tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kirkkolanniemi

Kirkkolanniemi on Suonenjoen kaupunginosa, kaupunginosa nro 1, joka rajoituu etelässä Suonteen järveen, idässä siitä laskevaan Suonenjokeen ja lännessä Savon rataan. Alueella on pääasiassa 1950- ja 1960-luvulla rakennettuja omakotitaloja. Alue on luultavasti saanut nimensä Suonenjoen ensimmäisen, 1800-luvulla puretun kirkon mukaan. Noilta ajoilta on säilynyt pystyssä vanha kellotapuli. Kirkkolanniemi on Suonenjoen vanhaa keskustaa. 1900-luvun alkupuolella alueella sijaitsi myös saha, joka lopetti toimintansa 1940-luvulla. Alueella sijaitsi Suonenjoen kunnan keskusta aina 1970-luvulle saakka. 
Huomattavia Kirkkolanniemellä olevia rakennuksia ovat Suonenjoen lukio, Suonenjoen kirkko, kotiseutumuseo ja seurakuntakeskus, Suonenjoen rautatieasema, veturitallit ja asemamakasiinit sekä Asemakadun alkupään liike- ja asuinkiinteistöt.
Ben Renvall

Tancred Benjamin ”Ben” Renvall (3. huhtikuuta 1903 Suomusjärvi – 9. huhtikuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Henkilöhistoria.
Koulunsa päätettyään Ben Renvall lähti sotaan ja osallistui Aunuksen retkeen 1919. Sen jälkeen hän aloitti työn höyrylaivan lämmittäjänä. Sittemmin Renvall opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1927–1932 ja aloitti terrakottaveistosten valun ja polton. Hän toimi samalla vuosina 1927–1934 kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen apulaisena. Hän avusti Turun Hirvensalossa Tampereen Hämeensillan veistosten figuurissa "Eränkävijä", sitten NMKY:n talossa sijaitsevassa työhuoneessa "Veronkantajan" ja Aaltosen uudessa Kulosaaren ateljeessa "Kauppiaan" ja "Suomen neidon" tekoa. Hän on myös veistänyt Kulosaaren sankaripatsaan "Kuoleva Soturi" Helsingin Leposaaressa vuonna 1941.
Renvallin teoksia oli ensi kertaa esillä 1930. Hän toimi kuvanveiston opettajana Suomen Taideakatemian koulussa 1941–1953. Renvall muutti Lallukan taiteilijakotiin 1959.
Renvallin ensimmäinen vaimo oli kuvanveistäjä Essi Renvall (o.s. Lähde). Toisen avioliiton hän solmi taidemaalari Pirkko Lanton kanssa. Ben Renvallilla oli ensimmäisestä avioliitostaan kolme lasta ja toisesta neljä. Hänen lapsiaan ovat muun muassa valokuvaaja Simo Rista, mediataiteilija Markus Renvall ja taiteilija Seppo Renvall.
Renvallille myönnettiin Pro Finlandia -palkinto 1954 ja "Cavaliere al Merito della Republica Italiana" (Rooma 1960). Taiteilijaeläkkeen hän sai 1961. Renvall on ollut kahteen otteeseen Venetsian biennaalin Suomen osaston komissaari.
Julkiset veistokset.
Salon kaupungissa Jokirannassa Vilhonkadun päässä on pronssiveistos Seppä Lauri vuodelta 1963. Perimätiedon mukaan seppä Lauri on ensimmäinen nimeltä tunnettu Salon asukas. Kun kauppalasta tuli kaupunki vuonna 1960, käynnistettiin patsashanke sepän kunniaksi. Kustannuksia katettiin lahjoituksilla ja vastaperustetun kaupungin määrärahoilla. 
Jussi-patsaan tekijä.
Renvall valmisti vuonna 1944 ensimmäiset suomalaisille elokuvan tekijöille jaettavat Jussi-patsaat. Elokuvatoimittaja Annikki Arni muisteli vuosia myöhemmin, että Jussi-palkinnon perustamisvaiheessa "Elokuvajournalistit" lähetti toimittaja Paula Talaskiven kertomaan patsasideasta Renvallille. Hän lupautui tekemään alkuperäispatsaan ja muotin ilmaiseksi.
In the Zone

In the Zone on Britney Spearsin vuonna 2003 julkaistu popalbumi. Se äänitettiin vuonna 2003 ja julkaistiin 18. marraskuuta 2003. Albumin ensimmäinen single oli "Me Against the Music", jolla oli mukana Madonna. Toinen single oli "Toxic", josta tuli Spearsin uran isoimpia hittejä. Kolmas single oli "Everytime", joka on rauhallinen balladi. Kappale sijoittui singlelistan kärkeen muun muassa Britanniassa. Neljäs single oli "Outrageous", joka ei menestynyt edellisten hittien tapaan. Albumi myi ensimmäisellä viikollaan 609 000 kappaletta. 
"In the Zonea" on myyty yli kuusi miljoonaa kappaletta ja se sai Yhdysvalloissa tuplaplatinaa. Yhdysvalloissa "In the Zonea" on myyty 2 987 000 kappaletta. Albumi ei kuitenkaan menestynyt yhtä hyvin kuin Spearsin aikaisemmat albumit. Britney Spears on ollut mukana kirjoittamassa ja säveltämässä kahdeksaa "In the Zonen" kappaleista.
Virtuaalipalvelin

Virtuaalipalvelin tai VPS () on usean "vuokralaisen" pilvipalvelu, jossa virtualisoidut palvelinresurssit ovat asiakkaalle saatavilla tietokoneverkon kautta. VPS asennettaan fyysiselle palvelimelle, joka on palveluntarjoajan ylläpitämä. Palvelimella suoritetaan "hypervisor"-virtualisointia, jolloin jokaisella virtuaalikoneella on oma käyttöjärjestelmä ja sille varattu tietty määrä resursseja (muistia, laskenta-aikaa ja niin edelleen). VPS on tarkoittaa suurempaa "yksityisyyttä" kuin toinen palvelumalli "shared hosting", jossa kaikki palvelimen ohjelmisto- ja laiteresurssit ovat jaettuja tasan kaikkien sen käyttäjien kesken.
Sven Tumba

Sven Olof Gunnar Tumba synt. Johansson (27. elokuuta 1931 Tukholma – 1. lokakuuta 2011 Danderyd) oli ruotsalainen jääkiekon olympiamitalisti ja maailmanmestari sekä maajoukkuetason jalkapalloilija ja golfaaja. Jääkiekkoa hyökkääjänä pelannut Tumba pelasi neljissä talviolympialaisissa ja 14 maailmanmestaruuskilpailuissa. Viralliseksi sukunimekseen hän vaihtoi vuonna 1965 lempinimensä "Tumba", jonka oli saanut nuoruusvuosiensa kotipaikan, Tumban taajaman mukaan.
Elämä ja urheilu-ura.
Jääkiekko.
Tumba (Johansson) pelasi numerolla 17 sekä seurajoukkueessaan Djurgårdenissa että Ruotsin jääkiekkomaajoukkueessa ”Tre Kronorissa”. 1950- ja 1960-luvuilla Tumba voitti maajoukkueessa talviolympialaisten pronssia Oslossa 1952 ja hopeaa Innsbruckissa 1964 sekä maailmanmestaruuden vuosina 1953, 1957 ja 1962. Yhteensä hänelle kertyi seitsemän MM-mitalia. Boston Bruins valitsi hänet vuonna 1957 ensimmäisenä eurooppalaispelaajana NHL:n harjoitusleirille.
Tumballa on edelleen Ruotsin maajoukkueen maaliennätys, 186 maalia 245 maaottelussa, vuosilta 1950–1966. Hän voitti jääkiekossa kahdeksan Ruotsin mestaruutta. Djurgårdens IF on jäädyttänyt Tumban pelinumeron 5.
Muut lajit.
Jalkapalloilijana Tumba pelasi Djurgårdenin jalkapallojaostossa, jossa voitti Ruotsin mestaruuden vuonna 1959. Hän pelasi myös Ruotsin maajoukkueessa viidessä ottelussa. Golfissa Tumba nousi pelaajana Ruotsin edustusjoukkueeseen ja teki erittäin merkittävän työn muun muassa ratasuunnittelijana lajin kehittämiseksi Ruotsissa. Hän myös esitteli lajin Neuvostoliiton alueelle. Ruotsin-mestaruuden hän voitti myös vesihiihdossa.
Myöhemmät vaiheet.
Tumba valittiin kansainvälisen jääkiekkoliiton kunniagalleriaan ensimmäisten joukossa vuonna 1997. Hän kuoli Danderydin sairaalassa 1. lokakuuta 2011 sairasteltuaan jonkin aikaa. Hänet on haudattu Engelbrektinkirkolle, Tukholmaan.
Triviaa.
Suomalainen 1960- ja 70-lukujen kiekkotähti Timo "Tumba" Turunen (s. 1948 ) sai lempinimensä Sven Tumban mukaan.
Palkealan ortodoksinen seurakunta

