tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kirvakiilukainen

Kirvakiilukainen ("Aphelinus abdominalis") on epelikiilupistiäisten heimoon kuuluva hyönteinen. Aikuinen kirvakiilukainen on 2-3 mm pitkä. Aikuisen naaraan keskiruumis on väriltään musta ja takaruumis keltainen. Koiras on kokonaan musta. 
Kirvakiilukaisia hyödynnetään kasvintuotannossa kasvituholaisten biologisessa torjunnassa torjumaan koisokirvoja ja ansarikirvoja sekä myös jonkin verran isoruusukirvoja ja persikkakirvoja. Laji tappaa kirvoja pääasiassa elämällä niiden sisäloisena, mutta joissain tapauksissa myös imemällä niistä ravintoa. Kirvakiilukaisen loisimat kirvat muuttuvat viikon kuluessa loisinnasta
mustiksi muumioiksi. Uusi kiilukainen tulee ulos muumiosta leikkaamalla sen takaosaan risareunaisen reiän. Kirvakiilukaisen elämänkierto kestää noin 3 viikkoa. Naaraat loisivat 5-10 kirvaa päivässä ja loisinta jakaantuu useille viikoille, jona aikana ne loisivat 200-250 kirvaa, mutta tappavat myös useita kymmeniä kirvoja käyttämällä niitä ravinnokseen.
Kirvakiilukainen voi käyttää eläessään hyväkseen ainakin seuraavia kirvalajeja: Juurikaskirva ("Aphis fabae"), kurkkukirva ("Aphis gossypii"), kasvihuonekirva ("Aulacorthum circumflexum"), koisokirva ("Aulacorthum solani"), Macrolophus caliginosus, ansarikirva ("Macrosiphum euphorbiae"), elokirva eli ruusukirva ("Metopolophium dirhodum"), sipulikirva ("Myzus ascalonicus"), persikkakirva ("Myzus persicae"), tuomikirva ("Rhopalosiphum padi") ja viljakirva ("Sitobion avenae").
Nuoliaiskalat

Nuoliaiskalat (Cobitoidei) on karppikalojen lahkoon (Cypriniformes) kuuluva alalahko, johon kuuluvat seuraavat yhdeksän heimoa:
Jelena Marttila

Jelena Oskarovna Marttila (, 6. tammikuuta 1923 Pietari – 25. kesäkuuta 2022 Kotka) oli venäläinen taidemaalari, joka tunnettiin erityisesti Leningradin piiritystä kuvaavista piirroksistaan.
Elämä ja ura.
Marttilan isä oli Pyhtäällä syntynyt puna-armeijan majuri Oskar Marttila (1898–1938). Hän oli entinen punakaartilainen, joka pakeni Neuvosto-Venäjälle sisällissodan jälkeen vuonna 1921 ja teloitettiin myöhemmin Stalinin vainoissa. Marttilan äiti Jevdokija Vasilijevna oli tehdastyöläinen.
Marttila sai kuvataideopetusta jo viisivuotiaasta lähtien lastentarhassa, ja yksitoistavuotiaana hän aloitti opinnot Pietarin taideakatemian Repin-instituutissa, josta hän valmistui kesäkuussa 1941. Natsi-Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon Marttila osallistui sairaanhoitajakurssille, mutta terveydellisistä syistä häntä ei lähetetty rintamalle. Marttila opiskeli Tavritšeskajan taidekoulussa ja toimi lääkintäapulaisena Nadežda Krupskajan mukaan nimetyssä lastensairaalassa. Leningradin piirityksen aikana talvella 1942 hän avusti sairaalan evakuoimisessa ja päätyi lopulta Mordvan neuvostotasavaltaan keväällä 1942. Sodan jälkeen Marttila jatkoi opintoja Tavritšeskajan taidekoulussa ja valmistui vuonna 1948.
Marttila työskenteli aluksi graafisena suunnittelijana ja myöhemmin opettajana Leningradin eri taidekouluissa vuoteen 1978 saakka. Eläkkeelle jäätyään hän keskittyi maalaustyöhönsä, ja vuonna 1981 hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton taiteilijaliiton jäseneksi. Hänen töitään on ollut näytteillä myös ulkomailla, kuten Keski-Euroopassa, Isossa-Britanniassa ja Suomessa. Vuodesta 1996 lähtien Marttila asui Kotkassa.
Marttilan tunnetuimmat työt ovat Leningradin piirityksen aikana talvella 1941–1942 tehdyt piirrokset, jotka syntyivät, kun professori Jan Šablovski kehotti Marttilaa tallentamaan piirityksen aikaista elämää. Hän teki luonnoksia Leningradin kaduilla ja pommisuojissa ja viimeisteli työt kotona. Myöhemmin Marttila valmisti niistä litografioita ja kaiverruksia. Leningradin elämän ohella piirrokset kuvaavat lasten evakuointia jäätyneen Laatokan yli niin sanottua elämän tietä pitkin, ja joukossa on myös muun muassa Dmitri Šostakovitšin ja Olga Bergholtzin muotokuvat. Sodan jälkeen työt jäivät vuosikymmeniksi unohduksiin, koska niiden realistista kuvausta ei pidetty riittävän ”sankarillisena”. 2010-luvulla niitä on ollut esillä muun muassa Cambridgen yliopiston Darwin Collegen näyttelyssä vuonna 2017. Lisäksi piirroksia on käytetty kuvituksena brittiläisen sotahistorijoitsijan Michael K. Jonesin 2020 suomennetussa teoksessa "Leningrad : piirityksen vuodet".
Vedenpaisumus (kirja)

Vedenpaisumus () on englantilaiskirjailija Philip Pullmanin romaani ja "Lyran kirjat" -fantasiatrilogian ensimmäinen osa. Alkuperäinen teos julkaistiin vuonna 2017 ja seuraavana vuonna Otava julkaisi siitä Helene Bützowin suomennoksen. Sarjan toinen osa on vuonna 2019 julkaistu "Ruusunmetsästäjät".
"Lyran kirjat" sijoittuu samaan maailmaan kuin Pullmanin 17 vuotta aiemmin päättynyt trilogia, "Universumien tomu", ja kulkee ajallisesti edeltävän sarjan rinnalla. Sen ensimmäinen osa tapahtuu ennen "Universumien tomun" alkua ja selittää, kuinka sarjan päähenkilö Lyra Belacqua alun perin päätyy kuvitteelliseen Jordan Collegeen. "Vedenpaisumuksen" päähenkilö on tavallinen 11-vuotias Malcolm Polstead, joka tulvan jälkeen ajautuu ystävineen suojelemaan Lyra-vauvaa. Lyran ja Malcolmin lisäksi kirjassa esiintyvät muun muassa lordi Asriel ja Marisa Coulter. Tärkeässä osassa on myös Malcolmin kanootti, jonka mukaan englanninkielinen alkuteos on nimetty.
Yamanashi

Yamanashi () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Kōshin’etsun alueella Yamanashin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Kōfun altaan koillisreunalla. Kaupungin läpi virtaa Fuefukijoki. Pohjoisessa siihen kuuluu vuoristoalueita ja se rajautuu Naganon ja Saitaman prefektuureihin. Yamanashissa on 34 335 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 289,80 neliökilometriä.
Yamanashin kaupunki perustettiin vuonna 1954 liittämällä yhteen Kanoiwan ja Kusakaben maaseutukaupungit sekä viisi kyläkuntaa. Kanoiwa ja Kusakabe kehittyivät historiallisesti Ōme-kaidō-tiereitin postiasemina: nykyisin ne ovat kasvaneet yhteen ja muodostavat kaupungin ydinalueen. Perinteisiä elinkeinoja seudulla olivat riisin ja silkin viljely. Toisen maailmansodan jälkeen siellä siirryttiin kuitenkin nopeasti viljelemään hedelmiä, etenkin viinirypäleitä, persikoita ja kakeja. Sittemmin kaupunkiin on sijoittunut myös viinin valmistusta, elektroniikka- ja hienomekaanista teollisuutta sekä hiilikuitujen tuotantoa. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Makiokan maaseutukaupunki ja Mitomin kyläkunta.
Yamanashin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Seihaku-jin buddhalainen temppeli, jonka Muromachi-kaudella rakennettu Butsuden-halli on valittu Japanin kansallisaarteeksi. Myös osa Kubo Hachiman-jinjan pyhäkön rakennuksista on Muromachi-kaudelta peräisin. Luonnonnähtävyyksiä ovat muun muassa Nishizawan laakso ja klassisen kauden runoudesta tunnettu Fuefukijoen rantakallio Sashide no iso. Fuefukin varrella sijaitsee niin ikään Manrikin metsä, jota pidetään Takeda Shingenin istuttamana. Kaupungissa toimii myös Iwashita-onsenin kuuma lähde. Osa kaupungin alueesta kuuluu Chichibun–Taman–Kain puolikansallispuistoon. Yamanashia palvelee JR Higashi-Nihonin Chūō-päälinja.
Albert Nyman

