa. Hän on johtanut Suomen Akatemian rahoittamaa huippututkimusyksikköä jo Jyväskylässä työskennellessään. Sittemmin Järvenpään tutkimusryhmä on osallistunut esimerkiksi Suomen Akatemian vuosien 2014–2019 Analyysin ja dynamiikan -huippututkimushankkeeseen.
Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Järvenpää on ollut vuodesta 2019.
Orange Beach

Orange Beach on kaupunki Meksikonlahden rannalla, Alabaman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 8 095. Orange Beach kuuluu Baldwinin piirikuntaan.
OK (suomalainen musiikkilehti)

OK tai O.K. oli suomenkielinen nuorille suunnattu musiikkilehti, jonka Tom Pyynönen, entinen "Help!"-lehden päätoimittaja, perusti vuonna 1981 "Suosikin" kilpailijaksi. Alkuvaiheessa lehteä kustansi Kolmiokirja. Lehden kohderyhmänä oli "Suosikin" tapaan 10–18-vuotiaat, ilmestymistiheys samoin kerran kuussa, ja sisältökin mukaili kilpailijaa: popmusiikin lisäksi juttuja muodista, terveydestä, nuorten elämästä, elokuvista ja sarjakuvista.. "OK" ei ilmestynyt pitkään: se siirtyi ensin Yhtyneiden Kuvalehtien omistukseen, ja vuonna 1984 "Suosikin" kustantaja Lehtimiehet osti sen.
Vuoden 1982 alussa "OK"-lehteä syytettiin vilpillisistä haastattelumenetelmistä. Sen freelance-toimittaja Markus Selin oli saanut haastatteluja keikalla olevilta Pelle Miljoonalta ja Hassisen koneelta sanomalla olevansa paikallislehdestä tai tekevänsä jutun moneen eri lehteen.
Tupamäki

Tupamäki on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Ibn Tulunin moskeija

Ibn Tulunin moskeija on Egyptiä hallinneiden tulunidien hallitsijasuvun perustaja Ahmad ibn Tulunin rakennuttama moskeija nykyisessä Kairossa. Rakennuskompleksi on valmistunut vuonna 876 ja se tunnetaan esimerkiksi spiraalin muotoisesta minareetistaan. Nykyisin moskeija on Egyptin vanhin alkuperäisessä ulkomuodossaan säilynyt moskeija.
Historia.
Ibn Tulunin moskeijan rakennutti sen nimen mukaisesti Ahmad ibn Tulun, Egyptin tulunidien hallitsijasuvun perustaja. Ahmad ibn Tulun oli syntynyt nykyisessä Irakissa, joka tuolloin kuului abbasidien kalifaattiin. Abbasidikalifi al-Muttawakkil oli rakennuttanut valtakuntansa pääkaupunki Samarraan moskeijan, jolla oli omintakeinen spiraalin muotoinen minareetti. Minareetti Samarrassa toimi Ibn Tulunin moskeijan minareetin esikuvana. Minareetin alkuperään on tosin myös liitetty jälkipolvien tarina, jonka mukaan se sai alkunsa ibn Tulunin rullattua ajatuksissaan paperin sormensa ympärille. Kun virkamiehet ihmettelivät mitä hallitsija teki, hän selitti nolostuneena suunnittelevansa minareettia.
Moskeija rakennettiin uuteen al-Qattain kaupunkiin, jonka Ahmad ibn Tulun oli rakennuttanut al-Fustatin yhteyteen nykyisen Kairon kaupungin alueella. Moskeija valmistui vuonna 876 ja se on nykyisin Egyptin vanhin alkuperäisessä asussaan säilynyt moskeija. Al-Qattai tuhoutui miltei kokonaan abbasidien murskatessa tulunidien vallan Egyptissä sotaretkellä 900-luvun alussa. Moskeija säästyi kuitenkin lähes koko muun kaupungin tuhonneilta hävityksiltä. Moskeijaan tehtiin huomattavia korjaustöitä vuosina 1296 ja 1299. 1700-luvulla moskeijan tiloista tehtiin tehdas ja vuonna 1814 tilat jaettiin kauppiaille. Suojeltu historiallinen kohde rakennuksesta tuli vuonna 1890.
Rakennukset.
Ibn Tulunin moskeijan rakennuskompleksi käsittää itse moskeijan ja sen ympärillä olevat kolme ulkopihaa. Rakennusten suunnittelu ja koristelu ovat saaneet innoituksensa abbasidien aikaisen Irakin arkkitehtuurista. Moskeijan pihoja halkovat stukkolla koristellut arkadit. Moskeijan spiraalin muotoisessa minareetissa on kolme kerrosta.
Ramat HaSharon

