tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Samuli Sario

Eeli Samueli (Samuli) Sario (sukunimi aik. "Lindroos", 3. toukokuuta 1874 Tottijärvi – 14. tammikuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen aktivisti, valtiosihteeri ja senaattori.
Elämä.
Sarion vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Ananias Lindroos ja Anna Judith Lundgren. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1896 ja maisteriksi 1897.
Sario oli Uuden Suomettaren toimittajana 1897–1904, tullihallituksen tilastokonttorin esimiehenä 1904–1910 ja Henkivakuutusyhtiö Salaman toimitusjohtajana 1910–1916, Sario kuului jääkäriliikettä tukeneeseen vanhempien poliitikkojen muodostamaan Keskuskomiteaan (Centralkomittén, CK). Hän oli Suomen vapautusliikkeen ulkomaan valtuuskunnan jäsenenä Tukholmassa ja edustajana Berliinissä 1916–1917.
Valkoisessa Vaasan senaatissa senaatin kanslian ulkoasiain valtiosihteerin nimekkeellä toimineen Sarion vastuulla olivat ulkoasiat. 
Suomalaista puoluetta edustanut Sario oli salkuttomana senaattorina Paasikiven senaatissa 1918. Monarkian ja saksalaissuuntauksen kannattajana tunnettu Sario siirtyi pois politiikasta ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Saksan tappioon.
Viimeksi Sario toimi Kansallis-Osake-Pankin Turun konttorin johtajana 1918–1922 ja Vakuutusyhtiö Pohjolan johtajana 1922–1930.
Lehtokorvasieni

Lehtokorvasieni ("Gyromitra gigas", aikaisemmin "vaalea korvasieni") on pääasiassa keväisin, mutta myös alkukesästä kasvava mieto ruokasieni. Toisin kuin tavallinen korvasieni, lehtokorvasieni sisältää gyromitriinia hyvin vähän, mutta kuitenkin sekoittamisvaaran vuoksi tulee esikäsitellä korvasienen tavoin ennen käyttöä.
Erään vuonna 2021 julkaistun tutkimuksen mukaan epäiltiin, että lehtokorvasienen nauttiminen olisi yhteydessä ALS-tautiin, mutta vuonna 2024 julkaistun oikaisuartikkelin mukaan kyse olikin toisista korvasienilajeista, joissa gyromitriinipitoisuus on suurempi.
Levinneisyys.
Lehtokorvasieni kasvaa yleisenä Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta puuttuu Pohjois-Suomen lajistosta. Sitä tavataan yleisimmin lehtomaisista ja tuoreista metsistä valoisista kohdista, myös kantojen ja maarunkojen lähettyvillä. Kasvaa myös koivusekametsissä ja hakkuuaukeilla.
Koko ja tuntomerkit.
Lehtokorvasieni muistuttaa erehdyttävästi korvasientä ("Gyromitra esculenta"), mutta on korvasientä suurempi ja vaaleampi. Lehtokorvasieni on väriltään lähinnä rusehtavan keltainen, harmaankeltainen tai likaisenruskea. Sieni on 8–15 cm leveä ja 5–12 cm korkea. Malto on haurasta, ohutta ja vaaleaa, ja itiöpöly valkoista. Jalka on lyhyt, paksu ja väriltään keltaisenvalkoinen. Lakki on ontto ja poimuileva. Lakkiosan reunat ovat irti jalasta, toisin kuin tavallisella korvasienellä.
Magnus Lavonius

Magnus Karl Lavonius (5. marraskuuta 1870 Viipuri – 21. syyskuuta 1948 Ylöjärvi) oli suomalainen tekstiiliteollisuusjohtaja, tamperelainen kunnallispoliitikko ja vuorineuvos, joka toimi Erichin hallituksen kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä 1920–1921.
Lavoniuksen vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos, lakitieteen tohtori Wilhelm Lavonius ja Maria Franciska Westzynthius. Hän oli Robert, Wilhelm Alexander ja Herman Lavoniuksen veli. Lavonius valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1893 Polyteknillisen opiston konerakennusosastolta. Suoritettuaan jatko-opintoja Saksassa Reutlingenin "Spinn-, Web- und Wirkschule"ssa 1894–1895 hän tuli Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n (Tampella) palvelukseen Tampereelle kutomonjohtajaksi 1895. Vuonna 1909 hänestä tuli Tampereen Puuvillateollisuus Oy:n Lapinniemen tehtaan isännöitsijä eli toimitusjohtaja, joka johti tehdasta aina vuoteen 1945 saakka. Lavonius oli myös Kutomateollisuudenharjoittajien liiton johtokunnan jäsen 1911–1945 ja johtokunnan puheenjohtaja vuosina 1927–1945.
Lavonius oli porvarissäädyssä Tampereen edustaja säätyvaltiopäivillä 1905–1906. Presidentin valitsijamies hän oli vuonna 1925. Edistyspuoluetta edustanut Lavonius toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Rafael Erichin hallituksessa vuosina 1920–1921. Jälkimmäisenä vuonna hän yritti muodostaa Kokoomuksen, Maalaisliiton ja Edistyspuolueen yhteishallitusta, mutta hanke epäonnistui, kun kokoomuslaiset eivät halunneet samaan hallitukseen ulkoministeriksi kaavaillun Edistyspuolueen Rudolf Holstin kanssa. Lavonius luopui hallitustunnustelijan tehtävästä ja uuden Edistyspuolueen vähemmistöhallituksen muodosti Juho Vennola.
Tampereen kunnallispolitiikassa Lavonius oli mukana kaupunginhallituksen edeltäjän rahatoimikamarin jäsenenä 1902–1908 ja kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 1912–1915 ja 1918 sekä jäsenenä 1907–1918 ja 1922–1928. Tampereen ensimmäisen sekä toisen raitiotiekomitean puheenjohtajana toiminut Lavonius kannatti voimakkaasti raitioteiden rakentamista Tampereelle, mutta tämä hanke ei kuitenkaan toteutunut.
Vuorineuvoksen arvon Lavonius sai vuonna 1930. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1901 oli Ester Gabriella Solin, joka kuoli jo seuraavana vuonna eli 1902. Toinen puoliso vuodesta 1908, Olga Erika Simelius (k. 1948), tuli tunnetuksi työstään lastensuojelun parissa. Olga Lavonius vaikutti miehensä tavoin Tampereen kunnallispolitiikassa. Heille syntyi yksi tytär.
Kansalaisfoorumi (järjestö)

