tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Luzon

Luzon on Filippiinien suurin ja tärkein saari. Luzonin pinta-ala on 104 688 km². Asukkaita Luzonilla on yli 40 miljoonaa. Saarella sijaitsee Filippiinien pääkaupunki Manila sekä väkirikkain kaupunki Quezon City. Luzon sijaitsee Filippiinien pohjoisosassa Filippiinienmeren länsipuolella ja Luzoninsalmen eteläpuolella. Saaren länsipuolella sijaitsee Etelä-Kiinan meri ja etelässä Sibuyaninmeri.
Luzon on maailman 17. suurin ja viidenneksi runsasväkisin saari. Se on todella vuoristoista seutua ja siellä sijaitsevatkin Mount Pulag, Filippiinien toiseksi korkein vuori ja Mayon, valtion kuuluisin tulivuori.
Hallinnollinen jako.
Hallinnollisesti Luzon käsittää pääsaaren lisäksi useita pienempiä saaria. Kokonaisuus jakautuu kahdeksaan hallinnolliseen alueeseen, jotka jakautuvat edelleen provinsseiksi.
Kahdeksan aluetta ovat:
Olkanivel

Olkanivel () on eturaajan pallonivel, joka liittää lapaluun ja olkaluun toisiinsa. Sitä liikuttavat olkapää- ja rintalihakset sekä leveät selkälihakset. Olkanivelessä ei ole varsinaisia nivelsiteitä vaan sen rakennetta tukevat ympäröivät lihakset ja niiden jänteet. Olkaniveltä tukevia lihaksia ovat alempi ja ylempi lapalihas, lavanaluslihas ja pieni liereälihas.
Olkanivelen sijoiltaanmeno ja jäykistyminen ovat yleisiä kirurgisia ongelmia. Olkanivelen riuhtaisu tai käden varaan kaatuminen voivat synnyttää olkaluun päätä ympäröivän jännekimpun, kiertäjäkalvosimen repeämän. Tämä kiertäjäkalvosinoireyhtymänä tunnettu vamma on yleisin olkapään sairaus.
Mindanao

Mindanao on Filippiinien toiseksi suurin saari. Sen pinta-ala on 94 630 km². Saarella asuu suurin osa Filippiinien muslimiväestöstä. Vuonna 1971 löydettiin saaren sademetsistä eristäytynyt tasaday-heimo, jonka elintavat olivat peräisin kivikaudelta.
Hallinnollinen jako.
Hallinnollisesti Mindanao käsittää pääsaaren lisäksi useita pienempiä saaria. Kokonaisuus jakautuu kuuteen hallinnolliseen alueeseen, jotka jakautuvat 26 provinssiin, joista neljä eivät sijaitse Mindanaon saarella.
Kuusi aluetta ovat:
Spin

Spin on alkeishiukkasten ominaisuus, jonka lähin klassinen analogia on sisäinen pyörimismäärä. Täysin spiniä ei kuitenkaan voi kuvata klassisilla malleilla. Yhteys pyörimismäärään tulee siitä, että spinin omaavan hiukkasen on havaittu käyttäytyvän magneettikentässä varatun pyörivän kappaleen lailla. Aalto-hiukkasdualismin mukaan aineella kuitenkin on sekä aaltojen että hiukkasten ominaisuuksia, joten niitä ei voi täysin kuvata pyörivinä kappaleina. Lisäksi spinin erottaa klassisesta pyörimismäärästä se, että se on kvantittunut ominaisuus, eli se voi saada vain tiettyjä hiukkasen tyypistä riippuvia arvoja. 
Spintroniikka tutkii mahdollisuutta hyödyntää elektronin spiniä tiedon tallentamisessa, käsittelemisessä ja siirrossa.
Spinin havaitseminen.
Spin havaittiin vuonna 1922 Sternin-Gerlachin kokeessa. Siinä hopea-atomit kulkivat paikassa muuttuvan magneettikentän läpi. Hopea-atomit ovat sähköisesti neutraaleja, mutta spinin vuoksi niillä on magneettinen momentti. Tällöin epähomogeeninen magneettikenttä aiheuttaa atomin rataan muutoksen. Kokeessa havaittiin, että hopea-atomit jakautuivat kahteen erilliseen ryhmään osoittaen, että hiukkasten spinillä on vain tietyt kvantittuneet arvot.
Spinin mahdolliset arvot.
Spinin aiheuttaman sisäisen pyörimismäärän itseisarvo "S" voi saada vain arvot 
formula_1 
missä kvanttiluku "s" on joko kokonaisluku tai puoliluku: formula_2 ja formula_3 on Planckin vakio "h" jaettuna formula_4:llä: formula_5
Jokaisella hiukkasella on oma sisäinen spin. Jos spin on kokonaisluku, kyseessä oleva hiukkanen on bosoni, jos puoliluku, kyseessä on fermioni. Alkeishiukkasista kvarkkien ja leptonien spin on 1/2, eli ne ovat fermioneja. Leptoneista tutuin hiukkanen on elektroni. Koska protoni ja neutroni koostuvat kummatkin kolmesta kvarkista, ovat nekin fermioneja. Voimia välittävät hiukkaset taas ovat bosoneja. Fotonin, gluonin, sekä W ja Z -bosoneiden spin on 1. Higgsin bosonin spin taas on 0. Gravitonien spiniksi on ennustettu 2. 
Myös spinin jokaisen avaruuskomponentin mahdolliset arvot ovat kvantittuneet. Jos hiukkasen spiniä kuvaa yllä mainittu kvanttiluku "s", spinin komponentti valitun koordinaattiakselin suuntaan voi saada 2"s"+1 arvoa eli esimerkiksi z-akselin suuntainen komponentti voi saada arvot 
formula_6 
missä formula_7.
Esimerkiksi elektronit ovat spin-½-hiukkasia, eli niille formula_8. Tällöin niiden z-akselin suuntainen spinkomponentti voi olla joko formula_9 tai formula_10. Positiivisessa tapauksessa hiukkasen sanotaan olevan spin-ylös-tilassa ja vastaavasti negatiivisessa tapauksessa se on spin-alas-tilassa. Elektronin spinin suuruutta (lukua formula_11 tai formula_12) ei voi muuttaa, mutta spinin suunta voi muuttua ylös- ja alas-tilojen välillä.
Hammaskoit

Hammaskoit (Epermeniidae) ovat pieni perhosheimo ja hammaskoimaisten (Epermenioidea) ainoa alaheimo. Heimon erityispiirteitä ovat suomuton imukärsä, etusiipien takareunassa olevat suomutupsut sekä takasäärien selkäpuolen jäykät harjakset. Heimoon kuuluu vain yksi alaheimo: Epermeniinae.
Toukat elävät siementen sisällä, ovat lehtimiinaajia tai elävät vapaasti ravintokasvin lehdillä.
Lajit Suomessa.
Suomesta on löydetty seitsemän lajia, jotka ovat taksonomisessa järjestyksessä:
Latinalaiskortteli

