tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ruususiipisirkka

Ruususiipisirkka ("Bryodemella tuberculata") on erittäin uhanalainen, kookas heinäsirkkalaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi (CR).
Koko ja ulkonäkö.
Ruususiipisirkka on kookas heinäsirkkalaji, jonka koiras on 27–31 mm pitkä naaraan pituuden ollessa noin 33–39 mm. Sirkan väritys vaihtelee yksilöittäin. Suomalaiset yksilöt ovat lähinnä harmaita, mutta muualta tunnetaan myös sirkkoja, joiden väritys on voimakkaastikin sammaleenvihreän kirjavaa. Takasiivet ovat tyviosastaan voimakkaan ruusunpunaiset, siiven poikki kulkee tumma vyö ja kärkiosa on jokseenkin väritön. Lepäävällä sirkalla takasiivet jäävät kuitenkin kokonaan etusiipien alle piiloon. Etuselässä on matala keskiharjanne, jonka katkaisee kaksi poikittaisuurretta.
Levinneisyys.
Ruususiipisirkan levinneisyys ulottuu Keski-Euroopasta Keski-Aasiaan, mutta Euroopassa se on hävinnyt useista maista. Euroopassa useimmat nykyiset elinpaikat ovat Alppien pohjoisrinteillä jokivarsien sora-alueilla, missä ajoittain esiintyvät tulvat pitävät maaston sopivan avonaisena. Laji esiintyy myös Ruotsin Öölannin alvareilla. Suomessa ruususiipisirkka esiintyy ainoastaan Säkylässä, Puolustusvoimien kovapanosammunta-alueella, missä maasto on paahteista ja avointa kangasta.
Elinympäristö ja elintavat.
Elinpaikaltaan ruususiipisirkka edellyttää avointa maastoa, jossa on korkeintaan matalaa kasvillisuutta. Ruotsissa esiintymät ovat alvareilla eli puuttomilla, kalkkipitoisilla nummilla. Suomen ainoa esiintymä on kovapanosammuntojen avoimena pitämällä, kuivalla harjunrinteellä. Keski-Euroopassa Alppien pohjoispuolisissa esiintymissä laji säilyy ilmeisesti ainoastaan metapopulaatioiden avulla. Yksittäisillä esiintymispaikoilla sirkat häviävät vähitellen maaston umpeenkasvun ja tavanomaista suurempien tulvien seurauksena, mutta samaan aikaan toisilla paikoilla vuosittaiset tulvat ovat vastaavasti synnyttäneet uusia lajille sopivia, avoimia elinpaikkoja, joille sirkat vähitellen ovat levinneet.
Koiraat liikkuvat elinympäristössään selvästi naaraita enemmän. Keski-Euroopassa on todettu, että vain muutamat naaraat päätyvät elinaikanaan uusille, lajille sopiville elinpaikoille. Tämä naaraiden vähäinen levittäytyminen rajoittaa lajin leviämistä huomattavasti ja tekee ruususiipisirkan esiintymät hyvin haavoittuviksi ympäristön muutoksille. Sirkat osaavat lentää ja etenkin koiraat tuottavat lentäessään pehmeän surisevaa ääntä, naaraatkin joskus. Naaras munii maaperään muutaman senttimetrin syvyyteen useita munaryhmiä, joissa voi olla jopa parikymmentä munaa. Munat talvehtivat.
Suomessa laji on äärimmäisen uhanalainen, Ruotsissa se on vaarantunut. Säkylän populaation kooksi arvioidaan vain 2–20 yksilöä, mutta esiintymispaikalla lajista on löydetty 2000-luvun aikana melko säännöllisesti muutamia yksilöitä. Sirkkoja tavataan kuitenkin vain parillisina vuosina.
Teresa Palmer

Teresa Mary Palmer (s. 26. helmikuuta 1986 Adelaide) on australialainen näyttelijä, malli, käsikirjoittaja ja elokuvatuottaja.
Palmer tuli tunnetuksi vuoden 2006 kauhuelokuvasta "Kauna 2". Myöhemmin hän näytteli muun muassa elokuvissa "Iltasatuja" (2008), "Noidan oppipoika" (2010), "Warm Bodies" (2013) ja "Hacksaw Ridge – aseeton sotilas" (2016).
Elämä ja ura.
Palmer valmistui Mercedes Collegesta vuonna 2003 ja työskenteli hetken aikaa tavaratalossa ennen näyttelijän uraansa. Alun perin hän halusi ryhtyä toimittajaksi. 
Ura.
Palmer teki ensimmäisen pääroolinsa vuonna 2006 elokuvassa "", josta hän sai AFI-palkintoehdokkuuden parhaasta pääosasta. Vuotta aikaisemmin Palmer esiintyi pienessä roolissa elokuvassa "Wolf Creek".
José Luis Cuciuffo

José Luis Cuciuffo (1. helmikuuta 1961 Córdoba, Argentiina – 11. joulukuuta 2004 Buenos Airesin maakunta, Argentiina) oli argentiinalainen jalkapalloilija. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 1986 MM-kisoissa. Cuciuffo oli pelipaikaltaan puolustaja.
Cuciuffo, lepinimeltään "El Cuchu", aloitti uransa vuonna 1980 Chaco For Everissä. Seuraavan vuoden hän pelasi kotikaupunkinsa Talleres de Córdobassa, kunnes siirtyi Vélez Sársfieldiin, jossa hän löi itsensä varsinaisesti läpi jalkapalloilijana. Viiden kauden jälkeen Cuciuffo siirtyi Argentiinan suurseuraan Boca Juniorsiin. Vuosina 1990–1993 hän pelasi Ranskan liigan Nîmes Olympiquessa ja lopetti uransa vuonna 1993 kotikaupungissaan Club Atlético Belgranossa.
Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa Cuciuffo pelasi 21 maaottelua vuosina 1985–1989. Hän oli avauskokoonpanossa vuoden 1986 MM-kisojen loppuottelussa, kun Argentiina voitti maailmanmestaruuden.
José Luis Cuciuffo kuoli sairaalassa metsästysonnettomuudessa saamiinsa vammoihin vuonna 2004. Cuciuffoa ammuttiin vatsaan, kun hän oli metsästämässä Buenos Airesin maakunnan eteläosassa.
Imagi Animation Studios

Imagi Animation Studios on hongkongilainen animaatiostudio, joka on erikoistunut tietokoneanimaatioihin.
Yhtiön päästudio sijaitsee Chai Wanissa, Hongkongissa ja sen tuotantorakennus Los Angelesissa. Sillä on myös satelliittitoimisto Tokiossa. Imagi keskityy ensisijaisesti tuottamaan tietokoneanimaatioita elokuviin ja sen ensimmäinen elokuvatuotos oli vuoden 2007 Turtles-elokuvassa.
HNK Cibalia

Hrvatski Nogometni Klub Cibalia on jalkapalloseura Vinkovcin kaupungista Kroatiasta. Joukkue pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. HNL:ssä. Seura on perustettu vuonna 1919 ja se pelaa kotiottelunsa "Cibalia"-stadionilla. Nimi Cibalia tulee Vinkovcin kaupungin Rooman vallan aikaisesta nimestä.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1919 nimellä "HGŽK Cibalia Vinkovci". Vuonna 1925 seura yhdistyi "RŠK Sloga" -nimien seuran kanssa. Toisen maailmansodan jälkeen Sloga yhdistyi "OFD Graničarin" kanssa ja muodosti "FK Dynamo Vinkovci" -nimisen seuran. Vasta vuonna 1982 se raivasi tiensä Jugoslavian pääsarjaan, missä se säilyi viiden vuoden ajan. Nykyisen nimensä seura otti käyttöön vuonna 1990. 1990-luvulla joukkue vakiinnutti paikkansa Kroatian sarjan keskikastissa, vaikkakin pelasi kauden 1997/1998 kakkosliigassa. Samaten kauden 2003/2004 päätteeksi putosi kakkosliigaan, ja samalla kaudella sitä rankaistiin kuuden pisteen menetyksellä talousvaikeuksien vuoksi. Seuraavan kauden päätteeksi seura kuitenkin nousi takaisin ykkösliigaan. Vuonna 1999 joukkue pelasi Kroatian Cupin loppuottelussa.
Mare Orientale