Sivistysliitto Kansalaisfoorumi SKAF ry on sivistysjärjestö, joka ylläpitää Opintokeskus Kansalaisfoorumia. Kansalaisfoorumi on yksi 11 opintokeskuksesta Suomessa. Opintokeskusten toimintaa säätelee laki vapaasta sivistystyöstä.
Kansalaisfoorumin jäsenjärjestöjä ovat Kanteleliitto, Suomen Kansanmusiikkiliitto, Suomen Nuorisoseurat, Suomen Nuorisosirkusliitto, Suomen Puhallinorkesteriliitto, Suomen Harrastajateatteriliitto, Suomen Kuvataidejärjestöjen liitto ja Moniheli. 
Opintokeskus Kansalaisfoorumin toiminta keskittyy yhteisölliseen ja kulttuuriseen sivistystyöhön. Se tukee järjestöissä tapahtuvaa oppimista taloudellisesti ja pedagogisesti. Sen opintotoiminnan tavoitteina on luoda edellytyksiä aktiiviselle kansalaisuudelle ja vireälle kansalaisyhteiskunnalle, joissa ihmiset saavat sivistyä kulttuurin parissa. 
Kansalaisfoorumilla on 14 työntekijää. Keskustoimisto sijaitsee Helsingissä ja aluetoimistot kahdella paikkakunnalla, Tampereella ja Oulussa. Kansalaisfoorumi valitsi pitkäaikaisen pääsihteerin Aaro Harjun jälkeen uudeksi pääsihteeriksi 1.2.2019 alkaen Anneliina Wevelsiepin. Kansalaisfoorumin hallituksen puheenjohtajana on vuodesta 2007 toiminut professori Juha Suoranta.
Johan Henrik Zilliacus

Johan "Henrik" Zilliacus (23. tammikuuta 1908 Helsinki – 9. tammikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen antiikintutkija (filologi). Papyrologiseen aineistoon ja piirtokirjoituksiin erikoistunut Zilliacus oli Helsingin yliopiston Kreikan kirjallisuuden professori 1944–1974 ja toimi Suomen Rooman-instituutin johtajana vuosina 1956–1959.
Hän meni vuonna 1936 naimisiin Harriet Björkenheimin kanssa. Heillä on neljä lasta, joista yksi on Margherita Zilliacus.
Niilo Solja

Niilo Johannes Solja (sukunimi vuoteen 1907 Sandell) (25. kesäkuuta 1888 Hämeenkyrö – 15. syyskuuta 1967 Pirkkala) oli suomalainen asianajaja ja tamperelainen kunnallispoliitikko, joka oli myös kokoomuksen kansanedustajana ja ministerinä 1930-luvun alussa.
Soljan vanhemmat olivat kauppias "Kaarlo Johannes Sandell" ja "Hilma Helena Kalenius". Hän kävi Tampereen lyseon lukion ja pääsi ylioppilaaksi 1908. Hän suoritti oikeustutkinnon ja ylemmän hallintotutkinnon 1911 ja sai varatuomarin arvon 1913. Solja oli Hauhon, Maskun ja Ruoveden tuomiokuntien tuomari 1912–1914, Turun hovioikeuden ylimääräinen virkamies 1913–1916 ja Turun maaherranviraston ulosottoasiain esittelijä 1914–1915. Suomen sisällissodassa Solja osallistui valkoisten joukoissa Koutan, Vilppulan, Tampereen ja Viipurin taisteluihin sotatuomarina, majoitusmestarina ja esikuntapäällikkönä. Vuonna 1918 hän toimi lisäksi "valtiorikosoikeus 52.":n puheenjohtajana. Solja oli lakiasiaintoimisto "Ahlman &amp; Pulkkisen" osakkaana Tampereella 1916–1937 ja sen jälkeen asianajajana Helsingissä 1938–1967.
Solja oli kokoomuksen kansanedustajana Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä 1930–1933 ja toimi eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan puheenjohtajana 1930–1931. Hän oli apulaissisäasiainministerinä Sunilan II hallituksessa 1931–1932. Kokoomuksen oikeistosiipeen kuulunut Solja erosi hallituksesta maaliskuun alussa 1932 vastustettuaan Mäntsälän kapinan johtajille annettua pidätysmääräystä. Solja oli myös presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa.
Kunnallispolitiikassa Solja oli mukana Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1921–1936 sekä rahatoimikamarin jäsenenä 1921–1923 ja sen seuraajaksi 1928 tulleen kaupunginhallituksen jäsenenä 1928–1929.
Jaakko Suolahti

Jaakko Wilhelm Suolahti (18. tammikuuta 1918 Kulosaari, Helsingin maalaiskunta – 26. tammikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen antiikintutkija (historioitsija). Rooman sosiaalihistoriaan erikoistunut Suolahti oli Helsingin yliopiston yleisen historian dosentti 1955–1960 ja professori 1960–1981 sekä oli vuodesta 1973 Tampereen yliopiston dosentti. Hän toimi Suomen Rooman-instituutin johtajana 1962–1965.
Jaakko Suolahden isä oli historiantutkija Gunnar Suolahti, ja hänen serkkujaan olivat historioitsija Eino E. Suolahti ja säveltäjä Heikki Suolahti.
Hermann Kauffman

