tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Soiniemi (Sysmä)

Soiniemi on kylä Sysmässä Päijät-Hämeen maakunnassa. Se sijaitsee niemellä Päijänteen itärannalla Judinsalonselän kohdalla. Kylän itäpuolitse kulkee seututie 612, jota pitkin pääsee pohjoiseen Luhangan kirkonkylään ja etelään Sysmän kirkonkylään. 
Historia.
Varhaisin maininta Soiniemestä on vuodelta 1539. Kylä mainitaan myös vuoden 1556 maakirjassa. Perimätiedon mukaan kylän ensimmäiset suvut asuttivat Soiniemen aluetta ennen 1500-lukua, sukuja Kurki ja Kärki (Kärki on nykyisin Kivelä). He ovat saapuneet veneillä Päijänteen länsipuolelta Vesilahdelta ja havaittuaan niemen ihanteelliseksi asuinpaikaksi päätyivät he rakensivat talonsa vierekkäin Kivelän mäelle, joka on nykyisen ravintola Kivilinnan läheistä aluetta. 
Varmuudella tiedetään, että Soiniemen kylässä oli 1500-luvun lopulle tultaessa kaikkiaan viisi kantatilaa. Kylässä suoritettiin isojako kaksi kertaa, 1800 ja 1891. Ensimmäinen isojako kumottiin ja kylä jaettiin uudelleen 1891.[2]
Kaarilahti

Kaarilahti () on kaupunginosa Pietarsaaressa. Kaarilahdessa sijaitsee teollisuusalue. Kaarilahdessa on rakentamiseen ja sisustamiseen liittyviä kauppoja.
Luutavuori

Luutavuori () on kaupunginosa Pietarsaaressa. Luutavuoressa sijaitsee teollisuusalue. Luutavuori rajoittuu lännessä Alholmintiehen, pohjoisessa Ristikarintiehen, idässä rautatienkatuun ja etelässä Luutavuorenkatuun.
Uusitie

Uusitie () on kaupunginosa Pietarsaaressa. Uusitiellä sijaitsee teollisuusalue. Uusitien pohjoispuolella on Itälä, itäpuolella Ruusasholma, eteläpuolella Kilisaari, ja länsipuolella Permo. Kaupunginosa on asemakaavassa osoitettu pääosin liike-, varasto- ja teollisuusrakennuksille ja osin asuin- ja puutarharakennuksille ja erillispientaloille.
Laukonkulma

Laukonkulma on Arthur af Hällströmin suunnittelema, vuonna 1901 valmistunut nelikerroksinen talo Tampereen Laukontorin länsireunalla (Laukontori 10). Se on torin nykyisistä rakennuksista vanhin. Kyseessä on arkkitehtuurin ja kaupunkikuvan kannalta merkittävä kohde, joka on suojeltu asemakaavalla.
Talon julkisivu on muurattu punatiilestä, mikä erottaa sen Laukontorin muista asuinrakennuksista. Tyyli on pääasiassa uusrenessanssia, mutta esimerkiksi rakennuksen kulmatornissa näkyy jo jugendin vaikutus. Af Hällströmin alkuperäisessä suunnitelmassa Laukonkulman rakennus levittäytyi myös Satamakadun varrelle, missä sijaitsi sen pisin julkisivu. Tällainen suunnitelma ei kuitenkaan toteutunut, vaan Satamakadun puolelle rakennettiin vain lyhyt päätyosa.
Vuonna 1901 af Hällström piirsi samantyylisen talon myös Laukonkulman naapuritontille (Laukontori 8), mutta tätä rakennusta ei koskaan tehty. Sen sijaan paikalle nousi Vihtori Heikkilän suunnittelema Laukonhelmi eli Nykäsen talo vuonna 1904.
Jean-Joseph de Mondonville

Jean-Joseph Cassanéa de Mondonville (25. joulukuuta 1711 – 8. lokakuuta 1772) oli ranskalainen viulisti ja säveltäjä. Hänen ensimmäinen opuksensa oli "Sonates" (1733, Pariisi). Vuonna 1734 hän esiintyi viulistina Concert spirituel -konserttisarjassa, minkä jälkeen hän sai paikan Concert de Lillestä. Vuonna 1739 Mondonville palasi Pariisiin, jossa hänestä tuli hovikappelin viulisti ja kamarimuusikko. Tässä työpaikassaan hän esiintyi arviolta sadassa konsertissa. Hän sai hovikappelissa arvot "sous-maître" (1740) ja "intendant" (1744).
Mondonvillen suuria motetteja esitettiin menestyksellä, ja myös hänen oopperansa tulivat aikanaan kohtalaisen tunnetuiksi. Jälkimmäisiin lukeutuvat "Le carnaval du Parnasse" (1749), "Titon et l'Aurore" (1753) ja "Thésée" (1765). Mondonvillen teosten esityspaikkoja olivat Pariisin ooppera, Concert spirituel ja Théâtre des petits-cabinets. Nykyään Mondonville tunnetaan parhaiten opuksista 3 ("Pièces de clavecin en sonates", 1734) ja 5'('Pièces de vlacein avec voix ou violon', 1748). Hänen johdantonsa opuksen 4 (1738) sonaatteihin on ensimmäinen harmonian tuottamista viululla koskeva manuaali.
EuroFloorball Challenge 2019

EuroFloorball Challenge 2019 on järjestyksessään neljäs salibandyn EuroFloorball Challenge -kilpailu. Se järjestetään Ranskan Besançonissa elokuussa. Turnauksen voittajat pääsevät mukaan vuoden 2020 EuroFloorball Cupiin.
Joukkueet.
Miehet:
Naiset:
Ottelut.
Naiset.
Alkusarja
Finaali
Eero Sysikumpu

Eero Sysikumpu, vuoteen 1935 "Engberg" (24. joulukuuta 1915 Tampere – 21. tammikuuta 2008 Ruovesi) oli suomalainen Ruovedellä asunut taidemaalari. Hänen isänsä oli taidemaalari Gabriel Engberg ja hän oli syntynyt Tampereella ja varttui siellä. 
Sodan aikana Sysikumpu toimi luutnanttina kenraali A. O. Pajarin adjutanttina. Sysikumpu ylennettiin myöhemmin majuriksi. Sysikumpu ehdittiin uutisoida kaatuneeksi sodassa vuonna 1941 ja haudata Tampereelle sankarihautaan, kunnes virhe hautajaispäivänä vainajan nimessä havaittiin. 
Eero Sysikummun 100-vuotisjuhlanäyttely pidettiin 14.9. – 3.10.2015 Ruoveden kirjastossa.
Aira Niemi-Pynttäri

Aira Alisa Niemi-Pynttäri (15. kesäkuuta 1924 Alajärvi – 29. tammikuuta 2011 Alajärvi) oli suomalainen taidemaalari.
Alajärven Pynttäristä kotoisin ollut Aira Niemi-Pynttäri opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1946–1949 ja sen jälkeen Suomen Taideakatemian koulussa 1950–1951. Hän osallistui 1950-luvun alussa Suomen taiteilijaseuran opintomatkoihin Venetsian biennaaliin ja Milanon triennaaliin ja opiskeli vielä Pariisissa Académie de la Grande Chaumiéressa vuonna 1958. 
Niemi-Pynttäri teki 1950-luvulla isoja Lappi-aiheisia maalauksia. 1960-luvulla hän matkusteli ulkomailla muun muassa Siperiassa ja Kaukasuksella Neuvostolliton alueella, Italiassa ja Egyptissä. Tällä kaudella syntyi maalaussarja "Seitsemän retkeä itään". 1970-luvulla Niemi-Pynttäri keskittyi kuvaamaan Suomen maaseudulla käynnissä ollutta murrosta ja maaltapaon vaikutuksia "Tuhoutunut maailmankuva"-aiheisissa maalauksissa. 1980-luvulla hän hankki ateljeekodikseen Ruovedeltä Pajuskylän lakkautetun kyläkoulun, jossa oleskeli pitkiä aikoja ja teki pitkään heinäaiheisia maalauksia. Viimeksi hän haki maalauksiinsa aiheet Suomen historiasta sekä vanhojen kirjeiden ja kirjojen kautta omasta lapsuudestaan ja juuristaan. 
Niemi-Pynttärin teoksia on yksityiskokoelmissa ja museoiden kokoelmissa sekä muun muassa Alajärven, Alavuden, Joensuun, Kokkolan, Seinäjoen ja Tampereen kaupunkien kokoelmissa. Hän osallistui yhteisnäyttelyihin vuodesta 1957 alkaen ja piti yksityisnäyttelyitä vuodesta 1962 alkaen. Ulkomailla hän osallistui vierasnäyttelyihin Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Britanniassa. Niemi-Pynttäri asui ja kuoli Alajärvellä ja hänet on haudattu Alajärven vanhalle hautausmaalle.
Arvo Pyhäluoto

