tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ghowrin maakunta

Ghowrin maakunta eli Ghorin maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan keskiosassa. Vuonna 2020 siellä arvioitiin elävän noin 765 000 asukasta. Maakunnan pääkaupunki on Chaghcharan.
Maakunta on vuoristoista, ja koostuu eristyneistä kylistä joiden välillä liikkuminen talviaikaan on usein mahdotonta. 
Ghowr kuului Persiaan vuosisatojen ajan. Siellä on Unescon maailmanperintökohde Jamin minareetti. 
Tadžikit ovat suurin etninen ryhmä, siihen kuuluu noin 58 prosenttia väestöstä. Hazaroita on 39 prosenttia ja paštuja vain kolme prosenttia. Uskonnoltaan alueen asukkaista 70 % on sunneja, 30% šiioja. Vuonna 2017 arvioitiin, että 15% väestöstä oli lukutaitoisia.
Helmandin maakunta

Helmandin maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan eteläosassa Pakistanin rajalla. Vuonna 2020 siellä arvioitiin elävän noin 1,4 miljoonaa asukasta. Maakunnan pääkaupunki on Lashkar Gah. 
Siellä virtaa Helmandjoki läpi aavikon, joka on paikoin saatu hedelmälliseksi keinokastelun avulla. Helmandissa tuotetaan noin 20 % maailman oopiumista.
Paštut ovat suurin etninen ryhmä. Baluchit muodostavat vähemmistön maakunnan eteläosassa. Uskonnoltaan alueen asukkaat ovat sunneja tai šiioja. Vuonna 2017 arvioitiin, että vain neljä prosenttia väestöstä oli lukutaitoisia.
Topher Grace

Christopher "Topher" Grace (s. 12. heinäkuuta 1978 New York City, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Eric Formanina komediasarjassa "70’s Show". 
Topher kasvoi Connecticutissa ja kävi koulua Massachusettsissa. Pienenä hän osallistui moniin musikaaleihin. Vuonna 1998 hän alkoi näytellä "70’s Show" -televisiosarjassa. Hän sai Eric Formanin roolin, koska sarjan tekijät Bonnie ja Terry Turner olivat nähneet hänen esiintyneen samassa lukionäytelmässä heidän tyttärensä kanssa.
Vuonna 2018 Grace näytteli David Dukea elokuvassa "BlacKkKlansman".
Džouzdžanin maakunta

Džouzdžanin maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan pohjoisosassa. Vuonna 2020 siellä arvioitiin elävän noin 600 000 asukasta.
Maakunnan pääkaupunki on Šeberghan. 
Silkkitie kulki aikoinaan Džouzdžanin läpi Šeberghanin kaupungin kautta. Džouzdžanissa on porattu maakaasua jo vuodesta 1967 Khowaja Gogerakin kaasukentällä. Maakunnassa on muitakin kaasu- ja öljykenttiä.
Armeijaryhmä Kuurinmaa

Armeijaryhmä Kuurinmaa () oli Saksan itärintaman armeijaryhmä, jonka puna-armeija saartoi Kuurinmaalle operaatio Bagrationin yhteydessä syksyllä 1944. Armeijaryhmä pysyi motitettuna sodan loppuun asti ja oli antautuessaan 9/10. toukokuuta 1945 suurin Saksan armeijan yhtenäisenä säilynyt sotilasyksikkö. Kuurinmaan armeijaryhmä koostui 16. ja 18. armeijasta.
Puna-armeijan edettyä Itämeren rannalle lähellä Niemenjokea 10. lokakuuta 1944 Saksan pohjoinen armeijaryhmä joutui eristyksiin muista itärintaman joukoista. Mottiin jäi noin 200 000 sotilasta 26:ssa divisioonassa. 
Kuurinmaan armeijaryhmä syntyi 25. tammikuuta, kun Adolf Hitler nimitti vanhan pohjoisen armeijaryhmän Kuurinmaan armeijaryhmäksi, entisen keskustan armeijaryhmän pohjoisen armeijaryhmäksi ja armeijaryhmä A:n keskustan armeijaryhmäksi. 
Kuurinmaan armeijaryhmä kävi kuusi suurta mottitaistelua 15. lokakuuta 1944 – 4. huhtikuuta 1945 välisenä aikana.
Komentajat.
Armeijaryhmä Kuurinmaan komentajat:
Nangarharin maakunta

Nangarharin maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan itäosassa, Pakistanin rajalla. Maakunnassa on noin 1,7 miljoonaa asukasta. Maakunnan pääkaupunki on Jalalabad.
Maakunnassa virtaavat Kabul- ja Kunar-joet. 
Paštut ovat suurin etninen ryhmä, siihen kuuluu noin 90 prosenttia väestöstä. Uskonnoltaan alueen asukkaista suurin osa on sunneja. Vuonna 2017 arvioitiin, että 27 % väestöstä oli lukutaitoisia.
Nangarhar on ollut Afganistanin suurimpia oopiumin tuotantoalueita. Kehitysprojektien avulla oopiumintuotantoa on saatu vähennettyä, mutta samalla osa talonpojista on joutunut pahaan velkakierteseen.
Armeijaryhmä Veiksel

Armeijaryhmä Veiksel tai armeijaryhmä Vistula () oli toisen maailmansodan itärintamalla palvellut saksalainen armeijaryhmä, joka muodostettiin vuonna 1945 Saksan pääkaupungin Berliinin puolustamiseksi. Armeijaryhmän komentajana toimi aluksi Reichsführer-SS Heinrich Himmler, mutta hänen tilalleen nimitettiin 20. maaliskuuta kenraali Gotthard Heinrici.
Armeijaryhmä Veiksel osallistui Berliinin taisteluun, ja osat siitä jatkoivat taistelua Saksan antautumiseen 8. toukokuuta asti. Armeijaryhmän vahvuus oli noin 500 000 miestä, mutta se oli varsin huonosti varusteltu.
Västertorp

Västertorp on yksi Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort") keskustasta lounaaseen, ja kuuluu Hägersten-Liljeholmenin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajoittavat Fruängenin, Hägerstensåsenin, Mälarhöjdenin ja Hägerstenin kaupunginosat. Västertorp muodostettiin virallisesti 1. helmikuuta 1948.
Västertorpin asemakaava valmistui 1947 ja kaupunginosan ensimmäinen vaihe rakennettiin 1949–1952. Se oli ensimmäinen Tukholmaan toisen maailmansodan jälkeen rakennettu lähiö. Västertorpin metroasema avattiin vuonna 1964. Nykyisin kaupunginosassa asuu noin 5 500 ihmistä, ja se on maa-alaltaan 0,82 neliökilometrin suuruinen.
Västertorp tunnetaan etenkin lukuisista ulkoilmaveistoksistaan. Joukossa on muun muassa Henry Mooren ja Arne Jonesin töitä. Ajatus veistosten sijoittelusta oli alkujaan alueen rakennuttaneen Olsson &amp; Rosenlund -yhtiön johtajan Fritz H. Erikssonin.
Takharin maakunta

Takharin maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan koillisosassa Tadžikistanin rajalla. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä on 931 024 asukasta. Maakunnan pääkaupunki on Afganistanin kuudenneksi suurin kaupunki Taloqan. 
Takharista kaivetaan kivihiiltä, vuorisuolaa ja rakennusmateriaaleja, ja Takhar-joesta huuhdotaan kultaa. Vuonna 2006 arvioitiin, että 16 % väestöstä oli lukutaitoisia.
Kissa vieköön

Kissa vieköön on vuosina 1987–1988 MTV:llä lähetetty suomalainen sketsisarja. Sarjan käsikirjoitti Pertti Reponen. Ohjelmaa esitettiin kerran kuukaudessa lauantaisin klo 22.15–23.15. 
Sarjan sketsejä on julkaistu Pertsa Reposen kirjassa "Pertsan parhaita" (WSOY, 1988).
Scanbox ja MTV3 julkaisivat sarjan DVD:nä 13. helmikuuta 2013.
Tenacious D (albumi)

