tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mieliäissuo

Mieliäissuo on Natura-2000 -luonnonsuojelualue, mikä käsittää myös Kairessuon sekä niiden välisen kapean, metsäisen kannaksen. Suot ovat tyypiltään edustavia Rannikko-Suomen kermikeitaita. Soiden keskellä on puuttomia, karuja nevoja ja reunoilla erilaisia rämeitä ja korpia. Kairessuo on täysin luonnontilainen suo ja Mieliäissuokin melko luonnontilainen. 
Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton, IUCN:n, World Database on Protected Areas:n tietokannan mukaan Mieliäissuon luonnonsuojelualue ilmoitettiin 1996 perustetuksi alueeksi.
Luonnonsuojelualueen pysäköintialueen osoite on Koskustentie 531, Orimattila. 
Luontopolku 2008.
Mieliäissuolla on 3,2 kilometriä pitkä 24. toukokuunta 2008 käyttöön avattu luontopolku, mistä osalla ovat pitkospuut. Luontopolulla on myös lintuhavaintotorni. Se sijaitsee Kairessuon lounaispuolella Mieliäissuolla paikassa. 60.820659722,25.877496667 . Tornin maapinnan korkeus merenpinnasta on 85 metriä. Noin kahdenkymmenen metrin korkuisen havaintotornin havaintotason korkeus voi olla merenpinnasta noin 100 metriä.
Se rakennettiin perusrunkonsa osalta Niinikosken peruskoulun kentällä. Perusrunko siirrettiin puolustusvoimien Mil Mi-8 - sotilaskuljetushelikopterilla suolle paikoilleen. Lintuhavaintotornissa voi olla kerrallaan kymmenen aikuista tai kaksikymmentä alle 12-vuotiasta. Luontopolku rakennettiin osana yhteinen 3+3 yhteinen ympäristö - Eu-hanketta. Luontopolku sijaitsee pääosaltaan Natura 2000 - luonnonsuojelualueella, mutta myös osittain muulla Kairessuon pohjois- ja itäreunoilla, yksityisellä, maalla. 
Mieliäissuolla on havaittu lintuja: isolempinkäisiä, kalasääksiä, kapustarintoja, keltavästäräkkejä, kiuruja, kurkia, liroja, metsäkirviäisiä, niittykirviäisiä, riekkoja, suopöllöjä, taveja ja töyhtöhyyppiä. Kesällä 2015 on havaittu myös joutsen. Maaseläimiä alueella ovat hirvi, kettu, metsämyyrä, peltomyyrä, supikoira ja vesimyyrä. 
Alueella on lintutornin lisäksi myös Pekan laavu, mikä avattiin käyttöön 24. syyskuuta 2023. 
Mieliäissuo on myös amatööriradion luontolähetyskohde "OHFF-0256, Mieliäissuo". 
Luonnonsuojelualue.
Euroopan unionin luokittelun mukaan alue koostuu pinta-alaltaan 156,6 hehtaarista "Active raised bogs" (habitat type code 7110) , 3,4 hehtaarista "Western Taïga" (habitat type code 9010) ja 76,6 hehtaarista "Bog woodland" (habitat type code 91D0).
Big Bang Echo

Big Bang Echo on suomalaisen Markus Copperin suunnittelema veistos, joka sijaitsee Turun yliopiston kampusalueella, fysiikan laitosrakennuksen edustalla. Sen tilasi Valtion taideteostoimikunta vuonna 1998, ja se paljastettiin vuonna 2000.
Valtion taideteostoimikunta päätti vuonna 1997 järjestää kuuden taiteilijan kutsukilpailun fysiikan laitosrakennuksen edustalle sijoitettavasta veistoksesta. Kilpailun voittanessa Big Bang Echossa veistokseen liitetty lautasantenni vastaanottaa sähkömagneettista säteilyä, joka on teorioiden mukaan peräisin alkuräjähdyksestä, ja muuttaa sen ääneksi. Alkuräjähdyksestä peräisin olevaa säteilyä tutkivat ensi kertaa yhdysvaltalaiset John C. Mather ja George Smoot, jotka saivat tutkimuksestaan Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 2006.
Teos on valmistettu spektroliitista ja sen kaiuttimet ruostumattomasta teräksestä. Se kuuluu Valtion taidekokoelmaan.
Verinen viikonloppu

Verinen viikonloppu tai Sam Peckinpahin Verinen viikonloppu ("The Osterman Weekend") on Sam Peckinpah'n ohjaama yhdysvaltalainen vakoilutrilleri vuodelta 1983. Ohjaajansa viimeiseksi jääneen elokuvan ovat Robert Ludlumin samannimisen romaanin (1972, suom. Otava 1984) pohjalta käsikirjoittaneet Ian Masters ja Alan Sharp. Elokuvan pääosia näyttelevät Rutger Hauer, John Hurt, Craig T. Nelson, Burt Lancaster ja Dennis Hopper.
Juoni.
Yhdysvaltojen agentti Fassett (Hurt) joutuu kokemaan työnantajansa CIA:n juoniman vaimonsa murhan ja ryhtyy kostotoimiin. Television kovapintaista ja hallitukselle kriittistä talk show -isäntää (Hauer) epäillään yhteyksistä Neuvostoliiton vakoilujärjestö KGB:hen. Burt Lancaster on CIA:n päällikkö. Vainoharhaiset kuviot selviävät väkivallantäyteisen viikonlopun kuluessa.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Mikael Fränti luonnehti elokuvaa sen tv-esityksen 1990 alla mehukkaaksi agenttitrilleriksi Ludlumin sekavasta romaanista, muttei pitänyt sitä Peckinpah’n parhaisiin ohjauksiin kuuluvana. Hänestä sen ”teurastus” ja väkivalta on usein itsetarkoituksellista, ja juoneen on jäänyt teennäisiä sotkuja ja vyörytyksiä.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen tiivisti elokuvan sanoihin ”teknisellä keikailulla tehostettu pienen vakoiluringin keskinäinen salaliittosoppa” ja antoi sille kaksi tähteä viidestä.
Bechdelin testi

Bechdelin testi on yhdysvaltalaisen sarjakuvapiirtäjän Alison Bechdelin kehittämä kolmen kohdan testi, jota vasten voi tutkia sukupuolten tasa-arvoista esittämistä näytelmäelokuvissa. Elokuva läpäisee Bechdelin testin, jos sen tarinassa
Kysymyssarja esiintyi ensi kerran Bechdelin vuonna 1985 julkaisemassa "Lepakkoelämää" (Dykes To Watch Out For) -lesbosarjakuvan stripissä. Bechdel kertoo keksineensä sen yhdessä silloisen karateharjoittelukumppaninsa Liz Wallacen kanssa, ja pitääkin parempana kutsua testiä ”Bechdelin–Wallacen testiksi”. 
Bechdelin mukaan testi oli alkujaan pelkkä vitsi, eikä hän tarkoittanut, että siitä tulisi mikään oikea mittari.
Testiä läpäisemättömät elokuvat eivät välttämättä ole seksistisiä, vaan usein vain niin sanottuja ”miesten tarinoita”, joissa naiset ovat sivuosassa. "Helsingin Sanomat" haastatteli vuonna 2013 muun muassa suomalaista elokuvaohjaajaa Aleksi Mäkelää, joka piti selvänä ettei hänen ohjaamissaan tarinoissa ole keskenään eri asioista keskustelevia naishahmoja. Testin ulkopuolelle jäävät myös muun muassa Harry Potter- ja Pirates of the Caribbean -elokuvasarjojen jokainen osa, samoin kuin valtaosa Tähtien sota -elokuvista. Vuoden 2013 yhdeksästä katsotuimmasta suomalaiselokuvasta kuusi läpäisi testin.
Loppuvuodesta 2013 testi otettiin käyttöön neljässä ruotsalaisessa elokuvateatterissa, jotka alkoivat merkitä esittämänsä elokuvan markkinointimateriaaliin kirjaimen A jos elokuva täyttää Bechdelin testin vaatimukset.
Paritapreviiri