Albert Mikael Nyman (22. marraskuuta 1872 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta – 9. maaliskuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen uimahyppääjä. Hän edusti Helsingin Uimaseuraa.
Nyman kilpaili Tukholman kesäolympialaisissa 1912 suorissa kerroshypyissä, mutta ei päässyt alkukilpailusta finaaliin.
Suonenjoen terveysasema

Suonenjoen terveysasema (aiemmalta nimeltään "Suonenjoen terveyskeskus") on pohjoissavolaisessa Suonenjoen kaupungissa toimiva julkisen palvelun Pohjois-Savon hyvinvointialueen ylläpitämä terveysasema. 
Terveysasema palvelee maanantaista sunnuntaihihin kello 8-18:00. Iltaisin ja öisin päivystyspalvelut ovat saatavilla Kuopion yliopistollisen sairaalan päivystyksestä (Puijonlaaksontie 2, Kuopio, C-ovi). 
Terveysaseman laboratoriotoiminnoista vastaa Islab-hyvinvointiyhtymä.
Luettelo Aku Ankan taskukirjoista (476–500)

Tämä on luettelo Aku Ankan taskukirjojen numeroista 476–500.
Riikinnevan jätekeskus

Riikinnevan jätekeskus on jätekeskus, kaatopaikka ja ekovoimalaksi kutsuttu jätteenpolttolaitos Leppävirralla Pohjois-Savossa. Jätekeskus on osa viiden keskisavolaisen kunnan yhdessä omistaman Keski-Savon Jätehuollon jäsenkunnilleen tarjoamia jätehuoltopalveluja.
Riikinnevan jätekeskuksen alueella sijaitseva Riikinvoima-jätteenpolttolaitos on kahdeksan kunnallisen jätehuoltoyhtiön ja Varkauden Aluelämpö Oy:n keskinäisesti omistama jätteenpolttolaitos. Sen omistajat edustavat 59 kuntaa Itä-Suomesta, Kainuusta ja Keski-Suomesta. Riikinvoima polttaa keskimäärin 20 rekka-autollista muuten kierrätyskelvotonta jätettä päivässä. Vuodessa tämä vastaa 145 000 roskatonnia. Tästä tuotetaan lämpöä noin 10 000 omakotitalon vuositarpeen verran ja sähköä noin 64 000 asukkaan käyttöä vastaava määrä (90 GWh).
Seututie 501

Seututie 501 on Pohjois-Karjalassa kulkeva seututie. Tie kulkee Joensuun Marjalasta Liperin ja Joensuun rajalla olevalle Joensuun lentoasemalle. Tien kunto on lähes erinomainen. Tie oli ennen yhdystie 5025.
Mamadou Lamine Dramé

Mamadou Lamine Dramé (myös "Demba Dibassi", noin 1830 tai 1835 Gunjuru, Khasso – 9. joulukuuta 1887) oli islamilainen soninkepappi, joka johti Ranskan siirtomaavallan vastaista liikettä 1880-luvulla nykyisten Senegalin ja Malin alueilla.
Mamadou Lamine syntyi maraboutperheeseen Kayesin lähellä. Hän osallistui Umar Tallin uskonsotiin ja lähti sitten pyhinvaellusmatkalle Mekkaan. Paluumatkalla Mamadou Lamine liittyi senuseihin. Hän oli Amadou Tallin vankina Ségoussa ja palasi vuonna 1885 Senegaljoen yläjuoksulle.
Mamadou Lamine väitti olevansa Mahdin Länsi-Sudaniin nimittämä kalifi, jonka tehtävänä oli käydä pyhää sotaa ranskalaisia ja tukulorivaltakuntaa vastaan. Hän sai fulbejen, mandinkojen ja soninkejen avulla haltuunsa Bundun ja Senegaljoen laakson yläosan lukuun ottamatta ranskalaisia Bakelin, Médinen ja Kayesin linnoituksia.
Mamadou Lamine piiritti Bakelia huhtikuussa 1886 ja vetäytyi sitten pääkaupunkiinsa Diannaan Gambian yläjuoksulle. Joseph Gallienin johtamat ranskalaiset valloittivat Bundun ja hävittivät Diannan loppuvuodesta 1886. Pakosalle joutunut Mamadou Lamine sai surmansa haavoituttuaan taistelussa Toubakoutan luona. Hän on tärkeä henkilö soninkejen kansanperinteessä, ja häntä on kuvailtu myös uskonnolliseksi uudistajaksi ja kolonialismin vastaisen taistelun sankariksi.
Yhdysvaltain ydinturvallisuusvirasto

Yhdysvaltain ydinturvallisuusvirasto (, lyh. NRC) on viranomainen, joka valvoo ydinvoiman ja radioaktiivisten aineiden siviilikäyttöä Yhdysvalloissa. NRC perustettiin vuonna 1974, kun Yhdysvaltain atomienergiakomissio (AEC) jaettiin kahteen osaan. Toisesta osasta tuli Department of Energy (DOE). NRC aloitti toimintansa 19. tammikuuta 1975.
NRC valvoo ydinreaktoreita, radioaktiivisten materiaalien käyttöä terveydenhuollossa, teollisuudessa ja tutkimuksessa, sekä ydinjätehuoltoa. NRC laatii turvallisuusmääräykset, joita näiden alojen täytyy noudattaa, sekä myöntää niille toimintaluvat. NRC:n toimialaan eivät kuulu ydinaseet eivätkä sotilaskäytössä olevat ydinreaktorit. Se ei myöskään valvo röntgensäteilyn käyttöä.
NRC:tä johtaa viisi komissaaria, jotka Yhdysvaltain presidentti nimittää viideksi vuodeksi kerrallaan. Komissaarien toimikaudet on porrastettu niin, että yksi komissaari vaihtuu joka vuosi. Enintään kolme komissaaria voi kuulua samaan poliittiseen puolueeseen. Presidentti nimittää yhden komissaareista puheenjohtajaksi.
NRC:llä on noin 3 000 työntekijää. Sen pääkonttori sijaitsee Marylandissa. Lisäksi NRC:llä on neljä aluetoimistoa Pennsylvaniassa, Georgiassa, Illinoisissa ja Texasissa sekä vähintään kaksi tarkastajaa jokaisella ydinvoimalaitoksella.
Vuonna 2020 NRC:n budjetti oli 856 miljoonaa dollaria. Tästä summasta 728 miljoonaa dollaria se laskutti luvanhaltijoilta eli ydinvoimaa ja radioaktiivisia materiaaleja käyttäviltä yrityksiltä. 128 miljoonaa dollaria NRC sai Yhdysvaltain liittovaltion budjetista.
Richard Faltin

Richard Faltin on ainakin seuraavien henkilöiden nimi:
Pioneeripataljoona 11 (jatkosota)

