tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Year of the Snitch

Year of the Snitch on yhdysvaltalaisen kokeellisen hip hop-yhtye Death Gripsin 22. kesäkuuta 2018 julkaistu kuudes studioalbumi.
Taustaa.
Toukokuussa 2017 "Steroids (Crouching Tiger Hidden Gabber Megamix)" kappaleen julkaisun yhteydessä Death Grips ilmoitti työstävänsä uutta albumia.
Maaliskuussa 2018 yhtye jakoi nettisivuillaan sekä sosiaalisessa mediassaan yksinkertaisen kuvan, jossa luki mustalla taustalla ja valkoisella tekstillä ""Year of the Snitch new album coming soon..." (suom. Year of the Snitch uusi albumi tulossa pian...). Huhtikuussa he jakoivat tulevan albumin kansikuvan sekä listan kappaleiden nimistä. Toukokuussa yhtye julkaisi tulevan levyn kappaleen "Black Paint" sekä "Streaky" ja "Flies" musiikkivideoiden kera ja kesäkuussa kolme singleä lisää; "Ha Ha Ha", "Dilemma" ja "Shitshow"" joista kaksi jälkimmäistä saivat myös musiikkivideot.
Yhtyeen jäsenten lisäksi albumin teossa ovat olleet mukana elokuvaohjaaja Andrew Adamson sekä Toolin basisti Justin Chancellor.
Maila Talvion muistomerkki

Maila Talvion muistomerkki eli Itämeren tytär on Helsingin Meilahden huvila-alueella sijaitseva kuvanveistäjä Laila Pullisen toteuttama muistomerkki kirjailija Maila Talviolle ja tämän puolisolle, professori J. J. Mikkolalle. Muistomerkki on pystytetty vuonna 1971 ja sen ympärille on vuonna 1992 lisätty Itämeri-niminen maisemataideteos. Teos sijaitsee Maila Talvion puistossa Seurasaarentien ja Tallbonkujan risteyksen vieressä, Talvion entisen kotitalon paikalla.
"Itämeren tytär" on abstrakti pronssiveistos, muodoltaan kierteinen ja ylöspäin aukeava. Kupera ulkopinta on pääosin sileä, teoksen alaosassa ja koveralla puolella pinta on poimutettu kuin luonnonvoimien muovaamana. Teoksen on tarkoitus kuvata Talvion tulisieluisuutta ja sen voi nähdä muistuttavan liekkiä. Pronssisen osan korkeus on neljä metriä. Veistoksen nimi on lainattu Talvion vuosina 1929–1936 kirjoittamasta romaanitrilogiasta "Itämeren tytär", joka on 1700-luvun Helsinkiin sijoittuva historiallinen romaani. Pullisen suunnitelmien mukaan toteutettu "Itämeri" on "Itämeren tyttären" ympärille sijoitettu maataideteos, joka muodostuu meren aaltoja muistuttavista keinotekoisista harjanteista.
Historia.
Muistomerkki on pystytetty paikalle, jossa aikoinaan sijaitsi vuonna 1884 valmistunut Meilahden huvila 5 eli Laaksola. Huvila oli kirjailija Talvion ja hänen puolisonsa professori Mikkolan koti vuosina 1919–1951 ja se tunnettiin tuona aikana kirjailijoiden, kulttuuriväen ja satakuntalaisten opiskelijoiden kohtaamispaikkana. Mikkolan kuoltua vuonna 1946 leskeksi jäänyt lapseton Talvio tarjosi huvilaa testamenttilahjoituksena Helsingin kaupungille, jotta se voitaisiin muuttaa museoksi, mutta kaupungin kieltäydyttyä lahjoituksesta Talvio määräsi talon purettavaksi oman kuolemansa jälkeen. Talvio kuoli vuonna 1951 ja Laaksola purettiin hänen toiveensa mukaisesti 1954.
Muistomerkin Talviolle ja Mikkolalle tilasivat yhdessä Satakuntalainen Osakunta, Satakunnan Kilta, Satalinnan Säätiö ja Satakunnan Seura, ja sen haluttiin valmistuvan Talvion syntymän satavuotisjuhlavuonna 1971. Helsingin kaupunginjohto suhtautui torjuvasti muistomerkkihankkeeseen, koska kaupunkiin ei haluttu enempää ”oikeistolaisia muistomerkkejä”. Laila Pullinen työsti veistoksen ateljeessaan Tapiolan Nallenpolulla ja nimesi sen "Itämeren tyttäreksi" Talvion romaanin mukaan. Teos paljastettiin 31. lokakuuta 1971. Tilaisuudessa puhui Satakunta-säätiön edustajana elokuvaohjaaja Risto Orko. Muistomerkin jalustaan kiinnitetyssä laatassa pystytyspäiväksi on kuitenkin ilmoitettu Talvion syntymän 100-vuotispäivä 17. lokakuuta. Teoksen valmistuessa sen rahoittamiseen tarvittujen lahjoitusvarojen kerääminen oli vielä kesken.
Pullisen alkuperäiseen suunnitelmaan sisältynyt maareliefi "Itämeri" lisättiin vasta vuonna 1992 kaupungin lautakunnan annettua sille luvan. Se on rakennettu Laaksola-huvilan betonisokkelin päälle.
Kaló Chorió (Lárnaka)

Kaló Chorió () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Lárnakan alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
Kaló Chorión kylä sijaitsee Kyproksen kaakkoisissa sisäosissa linnuntietä noin yhdeksän kilometriä länsiluoteeseen Lárnakan kaupungista.
Káto Defterá

Káto Defterá () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Káto Defterán kylä, ”Alempi Defterá”, sijaitsee Kyproksen keskiosissa noin 14 kilometriä lounaaseen pääkaupunki Nikosiasta. Se on nimensä mukaisesti Defterán alakylä, ja sen vieressä sijaitsee Páno Defterán kylä eli ”Ylempi Defterá”.
Káto Pýrgos

Káto Pýrgos () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Káto Pýrgoksen kylä, ”Alempi Pýrgos (Torni)” sijaitsee Kyproksen luoteisrannikolla Tillyrían alueella, Mórfounlahden rannalla. Se on nimensä mukaisesti Pýrgoksen alakylä, ja sen lähellä sijaitsee Páno Pýrgos eli ”Ylempi Pýrgos”.
Kiti

Kiti on suomalainen naisen etunimi. Se on Kristiina-nimeen pohjautuvan Kirstin muunnos. Lisäksi se voi olla Katista, Kirsistä ja useista muista K-alkuisista naisennimistä muodostettu lempinimi.
Kiti on mahdollista tulkita myös vieraskieliseksi nimeksi. Se saattaa olla yhteydessä samankaltaiseen englantilaiseen nimeen Kitty, jota suomenruotsalaiset ovat käyttäneet Kerstinin kutsumamuotona.
Suomessa Kiti on annettu ensimmäisen kerran viralliseksi etunimeksi 1940- tai 1950-luvulla. Digi- ja väestötietoviraston mukaan tämän nimen on vuoteen 2023 mennessä saanut noin 210 tyttölasta.
Kofínou

Kofínou () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Lárnakan alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Kofínou sijaitsee Kyproksen eteläosissa Limassolin ja Nikosian välisen moottoritien varressa, linnuntietä noin 37 kilometriä koilliseen Limassolista ja noin 40 kilometriä etelään Nikosiasta.
Kokkinotrimithiá

Kokkinotrimithiá () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Kokkinotrimithián kylä sijaitsee Kyproksen keskiosissa hieman saaren jakavan Vihreän linjan eteläpuolella, linnuntietä noin 16 kilometriä länteen pääkaupunki Nikosiasta.
Kórnos