Palkealan ortodoksinen seurakunta oli suomalainen ortodoksinen seurakunta luovutetussa Karjalassa. Se kuului Karjalan hiippakunnan kuudenteen valvontapiiriin. Seurakunnan alue käsitti Raudun, Metsäpirtin, Sakkolan ja Vuokselan kunnat.
Seurakunnan jäsenmäärä.
Palkealan seurakunnassa oli 1 675 jäsentä vuonna 1935. Suurin osa seurakunnan jäsenistä asui Raudussa. Metsäpirtissä oli noin 260 ja Sakkolassa 35 seurakunnan jäsentä.
Kirkot.
Palkealan seurakunnan pääkirkko sijaitsi Raudun kunnan Palkealan kylässä. Lisäksi Raudun Vakkilan kylässä oli profeetta Elian tšasouna. Aiemmin oli ollut tšasounat myös Palkealassa (purettu 1892) ja Sakkolan Petäjärvellä (poistettu käytöstä 1929). Molemmat seurakunnan pyhäköt vaurioituivat talvisodassa ja ne on purettu myöhemmin.
Historia.
Raudussa oli ortodoksinen seurakunta ainakin jo 1500-luvulla ja Palkeala oli tämän seurakunnan keskuksena. Seurakunta muutettiin luterilaiseksi 1600-luvun alussa Ruotsin harjoittaman luterilaistamisen johdosta. Palkealan alueen ortodoksit kuuluivat 1700-luvulta lähtien Inkerinmaan puoleiseen Matoksin seurakuntaan, kunnes Palkealan seurakunta perustettiin vuonna 1865. 
Palkealan seurakunta lakkautettiin muiden luovutettujen alueiden seurakuntien tavoin vuonna 1949.
Ismail Kadaré

Ismail Kadare (28. tammikuuta 1936 Gjirokastër, Albania – 1. heinäkuuta 2024 Tirana, Albania) oli albanialainen kirjailija. Hän kirjoitti enimmäkseen albaniaksi, jonkin verran myös ranskaksi. Kadare sai ensimmäisen kansainvälisen Booker-palkinnon vuonna 2005.
Kadare vietti lapsuutensa synnyinkaupungissaan Etelä-Albaniassa. Hän opiskeli kieliä ja kirjallisuutta Tiranan yliopistossa vuosina 1953–1958 ja valmistui opettajaksi. Tämän jälkeen hän työskenteli kirjallisuustoimittajana. Hänen ensimmäinen romaaninsa "Kuolleen armeijan kenraali" ilmestyi Albaniassa 1963. Vuodesta 1966 alkaen Kadare oli kuukausipalkkainen kirjailija. Vuonna 1975 hän joutui Albanian vallanpitäjien epäsuosioon eikä saanut töitään julki kolmeen vuoteen. Sittemmin tulivat julki useat hänen päätyönsä (englanniksi "The Great Winter" 1977, "The Three-Arched Bridge" 1978, "The Palace of Dreams" 1981, joka käsittelee Albanian ja Neuvostoliiton välirikkoa). Kadare muutti Pariisiin 1990 juuri ennen Albanian kommunistivallan kukistumista. Hän kirjoitti lukuisia runoja, kannanottoja, artikkeleita ja romaaneja.
Kadare tunnetaan ennen kaikkea romaaneistaan, mutta kotimaassa arvostetaan myös hänen runojaan. Hänen proosateksteissäänkin on lyyrisiä sävyjä. Useissa teoksissaan hän paneutui albanialaisuuden olemukseen. Niinpä hän kuvasi useissa teoksissaan kunniasanan () merkitystä albanialaisille. Historiallisissa romaaneissaan hän kertoo myös verikoston perinteestä. 
Suomennetut teokset.
Hannu Niklanderin ranskankielisestä käännöksestä suomentama runo "Kadonneet säkeet" on julkaisussa: "Taite: runouslehti" 1998, nro 4.
Euklidinen geometria

Euklidinen geometria on geometrian osa-alue, jolla tarkoitetaan yleensä tasoa ja kolmiulotteista avaruutta tutkivaa geometriaa. Euklidisiksi kutsutaan myös useampiulotteisia avaruuksia, joilla on samat ominaisuudet.
Euklidinen geometria on nimetty kreikkalaisen matemaatikon Eukleides Aleksandrialaisen mukaan. Se on edelleen koulugeometrian pohjana, vaikkakin lähestymistapa geometrian opetukseen on erityisesti Suomessa muuttunut vähemmän deduktiiviseen päättelyyn nojaavaksi.
Aksioomaattinen lähestymistapa.
Eukleideen teosta "Alkeet" pidetään aksiomaattisen matematiikan eräänä perusteoksena. Teoksessa Eukleides esittää viisi aksioomaa, joista hän johtaa loogisella päättelyllä satoja lähinnä geometrisia teoreemoja ja todistaa ne.
Viidettä aksioomaa kutsutaan yleensä paralleeliaksioomaksi. Sen tasolle pätevä muotoilu on: Pisteen, joka ei ole annetulla suoralla, läpi voidaan piirtää ainoastaan yksi suora joka ei leikkaa annettua suoraa. Epäeuklidisissa geometrioissa mahdollisten suorien määrä on muu kuin yksi.
Eukleideen aksioomista on sittemmin luovuttu matematiikan täsmällisyyden kehittyessä. David Hilbert kehitti nykyään käytössä olevat euklidisen geometrian aksioomat, Hilbertin aksioomat.
Paralleeliaksiooma.
Viidennen eli paralleeliaksiooman epäiltiin pitkään olevan muiden Eukleideen aksioomien seurausta, jolloin sen voisi poistaa aksioomaluettelosta. Yrityksiä johtaa se muista aksioomista tehtiin paljon. Vasta 1800-luvulla pystyttiin osoittamaan, ettei paralleeliaksiooma seuraa muista Eukleideen aksioomista, ts. että on mahdollista muodostaa epäeuklidinen geometria, jossa kaikki muut Eukleideen aksioomat ovat voimassa, mutta paralleeliaksiooma ei. Asian voi nykyisin todistaa luomalla äärimmäisen yksinkertaisen, muutamasta pisteestä koostuvan tasogeometrian, jossa neljä ensimmäistä aksioomaa pätevät, mutta paralleeliaksiooma ei. Tällöin tulos yleistyy kaikkiin Eukleideen neljää ensimmäistä aksioomaa käyttäviin geometrioihin. Todistus on yksinkertainen, mutta tällainen ajattelu oli ennen modernin matematiikan syntyä vierasta – ajateltiin että euklidisen geometrian tulokset voi todistaa vain perinteisessä euklidisessa geometriassa.
Euklidinen etäisyys.
Euklidisessa koordinaattigeometriassa tason pisteiden formula_1 ja formula_2 välinen etäisyys, ns. "euklidinen etäisyys", lasketaan Pythagoran lausetta hyödyntäen:
formula_3
Fagerholmin II hallitus

