tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sokos Hotels

Sokos Hotels on suomalainen hotelliketju. Suomen lisäksi ketjulla on yksi hotelli Virossa. Ketjuun kuuluu yhteensä 45 hotellia.
Sokos-hotellit ovat osa S-ryhmää, jonka S-Etukortilla saa hotelleista asiakasomistajaetuja. Ketjun hotelleista 14:ää hallinnoiva Sokotel Oy oli vuonna 2019 Suomen toiseksi suurin majoitusalan yritys 231 miljoonan euron liikevaihdollaan, edellään vain Suomen Scandic-hotelleja hallinnoiva Scandic Hotels Oy 422 miljoonalla eurolla.
Ukrainaan kohdistuneen hyökkäyksen takia S-ryhmä ilmoitti maaliskuussa 2022 lopettavansa Venäjän liiketoimintansa kokonaan, ja kaikki Pietarin Sokos-hotellit suunniteltiin suljettaviksi. S-ryhmä sai kuitenkin myytyä hotellit kahdelle venäläiselle yrittäjälle.
Hotellit.
Sokos Hotels -ketju koostuu neljästä hotellityypistä. Suurin osa hotelleista kuuluu Original-hotellityyppiin, jotka sijaitsevat useimmiten kaupunkien keskustoissa ja sisältävät perinteisiä hotellipalveluja. Solo-hotellit ovat ketjun mukaan yksilöllisempiä ja palveluiltaan korkeatasoisempia. Break-hotellityyppiin kuuluu puolestaan kylpylä-, laskettelukeskus- ja luontokohteiden yhteydessä toimivia hotelleja. Neljäs hotellityyppi on uudenlainen flexible service -hotellikategoriaan kuuluva Heymo. Se pyrkii mukautumaan kunkin matkaajan mieltymyksiin, ja hotellivieras maksaa vain siitä, mitä kulloinkin tarvitsee. Ensimmäinen Heymo-hotelli, Heymo 1, avattiin Espoon Keilaniemeen huhtikuussa 2022.
Sokos Hotels -ketjuun kuuluu lisäksi kesäaikaan toimiva "Kesähotelli Tott" Savonlinnassa, joka toimii edellä mainittujen hotellityyppien ulkopuolella.
Historiaa.
Sokos-hotelliketju perustettiin vuonna 1974. Suurimmillaan hotellien määrä oli 1980-luvun taitteessa, jolloin ketjun 62 hotellia tarjosivat yhteensä 7 000 vuodepaikkaa, Muita tuon ajan suomalaisia hotelliketjuja olivat Alkon omistamat Polar- ja Kantakievari-ketjut (myöh. Arctia), Scanhotels (25 lähinnä kesäisin toimivaa hotellia 1979) ja Rantasipi (13 hotellia)..
Ketjuun aiemmin kuuluneita hotelleja.
Aiemmin Sokos Hotels -ketjuun ovat kuuluneet myös 
Tallinnassa toimi myös Solo-hotellikonseptin mukainen Estoria-hotelli, joka nykyisin on osa samassa rakennuksessa toimivaa Viru-hotellia. Lisäksi Pietarissa toimi Original-hotellikonseptin mukainen Olympia Garden sekä Solo-konseptin Palace Bridge ja Vasilievsky, jotka myytiin venäläisille yrittäjille vuonna 2022.
Hotelliravintolat.
Sokos Hotellien yhteydessä on yleisesti useita ruoka- ja seurusteluravintoloita. Yleisimpiä S-ryhmän ketjuravintoloita ovat Amarillo, Frans et les Femmes, Rosso, Bistro, Grill it!, Trattoria, Pizza &amp; Buffa ja Coffee House. Useissa hotelleissa on kuitenkin myös omia ravintoloita, jotka eivät kuulu mihinkään valmiiseen ravintolaketjuun, mutta jotka kuuluvat silti kanta-asiakasetuja antavien ravintoloiden piiriin. Fransmannit ovat poistumassa käytöstä ja ne muutetaan Frans &amp; les femmes bistroiksi.
Katja Salminen

Katja Soile Helena Salminen (s. 21. joulukuuta 1949 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on Kansallisteatterin vakituinen näyttelijä vuodesta 1977.
Salminen valmistui ylioppilaaksi Munkkivuoren yhteiskoulusta 1968. Tämän jälkeen Salminen opiskeli Tampereen yliopiston II ammattinäyttelijäkurssilla 1969–1973. Lisäksi hän on opiskellut muun muassa Oulun ja Lahden musiikkiopistoissa (nykyinen Lahden konservatorio).
Käsilaukku

Käsilaukku on kädessä tai olalla kannettava pienehkö naisten laukku. Käsilaukussa voi pitää esimerkiksi lompakkoa, luottokortteja, kyniä, avaimia, ehosteita ja nenäliinoja. Käsilaukkuja valmistetaan erilaisista materiaaleista, kuten nahasta.
Tytti Isohookana-Asunmaa

Tytti Maria Isohookana-Asunmaa (o.s. Isohookana, s. 24. syyskuuta 1947 Haukipudas) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä ja poliitikko. Hän toimi Suomen Keskustan kansanedustajana vuosina 1983–2003. Alun perin hänet valittiin eduskuntaan Oulun läänin vaalipiiristä ja vuoden 1999 vaaleissa Oulun vaalipiiristä. Hän toimi kulttuuriministerinä Ahon hallituksessa vuosina 1991–1995.
Koulutukseltaan Isohookana-Asunmaa on valtiotieteen tohtori. Politiikan ulkopuolella hän on toiminut Oulun yliopistossa historian ja yhteiskuntatieteiden lehtorina ja virkaatekevänä apulaisprofessorina. Luottamustoimissa hän on toiminut esimerkiksi Marttaliiton, Edistyksellisen tiedeliiton ja Suomen nuorison liiton puheenjohtajana.
Hänet on nimetty Oulun yliopiston Vuoden Alumniksi 2009.
Toimiessaan ministerinä opetusministeriössä Isohookana-Asunmaa lakkautti Kalevi Kivistön luoman viisitoistavuotisten taiteilija-apurahojen järjestelmän. Tilalle tulivat viisivuotiset apurahat, joita lain mukaan voi saada peräkkäin mutta joita kukaan ei ole saanut peräkkäin.
Tytti Isohookana-Asunmaan puoliso on historianopettaja ja päätoimittaja Martti Asunmaa.
Quake 4

Quake 4 on Raven Softwaren kehittämä ja Activisionin julkaisema "Quake"-pelisarjaan kuuluva ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin vuonna 2005 Microsoft Windowsille, Linuxille ja Xbox 360:lle sekä seuraavana vuonna myös OS X:lle. Aiemmat "Quake"-pelit kehittänyt id Software valvoi pelin kehitystä ja tarjosi Raven Softwaren käyttöön id Tech 4 -pelimoottorin.
Pelin tarina on suoraa jatkoa "Quake II:sta", sillä "Quake III Arenan" juoni ei liittynyt "Quake II:een", vaan se oli puhtaasti moninpeliin suunnattu. Ensimmäiseen "Quakeen" yhdistävät tekijät ovat ainoastaan nimi ja logo. Moninpelistä löytyy Deathmatch, Capture the Flag ja uusi Arena Capture the Flag, joka sisältää lipunryöstön lisäksi pelaamista helpottavia erikoisvoimia.
Pelaaminen.
Peli kulkee kahdessa jaksossa, koska suunnilleen pelin puolivälissä päähenkilö Matthew Kane muutetaan Stroggiksi. Tämä muuttaa pelaamista jonkin verran. Ihmisenä ollessa Kanen maksimi osumapisteet ja panssariarvo ovat 100, kun taas Stroggina ne ovat 125. Lisäksi Stroggina Kane liikkuu nopeammin ja voi käyttää kenttiin asetettuja lääkintäasemia parantaakseen itseänsä ja hän pystyy ymmärtämään Stroggien kieltä.
Juoni.
On kulunut vain vähän aikaa "Quake II:n" tapahtumista. Ihmiset uskovat, että Stroggien johtaja Makron on kuollut ja että ihmiset voivat viimein aloittaa täydellisen invaasion Stroggien kotiplaneetalle Stroggosiin. Tarina kulkee Matthew Kane -nimisen alikersantin mukana. Hän on Rhino-ryhmän jäsen ja ryhmän tutkija. Rhino-ryhmän alus jotuu ohjusiskun uhriksi ja putoaa Stroggosin pinnalle, missä taistelu raivoaa täysillä. Kaikki ryhmän jäsenet selviävät törmäyksestä vähin vammoin, vaikka Matthew menettääkin tajuntansa. Herättyään hän tapaa taistelun timmellyksessä kaikki Rhino-ryhmän jäsenet: kersantti Morrisin, sotamies Andersonin, alikersantti Cortezin, alikersantti Rhodesin, kersantti Bidwellin, korpraali ”Sledgen”, sotamies Straussin ja luutnantti Vossin. Heidän tehtävänään on saattaa sota loppuun sekä tuhota Makron ja Nexuksen keskus lopullisesti.
Taskukirja

