tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Absalon

Absalon (n. 1128 Fjenneslev, Sjælland, Tanska – 21. maaliskuuta 1201 Sorø, Sjælland, Tanska) oli tanskalainen arkkipiispa ja valtiomies, jota pidetään Kööpenhaminan perustajana.
Elämä.
Absalon syntyi noin vuonna 1128 Fjenneslevissä Sjællandin saarella. Hän kuului vaikutusvaltaiseen sjællandilaiseen Hvide-sukuun. Hänen vanhempansa olivat Asser Rig ja tämän vaimo Inge. Asser Rigin isä oli mahtava Skjalm Hvide, joka oli ollut kuningas Sven Estridinpojan aikana koko Sjællandin päämies ja joka kuningas Eerik I Ejegodin kuoltua otti tämän pojan Knud Lavardin kasvatettavakseen. Absalonilla oli veli Esbern Snare sekä sisko Ingefred, muista sisaruksista ei ole tietoa. Absalon oli tulevan kuninkaan Valdemar I:sen lapsuudenystävä. Hän olikin auttamassa Valdemaria vuosien 1156-1157 aikana nousemaan Tanskan valtaistuimelle. Vuonna 1158 Absalon nimitettiin Roskilden piispaksi. Hän oli kuninkaan läheisin neuvonantaja ja tuki Valdemarin liittoutumista Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Fredrik I Barbarossan kanssa paavi Aleksanteri III:ta vastaan. Vuonna 1167 Absalon ja Valdemar sopivat paavin kanssa.
Absalon oli mukana päättämässä vendien muodostamaa uhkaa tanskalaisille laivoille johtamalla vuonna 1169 sotaretkeä ja valloitti vendien tukikohdan Rügenin. Alueen liittäminen Absalonin johtamaan Roskilden hiippakuntaan sai aikaan tanskalaisen ylivallan pohjoisessa Saksassa, joka kesti vuoteen 1225. Näihin aikoihin Absalon myös johti Havnin linnoituksen rakentamista. Tämä johti myöhemmin Kööpenhaminan kehittymiseen samalle paikalle. Hän oli keskeisenä toimijana Valdemarin isän Knud Lavardin kanonisoinnissa. Lisäksi hän vaikutti siihen, että Valdemarin poika Knuut kruunattiin vuonna 1170 Valdemarin kanssakuninkaaksi, mikä varmisti vallanperimyksen Valdemarin suvulle.
Vuonna 1177 Absalon valittiin Lundin arkkipiispaksi. Samalla hän toimi Knuutin holhoojana ja opasti häntä ottamaan itsenäisemmän aseman keisari Fredrik I:stä Knuutin tultua yksin kuninkaaksi vuonna 1182. Vuonna 1184 Absalon johti eteläisellä Itämerellä operaatiota, joka johti Tanskan hallintaan Pommerissa ja Mecklenburgissa. Tämän jälkeen hän palasi kirkollisiin tehtäviinsä.
Absalon kuoli 21. maaliskuuta 1201 Sorøssä.
Sourou

Sourou on yksi Burkina Fason 45 provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa Boucle du Mouhounin hallintoalueella. Sen pääkaupunki on Tougan, jossa on noin 15 000 asukasta.
Vuonna 2016 provinssissa arvioidaan olevan 280 500 asukasta.
Oubritenga

Oubritenga on provinssi Burkina Fason keskiosassa Plateau-Centralin hallintoalueella. Sen pääkaupunki on Ziniaré, jossa on hieman yli 60 000 asukasta. Koko provinssinssa asukkaita oli vuoden 2006 väestönlaskennassa yhteensä 237 290.
Anakreonttinen runous

Anakreonttinen runous on muinaiskreikkalaisen lyyrikon Anakreonin (500-luku eaa.) mukaan nimetty tyylisuuntaus eurooppalaisessa runoudessa 1700-luvulla. Anonyymiä kokoelmaa "Anakreonteia" pidetään Anakreonin tekemänä. Suuntauksen aiheita ovat rakkaus, ystävyys, luonto, viini ja seuranpito.
Synnytyspelko

Synnytyspelko ("horror partus") on tila, jossa raskaana oleva nainen kammoaa lähestyvää synnytystä. Naisista noin 5–6 % kärsii synnytyspelosta.
Syyt.
Synnytyspelolla voi olla monia syitä, joista ehkä tärkein on kipu, sillä se on voimakas synnytyksen aikana. Toinen merkittävä syy on itseluottamuksen puute ja pelko siitä, käykö lapselle jotain liian huonon synnyttäjän takia tai kestääkö oma fyysinen kunto. Pelkoa voi voimistaa myös synnytyksen kontrolloimattomuus, sillä nainen voi ajatella, että hän ei onnistu hallitsemaan itseään synnytyksen aikana. Pelkoa lisää myös kuoleman pelko, sekä synnyttäjän itsensä että lapsen suhteen. Riskiä lisäävät myös psyykkiset ongelmat ja aiemmat traumaattiset sairaalakokemukset.
Hoito.
Paranemista auttaa moni asia, kuten synnytyssuunnitelman luonnostelu ja myös pelkkä asiasta puhuminen. Synnytyspelosta kärsiville on olemassa synnytyspelkopoliklinikkoja, neuvoloita sekä tukiryhmiä, joissa puhutaan raskauteen ja vanhemmuuteen liittyvistä asioista. Siellä harjoitellaan rentoutumista ja saadaan tietoa synnytyksestä. Jos synnytyspelko on erittäin voimakas, joissain tapauksissa voidaan tehdä keisarileikkaus.
Pienestä jännityksestä synnytyksen aikana on vain hyötyä, koska se nostaa adrenaliinitasoa ja helpottaa valmistautumista synnytykseen.
Edem Kodjo

Edem Kodjo (oikealta nimeltään Édouard Kodjovi Kodjo; 23. toukokuuta 1938 Sokodé Ranskan Togomaa– 11. huhtikuuta 2020 Pariisi) oli togolainen poliitikko ja diplomaatti.
Kodjo syntyi Sokodéssa vuonna 1938. Hän toimi vuosina 1973–1976 maansa talousministerinä ja vuosina 1976–1978 ulkoministerinä. Hän on toiminut myös maansa pääministerinä vuosina 1994–1996 ja uudelleen kesäkuusta 2005 syyskuuhun 2006. Tuolloin hänen seuraajakseen tuli Yawovi Agboyibo.
Kansainvälisellä urallaan Kodjo työskenteli Afrikan unionin pääsihteerinä 1978–1983, ja IMF:issä 1967–1973 sekä Afrikan kehityspankissa 1973–1976.
WarnerMedia

WarnerMedia, LLC (AOL Time Warner Inc. vuosina 2001–2003, Time Warner vuosina 1990–2001 ja 2003–2018) oli media-alan yritys, toimialoinaan elokuvat, televisio, kustannustoiminta, internetpalvelut ja telekommunikaatio. Se sulautui yhdessä Discoveryn kanssa Warner Bros. Discoveryksi 8. huhtikuuta 2022.
Historia.
Time Warner muodostui vuonna 1989 Time- ja Warner Communications -yhtiöiden yhdistymisen tuloksena. Vuonna 1996 Time Warner osti Ted Turnerin omistaman Turner Broadcasting Systemin. Vuonna 2001 Time Warner siirtyi AOL-yhtiön (aikaisemmin America Online) omistukseen, minkä jälkeen nämä kaksi yhtiötä fuusioitiin uudeksi AOL Time Warner -nimiseksi yhtiöksi. Etuliite AOL jäi pois yhtiön nimestä vuonna 2003.
Lokakuussa 2016 AT&amp;T ilmoitti ostavansa Time Warnerin yli 80 miljardin dollarin hinnalla. Omaksi pörssiyhtiökseen vuonna 2014 yhtiöitetty Time Inc. myytiin marraskuussa 2017 aikakauslehtiä julkaisevalle Meredith Corporationille.
14. kesäkuuta 2018 Time Warner nimettiin WarnerMediaksi AT&amp;T:n hankinnan jälkeen.
Toukokuussa 2021 AT&amp;T ilmoitti ehdottaneensa WarnerMedian sulautumista Discoveryyn, mitkä yhdessä perustaisi uuden pörssiyhtiön nimeltään Warner Bros. Discovery. Yhdistyminen tapahtui 8. huhtikuuta 2022.
Yhtiöt.
Seuraavat yhtiöt ovat olleet osa WarnerMediaa:
WarnerMedia omistaa myös lukuisia muita televisiokanavia ja lehtiä.
Ossi Karttunen