Hermann Karl Heinrich Kauffmann (18. elokuuta 1840, Göteborg, Ruotsi – 12. kesäkuuta 1908, Nurmi, Viipurin lääni) oli insinööri ja Tampereen konepajateollisuuden uranuurtaja, joka tunnetaan parhaiten kirjoittamiensa muistelmien ansiosta.
Kauffmanin vanhemmat olivat kotoisin Eutinista Saksasta, ja hänen isänsä "Heinrich Kauffmann" toimi Göteborgin kaupunginarkkitehtina. Kauffamn kävi Göteborgissa kymnaasin, ja sen jälkeen hän opiskeli teknistä alaa Chalmersin opistossa. Hän oli aluksi piirtäjänä Nyköpingin konepajalla vuodesta 1857 alkaen. Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n konepajan johtajaksi vuonna 1862 valittu ruotsalainen A. J. Lundahl tarjosi Kauffmanille työtä Tampereelta, ja Kauffman muutti sinne samana vuonna. 
Kauffman suunnitteli ensimmäisen Tampereella raudasta rakennetun höyrylaivan Ilmarisen. Alus rakennettiin 1862–1863, ja sitä käytettiin aluksi Näsijärvellä ja myöhemmin Pyhäjärvellä. Ilmarista seurasivat Venäjän hallituksen tilaama kanuunavene "Suuriruhtinas Wladimir", jota rakennettiin vuosina 1863–1864, ja 1864–1866 rakennetut siipirataslaivat Elias Lönnrot ja "Vanaja", jotka otettiin käyttöön Tampereen-Hämeenlinnan laivareitillä. Tampellan konepajalla rakennettiin Kauffmanin johdolla myös höyrykoneita, pumppuja, ventilaattoreita ja puunjalostuskoneita.
Kauffmanista tuli Tampellan konepajan johtaja 1866 A. J. Lundahlin muutettua pois Tampereelta, ja hän johti myös vuosina 1867–1870 Tampellan ostamaa Helsingin laivatelakkaa. Kauffman oli Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n palveluksessa vuoteen 1880 saakka, jolloin hän siirtyi Pietariin johtamaan Ludvig Nobelin konepajaa. Kauffman palasi myöhemmin Suomeen ja kirjoitti muistelmateoksen Tampereen vuosistaan 1860- ja 1870-luvulla. Tämä teos ilmestyi vuonna 1902 nimellä "Muntra minnen från mellersta Tavastland", ja se käännettiin suomeksi nimellä "Mieluisia muistoja Keski-Hämeestä".
Kauffman oli naimisissa vuodesta 1869 lähtien tamperelaisen tehtaanpatruuna Johan Fredrik Gefwertin tyttären "Hilda Maria Gefwertin" kanssa.
Kauffman kuoli vuonna 1908 Nurmissa lähellä Viipuria. Hänet on haudattu vuonna 1906 kuolleen puolisonsa kanssa Tampereelle.
Ristikiven kirkko

Ristikiven kirkko on ulkoilmakirkko Partaharjulla lähellä Pieksämäkeä. Kirkko on Partaharju-säätiön omistama ja sijaitsee Partaharjun toimintakeskuksessa. Kirkko on hirsiseinäinen, eikä siinä ole kattoa. Seinien sisällä kasvaa seitsemän puuta.
Kirkko valmistui 1971. Sen on suunnitellut arkkitehti Jussi Lappi-Seppälä. Kirkkoon mahtuu noin 400 henkilöä.
Kirkko on saanut nimiensä paikalta löytyneestä isosta kivestä, jossa on ristikuvio. Ristikiven syntyhistoria ulottuu geologisen arvion mukaan noin 1800 miljoonaa vuotta taaksepäin. Arvion mukaan kivi on ollut löytöpaikassaan noin 10 000 vuotta. Partaharjun leireillä oli pidetty jumalanpalveluksia jo aikaisemminkin tällä paikalla, ja kesällä 1967 jumalanpalveluksen aikana leiripojat löysivät sammaleen alta kivestä ristikuvion. Kivi on nyt kirkon alttarina.
Jack the Stripper

Jack the Stripper eli ”Riisuja-Jack” oli lempinimi tuntemattomalle sarjamurhaajalle, joka muistetaan Lontoossa vuosina 1964–1965 tapahtuneista "alastonmurhista". Nimi on väännös Jack the Ripperistä eli Viiltäjä-Jackistä.
Hänen uhrinsa olivat Viiltäjä-Jackin uhrien tavoin prostituoituja. Hän murhasi kuusi, ehkä jopa kahdeksan prostituoitua ja heitti heidän ruumiinsa Thamesiin. Naisilta oli pyydetty suuseksiä, jonka aikana heidät oli kuristettu. Murhia ei ikinä saatu selvitettyä.
Urbaanilegendan mukaan naiset oli tukehdutettu murhaajan peniksellä, mutta tätä pidetään kuitenkin nykyisin yleisesti satuna. Alfred Hitchcockin elokuva "Frenzy" on ilmeisesti tehty pitkälti tapauksen inspiroimana.
Aquador

Aquador on suomalaisen Bella-Veneet-konsernin omistama tuotemerkki. 
Aquador on alun perin Sakari Mattilan luoma venemallisto, jota Bella-veneet valmisti 1990-luvulla alihankintana. Mattila vei tuotannon 1997 Irlantiin, josta Bella osti tappioihin vajonneelta yhtiöltä muotit ja mallioikeudet takaisin Suomeen vuonna 2000.
Sen jälkeen Aquador-veneet valmistettiin Kuopiossa ja Luodossa. Ruotsalainen Nimbus Boats osti Bella-Veneet Oy:n ja sen mukana Aquadorin vuonna 2018. Vuonna 2024 Nimbus päätti lopettaa veneiden valmistuksen Suomessa. 
Vuoden 2025 malli Aquador 400 HT valmistetaan Model Artin venetehtaalla Puolassa. Malli 400 on merkin ensimmäinen Puolassa valmistettu venemalli. Model Art valmistaa mm. Askeladden- ja Nimbus-merkkisiä veneitä.
80 prosenttia yrityksen tuotannosta menee vientiin.
Markkinoinnissa Aquadorin tunnusomaisia piirteitä ovat olleet tummansininen kylkiväri, tummansininen verhoilu ja tummat, kiiltolakatut puupinnat.
Aquador-veneiden asiakkaisiin kuuluvat mm. Vladimir Putin ja Dmitri Medvedev.
Jälleenmyyjät.
Heinäkuun alussa Aquadoria myyvä Vator ilmoitti, että se hakeutuu konkurssiin, mutta myy aquadoreja vielä vähän aikaa. Sen sijaan Astrum Vene, joka myy Aquadoreja, investoi erittäin paljon.
Parantava kosketus

