tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Perdurantismi

Perdurantismi () on metafyysinen teoria olioiden identiteetistä ja jatkuvuudesta. Se on eräs selitys ajan virtaamisen aiheuttamaan ongelmaan ja pyrkii selittämään olioiden ajallista luonnetta. Perdurantistien mukaan oliot ovat neliulotteisia entiteettejä, jotka koostuvat temporaalisten osien sarjoista, aivan kuten elokuva koostuu yksittäisistä kuvista.
Perdurantistit jakautuvat kahteen ryhmään, ”matoteorian” (worm theory) ja ”vaiheteorian” (stage theory) eli "eksdurantismin" kannattajiin. Ensin mainitut katsovat, että oliot koostuvat niistä erilaisista temporaalisista osista joita niillä on, jolloin ne ovat kuin neliulotteisia 'matoja', jotka kurottautuvat aika-avaruuden läpi, ja näyttäytyvät havaitsijoille kolmiulotteisina olioina. Viimeksi mainitut katsovat, että oliot muodostuvat jokaisella ajan hetkellä erillisestä temporaalisesta osasta, joka on vain lyhytaikainen. Tällaiset osat kuitenkin liittyvät toisiin temporaalisiin osiin jollain tietyllä tavalla (Ted Sider puhuu modaalisista vastinsuhteista, Katherine Hawley puolestaan ”ei-humelaisista suhteista”), mikä mahdollistaa identiteetin säilymisen läpi ajan.
Perdurantismille vastakkainen näkemys on endurantismi. Joidenkin filosofien mielestä perdurantimi sopii kuitenkin paremmin yhteen erityisen suhteellisuusteorian kanssa. Uusin keskustelu on kuitenkin osoittanut ongelmia kummassakin näkökannassa, eikä perdurantismin määritelmästä tai endurantismin ja perdurantismin rajalinjasta vallitse yksimielisyyttä. Termien ”endure” ja ”perdure” käyttö tässä yhteydessä on peräisin David Kellogg Lewisiltä ("On the Plurality of Worlds", 1986).
Menestheus

Menestheus () oli kreikkalaisessa mytologiassa Peteuksen poika, Orneuksen pojanpoika ja Erekhtheuksen pojanpojanpoika sekä myös tarunomainen Ateenan kuningas. Hän nousi kuninkaaksi dioskuurien avustuksella sillä aikaa, kun Theseus oli Peirithooksen kanssa manalassa. Theseuksen palatessa Menestheus ajoi hänet maanpakoon. 
Menestheus oli myös yksi Helenan kilpakosijoista. Valansa velvoittamana hän osallistui Troijan sotaan viidelläkymmenellä aluksella. Yhdessä Odysseuksen ja Talthybioksen hän oli taivuttelemassa Kyproksen kuningas Kinyrasta osallistumaan myös sotaan. Menestheus oli myös yksi neljästäkymmenestä soturista Troijan hevosen sisällä; Pausanias kertoi pronssisesta veistoksesta Brauronissa, jossa Menestheus on kuvattu kurkkimassa hevosen sisältä. Voitetun sodan jälkeen hän purjehti Mimakseen ja saapui Melokselle, jossa hänestä tehtiin kuningas edellisen hallitsijan Polyanaksin kuoltua.
Menestheuksen kuoleman jälkeen Ateenan kuninkaaksi nousi Demofon, Theseuksen poika.
Hotelli Phoenix

Hotelli Phoenix oli Turussa Kauppatorin laidalla silloisen Venäjän Kirkkokadun (nykyisen Yliopistonkadun) varrella sijainnut, vuodesta 1878 vuoteen 1922 toiminut hotelli. Rakennus tunnettiin Phoenixin talona vielä silloinkin, kun se oli vuonna 1920 perustetun yksityisen Turun yliopiston päärakennus. Phoenixin talo purettiin vuonna 1959.
Hotellina.
Axel ja Hjalmar Kumlienin suunnittelema kolossaalinen Hotelli Phoenixin rakennus valmistui vuonna 1878, jolloin myös hotelli aloitti toimintansa. Hotellin perustaneet Turun porvarit uskoivat Turkuun juuri rakennetun rautatien lisäävän läpikulkuliikennettä Venäjän ja Länsi-Euroopan välillä ja hotellin ravintolalle, juhlasalille ja sadalle vierashuoneelle löytyvän käyttöä. Näin ei kuitenkaan käynyt, ja hotelli oli ensimmäiset neljä vuotta taloudellisissa vaikeuksissa. Omistajanvaihdos sai hotellin niukasti kannattavaksi. Kenties merkittävin hotellissa yöpyneistä vieraista oli Yhdysvaltain entinen presidentti Ulysses S. Grant, joka vieraili hotellissa pian sen valmistuttua. Kuuluisa huijari Ruben Oskar Auervaara toimi hotellin pikkolona nuoruudessaan. Hotelli Phoenix lopetti toimintansa vuonna 1922.
Yliopistona.
Yksityinen Turun Suomalainen Yliopisto oli perustettu vuonna 1920. Turun Suomalainen Yliopistoseura hankki rakennuksen vuonna 1920 yliopiston päärakennukseksi. Järjestely oli tarkoitettu tilapäiseksi mutta kesti lopulta 36 vuotta. Venäjän Kirkkokatu sai yliopiston myötä uuden nimen, Yliopistonkatu. Phoenixin talo kävi ahtaaksi, mutta vasta 1940-luvun lopulla saadun huomattavan testamenttilahjoituksen turvin yliopistolle voitiin hankkia uudet tilat. Arkkitehti Aarne Ervin suunnittelemat rakennukset valmistuivat Vesilinnanmäelle (Ryssänmäelle) 1950-luvulla, jolloin Phoenixin talo jäi tyhjilleen. Talolle yritettiin löytää uutta omistajaa, ja sitä tarjottiin Turun kaupungillekin. Kaupunginvaltuusto kuitenkin kieltäytyi kaupasta.
Purku ja Salaman talo.
Huonokuntoiseksi mielletty rakennus siirtyi lopulta vakuutusyhtiö Salaman omistukseen, ja se purettiin räjäyttämällä vuonna 1959.
Tontille rakennettiin asuin- ja liikerakennus, Asunto Oy Salamankulma, joka valmistui vuonna 1961. Salamankulman ovat suunnitelleet arkkitehdit Matti Hakala ja Aarne Nuortila sekä avustajana arkkitehtiylioppilas Sakari Kauria. Rakennuksessa on kaksi osaa: matala kolmikerroksinen liikesiipi ja sen takana kymmenkerroksinen asuinrakennus. Matalassa osassa toimivat vuodesta 1977 lähtien vakuutusyhtiöt Pohjola ja Suomi-Salama. Nykyään Salaman talossa on Lähivakuutuksen ja Liedon Säästöpankin toimitilat.
Feeniks-kirjasto.
Turun yliopiston pääkirjasto Yliopistonmäellä nimettiin uudelleen remontin yhteydessä vuonna 2015 Feeniks-kirjastoksi. Kirjaston lukusalin tuolit ovat peräisin alkuperäisestä Phoenix-rakennuksesta.
Kasvio

Kasvio eli herbaario (&lt; 'kasvi') on kokoelma kasvinäytteitä. Näytteet voivat olla kokonaisia kasveja tai niiden osia, ja niitä voidaan säilyttää kuivattuina ja prässättyinä tai säilytysaineessa. Digitaalisessa herbaariossa kasvit on valokuvattu tai skannattu tietokoneelle. Digikasvion hyviä puolia ovat "näytteen" säilyminen alkuperäisen värisenä, mahdollisuus ottaa kuvia saman yksilön eri kasvuvaiheista ja mahdollisuus ottaa kasvioon uhanalaisia kasveja poimimatta niitä kasvupaikaltaan.
Herbaario on tärkeä väline kasvien yhtenäiseen taksonomiseen luokitteluun ja muuhun tieteelliseen tutkimukseen, joten monet museot, yliopistot ja kasvitieteelliset puutarhat ylläpitävät suurta kasvikokoelmaa. Herbaarion kokoaminen voi lisäksi olla tukena kouluopetuksessa. Suomen oppikoulujen oppilaiden oli ennen vuotta 1970 vuosittain kesäloman aikana kerättävä tietty määrä kasveja kasvioon. Tämän jälkeen kasvien keräily useimmissa suomalaisissa kouluissa lopetettiin kymmeniksi vuosiksi opetussuunnitelmasta, mutta 2000-luvulla se tuli peruskoulun 7.–8. luokan opetukseen. Herbaariota voidaan koota myös harrastusmielessä.
Langinkosken keisarillinen kalastusmaja