Mare Orientale eli "Itäinen meri" on pyöreä, suuren pikkuplaneetan iskusta syntynyt kraatterimainen muodostuma Kuussa. Itse tumman alueen läpimitta on 327 km. Monet vuorikehät ympäröivät pyöreätä, tummaa laavatasankoa. Ne ovat syntyneet osin sulan kallion aaltoillessa iskun jälkeen. Näitä ovat sisempi ja ulompi Montes Rook ja kaikkein uloin Montes Cordillera, jonka läpimitta on 930 km. Tästä vielä 500 km ulospäin on törmäyksessä singonnutta kiviainesta. Mereen liittyvien samankeskisten vuorikehien läpimitat ovat 320, 480, 620, 930, 1300 ja 1900 km.
Mare Orientalen syntyajaksi on määritelty Kuun geologiassa ns. nektariaaninen aika joka alkaa Mare Nectarisin synnystä n. 3.92 miljardia vuotta sitten ja päättyy juuri Mare Orientalen syntyyn n.3,84 mrd. vuotta sitten. 
Mare Orientalen keskustan koordinaatit ovat 19.4° S, 92.8° W. Se näkyy hyvin vaikeasti Maasta käsin näkyvän osan itäreunalla ja sen takia se löydettiin vasta 1900-luvulla. Paremmin sitä on havaittu Kuuta tutkineista avaruusluotaimista ja avaruusaluksista.
Nimi "Itäinen meri" juontuu siitä, että Maasta katsottuna sijainti on itään. Koordinaattien länsi johtuu siitä, että IAUssa sovittiin Kuun suunnat niin, että myös Kuussa Aurinko nousee idästä ja laskee länteen, jolloin se pitää yhtä Kuun pinnalla havaitun kanssa.
Harrastajalle Orientale sekä Mare Crisium osoittavat hyvin Kuun libraation.
Jaakko Pellinen

Jaakko Tuomas Pellinen (s. 18. toukokuuta 1988 Tampere) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä.
Pellinen on Ilveksen kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa kaudella 2006–2007. Kaudella 2007–2008 hän pelasi SM-liigassa kolme, ja kaudella 2008–2009 neljä ottelua ilman tehopisteitä. Kaudella 2009–2010 Pellinen pelasi Ilveksessä jo 42 ottelua tehoin 4+8=12 ja jatkoi seuraavien kahden kauden ajan Ilveksessä, vaikka kävi myös lainalla Mestiksen LeKissä ja SM-liigan Bluesissa.
Kaudet 2012–2014 Pellinen pelasi kokonaan LeKissä.
Danica Patrick

Danica Patrick (s. 25. maaliskuuta 1982 Beloit, Wisconsin) on yhdysvaltalainen autourheilija, joka kilpailee tällä hetkellä NASCAR Sprint Cup Series sekä NASCAR Nationwide Series -moottoriurheilusarjoissa. Hänen vanhempansa ovat kotoisin Irlannista. 
Ura.
Patrick nimettiin IndyCar Series -sarjan ja Indianapolis 500 -ajon vuoden tulokkaaksi kaudella 2005. Vuoden 2005 Indianapolis 500 -ajossa Patrick sijoittui neljänneksi ja hänestä tuli ensimmäinen nainen, joka on johtanut Indy 500 -kisaa. Vuoden 2009 Indy 500 -kilpailussa Patrick sijoittui kolmanneksi, ja hänestä tuli kilpailun historian ensimmäinen palkintokorokkeelle yltänyt naiskuljettaja.
Toukokuussa 2006 Patrick julkaisi oman elämäkertansa "Danica: Crossing the Line". Voitettuaan vuonna 2008 Japanissa, Motegin ovaaliradalla Danicasta tuli ensimmäinen nainen, joka pystyi voittamaan Indy Racing Series -sarjan osakilpailun.
Danicalla on oma vaatemallisto ja viinitila. Hän on toiminut myös Sports Illustratedin uimapukumallina.
Vuonna 2018 hän ilmoitti lopettavan uransa.
Yksityiselämä.
2014 Danica hankki silikoniset rintaimplantit. 2022 hän päätti poistattaa ne.
Marko Torenius

Marko Torenius (s. 10. helmikuuta 1977 Säkylä) on maalivahtivalmentaja, joka työskentelee tällä hetkellä Vancouver Canucksin organisaatiossa. Hän työskenteli aiemmin KHL:ssä Sibir Novosibirskissa sekä Espoo Bluesissa SM-Liigassa 2006–2013 joukkueenjohtajana ja maalivahtivalmentajana. Hän on valmentanut muun muassa Bernd Brückleriä, Iiro Tarkkia, Mikko Koskista ja Riku Heleniusta. Torenius on saavuttanut kaksi kertaa KHL:ssä Gagarin cup mestaruuden sekä kaksi SM-liigahopeaa. 
Torenius on aiemmin valmentanut Ilveksen ja Tapparan juniorijoukkueissa. Pelaajaurallaan hän edusti pääasiassa Tapparaa.
Kesäkuussa 2018 Toreniuksen tiedotettiin aloittavan osakkaana tuolloin Suomi-sarjassa pelanneen Kiekko-Espoon organisaatiossa.
Eridanos

Eridanos () oli kreikkalaisessa mytologiassa myyttinen joki, jonka kerrottiin olevan Hyperboreassa. Sen henkilöitymänä esitettiin jokijumala, Okeanoksen ja Tethyksen poika. Eridanosta kutsuttiin jokien kuninkaaksi, jonka rantatörmiltä löytyi runsaasti meripihkaa. Joen varsinaista esikuvaa ei tunneta, ja antiikin kirjoittajat yhdistävät sen muun muassa Pohon ja Tonavaan. Eridanoksen tytär oli Zeuksippe.
Hesiodos kertoi Tyfonin kylpevän Eridanoksessa. Herodotos epäilee koko joen olemassaoloa, ja väittää sen nimen perusteella olevan jonkun kreikkalaisen runoilijan keksintöä. Apollonios Rhodios ja Ovidius yhdistävät joen meripihkan alkuperän heliadeihin, jotka muuttuivat poppeleiksi murehdittuaan veljensä Faethonin kohtalo. Tämä oli menettänyt isältään auringonjumala Heliokselta lainaamiensa aurinkovaunujen hallinnan ja pudonnut Eridanokseen sen jälkeen, kun Zeus pelastaakseen maan oli lyönyt häntä salamallaan. Faethonin ystävä Kyknos puolestaan etsi tämän ruumista joesta lakkaamatta, jolloin jumalat muuttivat hänet joutseneksi.
Vergiliuksen "Aeneis"-runoelman mukaan Eridanos oli yksi Haadeen läpi virtaavista joista.
Eridanos oli myös vähäisemmän joen nimi, joka virtasi Ateenan lähistöllä.
Itämeren altaan joki.
Ikivanhaa Itämeren paikalla virrannutta jokea, jonka geologit ovat havainneet kallioperän sedimenteistä, kutsutaan Eridanokseksi (). Se on ollut noin 2 500 kilometriä pitkä joki, joka virtasi noin 25 miljoonaa vuotta sitten Gotlannin ohi lounaaseen ja jonka jokisuun sedimentit kerääntyivät ensin 25 miljoonaa vuotta sitten Puolaan, sitten 15 miljoonaa vuotta sitten Pohjois-Saksaan ja myöhemmin, 12–1 miljoonaa vuotta sitten, Tanskan länsipuolelle Pohjanmereen tai Alankomaihin. Sillä oli yksi sivuhaara Suomenlahden painaumassa ja toinen latvahaara Pohjanlahdella. Idea kutsua muinaista jokea Eridanokseksi tulee Puolasta, jossa geologit miettivät meripihkaa kuljettaneelle joelle nimeä.
Sakari Orava