Paritapreviiri (C40H43SN7O7) on makrosyklinen laktaameihin ja sulfonamideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä hepatiitti C-infektioiden hoitoon yhdessä muiden viruslääkkeiden kanssa. Paritapreviiri kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Paritapreviiri sitoutuu hepatiittiviruksen peptidaasientsyymeihin kuuluvaan entsyymiin NS3‐4A. Virus tarvitsee tätä entsyymiä jakaantumisessa tarvittavien proteiinien muodostumiseen. Paritapreviiri estää siotutuessaan entsyymin normaalin toiminnan ja virus ei kykene lisääntymään. Lääkeaine hajoaa melko nopeasti maksassa, minkä vuoksi sitä käytetään yhdistelmänä ritonaviirin kanssa ja ritonaviiri hidastaa paritapreviirin metaboliaa. Lisäksi lääkeaineen kanssa käytetään ombitasviiriä ja mahdollisesti myös dasabuviiriä. Yhdistelmät tehoavat hepatiittiviruksen genotyyppeihin 4 ja dasabuviirin kanssa myös genotyyppiin 1 ja teho on usein erittäin hyvä. Paritapreviiri annostellaan tablettina. Paritapreviiri hyväksyttiin markkinoille Yhdysvalloissa vuonna 2014 ja Euroopan unionin alueella 2015.
Haittavaikutukset.
Paritapreviirin, ombitasviirin, dasabuviirin ja ritonaviirin yhdistelmä on useimmiten hyvin siedetty. Mahdollisia haittavaikutuksia ovat unettomuus, väsymys, pääkipu, huonovointisuus, ripuli ja ihottuma.
Ylikinsorva

Ylikinsorva ("Scardinius graecus") on särkien heimoon (Leuciscidae) kuuluva kreikkalainen makean veden kalalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Ylikinsorvalla on keltaiset silmät, jotka ovat läpimitaltaan noin yhden senttimetrin. Kala muistuttaa muodoltaan sorvaa, mutta ruumis on solakampi ja sen korkein kohta on lähempänä kiduksia. Laji on myös sorvaa pidempi, tavallisesti 25–35 senttimetrin mittainen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Lajia tavataan nykyisin ainoastaan Ylíkijärvessä Pohjois-Kreikassa. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Se syö kasvillisuutta.
Padaniannokkasärki

Padaniannokkasärki ("Chondrostoma soetta") eli italiannokkasärki on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se kasvaa yleensä korkeintaan 45 senttimetrin mittaiseksi. Lajila on Pohjois-Italiassa merkitystä ruokakalana.
Padaniannokkasärkiä tavataan Pohjois-Italiassa ja Etelä-Sveitsissä. Moniin jokiin istutettu nokkasärki ja muut vieraslajit ovat syrjäyttäneet sitä. Maatalouden saastuttaminen on tuhonnut sen kutupaikkoja, ja lisääntyvä merimetsokanta on paikoin syönyt kaloja liikaa.
Suomen yksityismaiden luonnonsuojelualueet

Suomen yksityismaiden luonnonsuojelualueet, varsinaisesti "yksityismaiden luonnonsuojelualueet", minkä perustamispäätösten lyhenne on YSA, on yksityisten maanomistajien vapaaehtoiseen luonnonsuojeluun perustuva luonnonsuojeluohjelma. Metsähallituksen verkkosivun mukaan "Yksityiset luonnonsuojelualueet muodostetaan maanomistajan hakemuksesta ELY-keskusten päätöksellä kuntien, yhteisöjen ja yksityisten maille. Niitä on hyvin erilaisia luonnonpuistojen kaltaisista linnustonsuojelualueista perinnemaisemaltaan arvokkaisiin kartanopuistoihin. Toisinaan alueet liittyvät rajatta valtion luonnonsuojelualueisiin ja niillä saattaa olla yhteistä palveluvarustusta. Metsähallituksen Luontopalvelut voi hoitaa myös yksityisiä luonnonsuojelualueita yhteistyössä omistajan kanssa."
Espanjannokkasärki

Espanjannokkasärki ("Chondrostoma polylepis") on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se kasvaa tavallisesti 25 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla ei ole merkittävää kalataloudellista merkitystä. Espanjannokkasärjet elävät parvissa.
Bosniannokkasärki

Bosniannokkasärki ("Chondrostoma phoxinus") on särkien heimoon (Leuciscidae) kuuluva länsibalkanilainen makean veden kalalaji. Se on varsin pienisuomuinen kala, suomuja on kylkiviivalla 88-90 kappaletta. Nämä kalat elävät parvissa vuolaissa virroissa.
Vanha Metsä

Vanha Metsä on kirjailija J. R. R. Tolkienin luomassa kuvitteellisessa Keski-Maassa Konnun itärajalla sijaitseva metsä. "Taru sormusten herrasta" -kirjan kuudennessa luvussa hobitit Frodo Reppuli, Samvais Gamgi, Peregrin Tuk ja Meriadoc Rankkibuk kulkevat Vanhan Metsän halki nazgûleita paeten. Heidän ystävänsä Fredegar Bolger oli kuullut Vanhasta Metsästä kauheita tarinoita, joten hän kieltäytyi lähtemästä heidän mukaansa. 
Vanha Halavaukko-niminen puu vangitsee Merrin ja Pippinin sisuksiinsa hobittien lähdettyä Metsään, kunnes Metsän isäntä Tom Bombadil pelastaa hobitit ja majoittaa heidät luokseen yöksi.
Peter Jacksonin ohjaamasta "Taru sormusten herrasta" -elokuvatrilogiasta sekä Vanha Metsä että Tom Bombadil karsittiin pois, ja Frodo, Sam, Merri ja Pippin matkasivat suoraan Briihin ilman eksymistä Metsään.
Suomen hylkeidensuojelualueet

Suomen hylkeidensuojelualueet koostuvat seitsemästä alueesta, joiden yhteispinta-ala on 188 neliökilometriä. Niitä hallinnoi Metsähallitus. Alueet on perustettu vuonna 2001 harmaahylkeiden ja niiden elinalueiden suojelemiseksi. Ne sijaitsevat Kemissä, Inkoossa ja Kirkkonummella, Kustavissa, Mustasaaressa, Paraisten Korppoossa ja Nauvossa sekä Porvoossa. Suojelualueet ovat osa Natura 2000 -verkostoa. 
Suojelualueiden ulkoraja on vähintään yhden merimailin päässä hyljeluodosta tai luotoryhmästä. Alueet on merkitty virallisille kartoille ja merikorteille, mutta niiden rajoja ei ole merkitty maastoon. Hylkeidensuojelualueilla on liikkumis- ja maihinnousurajoituksia. Metsästys on kielletty koko suojelualueella, ja myös kalastusta on rajoitettu.
Koverojärvi

Koverojärvi on Suomessa järven nimi:
Ajojahti (romaani)

Ajojahti () on David Morrellin kirjoittama trilleri, joka on julkaistu toukokuussa 1972. Kirja oli Morrellin ensimmäinen.
Elokuva "Taistelija" (1982) perustuu kirjaan.
Kirjan on suomentanut Erkki Hakala ja sen on julkaissut suomeksi Gummerus vuonna 1973.
Kirja sai hyviä arvosteluja merkittävissä sanomalehdissä ja aikakauslehdissä lukuun ottamatta "Time"-lehteä.
Pan (aikakauslehti)

Pan oli vuosina 1895–1900 ilmestynyt saksalainen jugendin ajan kulttuurilehti, joka oli tunnettu typografiastaan ja omintakeisesta graafisesta tyylistään. Aikakauslehden perustivat Otto Julius Bierbaum ja Julius Meier-Graefe. "Pan" keskittyi taiteen, kirjallisuuden, teatterin ja musiikin kansainvälisten virtausten seuraamiseen. Lehden avustajiin kuuluivat muun muassa Félix Vallotton, Thomas Theodor Heine ja Frank Wedekind.
Eino A. Wuokko