Langinkosken keisarillinen kalastusmaja on keisari Aleksanteri III:n rakennuttama kalastusmaja, joka valmistui vuonna 1889. Sen suunnitteli Magnus Schjerfbeck. Kalastusmaja siirtyi Suomen itsenäistyttyä valtiolle, ja sitä käytettiin senaattorien ja ministerien kesäasuntona. Siitä tuli museo vuonna 1933. Museo siirtyi vuonna 2018 Suomen kansallismuseon alaisuuteen.
Historia.
Aleksanteri III vieraili Langinkoskella ensimmäisen kerran vuonna 1880 ollessaan kruununprinssinä. Vieraillessaan toisen kerran Langinkoskella hän ilmoitti haluavansa pienen kalamajan kosken rannalle. Majan rakentaminen aloitettiin kesällä 1888, ja se vihittiin käyttöön seuraavana vuonna. Rakennuksen suunnitteli Magnus Schjerfbeck ja sisustuksen Johan Jacob Ahrenberg. Aleksanteri III vietti kalastusmajalla aikaa useana kesänä. Vuonna 1894 valtaan astunut keisari Nikolai II vieraili Langinkoskella vain kerran, syksyllä 1906, ja viipyi paikalla vain pari tuntia.
Suomen itsenäistymisen jälkeen Langinkosken alue siirtyi rakennuksineen valtiolle ja kalastusmajaa käytettiin senaattorien ja ministerien kesäasuntona. Kymenlaakson museoseura tarttui rappeutuvan majan entisöintiin 1933, ja silloin perustettiin museo. Kymenlaakson museoseura vaihtoi myöhemmin nimensä Langinkoskiseuraksi. Seura ylläpiti museotoimintaa vuoden 2017 loppuun saakka. Rakennuksia hallinnoi Museovirasto ja luonnonsuojelualuetta Metsähallitus.
125-vuotisjuhlavuoden kunniaksi kalastusmajaa alettiin jälleen vuonna 2012 kunnostaa. 1950-luvun peltikatto oli alkanut vuotaa, ja se uusittiin. Korjauslistalla oli myös ulkokuistin oikaisu. Lisäksi alueen vanhoja rakennuksia uudistettiin uuteen käyttöön: tallirakennukseen kunnostettiin yleisö-WC ja teknisiä tiloja. Vahtimestarin asunnosta kunnostettiin kahvila laajennusosineen. Lisäksi suoritettiin maisemointitöitä.
Museossa vieraili vuosittain noin 14 000 kävijää vuoden 2012 tietojen mukaan. Venäläiskävijöiden määrä oli tuolloin nousussa aiempiin vuosiin verrattuna. Kävijämäärät vakiintuivat 2010-luvulla noin 10 000 vuosittaiseen kävijään. Keisarillisen kalastusmajan museotoiminta siirtyi vuoden 2018 alussa Suomen kansallismuseolle. Kalastusmajan kävijämäärä lähti hienoiseen nousuun, ja vuoden 2018 aukiolokaudella museossa vieraili yli 11 000 henkilöä.
Museoviraston säästötoimet.
Vuonna 2024 Museovirasto ilmoitti sulkevansa useita kohteita m.m. Langinkosken keisarillisen kalastusmajan säästöjen vuoksi. Kansanedustaja Martin Paasin mukaan tämä on esimerkki Washingtonin monumentti -syndroomasta: virasto sulkee näkyvimmät tai arvostetuimmat toimintonsa painostaakseen hallitusta perumaan säästöt.
Museovirasto otti Langinkosken majan haltuunsa vuonna 2018, kun Metsähallituksen tuplattua vuokran Langinkoskiseuralla ei ollut varaa siihen. Seura oli hoitanut majaa 1920-luvulta asti. Virasto korvasi järjestötoiminnan tuomalla monia kuukausipalkkaisia työntekijöitä entisen oppaan mukaan ”rahaa on” -tyylillä.
Darkwing Duck (videopeli)

Darkwing Duck on Capcomin kehittämä ja julkaisema tasohyppelypeli, joka julkaistiin Nintendo Entertainment System -konsolille vuonna ja Game Boylle vuonna .
Peli perustuu Disneyn vuosina 1991–1992 tuottamaan piirrossarjaan "Varjoankka". Huhtikuussa 2017 peli julkaistiin Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle osana "The Disney Afternoon Collection" -kokoelmaa.
Pelaaminen.
Peli on tasohyppely, jossa pelihahmo voi roikkua kiinni irtaimistossa (esim. koukuissa tai vivuissa). Sitä voi pelata yksi pelaaja. 
Juoni.
Varjoankan tehtävänä on selvittää Ankkalan kaupungissa tapahtunut rikossarja, johon on osallisina rikollisryhmä K.A.N.A.:n jäsenet, jotka oleskelevat kaupungin eri osissa. Kun hän ensin on voittanut ryhmän jäsenet, hän joutuu rikollisryhmän päähenkilön Teräsnokan kanssa kaksintaisteluun.
Migdal HaEmek

Migdal HaEmek () on kaupunki Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Kaupunki on perustettu vuonna 1952, ja vuoden 2018 lopussa sen asukasluku oli 25 636.
Historia.
Migdal HaEmek perustettiin vuonna 1952 ja sen tarkoituksena oli asuttaa väliaikaisilla leireillä tuolloin asuneita juutalaisia siirtolaisia. Varsinaisesti kaupunki alkoi kuitenkin kasvaa vasta 1950-luvun loppupuolella, jolloin sinne perustettiin joitakin teollisuuslaitoksia, joista suurimmat valmistivat kosmetiikkaa. Kosmetiikka päätyi pääasiassa vientiin ja aikanaan vientitulojen laskettiin olevan per henkilö Migdal HaEmekissä Israelin korkein. Suuri osa kaupungin uusista asukkaista tuli Pohjois-Afrikasta ja etenkin Marokosta. Kaupunki Migdal HaEmekistä tehtiin vuonna 1988.
Talous.
Migdal HaEmekin teollisuus käsittää nykyisin useita korkean teknologian yrityksiä. Kaupungissa on kolme teollisuusaluetta, jotka työllistävät myös sitä ympäröivän alueen asukkaita.
Väestö.
Migdal HaEmekin asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 25 636.
Pelon ilmapiiri

Pelon ilmapiiri ("Domestic Disturbance") on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen jännityselokuva. Elokuvan ohjasi Harold Becker, ja sen pääosissa esiintyvät John Travolta ja Vince Vaughn.
Juoni.
Elokuva kertoo Frank Morrisonista, joka on eronnut vaimostaan, ja vaimo on hankkinut jo uuden rikkaan miehen, Rickin. Frankin poika Danny epäilee Rickiä eikä viihdy hänen seurassaan. Danny näkee kuinka Rick tappaa miehen. Mutta kukaan ei usko Dannyn tarinoita paitsi Frank, joka alkaa itsekin tutkia Rickin taustoja ja löytää jotain synkkää miehen menneisyydestä.
Tuotto.
Elokuvan budjetti oli 75 miljoonaa dollaria, mutta se tuotti kansainvälisesti vain 54 miljoonaa dollaria, joista Pohjois-Amerikassa 45 miljoonaa.
Porin kaupunginvaltuusto