Arvo Johannes Pyhäluoto (20. huhtikuuta 1923 Utajärvi – 30. maaliskuuta 2005 Oulu) oli insinööri ja opetusneuvos, joka toimi Kainuun keskusammattikoulun rehtorina. 
Arvo Pyhäluodon vanhemmat olivat suntio Johan Herman Pyhäluoto ja Saimi Elisabeth Paavola ja puoliso vuodesta 1952 puutarhaopettaja Maire Maria Vyyryläinen. Pyhäluoto kävin ensin Oulussa VR:n konepajakoulun, josta hän valmistui veturinlämmittäjäksi, ja suoritti sitten teknillisen koulun Oulussa 1947 ja teknillisen opiston Turussa 1952. Ammattikoulunopettajaksi hän valmistui Hämeenlinnan opettajaopistosta 1962. Pyhäluoto työskenteli Vaalan Jylhämän voimalaitoksen työmaalla, Ruona ja Raahe -yhtiöiden toimistopäällikkönä ja käyttöinsinöörinä 1952–1955, TVH:n Oulun piirin koneinsinöörinä 1955–1960, Kajaanin ammattikoulun rehtorina 1960–1962 ja Kainuun keskusammattikoulun rehtorina vuodesta 1962. Opetusneuvoksen arvonimen hän sai 1982. Pyhäluoto oli myös sosiaaliministeriön alainen paineastiatarkastaja 1956–1964 ja merenkulkuhallituksen nimeämä alusten rungon tarkastaja vuodesta 1963. Hän oli Kainuun sotaveteraanipiirin puheenjohtaja 1988–1998.
Salibandyn miesten Suomen Cup 2019–2020

Miesten TEHO Sport Suomen Cupin kausi 2019–2020 on järjestyksessään Suomen Cupin 31. kausi. Suomen Cup pelataan kaudella 2019–2020 IFF:n peliaika- ja pelaajamääräkokeilujen vuoksi 3x15 minuutin peliajalla ja ottelupöytäkirjaan saa merkitä vain 17 pelaajaa. Kaikki liiga- ja divarijoukkueet osallistuvat Suomen Cupiin.
1.–3. kierrokset.
Ensimmäiset kierrokset pelataan alueellisesti neljällä alueella. Kierroksilla mukaan tulevat portaittain 2.–6. divisioonien joukkueet.
Etelä.
Esikarsinta
IBK Tarkkanen ja PorsKi jatkoon.
SC-RR ja SK General jatkoon.
1. kierros
KD II ja MäNMKY jatkoon.
Veijarit ja ToTe jatkoon.
2. kierros
VSS ja S.S. Storm jatkoon.
MäNMKY ja Rangers II jatkoon.
3. kierros
Itä.
1. kierros
MäVi Akatemia ja StU jatkoon.
BBU ja RT Dynamo jatkoon.
2. kierros
Löysätempo ja StU jatkoon.
Kosken Dynamo ja SBS Hamina jatkoon.
Pisaba ja VarTa jatkoon.
Kaiku ja BBU jatkoon.
Rökäletappio ja FBI jatkoon.
3. kierros
Länsi.
1. kierros
Urho ja FCN jatkoon
Riemu ja Bullets jatkoon
KaPa-65 1 ja TPS 3 jatkoon.
2. kierros
SR IV ja MSM jatkoon.
SBS Rupu ja LaJy jatkoon.
TEAM LSM ja Satabandy jatkoon.
SCU ja TPS 3 jatkoon.
3. kierros
Pohjoinen.
1. kierros
&lt;br&gt;Lohko A
&lt;br&gt;31.8. Zemppi Areena, Kempele
Lohko B
&lt;br&gt;31.8. Putaanhalli, Tornio
Lohko C
&lt;br&gt;1.9. KitinVapari, Kannus
2. kierros
SBT Suola ja SSRA jatkoon.
Papas ja Merikoski SBT jatkoon.
Lohko F
&lt;br&gt;15.9. Nallisport, Oulu
SB Paapat ja AV jatkoon.
ISB/Team Atria ja SB Vaasa jatkoon.
Lohko I
&lt;br&gt;14.9. Seinäjoen Urheilutalo
3. kierros
Finaali.
Aluefinaali.
Pohjoinen
Sigrid Aminoff

Sigrid Aminoff o.s. "Oxenstierna" (1904–1994) oli ruotsalainen kreivitär ja taidemaalari, joka asui Suomessa vuosina 1933–1952, ensin Pekkalan kartanossa Ruovedellä ja sitten vuodesta 1940 Wiikin talossa Someron Hirsjärvellä.
Aminoff opiskeli Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa ja teki pitkiä matkoja Afrikkaan, Italiaan ja Ranskaan. Hän maalasi impressionistisella tekniikalla maisemia, asetelmia ja muotokuvia. Aminoff kokeili myös pointillistista ja informalistista maalaustapaa. Viimeksi hän asui Tukholmassa, jossa hänellä oli ateljee Djurgårdenissa sekä kesäpaikka Skånessa.
Formula 2 Unkarin Grand Prix 2019

Formula 2 Unkarin Grand Prix 2019 oli Formula 2 -kauden 2019 kahdeksas osakilpailu, joka ajettiin 3.–4. elokuuta Hungaroringin moottoriradalla Mogyoródissa Unkarissa.
Formula 3 Unkarin Grand Prix 2019

Formula 3 Unkarin Grand Prix 2019 oli Formula 3 -kauden 2019 viides osakilpailu, joka ajettiin 3.–4. elokuuta Hungaroringin moottoriradalla Mogyoródissa Unkarissa.
Neulafagonia

Neulafagonia ("Fagonia cretica") on mehikorvakasvien heimoon kuuluvan fagonioiden kuivakkokasvisuvun kasvi, jota kasvaa Välimeren ympäristössä yleisesti joutomailla ja hiekkaisilla rannoilla.
Kuvaus.
Varret ja lehdet.
Neulafagonian 10–40 senttimetriä pitkät haarovat varret suikertavat maassa. Varsissa on alas päin suuntautuneita kaarevia piikkejä. Sen vastakkaisissa lehdissä on kolme suikeaa lehdykkää. Lehtien koko on 5–15 millimetriä.
Kukat.
Neulafagonia kukkii maaliskuusta kesäkuuhun. Kukat ovat yksittäin noin 10 millimetriä halkaisijaltaan. Kukkien teriössä on viisi sinipunaista kehälehteä, joiden kärjet ovat pyöreät.
Levinneisyys.
Neulafagonia kasvaa yleisenä Välimeren ympäristössä Pyreneiden niemimaalla, Italiassa ja Balkanin niemimaalla, Baleaareilla, Maltalla, Sardiniassa, Sisiliassa, Kyproksessa, Pohjois-Afrikassa Egyptistä Marokkoon ja Kanariansaarilla. Rannikkoalueilla ja kuivilla paikoilla: joutomailla, kivimuureilla, tienvarsilla sekä muilla kivisillä ja hiekkaisilla alueilla.
Formula 2 -kausi 2019