Fagerholmin II hallitus oli Suomen tasavallan 40. hallitus, joka toimi 451 päivän ajan 3. maaliskuuta 1956 – 27. toukokuuta 1957. Hallitus oli pohjaltaan punamultahallitus, jonka muodostivat Suomen Sosialidemokraattinen Puolue, Maalaisliitto ja RKP.
Vuoden 1956 presidentinvaalin ratkaisevalla kolmannella kierroksella olivat olleet vastakkain edellinen pääministeri Urho Kekkonen ja eduskunnan puhemies Karl-August Fagerholm. Kekkosen tultua valituksi uudeksi tasavallan presidentiksi maaliskuun alusta lähtien presidentti J. K. Paasikivi antoi Fagerholmille tehtäväksi uuden hallituksen muodostamisen. Fagerholmin hallitus sai Kekkosen hallitukselta perinnökseen jo sitä repineet maataloustuloa, hintoja ja palkkoja koskeneet erimielisyydet, jotka kärjistyivät maaliskuun alussa puhjenneiksi yleislakoksi sekä maataloustuotteiden luovutuslakoksi. Jälkimmäinen tosin päättyi jo Fagerholmin hallituksen astuessa toimeensa, koska Maataloustuottajain Keskusliitto MTK katsoi vaatimustensa tulleen täytetyiksi uuden hallituksen ohjelmassa. Yleislakon kannalta tilanne oli sikäli erikoinen, että puolueet, jotka olivat varsin lähellä työmarkkinoilla avoimesti taistelevia osapuolia, istuivat samassa hallituksessa. Tämä olikin sovun aikaansaamiseksi erittäin tärkeää, mutta samalla se rasitti suuresti puolueiden yhtenäisyyttä. Näin oli etenkin SDP:ssa, jota vaivasivat vakavat Väinö Leskiseen ja Emil Skogiin henkilöityneet sisäiset jännitteet. 
Fagerholmin hallituksen oikeusministerin virkaa hoiti aluksi sisäministeri Vilho Väyrynen oman toimensa ohella. Silloinen oikeusministeriön nuorempi hallitussihteeri Kai Korte on muistelmissaan arvellut, että kivuliaasti saavutettu hallituksen poliittinen tasapaino edellytti jakojäännökseksi muodostuneen oikeusministerin paikan jättämistä aluksi avoimeksi ja sen täyttämistä myöhemmin henkilöllä, joka ei järkyttäisi kyseistä tasapainoa. Oikeuskansleri Olavi Honka huomautti erään presidentin esittelyn yhteydessä, että oikeusministerin paikan pitäminen ilman vakituista haltijaa oli viikosta viikkoon ja lopulta kuukaudesta kuukauteen jatkuessaan suorastaan valtiosäännön vastaista. Toukokuussa 1956 virkaan nimitettiinkin Helsingin tuomiokunnan tuomari, poliittisesti sitoutumaton lakitieteen lisensiaatti Arvo Helminen. Helminen oli oikeusministeri toisessa polvessa, koska hänen isänsä Heimo Helminen oli toiminut samassa tehtävässä Vennolan toisessa hallituksessa vuosina 1921–1922. 
Fagerholmin hallitus lupasi ohjelmassaan pyrkiä turvaamaan kansalaisten työnsaannin ja oikeudenmukaisen tulonjaon eri yhteiskuntaryhmien välillä sekä rahan arvon pysymisen vakaana. Samalla luvattiin pyrkiä verorasituksen keventämiseen. Kaikki nämä olivat kiitettyjä ja yhteisesti hyväksyttyjä päämääriä. Sen sijaan käsitykset siitä, mitä ne käytännössä tarkoittivat ja miten ne olivat toteutettavissa, menivät jyrkästi ristiin. Näiden erimielisyyksien kärjistyminen varsinkin SDP:n sisällä johti hallituksen eroon toukokuussa 1957 ja pian koko sosialidemokraattisen puolueen muodolliseenkin kahtiajakoon.
Tero Similä

Tero Similä (s. 26. helmikuuta 1980 Ylivieska) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Posion Pyrintöä. Aikaisemmin hän on edustanut Ylivieskan Kuulaa ja Ounasvaaran Hiihtoseuraa. Häntä ovat valmentaneet muun muassa Erkki Mustola ja Reijo Jylhä.
Similä voitti urallaan neljä suomenmestaruutta, yhdeksän SM-hopeaa ja yhdeksän pronssia. Hän osallistui talviolympialaisiin Torinossa 2006 ja maailmanmestaruuskilpailuihin Oberstdorfissa 2005, Sapporossa 2007, Oslossa 2011 ja Val di Fiemmessä 2013. Similän paras henkilökohtainen sijoitus arvokilpailuissa oli Oberstdorfin MM-kisojen yhdistelmäkilpailun kolmastoista sija.
Maastohiihdon maailmancupissa Similä sijoittui kahdesti kymmenen parhaan joukkoon. Helmikuussa 2005 hän oli Falunissa yhdistelmäkilpailun kahdeksas ja maaliskuussa 2006 kahdeksas Oslon 50 kilometrin vapaan tyylin kilpailussa.
Hiihtouransa jälkeen Similä on työskennellyt urheiluvälinemyyjänä.
Dopingkäry.
Similä kärysi dopingista keväällä 2014. Similän 9. maaliskuuta 2014 antama näyte sisälsi kiellettyä EPO-hormonia. Hän sai kahden vuoden toimintakiellon ja kaikki hänen tuloksensa 9. maaliskuuta 2014 lähtien hylättiin. Suomen Hiihtoliitto päätti lokakuussa 2014 vaatia Similältä 40 000 euron korvaukset kilpailusopimuksen rikkomisen vuoksi.
Doping-käryn julkistamisen yhteydessä Similä ilmoitti lopettavansa hiihtouransa. Hän kuitenkin palasi takaisin kisoihin kilpailukiellon päättymisen jälkeen vuonna 2016.
Raatti

Raatti on kylä Kuopion kaupungin Nilsiän pitäjässä Pohjois-Savossa samannimisen järven länsipuolella ja Syväri-järven itärannalla, noin 13 kilometriä koilliseen Nilsiän kirkonkylältä.
Anapola Mushkadiz

Anapola Mushkadiz on meksikolainen näyttelijä. 
Mushkadiz esiintyi Carlos Reygadasin ohjaamassa elokuvassa "Batalla en el Cielo" (2005), joka oli ehdolla Cannesin elokuvajuhlilla Kultaisen Palmun saajaksi. Mushkadiz ei aiemmin ollut toiminut lainkaan näyttelijänä, vaan hän on ammatiltaan taidesuunnittelija. Sittemmin hän on esiintynyt myös italialaisen Alex Infascellin ohjaamassa kauhuelokuvassa "Hate 2 O".
Saattohinaaja

Saattohinaaja (englanniksi "escort tug") on hinaajatyyppi, joka on köydellä kiinni säiliöaluksen tai muun suuren aluksen perässä. Hinaaja seuraa täydessä vauhdissa mukana ja tarvittaessa ohjaa saatettavaa alusta, hidastaa sitä tai pysäyttää sen kokonaan.
Baltimax-säiliöalus pysähtyy 14 solmun (26 km/h) nopeudesta noin 10 laivanmitan eli noin 3 kilometrin matkalla. Alus kuitenkin menettää helposti ohjattavuutensa koneiden käydessä täydellä teholla takaperin. Siksi käytetään ja usein nimenomaan vaaditaan käytettäväksi saattohinaajaa.
Saattohinaajan noin 80-metrinen keulaköysi kiinnitetään säiliöaluksen perään avomerellä. Hinaajan on kyettävä ohjaamaan säiliöalusta vetämällä sen perästä sivulle ja vaihtamaan nopeasti puolta, jotta kääntyminen pysähtyy. Perinteinen hinaaja kellahtaa kuitenkin herkästi kumoon, jos hinausköyteen kohdistuu äkillinen veto. Siksi saattohinaaja vaatii erityissuunnittelua, vaikka se saaristoväylällä ja satamassa toimii kuten tehokas tavallinen satamahinaaja. Saattohinaajalle alusten saattaminen on mahdollista kovassakin merenkäynnissä, sillä vakiovoimavintturi pitää köyden kireyden haluttuna.
Saattohinaajat jaetaan kahteen ryhmään sen perusteella, että ovatko potkurit aluksen perässä ("stern drive") vai aluksen pohjan alla ("tractor tug").
Petri Skriko