Ossi Jalmari Karttunen (s. 17. maaliskuuta 1948 Imatra) on suomalainen entinen pikajuoksija. Hän oli Suomen parhaita pikajuoksijoita 1960- ja 1970-luvuilla. Karttusella on lukuisia henkilökohtaisia Suomen mestaruusmitaleja sekä arvokisa- ja maaotteluedustuksia. Hän edusti Työväen Urheiluliiton urheiluseuroja Tainionkosken Tähteä ja Tainionkosken Kisaa.
Karttunen voitti 200 metrin juoksun Suomen mestaruuden jo 18-vuotiaana vuonna 1966. Ensimmäisen Suomen ennätyksensä Karttunen juoksi 200 metrillä vuonna 1968 nuorten pohjoismaisessa kolmimaaottelussa Växjössä. Hän alitti kymmenyksellä Voitto Hellstenin 12 vuotta vanhan ennätyksen juoksemalla ajan 21,2. Samana vuonna hän juoksi uuden 100 metrin SE:n ajalla 10,5.
Berliinin kansainvälisissä kilpailuissa syyskuussa 1969 Karttunen paransi omaa 200 metrin ennätystään aikaan 20,9. Hän juoksi myös 100 metrin Suomen ennätyksen 10,4 Budapestissä 13. kesäkuuta 1970. Suomi–Tšekkoslovakia-maaottelussa Prahassa 1970 Karttunen oli parantamassa maajoukkueessa 4 × 100 metrin viestiennätystä lukemiin 40,0 ja 4 × 400 metrin ennätystä lukemiin 3.07,1. Iso-Britannia–Espanja-maaottelussa 1972 viestijoukkue Stig Lönnqvist, Ari Salin, Karttunen, Markku Kukkoaho juoksivat uuden SE:n ja Pohjoismaiden ennätyksen 3.06,5. Münchenin kesäolympiakisoissa 1972 joukkue sijoittui kuudenneksi 4 × 400 metrin viestissä uudella SE-ajalla 3.01,1.
TUL:n mestaruuden Karttunen saavutti 100 ja 200 metrillä vuosina 1966–1971 ja TUL:n viestimestaruuden 4 × 400 metrillä 1971 ja 200 metrillä 1972. EM-kisoissa 100 metrillä Karttunen selvisi välieriin Ateenassa 1969 ja Helsingissä 1971. Hän oli Roomassa 1974 viides 400 metrin juoksussa. Kansainvälisen sotilasurheiluliitto CISM:n MM-kisoista Karttusella on hopea 200 metriltä vuodelta 1969. Karttusen veli Kauko Karttunen on myös pikajuoksun (4 × 400 metrin viestinjuoksun) Suomen mestari.
Karttunen tuli tunnetuksi haalistuneesta vaaleanpunaisesta reikäpaidastaan. Lempinimi ”Tainionkosken sfinksi” juontuu sanonnasta ”vaikenee kuin sfinksi”. Alajärvellä tehdyssä haastattelussa 1966 Karttunen ei vastannut yhteenkään toimittaja Antero Raevuoren kysymykseen vaan pureskeli vain heinäkortta. Seuraavana päivänä Raevuori nimitti Karttusta "Helsingin Sanomissa" Tainionkosken sfinksiksi ja nimi jäi elämään.
Arthur Adamov

Arthur Adamov (23. elokuuta 1908 Kislovodsk, Kaukasus, Venäjä – 15. maaliskuuta 1970 Pariisi, Ranska) oli venäläis-ranskalainen näytelmäkirjailija. Hän oli absurdin teatteritaiteen ensimmäisiä tekijöitä Samuel Beckettin ja Eugene Ionescon rinnalla.
Adamov syntyi Venäjällä armenialaiseen perheeseen, joka menetti vaurautensa 1917 vallankumouksessa. Adamov kasvatettiin pienestä pitäen ranskankieliseksi, perhe muutti Sveitsiin, ja vuonna 1924 Adamov muutti Ranskaan. Pariisissa Adamov tutustui surrealisteihin. Hän alkoi kirjoittaa näytelmiä toisen maailmansodan jälkeen. Varhaisissa teoksissa on vaikutteita klassikoista, muun muassa Franz Kafkalta ja August Strindbergiltä. Absurdin kauden jälkeen myöhäistuotanto palaa lähemmäs realismia, ja näytelmissä näkyvät Bertolt Brechtin vaikutteet.
Adamov oli toisen maailmansodan aikana internoituna. Hän kirjoitti 1946 julkaistun, myöhemmin kieltämänsä tunnustusromaanin "L'aveu". Adamov teki itsemurhan 1970.
Koutiala

Koutiala on kaupunkikunta ja Sikasson alueen Koutialan piirin hallinnollinen keskus Malissa. Se sijaitsee 140 kilometriä Sikassosta pohjoiseen. Kunnassa on 141 400 asukasta (vuonna 2009).
Koutilan kunta rajoittuu pohjoisessa Fakolon ja Songouan, idässä Yognogon, etelässä Sincinan ja N’Goutjinan ja lännessä N’Golonianasson maalaiskuntiin. Se käsittää 12 kaupunginosaa, jotka ovat Bolibana, Darsalam I, Darsalam II, Hamdallaye, Kôkô, Koulikoro, Lafiala, Medina-coura, N’Tonasso, Ouattarla, Sogomougou ja Wala-Wala. Kuntaan kuuluu myös kahdeksan kylää: Bougoro, Deresso, Koumbe, N’tiesso, Signe, Wattorosso, Wolobougou ja Wolosso. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja, senufoja, bambaroita, boboja, djulia ja moseja. Vallitseva uskonto on islam. Osa väestöstä on kristittyjä tai animisteja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kaupankäynti ja käsityöammatit. Koutiala on Malin tärkeimmän puuvillanviljelyalueen keskus, jossa toimii tekstiiliteollisuutta. Se on myös huomattava Malin, Burkina Fason ja Norsunluurannikon välisen liikenteen ja kaupankäynnin solmukohta. Kaupungissa on useita hotelleja.
Karch Kiraly

Charles Frederik "Karch" Kiraly (s. 3. marraskuuta 1960, Jackson) on yhdysvaltalainen lentopalloilija ja olympiavoittaja. Kiralya pidetään yleisesti yhtenä kautta aikojen parhaista lentopalloilijoista: hän on ainoa urheilija, joka on voittanut olympiakultaa sekä sisälentopallossa että rantalentopallossa.
Kiralyn sukujuuret ovat unkarilaiset. Hänen tohtori-isänsä László muutti Yhdysvaltoihin Unkarin kansannousun 1956 jälkeen. Karch Kiraly opiskeli Kalifornian yliopistossa ja valmistui biokemiasta vuonna 1983. 
1980-luvulla Kiraly oli Yhdysvaltain lentopallomaajoukkueen vakiojäsen. Hän oli mukana voittamassa olympiakultaa Los Angelesissa 1984 ja Soulissa 1988. Kansainvälinen lentopalloliitto FIVB valitsi Kiralyn vuoden pelaajaksi 1986 ja 1988.
Vuoden 1988 olympialaisten jälkeen Kiraly lopetti maajoukkueessa ja pelasi jonkin aikaa Italian Ravennassa Il Messaggeron joukkueessa. Sen jälkeen hän palasi Yhdysvaltoihin ja alkoi pelata rantalentopalloa täyspäiväisesti. Kiraly on voittanut ennätykselliset 148 ammattirantalentopallon turnausvoittoa ja hän voitti olympiakultaa Atlantassa 1996 yhdessä Kent Steffesin kanssa. Vuonna 1996 rantalentopallo oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa.
Kiraly lopetti uransa kauden 2007, mutta jatkoi töitään televisiokanava ESPN:n parissa. Kiraly on ansainnut yli kolme miljoonaa dollaria palkintorahoja urallaan.
Syksyllä 2012 Kiraly nimitettiin Yhdysvaltain naisten lentopallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Hän toimi maajoukkueen apuvalmentajana jo Lontoon olympialaisissa 2012, kun joukkue saavutti olympiahopeaa. Kiralyn päävalmentajakaudella joukkue voitti maailmanmestaruuden 2014 ja saavutti olympiapronssia 2016.
Alppihiihdon maailmancup 2005–2006