Yrjö Sakari Orava (s. 17. kesäkuuta 1945 Kokkola) on suomalainen kirurgi ja ortopedi, joka jäi eläkkeelle vuoden 2020 alussa. Orava on yksi maailman arvostetuimmista urheilukirurgeista ja hän on toiminut Suomen olympiajoukkueen ylilääkärinä vuosina 1988–2000. Orava on myös itse urheillut, ja hän on voittanut nyrkkeilyssä nuorten SM-kultaa 54 kg:n sarjassa vuonna 1962.
Orava valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Oulun yliopistosta 1972 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1980. Liikuntalääketieteen erikoislääkäriksi hän valmistui 1986. Orava on erikoistunut urheilulääketieteeseen ja tehnyt urallaan yli 25 000 leikkausta ympäri maailmaa. Hänellä oli vastaanotot Turussa, Madridissa ja Roomassa. Orava on naimisissa Aira Oravan kanssa ja heillä on poika ja tytär.
Kuuluisia Oravan operoimia urheilijoita ovat muun muassa yleisurheilijat Haile Gebrselassie ja Merlene Ottey sekä jalkapalloilijat David Beckham, Lionel Messi, Didier Deschamps, Josep Guardiola, Thomas Vermaelen ja Nicklas Bendtner. Hän on myös operoinut Serbian presidentin Boris Tadićin.
Oravalla on pitkäaikainen yhteistyösuhde AC Milanin lääkäreiden kanssa. Orava asui Naantalissa 1996–2020 välisenä aikana. Vuodesta 2020 alkaen hän on asunut Kauniaisissa.
Orava on yhdessä Tarja Lappalaisen kanssa kirjoittanut omaelämäkerran "Elämäni urheilukirurgina", joka julkaistiin vuonna 2020.
Sam Nunn

Samuel Augustus ”Sam” Nunn, Jr. (s. 8. syyskuuta 1938) on yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Georgiasta vuosina 1972–1997. 
Sam Nunn varttui keskisen Georgian Perryssä ja opiskeli sitten Georgia Techissä sekä Emory Universityn lakikorkeakoulussa. Hän valmistui lakimieheksi 1962. Hän palveli vuosia rannikkovartiostossa ja lähti politiikkaan vuonna 1968, jolloin hänestä tuli osavaltion parlamentin jäsen. Vuonna 1972 hänet valittiin liittovaltion senaattiin, jossa hän toimi erityisesti ulkopolitiikan ja puolustuspolitiikan kysymyksien parissa, muun muassa senaatin asepalvelukomitean puheenjohtajana vuosina 1987–1995.
Senaattorin uran jälkeen Nunn perusti vuonna 2001 yhdessä Ted Turnerin kanssa aseriisunnan läpinäkyvyyttä edistävän säätiön Nuclear Threat Initiative (NTI), jonka johdossa hän on toiminut. Hän on opettanut Georgia Techissä hänen mukaansa nimetyssä yksikössä "Sam Nunn School of International Affairs". Hän on istunut Coca-Cola Companyn, Dell-tietokoneyhtiön ja General Electricin hallituksissa.
Vuonna 2012 Sam Nunn ja Richard Lugar olivat heidän kunniakseen perustetun Nuclear
Security Awardin ensimmäiset saajat. Palkintoa jakaa Carnegie-säätiö.
John Tower

John Goodwin Tower (29. syyskuuta 1925 – 5. huhtikuuta 1991) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui senaatin jäsenenä vuosina 1961–1985. 
Tower oli toisen maailmansodan veteraani. Hän kuoli 23 henkeä vaatineessa lento-onnettomuudessa.
The World Mänkeri Orchestra

The World Mänkeri Orchestra on suomalainen kansanmusiikkiyhtye. Se perustettiin vuonna 1984 nimellä Etnopojat. Yhtyeen jäsenet käyttävät jo unohduksissa olleita kansansoittimia, esimerkiksi klarinettisoittimiin kuuluvia lirua ja mänkeriä.
Historia.
Yhtyettä pidettiin jo perustamisestaan lähtien nykykansanmusiikin pioneerina, jopa ennen 1990-luvun folk-musiikin suosiota. Se toimi aluksi nimellä Etnopojat ja sen perustajajäsenillä on jazz-tausta. Westerholm ja Penttilä ovat myös taitavia soitinrakentajia ja eritoten Syrjänen on perehtynyt kansanomaisiin klarinettisoittimiin.
Ulkomaanesiintymisiä varten yhtye tuli sittemmin tunnetuksi nimellä The World Mänkeri Orchestra, joka juontuu mänkeri-puupuhaltimesta.
Ura.
Yhtye on edustanut Suomea ja Yleisradiota EBU:n festivaaleissa, konsertoinut ulkomailla sekä esiintynyt monilla kotimaisilla musiikkifestivaaleilla. Musiikissa käytetään paljolti yhtyeen jäsenten itse rakentamia instrumentteja.
Svenska Handelshögskolans Studentkår

Svenska Handelshögskolans Studentkår (SHS) on Svenska Handelshögskolanin eli Hankenin ylioppilaskunta.
Ylioppilaskunta perustettiin vuonna 1909 nimellä "Kamratföreningen Niord".
Vihtori Viitanen

Viktor (Vihtori) Viitanen (synt. Juhola, 18. marraskuuta 1863 Eura – 14. joulukuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1908.
Elämä.
Euran Honkilahden Mannilassa syntyneen Viitasen vanhemmat olivat torppari Vilhelm Juhola (1823−1881) ja Leena Stiina Dahlsten (1826−1899). Puuseppänä työskennellyt Viitanen muutti 1891 Turkuun, jossa hän oli vanginvartijana vuoteen 1897. Tämän jälkeen hän työskenteli vankilan työnjohtajana Kuopiossa ja vuodesta 1904 lähtien Viipurissa. 
Viitanen liittyi Turun työväenyhdistykseen jo 1890-luvun alussa. Viipuriin muutettuaan hän oli yksi Viipurin Työväen Osuuskaupan, Viipurin työväen sanomalehti- ja kirjapaino-osuuskunnan ja Viipurin Työväen Säästöpankin perustajista. Sortovuosien aikana Viitanen vaikutti kaupungissa toimineessa työläisaktivistien ryhmässä, johon hänen ohellaan kuuluivat muun muassa Mimmi Kontulainen ja Kalle Procopé. Vuonna 1905 Viitanen toimi myös Viipurissa ilmestyneen "Työ"-lehden vastaavana toimittajana. Oulun puoluekokouksessa 1906 Viitanen valittiin SDP:n puolueneuvostoon. Kansanedustajaksi hänet valittiin Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa vuonna 1907. Viitasen ainoaksi jäänyt kansanedustajakausi päättyi jo kesällä 1908 eduskunnan hajottamiseen. Hän oli myös Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen.
Vuonna 1914 Viitanen joutui eroamaan työnjohtajan toimestaan poliittisen ilmiannon takia, jonka jälkeen hän työskenteli Papulan kansakoulun vahtimestarina. Sisällissodan alla Viitanen kannatti parlamentaarista linjaa, eikä lähtenyt punaisten toimintaan. Viitanen kuoli pitkään sairastettuaan kotonaan Viipurissa joulukuussa 1918. Hänet on haudattu Ristimäen hautausmaalle.
Yksityiselämä.
Viitasen puoliso oli Edla Josefina Rättäri (1864−1944), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1891. Pariskunnalla oli neljä lasta. Heidän poikansa oli Helsingissä ilmestyneen sosialidemokraattisen "Työn Vallan" toimittaja ja filosofian kandidaatti Paavo Viitanen (s. 1892), josta tuli yksi sisällissodan loppuvaiheessa tapahtuneen Viipurin lääninvankilan joukkomurhan uhreista. Viitanen oli piileskellyt lääninvankilassa punakaartin pakko-ottoa.
Lissut