Latinalaiskortteli () on Ranskan pääkaupungin Pariisin kaupunginosa, jossa Pariisin yliopisto, jonka perusti Ludvig IX vuonna 1257 ja useat muut oppilaitokset ovat vanhastaan sijainneet. Se sijaitsee Pariisin viidennessä ja kuudennessa arrondissementissa Seinen eteläpuolella eli "vasemmalla rannalla" (), ja sen länsilaidalla sijaitsevat Saint-Germain-des-Prés ja Luxembourgin puisto. Myös Ranskan suurmiesten hautapaikkana tunnettu Panthéon sijaitsee Latinalaiskorttelissa. Alueen pääkatuja ovat Seinen varrelta Île de la Citén kohdalta etelään johtava Boulevard Saint-Michel sekä Seinen suuntaisena kulkeva Boulevard Saint-Germain.
Alueella on paljon Pariisin yliopistojen rakennuksia, erityisesti yliopiston historiallinen päärakennus Sorbonne. Siksi Latinalaiskorttelia pidetään opiskelijoiden kaupunginosana, vaikka opiskelijoilla nykyään tuskin on varaa asua siellä. Alue saa nimensäkin historiastaan yliopistokaupunginosana, koska latina oli keskiajalla tärkeä yliopiston opetuskieli.
Alueella oli myös ollut poliittisia levottomuuksi vuonna 1871 Pariisin kommuunin keskus oli siellä Place Saint Michelissä, ja siellä olivat suuret Pariisin opiskelijamellakat 1968.
Suomessa yleisesti käytettyä nimitystä Latinalaiskortteli voidaan pitää käännösvirheenä: Suomen kaupungeissa käytetty termi kortteli on tosin samaa alkuperää kuin ranskan "quartier", mutta nykyinen merkitys on toinen: "quartier" merkitsee kokonaista kaupunginosaa.
Kaupunginosa kahviloineen ja bistroineen on suosittu matkailukohde.
Sami Vänskä

Sami Vänskä (s. 26. syyskuuta 1976) on Nightwish-yhtyeessä vuosina 1998–2001 soittanut basisti. Vänskä aloitti bassonsoiton seitsenvuotiaana ja soitti ennen Nightwishia muun muassa Nattvindens Gråt -nimisessä yhtyeessä. Hän ehti tehdä Nightwishin kanssa "Over The Hills And Far Away" -EP:n sekä kaksi albumia: "Oceanborn" (1998) ja "Wishmaster" (2000). 20. elokuuta 2016 hän vieraili entisen yhtyeensä keikalla Jämsässä Himos Parkissa esittäen bassokitaralla "Stargazers"in.
The Carpenter

The Carpenter on kolmen suomalaisen metalliyhtyeen Nightwishin, Children of Bodomin sekä Thy Serpentin split-single, joka on julkaistu 29. syyskuuta 1997.
Kappaleet.
Kappaleet:
Nightwish
Children of Bodom
Thy Serpent
Margaret Atwood

Margaret Eleanor Atwood (s. 18. marraskuuta 1939 Ottawa, Ontario, Kanada), CC, on kanadalainen kirjailija, runoilija, feministi ja kirjallisuuskriitikko. Hän on saanut useita palkintoja ja ollut ehdolla monien kirjallisuuspalkintojen saajaksi. Hän on saanut Booker-palkinnon kaksi kertaa, vuonna 2000 kirjalla "Sokea surmaaja" (engl. "The Blind Assassin") ja vuonna 2019 teoksesta "Testamentit".
Nuoruus ja opiskelu.
Margaret Atwoodin isä Carl Edmund Atwood oli hyönteistutkija ja eläintieteen professori ja hänen äitinsä Margaret Dorothy Killiam ravintoterapeutti. Hänellä oli kaksi vuotta vanhempi veli ja nuorempi sisko, joka oli syntynyt vuonna 1951. Vuonna 1946 perhe muutti Torontoon.
Atwoodin vanhemmat ja veli opettivat häntä lapsena, ja hän meni kouluun vasta kahdeksanvuotiaana. Lukion jälkeen hän meni opiskelemaan Toronton yliopistoon, ja suoritti siellä Bachelor-tutkinnon englannin kielessä. Eräs hänen luennoitsijoistaan kehotti häntä jatkamaan opiskelua Harvardin yliopistossa. Siellä hän opiskeli historiaa ja kirjallisuutta. Hän kirjoitti runoja ollessaan Harvardissa suorittamassa tohtorintutkintoa, joka kuitenkin jäi kesken.
Asuttuaan useita vuosia eri puolilla maailmaa, muun muassa Englannissa ja Australiassa, Atwood palasi Torontoon, jossa hän yhä asuu. Atwoodilla ja kirjailija Graeme Gibsonilla on vuonna 1976 syntynyt tytär. Gibson kuoli 18. syyskuuta 2019.
Tuotanto.
Atwoodin tuotantoon kuuluu romaaneja, novelleja, runokokoelmia ja lastenkirjoja. Hänen kirjailijamaineensa perustuu lähinnä romaaneihin, joita hän alkoi kirjoittaa 1960-luvun lopulla. Niiden päähenkilönä on usein työssäkäyvä nainen, ja tapahtumat sijoittuvat nykyajan kulutusyhteiskuntaan. Atwoodin teos "Orjattaresi" sai suurta huomiota kun siihen perustuva tv-sarja "The Handmaid’s Tale – Orjattaresi" alkoi 2017. "Orjattaresi" on tulevaisuusvisio ajasta, jolloin sukupuolitaudit ja hysteerinen viha vapaata seksuaalisuutta kohtaan muuttavat ihmiskäsitystä.
Kritiikki.
Atwood on myöhemmin joutunut feministien arvostelemaksi sosiaalisessa mediassa.
Hän on arvostellut Me Too -kampanjaa ja puolustanut yliopiston professoria, jota syytettiin seksuaalisesta ahdistelusta ja hän allekirjoitti avoimen kirjeen jossa vaadittiin asian oikeudenmukaista käsittelyä. Atwoodia syytettiin tuolloin "huonoksi feministiksi". Tuolloin Atwood kirjoitti kanadalaiseen "Globe and Mail" -lehteen esseen "Am I a bad feminist?".
Myöhemmin Atwoodia on jopa syytetty transfobiasta. Häntä on verrattu toiseen transfobiasta syytettyyn kirjailijaan, J. K. Rowlingiin.
Palkinnot.
Atwood on saanut Booker-palkinnon vuonna 2000 kirjasta "Sokea surmaaja" (engl. "The Blind Assassin") ja vuonna 2019 teoksesta "Testamentit". Lisäksi ollut ehdolla useiden kirjallisuuspalkintojen saajaksi. Vuonna 1966 hän sai Kanadan huomattavimman kirjallisuuspalkinnon Kenraalikuvernöörin kirjallisuuspalkinnon ensimmäisestä runokokoelmastaan "The Circle Game".
Pyynikin näkötorni

Pyynikin näkötorni on Tampereen Pyynikinharjulle vuonna 1929 valmistunut näkötorni. Apulaiskaupunginarkkitehti Vilho Kolhon suunnittelema 26 metriä korkea torni sijaitsee 152 metrin korkeudella merenpinnasta Pyynikinharjun laella. Torni on rakennettu Ahvenanmaalta louhitusta punagraniitista, jota on tuotu aikoinaan Tampereelle suurin määrin. Sen juurella sijaitsee yksi maailman tunnetuimmista radioamatööriasemista ja myös munkeistaan tunnettu Pyynikin Munkkikahvila.
Historia.
Pyynikinharju on maailman suurin jääkauden aikainen soraharju. Harju suojeltiin jo 1830-luvulla, kun puiden hakkuu alueella kiellettiin. Vuonna 1868 ravintoloitsija Tallqvist rakennutti harjun päälle Ilomäen huvilahuoneen, jonka paikalle kaupunki rakensi vuonna 1888 Ilomäen puisen näkötornin. Näkötornin piirsi arkkitehti Georg Schreck. Puinen näkötorni vaurioitui vuoden 1918 sisällissodassa käydyn Tampereen taistelun yhteydessä. Sen tilalle rakennettiin vuonna 1929 Tampereen 150-vuotisjuhlan kunniaksi uusi graniittinen näkötorni. Höyrylaiva "Kurun" uppoamisen vuoksi tornin syyskuulle 1929 suunnitellut vihkiäiset peruttiin ja torni vihittiin lopulta vasta 1980-luvulla. Talvisodan aikana Pyynikin näkötornissa toimi Tampereen ilmapuolustusaluekeskuksen alainen ilmavalvonta-asema. Yleisradion keskiaaltoasema toimi tornin länsisiivessä vuodesta 1930 ja Radio 957 aloitti toimintansa vuonna 1985 käyttäen tornia lähetyspaikkanaan. 
Nykyään Pyynikin näkötorni on yksi Museoviraston listaamista valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Lääninpoliisijohtaja

