tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Robert Otto Nikolai Rehbinder

Robert Otto Nikolai Rehbinder (20. toukokuuta 1851 Hämeenlinna – 24. kesäkuuta 1913 Narva-Jõesuu, Vironmaan kuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra.
Rehbinderin vanhemmat olivat eversti, salaneuvos, vapaaherra Otto Carl Rehbinder ja Augusta Juliana Charlotte Henriette von Baranov ja puoliso vuodesta 1871 Nina Alexandrovna Gorjenova. Rehbinder tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1862, mistä hänet siirrettiin H.M. Keisarin paašikouluun Pietariin 1866. Kamaripaašiksi 1869 ylennetty Rehbinder määrättiin koulusta samana vuonna valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Hatsinan rykmenttiin ja seuraavana vuonna Henkivartioväen jääkärirykmenttiin. Vuonna 1872 hän erosi sotapalveluksesta aliluutnanttina, toimien 1871–1875 kollegiasessorin arvolla virkamiehenä Venäjän finanssiministeriössä Pietarissa.
Vuonna 1875 Rehbinder palasi vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen jääkärirykmenttiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1876 ja luutnantiksi 1877, rykmentissään hän osallistui Turkin sotaan 1877–1878. Rehbinder ylennettiin alikapteeniksi 1882. Hän sai toisen kerran eron Venäjän armeijan sotapalveluksesta ja astui toukokuussa 1883 majurina palvelukseen Bulgarian armeijaan, toimien pataljoonankomentajana Russen linnoituksessa Pohjois-Bulgariassa. Venäjän armeijan palvelukseen hän palasi lokakuussa alikapteenina, määrättynä edelleen Henkivartioväen jääkärirykmenttiin. Kapteeniksi Rehbinder ylennettiin 1888 ja everstiksi 1893. Vuonna 1898 hänet nimitettiin 164. Zakatalyn jalkaväkirykmentin komentajaksi.
Vuonna 1903 Rehbinder ylennettiin kenraalimajuriksi ja määrättiin komentajaksi 3. Siperian jalkaväkidivisioonan 2. prikaatiin. Hän komensi prikaatia Venäjän–Japanin sodassa 1904–1905. Sodan jälkeen Rehbinder sai eron prikaatinkomentajan tehtävästä ja tuli palvelukseen Venäjän armeijan pääesikuntaan Pietariin maaliskuussa 1905. Sieltä hänet määrättiin 3. krenatööridivisioonan 1. prikaatin komentajaksi kesäkuussa, mutta eron sotapalveluksesta hän sai jo saman vuoden marraskuussa.
Laihajärvi (täsmennyssivu)

Laihajärvi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
The 69 Eyesin diskografia

The 69 Eyes on vuonna 1989 Helsingissä perustettu rock-yhtye. Sen musiikkityyliin liitetään usein määritelmät sleaze rock ja goottirock.
Helga Kangro

Helga Kangro (o.s. Suits; 19. toukokuuta 1924 Tartto – 11. toukokuuta 1999 Tukholma) oli virolainen kirjailija ja lääkäri. Hänen isänsä oli kirjailija Gustav Suits.
Helga Suits kävi lukion Tartossa. Vuonna 1944 hän pakeni äitinsä kanssa Suomeen ja edelleen Ruotsiin, jossa hän valmistui lääkäriksi ja psykiatriksi. Hän toimi lastenpsykiatrina Jönköpingissä, Västeråsissa ja Göteborgissa. Vuonna 1951 hän avioitui Ruotsin virolaisen tulevan ortopedin Vello Kangron kanssa. 
Helga Kangro on kuvannut kirjoissaan vanhempiensa elämää. Vuonna 1964 julkaistu teos "Gustav Suitsu noorus" kertoo hänen isänsä nuoruudesta. Vuonna 1987 Lundissa julkaistu "Aino ja Gustavi lugu" sisältää hänen vanhempiensa kirjeenvaihtoa. Postuumisti vuonna 2000 ilmestynyttä teosta "Kas mäletad Kaarel?" pidetään omaelämäkerrallisena.
Robert Mauritz Cecil Rennerfelt

Robert Mauritz Cecil Rennerfelt (30. marraskuuta 1836 Inkoo – 17. toukokuuta 1886 Tampere) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Rennerfeltin vanhemmat olivat kuvernementin sihteeri Bror Carl Henrik Rudman Rennerfelt ja Johanna Gustava Jack ja puoliso vuodesta 1867 Julia Sofia Rokitskaja. Myös hänen veljestään Selim Ideon Rennerfeltistä tuli kenraalimajuri. Robert Mauritz Cecil Rennerfelt tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1847 ja määrättiin sieltä 1856 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 6. kenttätykistöprikaatiin. Hänet siirrettiin 4. tykistöprikaatiin 1859 ja ylennettiin samana vuonna aliluutnantiksi. Luutnantiksi 1862 ylennetty Rennerfelt siirrettiin Viaporin linnoitustykistöön 1863. Hän suoritti yleisesikunta-akatemian kurssin Pietarissa 1865–1867. Alikapteeniksi 1867 ylennettynä Rennerfelt määrättiin 1868 Riian sotilaspiirin esikunnan vanhemman adjutantin apulaiseksi. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1869 ja nimitettiin Riian jalkaväen junkkarikoulun tieteellisen osaston sihteeriksi 1871. Everstiluutnantiksi Rennerfelt yleni 1874 ja everstiksi 1877.
Rennerfelt osallistui Turkin sotaan 1877–1878, haavoittuen syyskuussa 1877. Marraskuussa 1879 hänet määrättiin erikoistehtäviin Vilnan sotilaspiirin komentajan esikuntaan sekä 14. jalkaväkidivisioonan esikuntaan, mutta kesäkuussa 1880 hänet siirrettiin Preussin rajalla oleviin rajavartiojoukkoihin. Seuraavana vuonna Rennerfelt palasi kuitenkin yleisesikuntapalvelukseen Vilnan sotilaspiirin esikuntaan, kunnes hänet siirrettiin 20. jalkaväkidivisioonan esikuntapäälliköksi Helsinkiin syksyllä 1882. Eron sotapalveluksesta Rennerfelt sai kenraalimajurina marraskuussa 1884.
Luettelo pumppuvoimalaitoksista

Luettelo pumppuvoimalaitoksista sisältää linkit maailman suurimmista ja Suomen lähialueiden pumppuvoimalaitoksista. Taulukossa on seuraavia asioita:
Pumppuvoimalaitoksien nimessä esiintyy usein sana ”pato”, mikä johtuu laitoksen yhteyteen rakennetusta suuresta padosta ja sen taakse kertyneestä valtavasta patoaltaasta tai tekojärvestä. Nimessä voi esiintyä myös sana vesivoimalaitos, koska voimala harjoittaa pumppauksen lisäksi myös uuden sähkön tuotantoa. Taulukon tietojen lähteet on mainittu oikeassa sarakeessa. Neljä lähdemerkintää viittaavaat neljään oikeanpuoleiseen sarakkeeseen. Numeromerkintöjen tarkoitukset on selostettu taulukon alapuolella.
Maailman suurimpia pumppuvoimalaitoksia.
Taulukon lähteet.
Taulukko (yllä) on kopioitu englanninkielisestä wikipedian huhtikuussa 2020 ja monet sen tiedoista ovat siltä ajalta. Lähteet on merkitty normaalisti, mutta jos samaa lähdettä on käytettu usein, on se merkitty numeromerkinnällä: 0 = kopioinnin aikaiset tiedot, 1 = voimalaitoksen artikkelin wikidatasta ja 2 = omasta artikkelista ja muunkielisestä artikkelista.
Suomen lähellä sijaitsevia pumppuvoimalaitoksia.
Taulukossa on joitakin Suomen lähellä sijaitsevia pumppuvoimalaitoksia.
Taulukon lähteet.
Taulukko (yllä) on kerätty erilaisista lähteistä ja lähteet ovat yleensä artikkelissa käytettyjä: 1 = voimalaitoksen artikkelin wikidatasta ja 2 = omasta artikkelista ja muunkielisestä artikkelista.
Rakenteilla olevia suuria pumppuvoimalaitoksia.
Taulukossa on rakenteilla olevia yli 1 000 megawatin laitoksia.
Taulukon lähteet.
Taulukko (yllä) on kopioitu englanninkielisestä wikipedian huhtikuussa 2020 ja monet sen tiedoista ovat siltä ajalta. Lähteet on merkitty normaalisti, mutta jos samaa lähdettä on käytettu usein, on se merkitty numeromerkinnällä: 0 = kopioinnin aikaiset tiedot, 1 = voimalaitoksen artikkelin wikidatasta ja 2 = omasta artikkelista ja muunkielisestä artikkelista.
Colleen Coyne

