tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Basso (radiokanava)

Basso on suomalainen kaupallinen radiokanava, jonka omistaa Bauer Media Groupin tytäryhtiö Bauer Media Oy. Basso soittaa rappia, hip hoppia ja R’n’B:tä. Basso aloitti lähetykset 30. syyskuuta 2020.
Historia.
Alkuperäinen Bassoradio (aiemmin "Basso Radio") oli Basso Median omistama yli sadan DJ-tekijän yhteisöllinen rytmimusiikkia esittävä kaupallinen radiokanava. Suurten mediayhtiöiden kanavien rinnalla se oli Radio KLF:n jälkeen toinen Suomessa toiminut itsenäinen puolivaltakunnallinen mainosradio.
Sen perustivat hiphop-kanavana internetiin vuonna 2004 oppilastyönä kolme klubi-dj:tä, Ville Tikkanen, Robin Grotenfelt ja Tuomas Rauhala. 
Bassoradio toimi vuosina 2004–2006 internetin lisäksi myös toisinaan väliaikaisilla luvilla FM-taajuuksilla Helsingissä. Vuonna 2007 se sai pysyvän toimiluvan ja siirtyi vakituiselle FM-taajuudelle 102,8 MHz. Se kuului vuodesta 2007 alkaen myös Welhon taajuudella 105,4 MHz. Bassoradiolle myönnettiin vuoden 2012 alusta toimiluvat pääkaupunkiseudun lisäksi myös Turkuun, Tampereelle, Ouluun ja Jyväskylään ja samalla myös pääkaupunkiseudun taajuus muuttui.
Bassoradiolla oli arkisin kolme primetime-ohjelmaa sekä syksyyn 2019 asti arki-iltaisin ja viikonloppuisin yli 50 DJ-ohjelmaa, joita tekivät yli 120 kotimaista DJ:tä ja juontajaa. 
Basso otti käyttöön vuonna 2010 ensimmäisenä suomalaisena radiokanavana myös niin sanotun pop-up-radiokonseptin, joka tarjosi mainostajille mahdollisuuden rakentaa kokonaan oma määräaikainen radiokanava tai radio-ohjelma. Yksi esimerkki tästä oli Nissanille rakennettu kolmen kuukauden määräaikainen Juke FM-radiokanava.
Bassoradio oli RadioMedian jäsen.
Syksyllä 2019 Bassoradio lopetti lähes kaikki erikoisohjelmansa ja keväällä 2020 Bassoradio siirtyi Bauer Median omistukseen.
Bassoradion lopettaminen.
14. syyskuuta 2020 Bauer Media korvasi yllättäen Bassoradion uudella SuomiRäp-kanavalla. Muutoksesta ei tiedotettu ennakkoon. Bauer Media julkaisi tiedotteen muutoksesta 14. syyskuuta 2020. Uuden kanavan ohjelmapäälliköksi siirtyi Riikka Karjalainen Radio NRJ:ltä.
Uusi alku.
Pian sen jälkeen, kun Bassoradio yllättäen korvattiin SuomiRäp-kanavalla, Bauer Media tiedotti, että Basso aloittaa uudelleen uudistuneena ja laajentuu valtakunnalliseksi korvaamalla Kiss-kanavan. Epäselvän tilanteen synnyttänyt Bauer Media myönsi, että tiedottamisessa olisi ollut parantamisen varaa. Uusi Basso aloitti lähetykset 30. syyskuuta 2020 Kissin entisillä taajuuksilla. Vanhasta Bassoradiosta tuttu iltapäiväohjelma Hikinen iltapäivä Tuomas Tuomi-Nikulan ja Jussi Urpalaisen juontamana on jatkanut ohjelmistossa myös uudella Bassolla 5. lokakuuta 2020 alkaen. Uusi Basson Aamushow Janne Lehmosen ja Shirly Karvisen juontamana aloitti 12. lokakuuta 2020. Erikoisohjelmista vanhasta Bassoradiosta tutut "Dream" sekä "Blaka Blaka" ovat myös jatkaneet ja Bauer Median mukaan ohjelmistoon on luvassa myös uusia erikoisohjelmia.
Syksyllä 2025 Bassoradio lopetti juonnetut ohjelmansa ja jatkaa vain musiikkikanavana.
Heimo Lepistö

Heimo Arvo Nikolai Lepistö (10. tammikuuta 1908 Viipuri – 12. syyskuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Ura.
Heimo Lepistö aloitti uransa 1920-luvun lopulla orkesterimuusikkona Viipurissa. Ensimmäisen näyttelijäkiinnityksen hän sai 1936 Vaasan Näyttämölle, ja hän vieraili 1946 Suomen Kansallisteatterissa. Vaasasta hän siirtyi 1949 Suomen Työväenteatteriin. Kesällä 1957 vuorossa kiinnitys Turun Kesäteatteriin ja samaisen vuoden syksystä alkaen kahden vuoden kiinnitys Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteriin. Vuonna 1959 Lepistö jäi pariksi vuodeksi freelanceriksi, mutta siirtyi 1961 Mainos-TV:n palvelukseen, jossa työskenteli vuoteen 1967 saakka, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hänet palkittiin vuonna 1958 Pro Finlandia -mitalilla.
Merkittävimpiä rooleja Lepistöllä oli näytelmissä "Olemme kaikki syyllisiä", "Ryysyrannan Jooseppi", "Sana", "Nummisuutarit", "Miehen kylkiluu" ja "Hiiriä ja ihmisiä", ohjaustöitä muun muassa "Ruma Elsa", "Kalle Aaltosen morsian", "Tuhkimo", "Vihaan sinua rakas" ja "Kevättuuli" ja vuosina 1961–1969 televisiosarjassa "Me Tammelat".
Lepistö näytteli kaikkiaan 65 elokuvassa, joista valtaosa pieniä rooleja, mutta myös joitakin pääosia, kuten elokuvissa "Kihlaus", "Riihalan valtias", "Virtaset ja Lahtiset" sekä Roland af Hällströmin ohjaama "Ryysyrannan Jooseppi", josta Lepistö sai pääosa-Jussin 1955.
Lepistö on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Lemmenlaakson lehto

Lemmenlaakson lehto on Järvenpään kaupungissa Keravanjoen varrella sijaitseva luonnonsuojelualue. Se on perustettu 10. huhtikuuta 1991 ja kuuluu Natura 2000 -ohjelmaan. 
Lehto sijaitsee Vanhan Lahdentien ja Sipoontien risteyksen lähellä. Siellä Keravanjoki on uurtanut syvän kanjonin harjumaisemaan. Alueella on puolukka-, mustikka- ja oravanmarjatyypin metsää sekä reheviä rantalehtoja. 
Alueella kukkii mm. harvinainen keltavuokko, Järvenpään nimikkokasvi. Alueella on havaittu erittäin uhanalaisia hyönteislajeja.
Alueella retkeiltäessä 1.4.–15.7. välisenä aikana ydinalueella ei merkityiltä poluilta saa poiketa. Alueella on nuotiopaikka, jossa voi polttaa itse mukana tuotuja puita.
Gibson SG