Lissut oli oululainen tyttöduo. Sen jäsenet Mitra ja Tiia (molemmat s. 1992) käyttivät itsestään nimiä M1tsQ ja T1tsQ ja esiintyessään pukeutuivat usein humoristisesti pissiksiksi. Duon ensimmäinen albumi, "Lissut", julkaistiin 14. toukokuuta 2008. Levystä julkaistiin vuonna 2007 kaksi singleä: "Pissikset" ja "Hippa". Ensin mainitusta on tehty musiikkivideo, samoin kuin duon kappaleesta "Me mennään". Molemmat videot ovat katsottavana YouTubesta.
Lissut kävivät Pohjankartanon yläastetta, jossa myös on kuvattu musiikkivideo "Pissikset". "Pissikset"-kappale tehtiin alun perin Kiimingin yläasteen musikaaliin. "Me mennään" -musiikkivideo taas on kuvattu pääosin Latviassa.
Lissut ovat esiintyneet muun muassa DBTL:ssä kesällä 2007. He olivat vieraana "Summerissa" 31. heinäkuuta 2008.
Yhtyeen jäsen Mitra Kaislaranta osallistui vuonna 2013 kykyjenetsintäohjelma "Idolsin" seitsemännelle tuotantokaudelle ja voitti kilpailun. Yhtyeen toinen jäsen Tiia Erämeri oli puolestaan mukana The Voice of Finlandin 3. tuotantokaudella.
Susan Lucci

Susan Victoria Lucci (s. 23. joulukuuta 1946 Scarsdale, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan etenkin saippuasarjasta "All My Children", jossa hän esiintyi Erica Kanen roolissa vuosina 1970–2011. Sittemmin Lucci on näytellyt sarjassa "Devious Maids".
Lucci voitti Daytime Emmy -palkinnon vuonna 1999, oltuaan sitä ennen ehdokkaana peräti 18 kertaa. Hän on saanut myös oman tähtensä Hollywood Walk of Famelle. 
Lucci on ollut vuodesta 1969 lähtien naimisissa itävaltalaisen liikemiehen Helmut Huberin kanssa. Luccin tytär Liza Huber on äitinsä tavoin näyttelijä.
Michael Bell

Michael Patrick Bell (s. 30. heinäkuuta 1938 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan paremmin lukuisista äänirooleistaan. Erityisesti 1980-luvulla hän tuli tunnetuksi ääninäyteltyään animaatioissa, kuten "Smurffit", "Action Force" ja "The Transformers". Bell oli myös vuonna 1988 Lex Luthorin äänenä Teräsmiehen animaatiosarjassa.
Bell toimi The Transformersissa Prowlin äänenä ja koe-esiintyi samaan rooliin "iin", mutta roolittajien mukaan hän ei sopinut rooliin. Tämä ihmetytti Belliä, joka oli hahmon alkuperäinen ääni.
Syksyllä 2009 Top of the Limit sivusto listasi Bellin sijalle 9, laatimassaan kymmenen parasta videopelien ääninäyttelijää.
Bellin tytär Ashley Bell on myös näyttelijä.
Estroni

Estroni (C18H22O2) on yksi estrogeenihormoneista. Kolmesta estrogeenihormonista estronia esiintyy naisen ruumiissa vähiten. Estronin johdannaisesta estronisulfaatista voidaan tuottaa estradiolia.
Estronilla on luustoa suojaava vaikutusta myös miehillä.
Estronin moolimassa on 270,366 g/mol, sulamispiste 254,5 °C ja CAS-numero 53-16-7.
Tuotanto elimistössä.
Estronia tuotetaan sekä munasarjoissa että rasvakudoksessa aromataasin avulla. 
Munasarjat muuntavat androstenedionia estroniksi. Androstenedionin yhdeksästoista hiiliatomi poistetaan aromataasireaktiossa demetylaatioreaktiolla.
Myös rasvakudos tuottaa ja varastoi estronia huomattavan suuressa määrin.
Simon Fourcade

Simon Fourcade (s. 25. huhtikuuta 1984 Perpignan) on ranskalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.
Ampumahiihtäjä Martin Fourcade on Simon Fourcaden veli.
Arvokilpailut.
Fourcade saavutti juniorien maailmanmestaruuskilpailuista kahdeksan mitalia; kultaa normaalimatkalta Koscieliskosta 2003, kultaa takaa-ajosta Kontiolahdella 2005 ja Haute Mauriennestä 2004. Haute Mauriennestä hän saavutti myös sprinttimestaruuden ja normaalimatkalta hopeaa. Sprinttihopeaa hän saavutti Ridnaun-Val Ridannasta 2002 ja Kontiolahden kisoista. Hän saavutti viimeksi mainitussa myös viestihopeaa.
Fourcade debytoi aikuisten arvokilpailuissa Torinon olympialaisissa 2006 sijoittuen normaalimatkalla 31:nneksi. Hän kilpaili myös saman vuoden Pokljukan MM-kilpailuissa, jossa hän hiihti ankkuriosuuden Ranskan yhdenneksitoista sijoittuneessa sekaviestijoukkueessa. Anterselvan MM-kisoissa 2007 Fourcade sijoittui sekä normaalimatkalla että yhteislähdössä kahdeksanneksi ja viestissä kymmenenneksi. Östersundissa 2008 hän sijoittui normaalimatkalla neljänneksi, takaa-ajossa kuudenneksi ja viidenneksi viestikilpailussa. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän oli normaalimatkalla neljäs, sprintissä kuudes, yhteislähdössä yhdeksäs ja takaa-ajossa kymmenes. Sekaviestissä hän toi Ranskan joukkueen voittajana maaliin 6,2 sekuntia ennen Ruotsia. Miesten viestissä hän ankkuroi Ranskan neljänneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli yhteislähdössä neljästoista. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui sprintissä 13:nneksi, takaa-ajossa kuudenneksi ja yhteislähdössä 15:nneksi. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän saavutti hopeaa normaalimatkalla ja miesten viestissä, oli sprintissä ja yhteislähdössä viides sekä takaa-ajossa kuudes. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 hän kuului Ranskan hopeajoukkueeseen miesten viestissä sekä sijoittui normaalimatkalla kuudenneksi ja yhteislähdössä yhdeksänneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli normaalimatkalla kolmastoista. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän hiihti avausosuuden pronssia saaneessa Ranskan viestijoukkueessa. Lisäksi hän oli sprintissä ja normaalimatkalla neljäs, yhteislähtökilpailussa yhdeksäs ja takaa-ajossa kymmenes. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui normaalimatkalla kymmenenneksi.
Maailmancup.
Maailmancupissa Fourcade debytoi kaudella 2003–2004. Ensimmäisen palkintosijansa maailmancupissa hän saavutti 2006–2007 Lahden normaalimatkalla sijoituttuaan maanmiehensä Raphaël Poiréen jälkeen toiseksi. Kaudella 2008–2009 hän oli Östersundin sprinttikilpailussa kolmas ja kaudella 2009–2010 Pokljukan normaalimatkalla toinen. Kaudella 2011–2012 Fourcade oli kolmas Hochfilzenin takaa-ajossa sekä toinen Oberhofin sprinttikilpailussa ja yhteislähdössä sekä Nové Měston sprintissä. Kaudella 2012–2013 hän sijoittui toiseksi Hanty-Mansijskin takaa-ajokilpailussa.
Maailmancupin kokonaispisteissä hän on ollut viidestoista kaudella 2008–2009, seitsemäs kaudella 2009–2010 ja viides kaudella 2011–2012. Hän voitti normaalimatkan cupin kaudella 2011–2012 ja oli samassa cupissa viides 2013–2014. 
Fourcade lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2019.
Harald Schmidt