Petri Kalevi Skriko (s. 13. maaliskuuta 1962 Lappeenranta) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Skriko oli laitahyökkääjä. Hän on nykyään Viron jääkiekkomaajoukkueen päävalmentaja.
Ura.
Skriko aloitti uransa liigatasolla vuonna 1980 Saimaan Pallon joukkueessa pelattuaan jo sitä ennen SaiPassa yhden kauden I-divisioonaa. Kaudella 1983–1984 Skriko teki SM-liigauransa ennätyksen tehden 32 pelatussa ottelussa 25 maalia ja 26 syöttöpistettä. Kauden jälkeen Vancouver Canucks varasi Skrikon NHL:ään vuoden varaustilaisuuden kahdeksannella kierroksella numerolla 157. Hän siirtyi Canuksiin syksyllä 1984. 
Kaudella 1985–1986 Canucksissa Skrikosta tuli ensimmäinen joukkueen sisäisen pistepörssin voittanut suomalainen NHL-pelaaja. Kuuden ja puolen kauden Canucks-ura päättyi kun Skriko kaupattiin Boston Bruinsiin kesken kauden 16. tammikuuta 1991. Kaupassa Bruins luovutti Canucksille toisen kierroksen varausvuoron seuraavan kesän varaustilaisuuteen. Canucks käytti vuoron varaamalla Mike Pecan. Skriko pelasi kauden loppuun Bruinsin organisaatiossa, mutta tilille kertyi vain 28 peliä.
Seuraavalla kaudella 1991–1992 Skriko ehti pelata kahdeksan ottelua Bruinsin paidassa ennen kuin hänet 29. lokakuuta vaihdettiin jälleen. Skriko siityi Winnipeg Jetsiin, joka luovutti Bostonille keskushyökkääjä Brent Ashtonin. Kauden 1992–1993 alussa Skriko teki vapaana pelaajana sopimuksen San Jose Sharksin kanssa, mutta pelasi siellä vain 17 ottelua ennen sopimuksen purkua ja siirtymistään takaisin SM-liigaan. Skriko pelasi kauden loppuun Kiekko-Espoon joukkueessa ja teki 18 ottelussa yhdeksän tehopistettä. Tämän jälkeen Skriko pelasi vielä kuusi kautta Tanskan pääsarjassa Herning Blue Foxin joukkueessa. Tänä aikana Skriko oli voittamassa neljästi Tanskan-mestaruutta.
NHL:ssä Skriko pelasi runkosarjassa yhteensä 541 ottelua, joissa hän teki 183 maalia ja antoi 222 maaliin johtanutta syöttöä eli yhteensä 405 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän teki 28 ottelussa viisi maalia ja yhdeksän syöttöpistettä eli 14 tehopistettä.
Pelaajauransa jälkeen Skriko on toiminut valmentajana muun muassa SaiPassa ja Tanskassa, jossa hän myös pelasi peliuransa loppuvuosina. SaiPassa Skrikon pelinumero 9 on jäädytetty ja nostettu Kisapuiston jäähallin kattoon. Saatuaan potkut Odense Bulldogsin päävalmentajan tehtävästä Skriko ryhtyi Washington Capitalsin Euroopan-pelaajatarkkailijaksi. Skriko toimi tehtävässä kevääseen 2016 asti ja vaihtoi sitten seuraavalle kaudelle Calgary Flamesin organisaatioon. Toimittuaan yhden vuoden Calgaryn pelaajatarkkailijana Skriko palasi Eurooppaan. Seuraavat kaksi kautta Skriko toimi tanskalaisen Herning Blue Foxin päävalmentajana. Hän on nykyään Viron jääkiekkomaajoukkueen päävalmentaja. 
Skriko on valittu Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 141.
Yksityiselämä.
Skriko on naimisissa Agnes Skrikon kanssa.
Kymen vaalipiiri

Kymen vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri vuosina 1948–2013. Vaalipiiri käsitti Kymenlaakson ja Etelä-Karjalan maakuntien alueet. Vuoden 2011 vaaleissa Kymestä valittiin eduskuntaan kaksitoista kansanedustajaa. Vuonna 2013 vaalipiiri yhdistettiin Etelä-Savon vaalipiirin kanssa, ja niistä muodostettiin Kaakkois-Suomen vaalipiiri, jota käytettiin ensimmäisen kerran vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Vuosina 1950–1988 vaalipiiriä käytettiin myös presidentin valitsijamiesvaaleissa.
Kymen vaalipiiri muodostettiin vuonna 1948, kun entiset Kymen läänin läntinen ja Kymen läänin itäinen vaalipiiri yhdistettiin. Nämä olivat perua vastaavista Viipurin läänin vaalipiireistä, jotka nimettiin uudelleen vuonna 1945, kun suurin osa Viipurin läänistä luovutettiin Neuvostoliitolle. Vuonna 1948 vaalipiiristä valittiin vielä 32 kansanedustajaa, kun Karjalan siirtoväki äänesti pääosin entisen kotipaikkansa mukaan Kymen läänin vaalipiirin ehdokkaita. Vuonna 1949 Kymen lääniin ja siten Kymen vaalipiiriin liitettiin Uudenmaan läänistä Anjalan, Elimäen, Iitin, Jaalan ja Kuusankosken kunnat.
Lakkautettaessa 2013 vaalipiiriin kuuluneet kunnat olivat Hamina, Iitti, Imatra, Kotka, Kouvola, Lappeenranta, Lemi, Luumäki, Miehikkälä, Parikkala, Pyhtää, Rautjärvi, Ruokolahti, Savitaipale, Taipalsaari ja Virolahti. Vaalipiirin entisiä kuntia olivat Anjala, Anjalankoski, Elimäki, Haapasaari, Jaala, Joutseno, Karhula, Kuusankoski, Kymi, Lappee, Lauritsala, Nuijamaa, Saari, Simpele, Sippola, Suomenniemi, Uukuniemi, Valkeala, Vehkalahti ja Ylämaa.
Vaalipiirin selkeä valtapuolue oli pitkään SDP.
Anal Cunt

Anal Cunt oli yhdysvaltalainen grindcore -yhtye. Seth Putnam perusti sen vuonna 1988 Massachusettsissa.
Anal Cunt herätti huomiota epäkorrekteilla kappaleillaan, kuten ”I Sent Concentration Camp Footage to America's Funniest Home Videos”, ”I Sent a Thank You Card to the Guy Who Raped You”, ”I Lit Your Baby on Fire”, ”You're Pregnant, So I Kicked You in the Stomach” ja ”Chris Barnes is a Pussy”.
Yhtyeen sanoituksissa keskeisiä teemoja olivat muun muassa naisviha, homofobia, antisemitismi ja rasismi. Yhtyeen sanoituksissa esiintyi myös loukkauksia muita saman genren yhtyeitä sekä Anal Cuntin entisiä jäseniä kohtaan. Yhtyeen kaikkea pilkkaava, mitään kumartelematon ja kieron huumorintajun sävyttämä linja piti, sillä esimerkiksi kappaletta "You're In A Coma" innostuttiin soittamaan Putnamin tapauksen jälkeen.
Lokakuussa 2004 Putnam sai sairauskohtauksen ja vaipui kahdeksi kuukaudeksi koomaan nautittuaan crackia, heroiinia, alkoholia ja suuren määrän Ambien-unilääkettä. Lääkärit uskoivat Putnamin joutuvan vegetatiiviseen tilaan loppuelämäkseen, mutta hän toipui. Keikoille Putnam palasi, tosin ensimmäisen esiintymisensä hän joutui hoitamaan istualtaan.
Yhtyeen solisti Seth Putnam kuoli 11. kesäkuuta 2011 sydänkohtaukseen. Putnamin kuoleman aikaan Anal Cunt oli parhaillaan studiossa nauhoittamassa uutta materiaalia. Tämän jälkeen yhtye lopetti toimintansa. Kitaristi Josh Martin kuoli tapaturmaisesti toukokuussa 2018.
Ventoniemi