Kórnos () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Lárnakan alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Kórnoksen kylä sijaitsee Kyproksen eteläisissä sisäosissa, linnuntietä noin 21 kilometriä länteen Lárnakan kaupungista ja noin 28 kilometriä etelään pääkaupunki Nikosiasta.
Arvo Turtiaisen muistomerkki

Arvo Turtiaisen muistomerkki on Helsingin Kalliossa sijaitseva, kuvanveistäjä Raimo Utriaisen toteuttama muistomerkki työläisrunoilija Arvo Turtiaiselle. Se on pystytetty vuonna 1990. Teos sijaitsee Matti Heleniuksen puistossa Kallion kirjaston takana.
Pienelle kalliolle pystytetty abstrakti veistos on Utriaisen suosimaa eloksoitua alumiinia ja sen jalusta haponkestävää terästä. Pitkät ja kapeat, toiselta puolelta mustiksi maalatut alumiinisäleet on sijoitettu pystyyn, kiertymään saman vaaka-akselin ympäri purjetta tai tiimalasia muistuttavaan muotoon. Teoksen muoto hahmottuu erilaisena eri suunnista nähtynä. Veistos on 7,5 metriä korkea ja sen jalustaan on kirjoitettu ”Arvo Turtiainen 1904–1980”.
Muistomerkin tilasi Kallio-seura, aiemmalta nimeltään Sörkan Gibat ry, jonka jäsen Kalliossa asunut Turtiainen oli ollut. Turtiainen ja Utriainen olivat molemmat kuuluneet taiteilijaryhmä Kiilaan ja olleet ystäviä. Utriainen sai valita teoksen sijoituspaikan itse. Muistomerkki paljastettiin 29. syyskuuta 1990.
Tróodoksen maalatut kirkot

Tróodoksen maalatut kirkot () on Unescon maailmanperintöluettelon kohde, johon kuuluu kymmenen Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella sijaitsevaa bysanttilaisaikaista ja jälkibysanttilaista kirkkoa. Kirkot ja niiden seinämaalaukset ajoittuvat 1000–1500-luvuille. Ensimmäiset yhdeksän kirkkoa lisättiin luetteloon vuonna 1985 ja viimeisin kirkko vuonna 2001. Luetteloon liittämisen jälkeen kirkot on kunnostettu.
Kirkot.
Kohteeseen kuuluvat kirkot ovat:
Seinämaalaukset.
Kirkot ovat ulkoisesti vaatimattomia, mutta kulttuurihistoriallisesti arvokkaita bysanttilaista tyyliä edustavien hienojen seinämaalaustensa vuoksi. Kirkot on koristeltu kauttaaltaan maalauksin, jotka esittävät kirkollisia aiheita ortodoksisen kirkon teologian mukaisesti.
Harppi ja tähdet

Harppi ja tähdet on Riikka Purosen julkinen taideteos Helsingin Toukolan rantapuistossa Kyläsaarenkujan, Roomankadun ja meren välisellä viheralueella. Veistos koostuu erivärisiksi käsitellyistä ja kullatuista teräksestä ja alumiinista. Puronen on hyödyntänyt teoksessaan metallin sähkökemiallisia käsittelytapoja. Toukokuussa 2018 paljastettu teos on seitsemän metriä korkea. 
Teoksessa on harppi ja sen keskiakselilla tasapainottelevat kaksi astiaa. Harppi edustaa matemaattista maailmankuvaa, jossa maailman ilmiöitä voi mitata ja todentaa. Keskiakselin astioiden sisältö on tuntematonta ja nimeämisen ulottumattomissa. 
Teoksen sijainnissa yhdistyvät erilaiset elämisen ja kaupunkirakenteen elementit. "Harppi ja tähdet" on keskellä asuinkerrostalojen ja oppilaitosten ympäröimää, mereen ulottuvaa ulkoilualuetta. Veistosta ympäröivä laakea puistoalue on ollut lähtökohta teoksen suurelle koolle.
Pronssinen olkakirves

Pronssinen olkakirves on pronssista valumuottiin valamalla valmistettu kapeateräinen kirves, joka on soveltunut sekä työkirveeksi että asekirveeksi. Olkakirveet eivät olleet kauan käytössä, mutta niiden kehitystyö tuotti niistä monenlaisia malleja. Euroopassa ja Brittein saarilla niitä käytettiin keskisellä pronssikaudella 1800 eaa. alkaen ja Suomessa Skandinavian pronssikaudella periodien II ja III aikana eli 1500–1100 eaa.
Määritelmä ja nimityksiä.
Pronssikirves on olkakirves, jos se vartetaan ja sitomalla kiristetään halkaistuun puuvarteen, ja jos sen kääntymistä estetään vartta seuraavilla reunuksilla, ja vielä, jos terän liukumista on pyritty estämään poikittaisella olaalla.
Kirvestyypin toinen käytetty kotimainen nimitys on "varsikeltti". Kirveellä on esiintymisalueellaan erikielisiä vastineita: , , , ja .
Kehitys.
Oscar Montelius selvitti pronssikirveiden kehitysvaiheet Skandinavian pronssikaudella jo 1800-luvun puolella. Ensimmäinen olkakirveeseen johtanut työkirveen tyyppi oli laakakirves, joka oli kuin tasapaksua kupari- tai pronssilevyä, joka oli kirveen muotoinen. Laakakirveellä oli pitkä varsi, joka työnnettiin halkaistuun puuhun ja sidottiin narulla siihen kiinni. Ratkaisu ei ollut kovin hyvä, sillä tätä kokeiltaessa puun varsi halkeaa helposti ja iskettäessä terä kääntyy lopulta vinoon. Vinoon kääntymistä ehkäistiin reunuskirveellä, jossa varren sivuille valettiin reunukset. Nyt puuvarsi sai reunuksista tukea eikä terä enää iskettäessä kääntynyt vinoon. Ongelmaksi jäi vielä puuvarren halkeaminen. Sitä yritettiin ehkäistä valamalla varren puoliväliin olka. Olka otti vastaan iskun eikä antanut puuvarren liikkua eteenpäin. Kokeiltaessa tätä kirvestä, on senkin huomattu halkaisevan puuvarsia. Lopullinen ratkaisu varren halkeiluun oli putkikirves.
Ajoitus.
Alankomaissa, kuten muuallakin läntisessä ja luoteisessa Keski-Euroopassa sekä Brittein saarilla ajoitetaan olkakirveet noin 1500–1100 eaa. eli sikäläiselle keskiselle pronssikaudelle. Nitä on löydetty myös Saksassa samoihin aikoihin. Kirveet on ajoitettu Suomessa ja Virossa periodille II noin 1400 eaa., mutta niitä käytettiin täällä vielä myös periodilla III noin 1200 eaa. asti.
Brittein saarilla alkoi kuparisten kirveiden valmistus ja yleistyminen 2500–2200 eaa., aluksi laakakirveiden ja sitten 1800 eaa. jälkeen myös reunuskirveiden muodossa. Pronssi esiteltiin noin 220 eaa., jonka jälkeen kupariesineet harvinaistuivat. Reunuskirveet saivat melko nopeasti rinnalleen olkakirveiden esimuotoja 1700–1600 eaa., jotka muuttuivat lopulta täysin kehittyneiksi muodoiksi noin 1500 eaa. jälkeen. Olkakirveiden rinnalle ilmaantuvat lisäksi putkikirveet noin 1300 eaa. Olkakirveitä käytettiin vielä 1000 eaa. jälkeen.
Luettelo Korihaiden tilastoista ja ennätyksistä Korisliigassa