Eino Anselm Wuokko (24. marraskuuta 1904 Viipuri – 7. joulukuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen talousneuvos, toimittaja ja urheiluvaikuttaja.
Eino A. Wuokon vanhemmat olivat suutari Juho Wuokko ja Loviisa Thölberg ja puoliso vuodesta 1939 Eila Elsa Tamminen. Wuokko kävi kolme luokkaa oppikoulua ja valmistui Työväen Akatemiasta. Hän toimi lehtimiehenä vuodesta 1930, ensin "Kansan Työssä" Viipurissa ja sitten "Sosialistissa" Turussa vuoteen 1940. Valtion tiedotuslaitoksen palveluksessa Wuokko oli 1941–1944. Hän toimi Suomen Työväen Urheiluliiton pääsihteerinä 1943–1955 ja talouspäällikkönä, Urheiluopistosäätiön asiamiehenä 1952–1983 ja Työväenlehdistö -yhdistyksen toimitusjohtajana 1958–1972. Wuokko vaikutti merkittävästi Helsingin urheilutalon rakentamiseen. Hän oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen useita vuosia ja hänellä oli useita luottamustoimia, kuten Helsingin Tarmon puheenjohtajuus. 1930-luvulla Wuokko oli tunnettu jää- ja jalkapalloilija. Hän sai Suomen urheilun kultaisen ansioristin 1955.
Jaakkola (Myrskylä)

Jaakkola () on kylä Myrskylän kunnan eteläosassa, Myrskylästä Liljendaliin ja edelleen Loviisaan johtavan tien varrella, Se on maanmittauslaitoksen kiinteistörekisterissä Myrskylän kunnan seitsemäs maarekisterikylä 504 (Myrskylän kunta) - 403 (Jaakkola) kaikkiaan seitsemästä kylästä.
Jaakkolan asutus on hajanaista, pääosin maatiloja, eikä varsinaista kyläkeskusta ole. Jaakkolassa on ollut Uudensillan ruotsinkielinen kansakoulu (). 
Jaakkolassa on ollut meijeri: "Nybro mejeri". Kreivilässä on yksi Myrskylän yhdeksästä maidontuotantotilasta, mikä on kylän ainut. Jaakkolassa on yksi maidontuotantomaatila, Braskas, mikä kuuluu Arla-Ingmanin Sipoon meijerin piiriin.
Onnenhetkiä

Onnenhetkiä ("Le Petit théâtre de Jean Renoir") on Jean Renoirin viimeiseksi jäänyt elokuvaohjaus vuodelta 1970. Televisiolle tehty elokuva koostuu kolmesta, tavallaan neljästäkin episodista, jotka Renoir on itse käsikirjoittanut ja jotka hän elokuvassa myös itse esittelee. 
Ensimmäinen episodi, ”Viimeinen jouluillallinen”, perustuu Hans Christian Andersenin satuun ja kertoo Seine-joen siltojen alla asuvista vanhasta miehestä ja naisesta. Toinen, kokeellinen ”Sähkökiillottaja” kertoo parkettiaan pakkomielteisesti puunaavasta kotirouvasta ja tämän kahdesta aviomiehestä osittain lauletuin vuorosanoin ja sekakuoron kommentoimana. Kolmas episodi ”Yvetot’n kuningas” on suvaitsevaisuudelle omistettu lyhyt komedia ”aisankannattajasta” eli miehestä, joka hyväksyy uskottoman vaimonsa rakastajan. Eräänlainen neljäs episodi on toisen ja kolmannen tarinan väliin sijoitettu musiikkiesitys, Jeanne Moreaun laulama ”Quand l’amour meurt”.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Linnarauha

Linnarauha () on keskiajan germaanisten kuninkaiden aikana muodostunut käytäntö ja oikeussuojatapa. Linnarauhan mukaan linnoituksen sisäiset väkivaltateot rangaistiin ankarammin kuin samanlaiset teot linnan ulkopuolella.
Ensimmäisen maailmansodan alussa Saksan puolueet ja ammattijärjestöt solmivat linnarauhan parantaakseen maan sotamenestystä. Linnarauhapolitiikaksi kutsutun sopimuksen mukaan esimerkiksi lakkoja ei sodan aikana järjestetty. Silloinen Saksan äärivasemmisto kuitenkin irtisanoutui linnarauhapolitiikasta. 
Suomen työmarkkinajärjestöt solmivat keväällä 1951 niin sanotun linnarauhasopimuksen, jolla pyrittiin inflaation pysäyttämiseen. Asia tuli vireille muodostettaessa Urho Kekkosen toista hallitusta saman vuoden tammikuussa. Kekkonen piti talouden vakauttamista halltuksensa tärkeänä tavoitteena. Linnarauha merkitsi hintojen ja palkkojen pysyttämistä muuttumattomina viiden kuukauden ajan, toukokuun alusta syyskuun loppuun. Ratkaisu muotoului pitkissä neuvotteluissa, joissa kaikki etujärjestöt ja hallitus joutuivat perääntymään alkuperäisistä tavoitteistaan. Viiden kuukauden linnarauhan aikana oli tarkoitus löytää pysyvämpi ratkaisu inflaation hallitsemiseen.
Nykyajan poliittisena terminä linnarauha tarkoittaa konsensuspolitiikkaa: erimieliset puolueet tai etujärjestöt sopivat tilapäisestä yhteisestä linjasta, jota noudatetaan, vaikka linja ei täysin vastaa eri osapuolten aitoa näkemystä (keskinäiset riitakysymykset ohitetaan jos niistä ei saavuteta yhteisymmärrystä). Sopimus pyritään tekemään sellaiseksi, että se on kaikkien hyväksyttävissä, joten myös pienempiä osapuolia kuunnellaan.
Saksan ja Espanjan sopimus (1899)

Saksan ja Espanjan sopimus vuodelta 1899, (esp. "Tratado germano-español de 1899"; ) allekirjoitettiin Saksan keisarikunnan ja Espanjan kuningaskunnan välillä jonka perustella Espanja myi valtaosan jäljellä olevista Tyynenmeren saaristaan Saksalle 25 miljoonalle pesetalla (mikä vastaa 17 miljoonaa kultamarkkaa).
1800-luvulla Espanjan imperiumi menetti suurimman osan siirtomaistaan itsenäisyysliikkeille, minkä kehityksen lopputuloksena Espanjan ja Yhdysvaltain sodan aikana vuonna 1898, Espanja menetti suurimman osan jäljellä olevista siirtomaista. Kuubasta tuli itsenäinen, kun taas Yhdysvallat otti Puerto Ricon haltuunsa yhdessä Filippiinien ja Guamin kanssa Espanjan Itä-Intiasta (Espanjan Tyynenmeren siirtomaat). Tämä jätti Espanjalle vain Pohjois-Afrikan siirtomaan ja noin 6 000 pientä, harvaan asuttua ja ei kovinkaan tuottavaa Tyynenmeren saarta. Viimeksi mainitut olivat hallinnoimattomia Manilan hallintokeskuksen häviämisen jälkeen, ja ne olivat mahdottomia ylläpitää, kun Espanjan ja Yhdysvaltain sodan aikana kaksi Espanjan laivastoa hävitettiin. Espanjan hallitus päätti myydä loput saaret. Saksa lobbasi Espanjan hallitusta helpottamaan saarten myyntiä Saksalle.
Espanjan pääministeri Francisco Silvela allekirjoitti sopimuksen 12. helmikuuta 1899. Se siirsi Karoliinisaaret ja Pohjois-Mariaanit Saksalle, jotka sitten sijoitettiin Saksan Uuden Guinean lainkäyttövallan alaisuuteen. Palau, myös Karoliinit miehitettiin ja seuraavien vuosien aikana saksalaiset aloittivat siellä kaivostoiminnan .
Lokakuussa 1914 ensimmäisen maailmansodan aikana Japani hyökkäsi ja valloitti monta Saksalle kuuluvia pikkusaaria. Sodan jälkeen niistä tuli vuonna 1919 Kansanliiton Eteläisen Tyynenmeren mandaattialue Japanin valtakunnan valvonnassa. Toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen Yhdysvallat otti entiset Espanjan ja Saksan saaristot Tyynenmeren alueella haltuunsa.
Fred VanVleet