Ventoniemi Oy on vuonna 1928 perustettu linja-autoliikennettä harjoittava perheyritys. Ventoniemi Oy liikennöi vakiovuoroliikennettä Uudenmaan ja Hämeen alueilla. Ventoniemi Oy on hyvin merkittävä tilausajoliikenteen hoitaja Uudellamaalla ja pääkaupunkiseudulla. Busseja (65 kpl) Ventoniemellä on 16-paikkaisista pikkubusseista isoon 66-paikkaiseen bussiin asti. Varikot sijaitsevat Hyvinkäällä, Jokelassa, Lammilla, ja Mäntsälässä. 
Yhtiön perusti Väinö Ventoniemi vuonna 1928 aloittaen taksiliikenteen Mäntsälässä. Kuorma-autoliikenne alkoi vuonna 1930. Linja-autoliikenteen hän aloitti vuonna 1936 linjalla Jokela–Hyvinkää–Helsinki. 1950-luvulla liiketoiminnan kasvaessa rakennettiin Jokelaan liiketilat ja autotallit huoltotiloineen. Väinö Ventoniemi sai liikenneneuvoksen arvonimen vuonna 1977.
Ventoniemi Oy on mm. yritysostojen myötä kasvanut. Vuonna 1982 Ventoniemi osti Riihimäen Liikenne Oy:n ja vuonna 1985 mäntsäläläisen P. Sillanpää Oy:n. 70-luvulla toiminnan yhä kasvaessa rakennettiin Hyvinkäälle uudet toimitilat, ja samalla toimialat eriytettiin osakeyhtiöihin, jolloin syntyivät Ventoniemi Oy ja Ventoniemen Sora Oy. 
Henkilökuntaa Ventoniemi-yhtiöillä on n. 150.
Ventoniemen Sora Oy jalostaa ja toimittaa soraa ja kiviaineksia Etelä-Suomen rakentajille ja rakennusteollisuudelle. Kuljetuskalustona 15 perävaunullista kuorma-autoa. Ventoniemen Sora Oy toimittaa kaikki rakentamiseen tarvittavat soralaadut.
Ventoniemi Yhtiöt on edelleen perheyritys ja yritystoimintaa hoitaa jo kolmas polvi. Vuodesta 2021 lähtien toimitusjohtajana on toiminut Ville Ventoniemi.
Perustajan, Väinö Ventoniemen, poika Tapio Ventoniemi (1936–2015)) toimi yrityksessä nuoresta lähtien ja vielä senkin jälkeen kun jäi virallisesti eläkkeelle vuonna 2000.
Tauno Hannikainen

Tauno Heikki Hannikainen (26. helmikuuta 1896 Jyväskylä – 12. lokakuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kapellimestari ja sellotaiteilija. Oman arvionsa mukaan hän johti noin sataa huomattavaa orkesteria kaikissa maanosissa, ja häntä voi näin pitää ensimmäisenä kansainvälisen uran tehneenä suomalaiskapellimestarina.
Elämä ja ura.
Hannikainen opiskeli sellonsoittoa Bror Perfeltin ja Ossian Fohströmin ohjauksessa vuosina 1914–1916 ja 1917–1918 ja Pablo Casalsin johdolla Pariisissa vuonna 1921 ja orkesterinjohtoa Pariisissa, Wienissä ja Berliinissä vuosina 1924–1930. 
Hannikainen toimi kauden 1916–1917 Helsingin kaupunginorkesterin sellistinä, sitten Suomalaisen Oopperan johtajana 1922–1927 ja Turun kaupunginorkesterin johtajana 1927–1940.
Vuonna 1940 Hannikainen matkusti vierailevaksi kapellimestariksi Yhdysvaltoihin, jonne hän sodan vuoksi jäi vuoteen 1950 saakka. Hän toimi siellä Bostonin sinfoniaorkesterin kapellimestarina, Duluthin sinfoniaorkesterin johtajana vuosina 1942–1947 ja sitten Chicagon sinfoniaorkesterin apulaiskapellimestarina 1947–1950. Hannikainen palasi Suomeen, kun Chicagon orkesterin johtoon nousi Rafael Kubelík, mikä oli Hannikaiselle suuri pettymys, kun hän ei odotustensa vastaisesti saanut itse paikkaa. Hän katsoi olevansa Kubelíkia arvostetumpi kapellimestari ja merkittävien konserttien kritiikin perusteella olikin, mutta hän johti paljon populaarikonsertteja ollessaan "adjacent conductor". Hän ei halunnut jäädä Kubelíkin alaiseksi, mutta jos valituksi olisi tullut joku hänen mielestään merkittävämpi, kuten Arturo Toscanini, Wilhelm Furtwängler tai Bruno Walter, hän olisi jäänyt.American Conservatory of Music nimitti Hannikaisen kunniatohtoriksi vuonna 1950. Suomeen palattuaan Hannikainen toimi Helsingin kaupunginorkesterin ylikapellimestarina 1951–1963.
Hannikainen on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Tauno Hannikainen oli säveltäjä P. J. Hannikaisen poika. Hänen veljensä Ilmari, Arvo ja Väinö Hannikainen olivat myös merkittäviä konserttimuusikoita ja säveltäjiä. 1910-luvulla Hannikainen perusti veljiensä Ilmarin ja Arvon kanssa yhtyeen Hannikainen Trio.
Arkistonauhat.
Kansalliskirjastoon on digitoitu Hannikaisen 621 nauhaa käsittävä kelanauhakokoelma, jossa on nauhoituksia hänen omista konserteistaan ja kollegoiden konserteista sekä perhekeskusteluja. Nauhoituksista monet ovat NEB-radioyhtiön lähetyksistä tehtyjä nauhoituksia ajalta, jolloin Hannikainen asui Yhdysvalloissa. Nauhoissa on eniten hänen omista esityksistään tehtyjä taltiointeja, muun muassa Chicagon kaudelta 1940-luvulta. Hannikaisen kuoleman jälkeen nauhat oli lahjoitettu Jyväskylän konservatoriolle, jolla ei kuitenkaan ollut varaa arkistoida niitä. Kapellimestari Tuomas Hannikainen löysi ne vuonna 2000 konservatorion rehtorin autotallista.
Alençon

Alençon on Normandiassa, Ranskassa sijaitseva Ornen departementin pääkaupunki. Kaupunki kuuluu Basse-Normandien hallintoalueeseen. Kaupunki sijaitsee noin 170 kilometrin päässä Pariisista. Vuonna 2006 kaupungin asukasluku oli 28 458 ja väestötiheys 2 664,4 asukasta neliökilometrillä.
Kaupungin merkittävin teollisuudenala on muoviteollisuus.
Kati Venäläinen

Kati Susanna Venäläinen (o.s. Sundqvist, s. 15. helmikuuta 1975 Noormarkku) on Puijon Hiihtoseuraa edustava suomalainen hiihtäjä. Venäläinen on 164 senttimetriä pitkä ja hän painaa 58 kilogrammaa. Venäläisen valmentajana toimi hänen miehensä Mika Venäläinen. 
Venäläisen paras saavutus on vapaan hiihtotavan sprinttihiihdon MM-hopea vuoden 2001 Lahden MM-kisoista. Hän osallistui kaikkiaan neljiin MM-kisoihin 1997–2003. Val di Fiemmessä 2003 hän oli vapaan sprintissä viidestoista.
Venäläinen on ollut mukana kolmissa olympialaisissa (1998, 2002 ja 2006). Niistä paras henkilökohtainen sijoitus on takaa-ajon 16. sija Salt Lake Cityssä 2002. Sen lisäksi hän on sijoittunut 41:nneksi perinteisen tyylin 15 kilometrillä 1998, 18:nneksi vapaan hiihtotavan sprintissä, 28:nneksi perinteisen tyylin 10 kilometrillä ja seitsemänneksi viestissä 2002 sekä 29:nneksi sprintissä, 43:nneksi perinteisen tyylin 10 kilometrillä ja seitsemänneksi viestissä 2006.
Maailmancupissa Venäläinen on sprintissä ollut parhaimmillaan kolmas (28. helmikuuta 2000 Tukholmassa), muilla matkoilla yhdeksäs (Falunissa 2001 10 km:llä).
Rudi Ball