Taskukirja (arkikielen nimitys "pokkari") on pienehkö pehmeäkantinen kirja. Taskukirja on yleensä hinnaltaan halpa, ja se on tarkoitettu laajalle lukijakunnalle, siksi sisältökin pyrkii olemaan monenlaisia lukijoita miellyttävää. Aiemmin taskukirjaan on liittynyt suorastaan sisällöllinen kepeys, etenkin Suomessa, missä markkinat ovat pienet, mutta välttämättä se ei enää päde; taskukirjoina julkaistaan nykyään myös klassikkokirjallisuutta. Taskukirjoina on julkaistu ajankohtaisia mielipide- ja tietokirjoja sekä pamfletteja.
Taskukirjat julkaistaan usein sarjoina, jolloin lukija tietää jo ennakolta, minkä tyyppisestä kirjasta on kyse. Taskukirjan perusolemukseen kuuluu pienuus, vaikka esimerkiksi "Autoteknillinen taskukirja" -nimisessä kirjassa on 1 021 sivua.
Entisiä ja nykyisiä taskukirjasarjoja ovat esimerkiksi 10 markan sarja, Kurki-kirja, Huutomerkki-sarja, Seven ja Loisto. Dekkarit julkaistaan usein taskukirjasarjoina. Tällaisia sarjoja ovat olleet muun muassa Salamasarja, SaPo ja Korppi-sarja.
Rosalind Ayres

Rosalind Ayres (s. 7. joulukuuta 1946 Birmingham, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänen on ollut muuna muassa Titanicissa, jossa hän näytteli Lady Lucile Duff-Gordonia. Hän on ollut naimisissa näyttelijä Martin Jarvisin kanssa vuodesta 1974 ja heillä on kaksi lasta.
Filmografiaa.
Lähde:
Kalotti (valaistusvyöhyke)

Kalotti on Maan Pohjoisnavan ja Etelänavan ympärillä oleva alue, jossa vuoden aikana on sekä vuorokausi tai vuorokausia, jolloin aurinko ei nouse hetkeksikään horisontin yläpuolelle, että vuorokausi tai vuorokausia, jolloin aurinko ei laske hetkeksikään horisontin alapuolelle. Kalotti ulottuu navoilta napapiireille eli 23°26’ päähän navoista, maapallon akselin kallistuman verran. Pohjoisen napakalotin raja eli pohjoinen napapiiri kulkee siis leveyspiirillä 66°34’ N ja eteläisen kalotin raja eli eteläinen napapiiri leveyspiirillä 66°34’ S.
Ilmiön aiheuttaa se, että kuvitteellinen akseli, jonka ympäri maa pyörii, on noin 23° verran "vinossa" maan ja auringon keskipisteiden välille muodostuvan suoran normaalista.
Melkein koko pohjoiskalotti jää vuorokaudeksi varjoon 21.-22.12., jolloin pohjoisella pallonpuoliskolla on talvipäivänseisaus. Tätä aikaa, jolloin aurinko ei nouse horisontin yläpuolelle kutsutaan kaamokseksi. Kuljettaessa pohjoiskalotin rajalta eli pohjoiselta napapiiriltä kohti pohjoisnapaa, kaamosvuorokausien määrä lisääntyy siten, että navalla kaamos kestää puoli vuotta. Silloin kun koko pohjoiskalotilla vallitsee kaamos (eli 21.-22.12.), on eteläisellä pallonpuoliskolla kesäpäivänseisaus, jolloin koko eteläkalotilla on yötön yö, eli aurinko ei tällöin laske horisontin alapuolelle hetkeksikään. Eteläkalotin lisäksi yöttömän yön auringossa on alue, joka on asteen verran eteläkalotin pohjoisrajan pohjoispuolella. Kuten kaamosajan pituus, myös yöttömän yön pituus vaihtelee napapiirin yhdestä vuorokaudesta navan puoleen vuoteen.
Vastaavasti 20.-22.6. eteläisellä pallonpuoliskolla on talvipäivänseisaus, jolloin kaamoksessa on melkein koko eteläkalotti. Samaan aikaan pohjoisella pallonpuoliskolla on kesäpäivänseisaus, jolloin yöttömän yön valossa on koko pohjoiskalotin lisäksi alue, joka on asteen verran pohjoiskalotin etelärajan eteläpuolella. Vuorokausien määrä, jolloin aurinko ei eteläkalotilla nouse ja pohjoiskalotilla laske horisontin toiselle puolelle, vaihtelee kuten talvipäivän seisauksessakin. Koska maapallo on 5. heinäkuuta aphelissä ja 5. tammikuuta perihelissä, eteläkalotin kaamosaika kestää noin 6 vuorokautta kauemmin kuin pohjoiskalotin kaamosaika.
Koska kalotille tullessaan auringon säteily jakaantuu suuremmalle alalle kuin lähempänä päiväntasaajaa ja on ehtinyt ilmakehässä kulkemansa pidemmän matkan aikana hajota enemmän, on auringon säteily kaloteilla kaikkein heikointa, joten myös lämpötila on keskimäärin viileämpi. Säteilymäärän voimakkaan vaihtelun vuoksi luonnollisesti myös vuodenaikojen väliset lämpötilaerot ovat kaikkein suurimpia.
Kalottien lisäksi maapallolla on kaksi valaistusvyöhykettä: napapiireiltä kääntöpiireille ulottuvat keskileveydet ja päiväntasaajalta kääntöpiireille ulottuva tropiikki.
Antti Aamunen

Antti Aamunen () on ranskalaisen Les Cartooneurs Associésin luoma animaatiosarja.
Juoni.
Antti on pieni koulua käyvä poika, joka ei kuitenkaan ole ihan tavallinen koululainen. Joka aamu, kun Antti herää hän on muuttunut joksikin olioksi tai muuksi kummajaiseksi. Koulussa Anttia kiusaa tyttöjenhurmuri Romeo.
Ääreishermosto