Colleen M. Coyne (s. 19. syyskuuta 1971 Falmouth) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän voitti olympiakultaa vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa sekä kolme MM-hopeaa vuosina 1992, 1994 ja 1997.
Selim Ideon Rennerfelt

Selim Ideon Rennerfelt (13. heinäkuuta 1838 Inkoo – 10. maaliskuuta 1906 Pultava) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Rennerfeltin vanhemmat olivat kuvernementin sihteeri Bror Carl Henrik Rudman Rennerfelt ja Johanna Gustava Jack ja puoliso vuodesta 1867 Elisabet Ivanovna Ivanova. Myös hänen veljestään Robert Mauritz Cecil Rennerfeltistä tuli kenraalimajuri. Selim Ideon Rennerfelt tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1850, ja hänet määrättiin sieltä 1858 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 6. krenatööritykistöprikaatiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1862 ja komennettiin palvelukseen Iževskin asetehtaalle 1864, luutnantiksi hän yleni samana vuonna. Rennerfelt ylennettiin alikapteeniksi 1867 ja siirrettiin palvelukseen Tulan asetehtaalle. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1871 ja everstiluutnantiksi 1879, jolloin hänet siirrettiin palvelukseen Siestarjoen asetehtaalle. Saman vuoden joulukuussa Rennerfelt nimitettiin tykistön päähallinnon tykistökomitean aseosaston konsultoivaksi jäseneksi. Vuonna 1892 hänet ylennettiin everstiksi ja määrättiin Siestarjoen asetehtaan vastaanottokomitean puheenjohtajaksi. Eron sotapalveluksesta Rennerfelt sai kenraalimajurina toukokuussa 1894.
Konráð Gíslason

Konráð Gíslason (1808–1891) oli islantilainen kielentutkija. Hänet nimitettiin 1848 dosentiksi ja lehtoriksi sekä 1862 ylimääräiseksi professoriksi Kööpenhaminan yliopistoon. Konráð oli 1800-luvun etevimpiä islannin kielen tuntijoita. Tekstikriitikkona hän oli tienraivaaja. 
Konráðin ensimmäinen teos, uusi laitos "Sagan af Hrafnkeli Freysgoða" -nimisestä islantilaisesta sadusta, on kriittisessä ja metodisessa suhteessa ollut esimerkkinä myöhemmille vanhojen tekstien julkaisijoille. Hänen muita merkittäviä tekstijulkaisujaan on "Njála". Kenties vielä suurempi merkitys on Konráðin kielihistoriaa koskevilla teoksilla. Perustavaa laatua on hänen tutkimuksensa "Um frum-parta íslenzkrar túngu í fornöld" ("Islannin kielen muinaisista perusaineksista"), joka on ensimmäinen luotettava islannin kielen äännehistorian esitys. Konráðin muista tieteellisistä tutkimuksista ansaitsevat huomiota hänen sanakirjansa "Dönsk orðabók med íslenzkum þýðingum" (tanskalais-islantilainen sanakirja) sekä muinaisislantilaisen runouden tutkijoille tärkeä "Nogle Bemærkninger om Skjaldedigtenes Beskaffenhet i formel Henseende".
Konráð oli myös etevä nykyisislannin kielen käyttäjä, ja "Fjölnir"-aikakauskirjallaan hän herätti islantilaisissa isänmaallista innostusta.
Hiilikuituköysi

Hiilikuituköysi tarkoittaa ohutta hiilikuidusta tehtyä köyttä. Se painaa vain yhden seitsemäsosan yhtä vahvan teräsköyden painosta. Köyden hiilikuituydin kestää myös pidempään kuin tavallinen teräsköysi (vaijeri). Materiaali kestää kulumista ja hiertymistä eikä se tiivisty tai veny toisin kuin teräs. 
Käyttökohteita.
Kone tiedotti kesäkuussa 2013 alkavansa käyttää UltraRope-hiilikuituköyttä teräsköyden sijaan osassa hisseistä. Siinä hiilikuidut on tiivistetty suurikitkaiseksi polymeeriksi. Toisin kuin teräsköyttä, UltraRope-köyttä voidaan käyttää jopa kilometrin korkuisissa hisseissä. Teräsköydellä vastaava raja on 500 metriä. Yhtiö arvioi, että 500 metriä korkeassa rakennuksessa hiilikuituköydellinen hissi kuluttaa 15 prosenttia vähemmän sähköä kuin teräsköydellinen hissi. Tuote oli jo kesäkuussa 2013 läpäissyt kaikki Euroopan unionin ja Yhdysvaltain sertifiointikokeet.
Karl Gerok

Karl Friedrich von Gerok, vuodesta 1868 von Gerok (1815–1890 Stuttgart) oli saksalainen hengellinen runoilija ja homileetti. Hänen tunnetuimpia runokokoelmiaan ovat "Palmblätter" (1857, suomennettu), "Pfingstrosen" (1864). Niissä on runsaasti runollista havaitsemusta, kieli on lennokasta, joskus retorista. 
Gerok oli vuodesta 1868 Stuttgartissa ylihovisaarnaaja ja ylikonsistorineuvos. Hän julkaisi muutamia saarnakokoelmia, muun muassa "Evangelienpredigten" (1855) ja "Epistelpredigten" (1857), joita on julkaistu suomeksi neljänä kokoelmana nimellä "Saarnoja". Mutta vielä tunnetumpi hän oli uskonnollisten laulujensa kokoelman "Palmblätter" ansiosta (1857, suom. "Vihkonen palmunlehviä"). Hänen muita teoksiaan ovat runokokoelmat "Pfingstrosen" (1866) ja "Blumen und sterne" (1868) sekä humoristiset kertomukset "Jugenderinnerungen" (1875). Runovalikoima "Ausgewählte dichtungen" ilmestyi 1907.
Palmblätter-kokoelma on ilmestynyt ruotsiksi 1871 ja yksi sen runo ”Die ausgeschüttete Narde. Nachruf en eine Frühvollendete”, ruotsiksi ”Den utgjutna nardusoljan, Grafkväde öfwer en tidigt fulländad vanderska” on pohjana Nathan Söderblomin kirjoittamalle virrelle "Se kärlek brast, och oljan är utgjuten". Virsi on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa. Virsi on suomennettu Ruotsin kirkon virsikirjassa "On tuoksuöljyn pullo särkyneenä", suom. William Snell 1966, uud. Anna-Maija Raittila 1968.
Julius Fröbel