Gibson SG (lyhenne sanasta "solid guitar") (alunperin tehty Les Paulin seuraajaksi vuoteen 1963) on Gibsonin vuodesta 1961 eteenpäin valmistama sähkökitara. SG kehiteltiin alun perin Gibson Les Pauliksi, mutta Les Paul itse ei pitänyt ajatuksesta, että mallisto kantaisi hänen nimeään, sillä Les Paul ajatteli, että joku saattaisi loukata itsensä SG:n terävään soololoveen. Syynä uuden mallin kehittämiseen oli alkuperäisen LP - kitaran heikko menestys, jolloin päätettiin yrittää radikaalimpaa muotoilua.
Tuloksena oli runko, jossa oli yläpuolinen leikkaus soololoven lisäksi. Tätä muotoilua edustaa esim. 1959 Les Paul Junior -malli. Kitara muotoiltiin uudelleen nykyiseksi ja eriytettiin selvästi aikaisemmista kitaroista.
SG-kitaran tunnistaa helposti kahdesta "sarvesta", jotka ovat molemmin puolin kaulaa. Mikrofoneina käytetään pääasiassa kaksikelaisia humbucker-mikrofoneja. Gibson valmistaa SG:tä omalla merkillään Nashvillessä, Tennesseessä, ja Epiphone-merkillä Kaukoidässä.
Nykyisin SG on muodostunut instrumentin mallina ja suunnittelun tyylinä käsitteeksi ja myös muut valmistajat esim. Tokai, Vintage, Grass Roots (ESP). tekevät mallia mukailevia kitaroita.
SG:n kaula ja runko ovat mahonkia ja otelauta ruusupuuta. Otelautamerkinnät ovat joko puolisuunnikkaan tai pisteen muotoiset. Kaulan ja rungon liitos on 19. nauhan kohdalla.
Ensimmäinen SG-mallinen kitara ilmestyi vuonna 1958, jolloin se oli vielä Les Paul -niminen. SG sai tunnetun "pirunsarvi"-muotonsa vasta vuonna 1960. Les Paul -nimen käyttö mallille lopetettiin vuonna 1963. Nimeksi eri versioille tulivat Standard, Custom, Junior ja Special.
SG:n runko on kevyt suhteessa kaulaan, minkä vuoksi seisaallaan soitettaessa kitara lepää kaulan puoleisen käden päällä ja kitaran kaula "tippuu" alas, ellei siitä pidetä jatkuvasti kiinni.
SG-malleja.
(*)=Valmistus lopetettu
Kuuluisia SG-soittajia.
SG-kitara tuli kuuluisaksi 1970-luvulla eritoten AC/DC-yhtyeen kitaristin Angus Youngin, Black Sabbathin Tony Iommin ja Frank Zappan soittimena. Myös The Whon Pete Townshend, Judas Priestin Glenn Tipton, Jimi Hendrix, Iron Maidenin Adrian Smith, Lynyrd Skynyrdin Gary Rossington, The Doorsin Robby Krieger, The Rolling Stonesin Mick Jagger, Neo Geon Jesse Suave, System of a Downin Daron Malakian, Led Zeppelinin kitaristi Jimmy Page teki tunnetuksi Gibson EDS 1275 -mallin, joka on rakenteeltaan kaksikaulainen SG. Stabbing Westwardin kitaristi Derek Hawkins on myös tunnettu SG:n soittaja.
Tunnettuja suomalaisia SG-soittajia ovat muun muassa HIM:in Mikko "Linde" Lindström, Disco Ensemblen Jussi Ylikoski (Tokai SG), Hurriganesin Ile Kallio, Happoradion laulaja-kitaristi Aki Tykki, Haloo Helsinki!-yhtyeen kitaristi Leo, Monsteriserin Miitri Aaltonen ja Lapkon laulaja-kitaristi Ville Malja. Tamperelaisen Kaseva-yhtyeen kitaristi Tapio Rauma käytti kitarasoolojen osuudessa Gibson SG:ta, suositussa balladissa "Tyhjää". Tämä näkyy YouTuben videoleikkeessä olevassa live-esityksestä.
Eräitä Gibson SG:n käyttäjiä :
Muuta.
Guitar Hero -videopelin kitaraohjaimen ulkomuoto perustuu Gibson SG:n ja Les Paulin ulkomuotoon.
Kainalo

 Kainalo (lat. "axilla") on alue käsivarren ja hartian välisen nivelen alla. Murrosiässä kainalon kohdalle alkaa kasvaa kainalokarvoitusta.
Useissa kulttuureissa naisilla on tapana ajaa kainalokarvat, kun taas miehillä on tapana pitää ne. Kainaloissa on runsaasti hikirauhasia, mistä syystä deodoranttia laitetaan pääosin kainaloihin. Kainalot ovat monilla ihmisillä herkkiä kutitukselle.
Alaraajoissa kainaloita vastaavat nivustaipeet.
RollerCoaster Tycoon

RollerCoaster Tycoon on Chris Sawyerin kehittämä rakentamissimulaatiopeli, joka on julkaistu vuonna Windowsille ja vuonna 2003 Xboxille.
Pelaaminen.
Pelissä rakennetaan ja hoidetaan huvipuistoa. Pelissä hoidetaan muun muassa laitteiden rakennusta, vuoristoratojen suunnittelua, henkilökuntaa, koristeita sekä kojuja.
Kehitys.
Chris Sawyer sai ajatuksen peliin kehittäessään seuraajaa "Transport Tycoonille" ja hän kiinnostui vuoristoradoista. Bullfrog Productionsin "Theme Park" sisälsi vuoristoratoja, mutta ne olivat liian heikkotasoisia hänen mieleensä. Kirjassa "White Knuckle Ride" oli kuvia erilaisia vuoristoradoista ympäri maailman, joka herätti kiinnostuksen näiden rakentamiseen pelimaailmassa. Lopulta hän päätti ottaa tauon "Transport Tycoonin" seuraajasta ja kokeili sovittaa isometrista projektiota käyttävän järjestelmän yksinkertaisen vuoristoradan käsittelyyn. Peli kehittyi kokeiluista ja sitä ei koskaan aiottu kaupalliseksi tuotteeksi.
"RollerCoaster Tycoonin" kehityksen aikana Sawyer tutustui tarkemmin vuoristoratoihin ja hän kiinnostui eri tyyppisten ja eri tyylisten vuoristoratojen yksilöllisyydestä. Pelaajalla on haasteena ymmärtää ja suunnitella eri tyyppiset vuoristoradat ja saada niistä paras lopputulos. Vuoristoratojen vaikutus asiakkaisiin tuli keskeiseksi osaksi pelimekaniikkaa. Huvipuiston vierailijat ovat "hallitsemattomia" ja Sawyer käytti aikaa niiden inhimilliseen käytökseen: eräs testaaja kritisoi vierailijoiden eksymistä oudosti rakennetuissa huvipuistoissa mutta Sawyer huomautti itse eksyneensä vastaavassa tilanteessa.
Vastaanotto.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.6/10.
Dope Stars Inc.

Dope Stars Inc. on Italiassa 2002 perustettu yhtye, joka soittaa konevetoista rock-musiikkia. Yhtye kutsuu musiikkityyliään cyberpunk-rokiksi, sillä sekä musiikissa että sanoituksissa on paljon vaikutteita cyberpunkista. Dope Stars Inc. on esiintynyt Suomessa viidesti vuosien 2008–2010 aikana.
Tuusulanjärven lintuvesi

Tuusulanjärven lintuvesi on Tuusulan ja Järvenpään alueella sijaitseva Tuusulanjärveen rajoittuva luonnonsuojelualue, joka
kuuluu Natura 2000 -ohjelmaan ja valtioneuvoston vahvistamaan valtakunnalliseen lintuvesiensuojeluohjelmaan.
Alueen pohjoisosassa Järvenpään keskustan tuntumassa pesii suuri naurulokkikolonia sekä mm. silkkiuikkuja, Järvenpään nimikkolintuja. Pohjoispään aluetta on ruopattu talvella 2006 ja sinne on rakenteilla pitkospuut ja lintutorni. Aluetta on helppo tarkkailla Järvenpään Rantapuistosta.
Sophie Monk

Sophie Charlene Akland Monk (s. 14. joulukuuta 1979) on australialainen laulaja ja näyttelijä.
Elämäkerta.
Monk syntyi Englannissa, mutta muutti lapsena Queenslandiin. Hän seurusteli Good Charlotte yhtyeen basistin Benji Maddenin kanssa, mutta he erosivat tammikuussa 2008. 
Monk toimi vuosina "Popstars"-ohjelmassa syntyneessä yhtyeessä Bardot. Yhtyeen hajottua hän aloitti soolouransa. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa oli "Calendar Girl" (2003). Näyttelijänä hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Date Movie" (2006), "Klik!" (2006) ja "101 naista" (2007).
Paalin kieli