Parantava kosketus on uskomuslääkinnän muoto, joka perustuu ajatukseen ihmisen sähkömagneettisesta kentästä. Kehon osissa tuntuvien kipujen syynä on uskomuksen mukaan se, ettei näillä alueilla kehon "sähkövirta" kulje.
Henkilön, joka omaa parantavan kosketuksen, väitetään pystyvän tuntemaan kädellään tällaisen "aukon" ihmisen sähkökentässä ja luovuttamaan omaa "energiaansa" laittamalla kätensä tällaisen paikan yläpuolelle. Tällaisessa vaihtoehtoisessa hoitomuodossa olleet ihmiset kuvaavat parantajan kädestä kulkeutuvan energiavirran tuntuvan kuin hiustenkuivaimella lämmittäisi kipeytynyttä kohtaa.
Quantum touch eli suomeksi kvanttikosketus on amerikkalaisen Bob Rasmuksen ja sittemmin Richard Gordonin reikistä kehittämä hoito. Kvanttikosketushoito muistuttaa ulkoisesti reikihoitoa, mutta sitä markkinoidaan lähinnä kehon virheasentojen korjaamiseen sekä kiputilojen ja tulehduksien lieventämiseen. Virheasentoja korjattaessa luiden ja muiden kiinteinä pidettyjen rakenteiden väitetään ikään kuin "liukuvan" spontaanisti oikeaan asentoonsa.
Kvanttikosketushoito perustuu uskomuksiin "värähtelytaajuuden" kohottamisesta hoidettavassa kohdassa. Hoidon markkinoijien mukaan kosketuksen myötä kehon omalla paranemisjärjestelmällä on mahdollisuus aktivoitua.
Kosketusterapioiden vaikutusta ei kuitenkaan ole tieteellisesti todistettu. Esimerkiksi "Journal of the American Medical Association" -lehdessä julkaistun tutkimuksen mukaan satunnaistetuissa kokeissa testatuista 21:stä "parantavan kosketuksen terapeutista" ei kukaan tunnistanut koehenkilön energiakenttää. Isossa-Britanniassa tätä hoitoa kuitenkin annetaan vaihtoehtohoitona (nimellä "therapeutic touch") ainakin joissain yksityissairaaloissa. 
"Skeptikko"-lehden mukaan biofyysinen ja teoreettinen perusta kvanttihoidolle on olematonta.
Neuman

Neuman on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Katso myös.
Neumaniin liittyy myös seuraava:
Bundesamt für Verfassungsschutz

Bundesamt für Verfassungsschutz (BfV, ) on Saksan liittotasavallan sisäministeriön kotimaan tiedustelupalvelu.
Liittovaltion elimen lisäksi joka osavaltiolla on omat virastonsa, joita ei ole yhdistetty yhden elimen alle maan vahvan liittovaltioluonteen vuoksi. Verfassungsschutzilla on noin 2 400 työntekijää ja sen vuosibudjetti on 144 miljoonaa euroa. Sen päämaja on Kölnissä ja johtaja vuodesta 2018 Thomas Haldenwang.
Verfassungsschutzin päätehtävä on tarkkailla ryhmiä, joita pidetään potentiaalisena uhkana vapaalle ja demokraattiselle järjestelmälle ("Freiheitlich-demokratische Grundordnung"). Se julkaisee vuosittain julkisen virallisen raportin ja ilmeisesti myös hallitukselle salaisia raportteja. Verfassungsschutzilla ei ole lainkäyttövaltaa. Jos se havaitsee rikoksia tapahtuvan tai suunniteltavan, se antaa tiedon poliisille.
Verfassungsschutzin tarkkailemiin järjestöihin kuuluvat:
Kristiina Brask

Kristiina Maria Kaarina Brask (s. 2. kesäkuuta 1990 Leppävirta) on vuoden 2007 "Idols"-kilpailussa kolmanneksi sijoittunut laulaja. Hän alkoi opiskella vuonna 2006 Kuopion musiikkilukiossa. Sittemmin hän kuitenkin siirtyi jatkamaan lukio-opintojaan Kuopion aikuislukiossa. Hän valmistui ylioppilaaksi keväällä 2010. Brask valmistui luokanopettajaksi Itä-Suomen yliopistosta syksyllä 2018. Hän esiintyy nykyään vain hengellisissä tilaisuuksissa esittäen gospel-musiikkia.
Ura.
Idols.
Brask esitti "Idolsin" koelauluissa Nordmanin ruotsinkielisen kappaleen ”Vandraren”, ja sai tuomaristolta kehuja persoonallisesta äänestään. Brask selvitti tiensä finaaleihin semifinaaleista Joan Osbornen kappaleella ”One of Us”, jonka myös levytti "Idols"-finalistien kokoelmalevylle.
Braskin "Idolsissa" esittämät kappaleet:
Levytyssopimus.
Brask solmi levytyssopimuksen Asko Kallosen HMC-levy-yhtiön kanssa toukokuussa 2007. Debyyttialbumin nauhoitukset aloittiin heti kesäkuussa ja ensisingle ”Nyt mä meen” julkaistiin lokakuussa 2007. Debyyttialbumi "Silmät sydämeeni" ilmestyi 7. marraskuuta 2007 ja vähän myöhemmin radioihin lähetettiin toisena singlenä albumin nimeä kantanut kappale.
Braskin toinen albumi "Kuivilla susta" ilmestyi 9. syyskuuta 2009, jota ennakoitiin singlenä julkaistulla albumin nimikkokappaleella.
Alkuvuodesta 2010 Brask johti "Kuorosota"-ohjelmassa Leppävirran kuoroa, mutta joukkue putosi ohjelman semifinaalissa 14. maaliskuuta. Leppävirran kuoro sijoittui kolmanneksi. "Kuorosodan" jälkeen Brask keikkaili muutaman kuukauden ajan "Kuorosota"-kuoronsa kanssa Tykkee-nimellä. Hän esitti tuolloin muun muassa dueton Leppävirran torilla "Yö Väistyy" -konsertissa yhdessä vuoden 2011 "Idolsin" finaalikolmikossa olleen Ali Elkharamin kanssa, joka lauloi tuolloin silloisen Karjalan prikaatin Karjalan Sotilassoittokunnan solistina.
Kesällä 2010 Brask oli mukana Bone5-metalliyhtyeen singlellä ”Erase/Rewind”, joka oli cover-versio The Cardigansin kappaleesta.
Syksyllä 2011 Brask osallistui MTV3-kanavalla 29. lokakuuta esitettyyn "Syksyn sävel" -kilpailuun, joka järjestettiin uudelleen kymmenen vuoden tauon jälkeen. Brask esitti kilpailussa masennuksesta kertovan kappaleensa ”F32”. Kilpailun voitti tuolloin Jari Sillanpää.
Braskin kolmannen levyn äänitys keskeytyi sairastumisen vuoksi, eikä levyä koskaan tehty loppuun.
Muu ura.
Brask on laulajanuransa lisäksi työskennellyt ääninäyttelijänä. Häntä on kuultu heinäkuussa 2010 ensi-iltansa saaneessa "Marmaduke-"elokuvassa Isabellan roolissa sekä "Itse ilkimys" -animaatiossa.
Ympäristötekniikka