Fredderick Edmund VanVleet (s. 25. helmikuuta 1994 Rockford, Illinois) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hän on pelannut NBA:ssa vuodesta 2016 lähtien. Vuonna 2019 VanVleet voitti Toronto Raptorsissa NBA:n mestaruuden ja vuonna 2017 NBA:n kehityssarjan mestaruuden.
Elämä ja ura.
VanVleet pelasi yliopistokoripalloa Wichita Staten joukkueessa vuosina 2012–2016. Hän oli konferenssinsa parhaita muun muassa pallonriistoissa ja korisyötöissä, ja hänet valittiin vuosina 2014 ja 2016 sen parhaaksi pelaajaksi.
VanVleetiä ei varattu NBA:han . Hän pelasi NBA-joukkue Toronto Raptorsin kesäliigajoukkueessa ja teki heinäkuussa Raptorsin kanssa monivuotisen pelaajasopimuksen. Tulokaskaudellaan VanVleet pelasi myös NBA:n kehityssarjaa Raptorsin kehitysjoukkue Raptors 905:ssa jossa voitti sarjan mestaruuden.
Heinäkuussa 2018 VanVleet teki Raptorsin kanssa uuden pelaajasopimuksen. Keväällä 2019 hän pelasi pudostuspeleissä hyvin muun muassa tehden seitsemän kolmen pisteen koria eräässä konferenssifinaaliottelussa. Raptors eteni historiansa ensimmäisen kerran NBA:n loppuotteluihin hallinnutta mestaria Golden State Warriorsia vastaan ja voitti ottelusarjan 4–2-voitoin. Mestaruuden ratkaisseessa ottelussa VanVleet heitti 22 pistettä.
Petulia

Petulia on The Beatles -elokuvillaan maineeseen nousseen Richard Lesterin ohjaama brittiläinen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1968. Se perustuu John Haasen romaaniin "Me and the Arch Kook Petulia". 
Juoni.
Kalifornian San Franciscoon sijoittuvassa tarinassa mieleltään epävakaa englantilaistaustainen seurapiirinainen Petulia (Julie Christie) jättää komean mutta väkivaltaisen miehensä (Richard Chamberlain), miljonääri-isänsä (Joseph Cotten) varoilla elävän tyhjäntoimittajan, ja antautuu sekavaan suhteeseen avioeron keskellä olevan lääkäri Archien (George C. Scott) kanssa. Sivujuonina ovat Petulian ongelmat meksikolaisen adoptiopoikansa kanssa ja Archien etääntynyt suhde sekä vaimoonsa (Shirley Knight) että omiin kouluikäisiin poikiinsa.
Tuotanto.
Joidenkin arvioijien ”hyperaktiiviseksi” luonnehtimassa elokuvassa käytetään monia Ranskan uuden aallon elokuvan keinoja kuten hyppyleikkausta, nopeita ajallisia siirtymiä välähdyksenomaisine takaumineen ja tulevaa ennakoivine "flashforwardeineen". "Petulia" oli Nicolas Roegin viimeinen pelkästään kuvaajan roolissa tekemä elokuva, ja myöhempien Roeg-ohjausten (esim. "Kauhunkierre", 1973) perusteella voi päätellä monien elokuvan ratkaisujen olevan yhtä paljon Roegin kuin Lesterinkin käsialaa.
Yläluokkaan sijoittuvan tarinan taustalla nähdään tuon ajan sanfranciscolaisen hippiliikkeen ilmentymiä. Yöelämäkohtauksissa esiintyvät lyhyesti Big Brother and the Holding Company mukanaan myös Janis Joplin sekä Grateful Dead, jonka jäseniä esiintyy myös avustajina joissakin kohtauksissa.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus.
Elokuva sai teattereissa huonosti katsojia, mutta tuotti tekijöilleen joitakin palkintoehdokkuuksia: käsikirjoituksesta Lawrence B. Marcusille (Writers Guild of America) sekä rooleista Shirley Knightille (Laurel Award) ja George C. Scottille (New York Film Critics Circle ja National Society of Film Critics).
Yhdysvaltalainen elokuvakriitikko Roger Ebert antoi "Petulialle" täydet neljä tähteä ja kirjoitti sen muistuttavan Antonionin "Kuumetta" (1962) ja Resnais’n elokuvaa "Viime vuonna Marienbadissa" (1961) siinä, ettei sekään tarjoa katsojalle valmista positiivista tunnetta koettavaksi vaan antaa katsojan välillä ärsyyntyneenäkin muodostaa oma käsityksensä tarinasta. "Petulia" herätti hänessä epätoivon ja surun tunteita ilman, että elokuvassa olisi silti yhtään mitään vikaa. "Helsingin Sanomien" Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esitysten 1985 ja 1992 alla sen olevan Lesterin maineikkain ohjaustyö, toisaalta lohduttoman pessimistinen, toisaalta tolkuttoman vauhdikas nopeine leikkauksineen ja temppuilevine kuvauksineen. ”Lesterin näkemys 1960-luvun lopun etsinnästä on ristiriitainen ja särmikäs, hänen elokuvansa täyttyy sarjoista irrallisia kohtauksia, tilanteita ja tunnelmia. Hän kuvaa kommunikaatiokatkosta ja vieraantumisen dramatiikkaa, rakastamisen sietämätöntä vaikeutta ja seksin esineellistymistä.”
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Petulian" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Seo Hyo-seon

Seo Hyo-seon (hangul: 서 효선, s. 20. syyskuuta 1966) on eteläkorealainen kilpauransa päättänyt maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Seo kuului Etelä-Korean naisten maajoukkueen kokoonpanoon Soulin kesäolympialaisissa 1988, missä maa saavutti hopeaa. Hän teki olympiaturnauksessa kaksi maalia, joista toinen oli Isoa-Britanniaa vastaan käydyn välierän ainoa osuma.
Reiko Aonuma

Reiko Aonuma (, s. 28. tammikuuta 1954 Nagano, Naganon prefektuuri) on japanilainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Aonuma kuului Japanin naisten maajoukkueen kokoonpanoon sen saavuttaessa MM-hopeaa Kolumbiassa 1975. Mitali oli Tokion kesäolympialaisiin 2020 asti Japanin ainoa koripallon olympia- tai MM-mitali aikuisten tasolla. Aonuma kuului myös Japanin viidenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen Montréalin kesäolympialaisissa 1976 ja Aasian kisoissa 1974 kultaa voittaneeseen kokoonpanoon.
Pekka Timonen

Pekka Timonen (s. 1966 Oulu) on suomalainen virkamies. Hän on toiminut Vantaan kaupunginjohtajana vuodesta 2023 lähtien. Hän aloitti tehtävässä syyskuun 2023 alussa.
Timonen on koulutukseltaan filosofian maisteri. Aikaisemmin hän on toiminut Lahden kaupunginjohtajana vuosina 2018–2023, Helsingin kaupungin kulttuurijohtajana, Valtioneuvoston kanslian pääsihteerinä, viestintätoimisto Kreabin toimitusjohtajana, Finnagora-instituutin johtajana Budapestissä ja Kaapelitehtaan toimitusjohtajana.
Vanha hautausmaa (Lahti)