Ääreishermosto eli perifeerinen hermosto on aivohermoista ja selkäydinhermoista koostuva hermosto, jonka tehtävänä on välittää informaatiota aivoista ja selkäytimestä muodostuvaan keskushermostoon. 
Autonomiseksi hermostoksi kutsuttu ääreishermoston osa toimii tahdosta riippumattomasti eli autonomisesti toisin kuin somaattiseksi eli tahdonalaiseksi hermostoksi kutsuttu ääreishermoston osa.
Aivohermot.
Aivohermoja on yhteensä 12 paria ja ne lähtevät aivojen pohjasta:
Selkäydinhermot.
Selkäydinhermoja on yhteensä 31 paria ja ne lähtevät pareittain kunkin selkärangan nikaman alta selkäytimestä. Kaulahermoja on kahdeksan paria vaikka kaulanikamia on vain seitsemän, koska ensimmäinen pari lähtee heti kallon alta. Rintahermoja on 12 paria, lannehermoja viisi paria, ristihermoja viisi paria ja häntähermoja vain yksi pari. Selkäydin päättyy jo ensimmäisen tai toisen lannenikaman kohdalle, mutta selkäydinhermot kulkevat selkärangan kanavassa alaspäin oikean nikaman kohdalle.
Selkäydinhermot lähtevät selkäytimestä kahtena erillisenä haarana, taka- ja etujuurena. Takajuuressa on tuntohermosyitä, joiden soomat sijaitsevat selkäytimen ulkopuolella olevissa spinaaliganglioissa. Etujuuressa on liikehermosyitä, joiden soomat sijaitsevat selkäytimen harmaan aineen etupylväässä eli etusarvessa. Etujuuri ja takajuuri yhdistyvät tullessaan ulos selkärangankanavasta nikamien välistä. Tämä varsinainen selkäydinhermo sisältää siten sekä liikehermosyitä että tuntohermosyitä. Selkäydinhermo jakaantuu lähes heti taka- ja etuhaaraan. Takahaarat hermottavat selän lihaksia ja ihoa. Etuhaarat puolestaan yhtyvät keskenään hermopunoksiksi, joista lähtee kaikkialle erillisiä hermoja.
Neljän ensimmäisen kaulahermon etuhaarat muodostavat kaulapunoksen, jonka yksi haara on palleahermo.
Hartiapunoksen muodostavat neljän alimman kaulahermon ja ylimmän rintahermon etuhaarat. Se hermottaa yläraajoja ja se sijaitsee yläraajaan menevien suurten verisuonten ympärillä. Hartiapunokseen haaroihin kuuluvat kainalohermo, lihas-ihohermo, värttinähermo, kyynärhermo ja keskihermo.
Lanne-ristipunos on muodostunut lannehermojen sekä ristihermojen etuhaaroista. Sen haarat reisihermo, lonkkahermo, yhteinen pohjehermo ja säärihermo hermottavat alaraajaa.
Sosiobiologia

Sosiobiologia on yhteisöllisten ilmiöiden biologisten perusteiden järjestelmällistä tutkimista. Sanan sosiobiologia teki tunnetuksi Edward O. Wilson teoksessaan "Sociobiology: The new synthesis" vuonna 1975. Sosiobiologian mukaan ihmisen käyttäytyminen, kulttuuri ja yhteiskunta perustuu joko kokonaan tai hyödyllisten ominaisuuksien osalta luonnonvalinnan suosimiin adaptaatioihin. Sosiobiologian olemusajatteluun nojaavia piirteitä kohtaan on esitetty ankaraa kritiikkiä ja sitä on ajoittain verrattu jopa astrologiaan, joka väittää ennustavansa ihmisen elämäntapahtumia tähtien asentojen perusteella. Sosiobiologiaa ei tule sekoittaa evoluutiopsykologiaan, vaikka sosiobiologiaa voikin pitää tämän eräänlaisena edeltäjänä.
Sosiobiologian ja evoluutiopsykologian välinen ero.
Sosiobiologiassa on keskitytty evoluutiopsykologiaa enemmän tarkastelemaan esimerkiksi ekologisten seikkojen vaikutusta eläinyhteisöjen sisäisiin käyttäytymismalleihin ja samalla on kiinnitetty vähemmän huomiota yksilöiden neurologiaan ja psykologiaan liittyvien seikkojen vaikutukseen (jotka puolestaan evoluutiopsykologia huomioi). Sosiobiologian tutkimusmenetelmät ovat olleet laadultaan teoreettisia, metodologisia ja joskus fylogeneettisia. Filosofisesta näkökulmasta käsin on kiistelty siitä, kuinka paljon yksilön käyttäytymiseen vaikuttavat geenit ja kuinka paljon ympäristöön sopeutuminen ja opitut asiat. Sosiobiologiaan on vaikuttanut kognitiivinen psykologia. Jotkut käyttäytymisekologiset teoriat ovat päteviä vain tarkasteltaessa yksilöiden käyttäytymistä näennäisessä mielessä, mutta eivät päde käyttäytymistä tarkasteltaessa monimutkaisemmilla käyttäytymistutkimusmenetelmillä. 
Sosiobiologian ja evoluutiopsykologian välisestä erosta on tutkijoiden kesken erilaisia mielipiteitä. Richard Dawkinsin ja E. O. Wilsonin mielestä evoluutiopsykologia on vain poliittisesti korrektimpaa sosiobiologiaa. Leda Cosmidesin ja John Toobyn mukaan evoluutiopsykologia huomioi kognitiivisen tason selitykset toisin kuin sosiobiologia.
Markus J. Rantala luonnehtii sosiobiologian ja evoluutiopsykologian välistä eroa seuraavasti: sosiobiologisen näkemyksen mukaan geenit pakottavat meidät tekemään jotakin (geneettinen determinismi), kun taas evoluutiopsykologisessa näkemyksessä ajatellaan, että geenit synnyttävät viettimme, jotka vaikuttavat käyttäytymiseemme kulttuurillisten tekijöiden rinnalla. Sen sijaan Lance Workmanin ja Will Readerin mukaan evoluutiopsykologia ja sosiobiologia eivät kumpikaan kannata geneettistä determinismiä.
Al-Aksan marttyyrien prikaatit

Al-Aksan marttyyrien prikaatit () on palestiinalainen vasemmistolainen puolisotilaallinen järjestö. Sen luokittelevat terroristijärjestöksi Israel, Yhdysvallat, Euroopan unioni, Kanada, Japani ja Uusi-Seelanti.
Al-Aksan marttyyrien prikaatit perustettiin marraskuussa 2000 Fatah-puolueen itsemurhaiskujoukoiksi. Toisen intifadan aikana vuosien 2000 ja 2002 välillä se oli Hamasin ohella toinen pääasiallinen Israelia vastaan iskuja tehnyt järjestö. Vuonna 2002 tehdyistä 59:tä iskusta al-Aksan marttyyrien prikaatit syylistyivät lähes kahteen kolmasosaan. Järjestö toimi sekä Palestiinalaishallinnon alueilla että varsinaisen Israelin alueella. Vuonna 2002 järjestö otti vastuun ensimmäisestä palestiinalaisen naisen tekemästä itsemurhaiskusta Jerusalemissa, jonka seurauksena kuoli yksi ja haavoittui 114. Israelilaisten sotilaslähteiden mukaan järjestö rekrytoi naisia erityisesti siksi, että Hamas ja Islamilainen jihad eivät halunneet toteuttaa iskuja tähän tapaan. Al-Aksan marttyyrien prikaatien iskujen määrä väheni turvallisuustilanteen paranemisen myötä vuoden 2002 jälkeen. Järjestö ilmaantui uudelleen Gazan alueella vuonna 2006, jolloin se oli yksi pääasiallisista Hamasia vastaan taistelleista järjestöistä. 
Fatahin edesmennyt johtaja Jasser Arafat ei kuitenkaan koskaan tunnustanut järjestöä Fatahin osaksi ja tuomitsi julkisesti sen iskut. Muukaan Fatah ei ole tunnustanut prikaateja osakseen. Suuri osa al-Aksan marttyyrien prikaatien jäsenistä oli kuitenkin myös Fatahin kannattajia. Joidenkin tutkijoiden mukaan al-Aksan marttyyrien prikaatit eivät Hamasin tapaan aja islamilaisen valtion perustamista, mutte järjestö käytti uskontoa jäsenten rekrytoimisen apuna.
Chaim Rumkowski