Uudenkaupungin Korihait on suomalainen koripalloseura, joka pelaa Korisliigassa. Tämä on luettelo Korihaissa pelanneiden koripalloilijoiden seuraennätyksistä sekä joukkueen tilastoista Korisliigassa.
"Henkilökohtaiset ennätykset" -osio luettelee Korihaiden kaikkien aikojen tilastoykköset yleisimmissä tilastoitavissa kategorioissa. Lisäksi osiossa on listattu yksittäisten kausien sekä otteluiden tilastoennätykset. Joukkue-ennätyksiin on kirjattu Korihaiden joukkueena saavuttamat matalimmat ja korkeimmat tilastotulokset sekä yksittäisiltä kausilta että yksittäisistä otteluista. 
 "Päivitetty 31.3.2024"
 "Päivitetty 6.1.2025"
 "Päivitetty 6.1.2025"
 "Päivitetty 31.3.2024"
"Päivitetty 4.11.2024"
 "Päivitetty 18.1.2024"
Runkosarjatilastot.
Korisliigan tilastoykköset.
"Päivitetty 6.1.2025"
Suomen Koripalloliiton valitsemat kuukauden pelaajat.
"Päivitetty 6.4.2024"
Rozwi

Rozwi oli historiallinen valtio eteläisessä Afrikassa vuosina 1684–1837.
Valtio syntyi kun Changamire Dombo valloitti Zimbabwen ylänköalueen ja Sambesijoen varren Butualta ja portugalilaisilta. 1600-luvun lopulla Rozwi valloitti myös Mwene Mutapan. Nouseva Ndebele-kuningaskunta valloitti Rozwin 1800-luvulla.
Rozwista on jäänyt jäljelle tunnusomaisia kivirakennuksia ja savitöitä.
Klaus Krogerus

Klaus Krogerus (3. heinäkuuta 1918 Helsinki – 20. syyskuuta 1975 Tornio) oli suomalainen yritysjohtaja, toimittaja ja tietokirjailija. Hän kirjoitti opaskirjoja kaitafilmauksesta ja äänentoistosta ja toimi "Tekniikan Maailma" -lehden vakituisena avustajana.
Krogerus valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1947 ja toimi sitten "Uusi Suomi" -sanomalehden kauppaosaston toimittajana, kunnes siirtyi 1948 Ouluun "Kaleva"-lehden levikkijohtajaksi. Vuonna 1953 hän muutti takaisin Helsinkiin "Talouselämä"-lehden levikkijohtajaksi. Toimittuaan J. Kyllästinen Oy:n konttoripäällikkönä ja Rahko-Radio Oy:n toimitusjohtajana hän työskenteli vapaana toimittajana. Vuonna 1963 hän siirtyi Suomen Filmiteollisuuden asiamieheksi Tornioon ja toimi 1963–1972 myös Tornion yhteislyseon matematiikan, fysiikan ja kemian lehtorina. Opetustyön jälkeen hän keskittyi tietokirjojen laadintaan sekä "Tekniikan Maailman" avustamiseen.
Isomesikkä

Isomesikkä ("Melilotus altissimus") on hernekasvien (Fabaceae) heimoon, mesiköiden ("Melilotus") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on tavallisesti suurikokoinen ruohovartinen kasvi, joka muistuttaa jonkin verran rohtomesikkää ("Melilotus officinalis"), mutta lajit voi erottaa toisistaan kukkien ja hedelmien ulkonäön perusteella. Isomesikkä muistuttaa hieman myös muita keltakukkaisia mesikkälajeja, kuten intianmesikkää ("Melilotus indicus") ja rantamesikkää ("Melilotus dentatus"), mutta näiden lajien kukat ovat selvästi pienemmät kuin isomesikällä.
Isomesikkä voi kasvaa noin 1,5 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat muodoltaan kolmisormisia ja korvakkeellisia. Isomesikän kukat ovat pitkänomaisissa tertuissa ja kukat ovat väriltään keltaisia. Kukkien teriöt ovat noin 5 mm pitkiä. Isomesikkä kukkii heinäkuusta syyskuulle.
Isomesikkä kasvaa usein kosteilla kasvupaikoilla, kuten rannoilla, mutta sitä tavataan myös tienpientareilta ja joutomailta. Isomesikkää kasvaa laajalti Keski- ja Etelä-Euroopassa Espanjaa ja Portugalia lukuun ottamatta sekä myös paikoitellen Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa. Suomessa isomesikkää on tavattu satunnaisesti lähinnä rannikkoseuduilla, mutta myös sisämaassa Pirkanmaalla.
Mauritiuksen kansalliskirjasto

Mauritiuksen kansalliskirjasto () on Madagaskarin itäpuolella sijaitsevan pienen Mauritiuksen saarivaltion pääkaupungissa Port Louisissa toimiva kansalliskirjasto. Kirjaston lainsäädännöllinen perusta on vuodelta 1996, ja kirjasto avattiin yleisölle tammikuussa 2000.
YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan Mauritiuksen aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) lukutaitoisia oli 92,7 prosenttia (vuonna 2015).
Daniela Samulski

Daniela Samulski (31. toukokuuta 1984 Berliini – 22. toukokuuta 2018) oli saksalainen uimari, joka voitti kolme mitalia pitkän radan MM-kilpailuissa 2009. Hän osallistui vuosien 2000 ja 2008 kesäolympialaisiin ja voitti useita mitaleja sekä pitkän että lyhyen radan EM-kilpailuista. Samulski kuoli syöpään 33-vuotiaana 22. toukokuuta 2018.
Gabriel d’Arboussier

Gabriel d’Arboussier (14. tammikuuta 1908 Djenné – 21. joulukuuta 1976 Geneve) oli ranskalainen ja senegalilainen poliitikko. Hän oli keskeinen vaikuttaja Ranskan Afrikan siirtomaiden tiellä itsenäisyyteen.
Gabriel d’Arboussier syntyi ranskalaisen siirtomaavirkailijan Henri d’Arboussierin perheeseen. Hänen äitinsä oli tukuloripäällikkö Umar Tallin jälkeläisiin kuulunut diawando. Gabriel kävi alakoulun Ouagadougoussa, suoritti keskikoulun Ranskan Sorèzessa ja valmistui juristiksi Pariisin yliopistosta. Vuonna 1941 hän suoritti tutkinnon Pariisin siirtomaakoulussa.
D’Arboussier työskenteli siirtomaavirkailijana Ylä-Voltassa ja Ranskan Keski-Afrikassa. Vuonna 1945 hänet valittiin Gabonin ja Keski-Kongon edustajaksi Ranskan ensimmäiseen perustuslakia säätävään kokoukseen.
Vuonna 1947 d’Arboussierista tuli Rassemblement démocratique africain -järjestön pääsihteeri. Samana vuonna hänet valittiin Norsunluurannikon edustajana Ranskan unionin yleiskokoukseen. Suhteita Ranskan kommunistiseen puolueeseen vaalinut d’Arboussier erotettiin RDA:sta vuonna 1952. Hänet otettiin takaisin puolueeseen vuonna 1957 ja valittiin sen koordinaatiokomitean sihteeriksi. Vuosina 1957–1958 hän toimi Ranskan Länsi-Afrikan suuren neuvoston varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana.
Ranskan Länsi-Afrikan hajottua vuonna 1958 d’Arboussier otti Senegalin kansalaisuuden. Hän liittyi Mouvement populaire sénégalais -puolueeseen ja tuli valituksi maan parlamenttiin. Vuosina 1959–1960 hän oli myös Malin liittovaltion parlamentin jäsen. Vuosina 1960–1962 d’Arboussier toimi Senegalin oikeusministerinä. Sen jälkeen hän oli maan suurlähettiläänä Ranskassa ja Länsi-Saksassa sekä työskenteli Unescon varajohtajana ja YK:n tutkimus- ja koulutusinstituutin johtajana.
Sulaiman I