Lääninpoliisijohtaja johtaa nimensä mukaisesti läänin poliisitoimintaa.
Lääninpoliisijohtajina toimivat (2005):
Therion

Therion on 1980-luvulla perustettu ruotsalainen sinfonista metallia esittävä yhtye. Yhtyeen kokoonpano on muuttunut paljon vuosien aikana, ja ainoana pysyvänä jäsenenä on ollut kitaristi Christofer Johnsson. Keikoilla yhtyeen mukana on tavan takaa kulkenut joukko oopperalaulajia. Kokoonpano on nähty myös Suomessa. 
Yhtyeen nimen "Therion" Johnsson keksi suurimman musiikillisen vaikuttajansa Celtic Frostin kenties suosituimman levyn "To Mega Therionin" nimestä.
Historia.
Christoffer Johnsson perusti yhtyeen vuonna 1987 Tukholman lähistöllä nimellä Blitzkrieg. Alkuvaiheen vaikutteita olivat Slayer ja Metallica ja yhtye hajosi vuonna 1988. Johnsson sai vaikutteita Celtic Frostista ja keikkaili nimellä Megatherion, jolloin yhtye kuulosti enemmän death metalilta. Nimeksi vaihtui Therion, jolloin yhtye äänitti kaksi demoa, yhden mini-LP:n ja yhden täyspitkän LP-levyn. Kolmanneksi demoksi laskettava vuonna 1990 julkaistu "Time Shall Tell" sai yhtyeelle sopimuksen Deaf Recordsille, jonka kautta yhtye julkaisi albumin "Of Darkness" vuonna 1991.
Aarre (nimi)

Aarre on suomalainen miehen nimi. Aarren nimipäivä on 12. lokakuuta. Nimi on selitetty muunnokseksi saksalaisesta Aret-nimestä, joka on Suomessa esiintynyt myös muodossa Aaretti, murteellisesti Aarretti. Nimi Aret taas on muunnelma germaanisesta nimestä Arnold, joka tarkoittaa "kotkan tavoin hallitsevaa". Lisäksi suomalaisen Aarre-nimen syntyyn on voinut vaikuttaa kätkettyä arvo-omaisuutta tarkoittava suomen sana aarre.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan on Suomessa ollut kirjoilla vuoden 2021 loppuun mennessä 10 427 Aarre-nimistä miestä.
Saapasjalkarock

Saapasjalkarock oli Keski-Suomessa Pihtiputaalla vuosittain järjestetty rockfestivaali vuosina 1976–1988 ja vielä yksipäiväisenä kesällä 2006. Tapahtuma järjestettiin yhden välivuoden vuoksi yksitoista kertaa. Saapasjalkarockin lopettamisen aikoihin myös moni muu suomalainen musiikkitapahtuma lopetti toimintansa. Saapasjalkarock keräsi parhaimmillaan 14 000 hengen yleisön. Juhlan nimekkäimpiin esiintyjiin kuuluu yhdysvaltalainen Metallica ja myös muun muassa Fabulous Thunderbirds esiintyi Pihtiputaalla. Useimmin esiintynyt yhtye Saapasjalkarockissa oli kuitenkin suomalainen Popeda, joka esiintyi festivaaleilla vuodesta 1977 alkaen joka vuosi yhteensä kymmenen kertaa. Pate Mustajärvelle on ojennettu Pihtiputaan viiri Popedan ansioista Saapasjalkarockin vakioesiintyjänä.
Saapasjalkarockin järjestelyjä vetänyt Dex Viihteen ohjelmatoimistoyrittäjä Seppo Kahilainen herätteli Janne Tokolan kanssa henkiin Saapasjalkarockin muistoa jo vuosina 2002–2004, jolloin Pihtiputaalla järjestettiin Saapasjalkayöt-tapahtuma. Kesällä 2002 Saapasjalkayöt aloitti klubi-illoilla Hotelli Pihtiputaassa. Esiintyjinä olivat Turo's Hevi Gee, Osmo's Cosmos sekä SF-Blues. Lisäksi nähtiin koomikkojen Hamlet-kuvaelma, mukana muun muassa Mikko Kivinen. Vuonna 2003 pidettiin puistokonsertti Sallilan puistossa, esiintyjinä Piikkilanka, Lastenorkesteri Loiskis, Ville Parkkonen, Heikki Silvennoinen ja Yö. Viimeinen Saapasjalkayöt-puistokonsertti pidettiin 30. heinäkuuta 2004. Tuolloin esiintyjinä olivat perjantaina Mokoma, Kotiteollisuus, Agonizer, Infernal Void, Stereo Monster ja Killville. Lauantaina esiintyivät Popeda, PMMP, Orion ja Valve.
Jälleen vuoden tauon jälkeen Saapasjalkarock herätettiin henkiin. Kesällä 2006 Pihtiputaalla esiintyi muun muassa Lordi, Kilpi, Negative, Lovex, Irina, Morian, Stella, International Playboys, sekä pihtiputaalainen death metal -yhtye Infernal Void.
Mikko Niskasen elokuvassa "Ajolähtö" (1982) on kohtauksia vuonna 1981 pidetystä Saapasjalkarokista.
Leena Vilkka

Leena Vilkka (s. 21. heinäkuuta 1964 Hyvinkää) on ympäristöfilosofian dosentti Helsingin yliopistossa. 
Ura.
Vilkka on väitellyt filosofian tohtoriksi vuonna 1995 Helsingin yliopistosta eläinten oikeuksista ja luonnon itseisarvoista. Alun perin hän oli koulutukseltaan metsätalousteknikko. 
Vilkka kannattaa arvo-objektivismia. Hänen mukaansa arvot ovat objektiivisesti olemassa. Kirjassaan "Mustavihreä filosofia" Vilkka asettuu ekologisen anarkismin kannattajaksi. 
Vilkka on Hyvinkään kaupunginvaltuuston jäsen. Vuosina 2001–2006 hän kuului vihreään valtuustoryhmään. Vuoden 2006 syksyllä hän siirtyi Suomen Keskustan ryhmään. 
Vilkka on perustanut pienkustantamon, joka julkaisee hänen omia ja muiden kirjoja. 
Vilkan tytär kuoli syöpään, ja hän on julkaissut sen jälkeen aiheesta omakustanteena kirjoja.
Vilkka on Luonto-Liiton susiryhmän perustajajäsen.
Juha Siltala