Mordechai Chaim Rumkowski (27. helmikuuta 1877 Iljino, Venäjän keisarikunta – 28. elokuuta 1944 Auschwitz, Puola) oli puolanjuutalainen sionisti, joka toimi Łódźin gheton juutalaisneuvoston johtajana toisen maailmansodan aikana. 
Ennen toisen maailmansodan syttymistä Rumkowski oli toiminut liikemiehenä ja orpokodin johtajana. Saksan armeijan vallattua Puolan saksalaiset viranomaiset nimittivät hänet 13. lokakuuta 1939 Łódźin kaupunkiin perustettuun suureen ghettoon juutalaisneuvoston eli "Judenratin" johtajaksi. Tässä asemassa Rumkowski oli suoraan vastuussa saksalaiselle miehityshallinnolle ja sen johtajalle Hans Biebowille. Rumkowski vastasi gheton asukkaiden ruoasta, terveydestä, asuinoloista, työstä ja lämmityksestä. Hän johti ghettoa itsevaltaisen hallitsijan tavoin: hänen kuvansa oli gheton postimerkissä, ja ghettoraha sai nimen hänen mukaansa.
Gheton tyhjennyksissä Rumkowski perheineen lähti vapaaehtoisesti viimeisten kuljetusten joukossa. Hänet vietiin perheineen Auschwitzin keskitysleiriin, jossa hänet murhattiin, murhaajina mahdollisesti juutalaisvangit.
Rumkowskin kiistelty asema.
Rumkowski on ollut holokaustin historiassa kiistelty hahmo. Hänen aktiivinen roolinsa kuljetusten järjestelyssä ja voimakastahtoinen hallintonsa aiheuttivat gheton asukkaissa kapinamieltä. Jotkut historioitsijat näkevät hänet natsien yhteistyötoverina, koska hän myöntyi saksalaisten vaatimuksiin. Rumkowski osoitti kuitenkin järjestelykykyä ja voimakastahtoisuutta vaikeassa ja ristiriitaisessa johtoasemassa. Kuuluisassa puheessaan Rumkowski suostutteli gheton vanhempia luovuttamaan alle kymmenvuotiaat lapset natseille sanoen: ”Minun on amputoitava raajoja voidakseni pelastaa ruumiin.” Hänen mielestään oli noudatettava myöntyväistä linjaa, jotta edes osa gheton asukkaista pelastuisi. Łódźin ghetto tyhjennettiinkin Puolan ghetoista viimeisenä.
Chełmnon leirin perustamisen jälkeen natsit pakottivat Rumkowskin järjestämään gheton asukkaiden kuljetukset tuhoamisleireille. Rumkowski itse väitti yrittäneensä neuvotella kuljetettavien lukumäärää alhaisemmaksi. Siksi onkin epäselvää, olisiko Rumkowski saanut sodan päätyttyä kiitosta ihmishenkien pelastamisesta vai vankilatuomion niin monen juutalaisen lähettämisestä kuolemaan.
Mika Kojonkoski

Mika Veli Juhani Kojonkoski (s. 19. huhtikuuta 1963 Rauma) on suomalainen entinen mäkihyppääjä ja valmentaja. Vuosina 2013–2018 hän toimi Suomen olympiakomitean asettaman Huippu-urheiluyksikön johtajana. Kojonkoski on valmentanut Itävallan, Suomen ja Norjan mäkihyppymaajoukkueita ja valmensi vuodesta 2018 lähtien neljän vuoden sopimuksella Kiinan mäkihyppyjoukkueita, sekä miehissä että naisissa, mutta sai potkut kesken sopimuskauden lokakuussa 2021.
Kojonkosken oma mäkihyppyura oli vaatimaton, mutta hän on menestynyt valmentajana. Hän kiersi mäkihypyn maailmancupia kausina 1984–1987. Paras maailmancupin kokonaissijoitus oli 50:s kaudella 1985–1986 ja paras osakilpailusijoitus yhdeksäs Chamonix'ssa joulukuussa 1985. Kojonkoski keräsi kolmen kauden aikana maailmancupin pisteitä yhteensä 15. Vuonna 1990 hän voitti joukkuekilpailun Suomen mestaruuden Puijon Hiihtoseuran joukkueessa. Kojonkoskella oli iso rooli mäkihypyn maailmancupin kisojen aloittamiseen Puijolla jälleen 1990-luvun puolivälissä. Juniori-ikäisenä hän oli myös aktiivinen kilpapurjehtija.
Vuosina 1997–1999 Kojonkoski toimi Itävallan mäkihyppyvalmentajana, minkä jälkeen hän valmensi Suomen joukkuetta 1999–2002 ja Norjan joukkuetta 2002–2011. Kojonkoski on saanut tunnustusta valmennustyöstään Norjassa ja hänet on valittu vuoden valmentajaksi. Hänelle tarjottiin vuoden 2005 lopulla sopimuksen jatkamisen vaihtoehtona merkittävää toimea Norjan olympiakomiteassa, jonka Kojonkoski kuitenkin hylkäsi perhesyihin vedoten. Kojonkoski toimi myös Kiinan mäkihyppyvalmentajana vuosina 2018–2021. Hän sai merkittäviä tuloksia aikaan, mutta hänet siirrettiin syrjään toistaiseksi tuntemattomasta syystä ennen sopimuskauden päättymistä ja ennen Pekingin talviolympialaisia 2022.
Koulutukseltaan Kojonkoski on liikuntatieteiden maisteri. Hän kuului kokoomuksen valtuustoryhmään Kuopion kaupunginvaltuustossa vuosina 1997–2004.
Turkin Superliiga

Superliiga () on Turkin miesten jalkapallon korkein sarjataso. Sarja toimii Turkin jalkapalloliiton alaisuudessa. Vuonna 1959 perustettuun sarjaan kuuluu 18 joukkuetta. Kausi kestää elokuusta toukokuuhun, ja joukkueet pelaavat keskenään koti- ja vierasotteluita yhteensä 34 ottelua.
Superliigassa on nousu- ja putoamissarja, joka on yhteydessä TFF First Leagueen, toiseen sarjatasoon. Joka kausi kolme joukkuetta putoaa Superliigasta ja kolme joukkuetta nousee TFF First Leaguesta. Liigan voittaja pääsee suoraan Mestarien liigaan ja toiseksi sijoittunut toiselle karsintakierrokselle.
Sarjassa on pelannut 67 eri seuraa, joista Galatasaray SK on voittanut eniten mestaruuksia (25). Sarjan kaikkien aikojen paras maalintekijä on Hakan Sukur (249 maalia).
Turkin Superliiga on tasoltaan kilpailukykyinen eurooppalainen jalkapallosarja. Sarja sijoittui UEFA:n maapistevertailussa yhdeksänneksi ajanjaksolla 2020–2024.
Historia.
Jalkapalloa on pelattu Turkissa 1800-luvun lopulta lähtien, ja organisoidut kaupunkiliigat käynnistyivät vuonna 1904. Turkin jalkapallomestaruuskilpailut alkoivat vuonna 1924, mutta niitä ei järjestetty Turkin jalkapalloliiton (TFF) toimesta.
Ensimmäinen kansallinen liiga, National Division, perustettiin vuonna 1937. Fenerbahçe voitti ensimmäisen kauden kahdeksan joukkueen sarjassa. Vaikka kilpailu järjestettiin 11 kertaa, TFF ei tunnustanut sitä virallisesti.
Milli Lig (1959–2001).
TFF:n järjestämä ensimmäinen virallinen valtakunnallinen sarja, Milli Lig, perustettiin vuonna 1959. Avauskausi käsitti joukkueita vain kolmesta kaupungista (Istanbul, Ankara ja Izmir) ja se pelattiin poikkeuksellisesti yhden kalenterivuoden aikana. Fenerbahçe voitti ensimmäisen virallisen mestaruuden, vaikka Beşiktaş pitää itseään maan ensimmäisenä mestarina voitettuaan aiemmin "Presidentin Cupin".
Liigaa ovat hallinneet Istanbulin "kolme suurta" – Fenerbahçe, Beşiktaş JK ja Galatasaray. Trabzonspor onnistui kuitenkin murtamaan tämän hegemonian voittamalla kuusi mestaruutta vuosina 1975–1984. Myös Bursaspor saavutti mestaruuden vuonna 2010. Yhteensä vain viisi seuraa on voittanut Turkin pääsarjan mestaruuden.
Süper Lig (2001–).
Liiga nimettiin uudelleen Süper Ligiksi kaudella 2001–2002. Se on laajentunut kattamaan nykyään 12–13 kaupunkia, vaikka Istanbul on edelleen yliedustettuna noin puolella tusinalla joukkueella kaudessa. Istanbulin "kolme suurta" ovat ainoat seurat, jotka ovat pelanneet korkeimmalla sarjatasolla yhtäjaksoisesti perustamisesta lähtien.
2000-luvulla turkkilainen jalkapallo on kehittynyt merkittävästi modernien stadiontien rakentamisen myötä. Nykyään sekä ylimmän tason että toisen sarjatason seurat pelaavat vaikuttavilla areenoilla, mikä on nostanut uusia turkkilaisia kaupunkeja jalkapallokartalle.
Mestarit.
Ainoastaan viisi seuraa on pystynyt voittamaan Superliigan. Eniten mestaruuksia on Galatasaraylla (24) ja toiseksi eniten Fenerbahçella (19). Niiden lisäksi mestaruuteen on kyennyt Beşiktaş (14), Trabzonspor (7) Bursaspor ja İstanbul Başakşehir (1).
Kangasala SK