Julius Fröbel (1805–1893) oli saksalainen kirjailija ja poliitikko. Hänestä tuli 1833 opettaja Zürichin teollisuuskouluun ja mineralogian professori Zürichin yliopistoon. Hän luopui 1844 professorinvirasta ryhtyäkseen hoitamaan perustamaansa kustannusliikettä, joka julkaisi muun muassa joukon demokraattisia kirjasia, joista useimmat kiellettiin Saksassa. Fröbel valittiin 1848 Frankfurtin parlamentin jäseneksi. Lokakuussa 1848 hänet vangittiin Wienissä parlamentin äärimmäisyyspuolueen lähettinä ja tuomittiin kuolemaan, mutta armahdettiin. Otettuaan osaa Frankfurtin parlamentin viimeisiin kokouksiin Fröbel siirtyi 1849 Amerikkaan.
Fröbel kannatti vuodesta 1857 sanomalehtimiehenä Itävallan johtaman suursaksalaisen valtakunnanpolitiikan asiaa. Preussin–Itävallan sodan puhjetessa 1866 hän lähti Wienistä ja osallistui Preussin saksalaiseen politiikkaan, jota hän kannatti 1867 Müncheniin perustamassaan lehdessä "Süddeutsche Presse". Sittemmin Fröbel oli konsulina Smyrnassa ja Algerissa.
Fröbel oli varhaiskasvatuksen uranuurtajan Friedrich Fröbelin veljenpoika.
József Gaal

József Gaal (1811–1866) oli unkarilainen kirjailija.
Gaal oli huomattava huvinäytelmien ja novellien kirjoittajana. Gaalin näytelmistä on huvinäytelmä "Peleskei nótárius" (1838) merkittävä raikkaan huumorinsa, sattuvan luonteenkuvauksensa, keveän esityksensä ja hyvän tekotapansa puolesta, ja se säilyi pitkään suosituimpana unkarilaisena kansankomediana. Aiheen näytelmäänsä Gaal sai József Gvadányin runokertomuksesta "Kylänotariuksen Budan-matka" (1790, ei suom.). Tunnettuihin kuuluvat myös historiallinen romaani "Uljas unkaritar" ("Szirmay Ilona") ja murhenäytelmä "Szvatopluk". Novelleissaan ja kertomuksissaan Gaal pani kaunokirjallisuudessa alulle Alföldin luonnon ja kansan kuvauksen. Mainittava niistä on varsinkin erinomainen luonnonkuvaus "Alföldi képek". Hänen kootut teoksensa ilmestyivät 1881–1882 kolmiosaisena Lajos Abafin "Nemzeti könyvtárissa".
Keigo Higashino

 on japanilainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti rikoskirjoistaan. Keigo Higashino on kirjoittanut lukuisia dekkareita, romaaneja ja lastenkirjoja. Hän on Japanin luetuimpia kirjailijoita, ja hänen kirjojaan on käännetty useille kielille. Kirjojen pohjalta on tehty myös useita elokuvia ja tv-sarjoja.
Park Hae-jung

Park Hae-jung (, s. 29. heinäkuuta 1972 Iksan) on eteläkorealainen entinen pöytätennispelaaja ja olympiamitalisti.
Park osallistui urallaan kertaalleen olympialaisiin. Tämä tapahtui Atlantan olympialaisissa 1996, kun hän kilpaili sekä kaksin- että nelinpelissä. Kaksinpelissä Park voitti alkulohkossaan saksalaisen Olga Nemesin, Kiinan Taipein Chen Chiu-Tanin ja turkmenistanilaisen Aida Steshenkon ja pääsi näin pudotuspeleihin. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella kiinalainen, tuleva olympiavoittaja, Deng Yaping voitti Parkin 3–0. Nelinpeliin hän osallistui Ryu Ji-hyen parina. He voittivat alkulohkossaan kaikki kolme ottelua. Puolivälierissä Park ja Ryu voittivat venäläisparin Irina Palina-Elena Timinan, mutta hävisivät välierissä kiinalaiselle parille. Pronssiottelussa Ryu ja Park voittivat toisen eteläkorealaisen parin. Maailmanmestaruuskilpailuissa Park saavutti yhden hopean vuonna 1995 joukkuekilpailusta. Hänellä on myös kolme MM-pronssia: joukkuekilpailuista vuosilta 1993 ja 2000 sekä nelinpelistä 1999.
Orpoteos

Orpoteos () on tekijänoikeuden suojaama teos, jonka kaikkia tekijöitä ei tiedetä tai tunnisteta tai heitä ei voida tavoittaa. Teos voidaan nimetä orvoksi vasta sen jälkeen kun oikeudenhaltijoita on koetettu perusteellisesti selvittää ja selvityksen tulokset on kirjattu tarkoitusta varten osoitettuun tietokantaan. Laki orpoteosten käyttämisestä säädettiin Suomessa vuonna 2013 ja sen soveltamista säätävä asetus vuonna 2014.
Anjō

Anjō () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Aichin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Okazakin tasangolla. Kaupunki on rakentunut Yahagijoen länsipuolelle. Anjōssa on 190 368 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 86,05 neliökilometriä.
Anjōn kyläasutus alkoi kasvaa 1890-luvulla Tōkaidō-rautatielinjalle perustetun aseman viereen. Sen kehitystä avitti myös hiukan aiemmin rakennettu Meiji-kastelukanava, joka mahdollisti riisin viljelyn alueella. Aikanaan edistyksellisten, Nobuyoshi Yamazakin kehittämien maatalousinnovaatioiden ja osuuskuntatoiminnan myötä paikkakunta sai 1900-luvun alkupuolella lempinimen ”Japanin Tanska”. Toisen maailmansodan jälkeen sinne on sijoittunut kone- ja autoteollisuutta ja se on kaupungistunut voimakkaasti Nagoyan lähiönä. Kaupunkioikeudet Anjō sai vuonna 1952.
Anjō tunnetaan paikallisesta "manzai"-komediateatteriperinteestään ("Mikawa-manzai"). Rakennettua kulttuuriperintöä edustaa esimerkiksi Honshō-jin buddhalainen temppeli, joka toimi aikoinaan "ikkō-ikki"-kapinallisten tukikohtana. Anjōta palvelevat suurnopeusjunayhteys Tōkaidō Shinkansen, JR Tōkain Tōkaidō-päälinja sekä Nagoya-rautateiden Nagoya-päälinja ja Nishio-linja.
Johann Wilhelm Ludwig Gleim

Johann Wilhelm Ludwig Gleim (1719–1803) oli saksalainen runoilija. Hän oli niin sanotun hallelaisen eli preussilaisen runoilijapiirin johtaja. Hänen runoteoksistaan ovat mainittavimmat "Preussische Kriegslieder von einem Grenadier" (1758), joissa hän ylisti Fredrik Suurta ja joista hän sai nimen "Saksan Tyrtaios". Lisäksi hän julkaisi muun muassa uskonnollisen opetusrunoelman "Halladat oder das rote Buch" (1774) sekä "Fabeln". Gleimin kootut teokset ilmestyivät 1811–1813.
Jessy Rompies

Jessy Priskila Rompies (s. 14. huhtikuuta 1990 Jakarta) on indonesialainen tennispelaaja. WTA-maailmanlistalla hän on sijoittunut parhaimmillaan nelinpelissä sijalle 158 helmikuussa 2020. Hän on voittanut urallaan 26 ITF-turnausta nelinpelissä ja kaksi kaksinpelissä.
Junioriurallaan Rompies eteni Grand Slam -turnauksissa parhaimmillaan nelinpelin välieriin Yhdysvaltain avoimissa 2008 Beatrice Gumulyan parina. Hän oli parhaimmillaan junioreiden maailmanlistan sijalla 11 heinäkuussa 2008.
Rompies edusti Indonesiaa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2009.
Syyskuussa 2012 Rompies eteni WTA 125K -turnauksen loppuotteluun nelinpelissä Dalianissa, Kiinassa yhdessä Nicha Lertpitaksinchain kanssa. Vuoden 2019 Kaakkois-Aasian kisoissa Filippiineillä Rompies voitti nelinpelissä kultaa Beatrice Gumulyan kanssa. Viimeksi Indonesia oli saavuttanut kultaa naisten nelinpelissä 14 vuotta sitten.
Paul McCandless