Sulaiman I (s. 1648 – k. 29. heinäkuuta 1694, hallitsijanimeltään Safi II ja syntyjään Sam Mirza) oli Persian šaahi vuodesta 1666 vuoteen 1694 ja safavidien dynastian kahdeksas hallitsija. Sulaiman keskittyi lähinnä hovielämään ja jätti maan todellisen hallitsemisen virkamiehilleen. 
Elämäkerta.
Sulaiman eli alkujaan Sam Mirza syntyi vuoden 1648 alkupuolella. Hänen isänsä oli šaahi Abbas II ja äiti tšerkessiorja nimeltään Nekhat tai Nakeha. Safavidien hallitsijasuvun lapset oli tapana kasvattaa eristettyinä ullkomaailmasta haaremissa. Sulaimanin äidinkieli oli turkkilainen, eikä tiedetä miten hyvin hän osasi koskaan persiaa. Vastuu Sulaimanin kasvatuksesta olikin Aga Nazer-nimisellä mustalla eunukilla. Sulaimanin isä Abbas II kuoli syyskuussa 1666 ja ehdolla hänen seuraajakseen oli kaksi hänen poikaansa, Sulaiman ja hänen nuorempi veljensä Hamza Mirza. Seuraajaa valittaessa päädyttiin lopulta Sulaimaniin, joka kruunattiin hallitsijaksi hallitsijanimellä Safi II 1. lokakuuta 1666.
Stenka Razinin johtamien Donin kasakkojen hyökkäystä Mazandaraniin vuosina 1668–1669 lukuun ottamatta Sulaimanin valtakausi oli suhteellisen rauhallinen. Sulaiman ei kiinnostunut maansa hallitsemisesta, vaan jätti hallinnoliset tehtävät pitkälti virkamiehilleen nauttien itse hovielämästä. Monista edeltäjistään poiketen hän ei esimerkiksi koskaan johtanut joukkojaan sotaretkellä. Hän joi runsaasti raitistuen vain ajoittain terveydentilansa tai ohimenevän uskonnollisen hurskauden takia. Joidenkin aikalaisten mukaan hän saattoi juopuneena syyllistyä julmuuksiin ja hänen sanotaan esimerkiksi sokeuttaneen veljensä. Sulaimanin valtakaudella poliittisesti suuntautuneen "ulaman" vaikutusvalta kasvoi. Vaikutusvaltaiseksi hahmoksi nousi etenkin johtaviin pappeihin kuulunut Muhammad Baqir Majlis, jonka tarkemmasta vaikutuksesta on sittemmin tosin kiistelty. Hänen syykseen on usein sanottu eri vähemmistöjen vastaista vainoamispolittiikkaa, josta kärsivät esimerkiksi hindukauppiaat, juutalaiset ja zarathustralaiset.
Sulaimanin valtakauteen kuului myös loisokkaiden moskeijoiden ja palatsien rakennustyöt, jotka saivat safavidihallinnon näyttämään ulospäin todellisuutta vahvemmalta. Rakennustyöt olivat kuitenkin myös merkki siitä, että valtion varoja suunnattiin yhä enemmän uskonnollisiin löahjoituksiin ja aikanaan suvaistsevana tyunnettu Persian älyllinen maailma muuttui kapeakatseisemmaksi. Sulaiman kuoli 29. heinäkuuta 1694. Tunnetun tarinan mukaan hänellä oli kuolinvuoteellaan vaikeuksia päättää seuraajastaan. Sulaiman kutsui koolle hovi- ja virkamiehensä sanoen: "Jos haluatte helppoutta, kohottakaa valtaistuimelle Husain Mirza. Jos toiveenne on maanne kunnia, kohottakaa valtaistuimelle Abbas Mirza". Tarinan todenperäisyyttä on vaikea arvioida, mutta valtaistuimelle nousi joka tapauksessa Sultan Husain, jota eunukit pitivät helpompana ohjailla. Sulaiman haudattiin Qomin kaupunkiin monien edeltäjiensä tapaan.
Cobra Kai

Cobra Kai on yhdysvaltalainen draamakomediasarja, joka perustuu Robert Mark Kamenin luomaan "The Karate Kid" -elokuvasarjaan. "Cobra Kain" loivat Josh Heald, Jon Hurwitz ja Hayden Schlossberg, ja sen päärooleissa esiintyvät Ralph Macchio ja William Zabka. Sarjan tapahtumat sijoittuvat yli 30 vuotta ensimmäisen elokuvan jälkeen.
Sen ensimmäinen kausi julkaistiin Yhdysvalloissa YouTube Red (nykyään nimellä YouTube Premium) -palvelussa toukokuussa 2018. Myös sarjan toinen kausi julkaistiin YouTubeen, mutta kolmannesta kaudesta eteenpäin sarjaa on esitetty Netflix-suoratoistopalvelussa. Kolmas kausi julkaistiin 1. tammikuuta 2021 ja neljäs kausi julkaistiin 31. joulukuuta 2021.
Madison Gate Records julkaisi virallisen soundtrackin 4. toukokuuta 2018 digitaalisessa muodossa. La-La Land Records julkaisee albumin levymuodossa kesäkuussa 2018.
Juoni.
Alkoholisoitunut ja perheestään eronnut Johnny Lawrence etsii uutta alkua itselleen perustamalla aikoja sitten kertaalleen jo lopetetun karatedojon "Cobra Kai". Tämä ei jää Daniel LaRussolta huomaamatta ja heidän keskinäinen kilpailunsa paremmuudesta alkaa uudestaan, yli 30 vuotta ensimmäisen kohtaamisen jälkeen.
Tuotanto.
Elokuussa 2017 ilmoitettiin YouTuben tilanneen 10-osaisen ensimmäisen kauden Cobra Kai -sarjalle. Samalla vahvistettiin William Zabkan ja Ralph Macchion palaavan elokuvista tuttuihin hahmoihin. Saman vuoden lokakuussa sarjaan kiinnitettiin myös näyttelijät Xolo Maridueña, Mary Mouser, Tanner Buchanan ja Courtney Henggeler.
10. toukokuuta 2018 YouTube Red vahvisti tilanneensa 10-osaisen toisen tuotantokauden.
Pensseliheinä

Pensseliheinä ("Dasypyrum villosum") on pensseliheinien ("Dasypyrum") sukuun kuuluva kasvilaji. Pensseliheinä on kotoisin Välimeren sekä Kaukasuksen alueilta, ja se on toinen pensseliheinien sukuun kuuluvista lajeista.
Pensseliheinä on tanakka, erilaisilla kuivilla paikoilla kasvava heinälaji. Sen tähkylöihin voi kehittyä väriltään keltaisesta ruskeaan vaihtelevia jyviä ja samassa tähkylässä voi olla keskenään erivärisiä jyviä.
Pensseliheinä oli aiemmin yleinen vehnäpelloilla, mutta nykyisin se esiintyy lähinnä vain ihmisvaikutteisilla joutomailla, kuten tienpientareilla ja kalkkikaivosten jättömailla. Pensseliheinää tavataan vähäisissä määrin myös merenrannoilla sekä havumetsien ja kesantopeltojen laidoilla. Pensseliheinä kasvaa yleensä alle 1000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Pensseliheinää on käytetty yleisesti vehnän ominaisuuksien parantamiseen siirtämällä geenejä pensseliheinästä vehnään. Pensseliheinällä on hyvä vastustuskyky tiettyjä sienitauteja vastaan sekä kuivuuden ja suolaisuuden sietoa edistäviä geenejä.
Simon Johannis Carelius