 
Kangasala SK on vuonna 1993 perustettu kangasalalainen suunnistusseura.
Jukolan viestissä seura on sijoittunut parhaimmillaan seitsemänneksi vuonna 1998 ja miesten Tiomilassa seura oli toinen 1999. Nuorten Jukolan seura voitti vuonna 2006.
Näköhermo

Näköhermo () on toinen aivohermo. Aivohermoja on kaikkiaan 12 paria. Näköhermo alkaa silmänpohjasta näköhermonnystystä ("papilla") ja päättyy talamukseen. Näköhermon muodostaa pääasiassa noin 1,2 miljoonaa verkkokalvolta alkavaa gangliosolun aksonia. Edellisten lisäksi näköhermossa on myös silmän parasympaattisia hermosyitä, jotka muun muassa vaikuttavat mustuaisen kokoon. Silmämunan sisäosassa näköhermonpäässä ei ole valoa aistivia näköreseptorisoluja, tappeja eikä sauvoja, ja siitä aiheutuu näkökenttään noin 15 astetta katsepisteen ohimonpuolelle fysiologinen sokea piste. 
Näköhermo sijaitsee keskimmäisen ja sisimmäisen aivokalvon välisessa tilassa (subaraknoidaalitila). Subaraknoidaalitilassa on aivoselkäydinnestettä. Aivoselkäydinnesteen virtaus em. tilassa aiheuttaa aivopaineen. Aivopaine voi nousta esimerkiksi aivoverenvuodon tai aivokasvaimen johdosta. Aivopaineen nousu saattaa näkyä molempien näköhermonpäiden turvotustilana silmänpohjassa.
Viejähaarake

Viejähaarake eli aksoni tai hermosyy on hermosolun eli neuronin osa, joita on vain yksi neuronia kohti, kun taas tuojahaarakkeita eli dendriittejä on useita yhdessä neuronissa. Aksoni haarautuu loppupäästään ja muodostaa näin useita hermopäätteitä, jotka puolestaan voivat muodostaa synapsin toisen hermosolun tai lihassolun kanssa. Aksoni voi olla joko myelinisoitunut tai myelinisoitumaton. Myelinisoituneessa aksonissa hermoimpulssi kulkee nopeammin kuin myelinisoitumattomassa, koska hermoimpulssi hyppii myeliiniin muodostuneiden Ranvierien kuroumien välillä.
Tuova hermosyy tai afferentti hermosyy on hermosyy, joka tuo viestejä elimistöstä hermokeskuksiin.
Hermosyy

 
Hermosolun eli neuronin pitkä haarake, usein viejähaarake.
Sensoriset hermosyyt eli tuovat hermosyyt tuovat viestejä aistinelimistä keskushermostoon, ja motoriset hermosyyt eli vievät hermosyyt puolestaan vievät käskyjä keskushermostosta luustolihaksiin sekä autonomiseen hermostoon (esim. rauhaset).
Kaunis elämä (elokuva)

Kaunis elämä ("La vita è bella") on vuonna 1997 ilmestynyt italialainen draamakomediaelokuva, joka kertoo italianjuutalaisesta Guido Oreficesta, joka elää elämäänsä kuin romanttisessa sadussa. Tämän pitää kuitenkin oppia käyttämään unelmoivaa ominaisuuttaan selvitäkseen natsien keskitysleiriltä, ja pitääkseen leirin todellisuuden salaisuutena pojaltaan. Elokuvan pääosassa näyttelee Roberto Benigni. Hän on myös ohjannut ja käsikirjoittanut elokuvan.
Vuoden 1999 Oscar-gaalassa Benigni voitti roolisuorituksestaan parhaan miespääosan Oscar-palkinnon. Elokuva voitti lisäksi parhaan ulkomaalaisen elokuvan ja parhaan elokuvamusiikin Oscarin. Yhteensä se oli ehdolla seitsemän Oscarin saajaksi.
Palkintoja.
Oscarit.
Ehdokkaana:
BAFTAt.
Ehdokkaana:
Lavansaaren kirkko

Lavansaaren luterilainen kirkko sijaitsi entisessä Lavansaaren kunnassa Suomenlahdella luovutetussa Karjalassa.
Alkuperäinen asu.
Lavansaaren kirkko valmistui vuonna 1783 Pohjakylään Kirkonmäelle, saaren korkeimmalle paikalle. Kirkon rakentaja oli eräs mies Seiskarilta, sen enempää hänestä ei tiedetä. Lavansaaren kirkko oli tasavartinen ristikirkko, jonka sakarat kapenivat ulospäin. Sakasti oli itäisen ja pohjoisen ristivarren välissä. Hirrestä rakennettu kirkko oli ulkoa vuorattu vaakalaudoituksella. Kirkossa oli jyrkkä aumakatto. Ikkunat olivat kooltaan pienet. 
Valmistuessaan kirkkoon ei kuulunut kellotornia, vaan sen viereen rakennettiin erillinen viisikulmainen kellotorni vähän ennen itse kirkkoa. Kellotornia kutsuttiin "kirkonjaloiksi", koska sen kautta kuljettiin itse kirkkoon.
Korjaustyöt.
Kirkon sisätiloissa tehtiin pieniä korjauksia vuosina 1787 ja 1864. Seuraavan kerran kirkkoa korjattiin 1910. Tällöin purettiin erillinen kellotorni ja kirkon läntisen ristivarren päähän rakennettiin uusi kellotorni ja eteinen. Myös kahteen muuhun ristivarteen rakennettiin uudet eteiset. Kirkon ikkunoita suurennettiin. Kirkko myös maalattiin ulkoa vaaleaksi ja paanukatto korvattiin pellikatolla. Sisällä korjattiin alttaria ja lehtereitä.
Sisätilat.
Kirkkosali oli yksinkertainen, mutta sisälsi myös koristeellisia yksityiskohtia. Kirkon kaksiosainen alttaritaulun oli Daniel Bergmanin maalaama ja sen yläosan aiheena oli "Kristus ristillä" ja alaosan "ehtoollisen asettaminen". Alttarin yläpuolella olevaa ylälistaa kannattivat pylväät. Alttaritaulu oli korvannut todennäköisesti 1400-luvulta peräisin olevan Madonna-puuveistoksen. Alttarin yläpuolella oli Anders Chierdin maalama aurinko. Hän oli myös koristellut saarnastuolin Jeesuksen ja apostolien kuvilla. Saarnastuolin yläpuolella oli suuri kattokruunu. Kirkossa oli myös kynttiläkruunu. Urkuja kirkossa ei ollut, vaan säestämiseen käytettiin urkuharmonia. Kirkkosalin katosta roikkui myös Juho Piensohon tekemä kirkkolaiva.
Sota-aika ja nykytila.
Lavansaari evakuoitiin pääasiassa ennen talvisotaa. Suurin osa kirkon irtaimistosta saatiin pelastettua. Nykyisin ne sijaitseva pääasiassa Kotkassa ja Kymenlaakson maakuntamuseossa. Kirkon kello on käytössä Ilomantsin Kivilahden rajaseutukirkossa. Suomi valtasi jatkosodassa Lavansaaren takaisin, mutta siviilejä ei saarelle päästetty ja näin ei myöskään kirkkoa päästy kunnostamaan. Kun lavansaarelaiset pääsivät ensimmäisen kerran vierailemaan kotisaarellaan vuonna 1992, todettiin venäläisten hävittäneen koko kirkon.
Lavansaaren ensimmäinen kirkko.
Lavansaarella oli ollut ennen viimeiseksi jääneen kirkon valmistumista, pieni puukirkko, jonka olivat rakentaneet joko espanjalaiset tai englantilaiset haaksirikkoutuneet 1600-luvulla. Kirkon rakennusaineena he käyttivät haaksirikkoutuneen laivansa osia. Tämä kooltaan pieni (6 x 8 metriä) sijaitsi Vanhankirkonmäellä. Kirkko oli kuitenkin rakennettu lentohiekalle, mikä ei ollut paras mahdollinen vaihtoehto. Pikkuhiljalleen kirkko hautautui lentohiekkaan ja luhistui.
Motorola 68040