Paul McCandless (s. 24. maaliskuuta 1947 Indiana, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen multi-instrumentalisti ja säveltäjä. Hänen soitinvalikoimaansa kuuluvat useat puupuhallinsoittimet: oboe, englannintorvi, bassoklarinetti, saksofonit (sopraano &amp; sopranino) sekä kansanhuilujen kokoelma.
McCandless opiskeli Manhattan School of Musicissa. Hänellä on tausta sekä klassisessa musiikissa että jazzissa. Hänet tunnetaan etenkin työstään Paul Winter Consortissa ja Oregon-yhtyeessä. Hänen yhteistyökumppaniensa joukossa ovat olleet Eberhard Weber, Pat Metheny, Jaco Pastorius, Wynton Marsalis, Lyle Mays, Mark Isham, Steve Reich, Al Jarreau, Bruce Hornsby, Art Lande, Carla Bley, Tony Furtado, The String Cheese Incident, Nguyên Lê, Proteus 7, Fred Simon, Theo Jörgensmann, Barre Phillips, Leftover Salmon ja Sandip Burman. Vuonna 2015 McCandless esiintyi solistina Stuttgartissa järjestetyssä tribuuttitapahtumassa Eberhard Weberille. Klassisena muusikkona hän on esiintynyt solistina esimerkiksi Saint Paulin kamariorkesterin, Philadelphian orkesterin, Buffalon filharmonikkojen, Los Angelesin filharmonikkojen ja Stuttgartin radion sinfoniaorkesterin kanssa.
McCandless on saanut Grammy-palkinnot työstään Béla Fleck and the Fleckstonesin kanssa (1996) ja Paul Winter Consortin kanssa (2007, 2011).
McCandlessin säveltämää musiikkia on käytetty useissa elokuvissa. Hän on myös julkaissut useita omien sävellystensä levytyksiä johtamiensa yhtyeiden kanssa. Hänen orkesterimusiikkiaan kuullaan levyllä "Oregon in Moscow", jossa esiintyvät Oregon ja Moskovan Tšaikovski-sinfoniaorkesteri.
Laura Ioana Paar

Laura Ioana Paar (o.s. Andrei, s. 31. toukokuuta 1988) on romanialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 200 helmikuussa 2020 ja nelinpelissä sijalla 113 maaliskuussa 2020. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen nelinpelissä.
Maaliskuussa 2020 Paar saavutti uransa ensimmäisen turnausvoiton voitettuaan Lyonin WTA-turnauksen nelinpelin Julia Wachaczykin kanssa.
Ri Pun-hui

Ri Pun-hui (, s. 29. joulukuuta 1968) on pohjoiskorealainen entinen pöytätennispelaaja, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Ri osallistui urallaan kertaalleen olympialaisiin. Tämä tapahtui Barcelonan olympialaisissa 1992, jolloin hän osallistui kaksin- ja nelinpeliin. Kaksinpelin alkulohkossaan hän voitti brittiläisen Alison Gordonin ja yhdistyneen joukkueen Galina Melnikin edeten näin pudotuspeleihin. Ensimmäisellä kierroksella Ri kohtasi romanialaisen Otilia Bădescu, jonka voitti 3–1. Puolivälierissä Ri voitti kiinalaisen Chen Zihe, mutta välierissä kiinalainen Qiao Hong voitti Rin 3–1. Tuolloin ei pelattu erillistä pronssiottelua, vaan Rille myönnettiin suoraan pronssimitali. Nelinpelissä Ri pelasi Yu Sun-bokin kanssa. He voittivat alkulohkonsa kolme ottelua kaikki 2–0. Puolivälierissä Pohjois-Korean pari voitti eteläkorealaisparin 3–1. Välierissä kiinalaispari Chen Zihe-Gao Jun oli parempi erin 3–1 ja näin Ri sai toisen olympiapronssimitalin. Maailmanmestaruuskilpailuissa Ri saavutti yhden maailmanmestaruuden, kun hän voitti joukkuekilpailun vuoden 1991 kisoissa. Hänellä on myös kaksi MM-hopeaa joukkuekilpailusta vuosilta 1993 ja 1985 sekä kaksi MM-hopeaa kaksinpelistä vuosilta 1991 ja 1989. MM-pronssia hän saavutti vuonna 1983 joukkuekilpailusta, 1987 nelinpelistä ja 1991 sekanelinpelistä.
Sirpa Hynninen

Sirpa Hynninen (s. 1963 Jäppilä) on suomalainen kuvanveistäjä. Hynninen on opiskellut kuvataiteita Lahden taideinstituutissa vuosina 1990–1994 ja vuodesta 1996 lähtien Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän valmistui taiteen maisteriksi vuonna 1998. Hynninen on pitänyt vuoden 1993 jälkeen liki 20 yksityisnäyttelyä ja osallistunut yli 40 yhteis- ja ryhmänäyttelyyn. Hänen teoksiaan on useissa julkisissa taidekokoelmissa. Hän on toteuttanut joitakin julkisia teoksia. Osan teoksistaan Hynninen on toteuttanut yhdessä Vesa-Ville Saarisen kanssa. Hynninen asuu ja työskentelee Lappeenrannassa.
"Herttoniemen duunarit".
Herttoniemen yritysalue on Herttoniemen kaupunginosaan kuuluva piirijaon mukainen osa-alue, jonka nimistössä on useita ammattiin viittavia kadunnimiä. Helsingin taidemuseo käynnisti 2010-luvun lopulla hankkeen, jossa taiteilijat saivat toteuttaa teoksen valitsemalleen alueelle. Hynninen ja Saarinen suunnittelivat Herttoniemen yritysalueelle liki 60 siluettikuvan teoskokonaisuuden nimeltä "Herttoniemen duunarit", joka levittyy 1,5 kilometriä pitkälle alueelle. Siluettikuvissa on esitetty ihmishahmo ja kadunnimeen liittyvä työkalu. Siluetit ovat kestävää, jauhemaalattua terästä. Teos julkistettiin kesäkuussa 2014 ja Ympäristötaiteen Säätiö valitsi teoksen vuoden 2014 ympäristötaideteokseksi.
Yu Sun-bok

Yu Sun-bok (, s. 2. elokuuta 1980) on pohjoiskorealainen entinen pöytätennispelaaja, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Yu osallistui urallaan kertaalleen olympialaisiin. Tämä tapahtui Barcelonan olympialaisissa 1992, jolloin hän osallistui kaksin- ja nelinpeliin. Kaksinpelin alkulohkossaan hän voitti uusiseelantilaisen Chunli Lin, yhdysvaltalaisen Lily Hugh-Yipin ja ghanalaisen Helen Amankwahin edeten pudotuspeleihin. Ensimmäisellä kierroksella Yu voitti japanilaisen Fumiyo Yamashita-Kaizun 3–2, mutta puolivälierissä tuleva olympiavoittaja, kiinalainen Deng Yaping oli parempi erin 3–0. Nelinpeliin Yu osallistui Ri Pun-huin parina. He voittivat alkulohkonsa kolme ottelua kaikki 2–0. Puolivälierissä Pohjois-Korean pari voitti eteläkorealaisparin 3–1. Välierissä kiinalaispari Chen Zihe-Gao Jun oli parempi erin 3–1. Tuolloin ei pelattu erillistä pronssiottelua, vaan Yulle myönnettiin suoraan pronssimitali. Maailmanmestaruuskilpailuissa Ri saavutti yhden maailmanmestaruuden, kun hän voitti joukkuekilpailun vuoden 1991 kisoissa. Hän saavutti myös MM-hopeaa vuonna 1993 joukkuekilpailusta sekä samoista kisoista MM-pronssia sekanelinpelistä.
Frank-Starlingin laki