Tenacious D on yhtye Tenacious D:n esikoisalbumi. Albumilla vierailevat mm. Dave Grohl, Page McConnell, Warren Fitzgerald ja Steve McDonald. Suuri osa albumin kappaleista on uusia versioita yhtyeen tv-sarjassa nähdyistä kappaleista.
Kenties albumin tunnetuin kappale on "Tribute", joka on kunnianosoitus "maailman parhaalle laululle", jonka Tenacious D omien sanojensa mukaan oli joskus itse tehnyt, mutta myöhemmin unohtanut sen. "Tribute" on myös ensimmäinen yhtyeen tekemä kappale. Televisiosarjassa nähdyssä versiossa viitattiin varsin selkeästi (Kage soittaa välillä pätkiä kappaleesta), että tämä "maailman paras laulu" olisi Led Zeppelinin Stairway to Heaven. Toisaalta yhtye on sanonut kappaleen syntyneen Metallican kappaleen One innoittamana.
Vanjärvi (Turkki)

Vanjärvi (, , ) on Turkin suurin järvi. Se sijaitsee maan itäosassa lähellä Iranin rajaa 1 646 metrin korkeudessa. Järvi on noin 120 kilometrin pituinen ja sen pinta-ala on noin 3 713 neliökilometriä. Suurin syvyys on noin 457 metriä ja tilavuus 607 kuutiokilometriä. Vanjärvi on laskujoeton suolajärvi. Veden suolapitoisuus on noin 2,2 % ja pH 9,8. Se ei ole juomakelpoista, koska siinä on booraksia.
Vanjärvi syntyi, kun Nemrut Dağı -tulivuori purkautui ja laavavirta patosi seudun alangon läpi virtaavan joen. Vanjärven saarilla elää muun muassa riistalintuja, kahlaajia, isotrappeja, flamingoja, kapustahaikaroita, pelikaaneja, tuulihaukkoja sekä yöhaikaroita.
Järven itärannalla sijaitsee Vanin maakunnan pääkaupunki Van. Vanin ja Tatvanin välillä liikennöi matkustajalautta.
Järvellä on huomattava merkitys armenialaiselle kulttuurille. Muinoin se oli Urartun valtakunnan keskusaluetta. Akdamarin saarella sijaitseva vuosina 915–921 rakennettu Pyhän ristin armenialainen kirkko restauroitiin ja vihittiin taas käyttöön 2007. Järven lähettyviltä kerrotaan olevan kotoisin kissarotu turkkilainen van.
Armeijaryhmä A (itärintama)

Armeijaryhmä A () oli Saksan Wehrmachtin itärintaman armeijaryhmä, joka luotiin operaatio Sinistä varten jakamalla Etelän armeijaryhmä armeijaryhmiin A ja B. Armeijaryhmä A:n tavoitteeksi asetettiin Kaukasian öljykenttien valloittaminen.
Armeijaryhmä A:han kuului sen perustamishetkellä 1. panssariarmeija, 17. armeija, 3. romanialainen armeija ja 11. armeija.
25. tammikuuta 1945 Adolf Hitler uudelleennimesi armeijaryhmä A:n Keskustan armeijaryhmäksi ja alkuperäisen Keskustan armeijaryhmän Pohjoisen armeijaryhmäksi alkuperäisen Pohjoisen armeijaryhmän jäätyä mottiin Kuurinmaalle ja Keskustan kärsittyä tappioita edellisen kesän operaatio Bagrationissa.
Olympus E-1

Olympus E-1 on Olympuksen vuonna 2003 esittelemä kamera. Se oli ensimmäinen alusta asti täysin digitaaliseksi suunniteltu järjestelmäkamera. 
E-1:ssä käytetään Four Thirds -objektiivikiinnitystä ja -kuvajärjestelmää. Se tarkoittaa, että järjestelmän kenno on pienempi kuin 35 mm:n filmiruutu, joten järjestelmästä on saatu kevyempi ja pienempi kuin kilpailijoiden vastaavista.
Pääpiirteet:
Joskus pitkillä valotusajoilla näkyy kirkkaita pisteitä. Ilmiötä kutsutaan pitkän valotuksen kohinaksi. Kytkemällä päälle "noise filter" -tekniikan E-1 poistaa kirkkaat kohdat.
E-1:n kehitystä on kutsuttu myös Olympuksen Zuiko-objektiivinimen elvyttämiseksi, vaikka uuden objektiivisarjan nimi onkin Zuiko Digital. E-1:tä myytiin yleensä sääsuojatun Zuiko Digital 14–54 mm:n 1:2.8–3.5 zoom-objektiivin kanssa.
Olympus jakoi aikaisemmin ilmaiseksi OM-adaptereita, joilla voitiin kytkeä vanhoja OM-kiinnityksellä varustettuja objektiiveja uuteen 4/3-kiinnitykseen. Enää adaptereita ei saa ilmaiseksi, mutta niitä on edelleen saatavana. Adapterilla saadaan käyttöön laaja valikoima vanhempia manuaalitarkenteisia objektiiveja.
Fin de siècle

Fin de siècle ( ”vuosisadan loppu”, ääntämys [fɛ̃ də sjɛkl]) on 1890-luvulla syntynyt käsite, jolla kuvataan koko länsimaisen kulttuurin pysähtynyttä ja hienostelevaa ajanjaksoa 1800–1900-luvun vaihteen Euroopassa. Ennen kaikkea se viittaa 1800-luvun lopun kirjalliseen ja taiteelliseen ilmapiiriin, johon liittyi hienostuneisuutta ja hienostelua, eskapismia, äärimmäisyyteen vietyä kauneudenpalvontaa, kyllästyneisyyttä, pitkästymistä ja muodikasta epätoivoa. Kirjallisuuteen viitattaessa käsitteellä tarkoitetaan lähinnä Ranskan dekadentti-runoilijoiden aloittamaa liikettä sekä Englannissa vaikuttanutta estetismiä.
Käsite syntyi Ranskassa kuvaamaan väsähtäneen ironian, epäilevän asenteen ja nautinnonhalun leimaamaa olemassaolon tapaa. Nimitys on peräisin F. de Jouvenotin ja H. Micardin näytelmän nimestä vuodelta 1888.
Fin de siècle ja Belle Époque.
Käsite liittyy belle époqueksi kutsuttuun aikakauteen, joka vallitsi Euroopassa 1880-luvulta 1910-luvulle. Belle époquea, ’kaunista aikakautta’, leimasi rauha, uusien teknologioiden esiinmarssi ja uudet tuulet taiteessa. Fin de siècle kuvaa aikaa, jolloin yltäkylläisyys ja elämän nautinnollisuus alkoi pitkästyttää hyvinvoivia yhteiskuntaluokkia. Samalla tunne väistämättä lähestyvästä muutoksesta voimistui.
Fin de siècle ja dekadenssi.
Fin de siècleen liitetään yleensä dekadenssin käsite. Dekadenssillä viitataan pääasiassa rappiollisuuteen, hedonismiin ja heikkoon moraaliin. Fin de sièclen asenteelle taas on tyypillistä todellisuuspakoisuus, esteettisyyden ylikorostus ja rappion ihannointi.
Dekadentti liike juontaa juurensa Edgar Allan Poen ja Théophile Gautierin teksteihin 1830-luvulla, mutta saavutti näkyvyyttä vasta Charles Baudelairen "Pahan kukkia" -teoksen (julk. 1857, suomennettu 1962) myötä, ja kulminoitui fin de siècleen.
Dekadenssiin liittyy korostunut tietoisuus omasta itsestä, joka syntyy usein liiasta hyvinvoinnista ja yltäkylläisyydestä. Dekadenttia asennetta ilmensi Baudelairen ohella muun muassa runoilija Paul Verlaine sekä kirjailija Oscar Wilde. Teoksissaan nämä rikkoivat totuttuja rajoja ja herättivät aikalaisissaan paheksuntaa. Baudelairen "Pahan kukkia" sai aikaan sakkotuomion. Wilden kirjoittama "Dorian Grayn muotokuva" joutui ankaran kritiikin kohteeksi homoeroottisten sävyjensä vuoksi.
Fin de siècle ja symbolismi.
1800-luvun lopulla Eurooppaa villitsi symbolismiksi nimetty taidesuuntaus, joka leimasi myös fin de siècleä. "Pahan kukkia" on nimetty symbolismin esikuvaksi runoudessa, kuvataiteessa taas Paul Gauguinin todellisuutta jäljittelemätön viivan käyttö edusti symbolismia. Symbolismille onkin tyypillistä todellisuuden kuvaaminen ”sellaisena kuin se on”, irtautuminen todenmukaisuudesta. Symbolismi vastustaa realismia ja naturalismia. Kiinnostuksen kohteina olivat ihmisen sielunelämä ja unet, reaalimaailman ulkopuoliset ilmiöt.
Fin de siècleen liittyy myös estetismin tyylisuunta, joka vaikutti Englannissa vuosisadan vaihteessa. Käytännössä estetismi tarkoittaa samaa kuin dekadenssi Ranskassa.
Gini-kerroin