Formula 2 -kausi 2019 oli FIA Formula 2 Championship -sarjan kolmas kausi.
Tapahtumia.
Belgiassa Span kilpailussa Anthoine Hubert kuoli ja Juan Manuel Correa loukkaantui vakavasti onnettomuudessa, jossa oli osallisena monta autoa.
Mestaruuspisteet.
Pisteet jaettiin lauantain pitkän kilpailun kymmenen parhaan joukkoon sijoittuneille kuljettajille ja kahdeksalle parhaalle sunnuntain sprinttikisassa. Lauantain pitkään kilpailuun paalupaikalle ajanut kuljettaja palkittiin neljällä pisteellä. Nopeimman kierroksen ajanut kuljettaja sai kaksi pistettä, mikäli hän on ajanut 90 % kisakierroksista ja sijoittunut kymmenen parhaan joukkoon lopputuloksissa. Sprinttikisaan paalupaikan ottanut kuljettaja ei saanut ylimääräisiä pisteitä.
Televisiointi.
Suomessa F2-kilpailut esitti kaudella 2019 maksutelevisiokanava C More Max.
Jukka Marttala

Jukka Marttala (s. 31. toukokuuta 1973) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija ja pelinjohtaja. Vuosina 1992–2011 Marttala pelasi Superpesiksessä 308 runkosarjaottelua Seinäjoen Maila-Jussien, Jyväskylän Kirin, Nurmon Jymyn, Koskenkorvan Urheilijoiden ja Ulvilan Pesä-Veikkojen joukkueissa.
Pelaajauransa jälkeen Marttala toimi miesten Ykköspesiksessä UPV:n pelinjohtajana kausina 2008–2009 ja sekä Superpesiksessä Koskenkorvan Urheilijoiden pelinjohtajana kaudella 2012.
Marttala on toiminut superpesisjoukkue Seinäjoen JymyJussien toimitusjohtajana 2012-2021. Marttala toimii nykyään Seinäjoen Maila-Jussien Toiminnanjohtajana sekä Superpesiksessä syöttötuomarina
Pieni Majaslampi

Pieni Majaslampi () on noin hehtaarin laajuinen korpijärvi Nuuksion kansallispuistossa luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Velskolan kaupunginosassa. Sen naapurijärviä ovat Iso Majaslampi etelässä ja Pöksynhaara lännessä. Saarijärvi sijaitsee puolisen kilometriä Pienestä Majaslammesta pohjoiseen. Pienen Majaslammen itäpuolella on Espoon korkein kohta eli Mustakorvenkallio. Helsingin kantakaupunki sijaitsee noin 25 kilometriä Pienestä Majaslammesta kaakkoon.
Pienestä Majaslammesta käytetään myös nimeä Pikku Majaslampi.
Pöksynhaara

Pöksynhaara on noin kolmen hehtaarin laajuinen korpijärvi Nuuksion kansallispuistossa Espoon ja Vihdin rajalla. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Espoon osalta Velskolan kaupunginosassa. Sen naapurijärviä ovat Iso Majaslampi ja Pieni Majaslampi idässä. Saarijärvi sijaitsee noin kilometrin Pöksynhaarasta koilliseen ja Suolikas aivan Pöksynhaaran pohjoispuolella. Pöksynhaaran eteläpuolella sijaitsee Pikku Pöksynhaara -niminen lampi.
Pöksynhaaran rannat ovat osin soisia, osin kallioisia.
Vanhin tieto Pöksynhaara-nimestä on 1830-luvulta. Järvi on tunnettu myös nimillä Mustalampi ja Mustajärvi.
Ossi Viljanen

Ossi Viljanen (s. 15. kesäkuuta 1977) on suomalainen yritysjohtaja, pelaajauransa lopettanut pesäpalloilija sekä nykyinen pesäpallon taustavaikuttaja. 
Viljanen on toiminut kesäkuusta 2019 lähtien Sopimusvalmistuksen liiketoimintajohtajana sekä EP Ikkunalasin toimitusjohtajana. Vuodesta 2007 lähtien Viljanen on toiminut Pohjanmaan Rakennuspelti Oy:n toimitusjohtajana. Ennen uraansa yritysjohtajana, Viljanen työskenteli 12 vuoden ajan ravintola-alalla edeten kokin tehtävistä esimiestehtäviin ja osakkaaksi.
Pesäpallon parissa Viljanen pelasi vuosina 1995–2012 pääasiassa Ykköspesiksessä ja Suomensarjassa Nurmon Jymyn riveissä. Lisäksi hän on edustanut Peräseinäjoen Toivetta, Vähänkyrön Viestiä, Ylistaron Kilpa-Veljiä sekä Kylävuoren Kaikua. Nykyisin Viljanen toimii Seinäjoen JymyJussien puheenjohtajana
 sekä Pesäpalloliiton johtokunnan jäsenenä.
Viljanen on toiminut vuodesta 2018 lähtien Seinäjoen Yrittäjien puheenjohtajana.
Jennifer Koh

Jennifer Koh (s. 8. lokakuuta 1976 Glen Ellyn, Illinois) on yhdysvaltalainen viulisti. Hän syntyi Chicagossa korealaisille vanhemmille ja sai instrumentikseen viulun sattuman kaupalla, sillä Suzuki-menetelmää käyttäneessä opetusohjelmassa oli jäljellä paikka ainoastaan viuluoppilaalle. Koh debytoi Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa 11-vuotiaana. Hän on esittänyt lukuisia uusia teoksia; hänen kantaesittämiään teoksia ovat säveltäneet muiden muassa Kaija Saariaho, Esa-Pekka Salonen, Lera Auerbach ja John Zorn. Kohin ohjelmistoon kuuluu myös monien vanhempien säveltäjien, kuten Johann Sebastian Bachin teoksia.
Koh sai kandidaatin arvon englanninkielisessä kirjallisuudessa Oberlin Collegesta ja suoritti Oberlin Conservatory of Musicissa musiikkiopintoja, joita jatkoi Curtis Institute of Musicissa, jossa työskenteli muiden muassa Jaime Laredon ja Felix Galimirin kanssa. Vuonna 1994 hän sai jaetun hopeamitalin kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa; kultamitalia ei tuolloin myönnetty. Samana vuonna Koh voitti Concert Artists Guildin kilpailun, ja vuonna 1995 hän sai Avery Fisher -urastipendin.
Koh teki Carnegie Hall -debyyttinsä marraskuussa 1995; ohjelmistoon kuului teoksia Bachilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Eugène Ysaÿelta ja César Franckilta.
Koh on soittanut solistina Yhdysvalloissa muiden muassa New Yorkin, Clevelandin, Baltimoren, Los Angelesin ja St. Louisin suurten orkesterien kanssa sekä ulkomailla Tšekin filharmonikkojen ja Moskovan valtion sinfoniaorkesterin kanssa. Clevelandin orkesterin kanssa hän debytoi Gian-Carlo Menottin viulukonserton esityksellä vuonna 2003. Muihin merkittävää kansainvälistä arvostusta tuottaneisiin esiintymisiin on lukeutunut Carl Nielsenin viulukonserton tulkinta Singaporen sinfoniaorkesterin kanssa helmikuussa 2005.
Kamarimusiikissa Kohin yhteistyökumppaneita ovat olleet hänen miehensä, pianisti Benjamin Hochman sekä viulisti Jaime Laredo, sellisti Christian Poltéra ja pianisti Reiko Uchida.
Kesällä 2019 Koh oli Porvoon Suvisoitto -tapahtuman tähtenä. Suomalainen taidemusiikki on hänelle tuttua muidenkin kuin nykysäveltäjien osalta, sillä hän on esimerkiksi levyttänyt Uuno Klamin viulukonserton. Hän on tehnyt muitakin levytyksiä useille suurille levy-yhtiöille, joihin ovat kuuluneet Cedille, Telarc ja BIS. Säveltäjiä, joiden tuotantoa Koh on levyttänyt, ovat olleet myös muiden muassa Bach, Max Reger, Robert Schumann, Richard Barth ja Saariaho.
SHL-kausi 2013–2014