Ramat HaSharon () on kaupunki Keski-Israelissa Tel Avivin hallintoalueella. Kaupunki on perustettu alun perin moshavana vuonna 1923 ja vuoden 2017 lopussa sen asukasluku oli 46 019. 
Maantiede.
Ramat HaSharon sijaitsee Israelin keskiosassa Tel Avivin kaupungin pohjoispuolella. Kaupunki on osa Tel Avivin nykyistä konurbaatiota, eli yhteen kasvanutta kaupunkialuetta. Kaupunkiin hallinnollisesti kuuluvan alueen pinta-ala on 22 km². 
Historia.
Ramat HaSharon perustettiin vuonna 1923, jolloin nykyisen kaupungin paikalla aloitti toimintansa pääasiassa sitrushedelmiä kasvattanut moshava. Sitrushedelmien viennistä tuli huomattavasti hankalampaa toisen maailmansodan aikana, jolloin paikalliset siirtyivät kasvattamaan kasviksia. Vuonna 1947 kaupungin asukasluku oli 1 150. Israelin itsenäisyyssota alkoi vuonna 1948 ja sodan jälkeen Ramat HaSharoniin perustettiin Israeliin saapuvien juutalaissiirtolaisten väliaikainen sijoitusleiri. Kaupungin asukasluku kasvoi, kun leirin asukkaat alkoivat vähitellen saada vakinaisia asuntoja. Kaupunki menetti pikku hiljaa maaseutuidyllinsä ja nykyisin Ramat HaSharon on osa Tel Avivin suurempaa rakennettua kaupunkialuetta. 
Väestö.
Ramat HaSharonin asukasluku oli Israelin tilastokeskuksen mukaan vuoden 2017 lopussa 46 019. Vuonna 2002 asukasluku oli 35 600, vuonna 1970 17 600 ja vuonna 1858 8 200.
Ein Gev

Ein Gev (hepr. עֵין גֵּב‎) on vuonna 1937 perustettu kibbutsi Gennesaretinjärven rannalla Israelissa. Sen asukkaiden elinkeinoja ovat kalastus, matkailupalvelut ja maanviljelys. Ein Gevin asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 664.
Maantiede.
Ein Gev sijaitsee Gennesaretinjärven itärannalla kapealla kaistaleella maata järven ja Golanin kukkuloiden välissä. Kukkuloiden puolella kohoaa Golaniin kuuluva Susita-kukkula.
Historia.
Lähellä nykyistä Ein Geviä sijaitsi aikanaan muinainen "Hippos" eli "Sussita". Paikan vanha arabiankielinen nimi oli "Nuqayb". Nykyisen Ein Gevin kibbutsin perustivat joukko Saksasta, Itävallasta ja Baltian maista saapuneita juutalaissiirtolaista vuonna 1937. Heidän joukossaan oli muun muassa myöhemmin pitkään Jerusalemin pormestarina toiminut Teddy Kollek. Nimi Ein Gev viittaa vesilähteeseen. Kibbutsi oli eristyksissä. Ainut yhteys muihin juutalaisiin asutuksiin oli vain veneellä Genesaretin yli. Paikka olikin näin varsin altis hyökkäyksille, joita koettiin esimerkiksi Palestiinan arabikapinoiden aikana ennen toisen maailmansodan syttymistä. 
Syyrian tykistö ja ilmavoimat tulittivat Ein Geviä Israelin itsenäisyyssodan sytyttyä vuonna 1948, mutta israelilaisten onnistui pitää paikka hallussaan. Sodan päätyttyä tulitaukoon paikka jäi Israelin hallitsemalle puolelle tulitaukolinjaa, mutta se oli sijaintinsa takia edelleen hyvin uhattu hyökkäysten kannalta. Israel valtasi kuitenkin Golanin kukkulat Ein Gevin yläpuolella kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967.
Talous.
Ein Gevin kautta on harjoitettu kalastusta Gennesaretinjärvellä ja nykyisin paikka on myös matkailukohde. Järvellä harjoitetaan esimerkiksi purjeveneilyä ja pesahina paikalla järjestetään vuosittain musiikkifestivaalit. Alueella harjoitetaan myös maataloutta.
Väestö.
Ein Gevin asukasluku oli Israelin tilastokeskuksen mukaan vuoden 2017 lopussa 664.
Celeste

