Invincible (Michael Jacksonin albumi)

Invincible on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin kymmenes ja viimeinen studioalbumi, joka julkaistiin 30. lokakuuta 2001. Albumi oli Jacksonin ensimmäinen uutta materiaalia sisältänyt julkaisu sitten vuoden 1997 remix-albumin sekä Jacksonin ensimmäinen studioalbumi sitten vuoden 1995 levyn . Invinciblen tuottamisesta ja kirjoittamisesta vastasivat muun muassa Rodney Jerkins, R. Kelly, Teddy Riley sekä Jackson itse. Albumin teemoina olivat Jacksonin aiemman tuotannon tapaan henkilökohtaiset kokemukset, romantiikka ja vainoharhaisuus. Albumi sai hyvän vastaanoton kriitikoilta.
Invincibleltä julkaistiin neljä singleä: ”Speechless”, ”You Rock My World”, ”Cry” ja ”Butterflies”, joista ”Speechless” ja ”Butterflies” julkaistiin Yhdysvaltojen ulkopuolella sekä jätettiin ilman musiikkivideota. Ne saavuttivat paikan kymmenen parhaan joukossa Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla ja niittivät menestystä myös maailmanlaajuisesti. Kappale ”Cry” ei saavuttanut muiden singlejen menestystä. Sony Music Entertainment lopetti albumin promoamisen Jacksonin ja hänen levy-yhtiönsä Epic Recordsin välisten ristiriitojen vuoksi. Invincible keräsi Grammy-palkinnon ehdokkuuden parhaasta pop-laulusuorituksesta. Musiikkilehti Billboardin lukijat äänestivät Invinciblen vuosikymmenen parhaaksi albumiksi vuonna 2010.
Invincible oli kaupallinen menestys: se ensiesiintyi 11 valtion albumilistan ensimmäisellä sijalla, muun muassa Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa, Australiassa, Ranskassa ja Sveitsissä. Albumi oli kuuden muun valtion albumilistalla kymmenen parhaan joukossa. Invincible menestyi heikoimmin Meksikossa, jossa se saavutti 29. sijan. Albumi palasi listoille vuonna 2004 sekä uudelleen Jacksonin kuoleman vuoksi vuonna 2009. Vaikka Invincible on myynyt maailmanlaajuisesti yli 13 miljoonaa kappaletta, se on katsottu olleen Jacksonille kaupallinen epäonnistuminen verrattuna hänen aiempiin levyihinsä.
Invinciblestä julkaistiin viisi eriväristä versiota: sininen, punainen, vihreä, oranssi ja hopeinen. Väriversioista vain hopeisen valmistusta ei ole lopetettu.
Taustaa.
Jackson kirjoitti ahkerasti uutta materiaalia ollessaan yhtyeessä The Jackson 5. Hän alkoi vähitellen työskentelemään sooloartistina erilaisissa projekteissa, mikä johti lopulta itsenäisiin studioalbumeihin, joista merkittävimpinä pidetään vuoden 1979 Off the Wallia ja vuoden 1982 Thrilleriä. Maailman myydyin albumi sekä kaupallinen menestys Thriller varjosti usein Jacksonin muita projekteja sen suuren maineen ja saavutusten vuoksi. Jackson ei ollut ennen Invincibleä julkaissut uutta materiaalia sitten vuoden 1997 remix-levyn eikä uutta studioalbumia sitten vuoden 1995 levyn . Invinciblen on katsottu olleen käytännössä Jacksonin uran comeback eli paluu.
Jackson aloitti uuden materiaalin nauhoittamisen lokakuussa 1997 ja lopetti kahdeksan viikkoa ennen albumin julkaisua elokuussa 2001, kun kappale ”You Are My Life” oli saatu valmiiksi. Jackson oli osoittanut kiinnostusta rap-artistiin ja halusi sellaisen ainakin yhdelle kappaleelle. Jackson oli huomauttanut, ettei halua tunnettua rap-artistia. Jacksonin tiedottaja ehdotti hänelle New Jerseystä kotoisin olevaa artistia ”Fats”. Kun Jackson kuuli kappaleen valmiin tuotoksen, hän päätti nauhoittaa Fatsin kanssa myös toisen kappaleen albumille. Rodney Jerkins on todennut Jacksonin hakeneen erilaista musiikillista tyylisuuntaa hänen aikaisempiin tuotoksiinsa verrattuna.