Rudi Ball (27. maaliskuuta 1910 Berliini – syyskuu 1975 Johannesburg) oli saksalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Ball oli hyökkääjä.
Ball oli ainoa juutalaistaustainen pelaaja natsi-Saksan joukkueessa talviolympialaisissa 1936. 
Ball nimettiin Hockey Hall of Fameen vuonna 2004. 
Ura.
Ball aloitti uransa Berliner SC:n joukkueessa, jossa hän pelasi 1928–1933. Tämän jälkeen hän pelasi vuoden Sveitsissä EHC St. Moritzissa, ja kaksi vuotta Italiassa Diavoli Rossi Nerissä, kunnes palasi takaisin Berliner SC:hen, jossa jatkoi vuoteen 1948, jonka jälkeen hän muutti Etelä-Afrikkaan jonne hänen vanhempansa olivat muuttaneet jo vuonna 1936. Etelä-Afrikassa Ball edusti Tigers IHC:tä kaudella 1949–1950 ja Wolves IHC:tä kaudella 1950–1951. Ball lopetti uransa vuonna 1952. Uransa aikana Ball voitti Saksan jääkiekkomestaruuden kahdeksan kertaa ja Etelä-Afrikan mestaruuden kerran (1951). Ball on myös kolminkertainen Spengler Cupin voittaja.
Maajoukkueurallaan Ball esiintyi Saksan paidassa 49 kertaa. Näissä otteluissa hän teki 19 maalia. Saksan rivissä hän oli voittamassa olympiapronssia 1932 ja MM-hopeaa 1930. Ball ja miekkailija Helene Mayer olivat ainoat juutalaistaustaiset osanottajat voimakkaan antisemitististä rotupolitiikkaa harjoittaneen natsi-Saksan olympiajoukkueissa. Molemmat olivat juutalaisen isän ja kristityn äidin lapsina voimassa olleiden Nürnbergin lakien mukaan "sekarotuisia" minkä perusteella heidän kansalaisoikeuksiaan oli rajoitettu. Vuonna 2004 Ball valittiin Kansainvälisen jääkiekkoliiton Hall of Fameen.
Aimo Rikka

Aimo Rikka (23. tammikuuta 1915 Kotka – 17. tammikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen kommunisti, joka toimi Suomi-Neuvostoliitto-Seuran pääsihteerinä vuosina 1944–1947 sekä myöhemmin suomalais-neuvostoliittolaisen kauppakamarin pääsihteerinä.
Työläisperheestä lähtöisin ollut Rikka kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1935 ja opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa. Hänet valittiin 1937 Akateemisen Sosialistiseuran (ASS) puheenjohtajaksi ja siellä hän tutustui vasemmistoälykköihin kuten Mauri Ryömään ja Elvi Sinervoon. Talvisodan aikana Rikka yritti piiloutua maan alle, mutta jäi kiinni ja joutui Ryömän tavoin vankileirille Tammisaareen. Sodan jälkeen perustettiin vuonna 1940 Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seura, jossa Ryömä toimi puheenjohtajana ja Rikka sihteerinä. Järjestön suosio kasvoi nopeasti, joten viranomaiset lakkauttivat sen. Jatkosodan aikana Rikka oli jälleen maan alla ja pyöritti Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) salaista toimintaa. Rikka toimitti lehtiä "Sosialismin Airut" ja "Humanité". Toimitustyössä Rikalla oli erimielisyyksiä Yrjö Leinon kanssa ja Leino syrjäytti Rikan puoluejohdosta joulukuussa 1941. Vuonna 1942 Valpo sai selville Rikan salaisen asunnon sijainnin, jolloin hänet pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan. Presidentti Risto Ryti kuitenkin armahti hänet 1943 ja tuomio muutettiin elinkautiseksi. Rikka vapautui sodan päätyttyä vuonna 1944.
Jatkosodan jälkeen Rikasta tuli vastaperustetun uuden Suomi-Neuvostoliitto-Seuran pääsihteeri. Hän joutui kuitenkin pian epäsuosioon SKP:ssä. Suurimpana syynä tähän olivat kriittiset näkemykset Neuvostoliitosta, joita hän oli esittänyt vierailtuaan ensi kertaa Moskovassa vuonna 1946. Hänet syrjäytettiin SNS:n johdosta seuraavana vuonna ja erotettiin lopulta SKP:stä kesällä 1952 ”puoluevastaisuudesta” syytettynä. Vuonna 1968 Rikalle tarjottiin mahdollisuutta palata puolueeseen, mutta hän ei ottanut jäsenkirjaa vastaan. Hän toimi 1947–1983 suomalais-neuvostoliittolaisen kauppakamarin pääsihteerinä ja sai 1972 konsulin arvonimen.
Risto Mattila

Risto Mattila (s. 4. helmikuuta 1981 Kannus) on suomalainen uransa lopettanut lumilautailija ja big airin maailmanmestari vuodelta 2003.
Mattila oli Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 16:s ja Torinon olympialaisissa 2006 kymmenes half-pipessa. Hän voitti urallaan muun muassa US Openin (2005), European Openin (2005) ja Nissan X-Trailin (2007).
Vuoden suomalainen lumilautailija Mattila oli vuosina 2003 ja 2004.
Mattila aloitti lumilautailun 13-vuotiaana Louekalliolla yhdessä olympia-pronssimitalisti Markku Kosken kanssa. Hänen seuransa on Snowboard Junkies. Hän harrastaa lumilautailun lisäksi tennistä, skeittausta ja breakdancea. Lumilautailu on kuitenkin ainoa laji, jota hän on harrastanut kilpailumielessä.
Tapio Luusua

Tapio Petteri Luusua (s. 4. elokuuta 1981 Pelkosenniemi) on entinen suomalainen freestyle-hiihtäjä. 
Hän on kumparelaskun hopeamitalisti sekä parikumpareiden pronssimitalisti Japanin Inawashirossa 2009 käydyistä freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailuista. Lisäksi hän on voittanut kaksi maailmancupin osakilpailua kumparelaskussa. Salt Lake Cityn olympialaisissa Luusua sijoittui viidenneksi. Luusua valittiin myös Torinon olympialaisiin, mutta hän joutui viime hetkellä jäämään kisoista pois selittämättömien päänsärkykohtausten vuoksi.
Luusuan seura oli Pyhätunturin Slalom Seura. Luusua on 185 senttiä pitkä ja painaa 75 kiloa. Hänen valmentajanaan toimi Pekka Lehtikallio. Hän on opiskellut Lapin yliopistossa laskentatointa ja hänellä on tutkinto alalta. 
Luusua lopetti urheilu-uransa kauden 2009–2010 jälkeen.
Menachem Mendel Schneerson

Menachem Mendel Schneerson (18. huhtikuuta 1902 Mykolajiv, Hersonin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 12. kesäkuuta 1994 Manhattan, New York City, Yhdysvallat) oli merkittävä ortodoksijuutalainen rabbi ja Chabad-Lubavitch -järjestön seitsemäs ja viimeinen "rebbe" (henkinen johtaja). Schneerson tunnettiin myös nimellä the Rebbe.
Schneerson ilmoitti maailman olevan pelastuksen ja Messiaan tulon kynnyksellä, ja monet hänen kannattajistaan juhlivat häntä hänen elinaikanaan kauan odotettuna juutalaisena Messiaana.
Pneumatologia