Porin kaupunginvaltuusto on Porin kaupungin ylintä päätösvaltaa käyttävä elin. Porin valtuustossa on 59 jäsentä, jotka on valittu kuntavaaleissa neljän vuoden toimikaudeksi. Valtuusto kokoontuu pääsääntöisesti Porin kaupungintalolla kerran kuussa ja kokoukset ovat julkisia.
Valtuutetut.
Kausi 2013–2017.
Lavian kuntaliitosta seuranneina vuosina 2015−2016 kuusi edustajaa Laviasta täydensi valtuustoa, jonka jäsenmäärä oli tilapäisesti 65.
Kausi 2009–2012.
Noormarkun kuntaliitoksen jälkeisinä vuosina 2010−2012 valtuustossa toimivat väliaikaisesti kummankin kunnan valtuutetut ja jäsenmäärä oli 86.
Brooklynin silta

Brooklynin silta (, alkuperäiseltä nimeltään "New York and Brooklyn Bridge") yhdistää toisiinsa Manhattanin ja Brooklynin East River -vesiväylän yli New Yorkissa. Sillan kokonaispituus on 1 825 metriä, ja sen pisin jänneväli on 487 metriä. Sen kaksi tornia ovat 85 metriä korkeat. Silta on vinoköysisillan ja riippusillan yhdistelmä.
Brooklynin silta on maailman ensimmäinen teräsvaijeririippusilta. Arkkitehtuuriltaan se edustaa uusgoottilaista tyylisuuntaa. Valmistumisestaan vuonna 1883 aina vuoteen 1903 saakka se oli maailman pisin riippusilta.
Sillalla on nykyisin autokaistat. Niiden yläpuolella on kävelytie. Vuoteen 1950 asti sillan kautta kulki myös raitioliikennettä.
Silta rakennettiin vuosina 1870–1883 insinööri John Augustus Roeblingin suunnitelmien mukaisesti. Hänen kuoltuaan hankkeen vei loppuun hänen poikansa Washington Roebling. Sillan avajaisia vietettiin 24. toukokuuta 1883. Rakennustöissä kuoli yli 20 työmiestä.
Muinaisenglanninkielinen Wikipedia

Muinaisenglanninkielinen Wikipedia () on Wikipedian muinaisenglanninkielinen versio. 4. syyskuuta 2007 siellä oli 894 artikkelia ja 1. lokakuuta 2012 artikkeleita oli 2552.
Vaanit

Vaanit olivat skandinaavisen mytologian toinen jumalsuku aasojen ohella. Vaanit olivat vaurauden, hedelmällisyyden, kalastuksen, kaupan sekä ennustamisen jumalia. Vaanien uskottiin perehtyneen syvällisesti "seiðriin" eli taikuuteen tai magiaan. Vaaneihin kuuluivat muun muassa Njord sekä hänen lapsensa Freyr ja Freija. Heidän asuinpaikkansa on Vanaheim. Muinaisina aikoina aasat ja vaanit olivat sodassa keskenään. Kun sotaisat aasat olivat kiduttaneet vaanien jumalatarta Gullveigia, vaativat vaanit aasoilta hyvityksenä rahaa tai tasavertaisuutensa tunnustamista. Aasat julistivat sodan, mutta kärsivät useita tappioita kunnes tunnustivat vaanit tasaveroisiksi. Rauhan takeeksi vaanit lähettivät Njordin ja Freyrin aasojen luo ja aasat puolestaan Hoenirin ja Mimirin vaanien luo. Runoilija-jumala Kvasir syntyi, kun kaksi jumalheimoa sekoittivat rauhaa juhlistaakseen sylkensä samassa maljassa.
Aasojen ja vaanien sota vertauskuvana.
Eri tieteenalojen tutkijat ovat jo pitkään pyrkineet löytämään historiallisen selityksen kansanperinteessä esiintyvälle aasojen ja vaanien sodalle. Aasojen ja vaanien kamppailu ja heidän myöhempi sovintonsa saattavat kuvastaa kahden elämäntavan välistä vastakkainasettelua – talonpojan ja soturin elämän eroa. Esimerkiksi ranskalainen filologi Georges Dumézil on väittänyt, että myytin alkuperä on indoeurooppalaisen primitiivisen yhteiskunnan sosiaalisessa kerrostuneisuudessa. Hän uskoi, että aasojen ja vaanien välinen rauhansopimus voitaisiin tulkita selitykseksi erilaisille sosiaalisille ryhmille. Toiset tutkijat ovat väittäneet, että Pohjolan maanviljelijöiden keskuudessa vallitsi kivikaudella tietty tapakulttuuri, ja skandinaavinen uskonto yleistyi vasta sotaisamman maahanmuuttajaryhmän tulon jälkeen. Teoria on kuitenkin kiistanalainen, ja viimeaikaisten tutkimusten mukaan on vaikeaa yhdistää aasojen ja vaanien välistä sotaa ja sitä seuranneeseen rauhaan liittyviä myyttejä todellisiin historiallisiin tapahtumiin ja paikkoihin.
Saksalainen uskontotieteilijä Rudolf Simek on esittänyt vuonna 2005, että sana "vaani" on alkuaan tarkoittanut yksinkertaisesti jumalaa, ja että ajatus vaaneista erillisenä jumalsukuna olisi lähtöisin vasta Snorri Sturlusonin mytologisista spekulaatioista.
Old School

Old School on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Elokuvan ohjasi Todd Phillips ja pääosissa ovat Will Ferrell, Vince Vaughn ja Luke Wilson.
Juoni.
Elokuva kertoo kaveriporukasta, johon kuuluvat Frank, Beanie ja Mitch. Heillä ei mene kovinkaan hyvin perhe-elämässä. Mitch muuttaa asumaan omaan taloon vaimonsa luota. Beanie muuttaa talon heti villiksi juhlimispaikaksi. Tästä kaverukset saavat idean perustaa veljeskunnan. Puhe veljeskunnasta leviää ja kohta veljeskuntaan on pyrkimässä jos jonkinlaista porukkaa.
Ruotsi Eurovision tanssikilpailussa

Ruotsi osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Eurovision tanssikilpailuun, joka järjestettiin Lontoossa 1. syyskuuta 2007. Ruotsia edustivat tuolloin Ruotsin "Tanssii tähtien kanssa" ohjelmasta tutuksi tulleet Cecilia Ehrling ja Martin Lidberg. Ruotsi sijoittui 14. sijalle.
Ruotsi sai pisteitä seuraavilta mailta: Irlanti (1), Venäjä (1), Tanska (5) ja Suomi (8).
Mickaël Pagis

Mickaël Pagis (s. 17. elokuuta 1973 Angers, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka pelasi vuonna 2010 päättyneellä pelaajaurallaan Ranskan korkeimmalla sarjatasolla 244 ottelua ja teki niissä 67 maalia. Hän nousi pääsarjatasolle Ligue 2:n voittaneen Sochaux'n mukana vuonna 2001 siirryttyään seuraan saman vuoden tammikuussa ja edusti Ligue 1:ssä myös Strasbourgia, Marseillea ja Rennesiä. 181 senttimetriä pitkä Pagisin oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Pagis tunnetaan lempinimellä "Pagistral", joka on muodostettu hänen sukunimensä ja ranskan kielessä loistavaa tarkoittavan "magistral"-sanan yhdistelmänä.
Puertoriconamatsoni