Frank-Starlingin laki, myös Frank-Starlingin mekanismi kuvaa sydänlihaksen iskutilavuuden ja diastolisen esitäytön välistä suhdetta. Lain mukaan sydämen pumppaama verimäärä kasvaa vasteena sydämen eteisen supistusta edeltävän täytön kasvaessa. Eteisen sydänlihassolujen lisääntynyt venyttyminen kasvattaa tiettyyn rajaan saakka sydämen supistusvoimaa. Sydämen supistuvuuteen eli inotropiaan vaikuttavat tekijät siirtävät Frank-Starlingin käyrää joko ylöspäin supistuvuuden kasvaessa tai alaspäin supistuvuuden heiketessä.
Sydämen vajaatoiminta johtaa yleensä supistuvuuden laskuun ja Frank-Starlingin käyrän latistumiseen. Elimistön normaali vaste on tällöin kasvattaa sydämen nestemäärää täyttöä lisäämällä, jonka pitäisi johtaa sydämen suurempaan supistuvuuteen. Vajaatoiminnassa sydämen supistuvuus ei kuitenkaan tehostu, jolloin nestemäärän kasvu näkyy turvotuksena sekä vasemman eteisen ja keuhkolaskimon paineen nousuna, joka pitkittyessä johtaa keuhkopöhön kehittymiseen.
Karin Slaughter

Karin Slaughter (s. 6. tammikuuta 1971 Covington, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jännityskirjailija.
Slaughter on tunnettu "Grant County" - ja "Will Trent" -kirjasarjoista. Hänen kirjojaan on käännetty yli 30 kielelle ja niitä on myyty yli 35 miljoonaa kappaletta.
Kultakuvetukaani

Kultakuvetukaani ("Andigena laminirostris") on tukaaneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Kultakuvetukaani on suurikokoinen lintu ja voi kasvaa 43–51 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Kultakuvetukaanin päälaki on musta ja muuten pää, rinta ja vatsa ovat väriltään siniharmaat. Lajin selkä ja siivet ovat oliivinvihreät ja kyljet ja yläperä keltaiset. Alaperä on punainen. Linnun nokka on pitkä ja hyvin tukeva. Tyvestään se on punainen, kärjestään musta ja niiden välissä on vaalea hieman kohollaan oleva alue. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kultakuvetukaanin levinneisyysalue ulottuu Kolumbiasta Ecuadorin. Sen elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät 1 500–2 600 metrin korkeudessa ja se viettää aikaansa päällyskasvillisuuden joukossa. Useimmiten kultakuvetukaanit liikkuvat yksin tai pareittain. Linnun ravintoa ovat monentyyppiset hedelmät ja erityisesti muurahaispuiden hedelmät. Kultakuvetukaanin pesimäkausi on maaliskuulta lokakuulle. Lajin kantaa uhkaa elinympäristön tuhoutuminen metsien raivaamisen ja kaivostoiminnan vuoksi ja laji luokitellaan silmälläpidettäväksi.
Librairie de l’art indépendant

Librairie de l’art indépendant (”Itsenäisen taiteen kirjakauppa”) oli Pariisissa vuosina 1889–1900 toiminut kirjakauppa ja -kustantamo. Sen omistaja oli amatöörisäveltäjä Edmond Bailly (1850–1916).
Bailly, oikealta nimeltään Henri-Edmond Limet, oli palvellut Pariisin kommuunissa tykkimiehenä ja pyrki Pariisin konservatorioon vuosina 1877 ja 1886 saavuttamatta kuitenkaan mainittavaa menestystä. Vuonna 1888 hän julkaisi vähän aikaa musiikkiin, kuvataiteeseen, teatteriin ja kirjallisuuteen erikoistunutta pienlehteä "La musique populaire". Hän perusti Librairie de l’art indépendantin lokakuussa 1889 ja myi siellä omakustanteena julkaisemiaan sävellyksiään sekä kaiverruksia, kirjoja ja nuotteja. Taiteilijana hän oli kiinnostunut eritoten synestesiasta eli erilaisten aistimusten ja mielikuvien sekoittumisesta.
"Librairie de l’art indépendantista" tuli nopeasti symbolistien kokoontumispaikka. Vuosina 1890–1895 Bailly julkaisi Jules Boisin, André Gide, André-Ferdinand Héroldin, Pierre Louÿsin, Pierre Quillardin, Henri de Régnierin, Jean de Tinanin ja Auguste Villiers de l'Isle-Adamin teoksia. Myös Claude Debussy kuului Librairien vakituisiin vierailijoihin. Taiteellisen toiminnan ohella Librairie de l’art indépendantissa käytiin keskusteluja okkultismista ja järjestettiin spiritismi-istuntoja. Emanuel Swedenborgia ihaillut Bailly jopa julkaisi vuoden 1893 tienoilla muutaman numeron "La haute science" -nimistä, esoteriaa ja ”uskonnollista symboliikkaa” käsitellyttä aikakauslehteä.
Barre Phillips

Barre Phillips (27. lokakuuta 1934 San Francisco, Kalifornia – 28. joulukuuta 2024 Las Cruces, New Mexico) oli yhdysvaltalainen jazziin ja avantgardeen keskittynyt kontrabasisti. Hän asui Ranskassa 1970-luvulta lähtien.
Phillips aloitti kontrabasson soittamisen nuorena ja vietti jakson San Franciscon sinfoniaorkesterin avustavan pääkontrabasisti S. Charles Sianin yksityisoppilaana. Hän muutti vuonna 1960 New Yorkiin ja teki ensimmäiset levytyksensä vuonna 1965 Archie Sheppin sekä Bob Jamesin kanssa. Vuonna 1967 Phillips matkusti Lontooseen, jossa perusti trion saksofonisti John Surmanin ja rumpali Stu Martinin kanssa. Samoihin aikoihin hän aloitti yhteistyön Columbian elektroakustisella studiolla Lontoossa työskentelyn aloittaneen säveltäjä Max Schubelin kanssa. Yhteistyön pohjalta syntyi soolobassoalbumi "Journal Violone" (1968), jota laajalti pidetään yhtenä varhaisimmista merkittävistä improvisoidusta musiikista koostuvista soolobassoalbumeista. Arvostusta saavutti myös Dave Hollandin kanssa tehty levytys "Music from Two Basses" (1971).
Phillips muutti Etelä-Ranskan maaseudulle 1970-luvun alkupuolella. Hän jatkoi levytysuraansa ECM Recordsilla. Hän on uransa varrella toiminut monenlaisissa kokoonpanoissa ja palannut toistuvasti soolobassolevytysten tekemisen pariin. Phillipsin yhteistyökumppaneiden joukossa ovat olleet Barry Guy, Paul Bley, Don Ellis, Leonard Bernstein, Bobby Hutcherson, Attila Zoller, Marion Brown, Palle Danielsson, Jean-François Jenny-Clark, Dieter Feichtner, John Abercrombie, Alfred Harth, Trilok Gurtu, Maggie Nicols, Ornette Coleman, Motoharu Yoshizawa, Bertram Turetzky, Vinny Golia, Evan Parker, Tetsu Saitō, Joëlle Léandre, William Parker, Joe Maneri, Mat Maneri, Robin Williamson, Catherine Jauniaux, Ned Rothenberg, Tony Bevan, Matthew Bourne, Tony Buck, Urs Leimgruber ja Jacques Demierre.
Rosa Törmänen