Harald Schmidt (s. 18. elokuuta 1957) on saksalainen näyttelijä, koomikko ja talk show -juontaja.
Televisio-ohjelmat.
"Harald Schmidt Show".
"Harald Schmidt Show" on saksalainen talk show -ohjelma, joka on verrattavissa "Late Night with Conan O'Brien" tai "Late Night with David Letterman" -ohjelmiin. Ohjelmassa on stand up -komiikkaa sekä tunnettuja saksalaisia ja ulkomaisia vieraita. Ohjelmaa tuotettiin Sat.1-kanavalle 5. joulukuuta 1995 – 23. joulukuuta 2003.
"Harald Schmidt".
"Harald Schmidt" -ohjelma alkoi 23. joulukuuta 2004 ARD-kanavalla. Ohjelmaan kuului vähemmän julkkishaastatteluita ja enemmän vapaamuotoista keskustelua ajankohtaisista aiheista. Schmidtin kanssa ohjelmassa esiintyi Manuel Andrack.
"Schmidt &amp; Pocher".
Vuoden 2007 lopulla tuli Andrackin tilalle koomikko Oliver Pocher ja ohjelman nimeksi muutettiin "Schmidt &amp; Pocher".
Marina Anisina

Marina Vjatšeslavovna Anisina (; s. 30. elokuuta 1975) on ranskalainen taitoluistelija. Hänen vanhempansa ovat venäläisiä; äiti on entinen taitoluistelija Irina Tšernjajeva ja isä entinen jääkiekkoilija Vjatšeslav Anisin. Molemmat työskentelevät nyttemmin valmentajina. 
Anisina on voittanut jäätanssista pronssia talviolympialaisissa 1998 ja kultaa 2002. Lisäksi hän on voittanut maailmanmestaruuskilpailuissa kerran kultaa ja kolmesti hopeaa. Ranskan-mestari hän oli useina perättäisinä vuosina; lisäksi mestaruuksia tuli muun muassa Euroopan-mestaruuskilpailuissa. 
Anisinan parina oli aktiiviuralla Gwendal Peizerat vuodesta 1993. Hän meni 23. helmikuuta 2008 naimisiin venäläisnäyttelijä Nikita Džigurdan kanssa.
Gwendal Peizerat

Gwendal Peizerat (s. 21. huhtikuuta 1972) on ranskalainen taitoluistelija. Hän voitti jäätanssista vuoden 1998 talviolympialaisissa pronssia ja vuonna 2002 kultaa. Peizerat’n parina oli aktiiviuran aikana Marina Anisina.
Hän on valmistunut EMLYON Business Schoolista.
Mary Kay Place

Mary Kay Place (s. 23. syyskuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Tulsassa, Oklahomassa, ja valmistui Tulsan yliopistosta.
Place esiintyi vuosina 1976–1977 sarjassa "Mary Hartman, Mary Hartman". Hän voitti vuonna 1977 Emmy-palkinnon. Hän on jatkanut uraansa tuleville vuosikymmenille paitsi näyttelijänä, myös ohjaajana ja käsikirjoittajana.
Gundegmaa Otryad

Gundegmaa Otryad (s. 23. toukokuuta 1978 Ulaanbaatar) on mongolialainen pistooliampuja.
Gundegmaa Otryad on saavuttanut MM-kilpailuissa kaksi pronssia. Ensimmäisen niistä hän sai Barcelonasta 1998 25 m urheilupistoolin joukkuekilpailusta ja seuraavan Zagrebista 2006 saman lajin henkilökohtaisesta kilpailusta.
Pekingissä 2008 Otryad ampui hopealle 25 metrin urheilupistoolissa. Hän johti peruskilpailun jälkeen, mutta Kiinan Chen Ying loisti finaalilaukauksissa ja nousi voittoon.
Club Atlético Tigre

Club Atlético Tigre on jalkapalloseura Buenos Airesin esikaupungista Victoriasta, Buenos Airesin maakunnasta, Argentiinasta. Seura pelaa Argentiinan pääsarjassa, jonne se nousi 27 vuoden tauon jälkeen kaudeksi 2007–2008.
Historia.
Tigre, lempinimeltään "Tappajat" ("Matadores"), perustettiin 3. elokuuta 1902 Tigren kaupungissa. Vuonna 1936 seura muutti nykyisille sijoilleen Victoriaan 30 kilometriä Buenos Airesin kaupungin pohjoispuolelle. Tigre kuului aikoinaan Argentiinan ammattilaisliigan perustajajäseniin vuonna 1931, mutta suurimman osan yli satavuotisesta historiastaan se on viettänyt alemmilla sarjatasoilla. Pääsarjassa se on pelannut historiansa aikana kaikkiaan 24 kautta, parhaana saavutuksenaan kakkossija vuoden 2007 apertura-sarjasta.
Maarianverijuuri

Maarianverijuuri ("Agrimonia eupatoria") on monivuotinen, ruohovartinen, keltakukkainen ruusukasvi.
Ulkonäkö.
Maarianverijuurella on juurakko, josta nousee 30–100 cm korkeita, pystyjä kukkavarsia. Varren tyviosassa on joskus haaroja, mutta nekin ovat pystyjä. Lehdet ovat parilehdykkäiset ja päätöpariset. Lehdykkäpareja on kolmesta kuuteen, mutta suurten lehdyköiden väleissä saattaa olla lisäksi pieniä. Lehdykät ovat soikeita ja hammaslaitaisia. Varren alaosassa lehdet ovat suuria, ylempänä pienempiä ja vähälehdykkäisempiä. Varren kukallinen yläosassa on vain hyvin pieniä kukkien tukilehtiä. Varret, lehtien alapinnat ja kukinnon vihreät osat ovat karvaisia. Varren pinnalla on tiheässä lyhyitä karvoja, jotka tekevät pinnan nukkaisen näköiseksi, ja lisäksi harvassa pitkiä karvoja. Varren yläosa muodostaa tähkämäisen kukinnon. Kukkien teriö on noin senttimetrin läpimittainen ja kirkkaan keltainen. Siinä on viisi soikeaa terälehteä. Myös heteet ja emi ovat keltaisia, mutta heteiden ponnet muuttuvat punaruskeiksi. Kuten muillakin verijuurilla, kukasta muodostuu 1–2 pähkylähedelmää, joiden ympärille kukkapohjus kuivuu ja kovettuu. Kukkapohjus on vajaan senttimetrin pituinen ja pituuttaan kapeampi. Maarianverijuurella kukkapohjuksen kartiomainen tyviosa on selvästi pitkittäisuurteinen. Kukkapohjuksen kärkiosassa on runsaasti tukevia koukkupäisiä karvoja. Kuiva kukkapohjus siemenineen tarttuu helposti eläinten turkkiin ja voi näin kulkeutua uudelle kasvupaikalle.
Levinneisyys.
Maarianverijuurta esiintyy lähes koko Euroopassa pohjoisimpia alueita lukuun ottamatta. Skotlannissa ja tammen pohjoisrajan pohjoispuolella Pohjoismaissa se on harvinainen. Pohjoisimmat kasvupaikat ovat Norjassa Trondheimin tienoilla. Lännessä sitä tavataan myös Azoreilla ja Kanariansaarilla sekä etelässä Pohjois-Afrikassa Marokossa ja Tunisiassa. Idässä levinneisyysalue ulottuu vastaavalla ilmastovyöhykkeellä Himalajan ja Altain vuoristojen länsireunoille.
Suomessa maarianverijuuri kasvaa Lounais-Suomen lehtoniityillä sekä muuten kuivahkoilla niityillä ja pientareilla. Se on kalkinsuosija. Se on Suomessa yleinen ja alkuperäinen Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomessa, viimeksi mainitussakin lähinnä rannikolla. Rannikon lähellä se esiintyy idässä Helsingin tienoille ja pohjoisessa Raumalle asti. Etelä-Suomen sisämaassa sitä tavataan harvinaisena lisäksi paikoin Satakunnassa, Etelä-Hämeessä ja Päijät-Hämeessä sekä Etelä-Karjalassa Lappeenrannan ja Imatran tienoilla, yleensä seuduilta, joilla maanviljelysasutus on vanhaa. Sisämaassa maarianverijuuri on ilmeisesti muinaistulokas. Sitä on ehkä viljeltykin rohdokseksi.
Tijuca