Paali on indoeurooppalaisen kielikunnan indoarjalaiseen kieliryhmään kuuluva kieli, jota käytetään buddhalaisuuden koulukunnan theravadalaisuuden liturgisena kielenä ja prakrit-kielien kirjallisena muotona. 
Paalia on tuhansien vuosien aikana kirjoitettu useilla kirjoitusjärjestelmillä, kuten brahmilla, devanagarilla tai latinalaisella aakkostolla, mutta myös sinhalilaista, burmalaista, khmeriläistä ja thailaista kirjaimistoa on käytetty.
"Paali" tarkoittaa yksinkertaisesti 'kirjoitusta', ja varhaiset buddhalaisuuden oppineet viittasivat kieleen nimellä "magadha", sillä he uskoivat paalin olleen yleisessä käytössä Magadhan kuningaskunnassa.
Vaikka paali on läheistä sukua sanskritille, on se kehittynyt kansanmurteista, joita Gautama Buddha suosi opetuksissaan kirjanoppineiden käyttämän sanskritin sijasta. On kuitenkin kiisteltyä, onko paalia milloinkaan puhuttu sellaisenaan äidinkielenä, sillä sen käyttö on aina rajoittunut kirjalliseen uskonnolliseen aihepiiriin. Tällaisena sitä voidaan pitää keinotekoisena kielenä, jonka juuret ovat kuitenkin Intian pohjoisosissa ammoin puhutuissa murteissa.
Paalia tutkitaan ja opiskellaan edelleen, koska se avaa tien alkuperäisiin buddhalaisiin kirjoituksiin, joista tärkein, theravada-koulukunnan pyhä kaanon Tipitaka, on kirjoitettu paalin kielellä.
Kielioppi.
Paalin kieli käyttää taivutusta muoto-opillisten seikkojen ilmaisemiseen. Kielessä on havaittavissa flekteeraavia ja agglutinoivia piirteitä. Taivutuksessa sanavartaloon liitetään affikseja.
Muoto-oppi.
Paalin kielen nominit taipuvat suvussa, luvussa ja sijassa. Sijamuotoja on kahdeksan: nominatiivi, vokatiivi, akkusatiivi, instrumentaali, ablatiivi, datiivi, genetiivi ja lokatiivi. Sukuja on kolme: maskuliini, feminiini ja neutri.
Verbeillä on kuusi aikamuotoa: preesens, imperfekti, aoristi, perfekti, futuuri ja temporaalinen konditionaali.
Äänneoppi.
Vokaalit
Pitkät ja lyhyet vokaalit erotetaan toisistaan ainoastaan avotavuissa; umpitavuissa kaikki vokaalit ovat aina lyhyitä. Lyhyen ja pitkän e:n ja o:n välillä vallitsee täydennysjakauma eli komplementaarinen distribuutio: lyhyet muunnokset esiintyvät ainoastaan umpitavuissa ja pitkät avotavuissa. Siten pitkä ja lyhyt e ja o eivät ole erillisiä foneemeja.
Konsonantit
Ylle listatut äänteet, paitsi ṅ, ḷ ja ḷh ovat paalin kielessä erillisiä foneemeja. ṅ esiintyy ainoastaan velaarisia klusiileja edeltävänä. ḷ ja ḷh ovat ḍ:n ja ḍh:n allofoneja esiintyessään yksinään vokaalien välissä.
Esimerkkejä
Dhammapada, III:33
"Phandanaṃ capalaṃ cittaṃ ~ durakkhaṃ dunnivārayaṃ,"
"Ujuṃ karoti medhāvī ~ usukāro va tejanaṃ."
Karkea käännös sanasta sanaan:
"Phandanaṃ capalaṃ cittaṃ"
Vapisevan, ailahtelevan mielen,
"durakkhaṃ dunnivārayaṃ,"
vaikean vartioida, vaikean hallita,
"Ujuṃ karoti medhāvī"
suoristaa viisas
"usukāro va tejanaṃ."
kuin jousiseppä nuolen.
Runollisempi käännös (Sangharakhsitan englanninnoksesta suom. Lauri Porceddu)
Kuten jousiseppä suoristaa nuolen 
niin kirkkaasti ymmärtävä ihminen 
suoristaa vapisevan ja ailahtelevan mielen, 
jota on vaikea pitää paikallaan ja hillitä.
Skansen

Skansen on Artur Hazeliuksen vuonna 1891 perustama ulkoilmamuseo Djurgårdenilla Tukholmassa, joka on ollut myös eläintarha vuodesta 1924 lähtien.
Historia.
Skansen vihittiin käyttöön 11. lokakuuta 1891. Sen perustajan, Artur Hazeliuksen, tarkoituksena oli esitellä elämää eri puolilla Ruotsia eri ajanjaksoilta. Kuten muu Eurooppa, Ruotsi oli 1800-luvulla nopeasti teollistumassa, ja Hazelius pelkäsi maan monien perinteiden ja tapojen unohtuvan historiaan. Hazelius, joka oli aiemmin perustanut "Nordiska museetin", sai inspiraation projektiinsa kuningas Oskar II:n Osloon vuonna 1881 rakennuttamasta ulkoilmamuseosta. Skansenista tuli malli Skandinavian muille ulkomuseoille, ja sanaa "skansen" käytetään niille nykyään monissa kielissä yleissanana.
Hazelius osti matkoillaan noin 150 taloa ympäri Ruotsia ja lähetti ne osa osalta museoonsa, jossa ne rakennettiin uudelleen. Vain kolme museon rakennuksista ei ole alkuperäisiä, mutta nekin kopioitiin tarkasti Hazeliuksen löytämistä rakennuksista. Suurin osa alueen taloista on 1700- ja 1800-luvuilta, mutta vanhin rakennus on 1300-luvulta.
Skansen kuului aluksi Nordiska museetiin. Se käsitti alun perin Bollnästorgetin ja Fågeldammarnan välisen alueen (29 493 m²), ja sisäänkäynti oli Hasselbacksportenin kautta. Vuonna 1892 Hazelius liitti museoon Bredablick-nimellä tunnetun tornin ja sitä ympäröivän puiston, jolloin museon koko kuusinkertaistui. Vuosien kuluessa museoon on liitetty lisää alueita, ja se on nykyään 30 hehtaarin suuruinen. Skansen on ollut myös eläintarha vuodesta 1924 lähtien. Vuonna 1963 museo siirtyi Nordiska museetilta Tukholman kaupungin hallinnoiman säätiön omistukseen, vaikka Skansenin rakennuksissa olevat esineet kuuluvatkin yhä museolle.
B*Witched

B*Witched oli vuosina 1997-2002 toiminut irlantilainen pop-yhtye. Sillä oli levytyssopimus Glowworm Recordsin kanssa. 
B*Witchedin debyyttisingle, "C'est La Vie" ilmestyi 25. toukokuuta 1998. Se nousi Ison-Britannian singlelistoilla ensimmäiseksi ja myös Yhdysvalloissa Top 10-listalle. Yhtye hajosi virallisesti syyskuussa 2002.
Kalev-luokka