Puertoriconamatsoni ("Amazona vittata") on äärimmäisen uhanalainen amerikkalainen papukaija. Vuonna 2006 luonnossa laskettiin elävän 44 yksilöä. Lajia on aiemmin pyydystetty sekä ravinnoksi että lemmikkieläimiksi.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 30 cm ja paino vajaat 300 grammaa. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, otsa on punainen ja silmien ympärillä valkoiset renkaat. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Esiintyminen.
Puertoriconamatsoni on kotoperäinen Puerto Ricolla. Vielä siihen aikaan, kun Kolumbus saapui saarelle, laji oli yleinen, mutta sen kanta väheni rajusti metsästyksen, tuholaismyrkkyjen ja ihmisen mukanaan tuomien vieraslajien, kuten rotan ja mehiläisen, aiheuttaman kilpailun takia. Vuonna 1989 hurrikaani Hugo surmasi yli puolet silloisesta kannasta.
Käyttäytyminen.
Puertoriconamatsonilla on havaittu erilaisia aksentteja neljässä eri lintupopulaatiossa. Erilainen aksentti on myös vankeudessa syntyneillä. Populaation välillä liikkuvat linnut oppivat joskus aksentteja myös toisiltaan.
Kreikan koripallomaajoukkue

Kreikan koripallomaajoukkue edustaa Kreikkaa koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Historia.
Olympialaisissa.
Kreikan koripallomaajoukkue osallistui ensimmäisen kerran olympialaisiin Helsingissä 1952 ja sijoittui 17:nneksi. Seuraava esiintyminen tapahtui Atlantassa 1996, jolloin joukkue sijoittui viidenneksi. Myös Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008 tuloksena oli viides sija.
MM-kisoissa.
Maailmanmestaruuskilpailuihin Kreikka on selviytynyt vuodesta 1986 alkaen yhtä poikkeusta (2002) lukuun ottamatta. Ensimmäisellä kerralla joukkue sijoittui kymmenenneksi ja sen tähtipelaaja Nikos Galis oli kisojen paras pistemies. Vuonna 1990 Kreikka sijoittui kuudenneksi ja vuonna 1994 neljänneksi hävittyään pronssiottelussa Kroatialle pistein 60–78. Vuonna 1998 Kreikka ylsi jälleen pronssiotteluun, jossa se hävisi Yhdysvalloille 61–84. Vuonna 2006 se saavutti hopeaa. MM-kilpailuissa 2010 Kreikka oli yhdestoista ja 2014 yhdeksäs .
MM-kisat 2006.
Japanissa järjestetyissä vuoden 2006 MM-kisoissa Kreikka voitti koripallohistoriansa ensimmäisen MM-mitalin. Välierässä se voitti Yhdysvallat pistein 101–95. Vasileios Spanulis teki tuossa ottelussa 22 pistettä. Finaalissa Kreikka hävisi Espanjalle selvin pistein 47–70. Mihális Kakioúzis teki finaalissa 17 ja kisojen tähtiviisikkoon valittu Theodoros Papalukas 10 pistettä. Kreikan valmentajana toimi Panayótis Yannákis, joka pelasi aikoinaan itsekin Kreikan maajoukkueessa.
EM-kisoissa.
Kreikka on saavuttanut viisi mitalia koripallon EM-kisoissa. Vuonna 1949 se sai pronssia. Tähtipelaajansa Nikos Galisin johdolla joukkue voitti kultaa 1987 ja hopeaa 1989. Vuoden 2005 kisoissa Kreikka voitti toisen Euroopan mestaruutensa, kun se kukisti finaalissa Saksan pistein 78–62. Vuoden 2007 EM-kisoissa hallitsevat mestarit sijoittuivat neljänneksi. Mitaleille maa palasi vuonna 2009 saavuttamalla pronssia. Vuoden 2011 EM-kisoissa Kreikka sijoittui kuudenneksi ja vuonna 2013 sijalle 11. Vuoden 2015 EM-kilpailuissa Kreikka oli viides ja 2017 kahdeksas.
Menestys arvokilpailuissa.
Olympialaiset
Maailmanmestaruuskilpailut
Euroopan-mestaruuskilpailut
Laktaattidehydrogenaasi

Laktaattidehydrogenaasi (LD, LDH) on solulimassa sijaitseva entsyymi, jota esiintyy lukuisilla eliöillä, pääasiassa kasveilla ja eläimillä. Ihmisellä laktaattidehydrogenaasia on monissa kudoksissa, kuten maksassa, sydämessä, lihaksissa, munuaisissa, punasoluissa, keuhkoissa ja haimassa. Entsyymi katalysoi reaktiota, jossa palorypälehappo eli pyruvaatti pelkistetään maitohapoksi eli laktaatiksi anaerobisesti. Reaktio on eräs glykolyysin osista. Laktaattidehydrogenaasi voi myös hapettaa laktaatin pyruvaatiksi.
Laktaattidehydrogenaasilla on viisi isoentsyymiä (LD1–LD5):
Laktaattidehydrogenaasilla on neljä alayksikköä, jotka muodostavat tetrameerin. Isoentsyymit koostuvat H ("heart")- tai M ("muscle")-alayksiköistä tai niiden yhdistelmistä. M-alayksikköä koodaa 11p15.4 -kromosomissa sijaitseva "LDHA" -geeni, ja H-alayksikköä koodaa 12p12.2-p12.1 -kromosomin "LDHB" -geeni.
Plasman LD-pitoisuus voidaan mitata epäiltäessä jonkin elimen vauriota, esimerkiksi sydäninfarktia tai keuhkoveritulppaa, mutta mittaus ei kerro, mistä elimestä entsyymipäästö on peräisin. LD-arvo nousee 1–3 vuorokauden kuluttua elinvauriosta ja säilyy koholla 7–10 vuorokautta.
Iso-Britannia Eurovision tanssikilpailussa

Iso-Britannia osallistui historiansa ensimmäiseen Eurovision tanssikilpailuun, joka järjestettiin Lontoossa 1. syyskuuta 2007. Ison-Britannian tanssipari Brendan Cole ja Camilla Dallerup jäivät kauas voitosta sijoituttua 15. sijalle, vaikka Iso-Britannia oli yksi kilpailun ennakkosuosikeista.
Isolle-Britannialle antoivat pisteitä seuraavat maat: Tanska (3), Kreikka (3), Liettua (5) ja Irlanti (7).
Vladimir Šainski

Vladimir Jakovlevitš Šainski (; 12. joulukuuta 1925 – 25. joulukuuta 2017) oli venäläinen säveltäjä.
Šainski syntyi Kiovassa ja aloitti siellä musiikinopintonsa lapsena. Vuonna 1942 hän päätyi perheensä kanssa evakoksi Taškentiin. Hän joutui armeijaan vuonna 1943, selvisi toisesta maailmansodasta ja aloitti sen jälkeen opintonsa Moskovan konservatoriossa. Hän valmistui vuonna 1949 viulistina.
Sävellykseen Šainski syventyi myöhemmin Bakussa. Hänen varhaisimpien teostensa joukkoon lukeutuvat jousikvartetto vuodelta 1963 sekä sinfonia vuodelta 1965. Hän sävelsi muun muassa musiikkia lapsille, suosittuja lauluja ja elokuva-/animaatiomusiikkia. Hänet on palkittu useilla korkea-arvoisilla palkinnoilla, kuten Neuvostoliiton valtionpalkinnolla vuonna 1981. 
Hänen säveltämänsä laulu "Песенка крокодила Гены" (”Krokotiili Genan laulu”) tunnetaan Suomessa M. A. Nummisen sanoittamana nimellä ”Minä soitan harmonikkaa”.
Sveitsi Eurovision tanssikilpailussa

Sveitsi osallistui historiansa ensimmäiseen Eurovision tanssikilpailuun, joka järjestettiin Lontoossa 1. syyskuuta 2007. Sveitsin tanssipari Denise Biellmann ja Sven Ninnemann eivät saaneet ainuttakaan pistettä ja sijoittuivat näin ollen viimeiselle sijalle.
Sveitsi ei aio osallistua vuonna 2008.
Måns Hedström