Juha Heikki Siltala (s. 25. marraskuuta 1957 Alavus) on historioitsija ja Helsingin yliopiston Suomen historian professori, joka tunnetaan psykohistoriallisista tutkimuksistaan ja yhteiskuntakriittisistä kannanotoistaan.
Nuoruus ja opinnot.
Juha Siltala väitteli filosofian tohtoriksi (Suomen historia) Helsingin yliopistosta 1985 aiheenaan Lapuan liikkeen toiminta 1930-luvulla. Hän työskenteli Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1985–1987 ja tutkijana 1989–1997 sekä Helsingin yliopiston tutkijana 1988–1989 ennen valintaansa yliopiston Suomen historian professoriksi 1997.
Ura.
Siltalan erikoisalue on psykohistoria eli historiantutkimuksen suuntaus, jossa historian tapahtumia ja henkilöitä tulkitaan psykoanalyyttisten metodien avulla. Hän on teoksissaan uudelleentulkinnut Suomen lähihistoriaa psykohistoriallisin menetelmin. Jo väitöskirja "Lapuan liike ja kyyditykset" käsitteli psykologisesta perspektiivistä 1930-luvun alkupuolen joukkoliikettä. "Suomalainen ahdistus" (1992) käsittelee 1800-luvun herätysliikkeiden historiaa. Se pohtii pääosin herättäjien kuten Paavo Ruotsalaisen psyykkisiä tarpeita toiminnalleen, sen vaikutusta heränneisiin ja jossain määrin koko suomalaiseen psyykeen. "Miehen kunnia" (1994) ruotii suomalaisen miehen henkistä tarvetta voittaa häpeä onnistuneilla suorituksilla kansakoulusta vanhuuteen asti. Se perustuu 1980-luvulla kerättyihin omaelämäkertakirjoituksiin ja sen lähdeaineistona on siten 1900–1970 syntyneitä miehiä. "Valkoisen äidin pojat" (1999) psykoanalysoi 1800-luvun kansallisen herätyksen ajan suurmiehiä kuten Snellman, Cygnaeus ja Yrjö-Koskinen. Tämän Suomalainen ahdistus -trilogiaksi kutsutun sarjan jatkoksi Siltala lupasi analyysiä kansalaissodasta, mikä toteutui kirjassa "Sisällissodan psykohistoria" (2009). Tämän lisäksi hän on käsitellyt psykohistorian teoriaa teoksessaan "The Dimension of Change in Psychohistory" (1992) ja artikkeleissaan. 
Näkemyksiä.
Siltala tunnetaan myös näkyvänä yhteiskunnallisena keskustelijana ja yhteiskuntakriitikkona. Hän on arvostellut terävästi ”turbokapitalismiksi” ja ”hyperkilpailuksi” kutsumaansa nykyistä työelämää ja kantanut huolta ihmisten hyvinvoinnista sen armoilla. Suurta kohua herättänyt teos "Työelämän huonontumisen lyhyt historia" (2004) perustuu suomalaisten työläisten haastatteluihin ja maalaa synkän kuvan 2000-luvun työelämästä, jossa yksisilmäistä taloudellista etua ajavat yritykset polttavat työntekijänsä loppuun.
Siltalan mukaan perustulon tyyppinen ratkaisu tuoton jakamisesta markkinoiden ulkopuolella nousee väistämättä esiin, jos tuottavuuden kasvu ei välity palkoiksi ja työ irrotetaan työsuhteista. Siltalan mielestä vähintään kohtuullista on turvata työsuhteiden ulkopuolella työtä tekevien eläkkeet ja sairausvakuutus.
Palkinnot.
Siltalalle on myönnetty seuraavat palkinnot:
Nominatiivi

Nominatiivi (vanhoissa suomen kieliopeissa myös nimentö) on sijamuoto, ”perusmuoto”, jota useissa kielissä käytetään nominien viittaus- eli sanakirjamuotona. 
Nominatiivi on useissa kielissä (myös suomessa) morfologisesti vähiten merkitty sija, eli sillä ei ole näkyvää taivutustunnusta. Poikkeuksiakin on: esimerkiksi islannin kielen maskuliinisukuisen substantiivin ’hevonen’ yksikön epämääräinen nominatiivimuoto on "hestur", epämääräinen akkusatiivimuoto pelkästään "hest". 
Nominatiivin tehtävät.
Nominatiivi-akkusatiivikielissä (jollaisia ovat useimmat Euroopan kielet, myös suomi) nominatiivi on ennen kaikkea sekä transitiivi- että intransitiiviverbien perussubjektin sija: "Sade kasteli maan. Sinä olet oikeassa." Lisäksi nominatiivi toimii usein predikatiivin (nominaalipredikaatin) sijana: "Se oli laiha. Se ei ollut koira." 
Suomen kaltaisissa kielissä, joissa ei ole erillistä vokatiivisijaa, nominatiivissa ovat yleensä puhuttelusanat: "Hyvää iltaa, rakkaat katsojat." 
Suomessa (ja muissa itämerensuomalaisissa kielissä) nominatiivi on myös totaaliobjektin sija tietyissä (perussubjektittomissa) lausetyypeissä: "Nyt pitäisi tilata taksi. Tilaa meille taksi!" Monikollinen totaaliobjekti on aina monikon nominatiivissa: "Saitko ne paperit?" Nominatiivissa voivat olla joidenkin adpositioiden täydennykset (hetki sitten)" sekä taipumattomat nimike- ja tunnistemääritteet: hotelli Presidenttiin, johtaja Miettiselle." Lisäksi nominatiivi on kiteytynyt joihinkin ajankohdan ilmauksiin: "Olisi kiva tavata joku kerta." 
Absoluuttinen nominatiivi.
Niin kutsutussa status-lauseenvastikkeessa esiintyy absoluuttinen nominatiivi eli irrallinen nominatiivi, joka tunnetaan myös latinankielisellä nimellään nominativus absolutus ("Siinä hän istui pää täynnä ajatuksia").
Wilhelm Gustloff

Wilhelm Gustloff (30. tammikuuta 1895 Schwerin, Mecklenburg, Saksa – 4. helmikuuta 1936 Davos, Sveitsi) oli saksalaissyntyinen kansallissosialisti ja kansallissosialistisen puolueen Sveitsin osaston johtaja. 
Gustloffin mukaan nimettiin Wilhelm-Gustloff-Stiftung sekä KdF-laivaston lippulaiva Wilhelm Gustloff. "Wilhelm Gustloffin" upottaminen vuonna 1945 on maailmanhistorian eniten henkiä vaatinut laivan uppoaminen.
Elämäkerta.
Wilhelm Gustloff suoritti keskikoulun oppimäärän ja opiskeli pankkivirkailijaksi. Hän kärsi kroonisesta keuhkosairaudesta ja sen aiheuttamasta kurkunpään tulehduksesta, minkä johdosta hänet luokiteltiin ensimmäisen maailmansodan syttyessä palvelukseen kelpaamattomaksi. Vuonna 1917 Gustloff muutti Davosiin, Sveitsiin, jonka vuoristoilmaa pidettiin suosiollisena keuhkotautiselle. 
Vuonna 1921 hän liittyi kansallismielisen Saksalaiskansallisen suojelusliiton jäseneksi. Vuonna 1929 hänestä tuli kansallissosialistisen puolueen jäsen ja vuonna 1932 hänestä tuli puolueen Sveitsin osaston (NSDAP-Auslandsorganisation Schweiz) johtaja. Gustloff levitti Sveitsissä huomattavan määrän antisemiittistä kirjallisuutta, esimerkiksi useita tuhansia kappaleita Siionin viisaiden pöytäkirjoja. Vuoteen 1936 mennessä hän oli hankkinut puolueelle yli 5 000 jäsentä. 
4. helmikuuta 1936 David Frankfurter, Gustloffin entinen opiskelutoveri, surmasi Gustloffin neljällä pistoolinlaukauksella. Frankfurter oli juutalaisen rabbiinin poika, ja murhan motiivit olivat selvästi poliittiset. Kansallissosialistisen puolueen propaganda kohotti Gustloffin niin kutsutuksi veritodistajaksi. Hänet haudattiin suurellisin menoin synnyinkaupunkiinsa Schweriniin, ja hautajaisissa olivat paikalla niin Adolf Hitler kuin Joseph Goebbelskin. Hitlerin määräyksestä KdF-laivaston uusin ja suurin lippulaiva, joka oli tarkoitus nimetä "Adolf Hitleriksi", kastettiinkin Gustloffin mukaan "Wilhelm Gustloffiksi". Gustloffin murhaaja Frankfurter tuomittiin verrattain lievään 18 vuoden vankeusrangaistukseen. Kansallissosialistisen puolueen toiminta Sveitsissä sen sijaan kiellettiin levottomuuksien pelossa. 
Toisin kuin vuonna 1938, jolloin juutalainen Herschel Grynszpan murhasi Pariisissa saksalaisen lähetystöneuvos Ernst vom Rathin, Saksan kansallissosialistit pidättäytyivät suurimittaisista vastatoimista. Tähän vaikuttivat ennen kaikkea Berliinissä järjestettävät vuoden 1936 olympialaiset. Suurimittaiset vastatoimet olisivat saattaneet vaarantaa kisat tai saada aikaan kansainvälisen boikotin.
Meskaliini