Simon Johannis (Jönsinpoika) Carelius (k. 1610) oli suomalainen pappi. Hän oli kotoisin Viipurin tienoilta, ja hänellä oli veljiä, jotka myös olivat pappeja. Hän opiskeli Rostockin yliopistossa teologiaa. 
Rostockissa ollessaan Carelius suomensi Lutherin Vähän katekismuksen ja julkaisi sen ja virsikirjan nimellä "Yxi Vähä Suomenkielinen Wirsikiria". Kokonaisuus painettiin Rostockissa 1607. Suomennos on ensimmäinen Lutherin katekismuksen suomennos ja löytyi Dresdenin valtionkirjaston kokoelmista vuonna 2015 tutkija Suvi-Päivi Kosken työn yhteydessä.
Careliuksen vanhemmat olivat Johannes Matthiae ja Karin Teit. Simon kirjattiin 1605 Rostockin yliopistoon nimellä Simon Johannis Carelius (Karjalainen). Hän puolusti Rostockissa yksityisessä kollegiossa kahta teologista väitöskirjaa vuosina 1605 ja 1607. Hän kannatti uskonnollisissa kiistoissa Kaarle-herttuaa. Hänet nimitettiin vuonna 1607 Viipurin kouluun perustettuun teologian lehtorin virkaan, mutta hän kuoli kuitenkin jo vuonna 1610.
Antimonipentakloridi

Antimonipentakloridi eli antimoni(V)kloridi (SbCl5) on antimonin ja kloorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kloorausreagenssina orgaanisen ja epäorgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Antimonipentakloridi on puhtaana huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdisteessä on usein liuenneena klooria, joka aiheuttaa keltaisen värin. Antimonipentakloridi reagoi veden kanssa, jolloin muodostuu vetyklorideja ja antimonin hydratoituneita oksideja, joita kutsutaan antimonihapoksi. Aine liukenee kloroformiin ja tetrakloorimetaaniin. Kuumennetaessa yhdistettä 140 °C:n lämpötilaan se hajoaa antimonitrikloridiksi ja klooriksi. Antimonipentakloridi on vahva Lewis-happo ja muodostaa komplekseja Lewis-emästen kanssa. esimerkiksi kloridi-ionien kanssa muodostuu heksakloroantimonaatti-ioni ([SbCl6]-).
Valmistus ja käyttö.
Antimonipentakloridia valmistetaan sulan antimonitrikloridin ja kloorin välisellä reaktiolla. Tuote puhdistetaan tislaamalla alennetussa paineessa. Myös antimonin tai antimonin oksidien ja sulfidien kloorausta voidaan käyttää.
SbCl3 + Cl2 → SbCl5
Antimonipentakloridi reagoi monien epäorgaanisten ja orgaanisten yhdisteiden kanssa klooraten ne. Tärkein yhdisteen käyttökohde onkin klooraavana reagenssina kemiallisissa synteeseissä. Yhdistettä käytetään myös katalyyttinä Friedel–Crafts-reaktioissa, isomeroinneissa ja polymerointireaktioissa.
Tauno Palon muistomerkki

Tauno Palon muistomerkki on Helsingin Kalliossa sijaitseva, kuvanveistäjä Kain Tapperin toteuttama muistomerkki näyttelijä Tauno Palolle. Moniosainen muistomerkki ja siihen liittyvä ympäristötaideteos sijaitsevat Tauno Palon puistossa Helsinginkadun varrella, ja ne ovat valmistuneet vuonna 1993.
Muistomerkki muodostuu useasta osasta, jotka on sijoiteltu hajalleen puistoon. Minimalistinen päämuistomerkki käsittää kaksi päällekkäin aseteltua lähes kuutioimaista punagraniittilohkaretta, joista ylempi on asetettu diagonaalisesti alempaan nähden. Lohkareiden hiottuun pintaan on jätetty yksittäisiä, tiilenpäitä muistuttavia ruutumaisia kohoumia ja upotuksia. Graniittimuodostelman korkeus on yhteensä kolme metriä. Lähellä kadun vartta on erilliseen jalustaan kiinnitetty Palon pronssinen muotokuvareliefi. Lisäksi teokseen kuuluvat puiston vesiallas, siihen virtaava puro ja ruusuistutukset. Kuvanveistäjä Tapperin mukaan ”graniitti muistuttaa Palon järkälemäisyydestä ja ruusuistutukset sekä kalliolta soliseva vesi taiteilijan herkkyydestä”. Tapper on suunnitellut myös puistoa kadun puolelta reunustavan, matalista kivipaasista muodostuvan muurin, kävelypolut ja Alppikadun puoleiselta kalliolta laskeutuvat portaat.
Aloitteen Tauno Palon muistomerkistä teki Kallio-Seura 1980-luvun lopussa ja se rahoitettiin keräyksellä. Helsingin kaupunki kunnosti Helsinginkadun varrella sijainneen rakentamattoman tontin puistoksi, joka suunniteltiin yhteistyössä kuvanveistäjä Tapperin kanssa. Palo oli asunut lapsena muutaman vuoden samassa korttelissa sijaitsevassa Paasilan talossa. Tapper halusi alun perin toteuttaa muistomerkin puupalkeista, mutta valitsi lopulta materiaaliksi ulkoilmassa paremmin kestävän graniitin. Muistomerkki paljastettiin 26. elokuuta 1993. Tilaisuuteen osallistui tasavallan presidentin puoliso Tellervo Koivisto. Puisto nimettiin virallisesti Tauno Palon puistoksi vuonna 1997, mutta jo pian paljastustilaisuuden jälkeen sitä nimeä käytettiin.
Muhammad Šaibani

Muhammad Šaibani kaani oli etenkin 1500-luvun alussa vaikuttanut šaibanidihallitsija, joka valloitti häntä tukevien uzbekkien kanssa timuridien ja tšagataiden hallitsemia alueita Keski-Aasiassa. Vuonna 1510 hän sai surmansa Persian safavidihallitsijaa Isma'il I:tä vastaan käydyssä taistelussa Mervin ulkopuolella.
Elämäkerta.
Muhammad Šaibanin elämäkerta ennen vuotta 1500 on epäselvä. Šaibanidit polveutuivat Tšingis-kaanin poika Jotšista ja heidän alkuperäiset alueensa sijaitsivat Araljärven pohjois- ja itäpuolella. Muhammad syntyi vuonna 1451 ja hänen isänsä kuoli vuonna 1459 tai 1450. Muhammad kasvoi heimoliittoa Syrdarjan alueella johtaneen isoisänsä huollettavana. Amudarjan takaisen alueen turkkilais-mongolialaiseen paimentolaisväestöön oli alettu viitata mongolikauden loppupuolen islamilaisissa lähteissä nimellä "uzbek" eli "özbek". Vielä tuolloin uzbekit käsitti terminä useita eri etnisiä ryhmiä. Muhammadin isoisän kuoltua vuonna 1468 hänen johtamansa heimoliitto alkoi hajota ja Muhammad pakeni veljensä kanssa Astrahanin kaanikuntaan, josta he joutuivat pakenemaan pian edelleen. Šaibani palasi Keski-Aasiaan, jossa hän palveli vaihtelevasti keskenään kiistelevien timuridihallitsijoiden ja Tšagatai-kaanien alaisuudessa. Hänen oma vaikutusvaltansa alkoi kasvaa 1480-luvulla, jolloin lähteissä mainitaan hänen tehneen ryöstöretkiä Khorasanin. Joissain lähteissä mainitaan myös hänen osallistuneen sotaretkelle Taškentiin timuridien puolella tšagataita vastaan. Muhammadin sanotaan pettäneen timuridit ja liittyneen tšagataiden puolelle näiden käydessä taisteluun. Babur käsittelee taistelua teoksessaan "Baborname", mutta hän ei mainitse Šaibanin osallsituneen taisteluun. Selvemmin Muhammad mainitaan historiallisissa lähteissä vuodesta 1500 eteenpäin, jolloin hän valloitti pitkään timuridien keskuksena toimineen Samarkandin.
Uzbekit etenivät kaaninsa Muhammadin johdolla haltuunsa ottamasta Transoksaniasta Amudarjan eteläpuolelle 1500-luvun alussa. Vuonna 1501 Šaibanin johtamat joukot valtasivat Ferghanan alueen paikaliselta timuridihallitsija Baburilta. Babur vietti jonkin aikaa maanpaossa, mutta sittemmin hän perusti valloitusten jälkeen Suurmogulien valtakunnan Intiaan. Toinen Khorasania hallinnut alueen viimeinen timuridihallitsija kuoli vuonna 1506 ja Muhammadin uzbekit valtasivat Heratin uhaten näin Iranin ylänköä. Persian safavidihallitsija Isma'il I voitti kuitenkin Muhammadin joukot lähellä Mervin kaupunkia käydyssä taistelussa vuonna 1510. Muhammad sai surmansa ja Isma'il teetätti hänen pääkallostaan kullatun juomakupin. Kuppi lähetettiin puolestaan varoituksena Persian toiselle viholliselle osmaneille.
Kuoleman jälkeen.
Šaibanidit menettivät Muhammadin kuolman jälkeen väliaikaisesti hallitsemansa suuret kaupunkikeskukset, mutta Muhammadin sukulaispoikien onnistui vallata ne myöhemmin takaisin. Šaibanidihallitsijat hallitsivat Buharaa, Samarkandia ja Taškentia vuosisadan lopulle saakka.
Työturvallisuusjohtaminen