Kalev-luokka oli kahden Viron merivoimissa ennen toista maailmansotaa tilatun sukellusveneen "Kalev" ja "Lembit" muodostama alusluokka.
Tilaus ja valmistus.
Vuoden 1933 lopussa Viron parlamentti päätti nykyaikaistaa laivastoa, ja seuraavana vuonna tilattiin brittiläiseltä Vickers-Armstrongsilta kaksi sukellusvenettä. Kahden sukellusveneen hankkiminen liittyi Suomen ja Viron salaiseen sotilasyhteistyöhön, Suomenlahden tykistösulkuun, jossa ensiksi rannikkotykistöjen toimintaa yhtenäistettiin mahdollisuudelle yhteiseen tulenjohtoon kummaltakin puolelta Suomenlahtea ja sitten yhdenmukaistamalla vedenalaista toimintaa. Virolaiset sukellusveneet osallistuivat ainakin kerran elokuussa 1939 yhteisharjoitukseen suomalaisten sukellusveneiden kanssa.
"Lembit" ja "Kalev" laskettiin vesille vuonna 1936 ja toimitettiin Tallinnaan vuonna 1937. Sukellusveneet palvelivat Viron merivoimissa vuosina 1937–1940, kunnes Viro muuttui Viron sosialistiseksi neuvostotasavallaksi ja alukset siirtyivät alkusyksyllä 1940 Neuvostoliiton laivastolle.
Niiden toiminta-aika oli neljä viikkoa ja ne kykenivät sukeltamaan 90 metriin.
Kalev 1940–1941.
Neuvostoliiton otettua "Kalevin" haltuunsa alus ehti suorittaa vain yhden partiotehtävän. Sukellusvene katosi 29. lokakuuta 1941 alkaneen toisen partiotehtävänsä aikana Suomenlahdella, eikä sen hylkyä ole toistaiseksi löydetty.
Lembit 1940–.
"Lembit" palveli toisen maailmansodan loppuun saakka osana Itämeren laivastoa, jonka käytössä se pysyi vuoteen 1956. Sen jälkeen Lembit oli Gorkissa koulutus- ja kokeilukäytössä. Vuonna 1979 alus tuotiin Tallinnaan museoitavaksi, ja vuonna 1985 se avattiin yleisölle Piritan satamassa Tallinnassa Viron merenkulkumuseossa.
Lindsay Armaou

Lindsay Gael Christina Armaou (s. 18. joulukuuta 1980, Ateena) on kreikkalais-irlantilainen muusikko. Hänet tunnetaan yhtyeestä B*Witched, joka toimi vuosina 1997-2002.
Armaou syntyi Ateenassa kreikkalaiselle isälle ja irlantilaiselle äidille. Hän oppi lapsena soittamaan pianoa ja kitaraa. 13-vuotiaana hän muutti Dubliniin. B*Witchedin hajoamisen jälkeen hän on tehnyt omaa soolomateriaalia. 
Armaou on ollut syyskuusta 2006 naimisissa popmuusikko Lee Brennanin kanssa.
Meripuolustuspiiri

Meripuolustuspiiri (MERIPP) on valtakunnallinen Maanpuolustuskoulutusyhdistyksen merellistä koulutusta antava maanpuolustuspiiri. Meripuolustuspiirin toiminta-alue kattaa koko Suomen rannikon Torniosta Virolahdelle. 
Meripuolustuspiirin alaisuudessa on kaksi koulutus- ja tukiyksikköä (KOTU). Suomenlahden Meripuolustusosasto (SLMERIPOS) ja Saaristomeren Meripuolustusosasto (SMMERIPOS).
Toiminnan painopiste on sotilaallisessa koulutuksessa, joka painottuu lähinnä laivasto-, rannikkotykistö- ja rannikkojoukkotoimintaan. Lisäksi kurssitarjontaa on myös ympäristövahingon torjunnasta, hätäensiavusta ja turvallisesta liikkumisesta vesillä.
Koulutus- ja tukiyksiköt.
Meripuolustuspiiri jakautuu Saaristomeren Meripuolustusosastoon, joka ulottuu Perämeren pohjukasta Hankoniemeen ja Suomenlahden Meripuolustusosastoon, joka ulottuu Hankoniemeltä Suomenlahden pohjukkaan. Koulutusta järjestävät koko Suomen rannikolla Meripuolustusosastot ja niiden alaiset paikallisosastot.
Saaristomeren meripuolustusosaston (SMMERIPOS) muodostavat Perämeren meriosasto, Kokkolan meriosasto, Vaasan meriosasto, Rauman meriosasto sekä Saaristomeren meripuolustusosasto.
Suomenlahden Meripuolustusosaston (SLMERIPOS) muodostavat Hangon meriosasto, Suomenlahden meripuolustusosasto sekä Meri-Karjalan paikallisosasto.
Meripuolustuspiirin paikallisosastot toimivat itsenäisesti Meripuolustusosastojen päälliköiden alaisuudessa ja saavat tukensa Puolustusvoimien meripuolustusalueilta, sotilaslääneiltä ja toiminta-alueensa kunnilta. Paikallisosaston toimintaa johtaa paikallisosaston päällikkö apunaan johtoryhmä, sekä paikallisosaston varapäällikkö ja -pursimies.
Paikallisosastojen toiminta-alueet eivät rajoitu kunnanrajoihin, vaan kattavat koko Suomen rannikon mukaillen rannikkoon rajoittuvien maanpuolustuspiirien rajoja.
Piiripäälliköt.
MERIPP:n nykyinen piiripäällikkö on Henrik Nysten (2011 -).
Tainionkosken kirkko

Tainionkosken kirkko on Imatran evankelisluterilaisen seurakunnan pääkirkko ja vanhin imatralaisista kirkoista. Se on valmistunut vuonna 1932 ja vihitty käyttöön 8. heinäkuuta 1933. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Yrjö Vaskinen. Urut saatiin vuonna 1938. Kirkossa oli 1940-luvulta alkaen alttaritaulun paikalla krusifiksi, jonka tilalle vaihdettiin vuonna 1997 Kristiina Uusitalon öljymaalaus. Krusifiksi on nykyisin kirkkosalin sivuseinällä. 
Tyyliltään kirkko on enimmäkseen 1920-luvun klassismia. Erikoinen piirre kirkossa on sen saarnatuoli, joka tavallisuudesta poiketen sijaitsee kirkkosalista katsottuna alttarin oikealla puolella.
Scott LaFaro

Rocco Scott LaFaro (3. huhtikuuta 1936 – 6. heinäkuuta 1961) oli 1900-luvun jazzmusiikin merkittävimpiä kontrabasisteja.
LaFaro syntyi Newarkissa New Jerseyssä ja kasvoi musikaalisessa perheessä (hänen isänsä soitti monissa big bandeissä). Hän aloitti pianonsoiton ollessaan vielä peruskoululainen ja vaihtoi tenorisaksofoniin siirtyessään high schooliin. Hän alkoi soittaa kontrabassoa vasta collegeen menoa edeltävänä kesänä, koska musiikin pääaineopiskelijoilta vaadittiin jousisoittimen hallintaa. Kolmen kuukauden collegessa olon jälkeen LaFaro päätti keskittyä kontrabassoon.
LaFaro meni collegeen opiskellakseen musiikkia, mutta keskeytti sen toisen vuoden alussa liittyessään Buddy Morrowin big bandiin. Hän jätti kouluympyrät soitettuaan eräällä Yhdysvaltain kattavalla kiertueella ja päätti kokeilla onneaan Los Angelesin musiikkiympyröissä. Siellä hän tuli nopeasti tunnetuksi yhtenä parhaista nuorista kontrabasisteista. Vuonna 1959, monien esiintymisen jälkeen muun muassa Chet Bakerin, Percy Heathin, Victor Feldmanin, Stan Kentonin ja Benny Goodmanin kanssa, LaFaro liittyi Miles Davisin sekstetin juuri jättäneen Bill Evansin trioon. Juuri yhtyeen pianistin Evansin ja rumpali Paul Motianin kanssa LaFaro kehitti omintakeisen vastamelodioihin ja rytmisiä vapauksia sisältävän tyylinsä, joka oli hänen soitolleen luonteenomaista. Myös Ornette Coleman työskenteli hänen kanssaan noihin aikoihin.
LaFaro kuoli auto-onnettomuudessa kesällä 1961 Flintissä lähellä New Yorkin Genevaa kaksi päivää sen jälkeen, kun hän oli soittanut Stan Getzin kanssa Newportin jazzfestivaaleilla. Vaikka hän esiintyi julkisesti vain kuusi vuotta, 1955–1961, hänen innovatiivinen lähestymistapansa bassonsoittoon on muokannut basson roolia jazzissa ja innostanut lukuisia basisteja hänen jälkeensä.
Diskografiaa.
Ornette Coleman
Bill Evans
Booker Little
Hampton Hawes
Victor Feldman
Stan Getz and Cal Tjader
Pat Moran
Tony Scott
John Lewis
Imatrankosken kirkko