Alppihiihdon maailmancup -kausi 2005–2006 oli 40. alppihiihdon maailmancup -kausi. Kausi alkoi 22. lokakuuta ja päättyi 19. maaliskuuta Åressa käytyihin maailmancupin finaaleihin.
Miesten kokonaiskilpailun voitto ratkesi Benjamin Raichille kun vielä 4 osakilpailua oli jäljellä. Naisten kokonaiskilpailun vei Janica Kostelić.
Miehet.
Kalenteri.
Kokonaiscupin, pujottelun, suurpujottelun, supersuurpujottelun, syöksylaskun ja alppiyhdistetyn 10 parasta miestä:
Naiset.
Kalenteri.
Kokonaiscupin, pujottelun, suurpujottelun, supersuurpujottelun, syöksylaskun ja alppiyhdistetyn 10 parasta naista:
Englannin lippu

Englannin lippu on valkoisella kentällä oleva punainen Pyhän Yrjön risti. Lipun mittasuhteet ovat 3:5. Pyhästä Yrjöstä tuli Englannin suojelupyhimys 1200-luvulla, ja lippua on käytetty Englannin lippuna keskiajalta alkaen. Ensimmäinen merkintä sen käytöstä tunnetaan vuodelta 1300. Virallinen lipusta tuli 1500-luvulla. Englannin lippu on myös osana Yhdistyneen kuningaskunnan lippua.
Englantilainen urheiluyleisö on heiluttanut Englannin lippua 1990-luvulta alkaen urheilukilpailuissa, joissa Englannilla on oma joukkue. Lippua käytetään myös virallisesti Englannin urheilujoukkueiden symbolina.
Gambian lippu

Gambian lippu on kolmesta vaakaraidasta sekä niitä erottavista kahdesta kapeammasta raidasta koostuva lippu. Sommittelultaan lippu on samankaltainen kuin Botswanan lippu. Lipun ylin raita on punainen ja kuvastaa aurinkoa ja maan sijaintia päiväntasaajan läheisyydessä. Lipun keskimmäinen raita on sininen ja kuvastaa maan läpi virtaavaa Gambia-jokea. Alin raita on vihreä ja kuvastaa maatalouden tuotteita. Väleissä olevien valkoisten raitojen sanotaan symboloivan rauhaa sekä maan yhtenäisyyttä.
Gambian nykyinen lippu otettiin käyttöön maan itsenäistyessä 18. helmikuuta 1965. Lipun on suunnitellut Louis Thomasi. Ennen Gambian itsenäistymistä alueen lippuna oli tummansininen Blue Ensign -tyyppinen lippu. Lipussa oli keltainen ympyrä, jossa oli norsu ja palmupuu taustallaan kukkuloita sekä G-kirjain, joka tuli alueen nimestä (Gambia).
David Peat

Francis David Peat (18. elokuuta 1938 – 6. kesäkuuta 2017) oli brittiläinen holistinen fyysikko ja kirjailija, joka tutki muun muassa kiinteän olomuodon fysiikkaa ja kvanttiteorian perusteita.
Tausta.
Peat syntyi 18. elokuuta 1938 Liverpoolissa ja suoritti tohtorin tutkinnon 1964 Liverpoolin yliopistossa pääaineenaan fysiikka. Hän tutki useita vuosia teoreettista fysiikkaa Kanadan kansallisen tutkimuskeskuksessa (National Research Council of Canada) ja teki fysiikan perusteiden suhteen läheistä yhteistyötä fyysikko ja filosofi David Bohmin kanssa. Peat on maailman taide- ja tiedeakatemian (World Academy of Art and Science) vieraileva luennoija sekä kirjeenvaihtajajäsen Euroopan taide-, tiede- ja ihmistutkimuksen akatemiassa (European Academy of Arts, Science, and the Humanities).
Peatin holistinen filosofia ja fysiikka.
Peatin perusväittämä on, että maailma on ykseys. Kaiken perustan muodostaa universaaliaines, aktiivinen, "itseorganisoiva" ja liikuttava aktiivinen informaatio, "merkitys", joka on aineen ja energian eräs ominaisuus.
F. David Peatin koti ja sen lähipiiri mahdollistivat jo varhain luonnontieteelliset kokeilut, mutta myös keskustelut esimerkiksi Platonista, pahan olemuksesta ja ihanteellisen yhteiskunnan piirteistä. Hänen toimintansa osoitti kiinnostusta tavanomaisesti ajatellen toisilleen vastakkaisten ryhmien kohtaamisiin. Asuessaan Kanadassa Peat järjesti keskustelupiirejä länsimaisten tutkijoiden ja Amerikan intiaaniheimojen vanhimpien välille, Lontoossa taas yhteisen konferenssin taiteilijoille ja tutkijoille.
Vuodesta 1996 Peat asui Italiassa. Hän perusti Pariin, lähelle Sienaa uuden oppimisen keskuksen, Pari Center of New Learning. Se keskittyy opettamaan tieteen uusia viitekehyksiä ja ajatteluttaa kurssien osanottajia muun muassa yhteiskunnassa vallitsevista arvoista.
Suomeksi julkaistu.
Peat on julkaissut yli kaksikymmentä teosta tieteen, taiteen ja hengellisyyden aloilta. Suomeksi on julkaistu:
Florbela Espanca

Florbela Espanca (8. joulukuuta 1894, Vila Viçosa - 8. joulukuuta 1930, Matosinhos) oli portugalilainen runoilija ja feministi. 
Espancan varhaisin säilynyt runo, ”A Vida e a Morte” on vuodelta 1903. Espancan äiti kuoli tyttären ollessa 13-vuotias. Espanca meni ensimmäistä kertaa naimisiin vuonna 1913. Vuonna 1917 hän kirjoittautui Lissabonin yliopistoon lukemaan lakia. Vuonna 1921 Espancalle ja hänen miehelleen tuli avioero. Espanca meni elämänsä aikana kahdesti uusiin naimisiin: vuonna 1922 António Guimarãesin ja vuonna 1925 Mário Lagen kanssa. Espanca yritti kahdesti itsemurhaa syksyllä 1930. Hän kuoli 8. joulukuuta 1930. Hieman aiemmin hänellä oli diagnosoitu keuhkopöhö. Tammikuussa 1931 julkaistiin postuumisti Espancan runokokoelma "Charneca em Flor".
Honda CBR 125R

Honda CBR 125R on Hondan maantiekäyttöön suunniteltu kevytmoottoripyörä.
Pyörässä on Hondan kehittämä yksisylinterinen nestejäähdytteinen nelitahtimoottori, joka tuottaa tehoa noin 10 kilowattia eli noin 13.6 hevosvoimaa, ja pyörä painaa ajokunnossa n. 137 kilogrammaa. Moottori vääntää hyvin lähes jokaisessa olosuhteessa. Huippunopeus on noin 120–130 km/h. Pyörässä on mahdollisimman alas sijoitettu moottori, jonka ansiosta pyörän painopiste saadaan alemmas ja pyörää on helpompi käsitellä.
Honda CBR 125R tuli tuotantoon vuonna 2004, Honda NSR 125:n seuraajaksi tiukentuneiden päästömääräysten vuoksi. Pyörää valmistaa Thai Honda Manufacturing Co., Ltd. (Thaimaa). Honda CBR 125R oli yksi Suomen myydyimmistä kevytmoottoripyöristä. 
Honda CBR 125R:n kilpailijoita ovat mm: Yamaha YZF-R125, Aprilia RS 125 ja Derbi GPR 125
Tekniset tiedot vm. 2011-2015.
CBR 125 R.
Moottori, voimansiirto
Mitat
Jarrut, jousitus, renkaat
Muuta
Lähde:
Tansanian lippu