Jackson on listattu kirjoittajaksi ja tuottajaksi suurimmassa osassa Invinciblen kappaleista. Kappaleiden tuottajina mainitaan tekijätiedoissa Jacksonin lisäksi Rodney Jerkins, Teddy Riley, Andreao ”Fanatic” Heard, Kenneth ”Babyface” Edmonds, R. Kelly ja Dr. Freeze. Lisäksi sanoittajina mainitaan R. Kelly, Fred Jerkins III, LaShawn Daniels, Nora Payne ja Robert Smith. Invincible oli Jacksonin ja Rileyn kolmas peräkkäinen yhdessä työstämä studioalbumi. Se jäi Jacksonin uran kymmenenneksi sekä hänen elinaikansa viimeiseksi studioalbumiksi. Invinciblen tekemisen on kerrottu kustantaneen 30 miljoonaa dollaria.
Jackson omisti albumin 15-vuotiaalle afronorjalaiselle pojalle Benjamin ”Benny” Hermansenille, joka joutui uusnatsien puukottamaksi ja tappamaksi Norjan pääkaupungissa Oslossa tammikuussa 2001. Syynä kunnianosoitukseen oli osittain se, että Jacksonin nuori oslolainen ystävä Omer Bhatti oli myös Hermansenin ystävä. Invinciblen omistuskirjoituksessa lukee:
Invincible on omistettu Hermansenin lisäksi Jacksonin isoäidille Nicholette Sottilelle sekä Jacksonin vanhemmille Joseph Jacksonille ja Katherine Jacksonille.
Rakenne ja tyyli.
Invinciblen tyylilajeja ovat R&amp;B, hip hop, tanssipop, adult contemporary music ja urban. Jackson on kirjoittanut albumin 16 kappaleesta 14. Albumin pituus on 77 minuuttia ja seitsemän sekuntia. Kappaleiden sanoitukset käsittelevät Jacksonin henkilökohtaisia kokemuksia, jotka koostuvat romantiikasta, vainoharhaisuudesta, yksityisyyden loukkaamisesta sekä uhkaavista tilanteista. Invinciblen on todettu olevan sekoitus aggressiivisia kappaleita ja balladeita. Albumin avauskappale on ”Unbreakable”, jonka ensimmäisen säkeistön viimeisellä rivillä lauletaan: ”With all that I've been through/I'm still around”.
Jackson kertoi VIBE-lehden haastattelussa vuonna 2002 inspiraatiosta kappaleen ”Speechless” kirjoittamiseen:
Kappaleessa ”Privacy” heijastuvat Jacksonin omat henkilökohtaiset kokemukset, median hyökkäykset ja sensaatiolehtien epätarkkuudet. ”The Lost Children” on kappale vaarassa olevista lapsista. Kappaleessa ”Whatever Happens” Jackson laulaa kolmannessa persoonassa. Sen sanoituksessa, jota on kuvailtu ”rosoiseksi intensiteetiksi”, puhutaan kahdesta nimeämättömään ja uhkaavaan tilanteeseen osallistuneesta ihmisestä. Albumilla on neljä balladia: ”You Are My Life”, ”Butterflies”, ”Don’t Walk Away” ja ”Cry”. Kappale ”Cry” vastaa Jacksonin vuoden 1987 albumin Bad kappaletta ”Man in the Mirror” ja kertoo yhteisestä maailmanparantamisesta.
Kappaleiden ”Butterflies” ja ”Break of Dawn” sanoitusten on katsottu olevan ”häikäiseviä” sekä sellaisia, jotka saavat kuuntelijan ”huokumaan”. Kappaleessa ”Threatened” nähtiin olevan tarinan siemen ja sen on katsottu olevan eräänlainen ”Thrillerin” serkku. Kappale ”You Are My Life” kertoo rakkaudesta, ja Jackson laulaa siinä: ”You are the sun, you make me shine, or more like the stars that twinkle at night”.
Sonyn ja Jacksonin riita.
Invincible aiheutti suuria riitoja Jacksonin ja hänen levy-yhtiönsä Sony Music Entertainmentin välille. Jackson oli odottanut saavansa takaisin oikeudet edellisiin albumeihinsa 2000-luvun alussa, minkä myötä hän saisi niiden myynnistä kaikki tuotot itselleen. Sopimuksesta kävi kuitenkin ilmi, että Jackson saisi oikeudet vasta vuosien kuluttua. Hänelle selvisi pian, että häntä edustanut asianajaja toimi myös Sonyn edustajana, mikä synnytti eturistiriitoja. Jackson oli huolissaan siitä, että Sony oli painostanut häntä vuosien ajan myymään osuutensa yhtiöstä Sony/ATV Music Publishing.&lt;ref name="Taraborelli/614–617"&gt; Taraborrelli, s. 614–617&lt;/ref&gt; Hän käytti syntyneitä yhteenottoja hyväkseen kyetäkseen sanoutumaan irti Sonyn kanssa solmitusta sopimuksesta. Jackson ilmoitti hieman ennen Invinciblen julkaisua Sony Music Entertainmentin johtajalle Tommy Mottolalle, että hän aikoi jättää yhtiön. Sony keskeytti ilmoituksen seurauksena kaikki Invincibleä koskeneet toimenpiteet.