SHL-kausi 2013–2014 oli SHL:n historian 39. kausi. Kausi alkoi syyskuussa 2013 ja päättyi maaliskuussa 2014. Pudotuspeleihin pääsi kymmenen parasta joukkuetta. Runkosarjan kaksi viimeistä karsivat joutumisesta HockeyAllsvenskaniin.
Runkosarjan sarjataulukon voitti Skellefteå AIK 111 pisteellä. Skellefteå selviytyi pudotuspelien jälkeen SHL:n mestariksi seurahistoriansa kolmannen kerran voittaen Färjestad BK:n finaalisarjassa 4–0.
Runkosarjan pistepörssin voitti Linköpings HC:n Pär Arlbrandt tehoilla 26+45=71. Pudotuspelien pistekuninkuuden vei Skellefteå AIK:n Joakim Lindström saldolla 6+12=18.
Open Sans

Open Sans on Steve Mattesonin suunnittelema humanistinen sans-serif-kirjaintyyppi. Google julkaisi sen vuonna 2011. Open Sans on suunniteltu erityisesti verkko- ja mobiilikäyttöä varten, ja se on vapaasti käytettävissä verkkosivuilla. Open Sans on yksi Google Fonts -palvelun suosituimmista kirjaintyypeistä. Open Sans sisältää 897 merkkiä, mukaan lukien latinalaisen, laajennetun latinalaisen, kreikkalaisen ja kyrillisen kirjaimiston.
Ilja Antonov

Ilja Antonov (s. 5. joulukuuta 1992 Tallinna, Viro) on virolainen jalkapalloilija, joka edustaa FC Ararat-Armenia Jerevania. Hän pelaa keskikenttäpelaajana. Antonov on edustanut Viron maajoukkuetta vuodesta 2012. Hänen pelinumeronsa on 67.
Ura.
Antonov siirtyi FC Ararat Tallinnin riveihin vuonna 2008. Seuraavalla kaudella Antonov edusti Kiviõli Irbisia. Hän siirtyi Puuma Tallinniin kaudeksi 2010-11. Puuman paidassa Antonov teki kaudella 2010-11 24 maalia. Kaudella 2017-18 Antonov pelasi Rudar Velenjen paidassa. Antonov teki 24. kesäkuuta 2019 sopimuksen Ararat-Armenian kanssa.
Otto Ehrich

Otto Johannes Julius Max Ehrich (6. kesäkuuta 1897 Birnbaum, Posenin provinssi, Saksan keisarikunta [nyk. Międzychód, Puola] – 26. marraskuuta 1988 Lindenberg im Allgäu, Saksan liittotasavalta) oli saksalainen liikemies ja taiteilija, joka asui Suomessa 1930–1940-luvulla.
Otto Ehrich osallistui vapaaehtoisena ensimmäiseen maailmansotaan. Hän palveli hävittäjälentäjänä Manfred von Richthofenin eli Punaisen paronin joukoissa ja lennonopettajana Ottomaanien valtakunnassa. Sodan jälkeen hän toimi asekauppiaana ystävänsä Willi Daugsin kanssa. Suomesta tuli heille tärkeä asiakas, ja Ehrich ja Daugs siirtyivät Saksasta Suomeen vuonna 1935, mahdollisesti kansallissosialistien takia. Vuonna 1938 he ostivat enemmistön Tikkakosken asetehtaasta sekä Ergo-laivanvarustamon.
Otto Ehrich avioitui vuonna 1938 ruotsalaisen Karin Wennerholmin (o.s. Sundberg) kanssa. Liitto alkoi skandaalinomaisesti, sillä Wennerholm hylkäsi aviomiehensä ja kaksi lastaan. Ehrich rakennutti 1930-luvun lopulla Kulosaareen suurehkon kivitalon Villa Ehrichin, jonka asuinpinta-ala on 300 m²; hän suunnitteli rakennuksen yhdessä arkkitehti Otto Firlen kanssa. Toisen maailmansodan aikana Ehrich ja Daugs rikastuivat asekaupoilla.
Jatkosodan loppuvaiheessa, kesäkuussa 1944 Ehrich perheineen ja Daugs pakenivat Ruotsiin, koska he pelkäsivät, että saksalaisina heidät luovutettaisiin Neuvostoliittoon. Sodan jälkeen heidän Suomeen jäänyt omaisuutensa takavarikoitiin ja luovutettiin Neuvostoliitolle.
Ehrich asui jonkin aikaa Ruotsissa, muutti sitten Sveitsiin, Saksaan, Espanjaan ja Italiaan ja asui vuodesta 1981 jälleen Saksassa. ”Vaellusvuosiensa” aikana hän omistautui maalaustaiteelle, jota hän opiskeli Karl Schmidt-Rottluffin johdolla. Hänen tyyliään on luonnehdittu ekspressionistiseksi realismiksi, ja hän maalasi maisemia ja asetelmia. Hän vietti kesänsä Skånessa, ja hänet on haudattu sinne.
Otto Ehrichin poika Hans Ehrich (s. 1942) on tunnettu ruotsalainen muotoilija.
Andrei Karejev

Andrei Karejev (s. 19. marraskuuta 1994 Novokuznetsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa KHL-joukkue HK Vitjazissa.
Pelaajaura.
Karejev on pelannut KHL:ää Metallurg Novokuznetskin paidassa vuosina 2014–2016. Loppukauden 2016–2017 Karejev pelasi Neftehimik Niznekamskin paidassa.
Kaudeksi 2017–2018 Karejev siirtyi KHL-joukkue Salavat Julajev Ufan riveihin. Kaudella 2018–2019 Karejev pelasi seurassa 17 ottelua torjuntaprosentilla 92,6 ja päästettyjen maalien keskiarvolla 2,33. Karejev on valittu KHL:n viikon maalivahdiksi kahdesti urallaan.
Toukokuussa 2020 Karejev solmi sopimuksen SM-liigajoukkue Turun Palloseuran kanssa. Hän pelasi TPS:ssä kaksi kautta. Kauden 2021–2022 jälkeen hän siirtyi takaisin KHL-seura Salavat Julajev Ufaan.
Luca Pellegrini

Luca Pellegrini voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Niko Halttunen

Niko Halttunen (s. 13. huhtikuuta 1975 Helsinki, Suomi) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi oikeana laitahyökkääjänä. Jääkiekon SM-liigassa hän pelasi urallaan yhteensä 190 ottelua ja teki niissä tehopisteet 17+18=35. Halttunen voitti Suomen mestaruuden vuosina 1996 ja 1997 pelatessaan Jokereissa. Elitserienissä hän pelasi 15 ottelua, joissa keräsi kolme syöttöpistettä.
Lindskogin talo

Lindskogin talo on kauppaneuvos Adolph Lindskogin vuonna 1797 rakennuttama rakennus Pietarsaaressa Isonkadun varressa. Suunnittelijasta ja rakennsmestarista ei ole säilynyt tietoa, mutta muotokieli viittaa Jacob Rijfiin. Suullisen perimätiedon mukaan muurarimestarina toimi Erik Olander. Empiretyylinen siipirakennus purettiin 1980-luvulla.
Lindskogin talo oli ainoa palaneella alueella säilynyt talo, joka kunnostettiin palon jälkeen. Rakennus on Pietarsaaren ensimmäinen muinaismuistolailla suojeltu rakennus 1972.
Arthur af Hällström