Tansanian lippu on Tansanian yhdistyneen tasavallan virallinen lippu. Se otettiin käyttöön 30. kesäkuuta 1964. Lipun vihreä väri kuvaa maata ja sen rikkauksia, sininen vettä (Intian valtamerta), keltainen mineraalivaroja ja musta ihmisiä.
Lipussa musta, keltaisella kehystetty raita kohoaa vasemmasta alakulmasta lipun keskiosan poikki diagonaalisesti oikeaan yläkulmaan. Lipun mittasuhteet ovat 2 (korkeus) x 3 (leveys). Mustan raidan leveys on kooltaan 4 x 6 jalan (ft) lipussa 13 tuumaa ja keltaisten raitojen 3 tuumaa. Lipun kolmiomainen vasen yläkulma on vihreä ja oikea alakulma sininen.
Lipussa yhdistyvät Britanniasta 1961 itsenäistyneen Tanganjikan valtion ja tammikuussa 1964 arabivallasta afrikkalaiseksi vaihtuneen Sansibarin tuoreiden lippujen perinteet. Vaakasuuntaisten raitojen sijaan yhdistyneen tasavallan lipun raidat muutettiin diagonaalisiksi. Yhdistymisestä huolimatta Sansibarin alueella käytetään paikallisesti Sansibarin lippua.
Laosin lippu

Laosin lippu on Laosin demokraattisen kansantasavallan virallinen lippu. Lipun punainen väri kuvaa itsenäisyyden vuoksi vuodatettua verta, sininen rikkautta sekä valkoinen ympyrä kuuta Mekong-joen yllä ja maan ykseyttä. Lippu oli aiemmin kommunistisen Pathet Lao -puolueen lippu. Se otettiin käyttöön 2. joulukuuta 1975, kun puolue kaappasi vallan maassa.
Aiempi lippu.
Vuosien 1952 ja 1975 välillä maan lippuna oli punainen lippu, jonka keskellä oli valkoinen kolmipäinen norsu. Norsu seisoo siinä kolmikerroksisella jalustalla, ja sen yläpuolella on yhdeksänkerroksinen päivänvarjo. Valkoinen norsu on tavallinen kunkaallisuuden symboli Kaakkois-Aasiassa. Sen kolme päätä viittaavat Vientianen, Luangprabangin ja Xiengkhoungin kuningaskuntiin, joista maa perustettiin. Yhdeksänkerroksinen päivänsarjo taas on kuninkaallinen symboli, joka on peräisin buddhalaisuuden mytologiasta.
Palais Bourbon

Palais Bourbon on Pariisissa, Place de la Concordea vastapäätä Seinen etelärannalla sijaitseva Ranskan parlamentin palatsi. Se rakennettiin alun perin Louis XIV:n tyttärelle, Bourbonin herttuattarelle. Palatsin suunnitteli italialainen arkkitehti Lorenzo Giardini. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1722. Suunnittelua jatkoi Lassurance, ja sen viimeistelivät Jean Aubert ja Jacques Gabriel. Rakennus valmistui vuonna 1728. Kolme viimeksi mainittua olivat Jules Hardouin-Mansartin oppilaita, ja Palais Bourbon muistuttaakin tyyliltään Versailles'in Grand Trianonia. 
Viereinen Hôtel de Lassay toimii parlamentin puhemiehen virka-asuntona. Sieltä on suora käytäväyhteys Palais Bourboniin.
Paldiski

Paldiski (, ) on satamakaupunki Itämeren rannalla, Luoteis-Virossa, noin 45 kilometriä Tallinnasta länteen. 
Hallinnollisesti Paldiski on ollut epäitsenäinen kaupunki vuodesta 2017 alkaen, ja se kuuluu Lääne-Harjun kuntaan ja Harjumaan maakuntaan. Paldiski on Lääne-Harjun hallinnollinen keskus.
Kaupungin pinta-ala on 60,17 neliökilometriä. Vuoden 2014 alussa kaupungissa oli 4 163 asukasta ja asukastiheys 69,2 asukasta neliökilometrillä.
Historiaa.
Ruotsalaiset rakensivat 1600-luvulla nykyisen Paldiskin kohdalle sataman, jota he kutsuivat nimellä "Rogerwiek" (). Vuonna 1718 tsaari Pietari I aloitti linnoitetun syväsataman rakentamisen.
Vuonna 1762 venäläiset nimesivät kaupungin "Baltijski Portiksi" (, ’Itämeren satama’), ja 1700-luvulla siitä tuli Venäjän laivaston tukikohta. Kaupunkioikeudet Baltijski Port sai 1783. Vuonna 1787 valmistui Pyhän Yrjön ortodoksinen kirkko ja 1842 Pyhän Nikolain luterilainen kirkko. Rautatie Baltijski Portiin rakennettiin 1870. Kaupungin edustalla Pakrin saarilla on 1889 valmistunut majakka. 
Vuonna 1933 kaupungin viralliseksi nimeksi tuli virolaistettu muoto Paldiski. 
Neuvosto-Viron aikana Paldiski oli suljettu kaupunki sotilaallisen luonteensa johdosta. Alueella oli enimmillään 16 000 sotilashenkilöä. Neuvostoliiton Itämeren laivaston sukellusvene "M-200" törmäsi 21. marraskuuta 1956 miinalaivaan, minkä seurauksena 29 sukellusveneen miehistön jäsentä kuoli. Heidät haudattiin salaa noin 50 metrin päähän merenrannasta eteläsatamaan. Myöhemmin vainajat haudattiin uudelleen ortodoksiselle hautausmaalle. Paldiskissa sijaitsi 1965–1968 rakennettu Neuvostoliiton sukellusvenetukikohta, myös ydinkäyttöisille sukellusveneille, ja Neuvostoliiton laajin sukellusvenesodankäynnin koulutuskeskus. Sukellusvenekoulutuskäytössä Paldiski oli jo ollut vuodesta 1962. Siellä oli kaksi ydinreaktoria sukellusveneiden ydinreaktorien käyttöön harjoittelemista varten. Viimeinen venäläisten sotilasalus lähti Paldiskin satamasta elokuussa 1994.
Väestö.
Vuonna 2011 Paldiskin kaupungissa oli 4 085 asukasta, joista 1 338 (32,8 %) oli virolaisia, 2 181 (53,4 %) venäläisiä ja 561 (13,7 %) muita kansallisuuksia.
Liikenne.
Paldiskista on säännöllinen Tallinkin liikennöimä laivayhteys Kapellskäriin, Ruotsiin, sekä DFDS Seawaysin liikennöimä laivayhteys Hankoon. Valtatie 8 kulkee Paldiskista Keilan kautta Tallinnaan. Paldiskiin on rautatieyhteys ja säännöllinen Elronin henkilöliikenne Tallinnasta.
Suojoki (kylä)

Suojoki () on kylä Naistenjärven kunnan eteläosassa Karjalan tasavallan Suojärven piirissä Venäjällä. Kylä sijaitsee 26 kilometriä Suojärveltä pohjoiseen. Sen kautta kulkee rautatie Suojärveltä Jyskyjärvelle. Suojoen kylässä oli 560 asukasta vuonna 1996. 
Historia.
Suojoki sijaitsee Suomen luovuttamalla alueella ja oli Suomelle kuuluessaan osa Suojärven kuntaa. Suomi luovutti Suojoen Neuvostoliitolle vuonna 1940, valtasi sen takaisin seuraavana vuonna, mutta luovutti sen uudelleen vuonna 1944. Suurin osa rakennuskannasta tuhoutui sodissa.
Venäjän vuoden 2006 kuntauudistukseen asti Suojoki ympäristökylineen muodosti Suojoen kylähallinnon. Kylähallintoon kuuluivat Suojoen, Leppäniemen, Kipronmäen, Turhanvaaran ja Parkonselän kylät. Kylähallinto liitettiin uuteen Naistenjärven kuntaan.
Jäänhoitokone