Tijuca ("Tijuca" on muinaistupin kieltä; suomeksi se on suo) on asuinalue Rio de Janeiron pohjoisosissa Brasiliassa. Se muodostuu Saens Peña -aukiosta, Afonso Pena -aukiosta, Usinasta ja Mudasta. Vuoden 2000 väestölaskennan mukaan alueella oli lähes 150 000 asukasta. Se rajoittuu Bandeira-aukion, Maracanãn, Vila Isabelin, Andaraín, Grajaún ja Alto da Boa Vistan asuinalueisiin.
Se on Rio de Janeiron perinteisin asuinalue, ja siellä on maailman laajin kaupunkimetsä Tijucan metsä. Alueella asuu lähinnä keskiluokkaista väestöä, ja aikaisemmin siellä asui portugalilaisia siirtolaisperheitä ja upseerien perheitä.
Tijucassa toimii kaksi Rio de Janeiron merkittävintä sambakoulua GRES Acadêmicos do Salgueiro ja GRES Unidos da Tijuca, jotka ovat yhteensä voittaneet yhdeksän mestaruutta. 
Tijucassa on myös useita faveloja kuten Salgueiro, Borel, Formiga, Turano ja Casa Branca.
Lopado­temakho­selakho­galeo­kranio­leipsano­drim­ypo­trimmato­silfio­karabo­melito­katakekhy­meno­kikhl­epi­kossyfo­fatto­perister­alektryon­opto­kefallio­kinklo­peleio­lagoio­siraio­bafe­tragano­pterygon

Lopado­­temakho­­selakho­­galeo­­kranio­­leipsano­­drim­­ypo­­trimmato­­silfio­­karabo­­melito­­katakekhy­­meno­­kikhl­­epi­­kossyfo­­fatto­perister­alektryon­opto­kefallio­kinklo­peleio­lagōio­siraio­bafē­tragano­pterygōn () on kuvitteellinen ruokalaji, joka mainitaan antiikin kreikkalaisen komediakirjailija Aristofaneen komediassa "Naisten kansankokous" (n. 392/391 eaa.).
Kreikankielisessä sanassa on 171 kirjainta ja 78 tavua, ja sen translitteraatiossa 177 kirjainta. Se on pisin vakiintunut kirjallisuudessa esiintyvä sana ja ainakin koko antiikin Kreikan kirjallisuuden pisin. Aristofaneelle oli tyypillistä huvittaa ihmisiä komedioissaan muun muassa pitkillä ja huvittavilla yhdyssanamuodostelmilla ja luetteloilla. Hänen "Naisten kansankokoukseen" keksimänsä sana tarkoittaa erilaisten kala-, lintu- ja liharuokien sekä kastikkeiden yhdistelmää. Ruokalaji esiintyy komedian lopussa, suurten pitojen kohokohtana.
Suomennoksessa ruokalaji on käännetty ”matala-lautanen-haipala-koirahai-pää-jämä-pistävä-pohjustuskastike-silfion-suolattu-hunaja-kaadettu-rastas-ja-toinenkin-kyyhkystä-seassa-tipusen-paahtio-kanaakin-pyrstöstä-jäniksen-osia-viinissä-keitetty-rustoja-herkkuna”.
Ruokalajin sisältö.
Ruokalaji on eräänlainen voimakkaanmakuinen viillokki, joka koostuu monista yhteen laitetuista makeista ja happamista ainesosista. Ainekset ovat:
Haka-alue

Haka-alue on Savonlinnassa kaupungin keskustan itäpuolella sijaitseva asuinalue, joka on saanut nimensä sen rakentaneen rakennusliike Hakan mukaan. Haka-alue on Pääskylahden tai Pääskylän aluetta. Haka-alue koostuu Kangasvuokontien varrelle rakennetuista 19 kerrostalosta, joista yhdeksässä on kaupungin vuokra-asuntoja. Kerrostalot on rakennettu 1960- ja 1970-luvuilla ajalle ominaisen tyylin mukaan.
Haka-alueella on Savonlinnassa edelleen ehkä turhaankin rauhattoman alueen maine aiempien vuosikymmenten aikana esiintyneiden ongelmien vuoksi. 1990-luvulla osa kaupungin vuokrataloista myytiin omistusasunnoiksi, mikä on voinut osaltaan rauhoittaa aluetta. Alueen asunnot ovat verrattaen edullisia, joten ne ovat etenkin lapsiperheiden ja vanhemman väestön suosiossa. Myös kerrostaloasumisen vaivattomuus ja hyvä sijainti vaikuttavat alueen lisääntyneeseen vetovoimaan.
Haka-alueella on savonlinnalaisittain hyvät julkiset liikenneyhteydet. Palvelut ovat keskeisen sijainnin vuoksi saatavilla kävelymatkan päässä. Haka-alueen läheisyyteen valmistui vuonna 2011 S-market Mertala ja K-Supermarket Mertala. Alueella kulkee Savonlinnan paikallisliikenteen linja 3.
Kyrönniemen kenttä

Kyrönniemen kenttä on Savonlinnan Kyrönniemellä Kyrönsalmen rannalla sijaitseva kaupungin pääurheilukenttä. Kentällä on novotan-pinnoitteinen 400 metrin mittainen juoksurata. Jalkapallonurmen mitat ovat 60 x 105 metriä. Katsomokapasiteetti on noin tuhat. Kenttä toimii Savonlinnan Työväen Palloseuran (STPS) kotikenttänä. Kentän yhteydessä on jalkapallon hiekkakenttä (joka talvisin jäädytetään luistinradaksi), rantalentopallokenttiä sekä uimaranta. Kentän yhteydessä toimii myös sisäliikuntatilat, joissa harjoitetaan muun muassa jousiammuntaa ja miekkailua.
Kylpytakki

Kylpytakki eli saunatakki on takki, jota pidetään päällä tavallisesti kylpemisen jälkeen vilvoitellessa ja kuivatellessa. Pitkähelmaisessa takissa ei ole nappeja tai vetoketjua, vaan se kiinnitetään pelkällä solmittavalla vyöllä. Yleinen kylpytakkien valmistusmateriaali on frotee tai muu kuohkea, pehmeä ja vettä hyvin imevä puuvilla- tai pellavamateriaali. Kylpytakkiin ommellaan usein yksi tai kaksi tilavaa etutaskua lantion korkeudelle. 
Muodoltaan hyvin paljon kylpytakkia muistuttava vaatekappale on aamutakki.
Japanilainen kylpytakki ja oloasu tunnetaan nimellä yukata.
Suomalaisessa saunakulttuurissa on yleistynyt eräänlainen kylpypyyhkeen ja kylpytakin välimuoto, "kietaisupyyhe".
Kylpeminen