Pneumatologia (&lt; , "henki" ) tarkoittaa kristinuskossa oppia Pyhästä Hengestä ja toisaalta sitä tutkivaa akateemisen teologian osa-aluetta. Akateeminen pneumatologia on osa dogmatiikkaa ja systemaattista teologiaa.
Filon Aleksandrialainen on pneumatologian perustanlaskijoita. Pneumatologiaa kehitti patristisella ajalla etenkin Augustinus. Pyhä Henki on "patris et filii copula", rakkauden side Isän ja Pojan mutta myös Jumalan ja uskovien välillä: kirkko on 'Pyhän Hengen temppeli'.
Katoliset korostavat Pyhän Hengen inspiroineen kirkon, joka kanonisoi Raamatun; protestantit korostavat Pyhän Hengen inspiroineen apostolit, jotka kirjoittivat Raamatun.
Shaolin

Shaolin () on chán-buddhalainen (zen) luostarialue Kiinan Henanin maakunnan Zhengzhoun prefektuuritason kaupungin Denfengin piirikuntatason kaupungissa, 13 kilometriä Denfengin keskuksesta luoteeseen.
Perimätiedon mukaan 500-luvulla elänyt, Intiasta muuttanut zenbuddhalainen munkki Bodhidharma saarnasi ja mietiskeli siellä. Hän kehitti keskeisen pohjan chán-buddhalaisuudelle. Shaolinin temppelissä harjoitetun näkemyksen keskeisenä voimaannuttavana hahmona on Kinnara-jumalatar. Luostari kasvoi erityisesti Sui- ja Tang-dynastioiden aikana. Rosvojen ja muiden vihollisten uhkaamina Shaolin-munkit kehittivät itsepuolustuslajeja, jotka nykyään tunnetaan Shaolin kungfuna. Shaolinin munkkien elämä on askeettista ja kurinalaista.
Vuonna 2010 luostari on lisättiin Denfengin "Taivaan ja maan keskuksen" historiallisten kohteiden osana Unescon maailmanperintölistalle.
Rotting Christ

Rotting Christ on kreikkalainen metallimusiikin yhtye. Se perustettiin Ateenassa vuonna 1987.
Yhtyeen sanoitukset liittyvät usein mytologiaan ja okkultismiin. Yhtyeen tyylilaji on vaihdellut grindcoresta black metaliin ja goottimetalliin.
Historia.
Yhtye on perustivat veljekset Sakis ja Themis Tolis vuonna 1987. Veljeksillä oli aiemmin vuonna 1985 perustettu yhtye nimeltä Black Church. Rotting Christ aloitti grindcore-yhtyeenä ja vaihtoi black metaliin kun basisti Jim Patsouris liittyi yhtyeeseen. Yhtye julkaisi EP-levyn "Passage to Arcturo" vuonna 1991 ja ensimmäinen täyspitkä albumi "Thy Mighty Contract" julkaistiin vuonna 1993.
Albumi "The Heretics" julkaistiin vuonna 2019. Ensimmäinen kappale "Fire, God and Fear" albumilta julkaistiin vuonna 2018.
Yhtyeen albumi "Pro Xristou" julkaistiin vuonna 2024. Albumin äänittäminen alkoi vuonna 2023.
Julkisuus.
Vastauksena syytöksiin katolilaisuuden vastaisuudesta yhtye on kertonut, ettei ole satanistinen, vaan että demokraattisesta yhteiskunnassa jokainen voi kutsua uskontoa kuten haluaa.
Vuonna 2005 Megadeth-yhtyeen Dave Mustaine kieltäytyi esiintymässä Ateenassa mikäli Rotting Christ esiintyy väittäen yhtyettä satanistiseksi. Rotting Christin Sakis Tolis ihmetteli Mustainen käytöstä sanoen yhtyeen olevan kriittinen uskontoa kohtaan. Nuclear Assaultin ja Anthraxin basisti Dan Lilker liittyi puolustamaan Rotting Christia ja ihmetteli Mustainen käytöstä.
Józef Rotblat

Józef Rotblat (4. marraskuuta 1908 Varsova, Puola – 31. elokuuta 2005 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli puolalaissyntyinen, pitkään Britanniassa työskennellyt fyysikko. Vuonna 1995 Rotblat sai Nobelin rauhanpalkinnon yhdessä Pugwash Conferences on Science and World Affairs -organisaation kanssa ydinaseriisunnan edistämisestä.
Rotblat valmistui Varsovan yliopistosta ja työskenteli yliopistossa ja muissa tieteellisissä instituutioissa vuoteen 1939 asti. Silloin hän sai työpaikan Liverpoolin yliopistosta. Vuonna 1944 hänet palkattiin Yhdysvaltoihin ydinpommin valmistamista tavoittelevaan Manhattan-projektiin. Kun hänelle selvisi, ettei Natsi-Saksa pystyisi valmistamaan vastaavaa pommia, hän erosi hankkeesta ja palasi Liverpooliin. Vuonna 1950 hän siirtyi Lontooseen harjoittamaan lääketieteellistä fysiikkaa.
Rotblatista tuli yksi huomattavimmista ydinvarustelukisan arvostelijoista. Hän allekirjoitti Russellin–Einsteinin manifestin 1955 ja perusti Bertrand Russellin kanssa Pugwash-konferenssin 1957. Hän toimi kylmästä sodasta huolimatta lännen ja idän tieteilijöiden välisenä yhdyssiteenä. Hän ajatteli, että tieteilijöillä tulisi olla lääkärien Hippokrateen valaa vastaava moraalinen ohjeisto.
Master of Orion II

Master of Orion II: Battle at Antares (lyhyesti "MOO2") on Simtexin kehittämä ja MicroProsen julkaisema strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna MS-DOS:lle ja Windowsille ja seuraavana vuonna Macintoshille.
Peli on jatko-osa "Master of Orionille".
Pelaaminen.
Suurimpina muutoksina edeltäjäänsä verrattuna saapuivat moninpeli ja johtajien lisääminen. Johtajille oli erikoisominaisuuksia, jotka vaikuttivat muun muassa planeetan tuotantoarvoihin tai aluksen ominaisuuksiin. Peli lisäsi myös kolme uutta rotua ja mahdollisuuden luoda omansa. Jokaisen rodun taipumus tutkia tiettyä tieteenhaaraa poistettiin, jotta tutkimus olisi enemmän yhdenmukaisempaa. Pelaajalle annettiin nyt myös säätää hallitsemiaan planeettoja yksityiskohtaisemmin, nyt pelaajalla oli käytännössä mahdollisuus päättää muun muassa jokaisen yksittäisen rakennuksen valmistumisesta. Osa näistä uudistuksista olivat lainattu suoraan Simtexin edellisestä pelistä, Master of Magicista.
Vaikkakin MOO2 oli ilmestyessään välitön menestys, edellisen sarjan osan fanit ottivat pelin vastaan ristiriitaisin tuntein. Toiset pitivät lisääntyneistä pelimahdollisuuksista ja toiset taas suosivat alkuperäisen yksinkertaisempaa lähestymistapaa. Suurin osa pelaajista piti peliä kuitenkin onnistuneena jatko-osana.
Kyseinen peli on keskimmäinen kolmen pelin sarjasta. Master of Orion 3:sen kehitti Quicksilver Software- pelistudio ja sen julkaisi Infogrames 25 helmikuuta, 2003.
Michiko