Jäänhoitokone on laite, jolla hoidetaan jäähallin tai luistinradan jäätä. Laitetta kutsutaan usein keksijänsä mukaan nimellä Zamboni, joka on maailmanlaajuisesti rekisteröity tavaramerkki "Frank J. Zamboni &amp; Co, Inc." -yrityksen valmistamille jäänhoitokoneille.
Jäänhoitokoneen keskimääräinen käyttöikä on 10–20 vuotta, mutta eräät yli 50 vuotta vanhatkin koneet ovat edelleen käytössä.
Toimintaperiaate.
Jäänhoitokoneen tarkoitus on tehdä jääkaukaloon uusi tasainen jääkerros ja mahdollisesti myös höylätä jäästä tietyn paksuinen kerros pois. Koneen pohjassa on terä, joka höylää jäätä ja kuljettaa sen lumena pystykuljettimeen, josta höylätty jää menee lumen muodossa lumikoppaan. Lumikoppa on yleensä kooltaan noin 3-4 kuutiometriä ja se tyhjennetään yleensä jokaisen ajon jälkeen. Jääkoneen perässä on jäädytykseen tarkoitettu vesisuihku ja lasta, jolla vesi saadaan levitettyä tasaisesti jään pinnalle. Koneen ohjauspöytä on sen takaosassa ja sillä voidaan säätää muun muassa, kuinka paljon jäätä höylätään kerralla pois, nostaa sekä laskea jäädytyslasta sekä säätää jäälle laskettavan veden määrää.
Nykyisin kaikissa jäänhoitokoneissa on sähkömoottori, mutta alun perin koneet on varustettu polttomoottorilla. Joissain maissa on edelleen käytössä polttomoottorillisia jäänhoitokoneita.
Historia.
Jäänhoitokoneen keksi yhdysvaltalainen "Frank J. Zamboni". Hän oli Idahosta Kaliforniaan 1940-luvulla muuttanut keksijä. Zamboni omisti jäähallin Paramountissa ja joutui huolehtimaan jään kunnossapitämisestä vaikeassa ilmastossa. Ennen koneen keksimistä jään huoltoon kului kolmelta mieheltä puolitoista tuntia, joten toimenpidettä ei voitu suorittaa esimerkiksi jääkiekko-otteluiden erätauoilla. Vuonna 1949 Zamboni sai valmiiksi ensimmäisen jäänhoitokoneen, Zambonin A-mallin, joka teki työn kymmenessä minuutissa.
Nykyistä jääkonetta muistuttava C-malli valmistui 1952 ja ensimmäinen täysin vakio-osista rakennettu E-malli valmistui 1954, mikä mahdollisti laajamittaisen myymisen ja huollon.
Elisabeta Lipă

Elisabeta Lipă (o.s. Oleniuc, s. 26. lokakuuta 1964 Siret) on romanialainen soutaja ja moninkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän on kaikkien aikojen menestynein olympiaurheilija soudussa. Lipălla on viisi olympiakultaa, kaksi olympiahopeaa ja yksi olympiapronssi vuosilta 1984–2004. Hänellä on myös 13 MM-mitalia, joista yksi on kultainen, yhdeksän hopeisia ja kolme pronssista. Hän edusti Dinamo Bukarest CS -seuraa.
Lipă voitti olympiakultaa pariairokaksikossa Los Angelesissa 1984, yksikössä Barcelonassa 1992 sekä kahdeksikossa Atlantassa 1996, Sydneyssä 2000 ja Ateenassa 2004. Hopeaa hän sai pariairokaksikossa Soulissa 1988 ja Barcelonassa 1992 sekä pronssia pariaironelosessa Soulissa 1988.
Lipă voitti maailmanmestaruuden yksikössä 1989. MM-hopeaa hän saavutti pariairokaksikossa 1985, 1986, 1987, 1989 ja 1991, yksikössä 1991, perämiehettömässä kaksikossa 1994, perämiehettömässä nelosessa 1996 ja kahdeksikossa 2003. MM-pronssia hän sai perämiehellisessä pariaironelosessa 1982, pariairokaksikossa 1983 ja kahdeksikossa 1994.
Lipălla on useita olympiakisojen tilastoennätyksiä:
Kenian lippu

Kenian lippu on Kenian tasavallan virallinen lippu. Siinä on kolme eriväristä vaakaraitaa, jotka on erotettu toisistaan kapein valkoisin raidoin, ja lipun keskellä on kuva perinteisestä masaikansan kilvestä. Lipun vaakaraidat ovat ylhäältä alas musta, punainen ja vihreä. Musta raita kuvaa Kenian ihmisiä, punainen itsenäisyyden puolesta vuodatettua verta ja vihreä luonnonrikkautta.
Kimmo Kiljusen "Valtiot ja liput" -kirjan mukaan musta väri kertoo, että lippu on mustien ihmisten, punainen osoittaa, että afrikkalaisten veri on samanvärinen kuin eurooppalaisten ja vihreä kuvaa sitä, että kenialaisten saatua maan Jumalalta, se oli vehreän vihreä.
Lippu otettiin virallisesti käyttöön 12. joulukuuta 1963 Kenian itsenäistyessä Britannian alaisuudesta, mutta lipun olemus on vanhempaa perua. Nykyinen lippu pohjautuu Kenian aluetta toisen maailmansodan jälkeen hallinneen Kenya African Union (KAU) -puolueen lippuun, joka lanseerattiin 3.9.1951. Tuo lippu oli musta–punainen ja siinä oli keskellä kilpi sekä nuoli. Vuotta myöhemmin lippu muutettiin siten, että siinä oli kolme yhtä suurta vaakaraitaa, jotka olivat musta, punainen ja vihreä, ja lipun keskellä oli valkoinen kilpikuvio ja ristikkäin olevat keihäs ja nuoli sekä puolueen lyhenne KAU. Kenian itsenäistyessä 12.12.1963 KAU-puolueen lipusta tuli virallinen valtiolippu pienillä muutoksilla. Lippuun lisättiin valkoiset kapeat vaakaraidat eriväristen raitojen väleihin ja keskellä ollutta kuvaa muokattiin suurentamalla kilpeä, kuvioimalla kilpi masaiheimon tyyliin ja vaihtamalla ristikkäin olleet keihäs ja nuoli kahdeksi keihääksi.
Cradle of Fear

Cradle of Fear on englantilaisen Alex Chandonin ohjaama splatter-kauhuelokuva. Elokuvassa esiintyvä yhtye Cradle of Filth on yksimielisesti todennut sen olevan "väkivaltaisin elokuva, jonka olet koskaan nähnyt". Elokuvassa nähdään cameo-rooleissa pääosaa esittävän Dani Filthin lisäksi koko Cradle of Filthin silloinen kokoonpano.
Juoni.
Raaka ja verinen Cradle of Fear on jaettu neljään erilliseen tarinaan kostosta ja sen toteutumisesta.
Kemper (David McEwen) on sadistinen sarjamurhaaja ja sekopäinen hypnotisti, joka on jäänyt kiinni ja lukittu pehmustettuun selliin mielisairaalaan. Tämä ei kuitenkaan estä Kemperiä jakamasta oikeuttaan niille, joiden ansiosta hän on lukittuna. Kemperillä on apunaan koston jaossa vain "The Man'ina" tunnettu uskollinen kannattajansa (Dani Filth). Neilson (Edmund Dehn) on etsivä, joka on määrätty tutkimaan tätä rikosaaltoa.
Ernst Lohrmann