Måns Erik Hedström (26. lokakuuta 1943 Helsinki – 21. elokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen teatterilavastaja, pukusuunnittelija ja graafikko. Koulutukseltaan hän oli sisustusarkkitehti. Hän oli yksi Kom-teatterin perustajista ja vaikutti suuresti teatterin alkuaikojen visuaaliseen ilmeeseen. Hänet tunnetaan myös erityisesti Love Records -yhtiölle suunnittelemistaan äänilevynkansista.
Kom-teatterin kauden jälkeen Hedström teki paljon yhteistyötä ohjaaja Kalle Holmbergin kanssa. Se alkoi Turun kaupunginteatterin "Seitsemästä veljeksestä" ja "Kuningas Learista" ja jatkui Helsingin Kaupunginteatterin "Ilmiantajassa" ja "Noitaympyrässä". Hedström suunnitteli myös puvustuksen Holmbergin televisiospektaakkeliin "Rauta-aika".
Teatteritutkija Laura Gröndahlin mukaan Hedströmin pelkistetyt mutta tarkkaan mietityt lavastusratkaisut syntyivät aluksi paljolti käytännön rajoitteiden ansiosta, kun Kom-teatteri joutui esiintymään väliaikaisissa tiloissa ja tuottamaan esityksensä pienillä budjeteilla. "Kuolemanlaivassa" näyttelijät kahlasivat savivellissä, Shakespearen "Myrskyssä" mustissa muovikalvoissa, "Tervahanhen" lavastuksena oli porontaljoja, näytelmässä "En kvinna" naisten alusvaatteita. Sama pelkistyneisyys ja kekseliäisyys jatkui Hedströmin töissä myös suuremman budjetin laitosteatterituotannoissa, joita hän lavasti paljon myös vuonna 1983 valmistuneeseen Lahden kaupunginteatteriin. Vuosina 1988–1995 hän teki visuaalista suunnittelua myös Suomen Kansallisteatterin produktioihin. Viimeiset lavastustyönsä Hedström teki puolisonsa Heini Tolan johtamassa Teatteri Avoimissa Ovissa Helsingin Museokadulla.
Måns Hedström oli perustamassa Suomen Oistat-keskusta, joka oli skenografien kansainvälisen yhteistyöjärjestön OISTATin (Organisation Internationale des Scénographes, Techniciens et Architectes de Théâtre) paikallisosasto. Hän toimi sen puheenjohtajana 1974–1977 ja valittiin myöhemmin sen kunniajäseneksi.
Hedström on myös sanoittanut yhden laulun Love Recordsin vuonna 1969 julkaisemalle albumille "Lautanen Guatemalan verta".
Hedström kuoli vuonna 2005. Pari vuotta myöhemmin Teatterimuseo kokosi hänen töitään näyttelyksi "Ajatuksella".
Hedström on haudattu Näsinmäen hautausmaalle Porvooseen.
New Hampshiren yliopisto

New Hampshiren yliopisto () on julkinen tutkimusyliopisto New Hampshiren osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen pääkampus sijaitsee Durhamin kaupungissa. Yliopisto on noin 16 000 opiskelijallaan osavaltionsa suurin yliopisto. Se on perustettu vuonna 1866 nimellä "New Hampshire College of Agriculture and the Mechanic Arts".
Durhamin pääkampuksen lisäksi yliopistolla on college Manchesterin kaupungissa ja lakitieteellinen tiedekunta osavaltion pääkaupungissa Concordissa.
UNH tarjoaa undergraduate-tason opintoja noin sadassa pääaineessa sekä master-tason opintoja liiketalouden, tekniikan, kasvatustieteen ja oikeustieteen aloilla. Lukuvuonna 2016–2017 opiskelu maksaa osavaltiossa asuvalle vajaat 18 000 dollaria ja muualta tulevalle noin 31 500 dollaria lukuvuotta kohti.
Demofon

Demofon () oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan kuningas. Hän oli Theseuksen ja Faidran poika ja siten Akamaan, jonka kanssa hän osallistui Troijan sotaan, veli. Molempien mainitaan olleen niiden neljänkymmenen sankarin joukossa, jotka piiloutuivat Troijan hevoseen. Sodan jälkeen hän vaati isoäitinsä Aithran, joka oli siepattu Helenan kanssa yhtä aikaa, palauttamista. Helenan oltua asiasta samaa mieltä Agamemnon päästi tämän vapaaksi.
Paluumatkalla Demofon nousi maihin Traakian Bisalterissa ja rakastui siellä Fyllikseen, Traakian kuninkaan tyttäreen. Hän nai tämän ja peri samalla valtaistuimen. Demofon jatkoi matkaansa edelleen Ateenaan luvaten palata takaisin. Kun näin ei kuitenkaan tapahtunut, riisti Fyllis itseltään hengen.
Demofonin oletetaan tuoneen Troijasta palladionin mukanaan Ateenaan. Hän myös myönsi turvapaikan herakleideille Ateenasta suojaksi Eurystheukselta. Demofonin kuoltua pudottuaan hevosen selästä hänen pojastaan Oksynteksesta tuli kuningas.
Whitecross

Whitecross on yhdysvaltalainen kristillinen metalliyhtye, joka perustettiin vuonna 1986 Chicagossa. Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa seuraavana vuonna. Whitecrossin varhaisia albumeita verrattiin usein Ratt-yhtyeeseen. Julkaisuja yhdistää nopea ja tekninen kitaratyöskentely. Sen jälkeen kun kitaristi Rex Carroll jätti Whitecrossin vuonna 1992, yhtyeen ilmaisu koki jyrkän muutoksen. Ero vanhaan tyyliin oli niin suuri, että monet Whitecross-ihailijat suosivat selkeästi joko yhtyeen vanhaa tai uutta tuotantoa.
Historia.
Whitecross on voittanut kolme GMA Dove -palkintoa: kaksi kategoriassa "hard music album of the year" albumeillaan "Triumphant Return" (vuonna 1990) ja "In the Kingdom" (vuonna 1992) ja yhden "Come unto the Light" -kappaleestaan albumilta "Unveiled" kategoriassa "hard music recorded song of the year" vuonna 1995.
Vuonna 1998 laulaja Scott Wenzel piti kahden vuoden tauon, ja meni lähetystyöhän Etelä-Amerikkaan. Tämän vuoksi Whitecross vietti hiljaiseloa. Seitsemän vuoden aikana yhtye ei ollut juuri toiminnassa, lukuun ottamatta muutamaa paluukonserttia, joissa olivat mukana sekä Wenzel että Carroll vuonna 2002.
Vuonna 2005 Wenzel ja Carroll palasivat Whitecrossiin, ja äänittivät albumin "Nineteen Eighty Seven". Albumi sisältää yhdeksän kymmenestä ensimmäisen albumin "Whitecross" kappaleesta uudelleen äänitettynä sekä "You're Mine" ja "Love on the Line" -kappaleet, joista jälkimmäistä ei aiemmin ole julkaistu cd:llä. Lisäksi albumilla on Rex Carrollin uusi pelkästään soittimellinen kitarakappale.
Whitecross suunnittelee äänittävänsä uutta musiikkituotantoa cd:tä varten. Rex Carroll taas saattaa julkaista kitarasoolo-cd:n.
Jäsenet.
Entiset.
Scott Wenzel – laulu
Josefina de Vasconcellos

Josefina Alys Hermes de Vasconcellos (26. lokakuuta 1904 – 20. heinäkuuta 2005) oli brasilialais-englantilainen veistotaiteilija. 
Vasconcellosin isä oli varakas brasilialainen diplomaatti, ja tytär jakoi jo lapsuutensa kahden valtion välillä. Vuonna 1921 hän pääsi stipendillä Lontoon Royal Academyyn. 19-vuotiaana hänet kelpuutettiin Pariisin Académie de la Grande Chaumièreen, jossa häntä opetti Antoine Bourdelle. Ennen paluutaan Britanniaan hän ennätti opiskella myös Libero Andreottin johdolla Firenzessä. 
Vuonna 1930 Josefina de Vasconcellos nai brittiläisen Delmar Bannerin. Hän liittyi myös anglikaaniseen kirkkoon, ja vuonna 1985 hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen. Suuren osan urastaan hän työskenteli Cumbriassa; viimeinen työ "Escape to Light" valmistui vuonna 2001.
Vasconcellos kuoli 100-vuotiaana hoitokodissa Blackpoolissa. 
Tunnetuimpia töitä Josefina de Vasconcellosin tuotannosta ovat toisen maailmansodan jälkeen syntyneet muistomerkit "Prince of Peace" (1950), "The Last Chimera" (1950) ja "The Hand" (1955). Vuodelta 1955 on niin ikään peräisin "Mary and Child", joka on nähtävillä St Paulin katedraalin kryptassa. Vuonna 1977 häneltä valmistui tilaustyönä "Reunion", joka toisen maailmansodan päättymisen 50-vuotisjuhlan kunniaksi vuonna 1995 nimettiin uudelleen "Reconcilliationiksi".
Jyrkän lentokenttä