Meskaliini on yksi fenetyyliamiineista, joihin sisältyy monia kemialliselta rakenteeltaan samankaltaisia aineita kuten MDMA ja amfetamiini. Meskaliini kuitenkin eroaa useimmista muista fenetyyliamiineista vaikutuksiltaan ja käyttötavoiltaan: se on psykedeeli kuten monet tryptamiinit (esimerkiksi dimetyylitryptamiini ja psilosybiini). Meskaliini valmistetaan synteettisesti tai uutetaan esimerkiksi meskaliinikaktuksesta ja kynttiläkaktuksesta.
Meskaliinin eristi ja tunnisti saksalainen Arthur Heffter vuonna 1897. Ainetta valmistettiin keinotekoisesti ensimmäisen kerran 1919. Meskaliini luokiteltiin huumausaineeksi YK:n psykotrooppisia aineita koskevassa yleissopimuksessa vuonna 1971.
Meskaliinisulfaatti (C11H19NO7S) sulaa 35–36 °C:ssa ja on valkoista. Raaka meskaliini on ruskeaa, ja se sulaa 128–129 °C:ssa.
Erowid-sivun mukaan tyypillinen meskaliiniannos on 200–300 mg syötynä. Täydet vaikutukset ilmenevät 45–60 minuutissa ja kestävät 4–8 tuntia.
Gjirokastër

Gjirokastër tai Gjirokastra () on kaupunki Kaakkois-Albaniassa, Gjirokastërin maakunnassa lähellä Kreikan rajaa. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan siellä asui 28 673 asukasta. Yhdessä Keski-Albaniassa sijaitsevan Beratin kaupungin kanssa se muodostaa Unescon maailmanperintökohteen. Beratin ja Gjirokastran historialliset keskustat valittiin vuonna 2005 UNESCOn Maailmanperintöluetteloon erityisesti hienon 1800-luvun osmaniarkkitehtuuriensa ansiosta.
1200-luvulla kaupunki tunnettiin nimellä Argyropolis, hopeakaupunki tai Argyrokastron (hopealinna). 1300-luvulla se oli osa Epeiroksen despotaattia. Vuonna 1417 Osmanien valtakunta valloitti sen. 1800-luvulla kaupungista muodostui Albanian vapautusliikkeen keskus.
Nykyisin Gjirokastër on eteläisen Gjirokastërin maakunnan pääkaupunki. Albanian kommunistinen diktaattori Enver Hoxha syntyi kaupungissa.
Gemmologia

Gemmologia eli jalokivioppi on tieteenala, joka tutkii jalokiviä.
Tieteenä gemmologia on osa mineralogiaa, mutta työnkuvaltaan gemmologi eli jalokiviasiantuntija on lähempänä kultaseppää kuin mineralogia. Suomen Gemmologinen seura järjestää alan koulutusta ja jakaa diplomigemmologin titteleitä. Diplomigemmologin toimenkuvaan kuuluvat muun muassa jalokivien tutkimus, tunnistus, luokittelu, aitoustodistusten kirjoittaminen ja hinta-arviointi.
Geologia tutkii maapalloa ja sen aktiivisuutta. Sen alatiede mineralogia on mineraaleja koskeva tiede. Gemmologia kehittyi mineralogiasta omaksi tieteenalaksi 1800-luvun lopulla.
1920-luvulta lähtien on markkinoille ilmestynyt synteettisiä eli ihmisten valmistamia jalokivimateriaaleja. Viime aikoina on yhä useammin tavattu myös eri tavoin käsiteltyjä kiviä, joista kaikki eivät ole markkinoiden hyväksymiä. Aitojen jalokivien arvoa pidetään yllä laboratorioiden tunnistuskeinoilla. Aito jalokivi on luonnon valmistama tuote.
Sedimentologia

Sedimentologia on geologian osa-alue, joka tutkii sedimenttejä, sedimentaatioprosesseja ja sedimenttikiviä, jotka alun perin kerrostuivat sedimentaatioaltaisiin. 
Sedimenttikivet peittävät suuren osan Maapallon pinnasta, ja niihin on tallentunut paljon tietoa Maan historiasta mm. fossiilien muodossa. Sedimentologia liittyy läheisesti stratigrafiaan, joka tutkii kivien kerrosrakenteita. 
Sedimentologia käsittää sekä nykyisten sedimenttien että niitä muodostavien prosessien tutkimisen. Se myös vertailee näitä havaintoja muinaisten sedimenttikivien kanssa. Sedimentologit hyödyntävät tietämystään nykyisistä sedimentaatioprosesseista muinaisten sedimenttien tulkitsemiseen ja niiden ymmärtämiseen. 
Sedimentologisen tutkimuksen perustana on ajatus siitä, että nykyään maata muokkaavat prosessit ovat olleet samanlaisia myös muinaisina aikoina eli että nykyisyys on avain menneisyyden tulkintaan. Tällaista käsitystä kutsutaan uniformitarianistiseksi periaatteeksi.
Kasino

Kasino (it. "casinò") on rakennus tai tila, joka on useimmiten tarkoitettu huvittelua ja erityisesti rahapelejä varten. Usein kasinot ovat hotellin tai ravintolan yhteydessä. Pelikasinojen pelit on matemaattisesti suunniteltu siten, että kasino voittaa odotusarvoisesti aina ja pelaaja jää tappiolle, mutta joissakin peleissä, pääasiassa erilaisissa pokereissa, pelaajat pelaavat toisiaan vastaan kasinon ottaessa jokaisesta pelatusta kädestä ja järjestämästään pokeriturnauksesta komission, raken. Kasinoilla on usein sekä erilaisia pöytäpelejä että peliautomaatteja. Laitonta kasinoa voidaan kutsua pelipaikaksi.
Alkujaan kasino tarkoitti jonkinlaista paviljonkia, roomalaistyylistä huvilaa tai kylpylän kahvilaa, mutta 1800-luvulla yleistyivät erilaisia urheilu- ja peliaktiviteetteja ja -huvituksia tarjoavat julkiset kasinot. Samalla sanan merkitys alkoi siirtyä nykyiseen muotoonsa. Tosin nykyajan italiassa "casino" merkitsee ilotaloa, ja pelikasinoon viitataan sanalla "casinò". Suomessa sana "kasino" esiintyy vanhastaan myös muutamien merenrannalla sijaitsevien ravintoloiden nimissä (esimerkiksi Hangon Casino sekä Helsingissä Katajanokan Kasino ja Kulosaaren Casino), vaikka niiden yhteydessä ei toimi pelikasinoa. Veikkauksella on Suomessa kaksi pelikasinoa: Helsingin keskustassa Casino Helsinki sekä Tampereella Tampereen Kannen areenan yhteydessä Casino Tampere.
Maailman suurin kasino on Venetian Macaossa.
Reaalimaailman kasinojen lisäksi 2000-luvulta lähtien kasinoa on voinut pelata internetissä nettikasinojen yleistyessä. Nettikasino on online-sivusto, joilla pelataan kolikkopelien ja pöytäpelien nettiversioita. Niillä pelataan joko tietokonetta, muita pelaajia tai livejakajia vastaan.
Kasinopelaamisen yleistyttyä on alettu kiinnittää entistä enemmän huomiota vastuullisen pelaamisen pelisääntöihin ja peliriippuvuuden ehkäisyyn.
Ravenna