Celeste on Maddy Makes Gamesin kehittämä, pikseligrafiikoilla toteutettu tasohyppelypeli. Peli julkaistiin tammikuussa 2018 Linuxille, macOSille, Microsoft Windowsille, Nintendo Switch, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle.
Pelin kehittänyt Maddy Thorson on myöhemmin sulkenut Maddy Makes Gamesin ja perustanut Extremely OK Gamesin koska ei ole enää ainoa kehittäjä.Pelin alkuperäinen version kehitettiin game jam tapahtumassa PICO-8 fantasiakonsolilla.
Matt Makes Games on nimetty uudelleen Maddy Makes Games ja kehittäjä Thorson on vaihtanut etunimekseen Maddy.
Pelaaminen.
Pelin päähenkilö on Madeline, jota pelaaja ohjaa hänen kiivetessään vuorelle ja välttäessään useita kuolettavia esteitä. Celestessä on yli 700 pelikenttää, jotka vaikeutuvat pelin edetessä. Monet tasot ovat todella vaikeita, ja pelaaja joutuu yrittämään niiden läpäisyä monta kertaa uudelleen. Pelihahmolla on kuitenkin loputon määrä elämiä. Tasojen läpäisy vaatii pelaajalta suunnitelmallisuutta ja harjoitusta, ja monet pelitilanteet muistuttavat ongelmanratkaisutehtäviä. Joitain vihollisia pelaaja ei voi voittaa. Madelinen kykyihin kuuluvat juokseminen, seinillä kiipeily, hyppiminen ja lyhyt ilmasyöksy. Kun Madeline kuolee, hän räjähtää erivärisiksi palloiksi.
Juoni.
Nuori nainen nimeltä Madeline on ajautunut elämässään vaikeaan tilanteeseen, ja hän päättää alkaa kiivetä Celeste-vuorta vanhan naisen varoituksista huolimatta. Hän tapaa vuorella vanhuksen, Theo-nimisen kiipeilijän ja hylätyssä hotellissa asuvan Oshiron. Kun Madeline leiriytyy yöksi, hän näkee unen, jossa pimeä versio hänestä tulee peilin läpi estämään häntä kiipeämästä Celestelle. Madelinen pimeä versio tulee Madelinen kiipeilyseuraksi tosimaailmaan, ja myös muut kuin Madeline voivat nähdä hänet.
Pelin alussa pimeä Madeline vaikeuttaa peliä asettamalla esteitä Madelinen tielle, mutta myöhemmin hän alkaakin auttaa Madelinea. Oshiro paljastuu arvaamattomaksi ja vaaralliseksi, koska hänellä on henkisiä ongelmia. Pimeä Madeline auttaakin Madelinea pakenemaan Oshiron hotellista, vaikka Madeline ei itse osaakaan varoa Oshiroa. Pelin puolivälissä Madeline kertoo sairastavansa masennusta, saavansa paniikkikohtauksia ja huolehtivansa paljon.
Pelin lopuksi Madeline tekee pimeän puolensa kanssa sovinnon. Sovinnon jälkeen Madelinesta tulee voimakkaampi: hän pystyy yhden ilmasyöksyn sijaan tekemään kaksi syöksyä peräkkäin.
Vastaanotto.
Celeste sai IGN:n arvostelussa täydet 10/10. Peli sai Game Informerin arvostelussa 9/10.
Pelit-lehden Mikko Lehtola antoi pelin Switch-versiolle 92 pistettä sadasta.
Gimbaali