Kylpeminen tarkoittaa puhdistautumista eli peseytymistä vedellä esimerkiksi kylpyammeessa, saunassa tai luonnonvesissä. Pienet lapset pestään yleensä muovisessa vauvanammeessa. 
Kylpeminen voi liittyä varsinaisen peseytymisen lisäksi esimerkiksi uskonnollisiin seremonioihin tai yleiseen rentoutumiseen. 
Pesuhuonetta kutsutaan Suomessa edelleen kylpyhuoneeksi, vaikka seisomasuihkut ovat korvanneet kylpyammeet 1970-luvulta alkaen. 
Kylpylät ovat paikkoja, joissa kylpemistä, terveydenhoitoa ja virkistäytymistä varten on uima-altaita ja muita tiloja. 
Kylpytakki on vaate, joka saatetaan pukea peseytymisen jälkeen päälle vilvoittelua tai pukeutumistiloihin siirtymistä varten.
John Elway

John Albert Elway (s. 28. kesäkuuta 1960 Port Angeles, Washington) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja.
Ura.
Elway oli NFL Draftin ykkösvaraus vuonna 1983. Hänet varannut seura oli Baltimore Colts. Ennen NFL-uraansa hän edusti vuodet 1979–1982 Stanfordin yliopistoa sekä amerikkalaisessa jalkapallossa että baseballissa. Hän sai varauksen myös MLB-liigaan, kun New York Yankees oli varannut hänet vuoden 1981 MLB-varaustilaisuudessa. Elway ei suostunut pelaamaan amerikkalaista jalkapalloa Baltimore Coltsin riveissä ja pyysi siirtoa pois seurasta. Toukokuussa 1983 hän siirtyikin NFL-seura Denver Broncosiin kaupassa, jossa Colts sai Mark Herrmannin, Chris Hintonin pelaajaoikeudet ja Broncosin ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuoden 1985 NFL Draftissa.
Elway pelasi Denver Broncosissa koko NFL-uransa. Hän pelasi viidesti NFL:n loppuottelussa, Super Bowlissa, Broncosin aloittavana pelinrakentajana, vuosina 1987, 1988, 1990, 1998 ja 1999. Kolmella ensimmäisellä kerralla joukkue hävisi loppuottelun, mutta 1998 ja 1999 Broncos voitti Super Bowlin mestaruuden. 1998 joukkue voitti loppuottelussa Green Bay Packersin luvuin 31–24 ja 1999 Atlanta Falconsin 34–19. 1999 Elway palkittiin Super Bowlin arvokkaimpana pelaajana. 
Elway lopetti uransa kauden 1998, tammikuussa 1999 pelatun Super Bowlin jälkeen. Hän pelasi 16 kautta käsittäneellä ammattilaisurallaan yhteensä 234 NFL:n runkosarjaottelua. Hänelle kertyi runkosarjassa 7250 syötön yritystä ja 4123 onnistunutta syöttöä, hän syötti 51 475 jaardia ja 300 touchdownia ja lisäksi hänen syöttönsä katkaistiin 226 kertaa. Uutistoimisto Associated Press valitsi Elwayn kauden 1987 jälkeen NFL:n arvokkaimmaksi pelaajaksi, ja hänet valittiin vuonna 2000 NFL:n 1990-luvun tähdistöjoukkueeseen. Hän pelasi yhdeksänä vuonna NFL:n tähdistöottelussa Pro Bowlissa.
Denver Broncos jäädytti Elwayn pelinumeron 7 syyskuussa 1999 ja hänet valittiin Pro Football Hall of Fameen vuonna 2004 samaan aikaan kolmen muun pelaajan, Barry Sandersin, Carl Ellerin ja Bob Brownin kanssa.
Pelaajauran jälkeen.
Elway on ollut vuodesta 2002 Arena Football Leaguessa pelaavan Colorado Crushin osaomistaja ja toimitusjohtaja. Hän omistaa myös kaksi Elway's-ravintolaa ja on ollut mukana autoliiketoiminnassa. Vuonna 2011 Denver Broncos palkkasi Elwayn joukkueen urheilutoimenjohtajaksi (executive vice president of football operations). Vuonna 2014 hänet nimitettiin myös Broncosin toimitusjohtajaksi.
Perhe.
Elwayllä on neljä lasta, vuosina 1985, 1987 ja 1991 syntyneet tyttäret ja vuonna 1989 syntynyt poika entisen vaimonsa Janet Elwayn (o.s. Buchan) kanssa. He menivät naimisiin vuonna 1984 ja erosivat 2002. Hänen isänsä Jack Elway oli amerikkalaisen jalkapallon valmentaja yliopistotasolla. Elwayllä oli kaksi sisarta, joista toinen, hänen kaksoissisarensa Jana, kuoli syöpään vuonna 2002.
Guðjón Þórðarson

Guðjón Þórðarson (s. 14. syyskuuta 1955) on islantilainen jalkapallovalmentaja.
Pelaajaura.
Omalla pelaajaurallaan Guðjón pelasi yli 400 ottelua kotikaupunkinsa joukkueessa ÍA Akranes ja voitti seurassa viidesti sekä liiga- että cup-mestaruuden. Hän edusti seuraa myös 22 eurocup-ottelussa. Islannin maajoukkueessa hän pelasi yhden ottelun vuonna 1985.
Valmentajaura.
Lopetettuaan pelaajauransa Guðjón aloitti vuonna 1987 kotimaassaan KA Akureyrin valmentajana ja johdatti 1989 seuran sen historian ensimmäiseen ja ainoaan liigamestaruuteen. ÍA:n pudottua pääsarjasta vuonna 1990 Guðjón palkattiin päävalmentajaksi. Hän johdatti seuran takaisin liigaan ja heti sarjanousun jälkeen liigamestaruuteen. Seura voitti mestaruuksia hänen alaisuudessaan kaikkiaan neljä peräkkäin. Vuonna 1995 Islannin suurin seura KR Reykjavík palkkasi Guðjónin tuomaan seuralle ensimmäisen mestaruuden kahteenkymmeneen vuoteen, mutta mestaruutta ei tullut. Joukkue voitti kuitenkin cup-kannun. 1997 Guðjón nimettiin Islannin maajoukkueen päävalmentajaksi. Kolmen vuoden aikana joukkue pelasi hänen komennossaan 24 ottelua, joista oli tuloksena kymmenen voittoa, neljä tasapeliä ja kahdeksan tappiota. 
Syksyllä 1999 islantilaisomisteinen "Stoke Holding" osti englantilaisen kakkosdivisioonaseura Stoke Cityn joukkueen ja Guðjónista tuli seuran manageri. Heti avauskaudella hän johdatti seuran Football League Trophyn voittoon ja vuonna 2002 nosti Stoken pudotuspelien kautta ykkösdivisioonaan. Hän kuitenkin lähti seurasta heti kauden päätyttyä. Kesän lopulla Guðjón palkattiin norjalaisen Startin valmentajaksi, mutta hän ei kyennyt estämään seuraa putoamiselta. 2003 hän palasi Englantiin Barsnleyn peräsimeen, mutta hänet erotettiin seuraavana vuonna. Sittemmin valmensi kotimaassaan Keflavíkia ja englantilaista Notts Countya, ennen kuin palasi vuonna 2007 juuri ja juuri putoamiselta välttyneeseen kasvattajaseuraansa ÍA:han. Guðjón johdatti nuoren joukkueen liigapronssille, mutta seuraavalla kaudella esitykset olivat heikkoja, ja heinäkuussa 2008 hänet erotettiin.
David Sarnoff