Sonkajärven–Jyrkän lentokenttä on Sonkajärven kunnan Jyrkän kylässä sijainnut lentokenttä. Kenttä sijaitsi Kiltuantien, Ahomäentien ja Jyrkäntien (yhdystie 5862) rajaamalla alueella. Kenttä ei ole enää käytössä, ja se on vesakoitunut.
Kenttää on aiemmin käytetty runsaasti maa- ja metsätalouden lannoituskoneiden tukikohtana.
Peitepuikko

Peitepuikko on kosmetiikkatuote, joka on tarkoitettu ihon epäpuhtauksien (esimerkiksi finnien) peittämiseen ja tummiin silmänalusiin. Peitepuikko muistuttaa ulkonäöltään normaalia huulipunaa, joskin se on ihonväristä. Peitepuikkoja on monia eri sävyjä. Joskus peitepuikkoa levitetään myös huulille luomaan niin sanotut nudehuulet. Osa peitepuikoista sisältää ihoa hoitavia aineita.
Jacinto Quincoces

Jacinto Fernández de Quincoces y López de Arbina (17. heinäkuuta 1905 Barakaldo, Vizcayan maakunta, Espanja – 10. toukokuuta 1997 Valencia, Valencian maakunta, Espanja) oli espanjalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. 
Quincoces oli yksi aikansa tunnetuimpia puolustajia. Hän edusti pelaajaurallaan Alavésia ja Madridia (nykyisin Real Madrid), joista jälkimmäisessä hän voitti kahdesti sekä Espanjan pääsarjamestaruuden että Espanjan cupin. Quincoces pelasi myös 25 maaottelua Espanjan maajoukkueessa vuosina 1928–1936, ja kuului joukkueen kokoonpanoon Italiassa järjestetyissä vuoden 1934 MM-kilpailuissa.
Valmentajaurallaan Quincoces valmensi neljää eri espanjalaista seurajoukkuetta. Hän myös valmensi maajoukkuetta kahden ottelun ajan vuonna 1945. Kaudella 1945–1946 hän voitti Real Madridin valmentajana kolmannen cup-mestaruutensa. Viimeksi Quincoces valmensi Valenciaa kaudella 1959–1960, ja Valenciassa hän myös kuoli vuonna 1997.
Nokkakalat

Nokkakalat (Beloniformes) on viuhkaeväisten luokkaan kuuluva kalalahko, jonka lajeja elää sekä makeissa että suolaisissa vesissä. Se jakaantuu kuuteen heimoon: medakat (Adrianichthyidae), nokkakalat (Belonidae; varsinaiset nokkakalat), liitokalat (Exocoetidae), puolinokkakalat (Hemiramphidae), makrillihauet (Scomberesocidae) ja painijakalat (Zenarchopteridae). Nokkahammaskarppeja lukuun ottamatta kaikki lahkon kalat ovat virtaviivaisia keskikokoisia kaloja, jotka elävät lähellä veden pintaa ja käyttävät ravinnokseen leviä, planktonia tai muita pieniä eläimiä. Useimmat nokkakalat ovat suolaisen veden merikaloja. Muutama varsinainen nokkakala- ja puolinokkakalalaji elää myös murtovesissä tai makeissa vesissä.
Lahko jaetaan toisinaan kahteen alalahkoon: nokkahammaskarpit ja nokkakalat. Nokkahammaskarppien alalahkoon kuuluu vain yksi heimo, ja nokkakalojen alalahkoon loput neljä. Aiemmin nokkahammaskarpit luettiin hammaskarppikalojen lahkoon, mutta tarkemmat analyysit ovat paljastaneet läheisemmän sukulaisuuden nokkakaloihin. Nokkakaloilla esiintyy monivivaihteisia leukamuotoja. Perusmuotona on nokkahammaskarppeja lukuun ottamatta selvästi pidentynyt alaleuka. Liitokaloilla pidentynyt alaleuka kuitenkin häviää aikuiseksi kasvaneilla kaloilla.
Nokkakalojen tunnetuimpiin lajeihin kuuluvat itse nokkakala, jota esiintyy Itämeressäkin, sekä liitokala.
Kevin Sharp

Kevin Grant Sharp (10. joulukuuta 1970 – 19. huhtikuuta 2014) oli yhdysvaltalainen countrymuusikko. 
Sharp syntyi Kaliforniassa ja muutti 7-vuotiaana Idahoon. Hän palasi perheineen Kaliforniaan vuonna 1985 ja jatkoi siellä musiikkiharrastustaan. Hän sairastui vuonna 1989 Ewingin sarkoomaan, josta hän toipui, mutta jonka vaatimat hoidot aiheuttivat hänen kaljuuntumisensa. 
Sharp sai levytyssopimuksen Elektra Recordsilta, ja ensimmäinen albumi "Measure of a Man" ilmestyi marraskuussa 1996. Albumilta julkaistu single (Tony Richin ”Nobody Knows” -cover) oli huomattava menestys ja vietti neljä viikkoa Billboardin Hot Country Songs -listalla. Syövästä toipuneena Sharp on tehnyt työtä myös Make-a-Wish Foundationille. 
Sharpin maine perustuu lähinnä kahteen ensimmäiseen albumiin. Kaupalliselta menestykseltään aiempaa heikommaksi jäänyttä "Love Is" -albumia (1998) seurasi pitkä tauko. Vuonna 2005 ilmestyi hänen kolmas albuminsa "Make a Wish", jonka singlet kuitenkin jäivät vaille listasijoituksia. Esittäjänsä keskeisin kappale ”Nobody Knows” oli aikanaan Broadcast Music Incorporatedin ”vuoden laulu”. Hänet palkitsi lisäksi Country Music Association.
Ken Adam

Kenneth ”Ken” Hugo Adam (syntyjään Klaus Hugo Adam, 5. helmikuuta 1921 Berliini – 10. maaliskuuta 2016 Lontoo) oli saksalaissyntyinen brittiläinen elokuvalavastaja.
Elämä.
Adam syntyi Berliinissä juutalaiseen perheeseen. Natsipuolue nousi Saksassa valtaan vuonna 1933, ja Sturmabteilungin häirintä ajoi perheen vaatekaupan konkurssiin. Seuraavana vuonna perhe muutti Englantiin, ja Adam sai sittemmin maan kansalaisuuden. Adam oli toisen maailmansodan veteraani Royal Air Forcen lentäjänä. Hän oli yksi kolmesta sodanajan saksalaissyntyisestä RAF-lentäjästä. Toiset kaksi olivat hänen veljensä ja Peter Stevens. Adam lyötiin ritariksi vuonna 2003.
Adam tuli tunnetuksi lähinnä työstään "James Bond" -elokuvien parissa. Niiden joukkoon lukeutuvat kuuluisina esimerkkeinä "007 ja Kultasormi" (1964) ja "007 rakastettuni" (1977). Hän oli kaksinkertainen Oscar-palkittu (paras lavastus) ja kaksinkertainen Bafta-palkittu. Hänelle myönnettiin vuonna 2002 Art Directors Guildin elinikäisten saavutusten palkinto.
Ken Adam luovutti koko taiteellisen kokoelmansa Deutsche Kinemathekille. Kokoelmaa esittelevät verkkosivut avautuvat vuonna 2016.
Kotkan kaupunginkirjasto