Ernst Bernhard Lohrmann (30. kesäkuuta 1803 Westfalen – 17. kesäkuuta 1870 Tukholma, Ruotsin kuningaskunta) oli saksalaissyntyinen suomalainen kirkkoihin ja julkisiin rakennuksiin erikoistunut arkkitehti. 
Lohrmannin vanhempien nimet eivät ole tiedossa. Hänen vaimonsa oli Julie Stagge. Lohrmann opiskeli ensin Göttingenissä vuodesta 1821 alkaen ja suoritti sitten Berliinissä maanmittausalan tutkinnon vuonna 1827. Valmistuttuaan hän toimi Preussissa maa- ja vesirakennusten tarkastajana, kunnes siirtyi Suomeen vuonna 1841. 
Hän toimi Carl Ludvig Engelin jälkeen Suomen intendentinkonttorin päällikkönä ja myöhemmin yleisten rakennusten ylihallituksen ylitirehtöörinä, mistä tehtävästä hän erosi vuonna 1867. Lohrmannin toimintaa on arvostettu sen vuoksi, että hän uudisti, laajensi ja kehitti intendentinkonttoria. Hän loi muun muassa lääninarkkitehtijärjestelmän ja uudisti intendentinkonttorin organisaation ja ohjesäännön.
Arkkitehtina Lohrmann vaikutti Suomessa uusgotiikan vakiinnuttajana. Hänen aikanaan tapahtui Suomen rakennustaiteessa huomattava tyylillinen muutos, kun siirryttiin uusklassismista kertaustyyleihin. Lohrmannin toiminta Suomessa oli tuloksellista rakennushallinnollisella alalla. Lääninarkkitehtien virat toivat Suomeen ruotsalaisia arkkitehteja ja toisaalta suomalaisten arkkitehtien kouluttautumisesta pidettiin tarkkaa huolta. Arkkitehtina Lohrmannia ei ole pidetty Engelin veroisena, mutta hänen rakennuksillaan koetaan olevan ansiokasta rauhallisuutta ja pidättyvyyttä. 
Julkiset rakennukset Helsingissä.
Lohrmannin aikana saatettiin päätökseen useita Engelin aloittamia julkisia rakennuksia. Huomattavimpia näistä ovat Nikolainkirkko, nykyinen Helsingin tuomiokirkko, jonka pienet kulmatornit ja sivupaviljongit ovat Lohrmannin suunnittelemia. Lohrmannin omaa arkkitehtuurin jälkeä Helsingissä edustavat muun muassa seuraavat:
Yksityisille suunniteltuihin rakennuksiin kuuluu Aurora Karamzinin omistuksessa ollut Hakasalmen huvila Etu-Töölössä vuodelta 1843 (nykyään Helsingin kaupunginmuseo).
Kirkot.
Lohrmann suunnitteli intendentinkaudellaan useita merkittäviä kirkkorakennuksia. Sen jälkeen hän myös suunnitteli hyvin monia toteutettuja kirkkoja.
Hänen suunnitelmiensa pohjalta toteutettiin hänen kuolemansa jälkeen:
Hän suunnitteli myös yhdessä A. F Granstedtin kanssa Ylöjärven puukirkkoa vuonna 1850 ja Kerimäen suurta puukirkkoa vuonna 1847.
Yhdysvaltain II armeijakunta

Yhdysvaltain II armeijakunta oli ensimmäinen yhdysvaltalainen armeijakunta, joka osallistui taisteluihin Pohjois-Afrikassa ja Euroopassa toisen maailmansodan aikana.
Yksikkö kärsi tappion Erwin Rommelin johtamille joukoilla Kasserinen solan taistelussa, mutta johdon vaihtamisen jälkeen toipui tappiosta. Se vastasi brittiläisen 1. armeijan eteläisestä sivustasta saksalaisten joukkojen tuhoamisen aikoihin. Heinäkuussa 1943 yksikkö nousi maihin Sisiliassa ja sillä oli keskeinen rooli saaren länsiosan vapauttamisessa. Se nousi Sisilian jälkeen maihin Salernossa ja taisteli Italiassa sodan päättymiseen saakka.
Jeannie Longo

Jeannie Longo-Ciprelli (s. 31. lokakuuta 1958 Annecy) on ranskalainen pyöräilijä, olympiavoittaja ja moninkertainen maailmanmestari. Urheilu-uransa syöksylaskijana aloittanut, pyöräilyyn 20-vuotiaana vaihtanut Longo-Ciprelli kilpailee sekä radalla että maantiellä. 
Pitkän ja menestyksekkään urheilu-uransa lisäksi Longo-Ciprelli on suorittanut kaksi akateemista tutkintoa.
Henri Murger

Louis-Henri Murger, myös Henry Murger, (27. maaliskuuta 1822 Pariisi, Ranska – 28. tammikuuta 1861 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen romaanikirjailija ja runoilija. Hän kirjoitti myös lehtiartikkeleita.
Murgerin kuuluisin teos on Pariisin taiteilijaboheemia kuvaava romaani "Scènes de la vie de Bohëme" (1851). Murgerin muista teoksista mainittavia ovat "Le pays latin" (1851), "Scènes de campagne" (1854) ja Alfred de Musset'hen vivahtava runokokoelma "Les nuits d’hiver" (1861).
Murger opiskeli maalaustaidetta. Merger julkaisi boheemia taiteilijaelämää kuvaavia kertomuksia, joista hän yhdessä Théodore Barrièrein kanssa teki vuonna 1849 näytelmän. Näytelmä oli hyvin suosittu, ja hän yhdisti kertomukset romaaniksi "Boheemielämää" ("Scènes de la vie de bohème", 1851), jossa hän luo romantisoidun kuvan pariisilaista taiteilijaelämästä. Siitä katsotaan alkavan myös sanan nykyisen käytön. Omaelämäkerrallisia aineksia sisältävät näytelmä ja kirja kertovat Murgerin epätoivoisen köyhästä elämästä kirjailijana ja "vedenjuojiksi" itseään nimittäneen ystäväpiirin jäsenenä. Nimitys "vedenjuojat" syntyi siitä, että siihen kuuluneilla boheemeilla oli vain harvoin varaa viiniin.
Murgerin näytelmän ja kirjan pohjalta on sittemmin tehty useita oopperoita ja elokuvia, muun muassa Aki Kaurismäen elokuva "Boheemielämää". Eino Palolan suomennos Murgerin kirjasta "Scènes de la vie de bohème" ilmestyi Kariston kustantamana vuonna 1924 nimellä "Boheemielämää". 
Murger kuoli Pariisissa vuonna 1861.
V Empire

V Empire (Nihil 6 CD) on Cradle of Filthin ensimmäinen EP-julkaisu. Levyn kappaleet ovat kokonaisuudessaan yhtyeen omaa käsialaa. Kappaleet sävellettiin yhtyeen yhteistyönä, ja sanoituksista vastasi laulaja Dani Filth.
Levy on nauhoitettu vuosien 1995 ja 1996 välisenä talvena ja julkaistu vuonna 1996. Levyn on miksannut ja tuottanut Mags, Academy Studioilla Englannissa. Levyn masteroi The Exchangen Nilesh.
Audionäytteitä saatavilla.
Cradle of Filthin virallisilla kotisivuilla
Antoine Dénériaz

Antoine Dénériaz (s. 6. maaliskuuta 1976 Bonneville, Ranska) on ranskalainen alppihiihtäjä, joka edusti seuratasolla SC Morillonia. Tällä hetkellä hän asuu Sveitsin Lausannessa. Hän laski pääasiassa syöksylaskua.
Dénériazin paras saavutus on olympiavoitto 2006 Torinosta, jossa hän teki yhden kisojen suurimmista yllätyksistä alppihiihdon puolella laskettuaan juuri polvivammasta toipuneena lähtönumerolla 30 voittoon.
Alppihiihdon maailmancupin osakilpailun hän on voittanut kolmesti, 2002 ja 2003 Val Gardenassa ja 2003 Lillehammerissa. Kaikki voitot ovat nimenomaan syöksystä.
Michael Walchhofer