Gini-kertoimella voidaan mitata matemaattisesti tietyn jakauman epätasaisuutta. Yleisimmin Gini-kerrointa käytetään kuvaamaan tuloerojen suuruutta. Kertoimen kehitti italialainen tilastotieteilijä Corrado Gini vuonna 1912.
Gini-kerroin tulonjaon tasa-arvoisuuden mittana.
Gini-kerroin on tulonjakautumisen tasa-arvoisuuden mittari. Se kuvaa tuloeroja keskitetysti. Gini-kertoimen raja-arvoja ovat 0 ja 1: täydellisen tasaisessa tulonjaossa arvo on 0, kun taas maksimaalisesti epätasaisen tulonjaon toteutuessa arvo on 1, jolloin yksi henkilö saa kaiken tulon. Toisin sanoen, mitä suurempi arvo, sitä epätasaisemmin tulot ovat jakautuneet. Gini-arvo voidaan esittää myös prosentteina eli lukuarvo sadalla kerrottuna, jolloin raja-arvot ovat vastaavasti 0 ja 100.
Tulonjakokuvauksissa käytetään yleisesti menetelmää, jossa tulonsaajat järjestetään tulojen suuruuden mukaan nousevaan järjestykseen ja lasketaan sitten kunkin desiilin tai kvintiilin osuudet tulojen kokonaissummasta. Vertaamalla keskenään tuotannontekijätulojen jakaumaa ja käytettävissä olevien tulojen jakaumaa saadaan käsitys tulojen uudelleenjaon vaikutuksista.
Tuloerojen kuvauksessa joudutaan ottamaan kantaa myös siihen vertaillaanko kotitalouksien vai yksittäisten henkilöiden välistä tulonjakoa. Kummassakin on puolensa. Yleensä yksilön toimeentulo määräytyy koko kotitalouden taloudesta, mutta toisaalta tilastoissa suuren kotitalouden henkilöt saavat vähemmän painoarvoa kuin esimerkiksi yhden hengen kotitalouden henkilö. Tulojen jakautuminen kotitalouden sisällä voi vaihdella, mikä tuo haastetta tutkimiseen.
Gini-kertoimia eri maista.
15 korkeinta.
Lähde: 
Gini-kerroin yhteiskunnan tasa-arvoisuuden mittana.
Gini-kerrointa voidaan käyttää myös yhteiskunnan tasa-arvoisuuden mittaamiseen. Kerrointa voidaan soveltaa muun muassa seuraaviin muuttujiin:
Matemaattisesti.
Gini-kerroin mittaa todennäköisyysjakauman hajontaa. Gini-kerroin formula_1 kuvastaa jakauman eriarvoisuutta.
formula_2 (formula_3)
kuvastaa arvojen formula_4 todennäköisyysmassaa siten
että formula_5, formula_6 ja formula_7. Tällöin formula_8 on kertymäfunktio
mitattavalle suureelle formula_9.
Piirretään laatikko formula_10 ja sen sisään käyrät
formula_11 (suora viiva) ja formula_2. Gini-kerroin
formula_13,
missä formula_14 on käyrän formula_11 ja käyrän formula_8 väliin jäävä pinta-ala, ja formula_17 on käyrän formula_8 alle jäävä pinta-ala
formula_19
Huom. formula_20 koska käyrä formula_11 rajoittaa näiden kummankin pinta-alan yksikköneliön sisällä.
Tämän seurauksena formula_22 tarkoittaa samanarvoisten alkioiden jakautumaa (jolloin käyrä formula_8 seuraa käyrää formula_11).
formula_25 tarkoittaa täysin eriarvoista käyrää.
Tapauksessa jossa formula_25 kaikki tulot ovat kasautuneet jakauman kärkeen: formula_27, kun formula_28 ja formula_7.
Laskenta.
Jatkuvan muuttujan funktiolle.
Koska formula_20, saadaan
formula_31.
Diskreetille todennäköisyysjakaumalle.
Diskreetille todennäköisyysjakaumalle
formula_32, missä formula_33, ja formula_34, Gini-kerroin formula_1 saadaan määritettyä seuraavasti:
formula_36 missä
formula_37 ja formula_38.
Lonkkaluu

Lonkkaluu () on suuri, litteä ja epäsäännöllisen muotoinen luu, joka on osa luista lantiorengasta. Oikean- ja vasemmanpuoleinen lonkkaluu muodostavat yhdessä lantion sivu- ja etuseinät. 
Lonkkaluun rakenne.
Lonkkaluu muodostuu kolmesta osasta, jotka ovat suoliluu ("os ilium"), istuinluu ("os ischii"), ja häpyluu ("os pubis"). Osat ovat nuorella ihmisellä ja eläimellä erillisiä luita, mutta aikuisikään mennessä ne luutuvat kiinni toisiinsa. 
Kaksi lonkkaluuta yhtyvät toisiinsa joustavalla häpyliitoksella ("symphysis pubica"), joka muodostuu häpyluiden liittyessä toisiinsa. Häpyluiden välissä on rustolevy. Tämäkin liitos luutuu vanhemmiten, mutta se saattaa kuitenkin hormonitoiminnan seurauksena hieman löystyä. Näin tapahtuu muun muassa raskauden yhteydessä.
Lonkkaluun niveltyminen.
Lonkkaluun kolmen luun runko-osat yhtyvät lonkkamaljassa ("acetabulum"), kuppimaisessa nivelkuopassa, johon reisiluun pää niveltyy muodostaen lonkkanivelen. Ristiluun kanssa lonkkaluu muodostaa risti-suoliluunivelen, kun lonkkaluun suoliluun facies auricularis ja ristiluun siiven facies auricularis yhtyvät.
16 (luku)

Luku 16 keskitettynä&lt;br&gt;viisikulmiolukuna.
16 (kuusitoista) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 15 ja seuraa luku 17.
Hagsätra

Hagsätra (lempinimeltään "Hagis") on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort") ja kuuluu hallinnollisesti Enskede-Årsta-Vantörin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Älvsjön, Örbyn ja Rågsvedin kaupunginosat sekä Huddingen kunta. Hagsätra muodostettiin vuonna 1959. Nykyisin siellä asuu noin 7800 ihmistä, ja se on maa-alaltaan 1,70 neliökilometrin suuruinen. 
Maa-alue kuului aikaisemmin Älvsjön säteritilalle ja sitä olivat 1600-luvun alusta asti käyttäneet Omkärrin ja Hägsätran torpat, joista jälkimmäinen on myös antanut nimen kaupunginosalle. Yleiskaava valmistui vuonna 1957 ja 1960-luvun puolivälissä kaupunginosa oli rakennettu valmiiksi.
Kaupunginosassa sijaitsee Hagsätran metroasema.
Abassi