Ravenna on kaupunki Italiassa. Siellä asuu noin 160 000 ihmistä (2013). Ravenna on samannimisen maakunnan pääkaupunki ja Ravenna-Cervian arkkihiippakunnan keskus. Maakunta kuuluu Emilia-Romagnan hallinnolliseen alueeseen. Ravenna oli Länsi-Rooman valtakunnan pääkaupunki 400-luvulla sekä 500–700-luvuilla ostrogoottien valtakunnan sekä bysanttilaisen Italian pääkaupunki.
Historia.
Antiikki.
Antiikin aikaan Adrianmeren ranta sijaitsi lähempänä Ravennaa kuin nykyisin. Kaupungin varhaisimmat asukkaat olivat luultavasti itaalisia kansoja, jotka olivat siirtyneet etelämmäs Aquileian alueelta noin 1400 eaa. Perimätiedon mukaan Ravennan valtasivat sittemmin etruskit ja myöhemmin keltit. Vuonna 191 eaa Ravenna päätyi roomalaisten haltuun. Roomalaiskaudella Ravennasta tuli merkittävä satamakaupunki. Keisari Augustus rakennutti Ravennan lähistölle Classiksen sataman, josta tuli Rooman Adrianmeren laivaston tärkein tukikohta.
Vuonna 402 barbaarien hyökkäykset pakottivat Länsi-Rooman keisari Honoriuksen siirtämään hovinsa Mediolanumista Ravennaan, ja kaupungista tuli siten Länsi-Rooman pääkaupunki vuoteen 476 saakka. Ravennaan rakennettiin tuona aikana useita monumentaalirakennuksia, ja kaupunki sai lisäksi arkkipiispanistuimen vuonna 438.
Keskiaika.
Länsi-Rooman kukistuttua vuonna 476 Ravennasta tuli herulien päällikön ja Italian kuninkaan Odovakarin pääkaupunki. Ostrogoottien kuningas Teoderik Suuri syrjäytti puolestaan Odovakarin vuonna 493. Teoderik teki Ravennasta ostrogoottien valtakunnan pääkaupungin. Vuonna 540 Itä-Rooman kenraali Belisarius valtasi Ravennan, josta tuli Bysantin hallitseman Ravennan eksarkaatin pääkaupunki.
Vuonna 751 Ravennan valtasivat langobardit, jotka puolestaan menettivät sen frankkien kuninkaalle Pipin Pienelle vuonna 754. Pipin lahjoitti Ravennan paaville vuonna 757. Myöhemmin keskiajalla Ravennaa hallitsi da Polentan aatelissuku. Vuonna 1441 Venetsia otti Ravennan haltuunsa, mutta vuonna 1509 kaupunki palasi Kirkkovaltion omistukseen.
Myöhempi historia.
Vuonna 1859 Ravenna liittoutui Sardinian kuningaskunnan kanssa, josta tuli Italian kuningaskunta vuonna 1861.
Talous.
Kaupungissa käydään paljon maatalouskauppaa, muun muassa viljasta ja maatalouskoneista. Siellä on myös öljynjalostamo.
Nähtävyydet.
Kahdeksan Ravennan varhaiskristillistä rakennusta 400- ja 500-luvuilta kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon: San Vitalen basilika, Sant'Apollinare Nuovon basilika, Sant'Apollinare in Classen basilika, Arkkipiispallinen kappeli ("Cappella Arcivescovile"), Neonin kastekappeli ("Battistero Neoniano"), Areiolainen kastekappeli ("Battistero degli Ariani"), Galla Placidian mausoleumi ja Teoderikin mausoleumi.
Räsypokka

Räsypokka on eroottis-henkinen korttipeli, jossa tarkoituksena on saada vastustajat riisumaan vaatteensa. Yleensä sitä pelataan pokeriin perustuvilla säännöillä.
Säännöt.
Räsypokassa kierroksen häviävä pelaaja riisuu aina yhden vaatekappaleensa ("rääsyn") pois. Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää pelimerkkejä, joiden loppuessa uusia voi lunastaa riisumalla vaatekappale. Tällöin uhkapelitaidolla on suurempi merkitys, ja riisuminen hidastuu. Kun peliä on pelattu tarpeeksi kauan, pelaajat ovat lopulta alastomia. Periaatteessa säännöillä ei ole merkitystä, vaan kaikkia korttipelejä, joissa riisuudutaan, kutsutaan räsypokaksi. Yleensä räsypokkaa pelataan kuitenkin jollain tavallisimmista pokerin säännöistä. 
Räsypokkaa saatetaan pelata esimerkiksi riehakkaissa juhlissa tai seurustelukumppanin kanssa. Suomessa SubTV on näyttänyt myös "Räsypokka"-TV-ohjelmaa, jossa pelaajat riisuutuvat TV-kameroiden edessä. Kilpailijat valittiin ravintoloiden Räsypokka-kiertueelta. Pelaajat saivat palkkiokseen 169 euroa ja voittaja 840 euroa. Voittajan ei tarvinnut riisuutua alasti.
Saksan Uusi-Guinea

Saksan Uusi-Guinea () oli Saksan siirtomaaimperiumin ensimmäinen osa. Se oli protektoraattina vuodesta 1884 vuoteen 1914, jolloin se joutui Australian joukoille ensimmäisen maailmansodan puhjettua. Se käsitti Uuden-Guinean koillisosan sekä useita lähellä sijaitsevia saariryhmiä. Saksan Uuden-Guinean alue ja läheiset Bismarckinsaaret ovat nyt osa Papua-Uutta-Guineaa. Saksan Uuden-Guinean Mikronesian saaria hallitaan nykyään Mikronesian liittovaltiona, Marshallinsaarina, Nauruna, Pohjois-Mariaaneina sekä Palauna. 
Siirtomaan mannerosa Kaiser-Wilhelms-Land muodostettiin Uuden-Guinean kaakkoisosasta. Kaiser-Wilhelms-Landin itäpuolella sijaitsevat saaret nimettiin Bismarckinsaariksi ja kaksi suurinta saarta saivat nimekseen "Neu-Pommern" (”Uusi-Pommeri”, nykypäivän Uusi-Britannia) ja "Neu-Mecklenburg" (”Uusi-Mecklenburg”, nykypäivän Uusi-Irlanti). 
Saksan Uuden-Guinean maapinta-ala oli 249 500 neliökilometriä.
Leo I (paavi)

Leo I Suuri (k. 461) oli kirkonopettajana ja paavina 29. syyskuuta 440 – 10. marraskuuta 461.&lt;ref name="Book of Saints/341"&gt;"The Book of Saints", s. 341.&lt;/ref&gt; Hän syntyi luultavasti Toscanassa. Hän kehitti ajatuksen ”primus inter pares” (”ensimmäinen vertaistensa joukossa”), joka tarkoitti Rooman piispan ylivertaisuutta muiden piispojen suhteen. Leo tunnettiin tuotteliaana kirjoittajana, häneltä on jäänyt enemmän kirjeitä ja kirjoitelmia kuin yhdeltäkään muulta paavilta kuuden ensimmäisen vuosisadan ajalta.
Leo kehitti voimakkaasti teologisia perusteluja paavinvallalle, ja hänen aikanaan vakiintuikin käsitys paavin ylivallasta kirkon sisällä. Hän katsoi paavinistuimen nauttivan Jumalan antamaa oikeutusta. Leo I:n mukaan taivasten valtakunnan avainten luovutus ja Jeesuksen sanat apostoli Pietarille pätivät myös muihin Rooman seurakunnan johtajiin. Teologiassaan paaviuden ylivallasta Leo I nojautui Matteuksen evankeliumin sanoihin:
Leo I:n mukaan taivasten valtakunnan avaimien luovuttaminen apostoli Pietarille merkitsi tämän kohottamista muiden apostolien yläpuolelle. Vastaavasti Leo katsoi Pietarin seuraajina pitämiensä Rooman piispojen eli paavien olevan muiden piispojen yläpuolella. Vetoaminen teologiaan paavin asemasta poikkesi tietoisesti Konstantinopolin patriarkkojen vaatimuksista, jotka perustuivat pääosin poliittisille syille.
Myös Länsi-Rooman keisari Valentinianus III tuki Leo I:n vaatimusta paavin ylivallasta kirkon sisällä asettumalla Leon puolelle tämän ja Arlesin piispan välisessä kiistassa. Keisari määräsikin kiistan lopputuloksena, että apostoli Pietarille oli myönnetty ylimmän tuomarin virka sekä ylin hallintovalta kirkossa, kuten myös korkein opetusvirka.
Leo I nautti paavinkautensa aikana myös suurta maallista valtaa johtuen Länsi-Rooman keisarin aseman heikkoudesta. Leo I tunnetaankin hyvin hänen tapaamisestaan hunnikuningas Attilan kanssa. Kyseisessä tapaamisessa Leo I:n onnistui pysäyttää Attilan Italiaan suuntautunut sotaretki, mihin vallaltaan heikko keisari Valentinianus III ei ollut pystynyt.
Leo I oli myös ensimmäinen, joka esitti vaatimuksen paavin erehtymättömyydestä perustaen vaatimuksensa Raamattuun. Idän kristinuskon näkemysten mukaan Rooman kaupunki oli vain yksi viidestä tasa-arvoisesta patriarkaatista, eikä täten Rooman piispan valta ollut muita piispoja korkeampi. Paavin kunnia-asema tunnustettiin idässä, mutta samalla katsottiin ylimmän päätäntävallan kuuluvan ekumeenisille kokouksille eikä paaville.
Viipurin linnalääni