Michael Walchhofer (s. 28. huhtikuuta 1975 Radstadt, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Tällä hetkellä kotimaansa Altenmarktissa asuva Walchhofer edusti USC Altenmarktia.
Walchhofer saavutti olympiahopeaa 2006 Torinosta sekä maailmanmestaruuden 2003 St. Moritzista. Maailmancupin osakilpailuvoittoja hänellä on seitsemäntoista. Hän voitti syöksycupin kausilla 2004–2005, 2005–2006 ja 2008–2009. Ennen maailmancupeja ja arvokisoja Walchhofer osallistui Euroopan Cupiin, jossa hän voitti sekä kokonais- että pujottelucupin kaudella 1998–1999.
Walchhofer lopetti uransa kauden 2010–2011 päätteeksi.
Marco Marin

Marco Marin (s. 4. heinäkuuta 1963 Padova) on italialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Marinin ase oli säilä. 
Marin voitti olympialaisissa yhden kullan, kaksi hopeaa ja yhden pronssin. MM-kisoista hänellä on yksi kulta, kaksi hopeaa ja yksi pronssi.
Englannin parlamentti

Englannin parlamentti () oli keskiajalla ja uuden ajan alulla Englannin kuningaskunnan parlamentti. Parlamentti perustettiin keskiajalla, ja se alkoi kasvavassa määrin rajoittaa monarkin valtaa. Englannin ja Skotlannin vuoden 1707 unionisopimuksen myötä siitä tuli Ison-Britannian parlamentti, ja myöhemmin siitä on muodostunut nykyinen Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti. Jotkut ovat esittäneet Englannin parlamentin uudelleenperustamista, sillä Englanti on nykyisin ainoa Yhdistyneen kuningaskunnan osa (), jolla ei ole omaa parlamenttia.
Kenneth G. Binmore

Kenneth George "Ken" Binmore (s. 27. syyskuuta 1940) on englantilainen taloustieteilijä ja peliteoreetikko. Hän on kirjoittanut valtio-opista tutkien, kuinka peliteoria käsittelee yhteiskuntasopimusta. Binmoren analyysi on saanut vaikutteita David Humen naturalismista, John Rawlsin oikeudenmukaisuusteoriasta ja John Harsanyin kirjoituksista. Binmore on taloustieteen emeritusprofessori University College Londonissa ja vieraileva professori Bristolin yliopistossa.
From the Cradle to Enslave

From The Cradle To Enslave (CDMFN 254) on Cradle of Filthin toinen EP-julkaisu. Levyllä on kaksi cover-kappaletta, kolme yhtyeen omaa kappaletta ja yksi remix-versio yhtyeen omasta kappaleesta.
EP:n yhteydessä julkaistiin myös yhtyeen ensimmäinen video, PanDaemonAeon, joka sisältää muun muassa musiikkivideon levyn nimikkoraidasta. Jo ennen levyn julkaisua kuvatulla videolla esiintyvä kokoonpano eroaa kuitenkin hieman levyllä nähdystä, Dave Hirschheimerin korvattua yhtyeestä lähteneen Nicholas Barkerin siihen asti, kunnes Adrian Erlandsson istui rumpalin paikalle.
Kappaleet.
Kappaleet ja niiden määrä vaihtelee hieman maakohtaisesti.
Tämä lista on Suomessa julkaistun jewel-case version sisältö.
Audionäytteitä saatavilla.
Cradle of Filthin virallisilla kotisivuilla
Sampsa Pellervoinen

Sampsa Pellervoinen on kalevalaisessa runoudessa ja suomalaisessa mytologiassa esiintyvä haltijaolento, joka kylvää maan kasvillisuuden, kaikenlaiset metsät, suot, ahot ja kivikotkin. Alkuperäisissä kansanrunoissa kylvö tapahtuu sammon murusten avulla. Teoksen kokoaja Elias Lönnrot on "Kalevalassa" siirtänyt tapahtumien järjestystä siten, että kylvö tapahtuu jo ennen Sammon takomista. Sampsaa auttaa työssään savolaisen käsityksen mukaan "Vennon härkä Uljamoinen", joka kyntää maat ja suot.
Kalevalaisessa kansanperinteessä Sampsa (Karjalassa "Sämpsä") on hedelmällisyyden haltija, joka on rituaalisesti herätettävä joka kevät. Erityisesti Inkerissä eläneestä Sampsan herätys -runoelmasta on olemassa erilaisia toisintoja. Runoa on esitetty tai näytelty kesä–heinäkuun vaihteessa Ukon vakka -juhlien tienoilla. Runossa etsitään Sampsan herättäjää, jotta tämä nousisi kastelemaan kasveja ja hedelmöittämään peltoja.
Sampsan herättäjinä esiintyvät yleensä talvityttö, kevättyttö ja kesätyttö, joista vasta viimeksi mainittu onnistuu saamaan Sampsan ylös vuoteeltaan pellolta, metsästä tai saaresta. Toisissa runoissa Sampsan hahmo näyttää liittyneen välittömästi vanhaan hedelmällisyyskulttiin, sillä hänen kerrotaan maanneen rituaalisesti sisarensa tai äitinsä eli "emintimensä" ennen kylvämistyötään.
Kaarle Krohn näki Sampsan hahmon rinnastuvat skandinaavisiin viljavuuden jumaliin Freyriin ja Njordiin. Matti Kuusi viittaa Sampsan yhteydessä jopa mahdollisiin alkukantaisiin seksuaaliriitteihin. Heikki Kirkinen taas katsoi Sampsan kulttiin sekoittuneen bysanttilaisia aineksia. Hänen mukaansa Sampsan nimi polveutui ortodoksisen kirkon "pyhästä Sampsonista", "vieraiden vastaanottajasta". Englantilainen Raymond Chambers on kiinnittänyt huomiota Sampsa Pellervoisen ja muinaisenglantilaisessa Beowulf-runoelmassa esiintyvän myyttisen hedelmällisyydenhaltija Scyld Scefingin mahdolliseen yhteyteen.
Sampsaan on yhdistetty myös Inkerin ja Karjalan sämpsykkä eli sämpsäheinä, joka oli kevään ensimmäisiä kasveja.
Dodo (yhdistys)

Dodo ry on vuonna 1995 perustettu suomalainen ympäristöjärjestö. Muista Suomessa toimivista ympäristöjärjestöistä Dodo poikkeaa keskustelevuudellaan ja kaupunkilaisuudellaan. Dodon toiminta on kuitenkin laaja-alaista: se toteuttaa ja on toteuttanut esimerkiksi kaupunkisuunnitteluun, tuulivoiman käytön edistämiseen ja aavikoitumisen ehkäisemiseen liittyviä hankkeita.
Vuonna 2010 Suomen Arkkitehtiliitto myönsi kestävän kehityksen TunnustusPAANU-palkinnon järjestölle sen toiminnasta urbaanin, asukaslähtöisen ja ekologisen kaupungin hyväksi tehdystä työstä. Vuonna 2011 Helsingin kaupunki antoi Dodolle kaupunkiviljelystä vuoden ympäristöpalkinnon. Palkinnon luovuttanut apulaiskaupunginjohtaja Pekka Sauri perusteli palkinnon antamista seuraavasti: "Dodo ry on toiminut uranuurtajana kaupunkiviljelyn edistämisessä ja herättänyt keskustelua kaupunkitilan paremmasta hyödyntämisestä.". 
Nimen tausta.
Dodo on saanut nimensä Mauritiuksella asuneen ja ihmisen sukupuuttoon metsästämän dodolinnun mukaan. Nimenvalinnallaan Dodo ry haluaa viitata siihen, että vastaava kohtalo näyttää todennäköiseltä myös ihmisen kohdalla. Dodo ry on aiemmin tunnettu nimellä "Dodo - Tulevaisuuden elävä luonto ry".
Keskeisiä hankkeita.
Dodon keskeisiä hankkeita ovat olleet Malissa toimiva aavikoitumisenehkäisyhanke "Sinsibere", Madagaskarlla toimiva sademetsiensuojeluhanke "Tany maitso", kaupunkikulttuurihankkeet "Kaupunkilaiset Utopiat" ja "Mihin elämä tarttuu", luomutuotekartoitushanke "Luomukori" sekä yhdessä Luonto-Liiton, Maan ystävien ja Nuorten Akatemian kanssa yhteistyössä toteutettu ilmastonmuutostiedotushanke "Ilmari". Dodo on myös aloittanut Tuotewiki-hankkeen, jossa tavoitteena on kerätä tietoa eri tuotteiden eettisyydestä ja ekologisuudesta wiki-pohjaiseen tietosanakirjaan.
Vuodesta 2009 alkaen Dodon kaupunkiviljelyryhmä on tutkinut ruuantuotannon mahdollisuuksia kaupungissa ja edistänyt toiminnallaan kaupunkiviljelyä pääkaupunkiseudulla. Dodon alaisuuteen kuuluvat muun muassa Pasilan kääntöpöydän viljelytoiminta sekä Kalasataman ja Teurastamon alueen säkkiviljelmät.
Aikoinaan Dodon keskustelupiiristä lähti liikkeelle Lumituuli oy, joka on edelleen Suomen ainoa yksityishenkilöiden omistama tuulisähkön tuottaja. Dodo on myös vuosina 2006 ja 2007 järjestänyt Helsingissä kaupunkilaisuutta ja kuluttamista käsittelevät Megapolis-tapahtumat.
Taustatietoja.
Dodo on jäsenenä Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry:ssä sekä Kehitysyhteistyön palvelukeskus Kepa ry:ssä.
Aguascalientes (kaupunki)