Abassi oli Nigerian efikien taivaanjumala. Abassin vaimo Atai pyysi Abassia tuomaan kaksi ihmistä, miehen ja naisen, maan päälle. Abassi pelkäsi kuitenkin, että ihmisolennot voisivat yrittää horjuttaa hänen asemaansa ja valtaansa, jolloin hän määräsi, että he eivät saa tehdä työtä eivätkä hankkia lapsia. Ihmiset kuitenkin unohtivat käskyt, jolloin Atai tappoi heidät ja aiheutti riitaa heidän lapsiensa kesken. 
Sana "abassi" tarkoittaa jumalaa.
Rågsved

Rågsved (lempinimeltään "Rocksved" tai "Råggan") on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Enskede-Årsta-Vantörin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Högdalenin, Hagsätran ja Fagersjön kaupunginosat sekä Huddingen kunta. Rågsved muodostettiin vuonna 1956 ja nykyisin siellä on asukkaita noin 9700. Maa-alaltaan kaupunginosa on 2,05 neliökilometrin suuruinen. 
Rågsvedin metroaseman vieressä sijaitsee pyöreän muotoinen ostoskeskus, jollainen Suomessa sijoittuu Lappeenrannan Sammonlahden liikekeskukseen.
Svedmyra

Svedmyra on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Tallkrogenin, Sturebyn ja Gamla Enskeden kaupunginosat. Svedmyra on aikaisemmin ollut nimeltään "Svinmyran". Kaupunginosa muodostettiin vuonna 1934 ja nykyisin siellä on asukkaita noin 26 00. Maa-alaltaan se on 0,94 neliökilometrin suuruinen.
Svedmyran maanalaisaseman vieressä sijaitsee Sturebyn sairaala, jonka potilaat ovat vanhuksia. Sairaalan alueella on yli 25 sairasosastoa, joissa hoidetaan terminaalihoitoa tarvitsevia vanhuksia. Alueella on myös henkilökunnalle tarkoitettuja asuntoja. Monet suomalaiset nuoret saivat kesätyöpaikan sairaala-apulaisina 1970–1980-luvuilla tästä sairaalasta. Sairaala-apulaisten kursseja järjestettiin useita kesän aikana ja suomalaisten osuus työvoimasta oli huomattava.
Achille Valenciennes

Achille Valenciennes (9. elokuuta 1794 Pariisi – 13. huhtikuuta 1865) oli ranskalainen eläintieteilijä, joka oli erityisesti perehtynyt kaloihin. Hän vaikutti myös parasitologian kehitykseen tärkeällä ihmisen suolistoloisia koskevalla tutkimuksellaan sekä kehitti eliöiden systematiikkaa vertailemalla fossiileja ja nykyään eläviä lajeja.
Valenciennes oli Georges Cuvierin oppilas ja oli hänen kanssaan toimittamassa huomattavaa 22-osaista kalatieteellistä teosta "l'Histoire naturelle des poissons" (1828–1848) ja itse asiassa saattoi työn päätökseen Cuvierin kuoltua 1832. Teoksessa Cuvier ja Valenciennes nimesivät suuren määrän kalalajeja. Hänet valittiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1844. Valenciennes työskenteli eläintieteilijänä Pariisin Muséum national d'histoire naturellessa.
Linnuista Valenciennes nimesi harlekiinifrankoliinin ("Scleroptila levaillantii", nykyisin "Francolinus levaillantii").
Giacomo Carissimi

Giacomo Carissimi (kastettu 18. huhtikuuta 1605, kuollut 12. tammikuuta 1674) oli italialainen säveltäjä ja kuuluu varhaisen barokkiajan mestareihin. Hänen tarkkaa syntymäaikaansa ei tiedetä, mutta hän syntyi joko 1604 tai 1605 Marinossa Rooman lähellä. Hänen isänsä oli tynnyrintekijä. Giacomon varhaisvuosista ei ole tietoa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1637. 
Hänen suurimmat saavutuksensa liittyvät resitatiivilaulun kehittämiseen ja oratorion luomiseen. Oratorioista mainittakoon "Jefta" ja "Joona".
Peter Walker

Peter Douglas Conyers Walker (7. marraskuuta 1912 Leeds, Iso-Britannia – 1. maaliskuuta 1984 Newtown, Worcestershire, Iso-Britannia) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja.
Ura.
Walker aloitti ajamisen kilpailemalla rata-autoluokissa sekä mäkinousukilpailuissa. Hän ajoi myös Grand Prix'tä ja osallistui sarjan ulkopuolisiin kilpailuihin.
Hän ajoi ainoastaan neljässä F1-osakilpailussa vuosina 1950–1951 sekä 1955, muttei saavuttanut yhtäkään voittoa tai pistettä. Hänen parhaaksi tulokseksi jäi vuoden 1951 Britannian GP:n seitsemäs sija. Suorituksen merkitystä lisää se, että hän oli paistua elävältä BRM-tallin autossa käytetyn V16-moottorin vuoksi, kun pakoputki ja moottori pettivät.
Formula 1:sten lisäksi Walker ajoi, mm. Le Mansin 24 tunnin ajoja, joissa voitti vuoden 1951 kilpailun C-tyypin Jaguarilla yhdessä Peter Whiteheadin kanssa ja hän oli toinen vuoden 1953 kilpailussa ajaessaan Stirling Mossin parina.
Walker lopetti kilpa-ajamisen vuoden 1956 Le Mansin kolarin vuoksi. Uransa jälkeen hän hoiti hetken aikaa kani- ja chinchillafarmia. Walkerin sanottiin viettäneen eläköitymisen jälkeen paljon aikaa Herefordin Horse &amp; Groom Pubissa juomisen sijasta laatien erilaisia insinööritöitä ja piirustuksia. Hänen Tim-poikansa haastattelun mukaan isä-Peter hävitti kaikki moottoriurheiluun liittyvät lehdet ja kirjat eikä puhunut pojalleen enää moottoriurheilusta.
Joe Fry

Joe Gibson Fry (26. lokakuuta 1915 – 29. heinäkuuta 1950) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän ajoi ainoastaan yhden Grand Prix'n vuonna 1950. Fry saavutti Britannian GP:ssä 1950 kymmenennen sijan. Fry lähti lähtöruudusta 20. Fry osallistui myös kahteen MM-sarjan ulkopuoliseen kilpailuun. 
Fry kuoli Freikaiserwagen-autonsa ratissa vuoden 1950 Blandfordin ylämäkiajokilpailussa.
Irma

Irma on naisen etunimi. Nimi on germaanista perää ja johtuu mahtavaa tai suurta tarkoitavasta sanasta "irmin". Emma on muunnos samasta nimestä. Suomessa samasta nimestä esiintyy myös muunnelma Irmeli. 
Suomalaisessa kalenterissa Irman ja Irmelin nimipäivä on 31. maaliskuuta. 
Helmikuuhun 2025 mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 20 016 naista ja alle viisi miestä on saanut nimen Irma. Heistä noin puolet on 1940- ja 1950-luvuilla syntyneitä.
Tunnettuja Irmoja.
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
David Hicks

David Matthew Hicks (käyttänyt myös nimiä Abu Muslim al-Austraili ja Mohammed Dawood, s. 7. elokuuta 1975, Adelaide) on australialainen, joka pidätettiin Afganistanissa syksyllä 2001 ja jota pidettiin sen jälkeen vangittuna Yhdysvaltain Guantanamo Bayn vankileirillä.
Kesäkuussa 2004 Yhdysvallat syytti Hicksiä osallistumisesta sotarikossalaliittoon, murhayrityksestä ja vihollisen avustamisesta. Hicks oli kolmas virallisesti syytetty Guantanamon vanki.
Oikeudenkäynti Hicksiä vastaan alkoi 26. maaliskuuta 2007. Heti oikeudenkäynnin alussa Hicks myönsi syyllisyytensä terrorismin tukemiseen. Sotarikostuomioistuin tuomitsi Hicksin seitsemäksi vuodeksi vankeuteen. Hän kärsi rangaistuksesta jäljellä olevat yhdeksän kuukautta Australiassa.
David Hicks oli ensimmäinen yhdysvaltalaisessa sotarikostuomioistuimessa tuomittu henkilö toisen maailmansodan jälkeen. Hicksin omaelämäkerta "Guantanamo: My Journey" ilmestyi 2010.
Carol Kaye