Työterveys- ja työturvallisuusjohtamisella pyritään työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden parantamiseen, työpaikan riskien vähentämiseen sekä terveellisempien ja turvallisempien työolosuhteiden luomiseen. Kansainvälisesti hyväksytty viitekehys työterveys- ja työturvallisuusjohtamiseen on standardissa SFS-ISO 45001:2018. 
Standardi SFS-ISO 45001 korostaa systemaattista toiminnan suunnittelua, hallintaa, mittaamista ja parantamista. Se on yhteensopiva muiden johtamisjärjestelmästandardien kanssa, kuten laadunhallinnan ISO 9001 ja ympäristöasioiden hallinnan ISO 14001.
SFS-ISO 45001 korvaa laajasti käytetyn julkaisun OHSAS 18001. Organisaatioilla, joilla on akkreditoitu OHSAS 18001 -sertifikaatti, on maaliskuuhun 2021 aikaa muuttaa työterveys- ja työturvallisuusjärjestelmänsä vastaamaan uutta SFS-ISO 45001:2018 -standardia.
Lähteet.
SFS-ISO 45001:2018
Aiheesta muualla.
Johtamisen standardit, SFS
Tuotteet valokeilassa, SFS
Tapio Rautavaaran muistomerkki

Tapio Rautavaaran muistomerkki eli Kulkurin uni on Helsingin Oulunkylässä sijaitseva, kuvanveistäjä Veikko Myllerin toteuttama muistomerkki laulaja-urheilija Tapio Rautavaaralle. Osin näköispatsaana toteutettu muistomerkki sijaitsee puistomaisella Oulunkylän torilla ja se on pystytetty vuonna 2000.
Muistomerkki muodostuu kahdesta nurmikolle ilman erillistä jalustaa sijoitetusta pronssiveistoksesta, joista toinen on Rautavaaran luonnollista kokoa suurempi näköispatsas ja toinen kuuden metrin päähän sijoitettu, noin puolitoista metriä korkea joutsen. Rautavaara on kuvattu verryttelypukuun (niin sanottuihin Suomi-verkkareihin) pukeutuneena, soittamassa kitaraa ja katselemassa joutsenta. Teos viittaa Rautavaaran vuonna 1950 levyttämään suosittuun iskelmään ”Kulkuri ja joutsen”, ja sen innoittajana ovat myös Rautavaarasta 1940- ja 1950-luvulla julkaistut lehtikuvat. Teoksen yhteyteen on sijoitettu pronssilaatta, jossa mainitaan Rautavaaran urheilijana voittamat arvokisojen kultamitalit.
Muistomerkin teetti Tapio Rautavaara -seura, joka käynnisti hankkeen vuonna 1996. Seuran puheenjohtajana toimi tuolloin Tapio Rautavaaran tytär Leena Rautavaara. Muistomerkki tilattiin kuvanveistäjä Veikko Mylleriltä, jolta vaadittiin ehdottomasti näköispatsasta abstraktin taideteoksen sijaan. Myllerin aiemmin toteuttama täysin abstrakti Risto Rytin muistomerkki oli nostattanut suuren julkisen kiistan, mutta Rautavaaran patsaan kohdalla ei käynyt samoin. Muistomerkki sijoitettiin Oulunkylään, jossa Rautavaara oli asunut suuren osan elämästään. Teos paljastettiin 18. kesäkuuta 2000 ja lahjoitettiin samalla Helsingin kaupungille. Oulunkylän Patolassa on myös Tapio Rautavaaran puisto.
Markku Ollikainen

Markku Martti Olavi Ollikainen (s. 16. maaliskuuta 1952 Rovaniemen maalaiskunta) on suomalainen valtiotieteilijä, joka toimi ympäristöekonomian professorina Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan taloustieteen osastolla. Hän on Suomen ilmastopaneelin puheenjohtaja (2014–2023), ja häntä on haastateltu usein suomalaisissa tiedotusvälineissä ilmastoon liittyvissä kysymyksissä sekä konsultoitu ilmastopolitiikan päätöksenteossa.
Ollikainen tuli ylioppilaaksi Kemijärven yhteislyseosta vuonna 1971. Hän valmistui valtiotieteiden maisteriksi 1983, lisensiaatiksi 1988 ja tohtoriksi 1996 Helsingin yliopistosta. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1996) oli otsikoitu "Essays on timber supply and forest taxation". Kansantaloustieteen dosentiksi hänet nimitettiin 1997.
Työurallaan Ollikainen on toiminut Helsingin yliopiston kansantaloustieteen laitoksen assistenttina ja yliassistenttina sekä virkaatekevänä apululaisprofessorina ja virkaatekevänä professorina eri jaksoja. Ympäristöekonomian professorinimityksen hän sai vuonna 2000. Ollikainen on nykyään emeritusprofessori ja tutkimusjohtaja Helsingin yliopistossa.
Ollikainen on julkaissut yksin tai yhdessä työtoveriensa kanssa noin 220 tieteellistä artikkelia, raporttia, kirjan lukua tai muuta julkaisua (2020 alkuun mennessä). Hän on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2011. Hänet on palkittu useasti yliopisto-opettajan työstään sekä esimerkiksi työstään ilmaston ja Itämeren hyväksi sekä Environmental and Resource Economics -tiedejulkaisun ansiokkaasta artikkelista (kausi 2017–2018).
Ollikainen oli Akateemisen sosialistiseuran puheenjohtajana 1970-luvulla. Seura oli taistolaiskommunistien hallussa.
Daytona

Daytona (tyyliteltynä DAYTONA) on yhdysvaltalaisen hip-hop artisti Pusha T:n kolmas studioalbumi, jonka julkaisi GOOD Music ja Def Jam 25. toukokuuta 2018. Albumilla vierailee Rick Ross ja Kanye West, West myös tuotti jokaisen kappaleen Andrew Dawsonin ja Mike Deanin avustuksella.
Albumi on ensimmäinen monesta albumista, jotka levy-yhtiö GOOD Music julkaisi vuoden 2018 kesäkuun ja heinäkuun aikana. West tuotti albumin vuoden 2016 aikana Wyomingissa ja tiedotti albumista ensimmäisen kerran 19. toukokuuta Twitterissä.
Albumin kansikuva on kuva pop-laulaja Whitney Houstonin kylpyhuoneesta, artistin mukaan kansikuva oli Westin idea, hän maksoi 85 tuhatta dollaria saadakseen oikeudet kuvaan.
Lidmanin talo