Kotkan kaupunginkirjasto on Kotkassa sijaitseva kirjasto. Kaupunginkirjasto aloitti toimintansa vuonna 1880. Nykyinen pääkirjaston rakennus valmistui vuonna 1977 Kirkkokadulle Kotkan kirkon viereen.
Kaupunginkirjastoon kuuluu pääkirjaston lisäksi kaksi lähikirjastoa eli Karhulan kirjasto ja Karhuvuoren kirjasto sekä kirjastoauto. Kuntaliitosten myötä Kotkan kaupunginkirjastoon liittyivät vuonna 1977 Karhulan kauppalankirjasto ja Kymin kunnankirjasto.
Kotkan kaupunginkirjasto kuuluu Kymenlaakson kirjastojen yhteiseen KYYTI-tietojärjestelmään ja Kyyti-kirjastokimppaan.
Kirjastotalo.
Pääkirjaston rakennuksen suunnittelijoita olivat arkkitehdit Lauri Heinänen, Mikael Enegren ja Juha Rouhiainen. Rakennuksen pinta-ala on 6 000 m², josta kirjaston osuus on 4 500 m². Rakennuksessa toimii Kotkan kaupunginarkisto ja aiemmin myös Kotkan seudun musiikkiopisto. Kirjastossa sijaitsee useita opiskeluun, esiintymisiin tai kokoontumisiin sopivia tiloja.
Käytettävissä on erilaisia tiloja alkaen pienestä tutkijanhuoneesta useamman sadan hengen auditorioon. Käytettävissä on myös musiikin ja kuvan editointitila, erilaisten analogisten aineistojen digitointimahdollisuus sekä kaksi 3D-tulostinta. Kirjaston asiakkaita palvelee Café Sonetti.
Kirjastossa on erilaisia varattavia tiloja 2-250 hengelle. Mediatila on 40 henkilölle tarkoitettu monitoimitila, jossa varusteina ovat tietokone, esityslaitteet, DVD-/Blu-ray-soitin ja fläppitaulu. Ala-aulan ja 2. kerroksen näyttelytilat varataan kirjaston kautta.
Italian koripallomaajoukkue

Italian koripallomaajoukkue edustaa Italiaa koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Historia.
Olympialaisissa.
Koripallo oli ensimmäisen kerran virallisena lajina olympialaisissa Berliinissä 1936 ja Italia oli mukana sijoittuen seitsemänneksi. Lontoossa 1948 maa jäi sijalle 17 eikä selviytynyt mukaan kaksiin seuraaviin kisoihin. Kotikisoissaan Roomassa 1960 Italian joukkue sijoittui neljänneksi, kun pronssia lopulta vienyt Brasilia oli välierälohkon ottelussa parempi pistein 75–78. Seuraavissa kisoissa tuloksena olivat sijat 5 ja 8 ja Münchenissä 1972 neljäs sija, kun pronssiottelussa Kuuba oli parempi pistein 65–66. Montrealissa 1976 Italia sijoittui viidenneksi.
Moskovassa 1980 Italia oli mukana yhtenä harvoista länsimaista, ja Sandro Gamban valmentama joukkue sai hopeaa hävittyään finaalissa Jugoslavialle 77–86. Los Angelesin 1984 boikottikisoissa Italia oli viides, mutta kolmiin seuraaviin kisoihin se ei päässyt mukaan.
Italia palasi olympiakentille Sydneyssä 2000 sijoittuen viidenneksi. Ateenan 2004 olympialaisissa Carlo Recalcatin valmentama joukkue sai hopeaa. Välierässä se voitti Liettuan mutta hävisi finaalissa Argentiinalle 69–84. Seuraaviin kolmiin olympialaisiin Italia ei selviytynyt.
MM-kisoissa.
Maailmanmestaruuskilpailuihin Italian koripalloilijat osallistuivat ensimmäisen kerran 1963 sijoittuen seitsemänneksi. Neljä vuotta myöhemmin tuloksena oli yhdeksäs ja vuonna 1970 neljäs sija. Seuraaviin kisoihin Italia ei päässyt mukaan mutta vuonna 1978 joukkue sijoittui jälleen neljänneksi, mitä parempaan saavutukseen maa ei MM-kisoissa ole pystynyt. Vuonna 1986 joukkue sijoittui kuudenneksi, 1990 yhdeksänneksi, 1998 kuudenneksi ja 2006 yhdeksänneksi. Vuosien 2010 ja 2014 kisoihin Italia ei selvinnyt.
EM-kisoissa.
Miesten EM-kisoissa Italian maajoukkue on saavuttanut 10 mitalia – ensimmäisen jo vuonna 1937. Kultaa Italia on saanut kaksista viimeisistä Ranskassa järjestetyistä kisoista. Sandro Gamban valmentama joukkue voitti kultaa 1983 ja Bogdan Tanjevićin valmentama ryhmä 1999. Hopeaa se on saavuttanut 1937, 1946, 1991 ja 1997 sekä pronssia 1971, 1975, 1985 ja 2003.
Espanjassa järjestetyissä vuoden 2007 EM-kisoissa Italia sijoittui yhdeksänneksi. Maa ei päässyt vuoden 2009 EM-kisoihin, jolloin 21 perättäisen EM-kisaedustuksen putki katkesti. Vuoden 2011 EM-kisoissa Italia oli jälleen mukana mutta voitti viidestä alkulohko-ottelustaan vain yhden eikä selviytynyt 12 parhaan joukkoon. 
Vuoden 2013 EM-kisoissa Italia voitti alkulohkonsa tappioitta ja sijoittui jatkolohkossaan kolmanneksi kolmella voitolla ja kahdella tappiolla. Puolivälierissä se hävisi Liettualle sekä sijoitusotteluissa Ukrainalle ja Serbialle, joten sen lopullinen sijoitus oli kahdeksas. Vuoden 2015 EM-kilpailuissa italia oli kuudes ja 2017 seitsemäs.
Menestys arvokilpailuissa.
Olympialaiset
Maailmanmestaruuskilpailut
Euroopan-mestaruuskilpailut
Suzie Q

Suzie Q on laulaja-kitaristi Dale Hawkinsin tekemä kappale. Myös Jewel/Paula Recordsin omistaja Stan Lewis ja Eleanor Broadwater ovat olleet osallisia kappaleen kirjoittamisessa.
Cover-versioita.
The Rolling Stonesin versio on albumeilla "12 X 5" (Julkaistu vuonna 1964 Yhdysvalloissa) ja "The Rolling Stones No. 2" (Julkaistu vuonna 1965 Isossa-Britanniassa). Kappaleen kesto on 1:51.
Creedence Clearwater Revivalin versio on vuonna 1968 julkaistulla debyyttialbumilla "Creedence Clearwater Revival". Kappaleen kesto on 8:36.
Evan Sabara

Evan Sabara (s. 14. kesäkuuta 1992 Torrance, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti erikoispalkinnon Young Artistin loistavasta ääninäyttelystä, jonka Sabara jakoi yhdentoista muun näyttelijän kanssa elokuvassa Napapiirin pikajuna.
Sabaran näyttelijä ura alkoi televisiosarjasta "Teho-osasto", jossa hän esiintyi vuonna 1998. Tämän jälkeen Sabara on tehnyt äänirooleja muutamiin animaatioelokuviin ja tehnyt vierailevia esiintymisiä televisiosarjoissa kuten "Amyn lailla" ja "Veljemme on nero". Hän teki myös stuntteja elokuvaan "Spy kids 2 – Kadotettujen unelmien saari". Parhaiten Sabara kuitenkin tunnetaan vuoden 2004 "Batman"-animaatiosta, jossa hän ääninäytteli Robinia.
Lotta (täsmennyssivu)

Lotta tarkoittaa seuraavia:
Muita:
Lotta liittyy myös seuraaviin:
Isojuovanapsija