Imatrankosken kirkko oli Imatran evankelisluterilaisen seurakunnan kirkko, joka sijaitsee Imatrankosken kaupunginosassa, Vuoksen varrella. Kirkkorakennus on valmistunut vuonna 1954 ja vihitty käyttöön samana vuonna 31. lokakuuta. Kirkkorakennus on arkkitehti Aleksis Lindqvistin suunnittelema. Kirkon alttarin, saarnatuolin ja penkit on suunnitellut Yrjö Vaskinen, joka on suunnitellut myös toisen imatralaisen kirkon, Tainionkosken kirkon.
Imatran seurakunta on perustettu osin Jääsken seurakunnan alueista, ja Imatrankosken kirkossa on Jääsken kirkon ehtoollisvälineet sekä alttaritaulu "Tulkaa minun tyköni", joka on Arvid Liljelundin öljymaalaus vuodelta 1888. Kirkon kellotornissa, joka sijaitsee hiukan erillään itse kirkkorakennuksesta, soi Jääsken kirkon vanha kello. Entiset jääskeläiset kokivat muutenkin Imatrankosken kirkon menetetyn kirkkonsa perinteenjatkajaksi. 
Imatrankosken kirkko on ollut pois käytöstä vuodesta 2020 sisäilmaongelmien seurauksena. Tyhjän kirkon lämmitys, verot ja muu ylläpito on maksanut seurakunnalle 60 000 euroa vuodessa, mutta kirkon purkamiseenkaan sillä ei ole ollut varaa. Kirkon purkamista ja alueen kaavamuutosta selvitetään vuoden 2025 aikana. 
Kirkon desakralisaatio järjestettiin 16. helmikuuta 2025. Kirkollisesineet ja alttaritaulu sijoitetaan Tainionkosken kirkkoon.
Stefanus I

Pyhä Stefanus I (k. 2. elokuuta 257) oli paavi 12. maaliskuuta 254 – 2. elokuuta 257. Hän oli syntynyt Rooman valtakunnassa kreikkalaiseen sukuun.
Siihen aikaan kirkkoa ravistelivat sekä sisäiset kiistat että ulkoiset viholliset. Keisari Deciuksen vainoissa oli kuollut monia kristittyjä. Kirkon sisällä pohdittiin sitä, pitääkö hairahtuneille antaa anteeksi. 
Pyhimystarinassa kerrotaan, että 2. elokuuta 257 Stefanus oli seuraajineen pitämässä marttyyrien muistopalvelusta katakombeissa, kun keisarin miehet tulivat paikalle ja katkaisivat paavin kaulan. Tämän jäljiltä 2. elokuuta on Stefanuksen muistopäivä, ja veren tahrimaa tuolia on säästetty pyhäinjäänteenä. Myöhempi tutkimus on kyseenalaistanut tarinan, joka on voinut sekaantua seuraavana vuonna tapahtuneisiin vainoihin.
Niska

Niska on kaulan takaosa. Joillakin eläimillä, kuten kissalla, niska ei ole herkkä alue. Tällöin emot voivat kuljettaa poikasiaan niskasta hampaillaan kantamalla.
Anatomia.
Niskan korkeudella olevaa selkärangan osaa kutsutaan kaularangaksi. Se muodostuu seitsemästä kaulanikamasta, joiden välissä ovat rustomaiset välilevyt. Kaulanikamien poikkihaarakkeisiin ja okahaarakkeisiin on liittyneenä useita lihaksia, jotka osallistuvat pään liikuttamiseen, selän ojentamiseen ja lapaluiden nostamiseen. Niska-hartiaseudun lihasten jännittyneisyys on yleinen vaiva. Yhtenä syynä niska-hartiaseudun lihasten jännittyneisyyteen voidaan pitää päivittäistä työskentelyä pöytätietokoneen ääressä tai kännykän räpläystä.
Gabardiini

Gabardiini on erityinen toimikassidoksisen kankaan kudos, jossa kuteet ovat kaksi kertaa tiheämmässä kuin loimet. Kuteen ja loimen risteyskohdat muodostavat kankaalle tunnusomaisia vinoja rivejä. Gabardiini on hyvin kestävää kangasta. Sekä puuvillasta, pellavasta että villasta kudotaan gabardiinia. Sitä käytetään muun muassa puvuissa, housuissa ja verhoilukankaissa. 
Gabardiini on saanut nimensä "gaberdiiniviitasta", vyötäröltä sidottavasta löysästä päällysvaatteesta, jota muun muassa pyhiinvaeltajat suosivat keskiajalla. Kankaan patentoi vuonna 1888 Thomas Burberry, ja teki siitä tavaramerkin vuonna 1902.
Yanni

Yanni (oik. Giánnis Chrysomállis, , s. 14. marraskuuta 1954 Kalamáta, Kreikka) on kreikkalainen säveltäjä, itseoppinut pianisti ja oman "yhtyeensä", eli orkesterinsa "kapellimestari". Hänet tunnetaan etnisestä New Age -musiikistaan. Yannin levyjä ja video- ja DVD-tallenteita on myyty ympäri maailmaa yli 20 miljoonaa kappaletta.
Yannin konsertit koostuvat usein musiikista, joka on varta vasten live-esityksiin sävellettyä, sekä usein huippumuusikoiden vapaata sooloilua. Myös monien albumiversioiden kappaleita muokataan hyvin erilaisiksi konsertteja varten.
Elämä ja ura.
Yannia pidettiin lupaavana kilpauimarina Kreikassa. Tavoitteet olympialaisissa kilpailemisesta jäivät ja hän päätti kokeilla uraa rock and rollin parissa. Hän kiersi pitkin Yhdysvaltoja paikallisten yhtyeiden kanssa. Hän opiskeli samanaikaisesti University of Minnesotassa. Kuuluisin hänen yhtyeistään tuolloin oli Chameleon, joka kiersi pääosin Minnesotan, Iowan, Wisconsinin, Illinoisin ja Etelä-Dakotan osavaltioissa.
Yannin ura rock and rollin parissa jäi, ja hän siirtyi sooloartistina enemmän etnisen ja monikulttuurisen musiikin pariin. Suurin osa hänen alkutuotannostaan painottui koskettimilla soitettuun musiikkiin ja tuon ajan viihdemusiikkiin. Hän teki niiden ohessa muutamia New Age -painotteisia teemoja, jotka New Age -musiikkiin suuntautuneet radiot huomioivat heti.
Yannin läpimurto tapahtui vuonna 1994 uudentyylisellä "Live at the Acropolis" -levyllä. Sen kanssa julkaistiin samanaikaisesti musiikkivideo, joka oli kuvattu Ateenassa Herodeksen amfiteatterilla. Tämä oli Yannin ensimmäinen levy, jolla soitti kokonainen orkesteri tavanomaisen studiokokoonpanon sijaan. Levy oli myös hänen ensimmäinen live-albuminsa. "Live at the Acropolisin" myötä Yannin musiikissa alkoi esiintyä yhä enemmän piirteitä etnisestä ja uusromanttisesta musiikista.
Muuta.
Yannista ilmestyi vuonna 2003 David Rensinin kirjoittama kirja "Yanni In Words", joka kertoo Yannin siihenastisen elämäntarinan.
Charlien enkelit