Nils Arthur Gabriel af Hällström (6. joulukuuta 1867 Lempäälä – 20. tammikuuta 1933 Tampere) oli suomalainen arkkitehti.
Opinnot ja työura.
Af Hällström valmistui rakennusmestariksi Tampereen teollisuuskoulun rakennus- ja myllyosastolta 1888. Hän teki valtion stipendin turvin useampivuotisen opintomatkan Saksaan ja Itävälta-Unkariin ja suoritti arkkitehtitutkinnon Budapestissa 1894. Opintojensa jälkeen, vuonna 1895, hän perusti rakennustoimiston Tampereelle. Toimisto sijaitsi aluksi Selinin talossa. Vuodenvaihteessa 1896–1897 se muutti vastavalmistuneeseen Hällströmin palatsiin, joka sijaitsi Hämeenkatu 10:ssä. Af Hällström suunnitteli talon itse, ja se oli hänen piirtämistään rakennuksista merkittävin. Palatsi tuhoutui vuoden 1918 sodassa.
Af Hällström toimi myös tehtailijana. Hän kuului konepaja Sommers, af Hällström &amp; Waldensin sekä panimoyritys Pyynikki Oy:n perustajajäseniin. Lisäksi hän oli mukana perustamassa Tampereen Osake-Pankkia. Af Hällström oli Tampereella useissa kunnallisissa luottamustehtävissä muun muassa rahatoimikamarin ja useiden kunnallisten lautakuntien jäsenenä. Hän toimi myös kymmenisen vuotta kaupungin kiinteistöjen ja irtaimistojen arviomiehenä.
Vuonna 1911 af Hällström muutti Helsinkiin. Hänellä oli siellä arkkitehtitoimisto, ja hän toimi jonkin aikaa myös huonekalualalla. Vuonna 1919 hänet nimitettiin rautatiehallituksen ylimääräiseksi arkkitehdiksi. Palattuaan Tampereelle vuonna 1920 hän ryhtyi vuonna 1925 Paasikosken Puuteollisuus Oy:n toimitusjohtajaksi ja jatkoi tässä tehtävässä vuoteen 1932 asti, jolloin yhtiön toiminta päättyi. Af Hällström asui viimeksi Lempäälän Höytämönjärvellä omistamallaan metsätilalla.
Suunnittelutyöt Tampereella.
Af Hällströmin Tampereelle piirtämät rakennukset edustivat pääasiassa uusrenessanssia. Tampereen arkkitehtuuria tutkineen Paula Kivisen mukaan Satakunnankatu 21:een vuonna 1902 tehty liike- ja asuintalo oli af Hällströmin töistä jugendhenkisin. Rakennus on purettu. 
Perhe.
Arthur af Hällström kuului af Hällströmin sukuun. Hän oli Kukkolan kartanon omistajien Gustav Wilhelm af Hällströmin (1833–1922) ja Josefina Sofia af Hällströmin (o.s. Faller, 1832–1902) poika. Hänen veljiään olivat lääketieteen lisensiaatti Ernst af Hällström (1863–1931) ja maanmittausinsinööri Gunnar af Hällström (1874–1920). 
Af Hällström solmi avioliiton serkkunsa Natalia Lovisa Karstenin (1875–1951) kanssa. Heille syntyi kaksi poikaa, Raoul ja Roland.
Johdinsarja

Johdinsarja on joukko yhteen niputettuja sähköä tai signaalia kuljettavia johtimia. Määrämittaisissa johtimissa on usein myös liittimet valmiina. Johtimet on kiinnitetty nipuksi esimerkiksi kutistesukalla. 
Johdinsarjoja käytetään varsinkin liukuhihnatuotannossa. Tyypillinen johdinsarjan käyttö on auton liukuhihnavalmistus. Johdinsarjat valmistetaan ennakkoon ja asennetaan kokonaisena kokoonpanovaiheessa yksittäisten johtojen sijaan.
Larry Wilson

Lawrence Wilson (23. lokakuuta 1930 Kincardine, Ontario, Kanada – 16. elokuuta 1979 Queensbury, New York, Yhdysvallat) oli kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Wilson voitti Stanley Cupin NHL-kaudella 1949–1950 Detroit Red Wingsin riveissä, jolloin hän pelasi runkosarjassa yhden ja pudotuspeleissä neljä ottelua.
Hopeamalawintonkija

Hopeamalawintonkija ("Lethrinops argenteus") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Ernst Ahl kuvasi lajin tieteelle vuonna 1926.
Koko ja ulkonäkö.
Hopeamalawintonkijan suurin tavattu pituus on 19 senttimetriä.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Laji elää makeissa, trooppisissa vesissä. Hopeamalawintonkijaa on tavattu Malawista, jossa se elää kotoperäisenä Njassajärvessä. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Pronssitonkija

Pronssitonkija ("Satanoperca jurupari") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji, joka soveltuu akvaariossa pitoon. Johann Jakob Heckel kuvasi lajin tieteelle vuonna 1840.
Koko ja ulkonäkö.
Pronssitonkijan pituus on aikuisena 15–25 senttimetriä. Koiras on naarasta hoikempi.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Laji elää trooppisissa, 24–28 asteen lämpimissä vesissä. Pronssitonkijaa on tavattu villinä Brasiliasta ja Guyanasta.
Ravinto ja elintavat.
Pronssitonkijalle voi antaa akvaariossa liha- sekä kasvisravintoa. Sen akvaarion tilavuus tulisi olla vähintään 400 litraa. Pronssitonkija on suuhautoja, molemmat vanhemmat osallistuvat hautomiseen.
Henrik Hetta

Henrik Hetta (s. 17. elokuuta 1989 Strömsund, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hetta on pelannut ammattilaistasolla vuodesta 2007 lähtien. Hän laukoo vasemmalta.
Ura.
Hetta debytoi SHL:ssä kaudella 2015-16. Hän toimi heti ensimmäisellä SHL-kaudellaan Malmön kapteenina. Vuonna 2016 Hetta siirtyi Skellefteån riveihin. Hän palasi Malmöhön vuonna 2018.
Oskarit

Oskarit (Astronotinae) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva alaheimo. Siihen kuuluu kolme sukua, joissa on kaikissa 2 lajia. Oskareita tavataan pääosin Etelä-Amerikassa, jossa ne elävät yli 20 asteen lämpimissä vesissä.
Luettelo Odishan pääministereistä

Odishan pääministeri on Intian Odishan osavaltion ministereiden johtaja, jolla on toimeenpanovalta osavaltion asioissa. Pääministerin nimittää virkaansa osavaltion kuvernööri, jolle pääministeri vannoo virkavalan. Jos osavaltiohallitusta ei voida muodostaa, voimaan tulee presidentin hallinto eli tila, jossa keskushallinto ottaa vallan osavaltiosta. Tällöin osavaltiohallitus joko hajotetaan tai sen toiminta lakkautetaan uusiin vaaleihin saakka. Presidentin hallinto voi kestää enintään kuusi kuukautta ellei parlamentti päätä pidentää aikaa.
Malmin talo

Malmin talo on Peter Malm jr:n 1835–1838 rakennuttama rakennus Pietarsaaressa. Rakennuksen suunnitteli Anders Fredrik Granstedt syksyllä 1835.
Rakennustyöt alkoivat 1836. Malm hankki kalkkia Virosta, karniisikiviä Riiasta sekä messinkiset ovensaranat, kädensijat ja muut koristeet Tukholmasta. Granstedtin piirutuksia noudatettiin huonejaon, pohjakaavan ja pääosin myös julkisivujen osalta.
Kauppahuone- ja varustamokauden jälkeen rakennus siirtyi Donnerien suvulle, joka lahjoitti sen vuonna 1908 testamentilla Pietarsaaren kaupungille museoksi ja kirjastoksi. Talo remontoitiin, jolloin huoneita yhdistettiin ja seinien ja kattojen alkuperäinen väritys peitettiin.
Vuonna 1918 Malmin talo toimi sisällissodan valkoisten toipilaiden paikkana. Kirjasto siirtyi muihin tiloihin syksyllä 1972. Malmin talon päärakennuksen laaja remontti alkoi 1976, ja se saatiin valmiiksi 1993, jolloin korjaustyöt siirtyivät talousrakennuksiin. 
Malmin talo on Pietarsaaren museon päätoimipiste, jossa on esillä merihistoriaa ja kaupunkikulttuuria.
Joachim Ramoser

Joachim Ramoser (s. 22. helmikuuta 1995 Bolzano, Italia) on italialainen jääkiekkoilija. Ramoser laukoo oikealta. Hän on pelannut ammattilaistasolla vuodesta 2014 lähtien. Ramoser on pelannut myös EBEL-liigaa sekä edustanut Italian maajoukkuetta.
Lakritsiloistogurami