Jackson protestoi yhdessä kannattajiensa kanssa Sonya heinäkuussa 2002, kun hän ajoi kaksikerroksisella linja-autolla yhtiön Lontoon konttorin edustalla ja heilutti kylttiä, jossa luki: ”Sony kills music!” (suom. ”Sony tappaa musiikin!”). Jackson nimitti Mottolaa ”paholaiseksi” sekä ”rasistiksi” ja väitti, ettei tämä tukenut afroamerikkalaisia artisteja vaan käytti heitä hyväkseen. Jackson syytti Mottolaa myös siitä, että tämä oli kutsunut kollegaansa Irv Gottia ”lihavaksi nekruksi”. Sony kieltäytyi uusimasta Jacksonin kanssa tehtyä sopimusta ja väitti, että 25 miljoonan dollarin mainoskampanja epäonnistui Jacksonin kieltäydyttyä Yhdysvaltojen-kiertueesta. Jackson puhui heinäkuussa 2002 New Yorkin Harlemissa musiikkiteollisuuden korruptiosta sekä salaliitosta yhdessä muiden muusikoiden ja tuottajien kanssa ja sanoi:
Jackson käytti esimerkkinä lauluntekijä Otis Blackwellia, joka kuoli rahattomana vaikka sävelsi muun muassa klassikkoteokset ”All Shook Up”, ”Great Balls of Fire” ja ”Don’t Be Cruel”:
Mainonta ja singlet.
Invinciblen mainontaan tarkoitetun budjetin kerrottiin olleen 25 miljoonaa dollaria. Jackson järjesti albumin mainostamisen helpottamiseksi kaksi erikoiskonserttia New Yorkin Madison Square Gardenissa syyskuussa 2001 hänen 30-vuotisen soolouransa kunniaksi. Jackson esitti konserteissa uransa hittejä sekä uutena materiaalina Invinciblen kappaleen ”You Rock My World”. Lisäksi Jackson esiintyi yhtyeen The Jacksons kanssa ensimmäistä kertaa sitten vuonna 1984 päättyneen kiertueen Victory Tour. Konserteissa esiintyi Jackson lisäksi muun muassa Britney Spears, Whitney Houston, rock-yhtye Guns N’ Rosesin kitaristi Slash, Mýa, Usher, Tamia, ’N Sync ja monia muita artisteja. Konsertit näytettiin kaksituntisena erikoislähetyksenä CBS-kanavalla marraskuussa 2001.
Albumilta julkaistiin neljä singleä: ”Speechless”, ”You Rock My World”, ”Cry” ja ”Butterflies”. Kappaleet ”Speechless” ja ”Cry” julkaistiin Yhdysvaltojen ulkopuolella. ”Speechless” ja ”Butterflies” jäivät ilman musiikkivideota. ”You Rock My World” julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä elokuussa 2001 ja nousi kymmenen parhaan joukkoon Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla. Kappaleen kansainvälinen menestys oli suurempaa: se nousi 12 valtion albumilistan viiden tai kymmenen parhaan kärkeen. Kappale saavutti listaykkösen aseman Ranskassa, listakakkosen aseman Norjassa, Suomessa, Tanskassa ja Belgiassa, listakolmosen aseman Italiassa, listanelosen aseman Australiassa ja listavitosen aseman Ruotsissa sekä Sveitsissä.
Albumin neljäs ja viimeinen single ”Butterflies” julkaistiin helmikuussa 2002. Se nousi 14. sijalle Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla sekä toiselle sijalle Yhdysvaltain Top R&amp;B/Hip-Hop -albumeiden listalla, jossa se vietti viisi viikkoa listakakkosena. ”Cry” nousi kansainvälisesti monien listojen 40 parhaan joukkoon. Se saavutti eniten menestystä Tanskassa (16. sija), Ranskassa (30. sija) ja Belgiassa (31. sija). ”Speechless” on albumin harvinaisin single: se julkaistiin ainoastaan Aasiassa eikä noussut yhdellekään singlelistalle. Kappale ”Heaven Can Wait” sai radiosoittoa, vaikkei sitä julkaistukaan singlenä. Se nousi kuitenkin Yhdysvaltain Top R&amp;B/Hip-Hop -albumeiden listalla 72. sijalle.