Rosa Törmänen (s. 6. elokuuta 1992 Kuusamo) on suomalainen maantiepyöräilijä.
Törmänen saavutti maantiepyöräilyn maantieajon SM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2012.
Kieliasiantuntijat

Kieliasiantuntijat ry on akavalainen ammattijärjestö. Järjestö kuuluu Akavan Erityisaloihin.
Järjestön jäsenet työskentelevät muun muassa tulkkeina, kielenkääntäjinä, teknisinä viestijöinä, terminologeina, kielenhuoltajina, käännöskoordinoijina ja projektipäälliköinä. Yhdistykseen kuuluu lähes 3 000 jäsentä.
Historia.
Kieliasiantuntijat ry perustettiin vuoden 2019 alussa, kun Käännösalan asiantuntijat ry ja Suomen viittomakielen tulkit yhdistyivät.
Hyun Jung-hwa

Hyun Jung-hwa (, s. 6. lokakuuta 1969 Busan) on eteläkorealainen entinen pöytätennispelaaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Hyun kilpaili urallaan kaksissa olympialaisissa. Ensimmäisen kerran hän oli mukana Soulin olympialaisissa 1988, jolloin hän kilpaili sekä kaksin- että nelinpelissä. Kaksinpelissä Hyun voitti kaikki viisi alkulohkon otteluaan, mutta hävisi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella neuvostoliittolaiselle Valentina Popovalle 3–0. Nelinpeliin hän osallistui parinsa Yang Young-jan kanssa. He voittivat alkulohkonsa kaikki seitsemän ottelua häviten yhteensä vain yhden erän. Puolivälierissä he voittivat alankomaalaisen parin 2–0. Välierissä Hyun ja Yang kohtasivat japanilaiset Kiyomi Ishidan ja Mika Hoshinon, jotka eteläkorealaiset voittivat 2–0. Loppuottelussa eteläkorealaispari kohtasi kiinalaisparin Chen Jing–Jiao Zhimin, jotka he voittivat erin 2–1. Neljä vuotta myöhemmin Barcelonan olympialaisissa Hyun kilpaili jälleen kaksin- ja nelinpelissä. Kaksinpelissä hän voitti kaikki kolme alkulohkonsa ottelua erin 2–0. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Hyun voitti alankomaalaisen Bettine Vriesekoopin 3–0 ja puolivälierissä romanialaisen Ciosun 3–2. Välierässä vastaan asettunut kiinalainen Deng Yaping oli parempi erin 3–0. Koska tuolloin ei pelattu erillistä pronssiottelua, sai Hyun suorituksestaan suoraan pronssimitalin. Nelinpeliin hän osallistui Hong Cha-okin parina. He voittivat kummatkin alkulohkonsa ottelut. Puolivälierissä he voittivat yhdistyneen joukkueen parin 3–0. Välierissä he kohtasivat kiinalaisparin Deng Yaping-Qiao Hong, joka oli eteläkorealaisia parempi erin 3–1. Näin Hyun saavutti toisen olympiapronssinsa Barcelonasta.
Maailmanmestaruuskilpailuista Hyun saavutti urallaan neljä kultaa, kolme hopeaa ja kaksi pronssia. Ensimmäisen kultansa hän saavutti vuonna 1987 naisten nelinpelistä. 1989 hän voitti sekanelinpelin, 1991 joukkuemaailmanmestaruuden ja 1993 kaksinpelin. Hopeaa hän saavutti joukkuekilpailuista vuosina 1987 ja 1989 ja sekanelinpelistä 1993. Pronssit ovat vuosilta 1989 (kaksinpeli) ja 1993 (joukkue). Hyunilla on uraltaan myös yhteensä kahdeksan mitalia Aasian-mestaruuskilpailuista, joista viisi on Aasian-mestaruuksia sekä kuusi mitalia Aasian kisoista, joista kaksi on kultaisia.
Yhdystie 2174

Yhdystie 2174 on yhdystie joka kulkee Eurajoelta Euran Laukolaan. Tien pituus on 19 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Sydänmaantie" Eurajoen alueella ja "Eurajoentie" Euran alueella.
Chiryū

Chiryū () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Aichin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Okazakin tasangolla Nagoyan kaakkoispuolella. Chiryūssa on 72 392 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 16,31 neliökilometriä.
Chiryū kehittyi Edo-kaudella yhtenä Tōkaidō-tiereitin postiasemista ("shukuba"). Silloin sen nimi kirjoitettiin vielä "Chirifu" (). Siellä oli myös vilkas puuvillan markkinapaikka. Sittemmin Chiryū on kasvanut voimakkaasti Nagoyan esikaupunkina ja teollisuuskaupunkina, jossa toimii esimerkiksi kone- ja metalliteollisuutta. Läheinen Anjō on noussut sitä merkittävämmäksi aluekeskukseksi, koska Tōkaidō-päälinja rakennettiin kulkemaan sen kautta. Kaupunkioikeudet Chiryū sai vuonna 1970. 
Chiryūn kulttuuriperintöön kuuluvat Muryōju-jin buddhalainen temppeli, joka tunnetaan samettikurjenmiekoistaan, ja Chiryū-jinjan šintolainen pyhäkkö, yksi entisen Mikawan provinssin tärkeimmistä pyhäköistä. Sen Chiryū-festivaali on hyväksytty Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Chiryūta palvelevat Nagoya-rautateiden Nagoya-päälinja ja Mikawa-linja.
Dingon diskografia

Dingo on suomalainen rockyhtye, joka on jäänyt suomalaisen kevyen musiikin historiaan yhtenä kaikkien aikojen suosituimmista suomalaisista yhtyeistä. Dingon kulta-aika oli vuosina 1984–1986. Yhtyeen perustamisesta lähtien sen keulakuva on ollut laulaja-lauluntekijä Neumann. Dingon tunnetuimpia hittejä ovat ”Autiotalo” ja ”Levoton Tuhkimo”. Yhtye on myynyt Suomessa uransa aikana yhteensä yli 500 000 levyä.
Maanantai (televisiosarja)

Maanantai on suomalainen kuusiosainen komediasarja, jonka jokaisen jakson arkipäiväisissä asioissa tapahtuu jotain odottamatonta ja selittämätöntä. Jaksot ovat toisistaan itsenäisiä. Sarjan on ohjannut Samuli Valkama ja sen ovat käsikirjoittaneet John Lundsten ja Melli Maikkula.
Sarjan kuvaukset alkoivat 5. helmikuuta 2019 ja jaksot julkaistiin Elisa Viihde -palvelussa elokuussa 2019. Nykyään sarja on katsottavissa Ruutu-suoratoistopalvelussa. Sarjan budjetti oli 840 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 86 500 euroa.
Yhdystie 1835

Yhdystie 1835 on yhdystie joka kulkee Kemiönsaaren Kemiöstä Salon Ikelään. Tien pituus on 33 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Suomenkulmantie" Kemiönsaaren alueella, "Kemiönsaarentie" kuntarajalta Kokkilan lossin etelärannalle, ja "Kokkilantie" lossin pohjoisrannalta tien päätepisteeseen eli seututien 110 risteykseen.
Itävallan kansanterveysvirasto