Lakritsiloistogurami ("Parosphromenus nagyi") tai lakritsigurami on guramien (Osphronemidae) heimoon kuuluva kalalaji, joka soveltuu akvaariokäyttöön. Lakritsiloistogurami elää Aasiassa. Sen pituus on noin 3,5 senttimetriä. Lakritsiloistogurami on lihansyöjä, joten sille kannattaa antaa akvaariokalana pakastettuja ja kuivatettuja ravintoeläimiä.
Arras-en-Lavedan

Arras-en-Lavedan on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Lourdesin kaupungista lounaaseen.
Kunnan nähtävyyksiä ovat Saint-Martinin kirkko sekä kunnostettu keskiaikainen linna "Castet Naü". Linna on yksityisessä omistuksessa, ja sitä on kunnostettu vuodesta 1996 lähtien.
Albert Kusnets

Albert Eduard Kusnets (12. elokuuta 1902 Suure-Kambja – 1942 Verhnjaja Toima) on virolainen kreikkalais-roomalainen painija ja olympiamitalisti. Kusnets saavutti pronssia Amsterdamissa 1928 75 kg sarjassa. Neljä vuotta aikaisemmin Pariisissa 1924 hän oli neljäs 67 kg sarjassa. Kusnets saavutti EM-hopeaa vuosina 1927 ja 1931 sekä EM-pronssia vuonna 1933. Kusnets vietiin Neuvostoliiton työleirille vuonna 1941 Verhnjaja Toimaan, jossa kuoli talvella 1942.
Nikolai Vekšin

Nikolai Vekšin (23. toukokuuta 1887 Haapsalu – 15. tammikuuta 1951 Norilsk) on virolainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Vekšin saavutti pronssia Amsterdamin olympialaisissa 1928 6 mR-luokassa. Vekšin vietiin vuonna 1949 vankileirille hänen taisteltua kommunistista hallintoa vastustavassa liikkeessä. Hän kuoli vankileirillä tammikuussa 1951.
William von Wirén

William von Wirén (11. syyskuuta 1894 Suuresadama – 23. marraskuuta 1956 Tukholma) on virolainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Wirén saavutti pronssia Amsterdamin olympialaisissa 1928 6 mR-luokassa. Wirén voitti myös EM-kultaa vuosina 1933 ja 1934 sekä pronssia 1936.
Eberhard Vogdt

Eberhard Konrad Roman Vogdt (27. heinäkuuta 1902 Kohatu – 9. helmikuuta 1964 Oberaula, Länsi-Saksa) on virolainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Vogdt saavutti pronssia Amsterdamin olympialaisissa 1928 6 mR-luokassa.
Georg Faehlmann

Georg Faehlmann (17. syyskuuta 1895 Vladivostok, Venäjä – 8. maaliskuuta 1975 Bad Schwartau, Länsi-Saksa) oli virolainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Faehlmann saavutti pronssia Amsterdamin olympialaisissa 1928 6 mR-luokassa.
Gubbträskberget

Gubbträskberget on Natura-alue Pietarsaaressa. Alue muodostuu ruskeavetisestä järvestä ja sitä ympäröivistä metsistä. Länsirannalla on varttunutta kuusivaltaista kangasta. Järven itäpuolella sijaitsee luonnontilaista karukkokankaista graniittikalliota, jossa on kitukasvuisia mäntyjä sekä kuolleita käpytikan kolottamia puita. Järven eteläpuolella on lehtipuusekametsää sekä alueellisesti harvinainen tervaleppäkorpi, jossa on paljon kuollutta pysty- ja maapuuta.
Andreas Faehlmann

Andreas Faehlmann (27. kesäkuuta 1898 Vladivostok, Venäjä – 10. huhtikuuta 1943 Coswig, Saksa) on virolainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Faehlmann saavutti pronssia Amsterdamin olympialaisissa 1928 6 mR-luokassa.
Assakun Nõiakivi

Assakun Nõiakivi eli noitakivi on palvontakivi Viron Harjumaan maakunnassa Raen kunnassa Assakun kylässä.
Assakun Nõiakivi sijaitsee noin sadan metrin päässä vanhan ja uuden Tallinnasta Tarttoon johtavien teiden risteyksestä.
Kupillisten palvontakivien perinne levisi nykyisen Viron alueelle Skandinaviasta pronssikauden lopulla. Kivien valmistaminen jatkui aina 200-luvulle jälkeen ajanlaskun alun. Vastaavia kiviä tunnetaan etenkin Pohjois-Viron alueelta. Assakun Nõiakivi on kuppiensa eli kiveen kaiverrettujen kolojen määrässä mitattuna Euroopan suurimpiin lukeutuva palvontakivi. Kuppeja on kaiverrettu kiveen yhteensä 405. Kuppien läpimitta on noin 4–10 senttiä ja syvyyttä niillä on pari kolme senttiä. Kivellä on korkeutta noin 1,1 metriä ja leveyttä 12,5 metriä. Kuppien tarkoitussta ei tunneta varmasti. Kuppeja on myös kiven sivuilla, joten ne ovat tuskin liittyneet esimerkiksi veden keräämiseen. Kiven löysi Oskar Raudmets vuonna 1964. Kivi on joskus yhdistetty maanviljelyksen hedelmällisyysmagiaan. Varmuutta sen käyttötarkoituksesta ei kuitenkaan ole.
Argelès-Gazost

Argelès-Gazost on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 13 kilometriä Lourdesin kaupungista lounaaseen. Argelès-Gazost on aliprefektuuri sekä Lavedanin pääkaupunki.
Argelès-Gazost on perinteinen kylpyläkaupunki, ja matkailu on sen tärkeimpiä elinkeinoja.
Fänäsnabban

Fänäsnabban on Natura 2000 -alue Pietarsaaressa Luodonjärven rannalla. Alue käsittää metsiä, pienen kalliomännikön, sekä ojittamatonta rehevää korpea. Alueesta merkittävä osa on ojittamatonta leppäluhtaa, paikoin esiintyy rehevää saniaiskorpea. Järvenrannan läheisyydessä on tervaleppäistä lehtoa. Suoaluetta ympäröi mustikkatyypin ja lehtomaisen käenkaalityypin metsä, jossa on kuusikkoa. Kuusivaltaisesta metsästä löytyy myös tervaleppää ja koivua.
Porton lentoasema

Francisco Sá Carneiron lentoasema on kansainvälinen lentoasema lähellä Porton kaupunkia Portugalissa. Lentoasema sijaitsee 11 kilometriä Porton keskustasta. Lentoasema on matkustajamäärältään Portugalin toiseksi vilkkain Lissabonin lentoaseman jälkeen. Lentoaseman suurimmat operoijat ovat easyJet, Ryanair ja TAP Portugal.
Historia.
Lentoasema avattiin 1945, ja se nimettiin Pedras Rubrasin lentoasemaksi. Lentoasema nimettiin uudelleen vuonna 1990 Francisco Sá Carneiron, lento-onnettomuudessa vuonna 1980 kuolleen Portugalin pääministerin mukaan. Uuden terminaalirakennuksen rakentaminen aloitettiin 2003, ja se avautui 2006 vuoden loppupuolella. Vuonna 2017 lentoaseman kautta kulki ensimmäistä kertaa yli 10 miljoonaa matkustajaa.
Liikenne.
Lentoasemalle pääsee monilla julkisilla kulkuneuvoilla, kuten metrolla sekä bussilla. Lentokentälle vie kaksi moottoritietä idästä (A41) sekä etelästä(A28).
Konsta Alatupa

Konsta Timo Iisakki Alatupa (s. 25. kesäkuuta 1999) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Vuosina 2016–2020 hän edusti Kokkolan Työväen Urheilijoita.
Alatupa voitti Kalevan kisoissa 2019 Lappeenrannassa kultaa 100 metrin juoksussa ennätysajallaan 10,53. Samoissa Kalevan kisoissa hän saavutti lisäksi pronssia 200 metrillä. Lahden Kalevan kisoissa 2023 Alatupa saavutti pronssia 400 metrillä. Espoon Kalevan kisoissa 2025 hän voitti 400 metrillä kultaa ajalla 46,41. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut 400 metrillä kultaa 2025 sekä hopeaa 2022 ja 2024. Viestissä hän on saavuttanut kultaa 2021, 2022 ja 2023 ja hopeaa 2024. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on 4 × 100 metrin viestijuoksussa saavuttanut kultaa vuosina 2023 ja 2024 ja hopeaa 2021 sekä 4 × 400 metrin viestijuoksussa kultaa 2023, hopeaa vuosina 2021 ja 2022 ja pronssia 2024.
Alatupa on edustanut Suomea 4 × 100 metrin viestijuoksussa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 sekä alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 ja 2021, joissa kaikissa Suomi karsiutui alkuerissä.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Sisäradat.
Lähde
Akiko Suwanai