Isojuovanapsija ("Mecocerculus leucophrys") on tyrannien heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin nimesivät Alcide d'Orbigny ja Frédéric de Lafresnaye vuonna 1837.
Koko ja ulkonäkö.
Yläpuolelta ruskea ja alapuolelta kellanvalkea pikkulintu, jolla on pitkähkö pyrstö. Kurkku ja silmäkulmanjuova ovat puhtaanvalkoiset.
Lajista on aikojen kuluessa esitetty 12 alalajia.
Esiintyminen.
Isojuovanapsija elää Etelä-Amerikassa Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Lajin asuma-alue on laajuudeltaan noin 880 000 neliökilometriä. Sen kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Trooppiset ja subtrooppiset kosteat vuoristometsät.
Ravinto.
Hyönteissyöjä.
Sacred Warrior

Sacred Warrior on yhdysvaltalainen kristillinen power metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1988 Chicagossa, Illinoisissa. Yhtyeen musiikkia verrattiin usein Queensrÿchen tai Metal Churchin tuotantoon. Sacred Warrior julkaisi neljä täyspitkää albumia Intense Records -levy-yhtiöllä ennen kuin se hajosi vuonna 1992.
Historia.
Sacred Warriorin jäsenet olivat aluksi ei-kristillisessä yhtyeessä nimeltä Nomad. Sen jälkeen kun laulaja Bruce Swift tuli uskoon, hän saattoi Nomadin jäsenet Tony Velasquezin ja Rey Parron samalle tielle. Swift saattoi uskoon myös Rick Maciaksen, joka oli ollut eteisvahtimestari eräässä yöklubissa.
Ensimmäistä albumia "Rebellion" pidetään Sacred Warriorin kaikista julkaisuista parhaimpana. "Master's Command" -albumilla vierailee Vengeance Rising -yhtyeen johtohahmo Roger Martinez, joka laulaa kaksistaan Rey Parron kanssa. Sacred Warriorin paluukonsertti Cornerstone-festivaaleilla vuonna 2001 äänitettiin ja julkaistiin cd:llä.
Norman Corwin

Norman Lewis Corwin (s. 3. toukokuuta 1910 – 18. lokakuuta 2011 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. 
Corwin syntyi juutalaiseen sukuun Bostonissa Massachusettsissa. Hänen suvussaan on esiintynyt poikkeuksellista pitkäikäisyyttä; sen lisäksi, että Norman Corwin itse vietti 100-vuotispäiväänsä toukokuussa 2010, hänen Emil-veljensä jäi eläkkeelle 98 vuoden iässä ja isä Samuel oli kuollessaan peräti 112-vuotias. Corwinin vanhemmilla oli kaikkiaan neljä lasta.
Corwin aloitti työnsä lehdistössä. Hän muutti vuonna 1936 New Yorkiin ja nousi pian julkisuuteen radiotyöstään. Hänen tunnetuimpia radiokuunnelmiaan on "On a Note of Triumph" (ensiesitys 8. toukokuuta 1945). Hän kirjoitti myös kaksi Broadway-näytelmää, "The Rivarly" (1959) ja "The World of Carl Sandburg" (1960). Vuonna 2005 valmistui Corwinin elämään perustuva Oscar-palkittu dokumenttielokuva "A Note of Triumph: The Golden Age of Norman Corwin".
Radio-ohjelmien ja näytelmien lisäksi Corwin teki käsikirjoituksia myös elokuviin, kuten Irving Stonen Vincent van Goghia käsittelevään elämäkerralliseen romaaniin pohjautuva "Hän rakasti elämää" (1956). Hän oli tästä työstään parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-ehdokas. Hänelle on myönnetty kaksi Peabody Awardia, Emmy-palkinto ja Golden Globe.
Corwinista tuli 12. toukokuuta 1990 Lincoln Collegen kunniatohtori ja vuonna 1993 Radio Hall of Famen jäsen. Vanhuutensa päivinä Corwin asui Los Angelesissa ja luennoi viimeiseen saakka Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän oli vuodesta 1947 naimisissa näyttelijä Katherine Locken (k. 1995) kanssa. Kirjailija Philip Roth sai nuorena vahvoja vaikutteita Corwinin kuunnelmista, kuten myös hänen luomansa hahmo Alex Portnoy.
Irving Stone

Irving Stone (14. heinäkuuta 1903 – 26. elokuuta 1989) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Häntä on kutsuttu elämäkertahistorian lajityypin luojaksi, ja hänen elämäkerrallisten romaaniensa aiheina ovat muun muassa Vincent van Gogh, Michelangelo, Charles Darwin, Camille Pissarro, Sigmund Freud ja John Adams. Teokset ovat kokonaisvaltaisia ja tunnepitoisia kuvauksia päähenkilöistään ja heidän sielunmaisemastaan, ja ne perustuvat hyvin tarkkaan tutkimustyöhön.
Elämä ja ura.
Irving Stonen oikea nimi oli Irvin Tenenbaum. Hän syntyi Kaliforniassa ja valmistui Etelä-Kalifornian yliopistosta maisteriksi vuonna 1924.
Stonen esikoisteos on taidemaalari Vincent van Goghista kertova elämäkertaromaani "Hän rakasti elämää" ("Lust for Life", 1934). Van Goghin veljelleen kirjoittamiin kirjeisiin perustuva muotokuva vie lukijan hyvin lähelle Van Goghin työskentelytapaa. Kirjasta tehtiin vuonna 1956 suosittu samanniminen elokuva. Stone kokosi lähdemateriaalina käyttämänsä kirjeet myöhemmin yhteen kirjaksi "Kirjeitä veljelleni" (1937).
Stonen toinen suurteos, kuvanveistäjä Michelangelon elämäkerta "Michelangelo" ("The Agony and the Ecstasy") ilmestyi vuonna 1961. Romaania valmistellessaan Stone asui useita vuosia Italiassa, missä hän työskenteli marmorilouhoksessa ja opetteli itse työstämään marmoria. Romaanista tehtiin Hollywood-elokuva "Tuska ja hurmio" (1965). Stone julkaisi myös romaania varten käännättämänsä Michelangelon 495 kirjettä erillisenä kirjana.
Stonea avusti kirjojensa tutkimustyössä Kalifornian yliopiston kirjaston päätutkija Esther Euler, jolle moni Stonen kirjoista on omistettu. Stonen vaimo Jane toimitti miehensä kirjat julkisuuteen.
Somero soikoon -sävellys- ja sanoituskilpailu

Somero soikoon -sävellys- ja sanoituskilpailu on Somerolla "Somero soikoon" -tapahtuman yhteydessä somerolaisten muusikkojen ja kevyen musiikin säveltäjien Unto Monosen ja Rauli "Badding" Somerjoen muistoksi vuosittain järjestettävä sävellys ja sanoituskilpailu, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2001.
Voittajat.
2002
”Jäätä ja Tuhkaa”
säv. Jyrki Telilä, Tampere
san. Juha Takanen, Vantaa
2003
”En ole hän”
säv. Jorma Toiviainen Kerava
&amp; Timo Forsström Kerava
san. Jorma Toiviainen
2004
Ensimmäinen mulle
säv. san. Kai Tapani, Tammisaari
2005
Toisella tähdellä
säv. ja san. Juha Takanen , Vantaa
2006
Oljenkorsia ruutupaidassa
säv. Kikka Laitinen &amp; Janne Halmela
san. Kikka Laitinen, Tikkakoski
2007
Maailmanloppu
säv. Kai Jämsä, Itäsalmi
san. Kaje Komulainen, Kokkola
2008
Kaksi tähtee
säv. Teemu Harjunkari, Vääksy
san. Sana Mustonen, Renko
2009 Kaunis tähkäpää
säv. Janne Saksa, Hämeenlinna
San. Sana Mustonen, Renko
2010 Kiertolainen
säv. Jonas Olsson, Kokkola
san. Kaje Komulainen, Kokkola
2011 Ilman sua
säv. Petri Somer, Helsinki
san. Lasse Wikman, Helsinki