Pioneeripataljoona 11 (Pion.P 11) oli Suomen puolustusvoimien joukko-osasto jatkosodassa. Se perustettiin 20. kesäkuuta 1941 Savitaipaleella välirauhanaikaisesta pioneeripataljoona 1:stä.
Pataljoona taisteli Karjalankannaksella ja Laatokan karjalassa. Jatkosodan hyökkäysvaiheessa se eteni Karjalankannaksella Rajajoelle, josta pataljoona siirtyi edelleen Viipuriin. Se siirtyi 14. -18. syyskuuta Ylä-Uuksun asemalle Laatokan karjalaan. Asemasodan aikana pataljoona oli pääasiassa Syvärillä ja Aunuksessa. Pataljoona kotiutettiin marraskuussa 1944.
Komentajat.
Pataljoonan komentajina olivat:
Malka (täsmennyssivu)

Malka voi tarkoittaa seuraavia:
Väiski Syväoja

Väiski Syväoja on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan erityisesti saippuasarjan Salatut elämät Tuuliranta-spin-offista, jossa hän oli mukana molemmilla kausilla. Hän työskentelee myös osana Salatut elämät työryhmää : järjestäjänä. 
Musiikinpuolelta hänet tunnetaan metallibändi Gothonyn basistina. 
Hän on myös mukana panimotoiminnassa Masis Breweryllä.
Seututie 508

Seututie 508 on Pohjois-Karjalassa ja Pohjois-Savossa kulkeva seututie. Tie kulkee Juuan kirkonkylästä Kuopion Juankosken Viitaniemelle. Keskivuorokausiliikenne tiellä oli vuonna 2006 noin 150 ajoneuvoa vuorokaudessa. Nopeusrajoitus on yleisesti 80 kilometriä tunnissa.
Gyöngyi Szalay-Horváth

Gyöngyi Szalay-Horváth (24. maaliskuuta 1968 Tapolca – 30. joulukuuta 2017 Veszprém) oli unkarilainen miekkailija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari. Hänen aseensa oli kalpa.
Szalay-Horváth voitti yksilökilpailun olympiapronssia Atlantassa 1996. Joukkuekilpailussa hän sijoittui neljänneksi, samoin Sydneyn kesäolympialaisissa 2000, missä hän oli yksilökilpailun 18:s. MM-kilpailuista Szalay-Horváth voitti kymmenen mitalia joista kuusi kultaista. Vuoden 1991 EM-kilpailuissa hän voitti joukkuekilpailun Euroopan mestaruuden ja sijoittui yksilökilpailussa hopealle. Szalay-Horváth kuoli 49-vuotiaana 30. joulukuuta 2017.
Aguibu Tall

Aguibu Tall (noin 1839, 1842 tai 1843 – 1907) oli tukulorivaltakunnan perustajan Umar Tallin poika, josta Ranskan siirtomaavalta teki Macinan vasallivaltion hallitsijan.
Aguibu oli Umar Tallin ja Bornun sulttaanin tyttären poika. Hänen veljensä, Umaria hallitsijana seurannut Ahmadu asetti hänet sijaisekseen tukulorivaltakunnan pääkaupunkiin Ségouun ollessaan sotaretkillä Kaartassa vuosina 1870–1874. Ahmadu kiitti kyvykkääksi hallitsijaksi osoittautunutta veljeään ryöstämällä hänen vaimonsa, orjansa ja kultansa, mikä myöhemmin toimi syynä Aguibun siirtymiseen ranskalaisten puolelle. Vuonna 1878 Ahmadu lähetti Aguibun päälliköksi isänsä ensimmäiseen pääkaupunkiin Dinguirayeen.
Aguibu oli luonteeltaan rauhallinen ja uskonnollisesti maltillinen. Hän teki muutamia sotaretkiä Fouta Djallonin emiirejä vastaan, ylläpiti suhteita britteihin Sierra Leonessa ja etsi Ranskan tukea veljeään ja Samori Tourén Wasulua vastaan. Ranskan Sudanin ylikomendantti Joseph Gallieni solmi Aguibun kanssa ystävyys- ja kauppasopimuksen Tambassa vuonna 1887.
Ylikomendantti Louis Archinardin määräämä Koundianin tukulorilinnoituksen valloitus vuonna 1889 oli vähällä rikkoa Aguibun ja ranskalaisten välit. Dinguirayen päällikkö lepytettiin runsailla lahjoilla. Ségoun (1890) ja Nioron (1891) valloituksen jälkeen tukulorivaltakunta lakkasi olemasta, ja Aguibu asettui Ranskan palvelukseen. Dinguirayeen lähetettiin ranskalainen komendantti ja varuskunta.
Aguibu elätteli toiveita pääsystä Kaartan hallitsijaksi Ahmadun seuraajana. Ranskalaiset eivät kuitenkaan olleet halukkaita perustamaan uudelleen juuri valloittamaansa tukulorivaltakuntaa. Ahmadun paettua Bandiagarasta vuonna 1893 Archinard teki Aguibusta ranskalaisen residentin alaisen Macinan kuninkaan.
Aguibu yritti turhaan protestoida Ranskan toimia alueellaan. Ranskalaiset kustansivat kuninkaan ylläpidon, mutta hän joutui jättämään vaimonsa, orjansa ja omaisuuteensa Dinguirayeen. Aguibua kiellettiin ostamasta aseita ja ruutia, ja hänen rinnalleen asetettiin arvohenkilöistä koostunut hallintoneuvosto.
Bandiagaran residenssi muutettiin hallintopiiriksi vuonna 1903. Alue alistettiin suoraan Ranskan hallintoon, ja Aguibu alennettiin paikallisten tukulorien perinteiseksi päälliköksi. Entinen kuningas noudatti kuolemaansa saakka perinteistä protokollaa ja hän sai ranskalaisilta vuotuisen 80 000 frangin avustuksen.
Riku Laine

Riku Petteri Laine (s. 14. toukokuuta 1997) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä tai iso laitahyökkääjä. Kaarinan Uran kasvatti Laine on saavuttanut Salon Vilppaassa muun muassa Suomen cup -mestaruuden vuonna 2019 sekä SM-hopeaa vuosina 2018 ja 2019.
Pelaajaura.
Laine on Kaarinan Uran kasvatti ja pelasi seuran nuorisojoukkueissa B-poikien SM-sarjaa vuosina 2011–2013 ja A-poikien SM-sarjaa vuosina 2012–2015. A-pojissa hän saavutti ikäluokan SM-hopeaa vuonna 2014. Laine oli nuorisoikäluokissa maan parhaita pelaajia ollen muun muassa B-poikien SM-sarjakaudella 2012–2013 sarjan kori- ja levypallokuningas. Hän pelasi Suomen juniorimaajoukkueissa ja kuului alle 18-vuotiaiden maajoukkueen kokoonpanoon ikäluokan vuoden 2015 EM-kilpailuissa.
Vuosina 2012–2016 Laine pelasi Urassa miesten valtakunnallisissa divisioonissa. Keväällä 2016 hän pelasi myös Forssan Koripojissa ja teki Korisliigassa pelanneen Salon Vilppaan kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan Laine pelasi M1DB:ssä PeU:n joukkueessa. Lokakuussa Laine ja Vilpas tekivät kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2017–2018 hän haki peliaikaa Urasta ja kaudella 2018–2019 LoKoKo Bisonsista. Vilppaassa Laine saavutti SM-hopeaa vuosina 2017 ja 2018, Suomen cup -mestaruuden vuonna 2019 ja Suomen cupin hopeaa vuonna 2020. Laine oli mukana voittamassa Vilppaan ensimmäistä SM-kultaa 2021. Laine teki seuran kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen, joka ylettyy vuoteen 2024 asti.
Ariadna Chueca Moreno

Ariadna Chueca Moreno (s. 8. huhtikuuta 1991) on espanjalainen koripallotuomari ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Vuonna 2019 hänet valittiin Naisten Korisliigan Vuoden tuomariksi.
Urheilu-ura.
Takamiehenä pelannut Chueca on Uni Tenerifen kasvatti. Kaudella 2014–2015 hän pelasi Suomen pääsarjassa Hyvinkään Pontevan joukkueessa.
Sittemmin Chueca on toiminut koripallotuomarina Suomessa. Hän on tuomaroinut otteluita muun muassa Naisten Korisliigassa, vuodesta 2017 lähtien miesten Korisliigassa, miesten ja naisten valtakunnallisissa divisioonissa ja vuoden 2019 Suomen cupissa. Kaudella 2018–2019 hänet valittiin Naisten Korisliigan Vuoden tuomariksi.
Pieksämäen sosiaali- ja terveyspalvelukeskus

Pieksämäen sosiaali- ja terveyspalvelukeskus (eli "Pieksämäen terveyskeskus" ja Pieksämäen sairaala) on Pieksämäen kantakaupungissa, Pieksäjärven etelärannalla sijaitseva ja toimiva sosiaali- ja terveyskeskus, jonka palvelut tuottaa Etelä-Savon hyvinvointialue.
Terveyskeskuksen kiirevastaanotto palvelee päivittäin kello 8-21.30 (Sairaalantie 14, Pieksämäki). Muina aikoina päivystyspalveluita tarjoaa Mikkelin hyvinvointikeskuksen yhteispäivystys (Porrassalmenkatu 35, Mikkeli). Se on osa Etelä-Savon hyvinvointialueen palveluja. Pieksämäki kuuluu erikoissairaanhoidossa Mikkelin keskussairaalan piiriin. 
Terveyskeskuksen laboratoriotoiminnoista vastaa Itä-Suomen laboratoriokeskuksen liikelaitoskuntayhtymä (ISLAB), jonka osaomistaja Essote on.
Yuriko Koike

Yuriko Koike (, s. 15. heinäkuuta 1952) on japanilainen oikeistopoliitikko, joka on toiminut Tokion kuvernöörinä vuodesta 2016.
Koike on opiskellut sosiologiaa ja arabiaa Egyptissä Kairon amerikkalaisessa yliopistossa ja Kairon yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1976. Hän tuli tunnetuksi työskennellessään vuodesta 1979 Nippon TV -televisiokanavan uutisankkurina. Koike valittiin Japanin ylähuoneeseen Uusi Japani -puolueen edustajana vuonna 1992 ja alahuoneeseen seuraavana vuonna. Hän vaihtoi puoluetta useita kertoja ennen liittymistään liberaalidemokraattiseen puolueeseen (LDP). Koike toimi vuosina 2003–2006 Jun’ichirō Koizumin hallituksen ympäristöministerinä ja vuonna 2007 Shinzō Aben hallituksen puolustusministerinä. Hän erosi hallituksesta ottaen vastuun laivaston tietovuodosta. Hän pyrki vuonna 2008 LDP:n puheenjohtajaksi, mutta hävisi Tarō Asōlle.
Koike valittiin vuonna 2016 ensimmäisenä naisena Tokion kuvernööriksi. Hän kävi vaaleihin ilman puolueensa tukea, voittaen LDP:n virallisen ehdokkaan Hiroya Masudan. Kuvernööriksi tultuaan Koike aikoi perustaa oman puolueen haastaakseen pääministeri Aben, mutta hanke kariutui. Koiken oli tarkoitus emännöidä kesäolympialaisia Tokiossa vuonna 2020, mutta ne jouduttiin siirtämään vuodelle 2021 maailmanlaajuisen koronaviruspandemian vuoksi. Koike sai Japanissa paljon myönteistä julkisuutta koronaviruspandemian onnistuneesta hallitsemisesta, ja hänet valittiin heinäkuussa 2020 toiselle kuvernöörikaudelle ylivoimaisella kannatuksella. Hän sai 60 prosenttia äänistä seuraavaksi suosituimman ehdokkaan saadessa 14 prosenttia.
Samsung Galaxy Z Flip

Samsung Galaxy Z Flip on Samsungin 11. helmikuuta 2020 julkistama taittuvanäyttöinen matkapuhelin. Samsungin mukaan se käyttää puhelimessaan uutta hyvin ohutta taittuvaa lasia.
Samsung julkisti puhelimesta 22. heinäkuuta 2020 5G-version, jossa on tehokkaampi prosessori.
Ominaisuudet.
Kamera.
Puhelimessa on takana kaksi kahdentoista megapikselin kameraa, joista toinen on laajakulmakamera. Edessä on yksi kymmenen megapikselin kamera. Taka- ja etukameroissa on HDR. Takana on myös LED-salama, jota voi käyttää lisäksi taskulamppuna. Puhelimella voi ottaa 4K-videota takakameralla 60fps-nopeudella ja etukameralla 30fps-nopeudella.
Näyttö.
Z Flipissä on Samsungin mukaan "fysiikan lakeja rikkova taittuva lasinäyttö", joka on tehty hyvin ohuesta lasista (). Puhelimen näyttö on avattuna 6,7 tuumaa ja taitettuna Z Flipissä on pieni 1,1 tuuman näyttö, josta voi katsoa ilmoitukset ja vastata puheluihin. Isomman näytön tarkkuus on 1 080 × 2 636 pikseliä ja pienemmän 112 × 300 pikseliä.
Muuta.
Puhelimessa on 3 300 milliampeeritunnin litiumpolymeeriakku, joka ei ole irrotettavissa. Puhelin tukee 15 watin pikalatausta. Tallennustilaa on 256 gigatavua ja keskusmuistia kahdeksan gigatavua. Puhelimessa ei ole muistikorttipaikkaa. Z Flip käytti julkaisuhetkellä Android 10 -käyttöjärjestelmää, mutta se on päivitettävissä Android 11 -versioon.
Pohjois-Karjalan sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä

Pohjois-Karjalan sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä (Siun sote) oli 13 kunnan yhteisesti omistama kuntayhtymä, joka vastasi julkisten sosiaali- ja terveydenhuollon palvelujen järjestämisestä jäsenkuntiensa alueella. 
Kuntayhtymän päätoimialoja olivat ikäihmisten palvelut, terveys- ja sairaanhoitopalvelut sekä perhe- ja sosiaalipalvelut. Siun sote -konserniin kuuluivat myös Pohjois-Karjalan ympäristöterveys sekä Pohjois-Karjalan pelastuslaitos. 
Konsernin kotipaikka oli Joensuu. Vuoden 2017 alussa toimintansa aloittaneen kuntayhtymän palveluksessa on noin 7 800 työntekijää. Jäsenkuntien alueella asui noin 166 400 ihmistä. 
Toimitusjohtajana toimi Ilkka Pirskanen. Hallintojohtaja oli Ilkka Naukkarinen, henkilöstöjohtaja oli Johanna Bjerregård Madsen ja talousjohtaja oli Ismo Rouvinen. Hallintoylilääkärinä toimi Petri Kivinen. 
Kuntayhtymän toiminta päättyi Sote-uudistukseen liittyen 31. joulukuuta 2022. Nykyisin alueen sosiaali-, terveys- ja pelastustoimen palvelut tuottaa Pohjois-Karjalan hyvinvointialue. 
Terveyskeskukset ja -asemat.
Kussakin Siun soten jäsenkunnassa oli yksi tai useampi terveysasema. Usean terveysaseman yhteydessä toimi terveyskeskussairaalaksi tai hoitosoluksi kutsuttu osa (aiemmalta nimeltään vuodeosasto), jossa tutkitaan, hoidetaan ja kuntoutetaan pitempää seurantaa tai toipumista vaativia potilaita. Niissä hoidettiin myös parantumattomasti sairaita ihmisiä.
Digital processing of signals

Digital processing of signals on vuonna 1969 ilmestynyt Bernard Goldin, Charles Raderin, Thomas G. Stockhamin ja Alan V. Oppenheimin kansainvälinen englanninkielinen teos digitaalisesta signaalinkäsittelystä.
Digital Signal Processing

Digital Signal Processing on tammikuussa 1975 ilmestynyt Alan V. Oppenheimin ja Ronald W. Schaferin kansainvälinen englanninkielinen teos digitaalisesta signaalinkäsittelystä. Teoksen alkusivulla on copyright-merkintä "1975 Alan V. Oppenheim and Bell Telephone Laboratories, Inc." 
Teoksen nimi on yksinkertaisesti "Digital signal processing" eli lyhennettynä DSP. Tämä nimi on jäänyt elämään alan perusnimityksenä. Oppenheimin työpaikaksi on merkitty "Department of Electrical Engineering Massachusetts Institute of Technology" ja Schaferin työpaikaksi "Bell Telephone Laboratories" Murray Hill New Jersey. Molemmat olivat teoksen julkaisuvuonna jo professoreita.
Friedrich von Logau

Friedrich von Logau, kirjailijanimi Salomon von Golaw (1604–1655), vapaaherra, oli saksalainen runoilija. Epigramminsa hän julkaisi salanimellä Salomon von Golaw ("Erstes Hundert deutscher Reimen-sprüche", 1638; "Deutscher Sinngedichte Drey Tausend", 1654). Logaun pienet mieterunot ovat omintakeisia: ne kuvastavat korkeaa henkistä aatelia ja ruoskivat satiirillaan kaikkea kieroa, alhaista ja halpaa. Hän tähtää epigrammiensa kärjen niinikään turmeltuneeseen hovielämään ja isänmaan rappeutumiseen.
Logaun runojen täydellisen painoksen on toimittanut Gustav Eitner (1872), joka jo aikaisemmin (1870) oli julkaissut niistä valikoiman, johon hän oli liittänyt laajan elämäkerrallisen johdannon.
Suomennettuja runoja.
Runot julkaisussa Parnasso (1996 nro 2, s. 187); suom. Kaarlo Matti Ryti
Runot julkaisussa Kaltio (2004 nro 5, s. 210–211); suom. Kaarlo Matti Ryti
Theory and Application of Digital Signal Processing

Theory and Application of Digital Signal Processing on vuonna 1975 ilmestynyt Lawrence R. Rabinerin ja Bernard Goldin kansainvälinen englanninkielinen teos digitaalisesta signaalinkäsittelystä ja sen sovellutuksista. 
Rabinerin ja Goldin työpaikaksi merkitty "Bell Telephone Laboratories". "Digital Signal Processing" teoksen kirjoittajiin Alan V. Oppenheimiin ja Ronald W. Schaferiin verrattuna Rabiner ja Gold ovat puheanalyysin, puheenkoodauksen ja puhesynteesin asiantuntijoita.
Alberto Lista

Alberto Lista y Aragon (1775–1848) oli espanjalainen kirjailija ja lyyrikko. Hän oli rikas mielikuvitukseltaan, hienomakuinen ja syväaatteinen. Listan runot "Poesias" ilmestyivät 1822. Listan kriittisistä teoksista merkittäviä ovat esimerkiksi "Lecciones de literatura dramatica española" (1839) ja "Ensayos literarios y criticos" (1844).
Daniel Casper Lohenstein

Daniel Casper (Caspar, Kaspar) Lohenstein (1635–1683) oli saksalainen runoilija ja näytelmäkirjailija. Hän oli toisen sleesialaisen runoilijakoulukunnan johtohahmoja. Hänen tyylinsä on pöyhkeäsanaista ja liioittelevaa, hänen kuoroilla varustetut draamansa ("Cleopatra", "Sophonisbe", "Agrippina" ynnä muut) täynnä raakuutta ja eläimellisiä kohtauksia. Lohenstein on lisäksi kirjoittanut lyyrisiä runoja ("Blumen") ja suunnattoman laajan ja silti keskeneräiseksi jääneen romaanin "Grossmütiger Feldherr Arminius, oder Hermann nebst seiner durchlauchtigsten Thusnelda".
Mazda MX-30

Mazda MX-30 on Mazdan vuodesta 2020 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli. Se esiteltiin Tokion autonäyttelyssä lokakuussa 2019 täyssähköisenä versiona. Myöhemmin markkinoille tulivat myös kevythybridimalli ja ladattava hybridimalli.
Vuoden 2020 Euro NCAP -kolaritestistä MX-30 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
MX-30 pohjautuu samaan perusrakenteeseen kuin polttomoottorimalli CX-30, mutta siihen on tehty sähköautokäyttöön tarvittavia rakennemuutoksia. Auton erikoisuutena on lyhyet takaovet, jotka on saranoitu takareunastaan. Takaoven voi avata vasta, kun etuovi on avattu. Ratkaisu on samanlainen kuin Mazda RX-8 -urheiluautomallissa. Sähköisen voimalinjan muodostavat 35,5 kilowattitunnin akku ja 105 kilowatin tehoinen sähkömoottori. Suurin toimintamatka on 200 kilometriä. 
Kevythybridimallissa on 2,0-litrainen nelisylinterinen bensiinimoottori. Kyseistä mallia myydään ainoastaan Japanissa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Tammikuussa 2023 esiteltiin MX-30:stä lataushybridiversio, jossa lisävirtaa akkuun tuottaa 0,83-litrainen wankelmoottori. Se ei ole yhteydessä voimansiirtoon, vaan tuottaa ainoastaan lisävirtaa akulle.
Heinäveden sosiaali- ja terveysasema

Heinäveden sosiaali- ja terveysasema on Heinäveden kunnassa sijaitseva julkisen palvelun terveysasema. Palvelujen tuottamisesta vastaa Pohjois-Karjalan hyvinvointialue (Siun sote), joka tarjoaa perusterveydenhuollon palveluita, kuten sairaanhoitajan ja lääkärin vastaanottoja. Heinäveden terveysaseman nimi muutettiin sosiaali- ja terveysasemaksi osana hyvinvointialueiden toimipaikkojen nimien yhtenäistämistä vuonna 2025.
Awara (täsmennyssivu)

Awara voi tarkoittaa:
Juuan terveysasema

Juuan terveysasema on pohjoiskarjalaisessa Juuan kunnassa sijaitseva julkisen palvelun terveysasema. Se on avoinna arkisin kello 8-16. Palvelujen tuottamisesta vastaa Pohjois-Karjalan sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä (Siun sote). Aiemmin terveyskeskus on ollut joitain vuosia myös yksityisen hoivapalveluyrityksen hoitamana.
Betonirinkoinen, tiiliverhoiltu, yksikerroksinen terveyskeskusrakennus valmistui vuonna 1975.
Terveysaseman aukioloaikojen ulkopuolella eli iltaisin, öisin ja viikonloppuisin Juuasta voi hakeutua kiireellistä hoitoa tarvitessaan Pohjois-Karjalan keskussairaalan yhteispäivystykseen Joensuussa (Tikkamäentie 16, J2-talon katutaso).
Firhun

Firhun ("Firhoun", 1885 – 25. kesäkuuta 1916 Andéramboukane) oli Iwellemmeden Kel Ataram -tuaregiliiton päällikkö. Hän taisteli ranskalaisia siirtomaavalloittajia vastaan 1900-luvun alussa nykyisten Malin ja Nigerin alueella.
Firhunin johtamat tuaregit antautuivat ranskalaisille Gaossa vuonna 1903. Kuivuudesta kärsineet paimentolaiset nousivat kapinaan kuultuaan Ranskan tappioista ensimmäisessä maailmansodassa. Firhun pidätettiin marraskuussa 1914 ja tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankilaan. Hänet armahdettiin vuonna 1916, minkä jälkeen hän ryhtyi johtamaan pyhää sotaa ranskalaisia vastaan. Tuaregit kärsivät tappioita Ménakassa ja Filinguéssa. Kel Ahaggar -tuaregiryhmän edustajat tappoivat Firhunin Andéramboukanessa.
Polvijärven sosiaali- ja terveysasema