Carol Kaye (s. 24. maaliskuuta 1935 Everett, Washington) on yhdysvaltalainen basisti ja suosittu sessio-/studiomuusikko. Hän soitti lukuisilla levyillä 1950-, 1960- ja 1970-luvuilla yhteensä noin 10 000 levytyssessiossa. Kaye oli mukana useissa Phil Spectorin, David Axelrodin ja Brian Wilsonin tuotannoissa, soitti bassoa The Zodiac -yhtyeessä, kitaraa Ritchie Valensin hitissä ”La Bamba” ja bassoa useissa Simon &amp; Garfunkelin hiteissä. Hän oli mukana myös The Beach Boysin klassikkoalbumilla "Pet Sounds".
Kaye on ollut mukana tekemässä monien televisiosarjojen tunnusmusiikkeja. Näitä ovat muun muassa "Vaarallinen tehtävä", "Kojak", "Sheriffi McCloud" ja "Peyton Place".
Vuonna 2004 Pekka Rautiomaa teki Kayesta Yleisradiolle tv-dokumentin "Rockin suuri tuntematon" ("First Lady of Bass: Carol Kaye").
Sampsa Aaltio

Sampsa Eino Urmas Aaltio (21. huhtikuuta 1927 Lempäälä – 8. huhtikuuta 2013 Lempäälä) oli suomalainen poliitikko. Hän oli kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1979–1987 Hämeen pohjoisesta vaalipiiristä. Presidentin valitsijamiehenä Aaltio oli 1978, 1982 ja 1988. Myös hänen isänsä Eino Aaltio oli kansanedustaja. 
Ura.
Varsinaiselta ammatiltaan Aaltio on maanviljelijä ja koulutukseltaan agronomi. Hän pääsi ylioppilaaksi 1945 Töölön yhteiskoulusta ja valmistui agronomiksi 1952 Helsingin yliopistosta. Elämäntyönsä hän teki maanviljelijänä Lempäälän Sotavallan kartanossa 1948–1993. Heti isännäksi tultuaan Aaltio lopetti Sotavallan karjatalouden ja alkoi erikoistua viljanviljelyyn. Sotavallan maiden lisäksi hän viljeli 1970-luvulla vuokraamiaan Valkeakoskella sijaitsevien Lotilan ja Voipaalan kartanoiden, sekä Lempäälän Kuljun kartanon peltoja. Aaltio olikin silloin yksi Suomen huomattavimmista viljanviljelijöistä.
Aaltio oli myös dendrologi, joka perusti Sotavallan kartanon maille oman arboretumin. Hän kuului myös Dendrologian seuran hallitukseen vuosina 1985–1986.
Lempäälän kunnanvaltuuston jäsen Aaltio oli vuodesta 1965 alkaen yli 30 vuotta, puheenjohtajana 1977–1978 ja 1987–1988 sekä varapuheenjohtajana 1979–1980. Kokoomuksen maataloussihteerinä hän toimi 1970–1974 ja kansanedustajana kaksi kautta 1979–1987.
Nuorena Sampsa Aaltio tuli tunnetuksi kilpauimarina. Hän voitti 100 metrin selkäuinnin Suomen mestaruuden vuonna 1950 ajalla 1.14,8. Hän voitti samana vuonna myös SM-kultaa 3 × 100 metrin sekaviestissä. Sotilasarvoltaan Aaltio oli majuri.
Paktian maakunta

Paktian maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan itäosassa, Pakistanin rajalla. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan sen väkiluku on 523 010. Maakunnan pääkaupunki on Gardiz. 
Paktia muodostaa yhdessä naapurimaakuntien Paktikan ja Khostin kanssa historiallisen ja kulttuurisen "Suur-Paktian" Loya Paktia, joka on voimakasta pataanialuetta ja jolla on pyrkimyksiä oman pataanivaltakunnan muodostamiseen. 
Väestöstä 91 prosenttia on pataaneja, 9 prosenttia tadžikkeja.. Pakistanin rajan takana on perinteisiä heimoalueita, ja vuoristoseudun asukkaat liikkuvat vapaasti rajan yli. 
Alueet.
Paktian maakunnassa on yksitoista paikallishallinnollista aluetta:
Young Jeezy

Jeezy (oikealta nimeltään Jay Wayne Jenkins, s. 12. lokakuuta 1977 Columbia, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Vuonna 2001 hän julkaisi ensimmäisen albuminsa "Thuggin' Under the Influence" itsenäisesti. Vuonna 2006 julkaistu "The Inspiration" myi platinaa. Levy sisältää kappaleen "I Luv It", joka nousi sijalle 14 Billboard Hot 100 -listalla. Young Jeezyn on myös tehnyt singlen Usherin kanssa nimeltä "Love in This Club", joka myös löytyi NRJ:n top-10 listalta.Young Jeezyllä oli pitkään riitaa Gucci Manen kanssa ja he julkaisivat useita "disstrackeja" toisiaan vastaan
Marc Connelly

Marcus Cook Connelly (1890–1980) oli yhdysvaltalainen lehtimies ja näytelmäkirjailija. Hän kuului "Algonquinin Pyöreään Pöytään", älykköjen lounasseuraan, joka kokoontui päivittäin kymmenen vuoden ajan (1919–1929) Algonquin-hotellissa New Yorkissa keskustelemaan ja vaihtamaan sukkeluuksia. Seuran muita jäseniä olivat mm. Harpo Marx ja Dorothy Parker. Connellyä pidettiin seuran sukkelimpana jäsenenä. 
Marc Conelly voitti draaman Pulitzer-palkinnon vuonna 1931 näytelmällään "Jumalan vihreät laitumet" (The Green Pastures), joka kertoi Vanhan testamentin tarinoita uusiksi. Näytelmään liittyi Suomessa teatteriskandaali, koska siinä esitettiin Jumala mustaihoisena.
William Conrad

William Conrad (syntyjään William Cann, 27. syyskuuta 1920 Louisville, Kentucky – 11. helmikuuta 1994 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja radio-, elokuva- ja televisiokertojaääni, joka tunnettiin baritoniäänestään ja muhkeasta ympärysmitastaan.
Conradin syvä ja soinnukas ääni toi hänelle lukuisia merkittäviä rooleja radiokuunnelmissa. Näistä tunnetuin oli Marshal Matt Dillonin rooli "länkkärissä" "Gunsmoke" vuosina 1952–1961. Häntä harkittiin myös samaan rooliin sarjan televisioversioon, mutta Conradin liikalihavuuden takia näyttelijäksi valittiin James Arness.
William Conrad näytteli muun muassa elokuvissa "Tappajat" (1946), "Verta ja kultaa" (1947), "Valitan, väärä numero!" (1948), "Orleansin neitsyt" (1948) ja "Kesytöntä kiihkoa" (1954).
1960-luvulla Conrad alkoi näytellä televisiosarjoissa. "Cannon" (1971–1976) oli ensimmäinen kolmesta suositusta etsiväsarjasta, jotka tekivät hänestä kansainvälisesti tunnetun kasvon. Tätä seurasivat "Nero Wolfe" (1981) ja "Koira haudattuna" (1987–1992).
William Conrad vieraili Suomessa kesällä 1976 "Apu"-lehden järjestämällä kiertueella. Purjelentoa harrastanut Conrad tutustui muun muassa Räyskälän lentokentällä PIK-20-purjelentokoneeseen.
Conrad valittiin Radio Hall of Fameen vuonna 1997. Hän kuoli sydämen vajaatoimintaan 73-vuotiaana.
Ihana meri