Lidmanin talo on Tampereella Tammelan kaupunginosassa Väinölänkatu 1–3:ssa sijaitseva kaksi- ja osin kolmikerroksinen jugendtyylinen kivitalo, jonka suunnitteli 1900-luvun alussa Vihtori Heikkilä. Vuosina 1902–1908 useassa vaiheessa rakennettu talo tuli vuonna 1899 perustetun G. E. Lidmanin leipomon käyttöön. Leipomo toimi talossa aina 1970-luvun alkuun saakka. Lidmanin leipuriliikkeen perustivat Gustaf Edvard Lidman (1864–1919) vaimonsa Tekla Lidmanin (1862–1942) kanssa. Gustav Edvard Lidman oli kotoisin Pohjan pitäjästä. Hän oli ennen Tampereelle tuloaan Kemissä Kemi-yhtiön palveluksessa ja Tampereella hän oli aluksi konemestarina Tampereen pellavatehtaalla. Hänen perustamansa leipomoliike oli aikoinaan Tampereen suurin alallaan. Lidman kuoli syyskuun 1919 lopulla espanjantautiin.
Lidmanin talossa on nykyisin erikokoisia huoneistoja, liiketiloja sekä 1980-luvulta lähtien toiminut kreikkalainen ravintola Antika, joka toimi TV-sarjassa Konstaapeli Reinikaisen kantapaikkana. Talon erityispiirteenä on sen pyöristetyssä lounaiskulmauksessa Väinölänkadun ja Peltokadun kulmassa oleva suippo ikkunallinen torni, joka alunperin toimi palotornina. Tornista näki yli kaupungin ja mahdolliset tulipalot oli mahdollista huomata. Rakennus on rakennussuojelulain mukaisesti suojeltu suojelumerkinnällä sr-8, "valtakunnallisesti, maakunnallisesti tai paikallisesti merkittävä".
Seksuaalisen väkivallan uhrien tukikeskus Seri

Seksuaalisen väkivallan uhrien tukikeskus Seri on keskus, joka tarjoaa seksuaalisen väkivallan kohteeksi joutuneelle ihmiselle Suomessa kaiken hänen tarvitsemansa avun ilmaiseksi yhdestä paikasta. Tukikeskus auttaa yli 16-vuotiaita seksuaalirikoksen uhreja sukupuolesta riippumatta kuukauden sisällä tapahtuneesta. Keskukseen pääsee kävelemällä ovesta sisään, ilman lähetettä tai tekemättä rikosilmoitusta. Serissä kokonaisvaltaista apua saa samasta paikasta kätilöltä ja lääkäriltä (mahdolliset ensitutkimukset ja näytteiden otto), psykologilta, sosiaalityöntekijältä, joka auttaa arjen asioissa; ja kristinuskoiselta sairaalapastorilta. Keskukseen voi halutessaan tulla omaisen kanssa.
Tukikeskuksen alaikäraja on 16 vuotta, mutta esimerkiksi Lastenklinikan pyynnöstä keskus ottaa näytteet alle 16-vuotiaista lapsista. Nykyisin ainoa tukikeskus on Helsingin seudun yliopistollisen keskussairaalan ylläpitämä keskus, joka sijaitsee Helsingissä Meilahdessa ja se tarjoaa apua pääkaupunkiseudun asukkaille. Keskuksia on tarkoitus perustaa lisää.
Tukikeskuksella on ympäri vuorokauden toimiva päivystysnumero.
Historia.
Euroopan neuvoston sopimus, joka torjuu perheenjäseniin kohdistuvaa sekä naisiin kohdistuvaa väkivaltaa (Istanbulin sopimus), otettiin Suomessa käyttöön vuonna 2015. Sopimus velvoittaa Suomea seksuaalirikostukikeskusten perustamiseen.
Ensimmäinen seksuaaliväkivallan tukikeskus avattiin Helsingin Naistenklinikalle 29. toukokuuta 2017. Pääkaupunkiseudun kuntien asukkaat (helsinkiläiset, espoolaiset, vantaalaiset ja kauniaislaiset) saavat ilmaiseksi apua avatusta tukikeskuksesta. Se on Suomen ensimmäinen keskus, joka tarjoaa apua kokonaisvaltaisesti. Sitä ennen 1960-luvulta lähtien raiskauksen kohteeksi joutuneet on ohjattu Helsingissä rikosilmoituksen tekemisen jälkeen näytteiden ottoon oikeuslääkäriasemalle. Tällöin muuta apua saa useista eri paikoista ja sen saaminen on paljon kiinni uhrin omasta jaksamisesta.
Helmikuuhun 2018 mennessä keskuksessa oli käynyt 227 asiakasta. Heistä 222 oli naisia ja 5 miehiä.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos toivoo, että uudet tukikeskukset avataan vuoden 2019 alussa Tampereella ja Turussa, Kuopiossa ja Oulussa on suunniteltu keskusten perustamista. Keskuksia on tarkoitus avata lisäksi muihin päivystäviin sairaaloihin, kunhan terveys- ja sosiaaliuudistus on selvillä.
V2 Records

V2 Records on vuonna 1996 Richard Bransonin Isossa-Britanniassa perustama levy-yhtiö. Levy-yhtiön osti vuonna 2007 Universal Music Group seitsemällä miljoonalla punnalla.
Greg Abbott

Gregory Wayne Abbott (s. 13. marraskuuta 1957 Wichita Falls, Texas) on yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2015 Texasin kuvernöörinä. Abbott oli osavaltion oikeusministeri 2002–2015, kun hänen edeltäjänsä Rick Perry oli kuvernööri. Hän on Yhdysvaltain ensimmäinen pysyvästi pyörätuolia käyttävä kuvernööri sitten George Wallacen. 
Abbott on republikaanisen puolueen jäsen ja toimi Texasin oikeusministerinä ennen kuvernööriksi tulemista. Ennen tätä hän oli Texasin korkeimman oikeuden jäsen. Tähän tehtävään hänet nimitti osavaltion silloinen kuvernööri George W. Bush.
Elämäkerta.
Greg Abbott syntyi Wichita Fallsissa Doris Lechristia Jacks Abbottille ja Calvin Roger Abbottille 13. marraskuuta 1957. Hänen äitinsä oli kotiäiti ja isä pörssimeklari ja vakuutusagentti. Perhe muutti Texasin itäosissa sijaitsevaan Longview'hun Gregin olleessa kuusivuotias. He asuivat kaupungissa kuusi vuotta. Perhe muutti Duncanvilleen Gregin käydessä high schoolia. Pian hänen isänsä kuoli ja äiti aloitti työt kiinteistöalalla. 
Abbott suoritti kandidaatin tutkinnon liiketaloustieteestä Texasin yliopistosta Austinissa. Hän tapasi tulevan vaimonsa Cecilia Phelanin yliopistossa. Abbott suoritti oikeustieteen korkeakoulututkinnon Nashvillessa sijaitsevassa Vanderbilt University Law Schoolissa.
Abbott halvaantui alaraajoista tammen kaaduttua hänen päälleen lenkin aikana heinäkuussa 1984. Hän haastoi talonomistajan oikeuteen ja neuvotteli itselleen yli kymmenen miljoonan dollarin arvoisen vakuutussopimuksen. Hän on istunut pysyvästi pyörätuolissa onnettomuuden jälkeen.
Kuvernöörinä.
Abbott voitti Texasin kuvernöörinvaalit 2014 vastaehdokkaanaan demokraattisen puolueen Wendy Davis. Hän vannoi kuvernöörin virkavalan 20. tammikuuta 2015 Texas State Capitolin ulkopuolella.
Lokakuussa 2016 Abbottille ja presidentti Barack Obamalle lähetettiin kirjepommeja. Abbottin pommi ei räjähtänyt hänen avattua paketin väärin.
Kuvernöörinvaalit 2018.
Tammikuussa 2017 Abbottin huhuttiin keräävän rahaa uudelleenvalintakampanjaansa varten. Hän kertoi virallisesti ehdokkuudestaan 14. heinäkuuta 2017. Abbott voitti demokraattien Lupe Valdezin marraskuussa 2018 ja sai noin 56 prosenttia äänistä. Hän aloitti toisen kautensa 15. tammikuuta 2019.
Yksityiselämä.
Abbott on uskonnoltaan roomalaiskatolinen. Hän on naimisissa meksikolaisyhdysvaltalaisen Cecilia Phalenin kanssa. Abbottin valinta teki Ceciliasta Texasin osavaltion ensimmäisen latinalaisamerikkalaisen kuvernöörin vaimon. Pariskunnalla on yksi adoptoitu tytär; Audrey. Greg ja Cecilia menivät naimisiin 1981. Cecilia on entinen opettaja ja rehtori. Greg osaa vähän espanjaa, muttei pysty puhumaan sitä sujuvasti.
Abbott on Yhdysvaltain ensimmäinen pysyvästi pyörätuolissa istuva kuvernööri sitten Alabaman George Wallacen. Abbott joutui pyörätuoliin sen jälkeen, kun tammi kaatui myrskyssä hänen päälleen kesken hölkkäilyn vuonna 1984. Tämän seurauksena Abbott halvaantui vyötärön alapuolelta.
American Wire Gauge