Charlien enkelit (engl. "Charlie’s Angels") on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota tuotettiin vuosina 1976–1981. Tuottajana toimi Aaron Spelling. Lajityypiltään sarja on toimintadraama. 
Sarja kertoo kolmesta naisesta, jotka työskentelevät salaperäisen miljonäärin Charles Townsendin etsivätoimistossa. Charlien kasvoja ei paljasteta missään vaiheessa sarjaa. Ohjeet ja tehtävät enkeleilleen hän antaa kaiutinpuhelimen välityksellä. Enkeleiden apuna toimii John Bosley.
Enkelikolmikolla oli sarjassa neljä eri kokoonpanoa. Näyttelijä Jaclyn Smith oli niistä jokaisessa eli kaikki viisi tuotantokautta. Parhaiten muistettaneen ensimmäisen tuotantokauden (1976–1977) kokoonpano, jonka muodostivat Smithin ohella näyttelijät Kate Jackson ja Farrah Fawcett(-Majors). Smith oli tumma, Jackson olemukseltaan poikatyttömäinen ja Fawcett vaaleaverikkö. Fawcett poistui sarjasta ensimmäisen kauden jälkeen. Hänen tilalleen tuli Cheryl Ladd, joka esitti Fawcettin roolihahmon siskoa. Kokoonpano Smith, Jackson, Ladd oli pitkäikäisin (kaksi tuotantokautta: 1977–1979). Ladd jatkoi sarjassa sen loppuun asti, eli neljän kauden ajan, joten hänestä tuli Smithin jälkeen toiseksi pitkäikäisin enkeli. Jackson jätti sarjan kolmen kauden jälkeen. Jacksonin tilalle tuli yhden kauden ajaksi Shelley Hack, jonka tilalla viimeisellä kaudella nähtiin puolestaan Tanya Roberts.
Sarjan pohjalta on tehty 2000-luvulla kaksi elokuvaa, "Charlien enkelit" ja "Charlien enkelit – kurvit suoriksi", joissa enkeleinä nähdään Drew Barrymore, Lucy Liu ja Cameron Diaz. Sekä sarjassa että elokuvassa Charlien äänenä on näyttelijä John Forsythe.
Näyttelijät.
Charlien enkelit.
1976–1977
1977–1979
1979–1980
1980–1981
Onyksi

Onyksi (SiO2) on mineraali, joka on juovainen muoto kalsedonista eli piilokiteisestä kvartsista. Onyksin juovat kulkevat rinnakkain samaan suuntaan. Onyksi on mustaa kalsedonia, jossa voi joskus olla valkoisia juovia. Onyksia käytetään usein koruissa ja se on Kauriin onnenkivi. 
Uskomuksia.
Keskiajalla onyksia pidettiin onnea tuovana kivenä ja sitä upotettiin usein amuletteihin ja muihin koruihin, koska sen uskottiin omaavan taianomaisia voimia. Ensimmäisen Mooseksen kirjan toisen luvun jakeessa 12 mainitaan onyksikiveä olleen jo paratiisissa
Esiintyminen.
Onyksia esiintyy Indonesiassa, Arabiemiirikuntien liitossa, Afganistanissa, Pakistanissa, Yhdysvalloissa, Meksikossa, Argentiinassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Algeriassa, Marokossa, Egyptissä, Keniassa ja Namibiassa.
Gaillarde

Gaillarde (ranska = hilpeä, reipas, italia:gagliarda [ga'lja-], englanti:galliard tai gaillard) oli renessanssiajan tanssi ja musiikkityyli joka puolella 1500- ja 1600-lukujen Eurooppaa. Tosin ensimmäinen kirjallinen maininta tanssista on Italiasta noin vuodelta 1480. Tanssin syntymaana on pidetty Italiaa tai Ranskaa. Sen muotoja esiintyy useimpien Keski-Euroopan maiden kansantansseissa.
Gaillarde-tanssi on enimmäkseen improvisoitua, taiturillista tanssia, joka sisältää hyppyjä ja loikkia. Perusmuodossaan gaillardissa otetaan viisi askelta yhden tahdin aikana. Tyypillistä oli myös hemioli, jolloin kuusi puolinuottia jakautuu iskutuksessa kahteen osaan (3+3) ja lopukkeissa kolmeen (2+2+2).
Gaillarde esiintyi tyypillisesti hitaan pavanen parina, ja oli edelliseen verrattuna tunnelmaltaan vapaamuotoisempi, tanssijat saattoivat kiljahdella ja tanssiote oli usein läheisempi. Gaillarde oli Yhdistyneen kuningaskunnan kuningattaren Elisabet I:n suosikkitanssi ja osa hänen aamuvoimisteluaan. Taustalla vaikutti ylhäisöpiireissä laajemminkin vallinnut käsitys, jonka mukaan tanssi edisti kehon liikkeiden sulavuutta arkielämässä, mikä puolestaan oli hyvän käytösetiketin edellytys.
Musiikkilajina gaillarde kehittyi tanssin suosion jo hiivuttua. Englantilaisen elizabethilaisen ajan säveltäjän John Dowlandin monet luuttulaulut on rakennettu gaillarden malliin. Myös esimerkiksi "God Save the Queen" on tehty gaillarden ominaisia piirteitä noudattaen.
Avaruustykki

Avaruustykki on tykki tai kanuuna, joka ampuu esineen avaruuteen tai maata kiertävälle radalle. Toimivaa avaruustykkiä ei ole koskaan tehty. Korkeimmalle ammuttu tykin ammus ylsi 180 kilometrin korkeuteen, joka ei ollut läheskään riittävä irtautumiseen Maan vetovoimasta tai pääsemiseen kiertoradalle.
Avaruustykki olisi toimiessaan raketteihin verrattuna erittäin halpa keino saada hyötykuomaa avaruuteen. Laukaistaessa syntyvä kiihdytys olisi kuitenkin niin raju, ettei ihmistä tai herkkiä laitteita voitaisi tällä tavalla avaruuteen lähettää. Jotta ammus pääsisi kiertoradalle, siinä täytyisi olla mukana myös pieni rakettimoottori, joka pyöristäisi ammuksen lentorataa siten, ettei se kulkisi ilmakehän sisältä.
Eräs tunnetuimmista avaruustykin kuvauksista on Jules Vernen kirjassa Maasta Kuuhun (1865).
Luettelo Järvenpään puistoista

Järvenpään puistot Järvenpään tilastoalueiden (kaupunginosat) mukaisessa numerojärjestyksessä .
Tilanpuutteen vuoksi puistojen nimiä ei näy tavallisimmissa kartoissa, mutta ne näkyvät Järvenpään ajantasakaavassa, joka on selattavissa kunnan karttapalvelussa . 
Alueilla, joilla ei ole asemakaavaa, ei puistojen nimiä ole tiedossa. Oheinen lista on vajaa ja siinä voi olla virheitä sijoittelussa kaupunginosiin. 
Järvenpään metsien linnuston monimuotoisuuden turvaamiseksi js ns. tärkeiden lajien elinolojen turvaamiseksi on esitetty tiettyjen rauhoittamattomien metsäalueiden käsittelyssä pidättäytymistä vähimpiin mahdollisiin toimenpiteisiin. Nämä on mainittu luettelon lopussa.
Klaus Ludwig

Klaus Ludwig (s. 5. lokakuuta 1949 Bonn) on tunnettu saksalainen autourheilija. Hän voitti muun muassa Le Mansin 24 tunnin ajon vuosina 1979, 1984, 1985 ja ajoi myös DTM:ssä voittaen mestaruudet vuosina 1988, 1992, 1994. Hän on sittemmin toiminut mm. TV:ssä moottoriurheilukommentaattorina.
Vuonna 2008 Ludwig osallistui Speedcar Seriesin Indonesian ja Bahrainin osakilpailuihin ja ajoi pisteille.
Mafiaveljet

Mafiaveljet () on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elämäkerrallinen rikoselokuva, jonka on ohjannut Martin Scorsese. Elokuva perustuu Nicholas Pileggin kirjaan "Wiseguy", joka pohjautuu mafian piirissä toimineen rikollisen Henry Hillin tarinaan. Elokuvan päärooleissa ovat Ray Liotta, Robert De Niro, Joe Pesci, Lorraine Bracco ja Paul Sorvino.
"Mafiaveljet" sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 9. syyskuuta 1990, missä Martin Scorsese palkittiin Hopeinen leijona -palkinnolla. Elokuvan budjetti oli 25 miljoonaa dollaria, ja se tuotti yli 47 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti. Elokuva sai kuusi Oscar-ehdokkuutta vuoden 1991 gaalassa, mukaan lukien parhaasta elokuvasta sekä ohjauksesta. Joe Pesci palkittiin roolistaan parhaan miessivuosan Oscarilla. Lisäksi monet kriitikkoryhmät nimesivät "Mafiaveljet" ilmestymisvuotensa parhaaksi elokuvaksi.
"Mafiaveljiä" on laajalti pidetty yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista elokuvista, ja erityisesti yhtenä parhaimmista gangsterielokuvista. Elokuva valittiin vuonna 2000 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Mafiaveljet" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Timo Jouhki