David Sarnoff (27. huhtikuuta 1891 Minsk, Venäjä – 12. joulukuuta 1971 New York, New York) oli venäläisamerikkalainen radio- ja televisiotekniikan uranuurtaja.
Sarnoff muutti Yhdysvaltoihin juutalaisten vanhempiensa mukana vuonna 1900, aluksi Albanyyn ja myöhemmin New Yorkiin. Kouluaikoina hän ansaitsi perheelleen rahaa myymällä sanomalehtiä, toimimalla juoksupoikana ja laulamalla synagogassa. Lopetettuaan koulunkäynnin 1906, hän siirtyi lähetiksi sähketoimistoon ja ensimmäisestä palkastaan osti omat sähkötyslaitteet. Opittuaan sähköttämään hän siirtyi Marconi Wireless Telegraph Companyyn sähköttäjäksi. Muutaman vuoden kuluttua Sarnoff eteni Manhattanilla sijainneen maailman tehokkaimman radioaseman operaattoriksi. 14. huhtikuuta 1912 hän vastaanotti "Titanicilta" lähetetyn hätäsignaalin ja välitti uutisia seuraavan kolmen vuorokauden ajan, jonka ansiosta Marconi palkitsi hänet ylennyksellä yrityksen johtotehtäviin.
Vuonna 1916 Sarnoff ensimmäisen kerran esitti ”radiosoittorasian” eli kaupallisesti markkinoitavan radiovastaanottimen valmistusta. Ehdotus ei saanut vuosiin hyväksyntää, mutta siirryttyään silloisen Radio Corporation of American palvelukseen ja radioimalla 2. heinäkuuta 1921 nyrkkeilyottelun Jack Dempseyn ja Georges Carpentierin välillä, hän pystyi näyttämään laitteen kaupallisen potentiaalin. Seuraavan kolmen vuoden aikana RCA myi vastaanottimia 80 miljoonan dollarin arvosta.
Vuonna 1926 David Sarnoff perusti NBC:n. Hän oli jo tuolloin kiinnostunut televisiosta, alaisenaan RCA:ssa muun muassa ensimmäisen kuvaputken kehittänyt Vladimir Zworykin, ja vuonna 1928 hän käynnisti NBC:n koelähetykset. Vuoden 1939 New Yorkin maailmannäyttelyssä hän esitteli televisiolähetyksiä yleisölle. Toisen maailmansodan aikana Sarnoff kuului kenraali Dwight D. Eisenhowerin esikuntaan toimien viestintäkonsulttina ja hänet ylennettiin prikaatikenraaliksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1970.
David Sarnoff nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1989. "Time"-lehti valitsi hänet 1900-luvun sadan tärkeimmän henkilön joukkoon.
Lúcio Cardoso

Joaquim Lúcio Cardoso Filho (14. elokuuta 1913 Curvelo, Minas Gerais, Brasilia – 22. syyskuuta 1968 Rio de Janeiro) oli brasilialainen kirjailija, joka kirjoitti näytelmiä ja runoja.
Cardosu kuului merkittävään mutta köyhtyneeseen brasilialaiseen sukuun. Hänen veljensä oli senaattori, myöhemmin korkeimman oikeuden jäsen Adauto Lúcio Cardoso. Hänen sisarensa oli arvostettu kirjailija Maria Helena Cardoso, joka toimitti veljensä muistelmat tämän kuoleman jälkeen.
Koulunkäynti ei Cardosolta sujunut, mutta myöhemmin hän tutustui varakkaan teollisuusyrittäjän Augusto Frederico Schmidt ympärille kerääntyneeseen kirjailijapiiriin. Schmidt kustansi hänen ensimmäisen teoksensa. Tuohon aikaan Brasilian kirjallisuudessa olivat pinnalla vasemmistolaiset aatteet, mutta Cardoson kirjailijapiiri koostui lähinnä katolisista homoseksuaaleista, joita politiikka ei kiinnostanut. Samoihin piireihin kuului myös Clarice Lispector, joka rakastui häneen. He pysyivät ystävinä Cardoson kuolemaan saakka.
Cardoso oli erityisen tuottelias teatterin alalla. Hän oli perustamassa Teatro Experimental do Negro -teatteria. Hän oli mukana myös elokuva-alalla. Hänen maineikkain kirjallinen teoksensa on "Crônica da casa assassinada" (1959). Alkoholi ja lääkkeiden käyttö rapauttivat hänen terveytensä. Hän sai 1962 halvauksen, josta ei ponnisteluistaan huolimatta kunnolla toipunut, ja siksi hän siirtyi maalaamaan. Uusi halvaus tuli 1968, ja hän kuoli siihen.
Suola-arho

Suola-arho ("Honckenya peploides", syn. "Minuartia peploides") on merenrantahiekalla ja -soraikoissa kasvava kohokkikasvi. Se on monivuotinen möyheälehtinen ja -vartinen ruohokasvi, jonka latvakukintojen pienet kukat ovat valkoiset. Euroopassa lajia tavataan suurimmalla osalla Atlantin ja Itämeren rannikoita. Lisäksi sitä esiintyy laajasti Pohjois-Amerikassa ja itäisessä Aasiassa.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen, mätästävä ja rönsyilevä suola-arho kasvaa 10–30 senttimetriä pitkäksi. Sekä varret että lehdet ovat kaljuja ja möyheitä. Pitkin vartta on tiheästi vastakkain sijaitsevia, kapealti kalvolaitaisia lehtiä. Ne ovat ruodittomia, puikeita tai soikeita ja väriltään tumman- tai kellanvihreitä. Suola-arho on vallitsevasti kaksikotinen, eli hede- ja emikukat ovat usein eri kasveissa. Kukinto on 1–6-kukkainen latvaviuhko, mutta yksittäisiä kukkia on myös lehtihangoissa. Pienikokoiset, vaatimattomat kukat ovat valkoisia. Sekä teriö että verhiö ovat viisilehtisiä. Verholehdet ovat 3–5 mm pitkiä. Hedekukissa terälehdet ovat noin verholehtien pituisia, emikukissa niitä selvästi lyhyempiä. Heteitä on 8–10 kappaletta, emiö on kolmelehtinen. Suomessa suola-arho kukkii kesä-elokuussa. Hedelmä on kolmiliuskaisesti avautuva pallomainen kota. Suola-arhon emikukat tuoksuvat hunajalta.
Suola-arho jaetaan useisiin alalajeihin, joista Suomessa ja suurimmassa osassa muuta Eurooppaa tavataan alalajia etelänsuola-arho (ssp. "peploides").
Levinneisyys.
Suola-arhoa tavataan Manner-Euroopassa Atlantin rannikolla Espanjasta Kuolan niemimaalle ja edelleen Jäämeren rannikolla Länsi-Siperiaan saakka, sekä Itämeren rannikolla Puolaa ja Saksaa lukuun ottamatta. Laji on yleinen rannikolla myös Britteinsaarila ja Islannissa. Suola-arhon eri alalajeja tavataan monin paikoin myös muualla pohjoisen pallonpuoliskon merenrannoilla Grönlannissa, Kanadassa ja Alaskassa Pohjoisen jäämeren ja Tyynenmeren rannoilla sekä Koillis-Aasiassa Venäjän kaukoidässä ja Japanissa.
Suomessa suola-arhoa kasvaa koko rannikkoalueella Suomenlahdelta Pohjanlahdelle. Laji on runsaimmillaan Pohjanlahden perukoilla.
Elinympäristö.
Suola-arho kasvaa merenrantahietikoissa ja -soraikoissa sekä merenrantakallioiden raoissa. Se viihtyy erityisesti levien lannoittamilla rannoilla. Siemeniä suola-arho tuottaa kuitenkin vain suolaisen meriveden pärskevyöhykkeellä. Laji kestää hyvin meriveden alle joutumista ja kuivuutta. Suola-arho sitoo juurillaan hiekkaa tehokkaasti ja on siksi tärkeä eroosion estäjä. Se leviää maavartensa avulla muodostaen laajoja mattomaisia kasvustoja. Näin se on tehokas pioneerilaji, joka asettuu rantahietikoille ensimmäisten kasvilajien joukossa.
Käyttö.
Suola-arhoa on aikaisemmin käytetty myös ravinnoksi ainakin Ruotsissa.