American Wire Gage (AWG) on lähinnä Pohjois-Amerikassa käytössä oleva standardi sähköjohtimien mitoille ja tehonkestolle.
J. R. Brown Brown &amp; Sharpe -yhtiöstä esitteli standardin vuonna 1857. Nykyinen versio on "ASTM B258 - 02(2008) Standard Specification for Standard Nominal Diameters and Cross-Sectional Areas of AWG Sizes of Solid Round Wires Used as Electrical Conductors".
Alkuperäinen standardi määritteli 40 johtimen halkaisijaa: 4/0, 3/0, 2/0, 1/0 sekä 1–36. Määritelmän mukaan 36 AWG -johdin on halkaisijaltaan 0,00500 tuumaa ja 4/0 AWG 0,4600 tuumaa. Kahden perättäisen johtimen halkaisijan suhdeluku on formula_1. Standardia on sittemmin laajennettu pienempiin johtimiin.
Eri johtimille on määritelty sähkönjohtokyky ja tehonkesto. Esimerkiksi 18 AWG -johtimen (halkaisija 0,0403 tuumaa tai 1,024 mm) katsotaan kestävän 2 000 voltin jännitettä ja 10 ampeerin virtaa kuumenematta yli 60 celsiusasteen 30 asteen ympäristössä. Kyseinen johdin sulaa 10 sekunnissa 83 ampeerin virralla tai 32 millisekunnissa 1 400 ampeerilla.
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2018

 
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2018 käytiin Kapkaupungissa, Etelä-Afrikassa.
Kisat voitti Georgia, joka nousee seuraavaksi vuodeksi 2. divisioonan B-ryhmään.
6ix9ine

6ix9ine (äännetään ”six nine”) (oik. Daniel Hernandez, s. 8. toukokuuta 1996) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hänen menestynein kappale on ”Gooba” vuodelta 2020. Hänen muita hitti-kappaleitaan ovat muun muassa ”Fefe” ja ”Trollz”. Hernandez on meksikolaista ja puertoricolaista syntyperää.
Lokakuussa 2018 hän sai neljän vuoden ehdollisen vankeustuomion osallisuudesta lapsen seksuaaliseen hyväksikäyttöön. Sen lisäksi hänen pitää suorittaa tuhat tuntia yhdyskuntapalvelua ja pidättäytyä jengiyhteyksistä. Marraskuussa 2018 hänet ja hänen Bloods-jengiin kuuluvat ystävänsä pidätettiin uudestaan, ja he ovat saaneet syytteet muun muassa aseiden hallussapito- ja käyttörikoksista, aseellisesta ryöstöstä, kiristyksestä ja niihin liittyvistä väkivaltaisuuksista. Kaikkiaan jutussa on kahdeksan syytekohtaa. Kahdessa syytekohdassa syyttäjä esittää Hernandezille elinkautista vankeusrangaistusta. Oikeudenkäynnissä Hernandez tunnusti syyllisyytensä rahankiristykseen, useisiin aserikoksiin sekä murhan suunnitteluun. Hän todisti kahden muun henkilön osallisuudesta rikoksiin ja sai syytesopimuksen turvin itse kahden vuoden vankeusrangaistuksen.
Suomessa 6ix9ine esiintyi Blockfest- ja Weekend-festivaaleilla kesällä 2018.
Kanepin kunta

Kanepin kunta sijaitsee Kaakkois-Virossa Põlvamaan maakunnassa.
Sijainti.
Kunta rajoittuu etelässä Võruun ja Antslaan, lännessä Otepäähän, pohjoisessa Kambjaan ja idässä Põlvan kuntaan.
Hallinto.
Kanepin kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Kanepin kunta, Kõlleste ja Valgjärve. Kanepissa on 4 864 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Kanepin pienkauppalasta (alevik) sekä 49 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Kanepin pienkauppala.
Vaakuna.
Kanepin kunnanvaltuusto valitsi keväällä 2018 kannabis-aiheisen vaakunan kunnan symboliksi. Sana "kanep" tarkoittaa virossa hamppua, josta voidaan valmistaa kannabista.
Liikenne.
Valtatie 2 Tartosta Võruun kulkee Kanepin kautta.
Põlvan kunta

Põlvan kunta sijaitsee Kaakkois-Virossa Põlvamaan maakunnassa.
Sijainti.
Põlvan kunta rajoittuu etelässä Võruun, lännessä Kanepiin, pohjoisessa Kambjaan ja Kastreen sekä idässä Räpinaan.
Hallinto.
Põlvan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Põlvan kunta, Ahja, Laheda, Mooste ja Vastse-Kuuste. Põlvassa on 14 273 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Põlvan epäitsenäisestä kaupungista (linn, asustusüksus), Ahjan, Moosten ja Vastse-Kuusten pienkauppaloista (alevik) sekä 70 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Põlvan kaupunki.
Liikenne.
Rautatie Tartosta Venäjän rajalle Koidulaan kulkee Põlvan kautta.
Räpinan kunta

Räpinan kunta sijaitsee Kaakkois-Virossa Põlvamaan maakunnassa.
Sijainti.
Kunta sijaitsee Peipsijärven länsirannalla rajoittuen etelässä Võruun, lännessä Põlvaan, pohjoisessa Kastreen sekä idässä Setomaahan.
Hallinto.
Räpinan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Räpinan kunta, Veriora ja Tartumaan Meeksi pois lukien Meeksin Järvseljan ja Rõkan kylät. Räpinassa on 6 518 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Räpinan epäitsenäisestä kaupungista (linn, asustusüksus), Mehikoorman, Verioran ja Võõpsun pienkauppaloista (alevik) sekä 62 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Räpinan kaupunki.
Liikenne.
Rautatie Tartosta Venäjän rajalle Koidulaan kulkee Räpinan kautta.