Timo Jouhki (s. 1951) on suomalainen sijoittaja, liikemies ja tunnettu vaikuttaja ralliautoilumaailmassa. Hän on toiminut muun muassa Juha Kankkusen, Tommi Mäkisen, Harri Rovanperän, Teemu Sunisen, Toni Gardemeisterin, Mikko Hirvosen, Jari-Matti Latvalan ja Kalle Rovanperän managerina. Jouhki on itsekin ajanut nuoruudessaan rallia.
Timo Jouhkin vanhemmat olivat kauppaneuvos Leo Jouhki ja metsäneuvos Kata Brofeldt. Kauppatieteen maisteriksi opiskellut Timo Jouhki toimi perheensä sijoitusyhtiön Thominvestin toimitusjohtajana 1989–2002 ja hallituksen puheenjohtajana 2002–2007 ja 2013–2016. Lisäksi hänellä on oma sijoitusalan yritys Buag Sveitsin Zugissa, jossa hän on asunut vakituisesti 2000-luvun alkuvuosista lähtien.
Sisäpiiririkostuomio.
Jouhki tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa sisäpiiritiedon väärinkäytöstä noin 30 000 euron sakkoihin. Jouhkin omistamien sijoitusyhtiöiden Thominvest Oy:n ja Inter-Mastersin ostettua sijoitusyhtiö Conventumin osakkeita syyte nostettiin keväällä 2001. Jouhkin saamat sakot olivat suurimmat sisäpiiririkoksesta Suomessa annetut. Sen lisäksi Jouhkin yhtiöt määrättiin luovuttamaan valtiolle rikoshyötynä saadut noin 140 000 euroa ja maksamaan 66 000 euroa yhteisösakkoa.. Hovioikeus muutti sakkotuomion kuuden kuukauden ehdolliseksi vankeudeksi.
Myös Timo Jouhkin veli Mylle Jouhki joutui syyteharkintaan talousrikoksista, jotka koskivat Timo Jouhkin tekemiä optiokauppoja. Pitkän tutkintaprosessin jälkeen syytettä ei kuitenkaan lopulta nostettu, koska lakia oli muutettu sen aikana siten, että heidän operaationsa voitiin katsoa takautuvasti laillisiksi.
Armin Schwarz

Armin Schwarz (s. 16. heinäkuuta 1963 Neustadt an der Aisch) on saksalainen ralliautoilija. 
Ura.
Schwarz sijoittui viidenneksi ensimmäisessä MM-osakilpailussaan RAC-rallissa 1988, jossa ajoi Audi 200 Quattrolla. Hän ajoi seuraavalla kaudella muutaman kilpailun yksityistallin Audilla. Hän siirtyi vuonna 1990 Toyotalle, jossa tuloksena oli kolme keskeytystä kolmessa kilpailussa viidestä kilpailusta. 
Vuonna 1991 hän sijoittui ensimmäisen kerran palkintopallille Australian rallissa. Schwarz voitti ensimmäisen kerran Katalonian rallissa 1991. Schwarz tehtävän oli avustaa Carlos Sainzia, mutta Sainzin kärsittyä sähköviasta talli panosti Schwarziin.
Hän sijoittui kauden 1991 loppupisteissä kuudenneksi, joka oli hänen uransa paras sijoitus kuljettajien MM-sarjassa. 
Armin Schwarz voitti Saksan rallimestaruuden vuosina 1987-88 ja Euroopanmestaruuden 1996. Schwarz ajoi useissa eri talleissa, muun muassa Mitsubishilla, Fordilla, Škodalla, Hyundailla ja päätti uransa vuoteen 2005 Skodan ohjaimissa, ottaen uransa viimeisestä rallista yhden pisteen. Tuolloin takana oli 18 vuotta moottoriurheilua. Vuonna 2006 Schwarz johti Red Bullin tukemaa yksityistallia ja ajatti mm. Harri Rovanperää.
Muuta.
Schwarz kertoo lukevansa mielellään faktakirjoja ja ei näe mitään mieltä lukea kirjoja, joista ei samalla opi jotain.
Seppo Pelttari

Seppo Viljo Pelttari (s. 24. heinäkuuta 1941 Alatornio) on suomalainen poliitikko, joka edustaa Suomen Keskustaa. 
Oikeustieteen kandidaatiksi Pelttari valmistui 1969 ja sai varatuomarin arvonimen 1974. Ennen täyspäiväiseksi poliitikoiksi ryhtymistään Pelttari toimi nimismiehenä Alatorniolla, Inarissa, Kolarissa ja Keminmaalla. Lisäksi hän oli lyhyehköjä aikoja verotoimiston, lääninhallituksen ja Tornion kaupungin palveluksessa.
Keskustan kansanedustajana Pelttari toimi 1983–1995, josta viimeisen istuntokauden toisena varapuhemiehenä. Lisäksi hän toimi Kansliatoimikunnassa, Lakivaliokunnassa, Suuressa valiokunnassa, Ulkoasiainvaliokunnassa ja Valtiovarainvaliokunnassa kansanedustajan ollessaan.
Europarlamentaarikkona Pelttari oli 1995–1996. Europarlamentissa Pelttari oli liikenne- ja oikeusvaliokunnan jäsen. Muiden keskustalaisten tavoin hän kuului Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmään. 
Keskustapuolueessa Pelttari on toiminut aktiivisesti ollen puolueen puoluevaltuuskunnan jäsen vuodesta 1980, puoluehallituksen jäsen vuodesta 1999 ja puolueen Peräpohjolan piirin puheenjohtaja vuodesta 1981.
Lisäksi Pelttari on toiminut Finnairin ja Veikkauksen hallintoneuvostoissa. Pohjolan Sanomien hallituksen puheenjohtajana hän toimi 1987–1998. Hän oli valtakunnanoikeuden jäsen kaudella 2003–2007.
Pelttari on kahden lapsen isä ja asuu Torniossa.
Kuukivi

Kuukivi kuuluu alumiinisilikaatteihin ja maasälpien mineraaliryhmään. Se sisältää pääasiassa ortoklaasia ja albiittia. Kuukiveä voi löytää useissa eri väreissä, erityisesti valkoisena, läpinäkyvänä tai maitomaisena sekä vaaleanpunaisena, lohenpunaisena tai oranssiin taittavana sävynä. Kuukivellä on kissansilmäilmiö samoin kuin esimerkiksi tiikerinsilmällä. Kuukiveä ei pidä sekoittaa sateenkaarikuukiveen, joka on valkoista labradoriittia, eikä myöskään Kuun kiviperään, joka on pääsääntöisesti anortosiittia ja breksiaa. Väärennetty kuukivi on usein opaliittia, joka on synteettinen, lasista valmistettu korukivi. Kuukiveä löytyy ympäri maailmaa erityisesti Yhdysvalloista ja Euroopasta. Sen kovuus on 6–6,5 Mohsin kovuusasteikolla.
Devils (albumi)

Devils on The 69 Eyes -yhtyeen vuonna 2004 julkaistu seitsemäs studioalbumi.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.
Kappaleet.
Bonuskappaleet
Muusikot.
Vierailevat muusikot.
Janne Ahvenainen, Manna Borg, Johanna Försti, Jasse HC, Kimmo Härmä, Outi Iljin, Katariina Junnila, Markus Kahila, Bjarki Kaikumo, Alfa Kaza, Kati Kiraly, Mauri Kuokkanen, Jay Lewis, Johnny Lee Michaels, Max Lilja, Anne Lumiaho, Mariko Pajalahti, Ville Pusa, Jaakko Rajamäki, Christa Rehnvall, Susanna Suortanen, Istvan Szalay, Tidjân, Ville Valo
Peter Iwers