Motorola 68040 on Motorola 68000 -sarjaan kuuluva 32-bittinen mikroprosessori. Suoritin julkaistiin vuonna 1990 ja oli Motorola 68030 -suorittimen seuraaja, ja sitä itseään seurasi Motorola 68060 (mallinumeroa 68050 ei julkaistu koskaan, vaan projekti keskeytettiin). 68040 oli ensimmäinen 68000-sarjan jäsen, jossa oli sisäänrakennettuna liukulukuyksikkö. Suorittimesta käytetään myös nimitystä "040". Suorittimesta valmistettiin myös karsittuja versioita:
68040 tarjosi vastaavat ominaisuudet kuin kilpaileva Intel 80486, mutta samalla kellotaajuudella 68040 pystyi tarjoamaan paremman suorituskyvyn. Molemmat kuuluvat 1,2 miljoonan transistorin sukupolveen.
68040:ssä oli 4 kilotavua välimuistia.
Lämpöongelmat vaivasivat Motorola 68040:ta koko elinkaarensa ajan. Vaikkakin suoritin toi kellojaksoja kohden kaksinkertaisesti tehoa aikaisempaan 68030:een verrattuna, se vaati myös samalla mitalla enemmän virtaa ja suoritin ei kyennyt skaalautumaan yli 40 megahertsin.
Apple käytti 68040-suoritinta muun muassa ammattilaiskäyttöön tarkoitetuissa Macintosh Quadra -sarjan koneissa. 40 megahertsin 68040-suoritinta käytettiin Quadra 840AV -mallissa. Halvemmat Macintosh-koneet oli yleensä varustettu 68LC040-mallilla. 
68040:ta käytettiin myös Amiga 4000:ssa ja NeXT-koneissa.
Hitachi 3050 -sarjan työasemat käyttivät suoritinta ennen siirtymistä PA-RISC-suorittimiin.
68LC040.
Motorola 68LC040 on Motorolan kehittämä suoritin, joka on edullisempi versio. 68LC040 ei sisällä matematiikkasuoritinta. 
Suoritinta käytettiin muun muassa edullisimmissa Macintosh-sarjan tietokoneissa.
68EC040.
Motorola 68EC040 on versio, josta puuttui sisäänrakennettu matematiikkasuoritin (FPU) ja muistinhallintayksikkö (MMU).
MC68040V.
MC68040V ei ole liitokseltaan yhteensopiva muiden mallien kanssa.
Motorola 68060

Motorola 68060 on Motorolan valmistama 32-bittinen mikroprosessori, joka julkaistiin vuonna 1994. Prosessori on Motorola 68040:n seuraaja. 68060 on 68000-suoritinperheen tehokkain saatavissa oleva suoritin. Siihen voidaan viitata numerosarjalla "060".
Mallista on myös halvemmat versiot:
68060 on superskalaarinen suoritin. Prosessorissa on matematiikkasuoritin (FPU) ja muistinhallintayksikkö (MMU), kaksi välimuistia (käskyille ja datalle erikseen) sekä haarautumisen välimuisti. 68060 sisältää haarautumisen ennakoinnin.
68060 ei ollut rakenteeltaan pelkästään uudelleensuunniteltu 68040, vaan se toi mukanaan paljon uusia ominaisuuksia 68000-suoritinperheeseen. 68060 on kellojaksoa kohden suoritettuihin käskyihin nähden 2–3 kertaa tehokkaampi kuin samalla kellotaajuudella toimiva 68040.
68060 oli Motorolan viimeinen kehitysaskel 68000-sarjassa, jonka jälkeen Motorola keskittyi PowerPC-arkkitehtuuriin. Sitä käytettiin jossain määrin tehokkaissa Amiga-koneissa ja näiden kiihdytinkorteissa. Videoeditointiin suunnattu DraCo käytti suoritinta. Suoritinta nähtiin myös muutamissa Atari ST -kloonikoneissa, mutta 68000-sarjan pitkäaikainen käyttäjä Apple oli siirtynyt jo Macintosh-koneissaan PowerPC-alustalle. 
68060:sta esiteltiin aluksi 50 megahertsin malli, joka oli valmistettu käyttäen Motorolan 0,6 µm:n valmistusprosessia. Muutamaa vuotta myöhemmin viivanleveyttä pienennettiin 0,42 µm:iin ja nopeudet nousivat 66 ja 75 megahertsiin. 0,42 µm:n valmistustekniikalla valmistetut komponentit olivat harvinaisia, koska Motorola keskittyi lähinnä PowerPC-projektiinsa. 
68LC060.
Malli ilman integroitua matematiikkasuoritinta (FPU).
68EC060.
Malli ilman integroitua matematiikkasuoritinta (FPU) ja muistinhallintayksikköä (MMU).
Mswati III

Mswati III, syntyjään Makhosetive Dlamini (s. 19. huhtikuuta 1968) on Swazimaan kuningas, joka hallitsee maataan itsevaltiaana.
Mswati III on isänsä kuningas Sobhuza II:n järjestyksessään 67. poika. Hän on toiminut kuninkaan virassa 25. huhtikuuta 1986 lähtien. Hänen isänsä kuoli jo vuonna 1982 ja tuolloin hänet, 14-vuotiaana prinssinä, valittiin seuraavaksi hallitsijaksi. Välissä vallassa toimivat kuningattaret Dzeliwe Shongwe (1982–1983) ja Ntombi Thwala (1983–1986), kun Mswati vielä opiskeli.
Mswati sai kotimaassaan sotilaskoulutuksen. 15-vuotiaana hänet lähetettiin Englantiin jatkamaan opintojaan Sherbornessa. Hänet kruunattiin kruununprinssiksi 1983. Swazimaassa kruununprinssiksi ei valita kuninkaan pojista vanhinta vaan sopivin.
Isänsä kuollessa Mswati oli 14-vuotias, ja silloisen lain mukaan valta olisi ollut sijaishallitsijoilla siihen asti, kun hän täyttäisi 21. Suvun sisäisten kiistojen takia Mswati III kruunattiin kuninkaaksi jo 18 vuoden ikäisenä. Hän tarttui vallankahvaan voimakkaasti, hajotti uhaksi kokemansa kuninkaallisen neuvoston, nimitti uuden pääministerin, vaihtoi hallitusta ja antoi kahdelle veljelleen merkittävät asemat.
Nykyään hän on Afrikan viimeinen absoluuttinen monarkki. Häntä on kritisoitu laajasti rahojen tuhlailusta hienoihin palatseihin ja loistoautoihin, kun samaan aikaan kansa aika ajoin kärsii nälänhädästä.
Mswatin henkilökohtaiset menot vievät neljäsosan valtion budjetista.
Vaientaakseen arvostelua Mswati perusti perustuslakia luonnostelevan komitean vuonna 2001. Ensimmäinen luonnos kielsi oppositiopuolueet ja määräsi kaiken vallan kuninkaalle. Tämä kohtasi voimakasta arvostelua. Toinen versio, joka vahvistettiin 2006, ei ota kantaa puolueiden laillisuuteen.
Mswati on pyrkinyt hillitsemään maassa vallitsevaa HIV- ja AIDS-ongelmaa säätämällä lain, jonka mukaan nuorten koskemattomien naisten piti käyttää sinikeltaista vaatetta, ja yli 19-vuotiaiden ja parisuhteessa elävien punamustaa vaatetta. Sinikeltaiseen pukeutuneihin neitoihin koskeneita miehiä olisi rangaistu yhden lehmän arvoisella sakolla. Kuningas maksoi sakon myös itse, hän itse nai erään vaimonsa tämän ollessa 17 vuoden ikäinen. Laki kumottiin vuonna 2005. Samaan aikaan tilastot osoittivat, että lähes kolmasosa 15–19-vuotiaista naisista kantoi HI-virusta.
Syyskuussa 2024 56-vuotias Mswati meni naimisiin 16. vaimonsa, Etelä-Afrikan aiemman presidentin tyttären Nomcebo Zuman kanssa. Mswatilla oli 40-vuotissyntymäpäiväänsä mennessä yli kaksitoista vaimoa. Hänellä oli nuorempana tapana valita uusi vaimo vuosittain järjestettävässä perinteisessä umhlanga-nimisessä ruokotanssiseremoniassa, jossa tuhannet nuoret neitsyet tuovat tuoreita ruokoja kuningataräidin asumukseen ja tanssivat paljasrintaisina kuninkaan kunniaksi. Vuonna 2017 hän valitsi 14. ja 15. vaimonsa.
Nicklas Lidström

Nicklas Erik Lidström (s. 28. huhtikuuta 1970 Krylbo, Ruotsi) on uransa lopettanut ruotsalainen jääkiekkoilija, jota pidetään modernin jääkiekon aikakauden parhaana puolustajana. Lidströmiä pidetään myös yhtenä historian parhaista jääkiekkopuolustajista. Arvostettu jääkiekkolehti The Hockey News valitsi Lidströmin jääkiekkohistorian parhaaksi NHL:ssä koskaan pelanneeksi eurooppalaiseksi. 
Lidström saavutti urallaan muun muassa olympiakultaa, maailmanmestaruuden ja neljä Stanley Cupia. Lidström tunnetaan ennen kaikkea NHL-seura Detroit Red Wingsistä, jota hän edusti vuodesta 1991 lopettamiseensa saakka. Lempinimillä Mr. Perfect ja Perfect Human tunnettu Lidström voitti James Norris Memorial Trophyn NHL:n parhaana puolustajana seitsemästi ja oli ehdolla yksitoista kertaa. Vuonna 2002 hänet palkittiin myös pudotuspelien parhaalle pelaajalle annettavalla Conn Smythe Trophyllä ensimmäisenä eurooppalaisena. Häntä on pidetty kaikkien aikojen parhaana ruotsalaisena jääkiekkoilijana. 
Detroit Red Wings jäädytti Lidströmin paidan 6.3.2014 pelatussa ottelussa Colorado Avalanchea vastaan.
Ura.
Lidström pelasi ammattilaisuransa ensimmäiset kaudet Ruotsin Elitserienin Västerås IK:ssa. Detroit Red Wings varasi hänet vuoden 1989 varaustilaisuuden kolmannella kierroksella, varausnumerolla 53. Lidström on pelannut kaikki 19 NHL-kauttaan Detroitissa, ja voittanut seuran kanssa neljä Stanley Cupia (1997, 1998, 2002, 2008). Pisteiden valossa hänen paras kautensa oli 2005–2006, jolloin hän keräsi runkosarjassa yhteensä 80 pistettä. NHL:n työsulun aikana kaudella 1994–1995 hän pelasi 13 ottelua Västeråsin paidassa.
Lidström on pelannut NHL:n historiassa kolmanneksi eniten pudotuspelejä. Hänen edellään ovat vain Chris Chelios ja Patrick Roy.
Maajoukkueura on tuonut Lidströmille MM-kultaa vuonna 1991, -hopeaa 2004 ja -pronssia 1994. Torinon olympialaisissa 2006 Lidström teki voittomaalin finaalissa Suomea vastaan. Lidström valittiin myös kisojen All-Stars-kentälliseen. Hänestä tuli Torinossa Kolmen kullan klubin 17. pelaaja ja kuudes ruotsalainen, joka on voittanut olympiakullan, MM-kullan ja Stanley Cupin.
Pelityyli.
Lidströmin pelityyli kiteytyi hänen loistavaan peliälyynsä. Se näkyi monessa asiassa, kuten hänen kyvyssään katkoa vastustajien syöttöjä tai käynnistää vastahyökkäyksiä pystysyötöillä. Lidström oli puolustajana poikkeuksellinen: hän ei taklannut oikeastaan ollenkaan ja vältti taklauksia sijoittumisensa ansiosta. Peliälynsä avulla hän myös pystyi luomaan vaarallisia paikkoja hyökkäyspäässä. Laukaus siniviivalta lähti tarkasti ja kovaa. Lidström pelasi NHL:ssä tavallisesti lähes 30 minuuttia per peli.
Yksityiselämä.
Lidströmin perheeseen kuuluu vaimo ja neljä poikaa.
Luettelo zulu-heimon kuninkaista

Tämä luettelo sisältää kaikki zulu-heimon tunnetut kuninkaat.
Kuningaskunnan aika (1816–1879).
Itsenäistä zulujen kuningaskuntaa hallitsivat Senzangakonan kolme poikaa ja pojanpoika
KwaZulu – bantustan ja provinssi.
Vuonna 1897 entisestä Zulumaasta tuli virallisesti osa Natalin kruununsiirtomaata. Sitä hallitsi kuvernööri, ja zulujen kuninkaalla oli brittien silmissä lähinnä seremoniallinen asema – zulut kuitenkin kunnioittivat häntä johtajanaan. Natal yhdistettiin vuonna 1910 Etelä-Afrikan unioniin. Zulujen asuttamista alueista muodostettiin apartheid-aikana KwaZulu-niminen bantustan, joka yhdistettiin vuonna 1994 Natalin kanssa nykyiseksi KwaZulu-Natalin provinssiksi.
Assegai

Assegai (alkujaan berberien kielen sanasta "zaġāya") on nimitys tavallisesti heittämiseen tarkoitetulle aseelle, tietyntyyppiselle keihäälle tai seipäälle. Se on valmistettu puusta ja sen kärki on kaksipuolinen ja valmistettu teräksestä. Assegain uskotaan olevan Iberian niemimaalla kehitetty, ja sitä käytettiin jo 1300-luvulla.
Zulu-heimon johtaja Shaka kehitti 1800-luvulla assegaista lyhyemmän, lähitaisteluissa käytettävän version.
Gamba

Gamba on kaupunki Gabonissa Ogooué-Maritimen provinssissa. Kaupungissa oli noin 10 500 asukasta vuoden 2013 väestönlaskennassa.
Älvsjö (kaupunginosa-alue)

Älvsjö on yksi Tukholman kunnan 14 kaupunginosa-alueesta. Se sijaitsee Tukholman eteläosassa ("Söderort"). Asukkaita alueella on noin 22 000. Älvsjön kaupunginosa-alueeseen kuuluvat seuraavat kaupunginosat: Herrängen, Långbro, Långsjö, Älvsjö, Solberga, Örby Slott ja Liseberg.
Alueella on merkittävästi omakotitaloja, ja yhteydet keskustaan ovat hyvät. Älvsjön asema on yksi Tukholman vilkkaimmista juna- ja bussiliikenteen vaihtopaikoista. Älvsjössä sijaitsee suuri messukeskus nimeltä Stockholmsmässan (entinen Älvsjömässan).
James Luceno

James Luceno on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, joka tunnetaan erityisen hyvin "Tähtien sota" -romaaneistaan. Hän asuu nykyisin Marylandin osavaltiossa sijaitsevassa Annapolisissa.
James Luceno oli edesmenneen tieteiskirjailija Brian Daleyn hyvä ystävä. Molemmat kirjoittivat yhdessä "Robotech"-tieteissarjaan pohjautuvia kirjoja. Ystävykset käyttivät toisinaan pseudonyymiä Jack McKinney.
Giovanni Legrenzi

Giovanni Legrenzi (s. 12. elokuuta 1626, Clusone; k. 27. toukokuuta 1690, Venetsia) oli italialainen säveltäjä. Hän aloitti uransa 1640-luvun lopulla urkurina Bergamossa. Noin vuodesta 1671 Legrenzi asui Venetsiassa. 
Legrenzi sävelsi oopperoita, kirkkomusiikkia, sonaatteja ja maallista vokaalimusiikkia.
Ritchie Valens

Richard Steven Valenzuela, taiteilijanimeltään Ritchie Valens (13. toukokuuta 1941 Los Angeles, Kalifornia – 3. helmikuuta 1959 Clear Lake, Iowa) oli yhdysvaltalainen rockmusiikin pioneeri ja ensimmäinen latinalaisamerikkalainen rocktähti Yhdysvalloissa. Ritchie Valensin ura ammattimuusikkona kesti vain kahdeksan kuukautta, jona aikana hän ehti levyttää 1950-luvun rockin kuuluisimpiin äänityksiin kuuluvat kappaleet ”Come On, Let’s Go”, ”Framed”, ”Donna” ja ”La Bamba”.
Elämäkerta.
Richard Steven Valenzuela syntyi Los Angelesin esikaupungissa Pacoimassa. Nuorena hän kuunteli meksikolaista musiikkia sekä mustaa rhythm and bluesia ja rock and rollia. Valens soitti 16-vuotiaana paikallisessa tanssiyhtyeessä nimeltä The Silhouettes.
Valens kävi toukokuussa 1958 koesoitossa Del-Fi-levymerkillä, jonka johtaja Bob Keane tunnisti Valensin kyvyt ja palkkasi tämän. Valensin esikoissingle, menevä rocklaulu ”Come On, Let’s Go” jäi niukasti top-40:n ulkopuolelle. Toisessa levytyssessiossa levytetyt balladi ”Donna” ja meksikolaisen fiestatanssilaulun pohjalta tehty ”La Bamba” nousivat hiteiksi, joista Valens nykyisin muistetaan. ”Donna” nousi listakakkoseksi ja ”La Bamba” sijalle 22. Valens kävi joulukuussa 1958 New Yorkissa promootiokiertueella esiintymässä Dick Clarkin "American Bandstandissa" ja Alan Freedin joulushow’ssa.
Juuri kun Valensista oli tulossa tähti, hän kuoli vain 17-vuotiaana konserttikiertueellaan 3. helmikuuta 1959 pienkoneen maahansyöksyssä yhdessä Buddy Hollyn ja The Big Bopperin kanssa. Valens pääsi koneeseen voitettuaan kolikonheiton viimeisestä paikasta.
Valens nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2001. Vuonna 1987 valmistui Valensin elämästä kertova elokuva "La Bamba".
Lineaarikombinaatio

Lineaarikombinaatio tai lineaariyhdistely on matematiikassa lause, jossa joukko termejä kerrotaan kukin omalla kertoimellaan ja lasketaan yhteen.
Määritelmä.
Olkoon "K" kunta ja "V" "K" kertoiminen vektoriavaruus "K". Tällöin "V":n alkioita nimitetään vektoreiksi ja "K":n alkioita skalaareiksi. Jos "v"1...,"v""n" ovat "V":n vektoreita ja "a"1...,"a""n"formula_1 ovat skalaareita, on näiden vektoreiden lineaarikombinaatio muotoa
formula_2
Tilanteesta riippuen "K" ja "V" voidaan antaa eksplisiittisesti tai ne voidaan olettaa asiayhteydestä tunnetuksi. Jos kerroinkunta tiedetään, voidaan puhua yleisesti vektoreiden "v"1...,"v""n" lineaarikombinaatiosta. Jos toisaalta "S" on "V":n osajoukko, voi käsite lineaarikombinaatio tarkoittaa sitä, että vektorit kuuluvat joko "S":ään tai "V":hen. Selkeyden vuoksi on tällöin mainittava kumpaa joukkoa tarkoitetaan.
Määritelmän mukaan lineaarikombinaatiossa on otettuna mukaan vain äärellisen monta vektoria. Itse vektoriavaruus "V" voi toki sisältää äärettömän monta vektoria, mutta niistä on valittava vain äärellisen monta, mikäli halutaan puhua lineaarikombinaatiosta.
Esimerkki.
Olkoon "x" ja "y" lineaarisesti riippumattomia formula_3:n vektoreita. Tällöin
formula_4 missä formula_5, kattavat kaikki 2-ulotteisen reaaliavaruuden pisteet. Toisaalta kaikki reaalikertoimiset vektoreiden "x" ja "y" lineaarikombinaatiot ovat tätä muotoa.
Don McLean

Don McLean (; s. 2. lokakuuta 1945, New Rochelle, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, jonka tunnetuimpia kappaleita ovat "American Pie" ja "Vincent" vuodelta 1971.
Ura.
Don McLean syntyi ja varttui New Rochellessa New Yorkin osavaltiossa. Hän kiinnostui folkmusiikista teini-ikäisenä. Vuonna 1963 McLean opiskeli lyhyen aikaa Villanovan yliopistossa, kunnes päätti ryhtyä kokopäiväiseksi folkmuusikoksi. Hän alkoi esiintyä Gaslight Caféssa ja Bitter Endissä ja niiden jälkeen Troubadurissa Los Angelesissa. Hän sai vuonna 1968 tutkinnon New York State Council of Arts -taidekoulusta, minkä jälkeen hän pääsi lämmittelemään folkmuusikko Pete Seegeriä tämän jokilaivakiertueella Hudsonjoella vuonna 1969.
McLeanin esikoisalbumi "Tapestry" julkaistiin MediaArtsilta vuonna 1970, ja single ”Castles in the Air” nousi Yhdysvaltain easy listening -listan sijalle 40. McLeanin toisen albumin "American Pie" julkaisi United Artists vuonna 1971, ja sen ensimmäinen single ”American Pie” nousi Yhdysvaltain singlelistan ykköseksi tammikuussa 1972. Albumin toinen single ”Vincent”, joka kertoo taiteilija Vincent van Goghista, nousi vuoden lopulla singlelistan sijalle 12.
McLeanin kolmas albumi "Don McLean" (1973) ei menestynyt yhtä hyvin kuin edeltäjänsä. Single ”Dreidel” nousi singlelistan sijalle 21. Neljännellä albumillaan "Playin’ Favorites" McLean korosti folkjuuriaan, mutta siltä ei noussut enää hittisinglejä. Albumit "Homeless Brother" (1974) ja "Prime Time" (1977) jäivät Yhdysvaltain albumilistan top-100:n ulkopuolelle. Kun McLeanin coverversio Roy Orbisonin kappaleesta ”Crying” nousi Britannian listaykköseksi vuonna 1980, myös albumi "Chain Lightning" (1978) nousi listojen kärkipäähän Yhdysvalloissa.
McLean ei levyttänyt 1980-luvun puolivälissä, mutta palasi vuonna 1987 albumilla "Love Tracks", joka nousi countrylistoille. Hän on jatkanut levyttämistä 2000-luvullakin.
Tunnustukset.
McLeanin menestyskappale ”American Pie” on valittu mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä. Albumi "American Pie" valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Listahitti "Killing Me Softly with His Song" (1972) perustuu erään naiskuulijan haltioituneeseen reaktioon McLeanin esitykseen.