Itävallan kansanterveysvirasto (, lyhennys GÖG; ) on Itävallan terveysministeriön omistama yhtiömuotoinen valtionvirasto, jonka toimitilat sijaitsevat Itävallan pääkaupungissa Wienissä. Virasto toimii kansanterveyden tutkimus- ja suunnittelutehtävissä, terveysalan lupa- ja valvontaviranomaisena sekä Itävallan kansanterveystyön rahoittajana. Virasto perustettiin vuonna 2006 liittovaltion terveyslain perusteella.
Organisaatio.
Itävallan kansanterveysviraston toimielimiä ovat toimitusjohtaja, yleiskokous, instituutin kokous ja johtokunta. Itävallan tasavaltaa ainoana osakkeenomistajana edustaa yleiskokouksessa terveysministeri.
Viraston toimitusjohtajana on toiminut terveysekonomisti Herwig Ostermann 1.8.2016 alkaen. Sitä ennen hän johti virastossa terveystalouden osastoa. Hän on toiminut myös terveyspolitiikan ja hallinnon professorina Itävaltalaisen yksityisen terveystieteiden sekä terveysinformatiikan ja -teknologian yliopistossa (UMIT) vuodesta 2011 lähtien. Ostermann suoritti kansainvälisen talouden opinnot Innsbruckissa ja Dublinissa sekä terveystieteissä UMIT:ssä. Hänen edeltäjinään toimivat Georg Ziniel ja Arno Melitopulos.
Virasto muodostaa seuraavat kolme liiketoiminta-aluetta:
Johtoryhmä koostuu toimitusjohtajasta ja liiketoimintayksiköiden päälliköistä.
Terveysministerin johtamassa instituutin kokouksessa on enintään 27 jäsentä, jotka ovat edustavat liittovaltion hallitusta, osavaltioita ja sosiaaliturvajärjestelmää. Instituutin kokous on vastuussa toimitusjohtajan nimittämisestä ja viraston strategisen ja tieteellisen suunnan määrittämisestä.
Johtokuntaan kuuluu 13 jäsentä, joka koostuu liittohallituksen, osavaltioiden, kuntien ja kaupunkien edustajista, apteekkien ja sosiaaliturvan sekä yksityisien vakuutusyhtiöiden edustajista, lääkäreistä ja eläkeläisistä. Johtokunta päättää viraston myöntämästä rahoituksesta.
Sanna Lehtimäki

Sanna Lehtimäki (s. 16. marraskuuta 1975 Ylöjärvi) on suomalainen uransa lopettanut maantiepyöräilijä.
Lehtimäki voitti maantiepyöräilyn maantieajon SM-kilpailuissa kultaa vuosina 1998 ja 1999.
Hong Cha-ok

Hong Cha-ok (, s. 10. maaliskuuta 1970 Gunwi) on eteläkorealainen entinen pöytätennispelaaja, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Hong kilpaili urallaan kaksissa olympialaisissa. Vuoden 1988 Soulin olympialaisissa Hong pelasi kaksinpelissä. Hän voitti alkulohkossaan neljä ottelua ja hävisi yhden. Hän voitti pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella tšekkoslovakialaisen Renata Kasalován, mutta hävisi puolivälierissä kiinalaiselle Jiao Zhiminille 3–0. Tämän jälkeen hän pelasi kaksi sijoitusottelua: ensimmäisen hän hävisi Neuvostoliiton Valentina Popovalle ja toisen alankomaalaiselle Bettine Vriesekoopille. Täten hänen lopullinen sijoituksensa oli kahdeksas. Barcelonan olympialaisissa 1992 Hong pelasi nelinpelissä Hyun Jung-hwan parina. He voittivat kummatkin alkulohkonsa ottelut. Puolivälierissä he voittivat yhdistyneen joukkueen parin 3–0. Välierissä he kohtasivat kiinalaisparin Deng Yaping-Qiao Hong, joka oli eteläkorealaisia parempi erin 3–1. Näin Hong saavutti olympiapronssia Barcelonassa, kun tuolloin ei pelattu erillistä pronssiottelua.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Hong saavutti mestaruuden vuonna 1991 joukkuekilpailussa. Hänellä on myös MM-pronssia vuodelta 1993 samoin joukkuekilpailusta.
Eeva Sarlin

Eeva Sarlin (s. 31. heinäkuuta 1991) on suomalainen maantiepyöräilijä.
Sarlin saavutti maantiepyöräilyn maantieajon SM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2018.
Giuliana Olmos

Giuliana Olmos (s. 4. maaliskuuta 1993 Schwarzach, Itävalta) on meksikolainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 343 maaliskuussa 2019 ja nelinpelissä sijalla 65 syyskuussa 2019. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta nelinpelissä.
Olmos on ensimmäinen meksikolainen WTA-turnauksen loppuottelussa pelannut, kun hän eteni finaaliin Monterreyn nelinpelissä vuonna 2018. Ensimmäisen nelinpelin turnausvoittonsa WTA-tasolla hän saavutti Nottinghamissa 2019. Toisen WTA-nelinpeliturnauksen hän voitti Acapulcossa 2020. Molemmat turnausvoitot hän otti Desirae Krawczykin kanssa.
Yhdystie 4531

Yhdystie 4531 on yhdystie, joka kulkee Pieksämäellä Kontiopuiston kaupunginosan itäpuolella sijaitsevasta valtatien 23 risteyksestä Pieksämäen keskustaan. Tien pituus on noin 2 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Varkaudentie" valtatieltä 23 Partaharjuntien risteykseen, "Kaakinmäenkatu" ratapihan ylittävälle sillalle, ja "Keskuskatu" koko loppumatkan eli Kauppakadun ja Toikantien risteykseen.
Tuulikki Närhinsalo

Marja Tuulikki Närhinsalo (o.s. Kuusisto, s. 16. lokakuuta 1945 Helsinki) on suomalainen intendentti, musiikkialan hallinnon vaikuttaja ja musiikkitoimittaja.
Närhinsalo valmistui Sibelius-Akatemiasta pianonsoiton opettajaksi 1975 ja on opettanut Helsingin konservatoriossa, Kotkan-seudun musiikkiopistossa, Lapin musiikkiopistossa Rovaniemellä, Joutsenon musiikkikoulussa ja Lappeenrannan musiikkiopistossa. Vuonna 1985 hänet kutsuttiin Lappeenrannan laulukilpailun toiminnanjohtajaksi. Hän oli Lappeenrannan kaupunginorkesterin intendentti 1998 - 2005, jolloin hänet kutsuttiin Suomen Kansallisoopperan taiteelliseksi suunnittelupäälliköksi. Eläköidyttyään 2008 Närhinsalo on hoitanut viransijaisuuksia Radion sinfoniaorkesterin apulaisintendenttinä, Joensuun kaupunginorkesterin intendenttinä, Avanti! kamariorkesterin toiminnanjohtajana ja Taideyliopiston Sibelius-Akatemian sinfoniaorkesterin intendenttinä. Vuonna 2018 Närhinsalo kutsuttiin Lemin musiikkijuhlien taiteelliseksi johtajaksi vuoden kiinnityksellä Niina Keitelin seuraajana. Närhinsalo on toiminut vierailevana teatterikapellimestarina Helsingissä, Hämeenlinnassa, Rovaniemellä ja Lappeenrannassa ja johtanut satoja musikaali- ja operettiesityksiä (mm. Fantasticks, Viulunsoittaja katolla, Teatterilaiva, West Side Story). Hän on säveltänyt ja sovittanut mm. kuorolauluja ja teatterimusiikkia. Hän on johtanut mm. Helsingin työväen sekakuoroa, Kansallis-Kuoroa, Seitakuoroa ja Lappeenrannan kamarikuoroa. Seitakuoron LP-levy "Ei unta vaan elämää" ilmestyi 1984. Nykyinen Seitakuoro on äänittänyt Alba Recordsin tuottamalle CD:lle hänen kappaleensa "Lapin tytön laulu".
Närhinsalon isä oli säveltäjä Taneli Kuusisto. Hänen sisarensa oli professori Irmeli Niemi ja veljensä säveltäjä Ilkka Kuusisto. Närhinsalo oli naimisissa näyttelijä-ohjaaja Timo Närhinsalon kanssa miehensä kuolemaan asti 1968-2022.
Ryō Kawasaki