Polvijärven sosiaali- ja terveysasema on pohjoiskarjalaisessa Polvijärven kunnassa sijaitseva julkisen palvelun terveysasema. Se on avoinna arkisin kello 8-16. Palvelujen tuottamisesta vastaa Pohjois-Karjalan hyvinvointialue (Siun sote). 
Historia.
Polvijärven uusi terveyskeskusrakennus on valmistunut vuonna 2010. Alkujaan Polvijärven yksikerroksinen, betonirunkoinen, tiiliverhoiltu terveyskeskus valmistui vuonna 1976.
Lux Æterna (elokuva)

Lux Æterna (tyyliteltynä LVX ÆTERNA) on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut kokeellinen taide-elokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Gaspar Noé. Se on metafiktiivinen draama, jossa Charlotte Gainsbourg ja Béatrice Dalle esiintyvät omina itseinään tekemässä elokuvaa noidista.
"Lux Æterna" sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 2019.
Klassikot (Hassisen koneen albumi)

Klassikot ovat Uuden aallon yhtyeen Hassisen koneen vuonna 2013 julkaistu kokoelma.
Puolan presidentinvaalit 2020

Puolan presidentinvaalit 2020 järjestettiin vuoden 2020 kesä–heinäkuussa. Vaalien ensimmäinen kierros järjestettiin sunnuntaina 28. kesäkuuta ja toinen kierros 12. heinäkuuta. Alun perin vaalien ensimmäinen kierros piti järjestää 10. toukokuuta, mutta koronaviruspandemian vuoksi vaaleja lykättiin.
Ensimmäisellä kierroksella istuva presidentti Andrzej Duda sai 43,5 prosenttia äänistä ja toiseksi eniten ääniä sai Rafał Trzaskowski 30,4 prosentilla. Toisella kierroksella Andrzej Duda sai 51 prosenttia äänistä, täten voittaen vaalit.
Tulokset.
! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;" | Ehdokas
! rowspan="2" style="text-align:left;" | Puolue
! colspan="2" | 1. kierros
! colspan="2" | 2. kierros
! width="75" | Ääniä
! width="30" | %
! width="75" | Ääniä
! width="30" | %
Lähde:
365 päivää

365 päivää (puol. "365 Dni") on puolalainen eroottinen draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa Puolan elokuvateattereissa helmikuussa 2020. Elokuva perustuu Blanka Lipińskan romaanitrilogiaan, ja sen ovat ohjanneet Barbara Białowąs ja Tomasz Mandes. "365 päivää" julkaistiin kesäkuussa 2020 Netflixissä, minkä seurauksena se sai kansainvälistä suosiota. Yleisömenestyksestä huolimatta kriitikot ovat tyrmänneet elokuvan.
Elokuvassa italialainen mafiapomo Massimo (Michele Morrone) kidnappaa puolalaisen nuoren naisen Lauran (Anna-Maria Sieklucka) vuodeksi, jotta tämä rakastuisi häneen. "365 päivää" sisältää lukuisia paljastavia seksikohtauksia. Helsingin Sanomat kuvailee elokuvaa ”pehmopornoa pursuavaksi”.
Vastaanotto.
"365 päivää" nousi kesällä 2020 yhdeksi Netflixin kansainvälisesti katsotuimmista elokuvista. Kesäkuun lopussa se oli Suomen Netflixin kolmanneksi katsotuin elokuva.
Kriitikot ovat sen sijaan tyrmänneet elokuvan. Erityisesti kritiikkiä on tullut heikosta vuorosanojen ilmaisemisesta ja väkivaltaisen seksin ihannoinnista.
"The Times" -lehden mukaan ”näin huonoa vuorosanojen lukemista ei olla nähty sitten "The Roomin"”. "Helsingin Sanomien" Irina Hasalan mielestä elokuvassa ”lauotaan uskomattoman kömpelöitä ja korneja vuorosanoja”. ”Läpikotaisin kamala, erittäin kyseenalainen, hetkittäin hulvaton”, kommentoi Variety.
Kefprotsiili

Kefprotsiili (C18H19SN3O5) on kefalosporiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö.
Kefprotsiilin propenyyliryhmällä esiintyy E,Z-isomeriaa ja E-isomeeri on vallitseva. Molemmat isomeeri ovat antibioottisesti tehokkaita. Kefprotsiili kuuluu niin sanottuihin toisen sukupolven kefalosporiineihin ja sen antibioottiset ominaisuudet perustuvat bakteerien soluseinän synteesin estoon. Lääkeaine on melko laajakirjoinen ja tehoaa useisiin grampositiivisiin ja gramnegatiivisiin bakteereihin. Teho on verrattavissa kefakloriin tai on hieman sitä parempi. Kefprotsiili annostellaan tablettina ja sitä voidaan käyttää muun muassa hengitystieinfektioiden, virtsatulehdusten ja ihoinfektioiden hoidossa.
Haittavaikutukset.
Kefprotsiili voi aiheuttaa haittavaikutuksinaan huonovointisuutta, oksentamista, ripulia, allergisia iho-oireita ja kandidiaasia.
Nurmeksen terveysasema

Nurmeksen terveysasema on pohjoiskarjalaisessa Nurmeksen kaupungissa sijaitseva julkisen palvelun terveysasema. Palvelujen tuottamisesta vastaa Pohjois-Karjalan sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä (Siun sote). 
Vuonna 2020 Nurmeksen valtuustossa on noussut keskusteltavaksi terveysasemarakennuksen uusimistarve lähivuosina. Nykyinen kaksikerroksinen punatiiliverhoiltu, Suunnittelukeskus Oy:n suunnittelema terveysasemarakennus on vuodelta 1975. Esimerkiksi terveysaseman vuodeosastoa on korjattu vuonna 1998.
Terveysasema on avoinna päivittäin kello 7-21. Arki-illat (kello 16-21) ja viikonloput on varattu vain päivystyspotilaille. Öisin Nurmeksesta voi hakeutua kiireellistä hoitoa tarvitessaan Pohjois-Karjalan keskussairaalan yhteispäivystykseen Joensuussa (Tikkamäentie 16, J2-talon katutaso).
Carl Henrik Rosenius

Carl Henrik Rosenius (24. elokuuta 1794 Viipuri – 6. tammikuuta 1855 Viipuri) oli suomalainen kauppaneuvos ja viipurilaisen kauppahuone "Rosenius &amp; Sesemannin" perustaja ja johtaja. Rosenius &amp; Sesemann oli 1800-luvulla yksi kolmesta merkittävästä viipurilaisesta kauppahuoneesta Hackman &amp; Co:n ja Paul Wahl &amp; Co:n ohella.
Roseniuksen vanhemmat olivat kauppias Johan Henrik Rosenius ja Agatha Johanna Giös. Hän toimi kauppakirjanpitäjänä ja oli 1820-luvulta alkaen Tanskan konsulina Viipurissa toimineen Johan Ignatiuksen (1749–1831) luottomiehenä. Rosenius vannoi porvarisvalan vuonna 1828 ja samana vuonna hän perusti Rosenius &amp; Sesemannin kauppahuoneen yhdessä Carl Sesemannin (1797–1865) kanssa. Kauppahuone harjoitti vähittäis- ja tukkukauppaa erikoistuen erityisesti vilja-, suola- ja sahatavarakauppaan. Vuonna 1840 kauppahuone omisti yhden fregatin ja yhden parkin. Vilja ostettiin Pietarista ja sitä myytiin sekä yksityisille että valtiolle.
Kauppahuone omisti Karttulan Savikosken sahan, Joroisten Liunan sahan, Mikkelin Läsäkosken sahan, Juvan Siikakosken sahan sekä Heinävedellä Kerman sahan ja Kytöojan sahan. Rosenius &amp; Sesemann oli 1830- ja 1840-luvulta alkaen Hackman &amp; Co:n rinnalla merkittävä sahatavaran viejä viennin kohdistuessa etupäässä Englantiin ja Ranskaan. 1850-luvulla Paul Wahl &amp; Co nousi sahatavaran viejänä näiden kauppahuoneiden rinnalle.
Rosenius sai kauppaneuvoksen arvon 1837 ja hänestä tuli Tanskan konsuli Viipurissa vuonna 1831 Johan Ignatiuksen kuoltua. Hän oli Viipurin kaupunginvanhimpien jäsenenä ja oli 1840-luvulla jäsenenä Saimaan kanavan rakennuskomiteassa ja talouskomiteassa. Krimin sodan aikana kauppahuoneet Rosenius &amp; Sesemann ja Hackman &amp; Co luovuttivat 1854 yhteisesti omistamansa höyryalus Viborgin laivaston käyttöön vuokraa vastaan, vuokratulot ohjattiin sodassa invalidisoituneiden matruusien tukemiseen. Carl Roseniuksen vanhemman kuoltua 1855 kauppahuoneen johtoon tuli hänen poikansa Carl Rosenius. Kauppahuone toimi aina vuonna 1885 tapahtuneeseen konkurssiin saakka.
Carl Henrik Rosenius oli naimisissa vuodesta 1828 Anna Schröderin kanssa.
Rafał Trzaskowski

Rafał Kazimierz Trzaskowski (s. 17. tammikuuta 1972 Varsova) on puolalainen poliitikko ja Varsovan nykyinen pormestari.
Tausta ja yksityiselämä.
Trzaskowski syntyi vuonna 1972. Hänen vanhempansa olivat Andrzej Trzaskowski ja Teresa Trzaskowska. Trzaskowski opiskeli kansainvälisiä suhteita ja englannin kieltä Varsovan yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1996. Vuotta aikaisemmin hän oli aloittanut työt englannin opettajana sekä tulkkina. Sittemmin hän alkoi myös opettaa yliopistoissa.
Vuodesta 2002 lähtien Trzaskowski on ollut naimissa Małgorzata Trzaskowskan kanssa. Parilla on kaksi lasta.
Poliittinen ura.
Hän toimi Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 2009–2013, hallinto- ja digitointiministerinä vuosina 2013–2014 sekä varaulkoministerinä vuosina 2014–2015. Hänet valittiin kansanedustajaksi Sejmiin vuonna 2015. Vuoden 2018 Puolan paikallisvaaleissa Trzaskowski valittiin Kansalaisfoorumin ehdokkaana Varsovan pormestariksi.
Trzaskowski asettui Kansalaisfoorumin ehdokkaaksi vuoden 2020 presidentinvaaleihin ja sai ensimmäisellä kierroksella toiseksi eniten ääniä. Täten hän eteni toiselle kierrokselle istuvan presidentin Andrzej Dudan vastaehdokkaaksi, mutta hävisi saaden noin 48,8 prosenttia äänistä.
Marraskuussa 2024 puolue valitsi Trzaskowski uudelleen presidentinvaaliehdokkaakseen vuoden 2025 vaaleissa. Trzaskowski pääsi toiselle kierrokselle, mutta kansallismielinen Karol Nawrocki voitti sen täpärästi 50,9 prosentin ääniosuudella.
Poliittisia kantoja.
Trzaskowskin katsotaan edustavan puolueensa progressiivisempaa päätyä. Hän edustaa myös sekularismia ja kielsi vuonna 2024 uskonnolliset symbolit Varsovan kaupungintalossa.
Liperin terveysasema

Liperin terveysasema on pohjoiskarjalaisessa Liperin kunnassa toimiva julkisen palvelun terveysasema. Palvelujen tuottamisesta vastaa Pohjois-Karjalan sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä (Siun sote). 
Liperin aiempi yksikerroksinen, tasakattoinen, punatiiliverhoiltu betonirunkoinen terveysasemarakennus oli vuodelta 1978. Vuonna 2012 se todettiin korjauskelvottomaksi, muun muassa rakenteet synnyttivät sisäilmaongelmia henkilöstölle. Tilalle rakennettiin vuonna 2016 valmistunut uusi terveysasemarakennus.
Terveysasema on avoinna arkisin kello 8-16. Muulloin Liperistä voi hakeutua kiireellistä hoitoa tarvitessaan Pohjois-Karjalan keskussairaalan yhteispäivystykseen Joensuussa (Tikkamäentie 16, J2-talon katutaso).
Mavis Staples

Mavis Staples (s. 10. heinäkuuta 1939 Chicago) on yhdysvaltalainen soul- ja gospellaulaja sekä The Staple Singers -yhtyeen jäsen. Hän liittyi 11-vuotiaana isänsä perustamaan Staple Singersiin, joka levytti useita gospelhittejä 1960-luvulla. Yhtye oli suosituimmillaan 1970-luvulla, jolloin Stax Recordsin julkaisema ”I'll Take You There” -single nousi Billboard Hot 100 -listan ykköseksi ja ”Respect Yourself” sijalle 12. Myöhemmällä urallaan Staples on levyttänyt muun muassa Bob Dylanin, Ry Cooderin sekä eteläafrikkalaisen Ladysmith Black Mambazon kanssa. Vuonna 2011 Staplesin "You Are Not Alone" voitti parhaan Americana-albumin Grammy-palkinnon.
Mavis Staples vieraili Imatra Big Band Festivalilla vuonna 2011.
Karl Adolf Hellén

Karl Adolf Hellén, vuodesta 1881 aateloituna "af Hellén" (1. marraskuuta 1823 Sahalahti – 27. lokakuuta 1881 Pietari) oli suomalainen juristi, Suomen passitoimiston päällikkö Pietarissa ja todellinen valtioneuvos.
Hellénin vanhemmat olivat Ulvilan kirkkoherra, teologian tohtori, valtiopäivämies Herman Hellén (1797–1871) ja Margareta Sofia Sacklén. Hän kävi Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1843. Hellén suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1851 ja suuremman kameraalitutkinnon 1852. Hän sai matkastipendin Venäjälle 1847–1850.
Hellén oli kenraalikuvernöörinkanslian ylimääräisenä virkamiehenä vuodesta 1850, Suomen senaatin ylimääräisenä kopistina 1852, kenraalikuvernöörinkanslian kopistina vuodesta 1852 ja Suomen kansalaisten oikeudenkäyntiavustajana Pietarissa vuodesta 1853. Hän toimi keisarin kanslian ja Suomen valtiosihteerinviraston kirjaajana vuodesta 1855, apulaistoimitussihteerinä vuodesta 1857 sekä toisena toimitussihteerinä vuodesta 1862. Hänestä tuli Suomen passitoimiston päällikkö 1866. Hellén toimi myös yliopiston vt. kanslerinsihteerinä 1856–1857 ja 1868–1880. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1870 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1874. Hellén aateloitiin 1881. Hän kuoli Pietarissa 1881 ja hänet haudattiin Anjalaan.
Karl Adolf Hellén oli naimisissa vuodesta 1855 Katarina Emilia Grönfeldtin (k. 1906) kanssa. Heidän poikansa Harald August af Hellén (1863–1916) oli Suomen senaatin oikeusosaston esittelijäsihteeri ja valtiopäivämies. Tytär Hedvig Elisabeth Antell oli kirjallisuuden ruotsintaja.
Oi-antifonit

Oi-antifonit ovat joulua edeltävien seitsemän iltajumalanpalveluksen antifonit. Latinankieliset antifonit on ajoitettu 700-luvulle.
Oi-antifonit on luettu tai laulettu kirkoissa 17–23. joulukuuta, jolloin siis iltajumalanpalveluksessa ("vesper") laulettavan Marian kiitosvirren antifoni alkaa sanalla ”Oi”: Oi ikuinen viisaus, Oi Adonai Herra, Oi Iisain juurivesa, Oi Daavidin avain, Oi päivänkoitto, Oi kansojen kuningas, Oi Immanuel.
Alkuperäisessä latinankielisessä antifonien sarjassa oi-sanaa seuraavat alkukirjaimet ovat ”sarcore”, ja jos se luetaan takaperin, lopusta alkuun, saadaan latinan sanat "ero cras" – ’olen huomenna’ tai ’aion olla huomenna’. Näin Immanuel, Jumala kanssamme, jota rukoillaan saapuvaksi, vastaa ”salaisella viestillä”: Olen kanssanne huomenna. Hän saapuu pian – jouluna!
Bình Giãn taistelu

Bình Giãn taistelu oli pääasiassa etelävietnamilaisten ja vietkongin joukkojen välillä käyty taistelu 28. joulukuuta 1964 – 1. tammikuuta 1965 Bình Giãn kylän hallinnasta nykyisessä Bà Rịa-Vũng Tàun maakunnassa. Taistelussa sai surmansa myös muutama yhdysvaltalainen sotilasneuvonantaja. 
Tausta.
Bình Giã on kylä tuolloisen Etelä-Vietnamin pääkaupunki Saigonin kaakkoispuolella silloisessa Phước Tuyn maakunnassa eli nykyisessä Bà Rịa-Vũng Tàun maakunnassa. Vuonna 1964 kylän asukasluku oli noin 6 000. Huomattava osa heistä oli Vietnamin jaon jälkeen vuonna 1954 saapuneita katolisia pakolaisia Pohjois-Vietnamista. Vuonna 1964 alueelle oli siirtynyt vietkongin 9. divisioonan joukkoja, jotka saivat täydennyksiä Pohjois-Vietnamista mereltä käsin.
Taistelu.
Taistelut Bình Giãssa alkoivat aamulla 28. joulukuuta 1964 vietkongin 9. divisioonan pataljoonan hyökätessä etelävietnamilaisten joukkojen puolustamaan Bình Giãan. Hyökkäys oli siihen asti vietkongin toteuttamista suurin. Vietkongin hyökkäyksen onnistuttua Etelä-Vietnam yritti vahvistaa joukkojaan alueella, mutta helikoptereilla saapuneet joukot väijytettiin laskeutumisalueella. Selvityneet pakenivat paikalliseen kirkkoon. Seuraavana päivänä Bình Giãn eteläpuolelle tuotiin lisää joukkoja edelleen helikoptereilla. Laskeutuminen onnistui tällä kertaa, mutta joukkojen tekemä hyökkäys vietkongin asemiin torjuttiin. Aamulla 30. joulukuuta paikalle saapui etelävietnamilaisen merijalkaväen joukkoja. Tällä kertaa etelävietnamilaisten onnistui vallata takaisin Bình Giãn kylä, mutta vain koska vietkongin joukot olivat jo vetäytyneet kohti koillista. Yöllä seurasi vielä vietkongin uusi hyökkäys, joka onnistuttiin lyömään takaisin.
31. joulukuuta merijalkaväki sai määräyksen hyökätä alas ammutulle helikopterille läheisellä kumipuuplantaasilla. Hyökkäävät joukot joutuivat vietkongin väijytykseen. Suurten tappioiden jälkeen joukkojen oli vetäydyttävä takaisin Bình Giãan. 1. tammikuuta paikalle saapui vahvistuksina maahanlaskujoukkoja, mutta vietkong oli jälleen jo vetäytynyt pois taistelualueelta.
Seuraukset.
Vietkong piti lehdistötilaisuuden 4. tammikuuta 1965. Vietkong julisti taistelun voitoksi ja ilmoitti 2 000:n etelävietnamilaisen ja 28:n amerikkalaisen saaneen surmansa. Lisäksi vietkongin mukaan 27 sotilasajoneuvoa ja 24 lentokonetta oltiin tuhottu. Etelävietnamilaisten oikeat tappiot olivat arviolta 200 ja heidän lisäkseen surmansa oli saanut 5 yhdysvaltalaista sotilasneuvonantajaa. Vietkongin tappiot olivat arviolta 250 kaatunutta. Taistelu oli herätys vietkongin taistelukyvykkyydestä. Sen joukot olivat hyvin koulutettuja ja aseistettuja. Taistelu oli myös esimerkki tulevista taisteluista, joissa sekoittui sissisota ja tyypillisempi sodankäynti.
Adina

Adina on heprealaislähtöinen etunimi, joka pohjautuu ’ihanuutta’ ja ’iloa’ merkitsevään Eden-nimeen. "Vanhassa testamentissa" Adina on miehennimi; Ensimmäisen aikakirjan mukaan kuningas Daavidin sotajoukkoihin kuului tämänniminen soturi. Eurooppalaisissa kulttuureissa Adina on – ilmeisesti latinan vaikutuksesta – omaksuttu naisen etunimeksi.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Adina on joulukuun 2024 loppuun mennessä ollut Suomessa etunimenä 717 naisella. Adinalla ei ole suomalaista, suomenruotsalaista eikä ortodoksista nimipäivää.
John Grönfeldt

Johan Fredrik (John) Grönfeldt (31. elokuuta 1826 Pori – 6. tammikuuta 1884 Pori) oli suomalainen Porissa vaikuttanut kauppias, sahanomistaja, laivanvarustaja ja kauppaneuvos (1875).
Grönfeldtin vanhemmat olivat porilainen kauppaneuvos Johan Grönfeldt (k. 1848) ja Fredrika Sofia Sourander. Hän pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella Helsingissä 1843. Grönfeldt aloitti lääketieteen opinnot mutta hän joutui lopettamaan opinnot ja palaamaan kotiinsa isänsä kuoltua 1848 ottaakseen hoitoonsa tämän liiketoimet. Grönfeeldt sai porvarinoikeudet vuonna 1850.
Grönfeldt omisti Sääkskosken vesisahan ja hänen laivansa liikennöivät sekä Itämerellä että sen ulkopuolella. Hän oli Porin merkittävimpiä puutavaran viejiä ja hän oli 1860-luvun puolivälissä Porin suurituloisin kauppias. Vuonna 1862 Grönfeldt oli mukana perustamassa Poriin Isosannan höyrysahaa ja 1880-luvun alussa hän oli puuhaamassa Turun ja Porin välistä yksityisrautatietä, jälkimmäinen hanke ei kuitenkaan toteutunut. 1870-luvun alussa hän hankki omistukseensa yhdessä kahden muun osakkaan kanssa 1850-luvulla perustetun Baijerilaisen olutpanimon. 
Grönfeldt oli Porin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana 1876 ja puheenjohtajana 1877–1882. Vuonna 1865 hän oli mukana hankkeessa rakentaa Poriin teatteritalo. Grönfeldt oli äitinsä Fredrikan kanssa perustamassa Poriin myös kaupungin iäkkäille ja turvattomille vallasnaisille tarkoitettua eläkelaitosta. Vuonna 1855 hän rakennutti Porin Etelärantaan Grönfeldtin talona tunnetun kaksikerroksisen uusrenessanssitalon asuintalokseen. Grönfeldtistä tuli Alankomaiden varakonsuli Porissa 1866.
John Grönfeldt oli naimisissa vuodesta 1852 Maria Elisabet Björkmanin (k. 1919) kanssa. Heidän poikiaan olivat porilainen kauppias John Wilhelm Grönfeldt (1853–1884) ja Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvos Gustaf Werner Grönfeldt (1862–1939).
John Malcolm Ludlow

John Malcolm Forbes Ludlow (1821–1911) oli englantilainen juristi, filantrooppi, sosiaalipoliitikko ja kirjailija. Hän oli kristillis-sosialistisen liikkeen johtomiehiä, Working mens college -nimisen työväenopiston perustajia 1851. Hän oli vuodesta 1875 työväen apukassoja (friendly societies) valvomaan asetetun valtion valvontatoimiston johtava virkamies. Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuuluu historiateoksia, muun muassa "British India, its races and its history" (1858) ja "The war of american independence" (1874). Hän oli "Christian Socialist" -lehden päätoimittaja.
Wildlife (elokuva)

Wildlife on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Paul Dano. Sen pääosia esittää Carey Mulligan ja Jake Gyllenhaal. Elokuva perustuu Richard Fordin romaaniin "Roihu".
"Wildlife" sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 20. tammikuuta 2018.