Akiko Suwanai (; s. 7. helmikuuta 1972 Tokio) on japanilainen viulisti. Hän on levyttänyt Universal Classicsille. Hän opiskeli Toho Gakuen -musiikkikoulussa Toshiya Eton, Columbian yliopistossa ja Juilliard School of Musicissa Dorothy DeLayn ja Cho-Liang Linin sekä Berliinin taideyliopistossa Uwe-Martin Haibergin johdolla.
Suwanai sai vuonna 1989 toisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa; ensipalkinnon sai Vadim Repin. Suwanaista tuli vuonna 1990 kansainvälisen Tšaikovski-kilpailun nuorimpana voittanut henkilö. Hän on myös päässyt palkintosijoille Paganini-kilpailuissa. Hän on esiintynyt maailmanlaajuisesti eturivin orkesterien kanssa. Näihin ovat kuuluneet Staatskapelle Dresden, WDR Sinfonieorchester Köln, Berliinin radion sinfoniaorkesteri, Helsingin kaupunginorkesteri, Yomiuri Nippon -sinfoniaorkesteri, Orchestre national du Capitole de Toulouse, Japanin filharmonikot, Puolan kansallinen radion sinfoniaorkesteri ja Slovakian filharmonikot. Kapellimestareita, joiden kanssa Suwanai on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Lorin Maazel, Seiji Ozawa, Péter Eötvös, Vladimir Jurowski, Susanna Mälkki, Sylvain Cambreling, Klaus Mäkelä, Pietari Inkinen, Lawrence Foster ja Eivind Gullberg Jensen.
Suwanai on menestynyt kansainvälisesti esittämällä keskeisiä viuluohjelmiston teoksia muiden muassa Pjotr Tšaikovskilta, Johannes Brahmsilta ja Felix Mendelssohnilta, mutta hänen ohjelmistonsa ulottuu Johann Sebastian Bachista nykyteoksiin. Hän kantaesitti Eötvösin hänelle säveltämän viulukonserton "Seven" Pierre Boulez'n johdolla vuonna 2007. Hän toimi solistina myös James MacMillanin viulukonserton Japanin-ensiesityksessä n kanssa vuonna 2012.
Suwanai on toiminut tuomareina kilpailuissa, joihin ovat kuuluneet Long–Thibaud–Crespin-kilpailu ja Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailu.
Suwanai perusti vuonna 2012 kansainvälisen NIPPON-musiikkifestivaalin, jossa on muun muassa kantaesittänyt uutta musiikkia, tarjonnut mestarikursseja ja pitänyt hyväntekeväisyyskonsertteja Tōhokun maanjäristyksestä ja tsunamista kärsineiden hyväksi. Hänen instrumenttinsa on Jascha Heifetzin aiemmin omistama Stradivarius-viulu "Dolphin" vuodelta 1714.
Gyllenbögel

Gyllenbögel on vanha aatelissuku, joka on imatrikoitu Suomen ritarihuoneessa (30.1.1818) numerolla 34 ja aikaisemmin Ruotsin ritarihuoneessa (30.7.1650) numerolla 418.
Historia.
Lähteet
Sigfrid Michelsson (1570 – 3. kesäkuu 1633 Lemu, Finland) Kappalainen noin. 1615, lienee astunut virkaan vasta 1617. Sigfridus Michaelis erotettiin virasta 7.2.1625 hänen syyllistyttyään todistajana väärään valaan Vehmaan kirkkoherran Zacharias Jacobin ollessa syytettynä huoruudesta. Hänet kuitenkin armahdettiin ja palautettiin virkaansa. Herra Sigfridus ("hr Sigfrid i Lemu i Toijala") oli lokakuussa 1625 uudelleen syytettynä tapeltuaan pitäjänmiesten kanssa ja 1628 vastaamassa käräjillä siitä, että hän oli ottanut tilan Lemun Toijalan kylästä viljelykseensä, mutta oli antanut osan tilasta autioitua. Hänestä tuli Lemun kirkkoherra noin 1633.
Margareta Tomasdotter, eli leskenä miehensä jälkeen. Hänelle myönnettiin ylimääräinen armovuosi 7.6.1633. Pariskunnan poika majuri David Sigfridsson aateloitiin nimellä Gyllenbögel 1648. Lemun pitäjän Askaisten kappalainen 1615 alkaen. Tuomittiin menettämään virkansa 7.2.1633, mutta armahdettu. Sigfrid Kuoli 1633, jolloin hänen leskensä Margareta Tomasdotter sai anomuksensa armahduksesta hyväksytyksi.
Kappalaisen Sigfrid Michelsson poika David Sigfridsson aateloitiin nimellä Gyllenbögel. Hän syntyi Lemun pappilassa 16.2.1603. David Gyllenbögel oli furiiri Henrik Flemingin komppaniassa 1624, korpraali 1626 ja kornetti saadessaan 21.4.1629 elinikäiseksi rälssiksi itselleen ja vaimolleen Torkkilan Perniössä ja Järvenkylän Sauvossa. Gyllenbögel omisti myös Hyvelän Nummen kappeliseurakunnassa. Luutnantti 1633 ja ratsumestari Turun läänin ratsuväkirykmentissä 1637.
Aateloitu 31.1.1648 (esitetty 1650, n:o 418). Majuri. Osallistui maakuntakokoukseen Turussa 1657. Hänen piti osallistua v. 1660 valtiopäiville, mutta sai 23.5 samana vuonna luvan palata Suomeen, koska hän oli ”seulaksiammuttu”. Kuollut 15.1.1677, haudattu samana vuonna 12.9 oman hautaan Kemiön kirkossa, ja jonne hänen hautajaisvaakunansa asetettiin (tuhoutunut kirkon palossa 1781). Naimisissa 1) Kiskon kappalaisen Jakob Moliisin tyttären kanssa; 2) kuningas Kaarle XI luvalla 4.5.1664 Margareta Grelsdotterin kanssa, joka eli 1684 (toisesta avioliitosta ei ollut lapsia).
Muutamat suvun jäsenet ottivat 1900-luvun alussa nimen Kahakorpi.
Old School RuneScape

Old School RuneScape (lyh. OSRS) on Jagexin kehittämä ja julkaisema massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli. Peli julkaistiin 22. helmikuuta 2013. Kun "Old School RuneScape" julkaistiin, se oli vuoden 2007 versio "RuneScapesta", mutta myöhemmin pelimoottoria on paranneltu ja peliin on lisätty uutta sisältöä. Vaikka "Old School RuneScapella" on pienempi joukko kehittäjiä ja vähemmän päivityksiä, sillä on suurempi määrä pelaajia kuin "RuneScapella". Pelistä julkaistiin mobiiliversio Androidille ja iOSille lokakuussa 2018. Pelin ikäraja on 16 vuotta.
Runescape 3:n suosio on laskenut, ja Old School Runescapen suosio on säilynyt. Jagex-peliyhtiön kahdesta Runescape-versiosta vanhempi versio pelistä on suositumpi. Yksi sen suosion syistä saattaa olla vanhan pelin laitevaatimusten kohtuullisuus, mikä teki siitä hyvin soveltuvan mobiililaitteille ja Old School Runescapen suosittu mobiiliversio julkaistiin iOS- ja Android-laitteille lokakuussa 2018. Maaliskuussa 2020 mobiilisovelluksen lataukset ylitti viiden miljoonan rajapyykin. "MMO-population.comin" mukaan Old School Runescape on maailman 4. suosituin massiivinen verkkoroolipeli ja se arvioi sillä olevan noin 45 miljoonaa pelaajaa ja 2,56 miljoonaa päivittäistä pelaajaa. 1. marraskuuta 2020 peliin oli kirjautuneena 170 000 samanaikaista pelaajaa.
Adast