Viipurin linnalääni oli Suomen keskiaikainen hallintoalue. Linnalääni muodostui Torkkeli Knuutinpojan perustettua Viipurin linnan 1290-luvulla puolustamaan Novgorodilta vuonna 1293 vallattua Karjalaa. Novgorodin ja Ruotsin sotimisen päätti vasta 1323 solmittu Pähkinäsaaren rauha, jossa Karjala jaettiin kahden valtakunnan kesken. Rajalinjan epämääräisyyden vuoksi siitä riideltiin ja sodittiin myöhemminkin.
Viipurin linnalääni käsitti koko Itä-Suomen: Ruotsin Karjalan lisäksi lääniin kuului Savo vuoteen 1534 ja Itä-Uusimaa eli Porvoon lääni vielä uuden ajan alussa. Viipurin linnalääni säilyi vuoden 1634 hallitusmuotoon liittyneeseen Kustaa II Aadolf toimeenpanemaan lääninhallinnon uudistukseen saakka.
Linnaläänin päällikkönä oli ruotsalaisia suurmiehiä, kuten Bo Joninpoika Grip, Kaarle Knuutinpoika Bonde ja Sten Sture vanhempi.
Helen Morrison

Helen Morrison (s. 9. heinäkuuta 1942) on yhdysvaltalainen oikeuspsykiatri ja koulutukseltaan lääketieteen tohtori. Hän asuu Chicagossa, Illinoisissa. Hänet tunnetaan parhaiten tavoitteestaan pyrkiä ymmärtämään sarjamurhaajien psyykeä. Hän on haastatellut itse yli 80 sarjamurhaajaa.
Hänen tutkimuksensa pääalue on ollut etsiä sarjamurhaajia yhdistäviä persoonallisuustekijöitä. Hän on julkaissut noin 125 akateemista tutkimusta ja kirjan "My Life Among the Serial Killers: Inside the Minds of the World's Most Notorious Murderers".
Morrison on kehittänyt 30 vuoden aikana oman haastattelumenetelmänsä, joka vaatii pitkiä, vähintään useita tunteja kestäviä yhtäjaksoisia haastatteluja. Hänen menetelmänsä pohjautuu näkemykseen, jonka mukaan sarjamurhaajat osaavat matkia erinomaisesti normaalia käytöstä; matkimista on kuitenkin vaikea pitää uskottavasti yllä yhtäjaksoisesti. Hän haastattelee tavallisesti tekijöitä vuosien ajan, kun oikeudenkäynti on jo ohi.
Näiden haastattelujen perusteella Morrison esittää seuraavat väitteet:
Morrison todisti John Wayne Gacyn oikeudenkäynnissä puolustuksen erikoisasiantuntijana. Omaiset lahjoittivat Gacyn ruumiin tieteelle, ja hänen aivojaan säilytetään Morrisonin kellarissa.
Väkevä viini

Väkevä viini on viinistä tai rypälemehusta, tai näiden sekoituksesta, etanolia lisäämällä valmistettua viinijuomaa. Väkevän viinin alkoholiprosentti on 15–22. Alun perin väkevät viinit kehitettiin, jotta viinistä saatiin paremmin säilyvää. 
Väkeviä viinejä ovat muun muassa banyuls (banyuls AOC), madeira, málaga, marsala, portviini, sherry ja vermutti.
Bhagavad Gita

Bhagavad Gītā (devanagari: भगवद्गीता, usein lyhyemmin "Gita") on 400–100 eaa. syntynyt hindulaisuuden pyhä kirjoitus, joka on osa laajempaa tekstikokonaisuutta "Mahabharataa (Aranyakaparva. 25–42)." Teoksen nimi tarkoittaa "Herran laulua". Bhagavad Gītāssa Krishna, joka hindulaisuuden valtasuuntauksissa katsotaan Vishnun avataraksi, ilmoittaa olevansa Jumala ja kuvailee omaa jumaluuttaan sekä olemassa olevan suhdetta itseensä.
Kahdeksantoistakappaleinen kirja koostuu seitsemästäsadasta säkeestä. Kappaleiden nimet ovat seuraavat:
Näistä kuuden ensimmäisen sanotaan käsittelevän karmaa eli toimintaa, kuuden keskimmäisen bhaktia eli antaumusta, ja kuuden viimeisen jnanaa eli tietoa.
Eräs yleisesti tunnetuimmista Bhagavad Gitan kohdista on fyysikko Robert Oppenheimerin lainaus 11:nnen luvun säkeestä 32. Tarinan mukaan Oppenheimer olisi sanonut atomipommin räjäytyksen yhteydessä englanniksi "Now, I am become Death, the destroyer of worlds". Oppenheimerin lause voitaisiin kääntää suomeksi esimerkiksi muotoon "Nyt olen kuolema, maailmojen tuhoaja". Vuoden 1983 suomennoksessa vastaava kohta kuuluu: "Minä olen aika, maailmojen suuri tuhoaja, ja Minä olen tullut tänne tuhotakseni kaikki ihmiset", ja sen konteksti on Krishnan puhe prinssi Arjunalle ennen suurta taistelua, missä prinssiä koetetaan vakuuttaa siitä, että vaikka hän kieltäytyisi taistelemasta säästääkseen sotilaitaan, ajan myötä kaikki heistä lopulta kuolisivat kuitenkin. Myös englanninkielisiä käännöksiä on erilaisia ja lauseen voi ymmärtää eri tavalla käännöksestä riippuen.
Tilli