Vanha hautausmaa (myös "Lahden vanha hautausmaa") on Lahden kaupungiksi 16. marraskuuta 1905 itsenäistyneen Hollolan kunnan Lahden kauppalasta ensimmäinen oma hautausmaa. Vanhalle hautausmaalle haudattiin ensimmäinen vainaja, hukkumalla kuollut Karl William Andersson, 15. heinäkuuta 1894.Lahden kauppalan yleinen kokous oli määrännyt hautausehdot yleisessä kokouksessaamn 18. kesäkuuta 1894. Hautausmaa kuului Hollolan seurakunnalle vuoteen 1916 saakka, kunnes nykyinen Keski-Lahden evankelis-luterilainen seurakunta itsenäistyi Hollolan evankelis-luterilaisesta seurakunnasta. Tällöin Korkeamäkeä alettiin kutsua Hautausmaanmäeksi. Hautausmaan pinta-ala on 1,8 hehtaaria, ja sinne on haudattu Lahden kauppalan ja kaupungin kannalta merkittäviä henkilöitä. Hautausmaan toimisto sijaitsee Radiomäen urheilukentän eteläpuolella. 
Kun Lahden evankelis-luterilainen seurakunta, nykyinen Keski-Lahden evankelis-luterilainen seurakunta, oli itsenäistynyt vasta 1916 Hollolan evankelis-luterilaisesta seurakunnasta, vaikka Lahden kauppala oli itsenäistynyt maallisesta Hollolan kunnasta jo 1905, havaittiin, että hautausmaa oli jäänyt pieneksi, minkä vuoksi jo 3. kesäkuuta 1917 vihittiin Lahden kaupunkiin Uusi hautausmaa. Näin ollen Pitkällämäellä oleva Lahden hautausmaa jäi Vanhaksi hautausmaaksi. Vasta 19. syyskuuta 1958 Uusi hautausmaa nimettiin Mustakallion hautausmaaksi. Monet Suomen sisällissodan kuolleet on haudattu juuri Mustakallion hautausmaalle. 
Rakennukset.
Vanhalla hautausmaalla on hautausmaatoimisto Radiomäenkatu 20:ssä. Siellä on myös 1918 Lahden taisteluissa kaatuneiden osasto Brandensteinin sotilaiden muistomerkki.
Muuta.
Lahden seudun Oppaat ry järjestää opastuksia 13.6., 11.7, 25.7. ja 8.8.2019 vanhalle hautausmaalle 17:00 - 19:30.
Ludwig van Beethoven (kappale)

Ludwig van Beethoven on Matti Inkisen tekemä Sig-yhtyeen kappale vuodelta 1984. Se julkaistiin mm Sigin Unelmia-levyllä. Kappale on tyyliltään poppia. Inkinen sai idean kappaleeseensa, kun alkoi miettiä miltä tuntuisi elää Saksassa. Jälkikäteen Inkinen kertoi, että yleisöltä meni ohi viittaus Ulrike Meinhofiin.
Johanna Lahti

Johanna Lahti (s. 7. lokakuuta 1971 Pori) on suomalainen toimittaja ja filosofian maisteri. Vuonna 2019 hänet nimitettiin Ilta-Sanomien vastaavaksi päätoimittajaksi.
Johanna Lahti on syntynyt Porissa työväentaustaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli sähköasentaja ja äiti perushoitaja. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa, jossa hänen pääaineenaan oli englanti. Opiskelunsa jälkeen hän halusi päästä töihin toimittajaksi mutta joutui tekemään aluksi muita töitä 1990-luvun alun laman aikana.
Hän pääsi myöhemmin Helsingin Sanomiin urheilutoimitukseen kesätöihin parina vuonna. Ennen nimitystään Ilta-Sanomien vastaavaksi päätoimittajaksi hän on työskennellyt siellä muissa tehtävissä, muun muassa viihdetoimituksen, viikonvaihdeliitteen ja tv-lehden esimiehenä, Lontoon-kirjeenvaihtajana ja ulkomaantoimittajana 13 vuoden ajan. Vuodesta 2016 hän oli Sanoma Lifestylen johtajana, jossa työssä hän oli kahdeksan Sanoma Media Finlandin aikakauslehden päätoimittajan esimiehenä. Sitä ennen hän johti Sanoma Lifestylen Naiset-sisältöryhmää. Me Naiset -lehden päätoimittaja ja toimituspäällikkö hän oli vuosina 2010–2016.
Mario &amp; Sonic at the Olympic Games Tokyo 2020

Mario &amp; Sonic at the Olympic Games Tokyo 2020 () on Nintendo Switch -pelikonsolin peli, joka pohjautuu alun perin vuodelle 2020 kaavailtuihin kesäolympialaisiin, jotka COVID-19-pandemian takia jouduttiin siirtämään vuodelle 2021. Peli on kuudes ja viimeinen peli Mario &amp; Sonic -pelisarjassa.
Pelattavuus.
Pelattavuus on samanlainen kuin sarjan muissakin peleissä. Pelin tapahtumat sijoittuvat vuoden 2021 Tokiossa järjestettäviin kesäolympialaisiin.
The Pokémon Company

The Pokémon Company () on japanilainen yhtiö, joka on vastuussa Pokémon -tuotesarjan brändinhallinnasta, tuotannosta, markkinoinnista ja lisensoimisesta. Siihen lukeutuu videopelit, keräilykorttipeli, anime televisio -ja elokuvasarjat, mangat, kodin viihdetuotteet, oheistuotteet ja muut tuotantoalueet. Yhtiö perustettiin kolmen yrityksen yhteishankkeena, jotka omaavat osan tekijänoikeuksista; nämä yhtiöt ovat Nintendo, Game Freak ja Creatures Inc.
Mustankallion hautausmaa

Mustankallion hautausmaa on itsenäisen Lahden kaupungin toinen hautausmaa, joka vihittiin käyttöön 3. kesäkuuta 1917 nimellä Uusi hautausmaa. Lahden Vanha hautausmaa oli perustettu 1894 Pitkällemäelle. Uusi hautausmaa 19. syyskuuta 1958 nimettiin Mustankallion hautausmaaksi. Monet Suomen sisällissodan kuolleet on haudattu juuri Mustankallion hautausmaalle. 
Mustankallion hautausmaalla on myös ilmapommituksissa 1939-1944 surmansa saaneiden muistokivi.
Ghislain Printant

Ghislain Printant (s. 3. toukokuuta 1961) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. Toukokuusta 2022 lähtien hän on toiminut Norsunluurannikon jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana.
Ura.
Printantin pelaajaura rajoittui Ranskan amatöörisarjoihin. Hän edusti maalivahtina kasvattajaseuransa ASPTT Montpellierin lisäksi Montpellier HSC:tä ja PI Vendarguesia. Hän lopetti pelaajauransa jo vuonna 1989, vain 28-vuotiaana ja siirtyi Montpellier HSC:n organisaatioon maalivahtivalmentajaksi. Hän toimi vuosina 1992–1994 Marvejol Sportsin päävalmentajan, kunnes palasi takaisin maalivahtivalmentajaksi Montpellieriin. Printant työskenteli pitkään Montpellierin organisaatiossa ja valmensi sekä U16-juniorijoukkuetta että Montpellierin reservijoukkuetta.
Printant siirtyi vuonna 2010 SC Bastian organisaatioon ja toimi valmennuskeskuksessa juniorivalmentajana sekä U19-joukkueen päävalmentajana. Marraskuussa 2014 hänestä tuli Bastian edustusjoukkueen päävalmentaja Claude Makélélén saatua potkut. Bastia säilytti Printantin johdolla liigapaikkansa ja eteni Coupe de la Liguen loppuotteluun, jossa se hävisi Paris Saint-Germainille 0–4. Printant valmensi Bastiaa ilman valmentajadiplomia, jonka hän suoritti keväällä 2015. Bastia erotti Printantin tehtävistään tammikuussa 2016.
Tammikuussa 2017 Printant palasi Montpellieriin, kun hänestä tuli Jean-Louis Gasset'n apuvalmentaja. Joukkue säilytti heidän johdollaan paikkansa liigassa ja he jättivät tehtävänsä kauden päätteeksi.
Joulukuussa 2017 Printantin ura jatkui Gasset'n aisaparina AS Saint-Étiennessä. Kaksikko luotsasi Saint-Étiennen vahvaan menestykseen kevätkaudella ja joukkue nousi alemmasta keskikastista seitsemänneksi. Kaudella 2018/19 he luotsasivat Saint-Étiennen neljänneksi. Kauden jälkeen Gasset jätti tehtävänsä ja kesäkuun alussa 2019 Printant nimettiin seuran päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella. Printant erotettiin lokakuun 2019 alussa joukkueen heikon menestyksen seurauksena.
Elokuussa 2020 Printant jatkoi yhteistyötään Gasset'n kanssa, kun hänestä tuli Girondins Bordeaux'n apuvalmentaja. Printant toimi tehtävässä kauden 2020/21 ajan ja jätti tehtävänsä Gasset'n potkujen myötä kauden jälkeen. Kaksikon yhteistyö jatkui toukokuussa 2022 Norsunluurannikon jalkapallomaajoukkueessa, kun Gasset valitsi Printantin valmennustiimiinsä.
Niels Frederiksen