Musiikkivideot.
Invinciblen kappaleista vain ”You Rock My World” ja ”Cry” saivat musiikkivideon, joista jälkimmäisessä Jackson ei esiinny itse. ”You Rock My World” jäikin Jacksonin viimeiseksi musiikkivideoksi, sillä seuraavat olivat lähinnä montaaseja hänen aiemmista musiikkivideoistaan. Musiikkivideon ”You Rock My World” kuvasi Paul Hunter ja se julkaistiin vuonna 2001. Se on yli 13 minuuttia pitkänä myös lyhytelokuva. Video esittää Jacksonin ja Chris Tuckerin näyttelemiä henkilöitä, jotka yrittävät saada naisen kiintymyksen seuraamalla tätä pitkin lähiympäristöä. Videossa esiintyvät Jacksonin ja Tuckerin lisäksi Marlon Brando sekä Michael Madsen. Videota on verrattu Jacksonin vuoden 1987 albumin Badin musiikkivideoihin ”Smooth Criminal” ja ”The Way You Make Me Feel”. Itse kappaleelle myönteisen arvion antanut Yale Daily Newsin kirjoittaja Catherine Halaby kuvaili, että video on ”suora jälkeläinen” videosta ”Smooth Criminal”, sisältäen sävyjä videosta ”The Way You Make Me Feel”. Video voitti palkinnon ”NAACP Image Award” erinomaisena musiikkivideona vuonna 2002.
Musiikkivideo ”Cry” kuvattiin San Franciscon lahden ympäristössä. Lukuisat ihmiset ovat videossa käsi kädekkäin eri paikoissa, mikä symboloi mahdollisesti kappaleen sanoituksia: ”If we all cry, at the same time tonight”. Videon kuvasi valokuvaaja Nick Brandt, joka kuvasi Jacksonille myös musiikkivideot ”Childhood” ja ”Earth Song”. Jackson ei itse esiinny ollenkaan videossa, koska hän ei halunnut julkaista kappaletta singlenä, minkä huhuttiin johtuneen Jacksonin tyytymättömyydestä Sonyn myöntämiin mainontamenetelmiin sekä musiikkivideoihin tarkoitettuun budjettiin. Jacksonin huhuttiin myös halunneen työstää musiikkivideon uudestaan Britanniaan ja Yhdysvaltoihin, mutta aikomus peruttiin Sonyn lopetettua kaikki albumin mainoskampanjat.
Vastaanotto ja palkinnot.
Invincible sai hyvän vastaanoton kriitikoilta. Heidän keskuudessaan toistuvasti esiintynyt elementti oli, että jotkut pitivät albumia Jackson yhtenä vähiten vaikuttavana äänitteenä lähinnä sen pituuden vuoksi. "AllMusicin" toimittaja Stephen Thomas Erlewine antoi albumille kolme tähteä viidestä kommentoimalla, että Invincible oli ”kipinä” ja kuulosti paremmalta kuin mikään muu Jacksonin levy sitten vuoden 1991 Dangerousin. Erlewine totesi, että albumilla oli hyvää materiaalia, mutta se ei riittänyt tekemään Invinciblestä Jacksonin tarvitsemaa ”comebackia” – hänellä olisi pitänyt olla oikeastaan albumi, joka kuulosti vapaalta eikä rajoittuneelta kuten Invincible – mutta se tarjoaa muistutuksen siitä, että hän voi luoda todella hyvää popmusiikkia.
"Rolling Stonen" toimittaja James Hunter antoi Invinciblelle kolme tähteä viidestä ylistämällä albumin kappaleita yleisesti, mutta totesi albumin myöhempien balladien tekevän siitä liian pitkän. Hunter totesi myös, että Jackson ja Teddy Riley tekivät Invinciblestä ”jotakin todella komeaa ja älykästä”, jolloin kuuntelijat ”keskittyivät kappaleiden tärkeisiin rytmeihin”, kuten Santanan intohimoisiin huudahduksiin ja Lubbockin upeasti sovittamiin sinfonian ulottuvuuksiin.
