Vuorisaarna

Vuorisaarna on Raamatun kuvaama Jeesuksen tunnetuin saarna. Se on kirjattu Matteuksen evankeliumin lukuihin 5.–7. ja lyhyemmässä muodossa Luukkaan evankeliumiin 6. lukuun. Jotkut tutkijat ovat ajatelleet, että saarna on mahdollisesti pidetty Gennesaretinjärven pohjoispuolella sijaitsevalla vuorella, lähellä Kapernaumia. Jotkut tutkijat puolestaan ajattelevat, ettei saarnaa ole koskaan pidetty sellaisenaan kokonaisena, vaan että Matteuksen kirjoittaja on myöhemmin koonnut sen Jeesuksen opetuksista ja saarnoista, mihin Luukkaan kirjoittajan versio samasta saarnasta viittaisi.
Vuorisaarnan tunnetuimmat osat ovat "Isä meidän" -rukous (Matt. 6:9–13), opetukset "kaikki, minkä tahdotte ihmisten tekevän teille, tehkää te heille" (Matt. 7:12), "älkää tehkö pahalle vastarintaa – jos joku lyö sinua oikealle poskelle, käännä hänelle vasenkin" (Matt 5:39) ja "älkää tuomitko, ettei teitä tuomittaisi" (Matt. 7:1), sekä saarnan alkuosassa olevat lauseet, jotka alkavat sanoilla "Autuaita ovat...". Muita tunnettuja sitaatteja ovat muun muassa sellaiset vertaukset kuin "maan suola", "maailman valo", "helmiä sioille" ja "kaita tie". Vuorisaarnan mukaan Jeesusta voi tulkita juutalaisuuden uudistajaksi. Jokaisen opetuksensa säkeensä hän aloitti aina saarnan joka alkoi sanomalla: "Teille on opetettu..." jonka jälkeen hän jatkoi lauseella joka alkoi: "Mutta minä sanon teille...".
Saarnan konteksti on myös herättänyt keskustelua. Useat kristityt ajattelevat, että vuorisaarna on Jeesuksen kommentaario ("midrash") kymmeneen käskyyn. Joukko teologeja, kuten Albert Schweitzer, ovat korostaneet Jeesusta pikaisen maailmanlopun saarnaajana, ja selittäneet tällä seikalla monien Jeesuksen opetusten ehdottomuutta. Joidenkin mielestä vuorisaarna on kirjaimellisesti otettava ohje kristityille ja sen mukaan tulisi elää, kun taas joidenkin mielestä vuorisaarnan avulla Jeesus osoittaa kuinka syntisiä ihmiset ovat. Ohjeiden mukaan on käytännössä niin vaikea elää, että ihmiset ovat syntisiä ja pitäisi pyytää syntejään anteeksi.
Vuorisaarnan tulkintatavat.
1500-luvulla uskonpuhdistuksen aikaan Martin Luther tulkitsi vuorisaarnaa sellaisena sääntökokoelmana, joka ei sopinut yleiseksi säännöstöksi. Lutherin mukaan vuorisaarna ei kuitenkaan ollut yhteiskunnallisesti merkityksetön. Erityisesti kultainen sääntö on Lutherin tulkinnan mukaan tärkeä yhteiskunnallinen periaate. Lutherin mielestä vuorisaarnan opetukset koskettavat kaikkia ihmisiä ja sen säännöt ajavat ihmistä lähemmäksi Jumalaa.
Esimerkiksi baptisteilla on varsin konservatiivinen tulkinta vuorisaarnan opetuksista. Niitä tulisi noudattaa mahdollisimman kirjaimellisesti ja konkreettisella tavalla. 1960-luvulla Martin Luther King edusti tämänkaltaista tulkintaa. Useat väkivallattoman vastarinnan edustajat, kuten Leo Tolstoi ja Mahatma Gandhi kannattavat vuorisaarnan vaativaa ja ehdotonta etiikkaa.
Vuorisaarnaa on tulkittu ja tulkitaan edelleen monilla muillakin tavoilla. Joidenkin mielestä vuorisaarnan ohjeet ja säännöt on suunnattu vain pienelle kokonaan Jumalan palvelemiselle omistautuneelle joukolle, eli ohjeet ja säännöt eivät koske niin sanottuja tavallisia ihmisiä. Jotkut ajattelevat vuorisaarnan tarkoituksen olevan paljastaa ihmisten synnit, toiset taas pitävät vuorisaarnaa kutsuna uudenlaiseen mielialaan ja toisenlaiseen asenteeseen. Toisaalta voidaan ajatella vuorisaarnan kertovan ilosanomaa Jeesuksen armosta.