Ihana meri on Kira Poutasen esikoisromaani, joka voitti vuoden 2001 Lasten ja nuortenkirjallisuuden Finlandia -palkinnon. Kirja kuvaa yhdeksäsluokkalaisen Julian anoreksian kehittymistä ja käänteitä. Loppua kohden kuvaus käy abstraktimmaksi, ja päähenkilön kohtalo jää lukijan pääteltäväksi. Teos on kerrottu päiväkirjamuodossa.
Päähenkilöllä on edessä hankala kouluvuosi, sillä peruskoulun arvosanoilla pyritään lukioon. Hän vaatii itseltään paljon ja ajautuu suorittamisen ja itsekontrolloinnin kierteeseen. Lopulta Julian on tehtävä päätös tulevaisuudensa suunnasta.
"Ihana meri" on käännetty tanskaksi ("Det skønne, skønne hav", Romano Carlsen, 2002), latviaksi ("Skaista jūra", Jāņa Rozes, 2007) ja unkariksi ("A csodálatos tenger", Cerkabella, 2009).
Romaani ilmestyi äänikirjamuodossa syksyllä 2021.
Ruotsin akatemian pohjoismainen palkinto

Ruotsin akatemian pohjoismainen palkinto () on Ruotsin akatemian vuodesta 1986 jakama kirjallisuuspalkinto. Palkinnon vastaanottaa vuosittain pohjoismainen henkilö, joka on tehnyt merkittävää työtä jollakin Ruotsin akatemian toiminta- ja kiinnostusalueella.
Vuonna 2020 palkinnon suuruus oli 400 000 Ruotsin kruunua eli noin 40 000 euroa.
Palkinnon saajat.
Lähde (1986–2024)
Boarnsterhim

Boarnsterhim () on kunta Friisinmaan provinssissa Alankomaissa. Pinta-alaa kunnalla on 168,59 neliökilometriä, josta vettä on 16,72 km². Asukkaita kunnassa on 19 296 (1.2.2008). Kunnan keskuspaikka on nimeltään Grou.
Asutuskeskukset.
Suluissa olevat nimet ovat paikkojen hollanninkielisiä nimiä.
Basic Instinct 2

Basic Instinct 2 on vuonna 2006 julkaistu jatko-osa vuoden 1992 eroottiselle trillerille "Basic Instinct". Elokuvan on ohjannut Michael Caton-Jones ja pääosassa on Sharon Stone.
Juoni.
Kirjailija Catherine Tramell (Sharon Stone) ajautuu taas vaikeuksiin virkavallan kanssa ja Scotland Yardin rikospsykiatri Michael Glass (David Morrissey) saa tehtäväkseen arvioida hänen psyykensä tilaa. Tramell houkuttelee psykiatrinsa ensimmäisestä osasta tuttuun kissa ja hiiri -leikkiin.
Haakon Lie

Haakon Lie (22. syyskuuta 1905 Kristiania, Norja – 25. toukokuuta 2009 Oslo, Norja) oli norjalainen poliitikko. Hän toimi Norjan työväenpuolueen puoluesihteerinä vuosina 1945–1969 sekä Eurooppa-liikkeen sihteerinä 1970–1973. Hän oli perustamassa Arbeidernes Opplysningsforbund -yhdistystä, jonka sihteerinä hän toimi 1932–1940. Toisen maailmansodan aikana Lie toimi Norjan ammattiliittojen keskusjärjestö LO:n Lontoon konttorissa.
Aktiiviaikanaan Lie tuli tunnetuksi kommunismin ja oman puolueensa vasemmistosiiven vastustajana ja sodan jälkeen hän oli tärkeässä roolissa kyseisten liikkeiden valvonnassa. Hän oli innokas Naton ja EU:n kannattaja ja hänen mukaansa Norjan tuli jatkuvasti ylläpitää tiiviitä turvallisuuspoliittisia suhteita Britanniaan ja Yhdysvaltoihin. Lie tunnettiin myös Israelin ystävänä sekä monien kirjojen kirjoittajana. Vuoden 1967 puoluekokouksessa kärjistyneet poliittiset erimielisyydet Einar Gerhardsenin kanssa kuuluvat edelleen Norjan sodanjälkeisen politiikan dramaattisimpiin hetkiin.
Lie vetäytyi myöhempinä vuosinaan Floridaan, mutta palasi sittemmin Norjaan.
Lie julkaisi viimeisimmän kirjansa, "Slik jeg ser det nå", 103-vuotispäivänään vuonna 2008 yhteistyössä historioitsija Hans Olav Lahlumin ja journalisti Hilde Harbon kanssa.
Haakon Lie oli suomalaista sukujuurta. Hän ei ollut sukua YK:n pääsihteeri Trygve Lielle.
Gubbängen

Gubbängen on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Svedmyran, Tallkrogenin, Gamla Enskeden, Skarpnäcks Gårdin, Sköndalin, Hökarängenin, Fagersjön ja Högdalenin kaupunginosat. Nykyisin siellä on asukkaita noin 4 600. Maa-alaltaan kaupunginosa on 1,77 neliökilometrin suuruinen.
Kaupunginosa on saanut nimensä Gubbängenin kartanolta, joka sijaitsi nykyisen Gubbängsskolanin paikalla. Tukholman kaupunki osti Gubbängenin tilukset jo vuonna 1908, mutta rakentaminen aloitettiin vasta vuosina 1945–1946.
Alueen liikennettä palvelee Gubbängenin metroasema.
Hökarängen

Hökarängen on yksi Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Gubbängenin, Sköndalin, Farstan ja Fagersjön kaupunginosat. Hökarängen muodostettiin vuonna 1934, ja nykyisin siellä on asukkaita noin 7 900. Maa-alaltaan kaupunginosa on 1,42 neliökilometrin suuruinen.
Hökarängen rakennettiin vuosina 1947–1952. Siellä sijaitsee Hökarängenin metroasema.
Phyllis A. Whitney

Phyllis Ayame Whitney (9. syyskuuta 1903 Jokohama, Japani – 8. helmikuuta 2008 Faber, Virginia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoitti romantiikkaa ja jännityskirjallisuutta. Hänen teoksiaan myytiin yli 50 miljoonaa kappaletta, useimmiten pehmeäkantisina versioina.
Whitney syntyi Japanissa ja vietti lapsuutensa vuoteen 1918 Kaukoidässä, jossa hänen isänsä työskenteli vientiyrityksen palveluksessa ja hotellialalla. 
Hän alkoi kirjoittaa pöytälaatikkoon jo teini-ikäisenä, mutta haaveili varsinaisesti tanssijan urasta. Whitneyn isä kuoli kun hän oli 15, ja Whitney muutti äitinsä kanssa Yhdysvaltoihin. Hön työskenteli kirjakaupassa ja myi kirjoituksiaan lehtiin. Ensimmäisen kirjansa hän julkaisi vasta noin 40-vuotiaana.
Whitneylle myönnettiin Edgar-palkinto vuosina 1961 ja 1964. Yhdysvaltalainen rikoskirjailijayhdistys Mystery Writers of America myönsi hänelle 1998 elämäntyöstä jännityskirjallisuuden Grand Master -arvon.
Hän kirjoitti uransa aikana sekä lapsille että aikuisille suunnattua jännityskirjallisuutta. Hänen tuotantonsa käsittää yli 70 romaania, joista viimeinen, "Amethyst Dreams", ilmestyi 1997. Whitney vietti 100-vuotispäiväänsä 2003 ja eli vielä miltei neljä ja puoli vuotta ennen kuolemaansa keuhkokuumeeseen 104-vuotiaana.
Peter Celsing