Kriitikko Robert Christgau antoi albumille arvosanan A- kommentoimalla Jacksonin muusikon taitojen unohtuneen usein sekä totesi, että albumi vaikutta liian pitkältä verrattuna Jacksonin muihin albumeihin. Entertainment Weeklyn toimittaja David Browne antoi albumille arvosanan C- kommentoimalla Invinciblen olevan Jacksonin ensimmäinen albumi sitten Off the Wallin, joka ei tarjonnut käytännössä mitään uusia käänteitä, mutta huomautti albumin tuntuneen hänen mielestään ”antologialta Jacksonin pienemmistä hiteistä”.
Musiikkilehti Billboard toteutti mielipidekyselyn pian Invinciblen julkaisun jälkeen. ”Ylivoimainen enemmistö”, yhteensä 79 prosenttia 5 195 vastanneesta ei yllättynyt, että albumi nousi listaykköseksi Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla. Lehti kertoi myös yhteensä 44 prosentin vastaajaosuuden julistaneen Jacksonin olevan yhä ”popin kuningas”. 35 prosenttia ei ollut yllättyneitä albumin listasijoituksesta, mutta epäilivät, olisiko Invincible listaykkösenä vielä toisella viikolla. Vain 12 prosenttia vastanneista yllättyi albumin listasijoituksesta, koska edellisestä studioalbumista oli kulunut kuusi vuotta, ja yhdeksän prosenttia oli hämmästynyt albumin menestyksestä sitä edeltäneen negatiivisuuden vuoksi. Lehden lukijat äänestivät Invinciblen vuosikymmenen parhaaksi albumiksi vuonna 2010.
Invincible sai yhden Grammy-palkinnon ehdokkuuden vuonna 2002. Kappale ”You Rock My World” oli ehdolla parhaan pop-laulusuorituksen palkinnolle, mutta hävisi James Taylorin kappaleelle ”Don’t Let Me Be Lonely Tonight”. Koska albumi oli julkaistu lokakuussa 2001, se ei ollut oikeutettu muihin Grammy-ehdokkuuksiin.
Listasaavutukset ja kaupallinen menestys.
Invincible oli Jacksonin ensimmäinen studioalbumi sitten vuoden 1995 levyn . Albumia myytiin ensimmäisen viikon aikana 363 000 kappaletta ja se kohosi listaykköseksi Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla. Invincible oli Jacksonin soolouran viides Billboard 200 -listan ykkössijan saavuttanut albumi sekä neljäs ensimmäisellä viikollaan listaykköseksi noussut albumi. Vaikka albumin ensimmäisen viikon myyntiluvut olivat hyviä, se ei pärjännyt aiemmalle HIStory-albumille, jota myytiin samassa ajassa 391 000 kappaletta. Invincible vietti myös neljä viikkoa Yhdysvaltain Top R&amp;B/Hip-Hop -albumeiden listan piikkipaikalla. Yhdysvaltain ääniteteollisuusjärjestö RIAA myönsi Invinciblelle kahdeksan viikkoa sen julkaisun jälkeen kultalevyn 500 000 kappaleen myynnistä joulukuussa 2001. Albumille myönnettiin vielä saman kuun aikana myös platinalevy miljoonan kappaleen myyntimäärän saavuttamisesta. Invincible keräsi vielä kaksinkertaisen platinalevyn 25. tammikuuta 2002 saavutettuaan kahden miljoonan kappaleen myyntirajan.
Invincible oli kansainvälinen menestys. Se saavutti listaykkösen aseman 12 valtiossa, muun muassa Isossa-Britanniassa, Australiassa, Belgiassa, Alankomaissa, Saksassa, Norjassa, Ruotsissa ja Sveitsissä. Albumi sijoittui lisäksi lukuisten valtioiden albumilistojen kärkikymmenikköön, esimerkiksi Itävallassa, Kanadassa, Suomessa, Italiassa ja Uudessa-Seelannissa. Invincible menestyi heikoiten Meksikossa, jossa se saavutti korkeimmillaan 29. listasijoituksen. Albumi on myynyt 13 miljoonaa kopiota maailmanlaajuisesti. Sen myynti oli kuitenkin huomattavasti alhaisempaa kuin Jacksonin aiempien albumien, mikä johtui osittain hiipuneesta pop-teollisuudesta, puuttuvasta mainonnasta, maailmankiertueen puuttumisesta ja Jacksonin sekä Sonyn välisestä riidasta.
Bernard Zuel kommentoi Invinciblen myyntiä australialaisessa The Sydney Morning Herald -sanomalehdessä loppuvuonna 2003 seuraavasti: