tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Julia (Caesarin tytär)

Julia Caesaris (83 eaa. - 54 eaa.) oli Julius Caesarin tytär tämän ensimmäisestä avioliitosta Cornelia Cinnillan kanssa. Julian äiti kuoli synnytyksessä ja Julia jäi isoäitinsä Aurelia Cottan kasvatettavaksi. Roomalaisen Julius-suvun naisille oli tapana antaa nimeksi Julia. 
Vuonna 59 eaa. Julia meni naimisiin Caesarin liittolaisen Pompeiuksen kanssa. Julia oli ennen tätä ollut kihloissa Quintus Servilius Caepion kanssa. Plutarkhos kertoo että vaikka avioliitto solmittiinkin poliittisista syistä, rakastui Pompeius pian nuoreen vaimoonsa. Avioliitto oli onnellinen ja Pompeius uskollinen vaimolleen.
Vuonna 55 eaa. Julia sai keskenmenon nähtyään palvelijan kantavan Pompeiuksen vaatteita, jotka olivat tahrautuneet vereen. Pompeius oli ollut paikalla, kun virkamiesvaalien aikana puhkesi tappelu ja hänen vaatteensa olivat sen vuoksi tahriintuneet verestä. Julia meni shokkiin ja pyörtyi, mikä aiheutti keskenmenon. 
Julia kuoli synnytyksen yhteydessä vuonna 54 eaa. Myös lapsi kuoli hyvin pian syntymän jälkeen. 
Niin Caesar kuin Pompeius olivat Julian kuoleman jälkeen surun murtamia. Pompeius olisi halunnut haudata vaimonsa lähelle heidän taloaan maaseudulla, mutta kansalaisten vaatimuksesta Julian ruumis tuhkattiin Campus Martiuksella.
Julian kuolema johti välirikkoon Julius Caesarin ja Pompeiuksen välillä. Kesällä 48 eaa. Julius Caesar kukisti Pompeiuksen Farsaloksen taistelussa.
Alam-Pedjan luonnonsuojelualue

Alam-Pedjan luonnonsuojelualue () on Viron suurimpiin kuuluva luonnonsuojelualue Pedja-, Põltsamaa- ja Emajoen yhtymäkohdassa Jõgevamaan, Tartumaan ja Viljandimaan maakunnissa. Se ulottuu Viljandin, Põltsamaan, Tarton ja Elvan kuntien alueelle.
Luonnonsuojelualue on perustettu 1994. Sen pinta-ala on 25 846 ha. Alueelle on tyypillistä harva asutus, hyvin monentyyppiset niityt, metsät ja suot. Alam-Pedja on myös monien harvinaisten eläin- ja kasvilajien elinaluetta. Erinomaisten luontopolkujen avulla voi matkailija täysin itsenäisestikin tutustua monipuoliseen kasvistoon, linnustoon ja muuhun eläimistöön. Toinen vaihtoehto on vuokrata kanootti, sillä etenkin Pedja- ja Põltsamaajoet sopivat erinomaisesti kapeine mutkittelevine uomineen tähän.
Rubikon

Rubikon () on pieni antiikista kuuluisa joki Pohjois-Italiassa. Se virtaa Forlì-Cesenan maakunnassa Savignano sul Rubiconen kunnan läpi. Vuoteen 1933 sen nimi oli Fiumicinojoki. Silloin Italian diktaattorin Benito Mussolinin päätöksellä silloinen Fiumicino vahvistettiin antiikin Rubikoniksi. Samalla kunnan annettiin vaihtaa nimensä "Savignano di Romagnasta" Savignano sul Rubiconeksi. Tämä paikannus on säilynyt nykypäivään. Joen nimi voi viitata siihen liuenneeseen punaiseen maa-ainekseen (ital. "rubino", rubiini).
Antiikki.
Rooman valtakunnan aikana joki oli rajana Gallia Cisalpina -provinssin ja itse Rooman välillä. Lain mukaan kenraalit eivät saaneet ylittää rajaa armeijan kanssa. Kun Julius Caesar ylitti joen vuonna 49 eaa., luultavasti 10. tammikuuta, hän rikkoi Rooman lakia ja aloitti sisällissodan. Suetoniuksen mukaan Caesar lausui "alea iacta est" ("arpa on heitetty") ennen kuin ylitti joen. Plutarkhos taas kertoo, että Caesar lausui tämän kreikaksi "anerrifthō kybos" ("lentäköön noppa") siteeraten näytelmäkirjailija Menandrosta.
Länsi-Virumaa

Länsi-Virumaa () on Viron maakunta Suomenlahden etelärannalla. Maakunnan keskus on Rakvere, joka oli myös hallintokeskus vuoden 2017 loppuun, jolloin lääninhallintoon rinnastettava, Viron hallituksen nimittäminen maaherrojen johtama valtiollinen aluehallinto lakkautettiin. 
Länsi-Virumaan asukasluku on noin 60 000 ja pinta-ala 3 700 neliökilometriä.
Kaupungit ja kunnat.
Vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen Länsi-Virumaa koostuu kahdeksasta kunnasta, joista yksi on kaupunki. Ennen kuntauudistusta kuntia oli 15. Muutoksessa Itä-Virumaan Aseri siirrettiin osaksi Länsi-Virumaata.
Maakunnan kunnat ovat:
Väestö.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan silloisella Länsi-Virumaalla oli 59 842 asukasta, joista 51 975 (86,9 %) oli virolaisia, 5 794 (9,7 %) venäläisiä ja 2 027 (3,4 %) muita kansallisuuksia.
Talous.
Maakunnan teollisuudenaloja ovat elintarvike-, metalli- ja metsäteollisuus. Lisäksi maakunnassa työllistää kuljetusala ja logistiikka.
Hallinto ja politiikka.
Länsi-Virumaa muodostaa Viron riigikogun vaalien vaalipiirin numero 6, josta valitaan viisi kansanedustajaa Viron 101-jäseniseen parlamenttiin.
M. Scott Peck

Morgan Scott Peck (22. toukokuuta 1936 – 25. syyskuuta 2005) oli yhdysvaltalainen psykiatri, joka tuli kuuluisaksi self help -terapiakirjoistaan. Hän kuoli syyskuussa 2005 keuhkosyöpään 69-vuotiaana.
Hänen kuuluisin teoksensa oli "The Road Less Travelled", joka julkaistiin vuonna 1978. Se merkitsi 1930-luvun lamakauden luoman kysynnän jälkeen itsehoitokirjallisuuden uutta alkua. Kirjaa ja sen jatko-osia myytiin Yhdysvalloissa viisi miljoonaa kappaletta. Kirja ylsi "The New York Timesin" bestseller-listalle vuonna 1983 ja pysyi siellä 13 vuotta. 
Peckin näkemys on kognitiivista terapiaa: "Elämä on vaikeaa." Ongelmia ei pidä välttää vaan pyrkiä ratkaisemaan. Tämän hyväksymisen avuksi Peck suosittelee uskoa korkeampaan voimaan. Peck kääntyi kristinuskoon keski-ikäisenä. Kirjoissaan hän ei nimeä uskonsa kohdetta, josta syystä muun muassa Anonyymit alkoholistit -seurojen kävijöiden parissa, ainakin Yhdysvalloissa, kirja on ollut suosittu.
Ptolemaios XIII

Ptolemaios XIII Theos Filopator (62 eaa./61 eaa. – 13. tammikuuta? 47 eaa.) oli Egyptin faarao vuodesta 51 eaa. kuolemaansa asti. Hän oli Ptolemaios XII:n poika ja Ptolemaioksen hallitsijasuvun viimeisiä jäseniä. Hänestä tuli vanhemman siskonsa Kleopatra VII:n kanssahallitsija vuonna 51 eaa. Potheinos toimi hallitsijana Ptolemaioksen ollessa alaikäinen. Vuonna 48 eaa. Ptolemaios yritti syrjäyttää siskonsa. Kleopatra pakeni Aleksandriaan ja onnistui kokoamaan oman armeijansa, joka kannatti häntä. Tilannetta sekoitti myös se, että Ptolemaioksen ja Kleopatran sisko Arsinoe IV yritti samalla kaapata vallan. 
Samaan aikaan myös roomalainen poliitikko ja kenraali Pompeius saapui Egyptiin hakemaan turvapaikkaa Julius Caesarin joukoilta. Aluksi Ptolemaios ja Potheinos ottivat Pompeiuksen vastaan, mutta 29. syyskuuta 48 eaa. Potheinos murhautti Pompeiuksen. Potheinos uskoi pääsevänsä Caesarin suosioon, kun tämä saapuisi Egyptiin. Toisin kuitenkin kävi. Kun Caesarille esiteltiin vastustajansa irtileikattua päätä, hän purskahti itkuun. Caesar taas löysi Kleopatrassa uuden liittolaisen ja rakastajattaren. Caesar järjesti Potheinoksen teloituksen ja teki Kleopatrasta jälleen Egyptin hallitsijan veljensä kanssa. 
Ptolemaios ei kuitenkaan tyytynyt tähän, vaan liittoutui Arsinoen kanssa. Joulukuussa 48 eaa. roomalaiset ja Kleopatralle uskolliset joukot ottivat yhteen Ptolemaioksen ja Arsinoen joukkoja vastaan Aleksandrian sisällä. Pergamonista saapuvat roomalaisjoukot pakottivat Ptolemaioksen ja Arsinoen pakenemaan kaupungista. Ptolemaios hukkui 13. tammikuuta 47 eaa. ylittäessään Niiliä. Lähteiden mukaan hän joko yritti paeta tai oli matkalla neuvotteluihin.
Wetzlar

Wetzlar on kaupunki Hessenin osavaltiossa Saksassa. Se on Lahn-Dillin piirikunnan pääkaupunki. Kesäkuussa 2021 kaupungissa asui 53 035 asukasta. Wetzlarin pinta-ala on 75,6 neliökilometriä.
Maantiede.
Wetzlar sijaitsee Frankfurt am Mainista 50 kilometriä pohjoiseen. Kaupungin läpi virtaa Lahnjoki. Wetzlarin korkein kohta on Stoppelberg, jonka korkeus on 401 metriä.
Gießenin kaupunki sijaitsee 12 kilometrä Wetzlarista itään. Vuonna 1977 Wetzlar, Gießen ja 14 muuta kuntaa yhdistettiin Lahnin kaupungiksi. Järjestely purettiin 1979 ja kaupungit ovat taas erilliset.
Kaupunginosat.
Wetzlar on jaettu kahdeksaan kaupunginosaan ("Stadtteile"):
Talous.
Kaupungissa toimii useita tunnettuja optisen alan yrityksiä, kuten kameravalmistajat Leica ja Minox sekä kiikareita valmistavat Jena ja Zeiss.
Koulutus.
Wetzlarissa ei ole yliopistoa, mutta lähin yliopisto sijaitsee Gießenissä. Gießen-Friedbergin ammattikorkeakoululla on joitakin yksiköitä myös Wetzlarissa.
Ystävyyskaupungit.
Lähde:
Tuomas Nevanlinna

Tuomas Erkki Edvard Nevanlinna (s. 25. helmikuuta 1960 Helsinki) on suomalainen filosofi, kirjailija ja suomentaja.
Ura.
Nevanlinna toimi "Ylioppilaslehden" pakinoitsijana 1980–1987 ja kirjoitti vuonna 1982 "Helsingin Sanomiin" nimimerkeillä Neovius ja Tapiolan markiisi. Hän on kirjoittanut kolumneja "Kansan Uutisiin" (1987–1991), "Rakentaja"-lehteen (1993–1995), "Kauppalehti Pressoon" sekä HS:n Nyt-liitteeseen ja HS:n kulttuurisivuille vuosina 1997-2010. Hän on kirjoittanut esseitä YLE:n Kulttuuricocktail-sivustolle muun muassa Donald Trumpista, kasvatuksesta ja koronaviruspandemian aikaisesta valmiustilasta. 
Nevanlinna on kirjoittanut myös kirjoja, kuten esseekokoelmat "Hyväkuntoisena taivaaseen" (1999) ja "Surullinen tapiiri" (2002) sekä lastenkirjan "Antero joutuu luontoon" (2004). Lisäksi hän on suomentanut useita kirjoja, muun muassa Roald Dahlin ja Lewis Carrollin teoksia. 
Vuosina 1990–1993 Nevanlinna päätoimitti "ARG"-lehteä ja vuosina 1998–2000 "Nuorta Voimaa" yhdessä Janne Porttikiven kanssa. 
Vuosina 2000–2003 hän oli Kriittisen korkeakoulun toiminnanjohtaja. Nevanlinna on toiminut myös Kuvataideakatemian jatkotutkimusosaston teoriaopettajana ja kirjoittamisen ohjaajana.
Nevanlinna on tehnyt yhdessä Jukka Relanderin kanssa Radio Helsinkiin filosofista keskusteluohjelmaa "Tukevasti ilmassa" (2001-2016) ja ollut mukana tekemässä televisio-ohjelmia "Musta laatikko" (1998–2000) sekä "T-Klubi" (2002–2007). Hän kuuluu YLE:n Perjantaistudio-keskusteluohjelman vakiovieraskaartiin. 
Nevanlinnan kolumnit ovat lähellä kulttuuriesseen muotoa. Toisaalta niissä on usein huumoria, nokkeluutta ja keveyttä, jolloin ne lähenevät pakinaa. Kolumneja on myöhemmin julkaistu kokoelmina, joissa tekstit eivät aivan tarkalleen vastaa alkuperäistä. Nevanlinna suosii teksteissään paradoksia kehitellessään ajatuksiaan, esimerkiksi "Karjalan menetyksen menetys". Osa teksteistä on henkilökohtaisempia tai aihevalinnoiltaan leikkisän keveitä.
Nykyisin Nevanlinna lukee myös äänikirjoja. 
Musiikki.
Nevanlinna valmistui muusikoksi soittimenaan kitara Pop &amp; Jazz Konservatorion ammattilinjalta vuonna 2023. 1980-luvulla Nevanlinna oli jäsen Sturm und Drang -nimisessä yhtyeessä. Nykyisin hän soittaa Still Alive-yhtyeessä. Yhtye perustettiin Espoon Tapiolassa jo vuonna 1976.
Politiikka.
Nevanlinna oli Vasemmistoliiton ehdokkaana vuoden 2019 eduskuntavaaleissa ja europarlamenttivaaleissa. Eduskuntavaaleissa hän sai 2 200 ääntä ja EU-vaaleissa reilut 3 000 ääntä. Vuoden 2021 kuntavaaleissa hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon. Kaudella 2021-2025 hän oli Helsingin kaupunkiympäristölautakunnan täysjäsen. Vuoden 2025 kuntavaaleissa hän jäi varasijalle. 
Perhe.
Tuomas Nevanlinna on kirjailija Arne Nevanlinnan poika ja matemaatikko Rolf Nevanlinnan pojanpoika. Hän on naimisissa toimittaja-teologi Salla Rannan kanssa. Nevanlinna on kahden pojan bonusisä ja villakoiran omistaja.
Mili

Mili on 92 saaresta koostuva atolli Tyynellämerellä. Se on osa Marshallinsaaria ja kuuluu Ratakin saariketjuun. Milin asukasluku oli 738 vuonna 2011.
Maantiede.
Mili sijaitsee Ratakin saariketjun eteläisessä päässä. Atollin suurimman kylän nimi on myös Mili. Atolli sijaitsee 25 kilometriä Majuron ja Arnon atolleilta kaakkoon. Milin maapinta-ala on 15,9 neliökilometriä, joten se on Marshallinsaarten toiseksi suurin atolli. Miliä ympäröivän laguunin pinta-ala on 760 neliökilometriä.
Historia.
Japani miehitti atollia vuosina 1914–1944. Vuonna 1983 atollille rakennettiin lentokenttä.
Eurooppalaisten saapuessa Milille ensimmäistä kertaa atollilla oli yli 500 asukasta.
Heron

Heron (, ) voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Arno (atolli)

Arno on 103 saaresta muodostuva atolli Marshallinsaarilla Tyynellämerellä. Sen maapinta-ala on noin 13 neliökilometriä. Atollin ympäröivän suurimman laguunin pinta-ala on 339 neliökilometriä. Arnon asukasluku oli 1 794 vuonna 2011.
Nintendo-lehti

Nintendo-lehti oli Suomen virallinen Nintendo-pelejä käsittelevä lehti, jota julkaistiin vuosina 1990–1994. Lehden julkaisijana toimi Semic. Numeroita ilmestyi 41 (mukaan lukien näytenumero). Loppuvaiheessaan lehti yhdistyi "Super Power" -lehden kanssa.
Lehti oli paikallinen versio pohjoismaisesta "Nintendo-magasinet"-lehdestä, ja sen sisältö oli suurelta osin eri maiden toimitusten yhteistuotosta (joskin suuri osa Suomen lehden sisällöstä tuli muun muassa Ruotsista).
Lehden sisältö.
Muiden kerholehtien tapaan "Nintendo-lehden" sisältöön kuului peli- ja laite-esittelyjä, lukijakilpailuja, ennätystuloksia peleistä sekä lukijoiden kysymyksiä ja vinkkejä. Lisäksi lehdessä julkaistiin lukijoiden kirjeenvaihtoilmoituksia, Nintendo-aiheisia sarjakuvia ja läpipeluuohjeita. Lehden journalistinen sisältö oli pääosin käännöstyötä. Välillä lehden välissä julkaistiin kerholiitettä "Power Player".
Lehdessä listattiin paitsi myydyimmät Nintendo-pelit, myös vuokratuimmat.
Muihin artikkeleihin kuului muun muassa katsauksia pelikoneiden teknologiaan, pelintekijöiden haastatteluja ja pitkä Marioon keskittynyt artikkelisarja "Mario Mania!".
Suurin osa lehden sisällöstä oli sarjakuvia. Nämä sarjakuvat olivat tyypillisesti yhdysvaltalaisista "Nintendo Comics System"- ja "Nintendo Power" -lehdistä. "Super Mario Bros."- ja "The Legend of Zelda" -sarjakuvat olivat "Nintendo Comics System" -lehdistä, kuten myös Game Boy -sarjakuvat (Comics System), jossa reaalimaailmaan päässeet "Super Mario Land" -pelin viholliset eli minionit aiheuttavat tuhoa Marion ollessa jälleen kerran sankarina. "Super Mario World"- ja "" -mangat oli alun perin julkaistu "Nintendo Powerissa". Lisäksi lehdessä oli "Kapteeni N" -sarjakuva.
Historia.
Nintendo-klubin jäsenet olivat saaneet näytenumeron "Nintendo-lehdestä" ennen ensimmäistä varsinaista lehtipisteissä ilmestynyttä numeroa 1/1990.
Ujelang

Ujelang on asumaton atolli Marshallinsaarilla Tyynellämerellä.
Ujelang on matala, koralliriutan ympäröimä, Ralikin saariketjussa sijaitseva 30 saaren saariryhmä, joka muodostaa laguunin, ja se on osa Marshallinsaarten hallintoaluetta.
Alueella on trooppinen ilmasto, ja lämpötilat vaihtelevat 26–28 °C:n välillä. Sateet ja ukkoset ovat yleisiä.
Historia.
Ujelangin ensimmäinen eurooppalainen vierailija oli Álvaro de Saavedra vuonna 1529. Häntä seurasivat useat espanjalaiset tutkimusmatkailijat noin sadan vuoden ajan. Vuonna 1884 Saksan keisarikunta liitti atollin, muiden Marshallinsaarten mukana, alueeseensa ja perusti atollin pääsaarelle kopran tuotantoon keskittyviä plantaaseja. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen alue siirtyi Japanin hallintaan. Vuoteen 1935 mennessä atollilla asui 40 asukasta.
Toisen maailmansodan jälkeen saari siirtyi Yhdysvaltojen hallintaan osana Tyynenmeren saariston huoltohallintoaluetta, kunnes Marshallinsaaret itsenäistyivät vuonna 1986. Vuonna 1947 Ujelangista tuli Enewetakin atollin asukkaiden sijoituspaikka, koska Enewetakilla suoritettiin ydinkokeita vuosina 1948–1958. Vuoteen 1973 mennessä väkiluku oli kasvanut 342:een, vaikka alue kärsi kuivuudesta ja nälänhädistä.
Enewetakin asukkaat palasivat takaisin kotisaarelleen vuonna 1980. Vuoteen 1989 mennessä Ujelang-atolli julistettiin asumattomaksi, ja nykyään sitä käytetään satunnaisesti ruoan keräämiseen Enewetakin neuvoston alaisuudessa.
Moderatos

Moderatos Gadeslainen (ensimmäinen vuosisata) oli antiikin kreikkalainen uuspythagoralainen filosofi. Hän oli Apollonios Tyanalaisen aikalainen. Hän kirjoitti laajan teoksen pythagoralaisten opetuksista, ja pyrki osoittamaan, etteivät Pythagoraan seuraajat olleet lisänneet mitään hänen opetuksiinsa, vaan että he olivat ainoastaan lainanneet ja muuttaneet niitä.
Jotkut ovat pitäneet Moderatosta Aleksandrialaisen koulukunnan edelläkävijänä. Eduard Zeller on kuitenkin osoittanut, ettei tälle ole perusteita. Moderatos on näin melko merkityksetön joskin mielenkiintoinen muuten jo 400-luvulla lähes kadonneen ajattelun edustaja.
Johannes Stobaios on säilyttänyt teoksessaan "Eklogai" katkelmia Moderatoksen kirjoituksista.
Ailinginae

Ailinginae on 25 saaresta koostuva atolli Marshallinsaarilla Tyynellämerellä. Se sijaitsee Ralikin saariketjun pohjoispäässä, noin kaksikymmentä kilometriä Rongelapin atollista lounaaseen. Ailinginaen maapinta-ala on 2,8 neliökilometriä, ja sen laguunin pinta-ala on 106,0 neliökilometriä.
Ailuk

Ailuk on atolli Marshallinsaarilla, Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee Ratakin saariketjussa noin 72 kilometriä Wotjen atollista pohjoiseen. 
Ailuk koostuu noin 57 saaresta. Niiden maapinta-ala yhteensä on 5,4 neliökilometriä. Atollin suurimmat saaret ovat Ajelep, Aliej, Ailuk, Alkilwe, Barorkan, Biken, Enejabrok, Enejelar, Kapen ja Marib. 
Ailukilla on laguuni, jonka pinta-ala on 177 neliökilometriä. Atollin saarilla oli yhteensä 339 asukasta vuonna 2011.
Aur

Aur on atolli Marshallinsaarilla Tyynellämerellä. Siihen kuuluu 42 saarta, joista suurimmat ovat Tabal, Aur ja Bigen. Kaikkien saarten maapinta-ala yhteensä on 5,6 neliökilometriä. Aurin saariketju ympäröi laguunia, jonka pinta-ala on noin 240 neliökilometriä. 
Aur sijaitsee Ratakin saariketjussa Maloelapin atollista etelään. Saarilla oli 499 asukasta vuonna 2011.
Seksialan Liitto SALLI

Seksialan Liitto SALLI ry oli Suomen seksityöläisten etujärjestö, joka pyrki vähentämään seksialan ongelmia, jakamaan tietoa muun muassa seksitaudeista sekä antamaan vertaistukea seksityöläisille. Yhdistyksen virallisilla verkkosivuilla painotettiin seksialan ihmisoikeustilanteen edistämistä ja verrattiin yhdistystä ennemmin ihmisoikeusjärjestöön kuin ammattiliittoon. 
Yhdistys perustettiin marraskuussa 2002 alan edustajien omasta aloitteesta. Yhdistys suhtautui edustamaansa seksipalveluja myyvään ihmisjoukkoon nimenomaan seksialan työntekijöinä, seksityöläisinä. SALLI merkittiin yhdistysrekisteriin 5. tammikuuta 2006. SALLIn kokouksessa 8. joulukuuta 2010 yhdistys päätettiin purkaa, koska enää ei löytynyt aktiivisia ihmisiä yhdistyksen hallitukseen. Yhdistyksen jäljellä olleet varat lahjoitettiin Pro-tukipisteelle. 
Yhdistyksen rekisteröinti kesti patentti- ja rekisterihallituksessa yli kolme vuotta lukuisten lausuntopyyntöjen johdosta. Kolmannen vuoden tullessa täyteen vuonna 2005 kansanedustaja Oras Tynkkynen jätti hallitukselle kirjallisen kysymyksen siitä, täyttyykö Suomessa yhdistymisvapaus seksityöntekijöiden kohdalla. Vuonna 2006 liiton puheenjohtaja Johanna Sirkiä erosi puheenjohtajan paikalta seksin ostamisen kriminalisoimiseksi tehdyn lakiesityksen myötä. Hänestä lakiesitys leimasi ja häpäisi seksityöntekijöiden asiakkaita.
Bikar

Bikar on atolli Marshallinsaarilla, Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee Ratakin saariketjussa ja on Marshallinsaarten toiseksi pohjoisin atolli. Bikar koostuu kuudesta saaresta. 
Bikarin saarten maapinta-ala on yhteensä alle puoli neliökilometriä, joten Bikar on Marshallinsaarten pienin atolli. Bikarilla on laguuni, jonka pinta-ala on 37,4 neliökilometriä.
Bikar on sijainniltaan yksi Marshallinsaarten syrjäisimmistä atolleista. Sen lähin naapuriatolli on Utrik, joka sijaitsee siitä noin 85 kilometrin päässä. Atollilla ei ole ihmisasutusta.
Uusstoalaisuus

Uusstoalaisuus oli myöhemmän renessanssin ajan filosofinen liike, joka pyrki herättämään antiikin ajan stoalaisen filosofian muodossa, jonka kristillinen yleisö voisi hyväksyä. Tämä edellytti joidenkin stoalaisuuden oppien hylkäämistä tai muuttamista. Näihin kuuluivat ennen kaikkea fysiikkaan liittyvät ajatukset materialismista ja determinismistä.
Uusstoalaisuuden keskeisin teos oli liikkeen alullepanijan Justus Lipsiuksen "De Constantia" (”Muuttumattomuudesta”) vuodelta 1584. Lipsiuksen jälkeen merkittävin uusstoalainen oli Guillaume Du Vair.
Mäkkylän rautatieasema

Mäkkylän rautatieasema (, ) on seisake Espoon Leppävaarassa. Se sijaitsee Pitäjänmäen ja Leppävaaran asemien välissä rataosalla , aivan Helsingin ja Espoon rajalla. Helsingin päärautatieasemalta Mäkkylään on matkaa noin yhdeksän kilometriä.
Mäkkylässä pysähtyvät A- ja L-junat. Kirkkonummen suuntaan liikennöidään pääsääntöisesti raiteelta 4 ja Helsinkiin raiteelta 3. Kahta muuta raidetta käyttävät aseman ohittavat kauko- ja lähijunat. Kehäradan vuoksi liikenne kaupunkiradan raiteilla muutettiin 27. lokakuuta 2013 oikeanpuoleisesta vasemmanpuoleiseksi.
Historia.
Mäkkylän seisake avattiin 15. kesäkuuta 1940. Helsinki–Leppävaara-kaupunkiradan rakentamisen yhteydessä Mäkkylä sai uuden asemalaiturin, alikulkuväylän sekä rakennettiin uusi raidepari.
Mäkkylän seisakkeelta matkaavat saivat aiemmin matkustaa kaupungin sisäisellä lipulla kumpaan suuntaan tahansa: Helsinkiin menevät Helsingin sisäisellä lipulla ja vastaavasti Espooseen menevät Espoon sisäisellä lipulla. Tämä muuttui vuonna 2005, kun YTV päätti lopettaa kuntien rajapysäkeillä sovelletun kaksoistariffiin. Tämän vuoksi seisake kuului tuon jälkeen pelkästään Espoon alueeseen, ja Helsinkiin matkaavat joutuivat ostamaan seutulipun. HSL:n lippu-uudistuksen jälkeen vuonna 2019 tästä luovuttiin, kun Mäkkylän seisake sijoittui B-vyöhykkeelle.
Optimaatit

Optimaatit (lat. "optimates," "parhaat") oli Rooman tasavallan aikainen ylimyspuolue. He pyrkivät rajoittamaan kansankokousten valtaa ja vahvistamaan harvainvaltaista senaattia. Kansankokouksiin turvannutta ryhmittymää puolestaan kutsutaan populaareiksi. 
Optimaatit ei ollut poliittinen puolue nykymerkityksessä, vaan hajanaisempi ryhmittymä. Kuuluisia optimaateiksi luettuja poliitikkoja olivat esimerkiksi Cicero, Sulla, Cato vanhempi, Titus Annius Milo ja Marcus Junius Brutus. Pompeius oli useimmiten optimaattien puolella, vaikka asettuikin heitä vastaan ensimmäisen triumviraatin aikana.
Populaarit

Populaarit (, "kansanmiehet") olivat Rooman tasavallan aikainen poliittinen ryhmittymä, joka haki kannatuksensa kansankokouksilta. Sen jäsenet olivat aristokraatteja, mutta pyrkivät ajamaan tavallista rahvasta miellyttävää politiikkaa kannatuksensa vahvistamiseksi. Populaarit ei ollut puolue sanan nykymerkityksessä vaan hajanaisempi ryhmittymä. Populaarit on alkuaan pilkallinen nimitys, jolla ryhmittymää vastustaneet optimaatit sitä kutsuivat.
Tunnettuja populaareja olivat Julius Caesar, Gracchuksen veljekset, Marius ja Publius Clodius Pulcher.
Hyde Hyytiäinen

Timo-Lauri ”Hyde” Hyytiäinen (4. maaliskuuta 1963 Heinola – 18. marraskuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen ”sokea kääpiö” stand up -koomikko.
Hyytiäinen oli kotoisin Heinolasta, jossa hän kävi koulunsa ja valmistui ylioppilaaksi 1982 ja pari vuotta myöhemmin merkonomiksi. Hän oli mukana paikallisessa pop-musiikkielämässä paitsi soittajana myös osakkaana äänilevykaupassa ja Funky Maruschka -diskossa. Kokoomuksen kaupunginvaltuutettu hän oli kaksi kautta 1985–1992.
Hyytiäinen muutti Jyväskylään 1980-luvun puolivälissä. Siellä hän opiskeli muun muassa ravintolakoulussa ja myöhemmin Jyväskylän yliopistossa puheviestintää. Hän osallistui paikallisen ylioppilasteatterin toimintaan näyttelijänä ja käsikirjoittajana. Lapsuudessa todettu nivelreuma ja sen lisäsairaudet (Sjögrenin syndrooma) aiheuttivat Hyytiäisen näön heikkenemisen ja 1990-luvun lopulla sokeutumisen. Näkökyvyn menetyksen vuoksi hän joutui jättämään teatteriharrastuksen, mutta sen tilalle hän löysi stand up -komiikan, jota hän harrasti erityisesti muutettuaan Helsinkiin vuonna 2002. Esityksissään hän teki pilkkaa itsestään ja sairauksistaan sekä muun muassa opaskoirastaan.
Helsingin Sanomien Kuukausiliite teki Hyytiäisestä usean sivun jutun, ja hän oli vieraana televisio-ohjelmissa. Hyytiäinen esiintyi Jari Halosen elokuvassa "Back to the USSR – takaisin Ryssiin" (1992) kääpiön roolissa.
Hyytiäinen toimi myös vammais- ja kulttuurijärjestöissä. Helsingin kaupunginvaltuustoon hän pyrki vihreiden ehdokkaana kunnallisvaaleissa 2004 muttei tullut valituksi.
Hyytiäinen kuoli sairauksiensa heikentämänä kotonaan Helsingissä marraskuussa 2004. Hänet on haudattu Heinolaan.
Bekkerin numerointi

Bekkerin numerointia käytetään viitatessa Aristoteleen säilyneiden teosten tekstikohtiin. Numerointi on nimetty klassisten kielten filologin August Immanuel Bekkerin (1785–1871) mukaan, ja se on peräisin Bekkerin toimittamasta Preussin tiedeakatemian Aristoteleen teosten kootusta painoksesta vuodelta 1837.
Bekkerin numeroissa on kussakin:
Esimerkiksi Aristoteleen "Nikomakhoksen etiikan" alku on numeroltaan 1094a1, joka viittaa Bekkerin edition kreikankielisen tekstin sivuun 1094, ensimmäiseen sarakkeeseen, riville 1.
Kaikki nykyaikaiset Aristoteleen teosten editiot, jotka on tarkoitettu tieteelliseen käyttöön, sisältävät Bekkerin numeroinnin normaalien sivunumeroiden lisäksi. Numerointi on yleensä merkitty sivujen marginaaliin. Aristoteleesta kirjoittavat tutkijat käyttävät Bekkerin numeroita viittauksissa, jotta muiden tutkijoiden ei tarvitse käyttää samaa editiota tai käännöstä kuin alkuperäinen kirjoittaja.
Kaikilla Aristoteleen säilyneillä teoksilla ei kuitenkaan ole Bekkerin numeroita. Merkittävimpänä "Ateenan valtiomuoto", joka löydettiin vasta vuonna 1890, oli luonnollisesti tuntematon Bekkerille, eikä sillä näin ole numeroa. Vaikka Bekkerin numerointi on yleisin tapa Aristoteleen teoksiin viitatessa, erityisesti katoliset tai tomistiset oppineet käyttävät usein keskiaikaista tapaa, jossa kirjojen osiin viitataan teoksen nimellä sekä kirjan, luvun ja lauseen numerolla.
Kaikki teokset eivät ole Aristoteleen aitoja teoksia. Epäaidot tai sellaisiksi epäillyt teokset on merkitty luettelossa asteriskilla (*).
Ari Lemmke

Ari Lemmke (s. 12. joulukuuta 1963) on suomalainen ohjelmoija, joka vaikutti suurelta osin siihen, että Linux-käyttöjärjestelmä tunnetaan nykyään sillä nimellä. Linus Torvalds käytti aluksi nimeä Linux ainoastaan projektinsa työnimenä. Viralliseksi nimeksi hän suunnitteli nimeä Freax johdoksena sanoista ”Free Unix” tai ”freaks”. Lemmke perusti Linuxille oman hakemiston ylläpitämälleen Funetin FTP-palvelimelle syyskuussa 1991, mutta koska hän ei pitänyt Freax-nimestä, hän loi palvelimelle hakemiston nimeltä Linux.
Samoihin aikoihin Lemmke ohjasi TKK:n harjoitustyön, jossa tehtiin maailman ensimmäinen graafinen WWW-selain, jonka nimeksi tuli Erwise. Se valmistui keväällä 1992. Demossa näytettiin koko silloinen WWW, jossa ei ollut tusinaa enempää sivustoja.
Stephanuksen numerointi

Stephanuksen numerointia käytetään viitatessa Platonin teoksiin. Teokset on jaoteltu numeroittain, ja jokainen on edelleen jaettu osiin kirjaimilla a–e. Esimerkiksi "Pidot" 172a johdattaa lukijan Platonin "Pitojen" alkuun.
Numerointi perustuu Henri Estiennen (Henricus Stephanus) Platonin teosten painokseen vuodelta 1578. Numerot viittaavat painoksen eri niteiden sivunumeroihin. Koska niteitä oli useita, numeroita täytyy kuitenkin käyttää yhdessä teoksen nimen kanssa, koska samat sivunumerot esiintyvät monesti. Esimerkiksi 172a voi viitata moneen paikkaan, mutta "Pidot" 172a viittaa vain yhteen paikkaan. Mikään teos ei kuitenkaan sijoitu useampaan niteeseen, joten mihinkään teokseen ei viittaa kahta samaa sivunumeroa eri paikkoihin.
Sulo Bärlund

Sulo Richard Bärlund (15. huhtikuuta 1910 Kangasala – 13. huhtikuuta 1986 Kangasala) oli suomalainen kuulantyöntäjä ja olympiamitalisti. Hän oli viimeisin kuulantyönnön suomalainen olympiamitalisti ennen Arsi Harjun kultaa Sydneyssä 2000.
Kotimaassaan Bärlund edusti Tampereen Kullervoa, Tampereen Veikkoja ja Tampereen Pyrintöä. Hän voitti kuulantyönnön Suomen mestaruuden seitsemän kertaa ja ensimmäisen niistä vuonna 1935 seurattomana. TUL:n mestaruuden hän voitti kolmasti. Hän ylitti 16 metrin rajan ensimmäisenä suomalaisena kuulantyöntäjänä tehdessään 12. heinäkuuta 1936 Helsingissä Suomen ennätyksen 16,23 m.
Sulo Bärlundin veljenpoika Raimo Bärlund saavutti SM-pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa sekä sijoittui Kalevan kisojen 200 metrin juoksussa neljänneksi ja 400 metrin juoksussa viidenneksi vuonna 1959.
Gustave Niebaum

Gustave Ferdinand Niebaum (alk. Gustaf Nybom; 31. elokuuta 1842 Helsinki – 5. elokuuta 1908 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) oli suomalais-amerikkalainen merikapteeni ja viinitilallinen. 
Niebaum varttui Helsingissä. Hänen isänsä työskenteli poliisina ja kuoli, kun poika oli nelivuotias. Suoritettuaan merenkulun tutkinnon Helsingissä Niebaum purjehti laivallaan Alaskaan metsästämään turkiksia venäläis-amerikkalaisen kauppayhtiön palveluksessa. Niebaum kartoitti osia Alaskan rannikosta ja perusti liikekumppanien kanssa Alaskan Commercial Companyn. Yhtiö hallitsi lähes 25 vuotta Alaskan turkisliikettä ja laivakulkua ja teki sen omistajista hyvin rikkaita. 
Toimiessaan Venäjän konsulina San Franciscossa Niebaum oli keskeisiä myötävaikuttajia Alaskan siirtymisessä Yhdysvaltojen hallintaan.
Niebaum osti vuonna 1880 Inglenookin viinitarhan (78 eekkeriä) ja sitä ympäröineet tilukset (124 eekkeriä). Viinitarhan ensimmäiset viinit saatiin vuonna 1882, jolloin Niebaum osti kaikkiaan 712 eekkeriä lisämaata. Niebaum alkoi kehittää tilaa, ja vuoden 1889 Pariisin maailmannäyttelyssä Niebaumin viinit voittivat useita palkintoja. Vauraaksi kasvanut yritys jäi Niebaumin kuoltua vuonna 1908 hänen saksalaisen leskensä haltuun. Myöhemmin kieltolain jälkeen toimintaa jatkoivat John Daniel Jr. ja Susan Niebaum. Vuonna 1975 elokuvaohjaaja Francis Ford Coppola osti tilan, joka tunnettiin pitkään nimellä Rubicon Estate Winery (aiemmin Niebaum–Coppola Winery). Vuonna 2011 Coppola sai haltuunsa Inglenook-tavaramerkin ja viinitila on siitä asti tunnettu jälleen alkuperäisellä nimellään.
Niebaum oli tiettävästi ensimmäinen amerikansuomalainen miljonääri. Hänen omaisuutensa oli hänen kuollessaan arviolta 2,5 miljoonaa dollaria (nykyrahassa noin 85 miljoonaa dollaria). Hän oli myös kerännyt arvokkaan Alaskan luontoa ja elämää koskevan kokoelman. Niebaumin rakennuttama palatsimainen koti San Franciscon vauraassa Nob Hillin kaupunginosassa tuhoutui San Franciscon maanjäristyksessä ja sitä seuranneessa tulipalossa.
Paraná (joki)

Paraná (, ) on joki Etelä-Amerikassa. Se virtaa läpi Brasilian, Paraguayn ja Argentiinan ja laskee Río de la Platan estuaariin. Joen pituus on noin 4 880 km, ja sen valuma-alueen pinta-ala on 2,8 miljoonaa neliökilometriä. Paraná on Amazonin jälkeen maanosansa toiseksi pisin joki.
Etymologia.
Joen nimitys "Paraná" on lyhennys tupí-guaraní-kielen sanoista "pará rehe onáva", joka tarkoittaa "meren sukulainen" tai "mereen sekoittuva vesi".
Luonto.
Paraná-joen yläjuoksulla on paljon vesiputouksia ja monipuolinen kasvisto ja eläimistö. Siellä tavataan yli 300 kalalajia, joista noin 50 on endeemisiä. Vesiputousten eristämät populaatiot ovat kehittyneet omiksi lajeikseen. Kalalajien joukossa on kaksi piraijalajia, "Serrasalmus spilopleura" ja "Serrasalmus marginatus".
Rubicon Estate Winery

Rubicon Estate Winery -viinitila sijaitsee Rutherfordissa Kaliforniassa USA:ssa, Napa Valleyn alueella. Se tunnettiin aiemmin nimellä Niebaum-Coppola Winery perustajansa suomalaissyntyisen merikapteeni Gustave Niebaumin ja vuonna 1975 tilan ostaneen Francis Ford Coppolan ja hänen vaimonsa Eleanorin mukaan.
Historia.
Viinitilan historian katsotaan alkaneen vuonna 1879, jolloin tuomari S. Clinton Hastings ostaa pankinjohtaja William C. Watsonilta viininkasvatukseen soveltuvan Inglenookin tilan. Gustave Niebaum osti Inglenookin tiluksen vuonna 1880 ja ryhtyi kehittämään sitä viinikartanoksi, joka voisi kilpailla hienoimpien Ranskan Bordeaux’n viinialueen tilojen kanssa. Viinitilan päärakennus Inglenook Chateau valmistui 1887. Se oli ensimmäinen Bordeaux-tyylinen viinitila Yhdysvalloissa. Vuoden 1889 maailmannäyttelyssä Niebaumin viinit saivat kultamitalin, ja Gustave Niebaumista tuli kuulu nimi viinipiireissä. 
Gustave Niebaumin kuoltua tila siirtyi hänen leskelleen ja myöhemmin 1930-luvulle heidän jälkeläisilleen John Daniel Jr:lle ja Susanille, jotka molemmat kasvoivat tilalla. Vuonna 1964 John Daniel myi Inglebrookin brändin, Chateaun ja 94 eekkeriä maata Allied Grape Growersille.
Vuonna 1975 Francis Ford Coppola ja hänen vaimonsa Eleanor ostivat Niebaumin viktoriaanisen kodin ja sitä ympäröivät 1560 eekkerin viinitarhat.
Vuonna 1995 Coppola yhdisti kaksi alkuperäistä Inglenook-palstaa ostamalla Inglenook Chateaun ja sitä ympäröivät viinitarhat, joihin kuuluivat Heitz’s Martha’s Vineyard sekä Beaulieu’s Georges de Latour.
Tuotteet.
Rubicon on viinitilan nimikkoviini.
Lisäksi viinitila tuottaa seuraavia merkkejä:
Yhdistetyn maailmancup

Yhdistetyn maailmancup on kansainvälisen hiihtoliiton FIS:n järjestämä yhdistetyn hiihdon maailman korkeatasoisin sarjamuotoinen kilpailu. Ensimmäinen maailmancup järjestettiin kaudella 1983–1984, jolloin kokonaiskilpailun voiton vei Norjan Tom Sandberg. Eniten kokonaiskilpailuvoittoja on saksalaisella Eric Frenzelillä ja norjalaisella Jarl Magnus Riiberillä (molemmilla 5) ja eniten osakilpailuvoittoja Riiberillä (78). Naisten maailmancupin ensimmäinen kilpailu käytiin kaudella 2020–2021. Norjan Gyda Westvold Hansen on voittanut kokonaiskilpailun kahdesti.
Tilastoja.
Osakilpailuvoitot (Miehet).
Lähde: FIS
Palkintokorokepaikat (Miehet).
Lähde: FIS
Osakilpailuvoitot (Naiset).
Lähde: FIS
"Päivitetty 17. maaliskuuta 2025"&lt;br&gt;Aktiiviurheilijoiden nimet lihavoitu.
Risto Orko

Risto Eliel William Orko (vuoteen 1933 Nylund; 15. syyskuuta 1899 Rauma – 29. syyskuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja.
Orkon ura alkoi Erkki Karun Suomi-Filmi-yhtiön palveluksessa vuonna 1933 elokuvalla "Ne 45000". Hän työskenteli elokuvan tuotannossa apulaisohjaajana, toisena ohjaajana yhdessä Karun kanssa, tuottajana, leikkaajana, käsikirjoittajana ja näyttelijänä. 
1930-luvulla Orko työskenteli Suomi-Filmin tuotantopäällikkönä ja tuotti vuosikymmenen aikana kaikkiaan 23 elokuvaa. Hänen ohjaamistaan kahdeksasta elokuvasta merkittävimpiä ovat 740 000 katsojaa Suomessa kerännyt "Jääkärin morsian" (1938) ja ensimmäisenä miljoonan katsojan rajan ylittänyt kotimainen elokuva "Siltalan pehtoori" (1934). Suomi-Filmi levitti elokuvia myös Yhdysvaltoihin asti, mikä oli harvinaista tuohon aikaan.
Vuonna 1945 Orkosta tuli Suomi-Filmin studion ylijohtaja. 1940-luvulla hän ohjasi enää neljä elokuvaa, mutta tuotti 46 elokuvaa. Sotien päätyttyä Orkon ohjaamat elokuvat "Aktivistit" ja "Jääkärin morsian" kiellettiin yltiöisänmaallisina. Orko oli tehnyt myös yhteistyötä silloisen natsi-Saksan kanssa.
Vuosina 1950–1977 Orko tuotti 46 elokuvaa. Hän jatkoi Suomi-Filmin palveluksessa aina 1990-luvulle asti erilaisissa merkittävissä tehtävissä. Vuonna 1980 hän ohjasi yhtiön viimeisen näytelmäelokuvan, suomalais-neuvostoliittolaisen yhteistuotannon "Tulitikkuja lainaamassa" ("Za spitškami").
Orko voitti vuonna 1966 ainoan Jussi-palkintonsa "Tunteita"-elokuvan tuottamisesta. Vuonna 1948 hän sai kauppaneuvoksen arvonimen ja vuonna 1979 professorin arvonimen. Vuonna 1987 häntä muistettiin elämäntyö-Jussilla. Hän oli Satakuntalaisen Osakunnan kunniajäsen.
Orko kuoli 102-vuotiaana vuonna 2001, eli hän eli kolmella vuosisadalla ja täten myös koko 1900-luvun. Historiaan hän jäi yhtenä suomalaisen elokuvahistorian merkittävimmistä tuottajista ja ohjaajista. Urallaan hän ohjasi 14 pitkää elokuvaa, tuotti yli 100 pitkää näytelmäelokuvaa, 1 900 lyhytfilmiä ja 2 600 mainoselokuvaa.
Risto Orkon puoliso oli voimistelunopettaja, järjestövaikuttaja Liisa Orko vuodesta 1930. Heille syntyi viisi lasta.
Antti Peltoniemi

Yrittäjäneuvos Antti Peltoniemi (s. 11. huhtikuuta 1956 Teuva) on suomalainen aluerakentaja ja entinen Peab Seicon Oy:n toimitusjohtaja. Yksi tunnetuimmista, hänen johtamistaan rakennuskohteista, on Moskovassa sijaitseva Moscow Country Club. Seicon oli myös Peltoniemen alaisuudessa Kiasman pääurakoitsija. Peltoniemen suurimmaksi osaksi omistama Seicon-Rakennus Oy yhdistyi vuonna 2003 Peab Oy:n kanssa. Hän toimi aiemmin Seicon-Rakennus Oy:n pääomistajana ja toimitusjohtajana. Yhdistymisen jälkeen hän jatkoi Peab Seicon Oy:n toimitusjohtajana 30.6.2009 saakka ja osaomistajana. 
Antti Peltoniemi sai Rakennusalan diplomi-insinööri -kunnianimityksen 1998.
Antti Peltoniemi harrastaa golfia. Hän toimi pitkään Suomen Golfliiton puheenjohtajana ja Ruuhikoskigolfin hallituksen jäsenä. Nykyisin hän vaikuttaa Etelä-Pohjanmaan golf ry:n johtokunnan varapuheenjohtajana ja Suomen golfliiton hallituksen jäsenenä.
Antti Peltoniemi on yksi Seinäjoella sijaitsevan Ruuhikosken golfkentän perustajista ja hankkeen isistä. Lisäksi hänen johtamansa yritys on urakoinut Moscow Country Clubia Moskovan alueelle.
Peltoniemi valittiin EGA:n (European Golf Association) puheenjohtajaksi vuonna 2011. EGA:n normaalikäytännön mukaan hänen toimikautensa kesti vuoteen 2013 asti. Valinnan myötä hänestä tuli ensimmäinen suomalainen Euroopan Golfliiton puheenjohtajistossa. Lisäksi Peltoniemi toimi Suomen Olympiakomitean hallituksessa olympiadilla 2009–2012 jatkaen edelleen myös olympiadilla 2013–2016.
Vuonna 2010 Suomen Tasavallan presidentti myönsi Peltoniemelle yrittäjäneuvoksen arvonimen.
Alfahiukkanen

Alfahiukkanen (He2+) on heliumatomin ydin, joka koostuu kahdesta protonista ja kahdesta neutronista. Sen massa on noin 6,646·10-27kg ja sen sähköinen varaus +2e. Alfasäteily on beetasäteilyn ohella yksi tärkeimmistä hiukkassäteilyn lajeista.
Alfahiukkasia havaittiin ensimmäisen kerran 1899, kun Ernest Rutherford tutki uraanin lähettämää säteilyä. Tuolloin Rutherford lajitteli havaitsemansa säteilyn kolmeen eri luokkaan sen mukaan, kuinka läpäisevää säteily oli. Alfasäteily oli näistä heikointa. Vasta 1909 Rutherford todisti, että alfasäteily tosiaan koostuu heliumytimistä. Myöhemmin Rutherford käytti alfahiukkasia todistaakseen J. J. Thomsonin "rusinakakkumallin" vääräksi, ja että atomissa oli oltava varattu ydin.
Alfahiukkasia syntyy pääasiassa alfahajoamisen yhteydessä. Alfahajoamisessa atomiydin lähettää alfahiukkasen, jolloin jäljellä jäävän ytimen massa- ja protoniluku pienenevät. Alfahajoamista voidaan esittää yhtälöllä
formula_1
missä X on emoydin, Y tytärydin ja A ja Z emoytimen massa- ja protoniluvut. Alfahiukkasia voi myös syntyä spontaanissa fissiossa.
Alfahajoamisesta syntyneen hiukkasen energia on usein välillä 4–6 MeV. Korkeasta energiastaan huolimatta raskaana hiukkasena alfahiukkanen luovuttaa nopeasti energiaansa kulkeutuessaan väliaineessa. Alfahiukkasen voi helposti pysäyttää paperilla, eikä se mene myöskään ihosta läpi. Alfasäteily on kuitenkin erittäin vaarallista, jos se joutuu elimistöön esimerkiksi hengityksen kautta.
Erkki Rapo

Erkki Olavi Rapo eli Eki-setä (2. heinäkuuta 1946 Helsinki – 28. helmikuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen nimikirjoitusten kerääjä. Hän omisti viimeiset 40 vuotta elämästään harrastukselleen. Hänen kokoelmiinsa kuuluivat nimikirjoitukset muun muassa Paul Ankalta (nuoren Eki-sedän ensimmäinen nimikirjoitus vuonna 1959), The Beatlesiltä (Lontoosta vuonna 1966), Jim Morrisonilta, Frank Sinatralta, Jimi Hendrixiltä, Bob Marleyltä, Plácido Domingolta ja Bill Haleyltä. Hänellä oli tapana antaa artisteille Helsinki-viiri vastalahjaksi nimikirjoituksesta.
Hectorin levyllä "Ei selityksiä" (2004) on kappale "Eki-setä (has left the building)". Eki-setä itsekin levytti vuonna 1981 singlen "Kuningaskobra / Tiikerihai" (Aloha 1) yhdessä Agentsin kanssa.
Vuonna 2006 ilmestyi Rapoa käsittelevä kirja "Hei, anna nimmari!", kirjoittajina Tomi Lindblom ja Jukka Häkkinen.
Amerikankarpalo

Amerikankarpalo eli pensaskarpalo ("Vaccinium macrocarpon") on puolukoiden ("Vaccinium") sukuun kuuluva ikivihreä varpu. Se kasvaa luonnonvaraisena soilla Pohjois-Amerikan koillisosissa (Itä-Kanadasta Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinaan). Lehdet ovat 10–20 mm pitkät ja suuremmat kuin isokarpalolla.
Amerikankarpalosta on kehitetty runsaasti viljelylajikkeita Pohjois-Amerikassa, jossa sitä kasvatetaan laajoilla aloilla.
Pohjois-Amerikan intiaanit tunsivat amerikankarpalon hyvin ja esittelivät sen uudisasukkaille Massachusettsissa. Vähitellen karpalohillosta tuli olennainen osa periamerikkalaista kiitospäivän ateriaa tai jouluateriaa.
Karpaloa viljellään Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Se on hyvä hyötymarja, jonka maku paranee pakkasten jälkeen. Karpalo poimitaan myöhään syksyllä tai varhain keväällä. Marjat säilyvät talven yli varastossa. Karpalosta valmistetaan mehua ja muita juomia, hyytelöä, sosetta ja nektaria.
Hiilisykli

Hiilisykli (hiili-typpi-happi-sykli, CNO-sykli) on tähtien keskustassa tapahtuva ydinreaktio, jossa hiili katalysoi vedyn muuttumista heliumiksi. Tämä tarkoittaa sitä, että hiili helpottaa vedyn yhdistymistä heliumiksi. Hiilisykli alkaa toimia 13 megakelvinin (miljoonan kelvinin) lämpötilassa, mutta siitä tulee tärkeä osa tähden energiantuotannosta vasta 17 megakelvinin lämpötilassa. Toinen tähtien sisuksissa toimiva reaktio on protoni-protoni-reaktio, joka on vallitseva mm. Auringossa. Hiilisykli tuottaa hyvin vähän energiaa Auringossa.
Hiilisyklin kulku.
Hiiliatomi yhdistyy vetyatomiin, jolloin syntyy typpi-13-atomi ja fotoni gammasäteilyalueella:
formula_1.
Typpiatomi hajoaa positroniemissiolla hiili-13-atomiksi, positroniksi ja elektronin neutriinoksi:
formula_2.
Hiiliatomi yhdistyy vetyatomin kanssa, syntyy typpi-14-atomi ja gammafotoni:
formula_3.
Typpi-14 yhdistyy vedyn kanssa, syntyy happi-15-atomi ja gammafotoni:
formula_4.
Happi hajoaa positroniemissiolla typpi-15-atomiksi, positroniksi ja neutriinoksi:
formula_5.
Typpi yhdistyy vedyn kanssa, syntyy hiili-12-atomi ja helium-4-atomi:
formula_6.
Hiilisyklissä kiertää siten periaatteessa vain yksi atomi, ja syklin päätyttyä syntynyt hiiliatomi voi jatkaa uudestaan syklin alusta. Sykliin kuluu neljä vetyatomia ja tuloksena on yksi heliumatomi. Näiden massoja vertaamalla selviää, että 0,7 % massasta on muuttunut energiaksi, mikä yhden syklin kohdalla vastaa 26,73 MeV energiaa. Tästä osa vapautuu neutriinoina, jotka eivät vuorovaikuta tähden materian kanssa eivätkä lämmitä sitä.
Toinen haara.
Auringossa 0,04 % hiilisykleistä tapahtuu eri lailla. Päähaaran viimeisessä reaktiossa ei synnykään hiili-12- ja helium-4-atomeja, vaan sykli etenee seuraavasti:
Typpi-15 yhdistyy vedyn kanssa, syntyy happi-16-atomi ja gammafotoni:
formula_7.
Happi yhdistyy vedyn kanssa, syntyy fluori-17-atomi ja gammafotoni:
formula_8.
Fluori hajoaa positroniemissiolla:
formula_9.
Happi yhdistyy vedyn kanssa, syntyy typpi-14-atomi ja helium-4-atomi:
formula_10.
Typpi yhdistyy vedyn kanssa, syntyy happi-15-atomi ja gammafotoni:
formula_4.
Happi harjoaa positroniemissiolla ja muuttuu typpi-15:ksi:
formula_5.
Happi-fluori-sykli.
Happi-fluori-sykli (tai OF-sykli) on muunnos hiilisyklistä, joka on merkittävä vain massiivisissa tähdissä. Sykli alkaa, kun hiilisyklin toisen haaran jossakin reaktiossa muodostuukin fluori-18 ja fotoni sen sijaan, että muodostuisi typpi-14 ja helium-4-atomit.
Happi-17 yhdistyy vetyyn, syntyy fluori-18-atomi ja gammafotoni:
formula_13.
Fluori hajoaa positroniemissiolla:
formula_14.
Happi-18 yhdistyy vetyyn, syntyy fluori-19 ja gammafotoni:
formula_15.
Fluori yhdistyy vetyyn, syntyy happi-16 ja helium-4:
formula_16.
Happi yhdistyy vetyyn, syntyy fluori-17 ja gammafotoni:
formula_17.
Fluori hajoaa positroniemissiolla. Sykli voi alkaa uudestaan:
formula_9.
Kolmialfareaktio