Aguascalientes on samannimisen Meksikon osavaltion pääkaupunki maan länsiosassa. Se on perustettu 1575. Sen nimi tulee espanjan kielen sanoista aguas calientes – kuumat vedet. Alueella on useita kuumia lähteitä, joiden ympärillä on edelleen terveyskylpylöitä. Lähteistä saadaan myös lämmin käyttövesi osassa kaupunkia.
Kaupungin alueella asui vuonna 2014 noin 766 400 asukasta, vuoden 2010 väestönlaskennassa asukkaita oli vähän yli 722 000 ja sen suurkaupunkialueella arvioidaan elävän yli 915 000 henkeä (2012). Se on yksi Meksikon nopeimmin kasvavia kaupunkiseutuja.
Kaupunki perustettiin 1575 ja sai kaupunkioikeudet 1661. Kun Aguascalientesista tuli osavaltio 1840-luvulla, Aguascalientesista tuli sen pääkaupunki.
Nissanin suuri tehdas on ollut Aguascalientesissa vuodesta 1961. Se työllistää 9 800 henkeä. Myös Texas Instrumentsilla ja Flextronicsilla on kaupungissa tehtaat.
Kankan

Kankan on kaupunki ja aluekeskus itäisessä Guineassa, linnuntietä 493 kilometriä pääkaupunki Conakrystä itään. Sen asukasluku oli 194 671 vuonna 2014, jolloin se oli maan kolmanneksi väkirikkain kaupunki. 
Soninket perustivat kaupungin 1700-luvulla karavaanien kauppapaikaksi, jossa myytiin suolaa, kultaa ja kolapähkinöitä. Kaupunki sijaitsee Nigerin sivujoen Milon purjehduskelpoisen osan päässä. 
Kankanissa on muun muassa yliopisto ja lentokenttä.
Alijäähtyminen

Alijäähtyminen on prosessi, jossa neste jäähtyy jäätymispistettään kylmemmäksi, mutta pysyy edelleen nestemäisenä. 
Normaalisti jäätymispisteen paikkeilla neste alkaa kiteytyä jäätymisytimen ympärille – esimerkiksi vesi alkaa jäätyä lämpötilan laskiessa pakkasen puolelle jonkin vedessä leijuvan hiukkasen tai suolakiteen ympärille. Jos sopivia ytimiä ei ole, neste voi jäähtyä tiettyyn, paljon kylmempään lämpötilaan (vedellä −42 °C), jossa alkaa tapahtua homogeenista jäätymistä.
Ilmakehässä on alijäähtynyttä vettä etenkin pilvipisaroissa: kumpu- ja kumpukerrospilvet muodostuvat useimmiten alijäähtyneistä pienistä vesipisaroista. Pintajännitys pitää niitä nestemäisinä; niinpä lentokoneen siipeen törmätessään ne jäätyvät heti ja aiheuttavat jäätämistä.
Tihkusateen pilvipisaroita suuremmissa pisaroissa pintajännitys on pienempi, ja alijäähtyminen on harvinaisempaa, mutta kuitenkin yleisempää kuin varsinaisen vesisateen halkaisijaltaan jopa millimetrin kokoisissa pisaroissa.
Alijäähtynyt vesi aiheutti onnettomuustutkijoiden mukaan välillisesti Air Francen lennon 447 onnettomuuden 1. kesäkuuta 2009.
Live Bait for the Dead

Live Bait for the Dead (COF006DD) on Cradle of Filthin yhdeksäs julkaisu, ja toinen julkaisu omalla levymerkillä Abracadaver. Levyn sisällöstä puolet on live-esiintymisestä Rock Cityssä, Nottinghamissa vuonna 2001, ja puolet lähinnä vanhojen kappaleiden uusia versioita. Levyn kappaleet ovat kokonaisuudessaan yhtyeen omaa käsialaa. Kappaleet sävellettiin yhtyeen yhteistyönä, ja sanoituksista vastasi laulaja Dani Filth. Poikkeuksena kappaleet "No Time To Cry", joka on alun perin The Sisters of Mercyn julkaisema kappale, ja "The Fire Still Burns", joka on alun perin Twisted Sisterin julkaisema kappale.
Levy on nauhoitettu vuonna 2001 ja julkaistu seuraavana vuonna 2002.
Audionäytteitä saatavilla.
Cradle of Filthin virallisilla kotisivuilla
Kohtalottaret

Kohtalottaret eli moirat () olivat kreikkalaisessa mytologiassa kolme kuolematonta naista, joiden tehtävänä oli kehrätä, säilyttää ja katkaista ihmisen elämänlanka. Kuvataiteessa moirat on esitetty vaihtelevasti vanhoina naisina tai nuorina neitoina. 
Hesiodoksen mukaan moirat olivat joko Zeuksen ja Themiksen tai Nyksin tyttäriä. Heidän nimensä ovat Klotho ('Kehrääjä'), Lakhesis ('Osan Suova') ja Atropos ('Torjumaton'). Klotho pitelee värttinää ja kehrää elämänlangan, Lakhesis määrää elämänlangan tapahtumista, ja saksia pitelevä Atropos päättää milloin ja miten elämänlanka katkeaa.
Eri perinteen ja latinalaisen runon "Clotho colum retinet, / Lachesis net, / et Atropos occat" mukaan heillä oli kuitenkin myös eri roolit: "Clotho pitää värttinää, Lachesis kehrää / ja Atropos leikkaa poikki".
Moirien roomalainen vastine on Parcae. He olivat alkujaan syntymän jumalattaria joiden nimet olivat Nona, Decima ja Morta..
Philippe Bozon

Philippe Bozon (s. 30. marraskuuta 1966 Chamonix, Ranska) on ranskalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän oli ensimmäinen Pohjois-Amerikan NHL-liigassa pelannut ranskalainen. Bozon päätti uransa 38-vuotiaana 9. maaliskuuta 2005.
Bozon voitti Ranskan jääkiekkomestaruuden kolmesti seuroissa CS Megève (1984), HC Mont Blanc (1988) ja CSG Grenoble (1991). Hän voitti myös kolme Saksan mestaruutta Adler Mannheimissa vuosina 1997–1999. NHL:ssä hän edusti St. Louis Bluesia, ja teki pelaamassaan 163 ottelussa 18 maalia ja 25 syöttöä. Bozon on Ranskan maajoukkueen kaikkien aikojen paras pistemies, ja johti joukkueen puolivälieriin vuoden 1992 talviolympialaisissa sekä vuoden 1995 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Bozon valittiin 20. joulukuuta 2007 Kansainvälisen jääkiekkoliiton Hall of Fameen. Viralliset valintaseremoniat järjestettiin keväällä 2008.