Peter Celsing (29. tammikuuta 1920 Tukholma – 16. maaliskuuta 1974) oli ruotsalainen arkkitehti ja professori. Hän opiskeli Kungliga tekniska högskolanissa (KTH) ja Kungliga konsthögskolanissa (KKH). Vuosina 1948–1952 hän toimi päällikkönä Tukholman raitioteiden arkkitehtuuriosastolla. Vuonna 1960 Celsing nimitettiin KTH:n arkkitehtuurin professoriksi.
Armeijaryhmä A (länsirintama)

Armeijaryhmä A () oli länsirintamalla vuonna 1940 toiminut yhtymä, joka perustettiin 26. lokakuuta 1939 Eifelin ja Hunsrückin alueella nimeämällä uudelleen aikaisempi etelän armeijaryhmä. Se osallistui Ranskan valloitukseen Ardelleilla ja eteni Sommeen. Armeijaryhmä osallistui myös Dunkerquen operaatioon. Ryhmän komentajana oli Gerd von Rundstedt.
Lokakuussa 1940 armeijaryhmä A uudelleen nimettiin Lännen sotatoimialueeksi. Se siirrettiin kevään 1941 aikana miehitettyyn Puolaan valmistautumaan operaatio Barbarossaan. 22. kesäkuuta 1941 se nimettiin edelleen etelän armeijaryhmäksi.
Koripaju

Koripaju ("Salix viminalis") on pajuihin kuuluva 3–6 metrin korkuinen isohko pensas tai pieni puu. Aluksi versojen väri on harmaa, mutta ne muuttuvat keväällä kellanharmaiksi. Lehdet ovat kapeita (noin 1 × 15 cm), yläpuolelta kiiltäviä ja alapuolelta karvaisia. Kapeasta muodostaan huolimatta lehdet eivät roiku alaspäin. Koripajua tavataan Keski-Euroopasta Siperiaan Lenajoelle asti. Nimetyt lajikkeet kasvavat lähinnä vain Keski-Euroopassa. Koripaju on myös hyvä laji punontaan.
Koiramme

Koiramme on suomalainen, kymmenen kertaa vuodessa (12 numeroa) ilmestyvä koiraharrastajien aikakauslehti. Lehti on perustettu 1896. Sitä julkaisee ja kustantaa Showlink Oy / Koiramme. Sen tarkastettu levikki oli 124 639 kappaletta vuonna 2008 . Lehden päätoimittaja on Tapio Eerola. Lehden toimitus sijaitsee Janakkalan Turengissa.
Kennelliitto julkaisee myös "Metsästyskoiramme"-lehteä, jossa osa sivuista on korvattu metsästyskoira-aiheisella sisällöllä.
Genshirō Inagaki

 Inagaki Genshirō ( - japanilaiset nimet ilmoitetaan oletusarvoisesti ensin sukunimi ja sitten etunimi, 1911 Tokio, Japani – 1995) oli kyūdōn Heki ryū Insai han (Heki ryū koulukunnan Insai-haaran) päämies, 9. dan hanshi. Hän seurasi tehtävässä opettajaansa Urakami Sakaeta.
Inagaki aloitti budo-uransa karatella. Hän tapasi karate salissa legendaarisen Funakoshi Gichinin - Shotokan karaten perustajan. Hänen isompi veljensä oli kuitenkin sitä mieltä, että kyūdō sopisi paremmin. 1930-luvulla Inagaki opiskeli insinööriksi Wasedan yliopistossa Tokiossa, ja valmistui 1936. Samassa yliopistossa hän opiskeli kyūdōta Heki ryū Insai han päämiehen Sakae Urakamin oppilaana. Sodan aikana Inagakikilla oli tehdas, joka valmisti osia luoteihin. Kun toista maailmansotaa seurannut budolajien harjoittamiskielto Japanissa päättyi 1957, järjestettiin keisari Hirohiton edessä perinteinen kyūdō-kilpailu, jonka Inagaki voitti. Inagaki jatkoi Urakamin oppilaana tämän kuolemaan asti v. 1971. Urakamilla oli poika, jonka vaimo Hiroko oli Inagakin kanssa mestari Urakamin parhaita oppilaita. Loppujen lopuksi vanha mestari päätti tehdä Inagakista koulukunnan seuraava mestari. Inagaki myi tehtaansa ja aloitti täyspäiväisen kyūdō-harjoituksen. Kymmenen vuoden aikana hän joka toinen päivä kulki mestarinsa luo, kahden tunnin junamatka suuntaan Tokiosta, ja sai viimein Heki-ryū-koulukunnan korkeimman eli Shinanka Hyaku Shu-arvon. Tätä voi saada vain henkilö, josta tulee koulukunnan seuraava mestari. 
Kun Japanin kouluministeriö 1970-luvulla päätti ottaa kyūdōn yhdeksi oppiaineeksi he kääntyivät suoraan Inagakin puoleen, joten Inagakista tuli ensimmäinen akateemisen kyūdō-professuurin haltija ja Wasedan sekä myöhemmin myös Tsukuban (aikaisemmalta nimeltään Tokion pedagoginen yliopisto) yliopistojen kyūdō-opettaja. Vuonna 1966 saksalainen arkitehtuurin opiskelija Manfred Speidel aloitti opiskelunsa Wasedan yliopistossa. Koska jokin budo-laji oli pakollinen, valitsi hän kyūdōn ja päättyi Inagakin oppilaaksi. Speidel asui jopa jonkin aikaa Inagakin talossa, kun tämän poika oli muuttanut USA:han. Hampurilaisesta jousiammuntaseurasta tuli viesti Speidelille, että he mielellään halusivat tutustua kyūdōn Saksassa. Niinpä Speidel kysyi Inagakilta, että suostuisiko hän tällaiseen matkaan. Inagaki oli luvannut mestarilleen, että levittäisi Heki-koulukuntaa niin paljon kuin pystyi. Niinpä hän hyväksyi kutsun. Syyskuussa 1969 he saapuivat Hampuriin ja Inagaki esitti lajinsa. Ryhmä katsojia pyysivät, että kurssia järjestettäisiin ja niin Inagaki jäi viikoksi sinne kurssia vetämään. Häntä pidetään tärkeimpänä Suomen, Saksan, Italian ja Itävallan kyūdōhon vaikuttaneena opettajana. Inagaki kävi Suomessa 8 kertaa vuosina 1987-1993 vetämässä viikon pituisia seminaareja. 
Heki-ryū-koulukunnan Insai-haara on nimetty perustajansa Genpachiro Shigeuji Yoshidan Buddhalaisen nimen "Insain" mukaan. Hän oli 1600-luvulla Japanin shōgun Tokugawa Ieyasun opettaja jousiammunnassa. Tästä syystä Heki-ryūn Insai-haaraa kutsutaan myös nimellä Heki-tōryū, shōgunin perheen koulukunta.
Armeijaryhmä B (itärintama)

Armeijaryhmä B () oli Saksan itärintaman armeijaryhmä, joka luotiin operaatio Sinistä varten jakamalla Etelän armeijaryhmä armeijaryhmiin A ja B. Armeijaryhmä B:n tavoitteeksi asetettiin Stalingradin kaupungin valloittaminen.
Ylitettyään Donin Armeijaryhmä B saavutti nopeasti Volgan 23. elokuuta, mutta eteneminen pysähtyi Stalingradin kaupunkiin verisiin katutaisteluihin seuraavan kolmen kuukauden ajaksi. Saksalaisten ei onnistunut lyödä puna-armeijan joukkoja kokonaan Volgan itärannalle vaikka he saivat haltuunsa 90 prosenttia kaupungista ja olivat eristäneet puolustajat kahteen pieneen, noin 100 metriä syvään sillanpäähän joen rantaan. Stalingradin taistelussa neuvostojoukot murskasivat kaupungissa taistelleen 6. armeijan sivustoja suojanneet unkarilaiset ja romanialaiset joukot ja motitti ja myöhemmin tuhosi armeijan kaupunkiin. 
6. armeijan jäätyä Stalingradin mottiin saksalaiset muodostivat nopeasti Erich von Mansteinin komentaman Armeijaryhmä Donin motin vapautusoperaatiota varten. Tämä operaatio Talvimyrskyksi () nimitetty suunnitelma ei kuitenkaan onnistunut. Samalla armeijaryhmä Don otti vastuun myös armeijaryhmä B:n aikaisemmin hallitseman rintaman eteläosasta.
Keväällä 1943 saksalaisten peräännyttyä Rostovista armeijaryhmä B siirrettiin Pohjois-Italiaan Erwin Rommelin komentoon ja armeijaryhmä Don nimettiin uudelleen Etelän armeijaryhmäksi.
Thomas Courtney