Kolmialfareaktio on tapahtuma, jossa helium palaa hiileksi. Tapahtuma on mahdollista tähtien ytimessä, jossa on riittävä lämpötila. Monet tähdet alkavat polttaa heliumia kasvettuaan punaiseksi jättiläiseksi. On myös muita alfareaktioita kuin kolmialfareaktio.
Reaktion kulku.
Kolmialfareaktiossa kolme heliumydintä eli alfahiukkasta yhdistyy hiiliatomiksi. Ensin kaksi heliumatomia yhdistyy berylliumatomiksi, johon törmää heliumatomi. Tällöin syntyy hiiliatomi. Beryllium pysyy kasassa vain hyvin lyhyen aikaa, joten reaktio vaatii suuria tiheyksiä ja 100 miljoonan kelvinin lämpötilan.
Kolmialfareaktion voi esittää reaktiokaavoilla:
Kolmialfareaktio vapauttaa energiaa nettona 7,275 MeV.
Beryllium hajoaa 2,6×10-16 sekunnissa.
Jos hiiliatomiin törmää vielä heliumydin, syntyy happea.
Borås

Borås on Ruotsin entinen kaupunki ja nykyinen Boråsin kunnan keskustaajama. Borås sijaitsee Länsi-Ruotsissa Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan maakunnassa. Boråsin taajamassa on 66 273 asukasta, joten se on kooltaan läänin toiseksi suurin taajama Göteborgin jälkeen. Ennen vuoden 1998 lääniuudistusta alue kuului Älvsborgin lääniin, ja Borås oli kyseisen läänin suurin paikkakunta.
Historiaa.
Borås sai kaupunkioikeudet 1621 Kustaa II Aadolfilta ja siitä tuli pian sen jälkeen kukoistava tekstiiliteollisuuden keskittymä. Borås on koko Ruotsin merkittävin tekstiilikaupunki. Ensimmäinen tekstiilitehdas aloitti vuonna 1834, mistä uusien tehtaiden rakentaminen alkoi. Muutama vuosi myöhemmin (1837) tehtaita oli jo 148. Kaikki tehtaat sijaitsivat Viskan-joen varrella, josta tehtaat saivat sähköä. Rautateiden rakentamisen ansiosta tekstiilituotteita voitiin kuljettaa paremmin ympäri maata. Vuonna 1944 työskenteli 12 000 ihmistä 243 tehtaassa tekstiili- ja vaateteollisuuden parissa.
Vuonna 1940 Boråsista tuli Mikkelin kummikaupunki.
Nykyisyys.
Boråsin tekstiiliteollisuus on siirtänyt tuotantonsa suurimmaksi osaksi ulkomaille. Kaupungin suurimpia työnantajia ovat nykyään Ericssonin tehdas, useat postimyyntiyritykset (mm. Ellos, Haléns, Hobbex, H&amp;M, NetonNet) sekä Ruotsin teknillinen tutkimus- ja tarkastuslaitos (Sveriges Provnings- och Forskningsinstitut). Kaupungin korkeakouluja ovat Boråsin korkeakoulu, joka tarjoaa mm. tekstiili- sekä kirjasto- ja informaatioalan opetusta, sekä Boråsin ammattikorkeakoulu.
Nähtävyyksiä ja tapahtumia.
Joka vuosi Borås juhlii syntymäpäiviään 29. kesäkuuta, jolloin kaikille asukkaille ja vieraille tarjotaan täytekakkua keskustorilla. Kunnassa on myös eläintarha ja kylpylä.
Urheilu.
Boråsilainen jalkapalloseura IF Elfsborg pelaa Ruotsin pääsarjassa Allsvenskanissa. Elfsborgin kotikenttänä toimii vuonna 2005 valmistunut Borås Arena.
Media.
Sanomalehti Borås Tidning ilmestyy joka päivä.
Kaupunginosat.
Keskikaupunki
Länsiosat
Lounaisosat
Pohjoisosat
Kaakkoisosat
Koillisosat
Kirkollisesti kaupunkitaajaman alue kuuluu kolmeen seurakuntaan, jotka ovat Borås Caroli, Borås Gustav Adolf ja Brämhult.
Hässleholmenin ja Hultan lähiöt ovat Ruotsin keskusrikospoliisin lokakuussa 2014 julkaistun raportin mukaan alueita, jotka paikalliset rikolliset ovat ottaneet hallintaansa. Paikallisia asukkaita ei saada uhkausten vuoksi mukaan oikeuslaitoksen toimintaan eikä poliisi voi toimia hyökkäysten vuoksi.
Pozzuoli

Pozzuoli on runsaan 80 000 asukkaan kaupunki Italiassa lähellä Napolia. Kaupunki on perustettu tuliperäiselle maalle, ja se on historiansa aikana kärsinyt tulivuoritoiminnasta ja maanjäristyksistä. Esimerkiksi lokakuussa 1983 kaupungissa vahingoittui liki 8 000 rakennusta maanjäristysten takia. Nykytietämyksen mukaan Pozzuoli sijaitsee Campi Flegrei -tulivuoren kalderaan 15 000 vuotta sitten syntyneen pienemmän, 15-kilometrisen kalderan keskellä. Tulivuoren viimeisin, pienehkö purkaus tapahtui vuonna 1538.
Historia.
Pozzuolin perustivat muinaiset kreikkalaiset vuonna 530 eaa. nimellä "Dikaiarkheia". Vuonna 194 eaa. siitä tuli roomalainen kolonia ja sen nimeksi vaihtui "Puteoli". Ajanlaskun alussa Puteoli oli Rooman tärkein satamakaupunki, ja pääkaupunkia varten tarkoitetut viljakuljetukset kulkivat sen kautta. Kaupunkiin rakennettiin muun muassa amfiteatteri, joka oli Italian kolmanneksi suurin Rooman ja Capuan jälkeen. Alarik hävitti kaupungin vuonna 410 ja antiikin aikainen asutus päättyi lopullisesti 500-luvulla.
Tunnettuja paikkakuntalaisia.
Näyttelijä Sophia Loren vietti lapsuutensa Pozzuolissa.
RA-140 DS

RA-140 DS eli "Raisu" on suomalaisvalmisteinen Sisun kehittämä, ja sittemmin Patria Vehicles Oy:n markkinoima miinanraivausajoneuvo. Ajoneuvoja on myyty useamman maan asevoimien käyttöön, ja se on ollut tuttu näky rauhanturvaamistehtävissä.
Kriisiaikoina miinanraivausajoneuvoja käytetään omien joukkojen tukena tekemässä kulkuaukkoja joukoille. Sotatoimien päättymisen jälkeen ajoneuvoilla puhdistetaan miinakentät.
Teknisiä tietoja.
"Raisu" on rakennettu muokatulle Pasi-alustalle. Siinä on rungon päällä ohjaamokoppi, keskimmäinen akseli on poistettu, ja laitteen peräosassa on järeä raivausroottori. Laitteesta on tehty erilaiset versiot maavoimien ja ilmavoimien käyttöön.
Ajoneuvon moottorina on turboahdettu, välijäähdytetty Deutz BF 6L 913 C/ 4-T -suorasuihkutusdiesel.
Ajoneuvon takaosassa olevan varstaperiaatteella toimivan raivaimen hydraulikäyttöisen roottorin ketjut rikkovat tai räjäyttävät miinat. Raivaus tapahtuu peruuttamalla. Korkeustunnustelu toimii täysautomaattisesti ja pyörimisnopeutta voi säätää portaattomasti 0–500 RPM:n välillä. Suurin raivausleveys on 3,4 metriä ja raivausnopeus 6 km/h. Ohjaamon panssarointi suojaa räjähteleviltä miinoilta.