Michiko (), Japanin keisarinna emerita, (syntyjään Michiko Shōda, , s. 20. lokakuuta 1934 Tokio) on Japanin hallitsevan keisarin Naruhiton äiti ja entisen keisarin Akihiton puoliso. Hän on ensimmäinen ei-ylhäistä sukua oleva, joka on naitu keisarilliseen perheeseen. Michiko oli aiemmin kruununprinsessa ja myöhemmin keisarinna, ja hänestä on tullut kautta aikain näkyvin ja matkustanein keisarinna Japanin historiassa.
Michiko ja Akihito vihittiin 10. huhtikuuta 1959. Keisaripari heistä tuli keisari Hirohiton 7. tammikuuta 1989 tapahtuneen kuoleman jälkeen.
Keisarinnan sanotaan olevan suomalaisen musiikin ja Muumien ystävä. Hän on myös soittanut pianoa ja esiintynyt valikoiduille vieraillensa.
Akihitolla ja Michikolla on kolme lasta:
Kihlajaisten taustaa.
Michikon ja Akihiton kihlaus vuonna 1958 oli poikkeuksellinen, koska Michiko ei ole korkeaa syntyperää. Australialaisessa "Women's Weekly" -lehdessä vuonna 1959 julkaistun kirjoituksen mukaan 80 prosenttia erääseen kyselyyn vastanneista ei pitänyt Michikoa sopivana puolisona Akihitolle. Kansan mieli kuitenkin muuttui, osaksi näyttävän mediakampanjan ansiosta, ja varsinkin nuoret alkoivat ihailla Michikoa.
Samassa lehtiartikkelissa kerrottiin, että kolme keisarillista palvelijaa vei Michikolle kihlajaislahjan Akihitolta: kultaisen lautasen, jolle oli aseteltu merilevää, kuivattua kalaa sekä kastanjoita avio-onnen merkiksi. Palvelijoilla oli mukanaan yli 600 vuotta vanha miekka, joka vanhan tavan mukaan paljastetaan tulevalle keisarinnalle hänen siveytensä suojelemiseksi. Michikolle esitettiin kosinta Akihiton nimissä ja Hirohiton määräyksestä. Sitten palvelijat polvistuivat ja kutsuivat Michikon keisarilliseen palatsiin, jossa keisariperhe odotti häntä. Hirohito kävi kuitenkin palatsin temppelissä pyytämässä esi-isiltään anteeksi, että hyväksyi aatelittoman naisen kruununprinssin puolisoksi.
Uusinta Ensemble

Uusinta Ensemble on Grammy-palkittu suomalainen kamariyhtye, joka on keskittynyt nykymusiikin esittämiseen. Vuoteen 2013 saakka yhtye tunnettiin nimellä ”Uusinta-kamariyhtye”, englanniksi "Uusinta Chamber Ensemble".
Uusinta perustettiin vuonna 1998 säveltäjä Osmo Tapio Räihälän aloitteesta, ja alkuvaiheessa sen jäsenistössä oli poikkeuksellisen runsaasti säveltäjiä, kuten Max Savikangas, Riikka Talvitie, Kimmo Leppälä ja Lauri Toivio. 
Yhtye on kantaesittänyt runsaasti suomalaisten ja Pohjoismaiden säveltäjien musiikkia. Viime vuosina sen ohjelmisto on laajentunut jatkuvasti, mihin on vaikuttanut sen yhteistyö eri kansainvälisten toimijoiden ja festivaalien kanssa. Kotimaan lisäksi Uusinta Ensemble on esiintynyt Ranskassa, Espanjassa, Tanskassa, Norjassa, Ruotsissa, Saksassa, Virossa, Itävallassa ja Yhdysvalloissa. Yhtyeen New Yorkin debyytti huhtikuussa 2014 oli laajasti huomattu arvostelumenestys. Uusinta Ensemble julkaisi ensimmäisen levynsä, "at the edge of timen" vuonna 2004. Yhtyeen nykyiset jäsenet ovat eturivin nuoren polven suomalaisia muusikoita. Uusinta Ensemblen taiteellisena johtajana toimii säveltäjä Jarkko Hartikainen.
Uusinta Ensemblen sisällä toimii vakiintuneena kokoonpanona Uusinta-jousikvartetti. Uusinta Ensemble on tehnyt yhteisesiintymisiä mm. Helsingin kamarikuoron, ranskalaisen Ensemble Alephin, saksalaisen ensemble adapterin ja espanjalaisen Ensemble Espai Sonorin kanssa.
Uusinta Ensemble on kantaesittänyt mm. Oscar Bianchin Kimmo Hakolan, Osmo Tapio Räihälän, Olli Koskelinin, Veli-Matti Puumalan, Sebastian Fagerlundin ja Max Savinkankaan musiikkia. Kaudella 2009–2010 yhtye oli mukana EU:n tukemassa -projektissa&lt;ref name="http://www.fimic.fi/Fimic/fimic.nsf/0/176C5B2E9A88CEAEC22575D00047510F?opendocument"&gt;re:new -projekti Suomalaisen musiikin tiedotuskeskuksen sivuilla&lt;/ref&gt;, jolla promotoitiin eurooppalaista nykymusiikkia useissa Euroopan maissa. Hankkeeseen osallistui Suomesta Uusinta Ensemblen lisäksi Lapin kamariorkesteri. Uusinta Ensemble juhli syyskaudella 2009 toimintansa 10. vuotta. Helsingin Musiikkitalossa syksyllä 2011 alkanut Klang-nykymusiikkisarja sai alkunsa Uusinta Ensemblen piiristä.
Uusinta Ensemblen yhteydessä toimi aiemmin myös taidemusiikin julkaisemiseen keskittynyt Uusinta Kustannusosakeyhtiö, joka sittemmin on eriytetty yhtyeen toiminnasta.
Helsingin kamarikuoron, Uusinta Ensemblen, Nils Schweckendiekin, Anna Kuvajan ja Timo Kurkikankaan "Reconnaissance"-albumi voitti tammikuussa 2024 ICMA-palkinnon (International Classical Music Awards). Uusinta Ensemble voitti helmikuussa 2024 parhaan kuoroteoksen Grammy-palkinnon säveltäjä Kaija Saariahon "Reconnaissance"-kuoroteoksen levytyksestä. Sama albumi sai vuoden 2023 parhaan klassisen musiikin albumin Emma-palkinnon.
Master of Magic

Master of Magic ("MoM") on vuoropohjainen fantasiastrategiapeli. Pelin kehitti Steve Barcian luotsaama Simtex, jonka käsialaa olivat myös kaksi ensimmäistä Master of Orion -peliä.
Pelissä on monia samanlaisuuksia alkuperäisen Civilizationin kanssa, vaikkakin se käsittelee maailmaa, jossa taikuus on arkipäivää. Pelissä on kaksi toisiinsa yhdistynyttä maailmaa, valoisa maa ja tummasävytteinen "Myrror".
Uudelleenpelattavuudeltaan peli on omaa luokkaansa, kuten myös pahoista peliin jääneistä ohjelmointivirheistä. Huolimatta tästä, fanit eivät hyläneet peliä. Peli oli omiaan näyttäessään tietä tuleville vuoropohjaisille fantasiastrategiapeleille. Huhut jatko-osasta elävät yhä.
MoM liittyy vain löyhästi Simtexin Master of Orion -pelisarjaan. Master of Orionin muurahaismainen Klackon-rotu on yksi valittavista vaihtoehdoista ja pelin esittelemä idea kehittyvistä sankareista löysi tiensä Master of Orion II:een.
Gustav Jaenecke

Gustav Jaenecke (22. toukokuuta 1908 Berliini – 30. toukokuuta 1985 Bonn) oli saksalainen jääkiekkoilija ja tennispelaaja. Hän pelasi 1923–1945 Berlin Schlittschuhclubissa ja kävi vuonna 1944 pelaamassa myös SC Brandenburg Berlinissä. Jaenecke muutti 1945 Garmisch-Partenkircheniin ja siirtyi SC Reisensee -joukkueeseen. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 1951.
Jaenecke voitti urallaan 15 Saksan jääkiekkomestaruutta: Berlin Schlittschuhclubissa 1924–1926, 1928–1933, 1936 ja 1937, SC Brandenburgissa 1944 ja SC Reisenseessä 1947, 1948 ja 1950. Saksan jääkiekkomaajoukkueessa Jaenecke pelasi 1928–1939. Hän oli mukana voittamassa olympiapronssia 1932 olympiakisoissa.
Jaenecke pelasi jääkiekkouransa ohella myös tennistä. Hän voitti tenniksen Saksan-mestaruuden vuonna 1932 ja edusti Saksaa viidesti Davis Cupissa.
Yksityiselämä.
Jaenecke oli naimisissa tennistähti Gottfried von Crammin entisen puolison Elisabeth "Lisa" von Dobeneckin kanssa. Myöhemmin he erosivat ja Lisa meni naimisiin Wolfgang Ammanin kanssa.