Niels Frederiksen (s. 5. marraskuuta 1970) on tanskalainen jalkapallovalmentaja. Heinäkuusta 2024 lähtien hän on toiminut Lech Poznańin päävalmentajana.
Ura.
Taloustieteistä valmistunut Frederiksen aloitti valmennusuransa juniorivalmentajana B1893:ssa työskennellen samalla Danske Bankissa. Hän siirtyi vuonna 2006 Lyngby BK:n organisaatioon U19-joukkueen päävalmentajaksi. Maaliskuussa 2009 hän nousi erotetun Henrik Larsenin seuraajaksi Lyngbyn päävalmentajaksi. Lyngby pelasi Frederiksenin alaisuudessa vahvan loppukauden ja kesällä seura teki hänen kanssaan jatkosopimuksen.
Kaudella 2019/10 Frederiksen luotsasi Lyngbyn Tanskan 1. divisioonassa hopealle ja joukkue nousi Tanskan Superliigan. Joukkue säilytti sarjapaikkansa kaudella 2010/11, mutta seuraavalla kaudella tuloksena oli putoaminen takaisin 1. divisioonaan. Nelossijaan päättyneen kauden 2012/13 jälkeen Frederiksen jätti Lyngbyn ja siirtyi Esbjerg fB:n päävalmentajaksi. Esbjergissä parhaaksi saavutukseksi jäi välieräpaikka Tanskan cupissa 2014/15. Kehno alkukausi johti Frederiksenin potkuihin elokuussa 2015. 
Elokuun lopussa 2015 Frederiksenistä tuli Tanskan U21-maajoukkueen päävalmentaja. Frederiksenin johdolla Tanska pelasi olympialaisissa 2016 ja eteni puolivälieriin. Fredriksenin johdolla Tanska eteni ikäluokan EM-lopputurnaukseen 2017, mutta tie katkesi jo lohkovaiheeseen. Tanska selvitti tiensä myös vuoden 2019 lopputurnaukseen kolmatta kertaa perättäin. 
Kesäkuussa 2019 vahvistettiin, että Frederiksen siirtyy kesän EM-lopputurnauksen jälkeen Tanskan Superliigan Brøndbyn päävalmentajaksi. Frederiksen luotsasi Brøndbyn kaudella 2020/21 Tanskan mestariksi 16 vuoden tauon jälkeen. Mestaruuskauden jälkeen Frederiksen ei onnistunut luotsaamaan Brøndbyä samanlaiseen menestykseen. Kaudella 2021/22 joukkue oli neljäs ja kauden 2022/23 ensimmäisellä puoliskolla joukkue vajosi liigan alempaan keskikastiin. Lopulta sijalle 10 vajonnut Brøndby erotti Frederiksenin tehtävästään marraskuun puolivälissä 2022.
Heinäkuussa 2024 Frederiksen aloitti Puolan Ekstraklasassa pelaavan Lech Poznańin päävalmentajana.
Brentwoodin roomalaiskatolinen hiippakunta

Brentwoodin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta on katolinen hiippakunta Englannissa. Sen keskuspaikka on Brentwood. Se perustettiin 20. heinäkuuta 1917 erottamalla se Westminsterin arkkihiippakunnasta. Hiippakunnan alueeseen kuuluu Essexin kreivikunta sekä Lontoon kaupunkipiirit Barking and Dagenham, Havering, Newham, Redbridge ja Waltham Forest. 
Vuonna 2015 hiippakuntaan kuului 90 seurakuntaa, joihin kuului yhteensä 248 635 jäsentä. Nämä muodostivat 8,7% hiippakunnan alueen väkiluvusta.
Tiedostoattribuutti

Tiedostoattribuutti on tiedostoon liittyvää metatietoa, jotka määrittävät järjestelmän toimintaa. Attribuuteilla voi olla kaksi tilaa: asetettu ja tyhjä. Attribuutit ovat erillinen käsite tiedostojen aikaleimoista, niiden nimien tiedostopäätteistä tai käyttöoikeusasetuksista. Tiedostojen lisäksi hakemistoilla ja taltioilla voi olla attribuutteja. Attribuutteja käyttävät tietokoneen käyttöjärjestelmä sekä sovellusohjelmat.
Tiedostoattribuutit ovat erillinen mekanismi kuin klassiset Unix-tyyliset käyttöoikeudet ja omistajat (kts. chmod) ja käyttäjäoikeuslistat (ACL).
Esimerkki attribuutista on NTFS-tiedostojärjestelmän arkistobitti, joka asetetaan kun tiedosto muuttuu ja varmuuskopion ottamisen yhteydessä tila tyhjennetään.
Attribuuttien tilan muuttamiseen ja katsomiseen on eri ohjelmia:
Mörkön kirkko

Mörkön kirkko () on kirkkorakennus, joka sijaitsee Mörkössä, Södertäljen eteläpuolella Ruotsin Södermanlandissa. Se kuuluu Hölö-Mörkön seurakunnalle.
Acarigua–Arauren roomalaiskatolinen hiippakunta

Acarigua–Arauren roomalaiskatolinen arkkihiippakunta on katolinen hiippakunta Venezuelassa. Sen keskuspaikka on Acarigua. Se perustettiin 27. joulukuuta 2002 erottamalla se Guanaren hiippakunnasta.
Vuonna 2015 hiippakuntaan kuului 24 seurakuntaa, joihin kuului yhteensä 596 000 jäsentä. Nämä muodostivat 93,1% hiippakunnan alueen väkiluvusta.
Agbovillen roomalaiskatolinen hiippakunta

Agbovillen roomalaiskatolinen arkkihiippakunta on katolinen hiippakunta Norsunluurannikolla. Sen keskuspaikka on Agboville. Se perustettiin 14. lokakuuta 2006 erottamalla se Yopougonin hiippakunnasta.
Vuonna 2015 hiippakuntaan kuului 39 seurakuntaa, joihin kuului yhteensä 584 642 jäsentä. Nämä muodostivat 58,5% hiippakunnan alueen väkiluvusta.
Ledipasviiri