Adast on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 16 kilometriä Lourdesin kaupungista etelään.
Kylän yläpuolella olevalla rinteellä oleva linna "Château de Miramont" on ollut viimeksi toimittaja ja kirjailija Jacques Chancelin omistuksessa.
Suomen ralli 2019

Suomen ralli 2019 (virallisesti 69. Neste Rally Finland 2019) oli Rallin MM-sarjan yhdeksäs osakilpailu kaudella 2019, joka ajettiin 1.–4. elokuuta.
Reitti.
Kilpailussa oli 23 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli ja kilpailun kokonaispituus oli .
Reitti oli lähes samanlainen kuin vuotta aiemmin. Nopeiden valtionteiden osuus reitistä oli nyt pienempi kuin koskaan aiemmin. 
Kilpailun tapahtumia.
Toyota-kuljettajat Jari-Matti Latvala ja Kris Meeke osuivat samaan kiveen Kakariston erikoiskokeella. Meeken takapyörä taittui ja hän joutui keskeyttämään, Latvala selvisi rengasrikolla. Ennen tätä Toyotat olivat kolmoisjohdossa 0,6 sekunnin sisällä toisistaan. 
Meeke starttasi uudelleen kilpailuun sunnuntaina, mutta ajoi ulos kilpailun toiseksiviimeisellä erikoiskokeella Laukaassa. Myös Ford-kuljettaja Gus Greensmith keskeytti sunnuntaina ajettuaan puuhun Ruuhimäen erikoiskokeella.
Tulokset.
WRC2Pron voitti Kalle Rovanperä.
WRC2:n voitti Nikolai Gryazin.
JWRC:n voitti Tom Kristensson.
Amira Chokairy

Amira Bettina Chokairy (s. 20. elokuuta 1995 Helsinki) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja.
Chokairy voitti 400 metrin juoksussa Kalevan kisoissa 2019 Lappeenrannassa kultaa ja Kalevan kisoissa 2020 Turussa hopeaa. Aiemmin hän on sijoittunut Kalevan kisoissa neljänneksi vuonna 2016 ja seitsemänneksi vuonna 2015. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut hopeaa 4 × 100 metrillä ja pronssia 4 × 800 metrillä vuonna 2016 sekä pronssia 4 × 400 metrillä vuonna 2018.
Chokairyn ennätysajat ovat 100 metrillä 12,48 vuodelta 2019, 200 metrillä 24,70 vuodelta 2021, 400 metrillä 54,36 vuodelta 2020 ja 800 metrillä 2.08,74 vuodelta 2021.
Esterre

Esterre on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 30 kilometriä Lourdesin kaupungista etelään.
Kunnan nähtävyyksiä on keskiaikainen linna "Château Sainte-Marie". Sen rakennutti 900-luvulla Bigorren kreivit. 1300-luvulla linnan omistus siirtyi Johanniittain ritarikunnan omistukseen. Seuraavaksi englantilaiset valloittivat linnan, kunnes vuonna 1404 Clermontin kreivi ajoi heidät pois. Linna hylättiin tämän jälkeen ja se raunioitui. Linna pääsi Ranskan historiallisten monumenttien listalle vuonna 1930, ja sitä kunnostettiin 1980-luvulla.
Moona Korkealaakso

Moona Korkealaakso (s. 17. tammikuuta 2002 Lappeenranta) on suomalainen keskimatkojen juoksija, kestävyysjuoksija ja estejuoksija. Hän edustaa Lappeenrannan Urheilu-Miehiä ja häntä valmentaa Jarmo Viskari.
Korkealaakso sijoittui 16-vuotiaana ensimmäisissä Kalevan kisoissaan 2018 viidenneksi 5 000 metrin juoksussa. Kalevan kisoissa 2019 kotikaupungissaan Lappeenrannassa hän voitti kultaa 5 000 metrillä ennätysajallaan 16.43,52 ja sijoittui neljänneksi 1 500 metrillä ennätysajallaan 4.28,52. Tampereen Kalevan kisoissa 2021 hän sai hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 10.14,50.
Hän on edustanut Suomea vuonna 2018 alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa sijoittuen 3 000 metrillä 14:nneksi ja maastojuoksun Euroopan-mestaruuskilpailujen alle 20-vuotiaiden kilpailussa, jossa oli 27:s. Vuonna 2019 hän kilpaili ensimmäisen kerran aikuisten Suomi–Ruotsi-maaottelussa. Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa neljänneksi ennätyksellään 10.12,84.
Shea Whigham

Franklin Shea Whigham Jr. (s. 5. tammikuuta 1969 Tallahassee, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli roolia Eli Thompsonina rikosdraamasarjassa "Boardwalk Empire" (2010–2014). Whighamilla on neljä lasta yhdessä vaimonsa, Christine Whighamin, kanssa.
Dairis Bertāns

Dairis Bertāns (s. 9. syyskuuta 1989 Valmiera, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies. Hän on pelannut urallaan muun muassa NBA:ssa ja Espanjan sekä Italian pääsarjoissa ja on voittanut muun muassa Italian mestaruuden ja neljä Latvian mestaruutta. Bertāns on pelannut myös Latvian maajoukkueessa.
Elämä ja ura.
Bertāns aloitti koripalloilijanuransa kotimaassaan voittaen BK Ventspilsissä yhden ja BK VEF Rīgassa kolme maan mestaruutta. Vuonna 2013 Bertāns siirtyi ulkomaille pelaten Espanjan, Turkin ja Italian pääsarjoissa. Italiassa hän voitti Olimpia Milanon joukkueessa Italian mestaruuden vuonna 2018 ja Italian supercup-mestaruuden vuosina 2017 ja 2018.
Maaliskuussa 2019 Bertāns siirtyi NBA-joukkue New Orleans Pelicansiin. Heinäkuussa 2019 hän teki kaksivuotisen sopimuksen venäläisen Himki BK:n kanssa.
Bertāns on kuulunut myös Latvian miesten maajoukkueeseen, jota hän on edustanut muun muassa vuosien 2011, 2013, 2015 ja 2017 EM-kilpailuissa. Vuoden 2017 EM-kilpailuissa Latvia sijoittui viidenneksi.
Bertānsin pikkuveli Dāvis Bertāns on myös Latvian maajoukkueessa ja NBA:ssa pelannut koripalloilija.
Hemananda Biswal

Hemananda Biswal (1. joulukuuta 1939 – 25. helmikuuta 2022) oli intialainen kongressipuoluetta edustanut poliitikko, joka toimi kahdesti Odishan pääministerinä. Hän oli Odishan pääministeri ensimmäistä kertaa vuonna 1989. Tuolloin hänen edeltäjänsä J. B. Patnaik joutui eroamaan johtuen kongressipuolueen surkeasta menestyksestä Odishassa vuoden 1989 parlamenttivaaleissa, jolloin Biswal otti hänen paikkansa.
Vuonna 1999 Biswalista tuli Odishan pääministeri toisen kerran, kun hänen edeltäjänsä erosi epäonnistuttuaan hoitamaan syklonin aiheuttamia vahinkoja sekä varautumaan sen tuloon ennalta. Biswal toimi tuolloin kongressipuolueen Orissan paikallisosaston puheenjohtajana.
Entinen avustaja ampui Biswalia kohti vuonna 2010, mutta hän onnistui välttymään luodeilta. Vuonna 2012 BJP:n Odishan osaston johtaja Jual Oram syytti Biswalia kastinsa väärentämisestä, minkä seurauksena Biswal väitetysti olisi saanut itselleen kiintiöpaikan parlamenttiin.
Biswalin kaksi veljeä jättivät kongressipuolueen vuonna 2017 liittyäkseen Biju Janata Daliin. Kaksi vuotta myöhemmin hänen tyttärensä seurasi setiensä esimerkkiä isänsä harmiksi.