Thomas ”Tom” William Courtney (17. elokuuta 1933 Newark, New Jersey, Yhdysvallat – 22. elokuuta 2023 Naples, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Fordhamin yliopiston opiskelija Thomas Courtneyn ensimmäinen merkittävä saavutus oli Yhdysvaltain yliopistojen 880 jaardin mestaruus vuonna 1955. Vuonna 1956 Courtney voitti USA:n mestaruuden 400 metrillä ja vuosina 1957–58 880 jaardilla. Kesällä 1955 Courtney kilpaili Suomessa. 3. heinäkuuta hän olisi voittanut Tampereen Messukilpailujen 800 metrin kilpailun, mutta juoksi harhaan ja Olavi Salsola voitti kilpailun. 17. heinäkuuta hän juoksi 800 metrillä ajan 1.46,8, joka jäi vain 0,2 sekuntia Rudolf Harbigin maailmanennätyksestä.
Melbournen olympialaisissa Courtney oli mukana 800 metrillä. Finaalissa Courtney kukisti Ison-Britannian Derek Johnsonin rajussa loppukiritaistelussa. Loppusuoralle tultaessa Courtney ohitti Johnsonin, jäi uudelleen toiseksi ja lopulta ohitti tämän uudelleen vain 40 metriä ennen maalia. Voittoaika oli 1.47,7., joka oli myös olympiaennätys. Maaliin tultuaan Courtney romahti täysin ja kuvaili myöhemmin tuntemuksiaan:
Palkintojenjakoa oli siirrettävä tunnilla eteenpäin, jotta Courtney ja Johnson olisivat saaneet riittävästi toipumisaikaa. Myöhemmin Courtney otti osaa 4 × 400 metrin viestiin, jossa hän oli Yhdysvaltain voittoisan joukkueen ankkuri.
Seuraavana vuonna Courtney juoksi 880 jaardin maailmanennätyksen 1.46,8 ja hätyytteli Oslossa Roger Moensin 800 metrin maailmanennätystä jääden vain sekunnin kymmenyksen päähän ajallaan 1.45,8.
Courtney suoritti alemman korkeakoulututkinnon Fordhamin yliopistossa 1955.
Courtney kuoli 90-vuotiaana amyloidoosiin Naplesissa, Floridassa sijaitsevassa hoivakodissa 22. elokuuta 2023.
Armeijaryhmä Don

Armeijaryhmä Don () oli Saksan maavoimien itärintamalla toiminut suuri sotilasyksikkö toisen maailmansodan aikana. Se perustettiin 21. marraskuuta 1942 Saksan 11:nnesta armeijasta ja sen komentajaksi nimitettiin Erich von Manstein. Armeijaryhmän ensisijaiseksi tavoitteeksi asetettiin 6. armeijan vapauttaminen Stalingradin motista. Se otti myös rintamavastuun armeijaryhmä B:n aikaisemman rintamaosuuden eteläosasta.
Keväällä 1943 saksalaisten peräännyttyä Rostovista armeijaryhmä B siirrettiin Pohjois-Italiaan Erwin Rommelin komentoon ja armeijaryhmä Don nimettiin uudelleen Etelän armeijaryhmäksi.
La Gioconda

La Gioconda on Amilcare Ponchiellin nelinäytöksinen ooppera. Arrigo Boito kirjoitti siihen libreton Victor Hugon teoksen "Angelo, tyran de Padoue" pohjalta. Ooppera esitettiin ensi kertaa alkuperäisversiossaan Franco Faccion johdolla La Scalassa 8. huhtikuuta 1876. Uudistetulla libretolla teos ensiesitettiin Genovassa joulukuussa 1876. Yhdysvaltain-ensiesitys nähtiin Metropolitan-oopperassa 20. joulukuuta 1883.
La Giocondan ensiesitys Suomessa oli 23. marraskuuta 1927 Suomalaisessa oopperassa.
"La Gioconda" on useasti esitetty ooppera, josta on saatavilla myös lukuisia levytyksiä. Oopperaan sisältyy kuuluisa ”Tuntien tanssi”, joka kuullaan myös elokuvassa "Fantasia" (1940).
Virgilio Piñera

Virgilio Piñera (1912 Cárdenas, Kuuba – 1979 Havanna, Kuuba) oli kuubalainen kirjailija, runoilija ja dramaatikko.
Piñera kuului José Lezama Liman johtamaan Origenes-ryhmään, jonka päämääränä oli modernistinen, puhtaasti kirjallinen kulttuuri. Ryhmäläiset etsivät ilmaisukeinoja, jotka ylittäisivät realismin ja impressionistiset tehokeinot. Tarkoituksena oli luoda kirjallisuutta, joka muuttaisi maailmaa lukijoiden tahtoa ja kuvittelukykyä voimistamalla. 
Piñeran elämä oli taloudellisesti köyhää. Hän eli useita vuosia Argentiinassa, jossa hän elätti itseään prostituoituna. Siellä hän tutustui Witold Gombrowicziin, jonka teksteillä oli suuri vaikutus hänen kehityksessään.
Palattuaan Kuubaan hän alkoi saada mainetta. Hänen kirjansa levisivät Espanjaan ja ahdinko keveni. 1950-luvun lopussa hän perusti kirjallisuuslehden nimeltä Cicíon. Kun Castro nousi valtaan, Piñeran elämä jälleen vaikeutui, koska hänen käsityksensä kirjallisuuden ja yleensä taiteen asemasta yhteiskunnassa poikkesi ratkaisevasti vallankumouksen tavoitteista. Hän oli myös avoimesti homoseksuaali maassa, jossa oli yhdessä yössä astunut voimaan puritaaninen asenne seksiin.
Piñeran tunnetuin teos on romaani "La Carne de Rene" (1952), jossa käsitellään lihan kulttia allegoriana kulteille, joille sosiaalivaltiot ja modernit totalitaariset järjestelmät nojaavat. Kirjalla on ollut suuri vaikutus erityisesti Ranskassa, jossa se herätti laajaa kirjallista keskustelua. Piñeran novellit ovat painostavatunnelmaisia maailman outouden kuvauksia: novellit on koottu yhteen kokoelmaksi "Cuentos Fríos". Näytelmät ovat kirkkaita ja usein jopa valoisia vaatimuksia yksittäisen ihmisen ehdottoman singulaarisuuden hyväksymiseksi.
Piñera piti itseään ensi sijassa runoilijana. Hänen tunnetuin runonsa on "la Isla en Peso" (1943), joka kertoo Kuubasta, saaresta, jonka voi kokea "yhdellä katseella". Piñeran runot ovat rohkeita ja vahvoja, sanavalinta on usein ällistyttävä, mutta runojen sointi ääneen luettuna on lyyrinen ja lempeä. Myöhemmin Piñera julkaisi runon "La Gran Puta" (1960), jossa hän ottaa suorasukaisesti mutta korkeakirjallisesti kantaa vallankumouksen vaatimiin "väliaikaisiin kansalaisoikeuksien kaventamisiin".
Piñeran vaikutus näkyy nykykuubalaisessa runoudessa. Selvimmin hän on vaikuttanut niin kirjallisesti kuin asenteenkin kautta Reinaldo Arenasiin, joka ihaili Piñeraa ja tämän ehdottomuutta suuresti. Suuri osa Piñeran teoksista on julkaistu vasta hänen kuolemansa jälkeen.