Ledipasviiri (C49H54N8O6F2) on aromaattisiin heterosyklisiin yhdisteisiin ja karbamaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä hepatiitti C -infektioiden hoitamiseen yhdessä muiden viruslääkkeiden kanssa. Ledipasviiri kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Ledipasviiri sitoutuu hepatiittiviruksen NS5A-proteiiniin ja inhiboi sen. Proteiini on välttämätön viruksen jakaantumiselle eikä virus kykene inhibiition seurauksena enää jakaantumaan. Ledipasviiriä käytetään yhdessä sofosbuviirin ja joissakin tapauksissa myös ribaviriinin kanssa. Se tehoaa erityisesti hepatiittiviruksen genotyyppeihin 1, 4, 5 ja 6. Teho genotyyppeihin 2 ja 3 on vähäistä. Suurimmalla osalla potilaista hoitotulos ledipasviiriä sisältävillä yhdistelmälääkkeillä on erittäin hyvä. Ledipasviiri hyväksyttiin markkinoille Euroopan unionin alueella ja Yhdysvalloissa vuonna 2014.
Haittavaikutukset.
Ledipasviirin, sofosbuviirin ja ribaviriinin yhdistelmä on yleensä hyvin siedetty. Mahdollisia haittavaikutuksia voivat olla väsymys ja pääkipu.
Anse-à-Veau et Miragoânen roomalaiskatolinen hiippakunta

Anse-à-Veau et Miragoânen roomalaiskatolinen hiippakunta on katolinen hiippakunta Haitissa. Se toimii Nippesin alueella. Se perustettiin 13. heinäkuuta 2008 erottamalla se Les Cayesin hiippakunnasta.
Vuonna 2015 hiippakuntaan kuului 34 seurakuntaa, joihin kuului yhteensä 350 000 jäsentä. Nämä muodostivat 70% hiippakunnan alueen väkiluvusta.
Ulleung

Ulleung eli Ulleunginsaari on Korean tasavaltaan kuuluva saari ("Ulleung-do") ja kunta ("Ulleung-gun") Japaninmerellä Korean niemimaalta itään. Kunnan alueeseen kuuluvat myös esimerkiksi Liancourtinluodot. Vuonna 2016 kunnan asukasluku oli 10 124.
Maantiede.
Ulleungin saari ("Ulleung-do") on Etelä-Koreaan kuuluva saari Japaninmerellä noin 178 kilometriä Gangneungin rannikkokaupungista merelle päin. Saari on kooltaan idästä länteen noin 10 kilometriä ja etelästä pohjoiseen 9,5 kilometriä. Saaren keskellä kohoaa merenpinnasta mitattuna 984 metriin nouseva Seonginbong. Noin 76 % saaresta on metsää ja 18 % viljeltyä aluetta. Saari on tuliperäinen ja muodostunut mahdollisesti tulivuorenpurkauksen seurauksena noin 2,5 miljoonaa vuotta sitten. Hallinnollisesti Ulleungin kuntaan kuuluvat myös pienemmät Liancourtinluodot ("Dokdo ri"). Kaikkiaan kuntaan kuuluvia eri saaria on 43, mutta vain kolme niistä on asuttuja. 
Saarella tavataan 62 eri eläinlajia ja 750 eri kasvilajia. Ympäröivällä merialueella on myös runsaita kalakantoja. 
Vuoden keskimääräinen lämpötila Ulleungilla on 12°C ja keskimääräinen sadanta 1193 mm. Alueella esiintyy ajoittain taifuuneja ja pienempiä myrskyjä. Ulleung on myös yksi Etelä-Korean lumisimmista seuduista.
Historia.
Ulleungilta on tehty joitakin arkeologisia löytöjä, jotka viittaavat ihmisasutukseen saarella pronssikaudella 1 000–300 vuotta ennen ajanlaskun alkua ja rautakaudella pronssikauden jälkeen ajanlaskun alun paikkeille saakka. Saareen on tehty mahdollisesti viittauksia Goguryeo-dynastian aikaisissa asiakirjoissa. Ensimmäinen varma maininta korealaisissa lähteissä on kuitenkin vasta vuodelta 513 Korean Sillan kuningaskunnan kaudelta, jolloin saari liitettiin kuningaskunnan alueeseen. Vuosien 1400 ja 1882 välillä saaret olivat aumattomia, kun Korean Joseon-dynastian hallitsijat tyhjensivät saaren sen asukkaista japanilaisten muodostaman uhan takia. 1880-luvulla Japani alkoi esittää vaatimuksia saaren suhteen ja se päätettiin asuttaa uudelleen Japanin vaikutusvallan hillitsemiseksi. Ensimmäiset 54 siirtolaista saapuivat saarelle vuonna 1883. Vuonna 1900 perustettiin Gangwoniin kuulunut Ulleungin kunta.
Väestö.
Syyskuussa 2016 Ulleungin kunnassa oli 10 124 asukasta. Asukasluku on pienentynyt sitten vuoden 1974, jolloin kunnan asukasluku oli vielä 29 810.
Kulttuuri.
Ulleungilla syödään runsaasti meren antimia. Esimerkiksi kalmareja pyydystetään kesäkuun ja tammikuun välisenä aikana. Kalmarit kuivataan ja niitä käytetään muiden ruoka-lajien valmistukseen. Paikallisista kurpitsoista valmistetaan esimerkiksi hilloa. Myös monet saarella luonnostaan kasvavat kasvit ovat syömäkelpoisia. Kerättäviä ja käytettäviä luonnonvaraisia kasveja ovat esimerkiksi ginseng, ukonkauriit ja "Allium ochotense".
Lintuhäkki

Lintuhäkki ("Bird Box") on Josh Malermanin kirjoittama kauhuromaani, joka julkaistiin vuonna 2014. Kirja kertoo post-apokalyptisestä maailmasta, jossa ihmiset joutuvat elämään pääasiassa sisätiloissa ja kulkemaan ulkona sideharso silmillään. "Lintuhäkki" on Malermanin esikoisromaani. Teoksen on julkaissut suomeksi Karisto ja suomentanut Pekka J. Mäkelä. Kirjaan perustuva Netflix-elokuva "Bird Box" sai ensi-iltansa vuonna 2018.
Kirjan jatko-osa "Malorie" julkaistiin heinäkuussa 2020. Suomennos "Malorie – Älä katso, älä kosketa" ilmestyi 21. maaliskuuta 2021.
Juoni.
Yllättävä itsemurhien aalto on ajanut maailman kaaokseen. Selviytyneet tajuavat, että jokainen itsemurhan tehnyt on nähnyt jotain – jonkin selittämättömän olennon tai ilmiön, jonka alkuperää ei tunneta. Ihmiset peittävät talonsa ikkunat, jotta eivät näkisi ulos, ja lukitsevat ovensa, jotta olento ei pääsisi sisään. Ulkona selviytyneet ovat turvassa niin kauan, kun pitävät silmänsä kiinni.
Félix Vallotton