Ryō Kawasaki (, 25. helmikuuta 1947–13. huhtikuuta 2020) oli japanilainen jazz-fuusiokitaristi, säveltäjä ja yhtyeen johtaja. Hänet tunnetaan parhaiten yhtenä ensimmäisistä muusikoista, jotka kehittivät ja popularisoivat fuusiogenreä ja auttoivat kehittämään kitarasyntetisaattoria yhteistyössä Roland Corporationin ja Korgin kanssa.
1960-luvulla Kawasaki soitti erilaisten japanilaisten jazz-ryhmien kanssa ja perusti myös omat yhtyeensä. 1970-luvun alkupuolella hän muutti New Yorkiin, missä hän asettui työskentelemään mm. Gil Evansin, Elvin Jonesin, Chico Hamiltonin, Ted Cursonin, Joanne Brackeenin kanssa. 1980-luvun puolivälissä Kawasaki luopui musiikin esittämisestä tietokoneiden musiikkiohjelmistojen kirjoittamisen puolesta. Hän tuotti myös useita techno-tanssisinkkejä, perusti oman levy-yhtiön nimeltä Satellites Records ja palasi myöhemmin jazz-fuusioon vuonna 1991.
Hän kuoli Tallinnassa huhtikuussa 2020 73-vuotiaana.
Antonia Gröndahl

Antonia Gröndahl (s. 25. toukokuuta 1995 Parainen) on suomalainen maantiepyöräilijä. Hän on edustanut ammattilaisena Team Rupelcleaningia vuonna 2021, IBCT-joukkuetta 2022 ja Duolar-Chevalmeire Cycling Teamia vuodesta 2023 lähtien.
Gröndahl saavutti maantiepyöräilyn SM-aika-ajon hopeaa vuonna 2018 ja pronssia 2016.
Gröndahl voitti maantiepyöräilyn SM-kultaa vuonna 2021 naisten elite-sarjassa ja sai SM-pronssia 2022.
Lorenzo Senni

Lorenzo Senni on italialainen elektronisen musiikin tuottaja, joka tunnetaan parhaiten kokeellisesta elektro- ja trance-vaikutteisesta musiikista. Senni on perustanut uransa aikana Presto!? levy-yhtiön, joka julkaisee kokeellista elektronista musiikkia. Brittiläinen levy-yhtiö Warp Records ja Lorenzo Senni solmivat levytyssopimuksen vuonna 2016, jonka jälkeen Senni on tuottanut muutamia julkaisuja levy-yhtiölle.
Autohissi

Autohissi eli ajoneuvohissi on hissi, joka on tarkoitettu ajoneuvojen korkeussuuntaiseen kuljettamiseen. 
Käyttö.
Autohissejä käytetään ajoneuvojen korkeussuuntaiseen kuljettamiseen rakennusten sisällä. Niiden tarkoituksena on kasvattaa pysäköintitaloihin ja -halleihin mahtuvien ajoneuvojen määrää. Jos kiinteistökustannukset ovat korkeat, autohissit voivat vähentää kokonaiskuluja, sillä ilman ajoluiskia tarvitaan vähemmän tilaa saman automäärän pysäköintiin. Samalla periaatteella toimivia ajoneuvonostimia käytetään huoltamoilla ja autokorjaamoilla nostamaan autoja siten, että niiden pohjalle päästään suorittamaan huolto- ja korjaustöitä. 
Esimerkkejä.
Autohissi sisältyi yhdysvaltalaisen poliitikon ja entisen presidenttiehdokkaan Mitt Romneyn vuoden 2008 rakennussuunnitelmaan, joka koski hänen San Diegon La Jollan rantatalonsa uudelleenrakentamista. Hissillä on tarkoitus kuljettaa autoja kerrosten välillä autotallissa, johon mahtuu neljä ajoneuvoa, joista osa on välitasanteella. Romney sai lopullisen hyväksynnän rakennushankkeelleen lokakuussa 2013, kun hanketta koskenut valitus hylättiin.
Sunny Isles Beachilla, Floridassa sijaitsevassa Porsche Design Tower -pilvenpiirtäjässä on 132 asuntoa ja kolme autohissiä. Rakennuksen suunnittelija käyttää hisseistä nimeä "Dezervators". Autohissit kuljettavat autot ylös kaikkien asuntojen yhteydessä oleville autopaikoille. Hissit ovat kiinni pyöreissä lasirakenteissa ja kääntyvät oikean pysäköintipaikan suuntaan, jolloin asukkaat pystyvät ajamaan suoraan asuntonsa yhteydessä olevalle paikalleen. Rakennus valmistui vuonna 2017.
Elon Muskin omistama The Boring Company rakensi ajoneuvohissin koekappaleen vuonna 2017. Vuonna 2018 yritys sai Kalifornian kaupunginvaltuuston Hawthorelta luvan rakentaa ajoneuvohissin, joka on suunniteltu yhdistämään maanpäällinen autohalli maanalaiseen koetunneliin nimeltään Boring Test Tunnel. Yhtiö aikoo käyttää koetunnelia ja hissiä tutkiakseen ja kehittääkseen maanalaista hyperloop-järjestelmää, jonka tarkoituksena on ratkaista Los Angelesin liikenteen ongelmat.
Klassikkosuoja

Klassikkosuoja () tarkoittaa tiettyjen maiden tekijänoikeuslakiin sisältyvää säännöstä, joka kieltää käyttämästä taideteoksia loukkaavalla tavalla tekijän kuoleman jälkeen. Kielto on voimassa myös silloin kun tekijänoikeus on lakannut tai sitä ei ole ollut.
Suomen tekijänoikeuslaissa klassikkosuojasta säädetään 6 luvun 53 §:ssä. Jos kirjallisen tai taiteellisen teoksen suhteen tekijän kuoltua menetellään julkisesti sivistyksellisiä etuja loukkaavalla tavalla, on opetusministeriöllä valta kieltää sellainen menettely.
Kielto on Suomessa määrätty ainoastaan kerran niin kutsutussa Kynäbaari-jutussa vuonna 1962. Tuolloin opetusministeriön määräämästä kiellosta valitettiin, ja korkein oikeus päätti lopulta vuonna 1967 pysyttää kiellon voimassa. Sen jälkeenkin opetusministeriötä on pyydetty määräämään kielto muun muassa tapauksessa, joka koski Akseli Gallen-Kallelan maalausten käyttöä keräilylautasissa, mutta ministeriö ei kieltoa määrännyt.
Vastaava säännös sisältyy myös Ruotsin, Norjan ja Tanskan sekä Italian tekijänoikeuslakiin. Norjassa kieltoja on määrätty useasti, Tanskassa kahdesti, ja Ruotsissa on yksi tapaus vireillä.
Rival Games

Rival Games oli suomalainen maaliskuussa 2013 perustettu pelitalo. Sen toimitilat olivat Turussa.
Yritys tunnettiin parhaiten sen kehittämästä "" -mobiilipelistä. Muita yrityksen julkaisemia pelejä olivat "The Detail" ja "Thief of Thieves".
Yritys ei koskaan toimintansa aikana ollut taloudellisesti kannattava, ja sen suuri velkaisuus vaikeutti myös julkaisijoiden saamista peliprojekteille. Yritys lopetti toimintansa keväällä 2020 pitkään jatkuneiden talousongelmien ja koronaviruspandemian aiheuttamien taloudellisten lisävaikeuksien vuoksi.