Gimbaali tai kardaani on kääntyvä tuki, joka mahdollistaa esineen pyörimisen akselin ympäri. Kolmesta kardaanirenkaasta koostuva sarja, joissa kukin on kiinnitetty toisen päälle ortogonaalisilla kääntöakseleilla, voidaan käyttää siten, että sisimpään kardaaneen kiinnitetty esine pysyy riippumattomana sen tukirakenteen pyörimisestä (esim. pystysuorassa ensimmäisessä animaatiossa). Esimerkiksi laivoissa gyroskoopit, laivakompassit, liedet ja jopa juomatelineet käyttävät tyypillisesti kardaanirenkaita pysyäkseen pystyasennossa suhteessa horisonttiin, huolimatta laivan kallistelusta ja keikkumisesta.
Kardaaniripustusta, jota käytetään kompassin ja vastaavien kiinnittämiseen, on saanut nimensä italialaisen matemaatikon ja fyysikon Gerolamo Cardanon (1501−1576) mukaan, joka kuvasi sen yksityiskohtaisesti. Cardano ei kuitenkaan keksinyt kardaania eikä koskaan väittänyt niin. Laite on tunnettu antiikin ajoilta lähtien, ja sen on kuvannut ensimmäisen kerran 3. vuosisadalla eaa. Filon Bysanttilainen, vaikka jotkut nykyaikaiset kirjoittajat kannattavatkin näkemystä, jonka mukaan laitteella ei välttämättä ole yhtä tunnistettavaa keksijää. Kardaanisen ripustuksen perinteisempi käyttökohde on kompassin ja lyhtyjen pitäminen vakaassa asennossa keinuvassa vesialuksessa.
Historia.
Gimbaalin kuvaili ensimmäisen kerran kreikkalainen keksijä Filon Bysanttilainen (280–220 eaa.). Filo kuvaili kahdeksansivuista mustepulloa, jossa on aukko jokaisella sivulla. Pulloa voi kääntää niin, että mikä tahansa sivu on ylhäällä ja kynän voi kastaa musteeseen — silti muste ei koskaan valu ulos muiden sivujen aukoista. Tämä saavutettiin ripustamalla musteastia pullon keskelle sarjalla samankeskisiä metallirenkaita. Näin se pysyi paikallaan riippumatta siitä, miten pulloa käännettiin.
Käyttökohteet.
Kamerat.
Kuvausgimbaalit ovat joko kaksi- tai useimmiten kolmiakselisia. Kolmeen suuntaan akseloitu gimbaali minimoi kameran liikkeen niin pituus-, pysty- kuin poikkiakselilla.
Kameran vakauttamisen lisäksi gimbaaleissa voi olla automaattinen kohteen seurantatoiminto, joka helpottaa nopeasti liikkuvan kohteen mukana panorointia. Panorointitoiminto voidaan ohjelmoida myös kohdetta seuraamattomaksi, jolloin gimbaalista on apua myös valokuvauksessa panoraamakuvien ottamisessa.
Mustamaa (saari)

Mustamaa on Virolahden kuntaan kuuluva saari Suomenlahden rannalla. Se sijaitsee Virolahden länsiosassa, lähellä Vehkalahden Kuorsalon ja Tammion saaria. Aiemmin asumattomaan saareen muodostui kylä vasta vuoden 1730 maissa, jolloin sinne asettui asumaan kaksi suursaarelaista.
Mustamaan linnake osallistui talvi- ja jatkosotiin. Saarelta poistettiin raskaat tykit vuonna 1945 valvontakomission määräyksestä, minkä jälkeen sitä pidettiin joitakin vuosia koulutus- ja sitten vartiolinnakkeena. Vuonna 1998 Mustamaalla paljastettiin muistomerkki saarella kaatuneiden muistoksi. Saari on ollut edelleen 2010-luvulla puolustusvoimien hallussa.