Tilli eli maustetilli ("Anethum graveolens") on yksivuotinen Aasiasta peräisin oleva ruohokasvi. Se kasvaa luonnonvaraisena Välimeren ympäristössä, mutta sitä käytetään enimmäkseen mausteena Pohjoismaissa, Venäjällä ja Puolassa – tosin myös intialainen keittiö tuntee tillin. Suomessa se on yksi viljellyimmistä yrteistä. 
Tillin käytössä on huomattava se, että mitä pohjoisemmaksi mennään, sen suositummaksi tulee tillin lehtien käyttö mausteena. Etelässä käytetään mieluummin tillin hedelmiä mausteena. Tämä johtuu siitä, että pohjoisessa, missä päivä on pitkä, lehtiin muodostuu enemmän aromiaineita, mutta etelän maissa lehdet ovat lähes mauttomia. Onkin osoitettu, että tillin lehtien aromiaineiden ero jo Utsjoen ja Etelä-Suomen välillä on huomattava. Siemenet taas eivät Suomen leveysasteilla ehdi kunnolla kypsyä.
Tieteellisen nimensä ("Anethum") on tilli saanut siitä, että se kasvaa varsin nopeasti, sillä kreikkalaiset sanat "ano theo" tarkoitavat "ylös juoksen". Jo roomalaisten gladiaattorien on kerrottu syöneen ”Anethum”-nimistä yrttiä, jonka sanottiin lisäävän heidän voimiaan.
Englantilainen ja muihinkin kieliin tullut nimi dill tai suomen kieleen tullut tilli tulee muinaisnorjalaisesta tai saksilaisesta "dilla"-verbistä, joka tarkoittaa tuudittamista tai unettamista. Nimi juontaa juurensa siitä, että lasta oli tapana sivellä tillivedellä, jotta tämä nukahtaisi helpommin.
Historiaa.
Suomeen tilli saapui 1600-luvulla, mutta jo muinaiset egyptiläiset käyttivät tilliä ruuansulatusta parantavana lääkkeenä ja myös hajusteena. Tilliteen uskotaan myös lisäävän imettävän äidin maidoneritystä. 
Tillistä tehdyn juoman on monessa kulttuurissa katsottu rauhoittavan levottomia pieniä lapsia, ja jo tillin hajun väitetään edesauttavan nukahtamista. 
Käyttö.
Tilli joko korjataan nuorena, paljon ennen kukkimista ("lehtitilli"), tai sen annetaan kukkia, jolloin kerättyjä kukintoja siemenineen nimitetään kruunutilliksi. Lehtiä käytetään esimerkiksi keitettyjen perunoiden, kalan ja keittojen mausteena. Kukintoja käytetään eritoten kurkkujen säilömisessä. Tillin siemenet taas sopivat säilykkeiden ja marinadien maustamiseen. Suomalainen erikoisuus on tilliliha.
Hippias (tyranni)

Hippias (, kuoli 490 eaa. jälkeen) oli Peisistratoksen poika ja Ateenan tyrannina veljensä Hipparkhoksen kanssa isänsä kuoleman jälkeen. Veljekset hallitsivat Ateenaa aluksi lempeästi, ja johtavat aristokraatit Kleisthenes ja Miltiades toimivat arkontteina. Sen jälkeen, kun Hipparkhos oli murhattu salaliiton uhrina, Hippias hylkäsi kansaa suosivan politiikan ja alkoi vainota salaliittoon osallistuneita tai sellaisiksi epäilemiään kansalaisia. Spartan armeija valloitti Kleomenes I:n johdolla Attikan vuonna 510 eaa., ja Hippias karkotettiin Ateenasta. Sen jälkeen Hippias asui isänsä hankkimilla alueilla Hellespontoksen rannalla toimien siellä Persian vasallina. Hänen on kerrottu kuolleen Lemnoksella.
Eddie Edwards

Michael David ”Eddie” Edwards (s. 5. joulukuuta 1963 Cheltenham), lempinimeltään Eddie the Eagle, ’Kotka-Eddie’, on Yhdistynyttä kuningaskuntaa talviolympialaisissa 1988 edustanut mäkihyppääjä.
Hyppyura.
Edwards aloitti hiihtourheilun alppihiihtäjänä 13-vuotiaana. Hän oli vähällä päästä Britannian alppihiihtojoukkueeseen vuoden 1984 olympialaisiin.
Jäätyään rannalle olympialaisista Edwards muutti Lake Placidiin Yhdysvaltoihin. Hän vaihtoi tammikuussa 1986 lajikseen mäkihypyn, koska se oli halvempaa kuin alppihiihto ja koska Britannialla ei vielä ollut mäkihyppääjiä. Edwardsilla ei ollut varaa vakituiseen valmentajaan, ja hän joutui säästämään rahaa ruokakuluissa ja majoituskuluissa. Edwards on kertonut murtaneensa useimmat luunsa ainakin kerran. Hän harjoitteli mäkihyppyä Suomessa ja asui harjoitteluaikana mielisairaalassa.
Edwards edusti Britanniaa 70 metrin mäessä vuoden 1987 maailmanmestaruuskilpailuissa ja sijoittui 67:nneksi eli viimeiseksi. Hänet valittiin Britannian edustajaksi Calgaryn talviolympialaisiin 1988, ja hänestä tuli näin Britannian ensimmäinen olympiamäkihyppääjä.
Calgaryssä Edwards hyppäsi suurmäessä Britannian ennätykseksi 73,5 metriä. Vaikka hän jäi viimeiseksi sekä 70 metrin että 90 metrin mäessä, hän sai paljon myönteistä mediahuomiota.
Edwards kilpaili lisäksi seitsemässä maailmancupin osakilpailussa joulukuun 1986 ja tammikuun 1989 välillä.
Uran jälkeen.
Edwards levytti Suomessa vuonna 1991 Irwin Goodmanin kirjoittamat ja Jussi Halmeen sovittamat kappaleet ”Mun nimeni on Eetu” ja ”Eddien siivellä”. Single nousi lähelle Suomen singlelistan kärkeä. Britanniassa häneltä julkaisiin vuonna 1988 kappale ”Fly Eddie Fly”, joka nousi Britannian singlelistan sijalle 51.
Edwards sai uransa parhaimpina aikoina mainossopimuksista isot rahat, mutta siitä huolimatta ajautui konkurssiin vuonna 1992. Myöhemmin Edwards aloitti lakitieteen opiskelut Leicesterin De Montfort -yliopistossa ja valmistui sieltä 2003.
Vuonna 2016 julkaistu Edwardsista kertova elokuva "Eddie the Eagle" nosti Edwardsin uudelleen tunnetuksi. Siinä Edwardsia esittää Taron Egerton. Elokuva on Edwardsin mukaan 80-prosenttisesti totuudenmukainen. Elokuva menestyi hyvin, ja Edwards sai kolme prosenttia sen tuotoista. Seuraavina vuosina hän kierteli maailmaa pitämässä puheita.
Edwards asuu nykyisin omassa talossaan Gloucestershiressä.
Windows Muistio

Muistio () on Microsoft Windowsin mukana tuleva yksinkertainen tekstieditori. Se muokkaa tiedostoja ilman tyyli- tai muita metatietoja, joten se soveltuu mm. tekstimuotoisten asetustiedostojen muokkaamiseen.
Windowsin 95, 98, ME ja 3.1-versioiden Muistioissa oli 64 kilotavun rajoitus muokattavan tekstitiedoston koolle. Muistio käyttää DOS-mallisia rivinvaihdon merkintätapoja, joten se ei ymmärtänyt mm. Unixin tai MacOS:n käyttämiä rivinvaihtoja ennen Windows 10 1809 -versiota.
Paikkakunta

Paikkakunnalla tarkoitetaan asuttua yhdyskuntaa, kaupunkia tai kylää, ylipäätään nimettyä taajamaa. Kielitoimiston sanakirjan mukaan käsite ”paikkakunta” viittaa varsinkin kuntaan. Lainsäädännössä käsitteellä ”paikkakunta” tarkoitetaan kuntaa hallinnollisena yksikkönä.
Tilastokeskus määrittelee ”paikkakunnan” tarkoittavan kuntaa esimerkiksi asuntojen vuokria koskevissa tilastoissa. 
Yleiskielessä paikkakunnalla ei usein tarkoiteta hallinnollista kuntaa. Kielitoimiston sanakirjan mukaan sillä tarkoitetaan varsinaisesti maaseutu- tai kaupunkikuntaa, eli kuntaa ylipäänsä.
Paikkakuntalaiseksi nimitetään paikkakunnalla asuvaa, paikkakunnan asukasta.
Kornetti

Kornetti ( ’pikku torvi’ &lt; "corno" ’torvi’) on vaskipuhallin, joka muistuttaa läheisesti trumpettia.
Kornetti kehitettiin Ranskassa 1800-luvun alussa sikäläisestä postitorvesta lisäämällä siihen venttiilit. Tätä soitinta alettiin käyttää sinfoniaorkesterissa jo 1820-luvun lopulla (esimerkiksi oopperassa "Wilhelm Tell").
Kornetti oli jazzissa alkujaan suositumpi kuin trumpetti, koska sen venttiiliteknologia oli kehittyneempää.