Félix Edouard Vallotton, (28. joulukuuta 1865 Lausanne, Sveitsi – 28. joulukuuta 1925 Pariisi, Ranska) oli sveitsiläissyntyinen ranskalainen taidegraafikko ja taidemaalari, joka tunnettiin ennen kaikkea alastontutkielmistaan ja omaperäisistä puupiirroksistaan.
Vallotton kasvoi perinteisessä protestanttisessa porvariskodissa. Hän opiskeli maalausta Pariisin Académie Julian -taidekoulussa ja perehtyi myös taidegrafiikkaan ja useisiin painomenetelmiin, muun muassa litografiaan. Vallottonin ensimmäinen näyttely oli vuonna 1885 Salon des Artistes Français -galleriassa.
Vallotton viihtyi Montmartren kahviloissa ja kabareissa, joissa hän tutustui muun muassa Henri de Toulouse-Lautreciin. Uransa alussa hän ansaitsi elantonsa myymällä Rembrandtin ja Milletin töiden pohjalta tekemiensä piirrosten painokuvia sekä kirjoittamalla taidearvosteluja "Gazette de Lausanne" -lehteen.
Vallotton keskittyi 1890-luvulla puupiirrosten tekoon ja liittyi Nabis-taiteilijaryhmään, johon kuului muun muassa Pierre Bonnard. Vallottonia innoittivat symbolismi ja japanilaiset puupiirrokset, ja hänestä tuli myös poliittisesti aktiivinen. Vallotton esimerkiksi tuki voimakkaasti Alfred Dreyfusia Ranskaa kuohuttaneessa Dreyfusin tapauksessa. Vallottonin grafiikkaa julkaistiin useissa ranskalaisissa lehdissä sekä myös saksalaisissa" Pan"- ja "Die Jugend" -aikakauslehdissä.
Vuonna 1899 Vallotton meni naimisiin taidekauppias Alexandre Bernheimin tyttären Gabrielle Rodrigues-Henriquesin kanssa. Avioliitto oli Vallottonin uran kannalta suotuisa, sillä hän sai pitää useita näyttelyitä appensa galleriassa. Vallotton sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 1900.
Vallotton palasi maalaustaiteen pariin 1900-luvun alussa. Hän maalasi selkeän yksinkertaisella realistisella tyylillä, jota on verrattu Courbetiin ja Ingresiin. Vallottonin aiheet ulottuivat alastonkuvista maisemiin ja asetelmiin. Hän maalasi myös useita muotokuvia Pariisin kulttuurieliitin keskeisistä henkilöistä.
Vallotton teki vuonna 1915 sodanvastaisen "C’est la guerre!" -puupiirrossarjan, ja hänet hyväksyttiin seuraavana vuonna taiteilijoiden ryhmään, joka pääsi seuraamaan ensimmäisen maailmansodan tapahtumia rintamalla. Vallotton maalasi kokemustensa pohjalta vuonna 1917 öljyvärityöt "Ruins at Souain" ja "Verdun" ja kirjoitti esseen "Art et Guerre".
Vallottonin viime vuosia varjosti heikkenevä terveys ja hänen teostensa suosion hiipuminen. Hän kuoli syöpään 60 vuoden iässä.
Shockwave (kappale)

Shockwave on brittiläisen laulaja Liam Gallagherin kappale, joka julkaistiin singlenä 7. kesäkuuta 2019. Kappale on Liam Gallagherin, Greg Kurstinin ja Andrew Wyattin kirjoittama.
Gallagher esitti kappaleen ensimmäistä kertaa livenä 5. kesäkuuta Lontoon Hackney’s Round Chapelissä.
Acrophylla titan

Acrophylla titan on kummitussirkkalaji joka elää Australian itärannikolla. Se naamioituu oksaksi ja sitä on vaikea erottaa oikeiden seasta. Sitä pidettiin aiemmin maailman ja Australian pisimpänä hyöteislajina, mutta myöhemmin löydetty "Ctenomorpha gargantua" on sitä pidempi.
Kuvaus.
A. titanin vartalon pituus on uroksilla lyhyempi noin 15 senttimetriä ja naarailla pituus on 22–27 senttiä. Sen yleisväri on violetinpunertavan, ruskean ja vaaleanharmaan kirjava. Uroksilla ja naarailla on molemmilla kaksi siipiparia. Siivet ovat ruskeanharmaan kirjavia päältä ja alapuolelta violetteja. Taaempi lenninsiipi on läpikuultava, kirjavan ruudullinen. Urokset pystyvät lentämään siipiensä avulla. Naarailla siivet ovat surkastuneita ja ne ovat lentokyvyttömiä.
Ravinto.
A. titan syö kasvien lehtiä. Ravinnoksi se käyttää muun muassa eukalyptyksia, akaasioita ja sädesypressejä joiden lisäksi se syö myös joitakin puutarhassa kasvatettavia lajeja kuten raparperia ja ruusuja.
Levinneisyys.
A. titania tavataan Australian itä-rannikolta New South Walesistä Queenslandiin uloittuvalta alueelta.
Lisääntyminen.
A. titan naaraat saattaa munia elinaikanaan jopa 2 000 munaa. Muiden kummitussirkkalajien tavoin se pystyy lisääntymään sekä suvullisesti tai neitseellisesti. Neitsellisesti lisääntyessään sen kaikki jälkeläiset ovat naaraita kun urosten kanssa lisäännyneiden jälkeläisistä kehittyy on molempia sukupuolia. Munat ovat soikeita, ruskeanharmaita noin 2 millimetriä halkaisijaltaan. Munat putoavat maahan karikkeeseen. Munista kuorituvat nymfit ovat väriltään vihertäviä tai ruskeita. Ne käyvät läpi osittaisen muodonvaihdoksen ennen aikuisiksi yksilöiksi kehittymistään.
Viljasepät

Viljasepät ("Agriotes") ovat seppien (Elateridae) heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti yli 150 lajia ja Suomessakin on tavattu ainakin kolme lajia. Kovapintaiset, kiiltävän kellertävät toukat eli juurimadot elävät maassa syömällä viljelykasvien juuria. Viljasepät haittaavat erityisesti viljojen, perunan ja mansikan viljelyä. Ongelma korostuu, jos viljely aloitetaan peltoon, jossa on ollut vanhaa nurmea tai siellä on kasvanut rikkana juolavehnää. Viljaseppien esiintymistä voi rajoittaa pellon aurauksella sekä viljelykierrolla.
Yoshi’s Crafted World

Yoshi’s Crafted World on Good-Feelin kehittämä ja Nintendon julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu Nintendo Switchille vuonna .
Peli on kahdeksas osa "Yoshi"-pelien sarjassa. 
Pelattavuus.
Yoshi’s Crafted Worldin pelattavuus on hyvin samankaltaista kuin "Yoshi’s Woolly Worldin", mutta siinä missä edeltäjänsä pyöri tekstiilien ympärillä Yoshi’s Crafted World hyödyntää pahvia ja askartelumateriaaleja ulkoasussaan ja pelattavuudessaa. 
Peli on lineaarinen 2.5D tasohyppelypeli, jossa on paljon keräiltävää ja muutamia pulmia. Pelaaja ohjaa Yoshia, joka voi syödä vastustajansa, muuttaa nämä muniksi ja heittää munat. Pelissä on myös kaksinpelimuoto, jossa molemmat pelaajat ohjaavat omia Yoshejaan.
Vastaanotto.
Metacritic-sivuston laskema painotettu keskiarvo valikoiduista 90 arvostelusta on 79/100.
Myynti.
Peliä myytiin 1,11 miljoonaa kopiota maailmanlaajuisesti kolmen päivän aikana, joka teki siitä yhden eniten myydyistä peleistä alustalla.
Kadidiatou Diani

Kadidiatou Diani (s. 1. huhtikuuta 1995) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 114 ottelua ja tehnyt niissä 30 maalia.
Diani pelasi MM-kilpailuissa 2019 avauskokoonpanossa neljässä ottelussa ja tuli vaihtopelaajana kentälle viimeisessä alkulohko-ottelussa. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi viisi ottelua ja teki yhden maalin. MM-kilpailuissa 2023 hän pelasi viisi ottelua ja teki neljä maalia, joista kolme alkulohko-ottelussa Panamaa vastaan. Pariisin kesäolympialaisissa 2024 hän pelasi neljä ottelua. Vuonna 2012 hän oli voittamassa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruutta.
Diani edustaa kotimaassaan Olympique Lyonnais'ta. Hän edusti vuoteen 2023 saakka Paris Saint-Germainia, johon hän siirtyi vuonna 2017 FCF Juvisysta.
Amel Majri

Amel Majri (s. 25. tammikuuta 1993) on tunisialaissyntyinen ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 80 ottelua ja tehnyt niissä 12 maalia. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2015 kaksi ottelua avauskokoonpanossa. Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 hän pelasi kolme ottelua ja teki maalin Kolumbiaa vastaan. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa Ranskan kaikissa viidessä ottelussa. MM-kilpailuissa 2023 hän pelasi kaksi alkulohko-ottelua, joista toisen avauskokoonpanossa.
Majri on edustanut Olympique Lyonnais'ta kaudesta 2010–2011 alkaen.