Peter Iwers (s. 15. toukokuuta 1975 Tukholma) on ruotsalainen basisti. Hän korvasi Johan Larssonin In Flamesin jäsenenä 1990-luvun lopulla. Iwersin ensimmäinen albumi In Flamesin kanssa oli vuonna 1999 julkaistu "Colony".
Iwersillä on kaksi tytärtä. Hän on maininnut musiikillisiksi vaikutteikseen Mike Porcaron, Geddy Leen ja John Myungin.
Daniel Svensson

Daniel Svensson (s. 20. marraskuuta 1977 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen muusikko. Hänet tunnetaan In Flames -yhtyeestä, jossa hän soitti rumpuja vuosina 1998–2015. Ensimmäinen In Flamesin albumi, jolla Svensson soittaa, on vuonna 1999 julkaistu "Colony". Ennen In Flamesiin liittymistään Svensson soitti rumpuja yhtyeessä Diabolique ja toimi Sacrilege GBG:n rumpali-laulajana. Jälkimmäiseen hän palasi vuonna 2006.
Svensson jätti In Flamesin marraskuussa 2015 keskittyäkseen perhe-elämään. Hänellä on vaimo ja kolme tytärtä. Hän suunnitteli myös panimon perustamista.
Tornitalo

Tornitalo on kerrostalo, jolla on useimmiten enemmän korkeutta kuin leveyttä. Tornitalolle ei ole olemassa mitään täsmällistä määritelmää, mutta usein tornitaloiksi kuitenkin määritellään ne rakennukset, joissa on vähintään 12 kerrosta tai korkeutta vähintään 35 metriä. 
"Kuvitetun rakennussanakirjan" mukaan tornitalo tarkoittaa korkeaa yksiportaista pistetaloa.
Emporiksen määritelmän mukaan yli 100 metriä korkeita rakennuksia nimitetään pilvenpiirtäjiksi.
Tornitalot Suomessa.
Suomessa kuten muissa Pohjoismaissa tornitaloksi luokitellaan pääsääntöisesti rakennus, jossa on vähintään 12 kerrosta tai korkeutta yli 35 metriä. Vuonna 2005 tornitaloja oli Suomessa noin 50, ja tuolloin korkein oli vuonna 2006 Helsingin Vuosaareen valmistunut Cirrus eli Vuosaaren tornitalo, jossa on 26 kerrosta ja korkeutta 87,5 metriä. Vuonna 2015 Suomen korkein tornitalo on Tampereella sijaitseva Hotelli Torni Tampere, jonka korkeus on 88,5 metriä ja jossa on 25 kerrosta. Helsinkiin on rakenteilla tai suunnitteilla vielä korkeampiakin rakennuksia. SRV rakentaa Helsingin Kalasatamaan Redi-tornitaloalueen, jonka korkein rakennus tulee olemaan 131,7 metriä korkea. Helsingin Keski-Pasilaan puolestaan suunnitellaan 156-metristä tornitaloa.
Asumisturvallisuus.
Poikkeuksellisen suuri huomio kohdistuu paloturvallisuuteen. Mitä korkeammalle rakennetaan, sitä kovemmiksi rakennustekniset turvallisuusvaatimukset kasvavat. Asuntopalo ei edellytä evakuointia. Jos korkea rakennus on evakuoitava, se on turvallisempaa kuin matalassa: hissit ja porrashuoneet on palo- ja savueristetty, hissejä voidaan käyttää ja jokaisesta asunnosta pääsee ulos kahta eri reittiä.
Erityisen tärkeitä ovat tuulimallinnus ja tuulitunnelikokeet. Niillä tuulikuorman todelliset vaikutukset, kuten paikalliset kuormitushuiput, voidaan minimoida ja rakennuksen geometria valita tarkoituksenmukaiseksi. Lisäksi julkisivujen vedenpitävyys varmistetaan kokeellisesti. Auringonvalo ja erilaiset äänilähteet sekä niiden aiheuttamat heijastukset on syytä mallintaa ja simuloida. Rakennuksen käyttöön ja huoltoon liittyvät seikat, kuten puhdistuksen ja korjauksen erityisvaatimukset, on huomioitava jo suunnittelu- ja toteutusvaiheissa.
Bedlingtoninterrieri

Bedlingtoninterrieri () on brittiläinen koirarotu. Rotu on harvinaistunut, vaikka sitä on kasvatettu Suomessakin jo vuosikymmeniä.
Ulkonäkö.
Bedlingtoninterrierin säkäkorkeus on noin 41 cm. Rodulle karitsan tapaisen ulkonäön antaa sen kaareva selkä ja kummallisen näköinen pää. Pää on muodoltaan päärynämäinen, kallo on kapea ja selvästi pyöristyvä, päälaella tupsu. Bedlingtoninterrierin muotoja korostetaan näyttelyissä trimmaamalla niiden turkkia eri muotoiseksi kuin se luonnollisesti olisi. Muun muassa pää trimmataan pyöreähköön muotoon, jotta se saadaan näyttämään soikealta ja otsapengermättömältä. Silmät ovat pienet ja sijaitsevat syvällä. Korvat ovat keskipitkät ja kapeat, korvien päissä on tupsut. Häntä on melko pitkä ja alaspäin kaareutuva. Karva on paksuhkoa, pellavamaista ja kihartuu päässä. Väriltään koira on siniharmaa, maksanvärinen, hiekanruskea, tai edellä mainittujen värien sekoitus.
Luonne.
Bedlingtoninterrieri on rohkea, rauhallinen, ystävällinen ja älykäs. Bedlingtoninterrieri on kotioloissa miltei huomaamaton, mutta ärsytettynä siitä tulee rohkea. Bedlingtoni tulee hyvin toimeen muiden koirien kanssa, ja myös muiden eläinten, kunhan Bedlingtoninterrieri on kasvanut niiden kanssa. Bedlarit haukkuvat vain tarvittaessa. Karitsamaisesta ulkonäöstään huolimatta bedlingtoninterrieri oli ennen aggressiivinen ja erittäin hyvä metsästyskoira, sillä rotu on alun perin jalostettu kaivoskoiraksi. Määrätietoisella jalostuksella rodun luonne on kuitenkin saatu pehmeämmäksi, ja siitä on tullut seurakoiramaisempi. Bedlingtoninterrierissä on silti edelleen jäljellä sen vahva terrieriluonne.
Terveys.
Bedlingtoninterrieri on terve rotu. Sillä kuitenkin esiintyy Kuparitoksikoosi-nimistä sairautta, joka johti lähes rodun tuhoon Suomessa 1990-luvulla. Se on aineenvaihduntatauti, jossa maksa ei pilko tai kuljeta kuparia, joka kertyy vähitellen koiran maksasoluihin ja aiheuttaa pysyviä vaurioita, jotka pahimmillaan johtavat krooniseen maksasairauteen eli hepatiittiin. Kuparitoksikoosi on testattava jokaiselta jalostukseen käytettävältä bedlarilta, koska sairautta pyritään kitkemään pois. Myös erilaiset silmäsairaudet ovat melko yleisiä. Luusto- ja nivelongelmat ovat harvinaisempia.
Alkuperä.
Bedlingtoninterrieri on peräisin Northumberlandista, Bedlingtonin ja Rothburyn kaupungeista. Rodun loivat 1800-luvulla englantilaiset kaivostyöläiset, jotka halusivat saada monipuolisen metsästyskoiran kettujen ja kaniinien luolametsästykseen. Bedlingtoninterrierit saatiin syntymään luultavasti risteyttämällä karkeakarvainen metsästysterrieri (rothburynterrieri), joka on bedlingtoninterrierin ja Dandiedinmontinterrierin yhteinen esi-isä, muun muassa Whippetin kanssa.