Ympäristötekniikka on poikkitieteellinen tekniikan laji, jonka tavoitteena on hyödyntää erilaisia teknisiä ratkaisuja ympäristön laadun ja ihmisen hyvinvoinnin turvaamiseksi. Historiallisesti ympäristötekniikka on liittynyt rakennustekniikan koulutussuuntiin, koska sen pääaiheena on ollut vesiensuojelu ja jätevesienkäsittely. Teollistumisen myötä ympäristötekniikka on laajentunut ja siihen kuuluvat ainakin seuraavat alueet:
Ympäristötekniikka-nimikkeellä löytyy oppiaine monista yliopistoista ja ammattikorkeakouluista.
Japanin Grand Prix 1991

Japanin Grand Prix 1991 oli 515. Formula 1 -osakilpailu. Se ajettiin 20. lokakuuta 1991 Suzuka Circuit -radalla. Kilpailua hallitsi McLaren-talli. Ayrton Senna varmisti kolmannen kuljettajien maailmanmestaruutensa jo kilpailun alussa, kun hänen lähin uhkaajansa Nigel Mansell keskeytti. Viimeisellä kierroksella Senna antoi tallikaverinsa Gerhard Bergerin voittaa päästämällä hänet ohitseen. McLaren nousi myös takaisin valmistajien MM-sarjan kärkeen ohi Williamsin. Éric Bernard kolaroi rajusti ensimmäisissä aika-ajoissa ja oli sen vuoksi poissa formuloista yli kaksi vuotta.
Kilpailun tulokset.
Lähde:
Eero K. Neuvonen

Eero Kalervo Neuvonen (31. heinäkuuta 1904 – 25. elokuuta 1981) oli Turun yliopiston ylikirjastonhoitaja 1941–1969. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1967.
Neuvonen tutki arabian kielen lainasanoja espanjan kielessä. Hänen väitöskirjaansa "Los arabismos en el español del siglo XIII" (1941) pidetään edelleen suomalaisen hispanistiikan merkittävimpänä teoksena.
Professori Kaarlo Neuvonen oli hänen veljensä.
Kerttulin koulu

Kerttulin koulu oli vuoteen 2012 asti toiminut peruskoulun luokkien 1–6 koulu Turun I kaupunginosassa. Nykyisin rakennuksissa toimii Kerttulin lukio.
Kerttulin koulussa toimivat Turun ainoat ruotsin kielikylpyluokat. Koulussa oli viimeisinä vuosina noin 250 oppilasta, joista yli puolet kielikylpyluokilla. Kielikylpyopetus alkoi Kellonsoittajankadun päiväkodissa, 1–6 luokkien opetus Kerttulin koulussa ja 7–9 luokkien opetus Luostarivuoren koulussa. Musiikkia saattoi opiskella painotetusti 2. luokasta lähtien.
Kerttulin koulu perustettiin vuonna 1912. Koulu oli silloin uudenaikainen kansakoulu, jossa sijaitsi myös kylpyläosasto. Koulu toimi sodan aikana sotasairaalana. Kerttulin koulua on käynyt myös presidentti Mauno Koivisto. Rakennuksen on suunnitellut J. Eskil Hindersson, liikuntasalisiiven Abel Sandelin.
Kupittaan ja Aurajoen lukiot yhdistyivät Kerttulin lukioksi ja siirtyivät Kerttulin koulun tiloihin syksyllä 2013.
Historiaa.
Kerttulin koulu valmistui Turun suurimmaksi ja uudenaikaiseksi kansakoulurakennukseksi vuonna 1912 J. Eskil Hinderssonn suunnittelemana. Ruotsista, Malmön uudesta kansakoulusta saatujen vaikutteiden myötä kouluun rakennettiin myös kylpyläosasto. Koulun vihkiäisiä vietettiin maaliskuun 19. päivänä 1913.
Tortilla

Tortilla (espanjaa, ‘pikku kakku’) on keskiamerikkalainen paistettu ja nostattamaton ohutleipä, joka leivotaan maissista, vehnästä tai durrasta, ja johon kääritään jokin täyte.
Maissitortilloja tekivät jo asteekit ja heidän edeltäjänsä kauan ennen eurooppalaisten saapumista. Asteekit liottivat jyviä kiehuvassa ja kalkitussa vedessä tai tuhkassa, mikä pehmensi jyvän siemenvalkuaisen ja poisti kovan ulko-osan. Samalla ruokaan tuli kalsiumia, proteiinia ja B-vitamiinia, mikä esti sairastumisen puutostauteihin kvašiorkoriin ja pellagraan. Lopuksi leivät paistetaan 20 sekunnin ajan kummaltakin puolelta.
Tortillassa käytettyjen jyvien jauhaminen oli kovaa manuaalista työtä ennen kuin Antonio Boué keksi tortillanrullauskoneen vuonna 1930.
Asteekit kutsuivat leipiänsä nimellä "tlaxcalli", mutta espanjalaiset konkistadorit antoivat niille nimeksi tortilla. Sana tarkoitti espanjan kielessä perunamunakasta. Espanjalaiset alkoivat täyttää tortilloja juustolla, guacamolella, picadillo-lihakastikkeella ja pico de gallo -kastikkeella. Tortilloihin kiedottiin myös tähteitä ja syötiin koulueväänä tai peltotyössä. Intiaanimaatyöläiset saattoivat täyttää tortillansa millä tahansa syötävällä. Papit tarjoilivat pyhiä tortilloja jos öylätti oli lopussa. Tortilloja syötiin runsaasti niin kotona kuin kadullakin.
Meksikolaiset syövät 2010-luvulla tortilloja arviolta 325 grammaa päivässä henkeä kohti. Tortilloja käytetään monenlaisiin ruokiin, kuten burritoon, enchiladaan, quesadillaan, tacoon, tostadoon ja totopoon. Texmexiin kuuluu rapeat tortillalastut.
GSM-taajuusalueet

GSM-taajuusalueet tai -taajuuskaistat ovat GSM-matkapuhelinjärjestelmän käyttämiä Kansainvälisen televiestintäliiton ITU:n matkapuhelinlaitteille varaamia radiotaajuuksia.
GSM-taajuuskaistat.
GSM-järjestelmässä tuettavat taajuuskaistat ja kanavanumeroinnit on määritelty 3GPP:n teknisessä spesifikaatiossa 45.005 (3GPP TS 45.005)., joka korvasi ne aiemmin esittäneen 3GPP TS 05.05 -spesifikaation. Tällä hetkellä määritelmä tunnistaa neljätoista eri taajuuskaistaa:
GSM Suomessa.
Etuliitteet tulevat sanoista
GSM 900 ja GSM 1800.
GSM 900- ja GSM 1800 -järjestelmät ovat pääsääntöisesti käytössä Euroopassa, Lähi-idässä, Afrikassa ja Aasiassa.
GSM 850 ja GSM 1900.
GSM 850- ja GSM 1900 -järjestelmät ovat pääsääntöisesti käytössä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, joskin myös Australiassa on GSM 850 -verkko.
GSM 1800.
GSM 1800, alkuperäiseltä nimeltään Digital Cellular System 1800 eli DCS 1800, on 1800 MHz taajuusalueella toimiva GSM-tekniikkaan perustuva matkapuhelinverkko.
Verkko toimii GSM 900 -verkon tavoin, mutta 1 800 MHz taajuusalueella käytössä on suurempi kaistanleveys, mahdollistaen suuremman samanaikaisen käyttäjämäärän. Verkon kapasiteettia lisää myös pienempi solun koko (tukiaseman kattama alue) kuin GSM 900 -järjestelmässä, johtuen paitsi puolta pienemmästä puhelimen lähetystehosta, myös korkeamman taajuuden nopeammasta vaimenemisesta. Täten 1800 MHz verkko soveltuu parhaiten suuren käyttäjätiheyden alueille asutuskeskuksiin, kun niiden ulkopuolisten alueiden kattavuus saavutetaan 900 MHz verkolla harvemmin sijoitetuilla tukiasemilla.
DCS1800-verkko otettiin käyttöön ensimmäisenä Isossa-Britanniassa vuonna 1993. Suomessa verkkoja alettiin takentamaan 1990-luvun puolivälin jälkeen suuriin asutuskeskuksiin, koska GSM 900 -verkosta oli tullut ruuhkainen käyttäjämäärän kasvaessa. HPY avasi pääkaupunkiseudulla ja kehyskunnissa toimineen Citypuhelin-verkkonsa 1997. Sen ja muiden vastaavien kaupunkipuhelinoperaattoreiden liittymien käyttö rajoittui kunkin verkon alueelle kaupunkiseuduille, joiden ulkopuolella niitä ei voinut käyttää.
Tekniikka tuli pian myös valtakunnallisten operaattoreiden käyttöön ns. kaksitaajuus-GSM:n muodossa. Kaksitaajuinen matkapuhelinverkko loi tarpeen kaksitaajuusmatkapuhelimille, koska samaa liittymää piti kyetä käyttämään paitsi kaupunkiseutujen GSM 1800 -verkossa, myös niiden ulkopuolella GSM 900 -verkossa.
Enema of the State

Enema of the State on Blink-182-yhtyeen kolmas ja menestynein studioalbumi. Se julkaistiin 1. kesäkuuta 1999 levy-yhtiöstä MCA Records, ja levyllä on hitit: "What's My Age Again?", "Adam's Song" ja "All the Small Things", jotka julkaistiin myös myöhemmin yhtyeen kokoelmalevylle. Levy oli yhtyeen ensimmäinen, jossa oli mukana rumpalina Travis Barker. Albumi menestyi todella hyvin, ja sitä myytiin maailmanlaajuisesti yli 15 miljoonaa kappaletta.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Tom Delonge ja Mark Hoppus.
'†' = Laulajana Tom Delonge&lt;br&gt;
'‡' = Laulajana Mark Hoppus&lt;br&gt;
Carmen Luvana

Carmen Luvana (s. 23. elokuuta 1981 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen entinen pornonäyttelijä. 
Luvana syntyi Brooklynissä, New Yorkissa, mutta kasvoi pääasiassa Puerto Ricolla. Hän muutti myöhemmin Miamiin ja aloitti uransa tanssijana eroottisissa baareissa. 
Aikuisviihdealalla Luvana aloitti vuonna 2001. Hänen ensimmäinen hardcore-roolinsa oli elokuvassa "More Dirty Debutantes #211". Vuonna 2003 hänet palkittiin XRCO -aikuisviihdepalkinnolla luokassa "Paras uusi tähtönen". 
Luvana lopetti aikuisviihdealalla vuoden 2008 jälkeen. Syyksi lopettamispäätökselle hän ilmoitti vuonna 2023 etääntyvänsä mahdollisimman kauas entisestä työstään ja hän haluaa olla esimerkkinä muille samassa elämäntilanteessa oleville naisille. Hän on aikuisviihteen jälkeen keskittynyt espanjankielisiin elokuviin ja näytelmiin.
Suomen Poikien ja Tyttöjen Keskus

Suomen Poikien ja Tyttöjen Keskus – PTK ry oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon varhaisnuorisotyön palvelujärjestö. PTK tavoitti jäsenseurakuntiensa kautta yli 72 000 varhaisnuorta ja 7 000 vapaaehtoista varhaisnuorten ohjaajaa poika- ja tyttökerhoissa, tapahtumissa ja leireillä ollen Suomen suurimpia varhaisnuorisotyöjärjestöjä.
PTK, Seurakuntien Lapsityön Keskus ja Nuorten Keskus yhdistyivät vuonna 2017 Nuori kirkko -nimiseksi keskusjärjestöksi.
Toiminta.
PTK:n jäseninä oli 356 seurakuntaa ja seurakuntayhtymää ja kuusi järjestöä. Järjestö järjesti muun muassa ohjaajakoulutusta, valtakunnallisia ja alueellisia tapahtumia, leirejä ja vaelluksia. Se toimi myös varhaisnuorten ja heidän perheidensä edunvalvontajärjestönä.
PTK:n päätoimipaikka oli Pieksämäellä sijaitsevassa Partaharjun toimintakeskuksessa, jonka yhteydessä toimi Partaharjun leirikylä. Lisäksi siellä toimi myös Partaharjun kansanopisto vuosina 1960–2013. Järjestö omisti Partaharjun lisäksi Tievatuvan retkeilykeskuksen Saariselällä.
PTK myös kustansi ja välitti kirjallisuutta sekä lisäksi muuta toimintamateriaalia, kuten ParAs-askartelumateriaalia. PTK:n julkaisema lehti JiiPee alkoi ilmestyä nimellä Joka Poika vuonna 1938. JP-nimen se sai 1985. Vuoden 2012 alusta JiiPee-lehti siirtyi verkkojulkaisuksi
PTK piti yllä kansainvälisiä yhteyksiä muun muassa Global Fellowshipin ja sen eurooppalaisen järjestön European Fellowshipin kautta.
Rahoitus.
Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille
Rahoituksen lähde
Historiaa.
Poikien ja Tyttöjen Keskuksen historia juontaa vuoteen 1919, jolloin NMKY perusti Poikien liiton ja Suomen Nuorten Kristillinen Liitto perusti tyttötyön osaston. Näiden pohjalta syntyivät järjestöt Poikien Keskus vuonna 1946 ja Tyttöjen Keskus vuonna 1967. Järjestöt yhdistyivät Poikien ja Tyttöjen Keskukseksi vuonna 1989.
Jurvan Sanomat

Jurvan Sanomat on Kurikan Jurvassa keskiviikkoisin ilmestyvä sitoutumaton paikallislehti. Lehden levikkialue on Jurva ja sen lähialueet. Lehti on perustettu vuonna 1976. Sen päätoimittajana toimii Jarmo Panula. Lehteä kustantaa Ilkka Oyj:hin kuuluva I-Mediat Oy ja se painetaan I-Print Oy:n painossa Seinäjoella. Nykyisin lehden normaali levikki on 2 372 kappaletta.
"Jurvan Sanomat" ilmestyy kerran kuukaudessa suurjakeluna, jolloin jakelu on 4 000–6 000 kappaletta normaalin levikin lisäksi.
"Jurvan Sanomat" on myös Sanomalehtien Liiton jäsen.
Historia.
"Jurvan Sanomat" sai alkunsa 23. marraskuuta 1975. Tuolloin jurvalaiset Jalo Hiipakka ja Olavi Kalajainen kokoustivat ja pohtivat, voisiko Jurvan kokoisessa kunnassa menestyä oma paikallislehti. Jurvan liike-elämän, kunnan ja seurakunnan edustajien mielipiteet omasta paikallislehdestä olivat myötämielisiä, joten hanketta lähdettiin viemään eteenpäin.
Huhtikuussa 1976 Hiipakka, Kalajainen ja hankkeeseen mukaan tullut Ossi Mäntylä päättivät, että uuden paikallislehden nimeksi tulisi "Jurvan Sanomat" ja lehteä kustantavasta yhtiöstä Jurvan Paikallislehti Oy. Vastaavaksi päätoimittajaksi nimettiin Olavi Kalajainen ja toimitusneuvostossa hänen lisäkseen olivat Jalo Hiipakka ja Ossi Mäntylä. Ensimmäisen kerran "Jurvan Sanomat" ilmestyi Jurva-päivien yhteydessä 11. kesäkuuta 1976. Säännöllisesti kerran viikossa lehti alkoi ilmestyä 3. marraskuuta 1976.
Olavi Kalajainen ja hänen puolisonsa Anni Kalajainen ostivat Jalo Hiipakan ja Ossi Mäntylän osuudet yhtiöstä 1980-luvun alussa. Yritystä pyöritettiin lähes kokonaan oman perheen voimin, mutta toimittajaa tai päätoimittajaa ei yrittäjäperheestä löytynyt. Vuonna 1988 Olavi Kalajainen nimitti päätoimittajaksi lehdessä kaksi vuotta toimittajana työskennelleen Hannu Siltalan.
Vuonna 1992 Olavi ja Anni Kalajainen myivät lehden Ilkka Oy:lle. Hannu Siltala toimi lehden päätoimittajana alkukesään 2011 saakka. Syksystä 2011 lähtien "Jurvan Sanomien" päätoimittajana on toiminut Jaana Ala-Lahti. Ala-Lahden siirryttyä toisiin tehtäviin, aloitti päätoimittajana joulukuussa 2019 Jarmo Panula.
Jouni Yrjölä

Jouni Yrjölä (s. 24. lokakuuta 1959 Vilppula) on suomalainen shakin suurmestari. Hän voitti shakin Suomen-mestaruuden vuosina 1985 ja 1988. Saavutettuaan Elo-luvun 2 515 Yrjölä jakoi tammikuussa 1984 FIDE:n virallisella listalla 55:nnettä sijaa, joka on kautta aikain korkein suomalaissijoitus. 
Lähishakin ohella Yrjölä on pelannut myös kirjeshakkia. Hän osallistui kirjeshakin 25. SM-turnaukseen ja voitti Suomen mestaruuden vuonna 1981.
Toukokuun taika

Toukokuun taika on Ville Salmisen ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1948. Elokuva on hänen viides ohjauksensa.
Elokuva kuvattiin vuoden 1948 touko–kesäkuussa. Tarina rakentuu ajalleen tyypillisesti väärinkäsityksille ja luokkaeroille. Elokuvan pääpari kohtaa toisensa auto-onnettomuudessa: Mannekiini Tuija Suvi (Eeva-Kaarina Volanen) on matkalla viemään pukua kauppaneuvoksettaren tyttärelle, mutta joutuu kolariin ja sen myötä muusikko Asko Karin (Ekke Hämäläinen) kelkkaan. Asko luulee Tuijaa kauppaneuvoksettaren tyttäreksi ja kutsuu hänet ravintolaan, kumpikin pyrkii esiintymään vauraampana kuin onkaan. Vähitellen lemmen laineet alkavat liplatella Askon ja Tuijan välillä.
Särkän laatima käsikirjoitus perustuu ulkomaiseen aiheeseen. Elokuvan sivuosissa näyttelevät muun muassa Ossi Elstelä, Kaarlo Halttunen ja Matti Oravisto. Kuvaussihteeri Aira Samulin vilahtaa elokuvassa Volasen sijaisena kohdassa, jossa Tuija ajaa Askon kanssa pölyävällä maantiellä lehmälauman keskelle. Elokuva esitettiin televisiossa ensi kerran 23. toukokuuta 1964. Se on julkaistu DVD:nä. 
Arvostelut.
Aikalaisarvioissa "Uuden Suomen" kriitikko kirjoitti elokuvasta: ”"Toukokuun taika" ei pyydä olla muuta kuin puolentoista tunnin hupia ja rattoa. – – Koko juttu on vallan naiivi ja viaton, eikä suinkaan vaadi katsojaltaan mitään älyllisiä voimainponnistuksia. Siinä on koko ajan jotain reipasta ja sympaattista, mikä varmaankin on suurelta osaltaan Ville Salmisen kiinnostuneen ohjauksen ansiota.” "Helsingin Sanomien" kriitikon mielestä elokuvasta puuttui keveys ja sen tahti oli liian hidas.
Myöhemmän televisioesityksen yhteydessä elokuvan käsikirjoitusta on pidetty valjuna ja itse elokuvan peruskosketusta naiivina ja sievistelevänä.
Mia Darling

Mia Darling, oikealta nimeltään Mia Keurulainen , on suomalainen laulaja-lauluntekijä Helsingistä.
Darling on opiskellut klassista pianonsoittoa musiikkiopistossa. Hän on aiemmin laulanut ja soittanut kosketinsoittimia yhtyeessä The Pansies, joka toimi vuosina 1993–2000 ja julkaisi neljä studioalbumia.
Darlingilla oli kiinnitys Poko Rekordsille. Hän julkaisi esikoissinglensä ”Fish Bowl” alkuvuonna 2007 ja ensimmäinen sooloalbuminsa "Paradoxes" alkukeväästä 2007.
Arska Tiainen

Ari ”Arska” Tiainen on suomalainen muusikko ja musiikkialan toimija. Hän on Levy-yhtiö Recordsin perustaja ja toimitusjohtaja. Tiainen soitti kitaraa Tehosekoitin-yhtyeessä vuosina 1992–2001 ja on toiminut Lordin managerina vuosina 1997–2006.
Paris-Dakar

Paris-Dakar oli Senegalin Dakarissa vuosina 1933–1961 ilmestynyt ranskankielinen sanomalehti.
Ranskankielisen Afrikan ensimmäiset sanomalehdet perustettiin Senegalissa 1800-luvun lopulla. Ne olivat ranskalaisten julkaisemia ja ranskalaisille lukijoille tarkoitettuja. 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä Senegalissa ilmestyi myös useita lyhytikäisiä ja pieniä afrikkalaiselle yleisölle tarkoitettuja poliittisia lehtiä.
Marokossa toiminut ranskalainen liikemies Charles de Breteuil perusti vuonna 1933 Dakariin viikkolehti "Paris-Dakarin", joka muuttui päivälehdeksi vuonna 1937. De Breteuil oli alueen merkittävin sanomalehdenkustantaja, ja hän julkaisi lehtiä myös Norsunluurannikolla, Guineassa ja Kamerunissa.
"Paris-Dakar" oli eurooppalaiselle yleisölle tarkoitettu kaupallinen sanomalehti, jota luettiin Senegalin lisäksi myös muualla Ranskan Länsi-Afrikassa. Se kertoi lähinnä emämaan tapahtumista, mutta sisälsi myös siirtomaita koskevia uutisia. Esikuvansa "Paris-Soirin" tapaan lehti oli runsaasti kuvitettu ja antoi paljon tilaa urheilulle. Se oli Ranskan Länsi-Afrikan suurin sanomalehti ja saavutti 1950-luvulla 15 000 kappaleen levikin. Puolueista riippumaton "Paris-Dakar" ei ollut mielipiteiltään suinkaan puolueeton. Se alkoi antaa tilaa afrikkalaisten näkemyksille vasta 1950-luvun lopussa. Breteuilin ainoa paikalliselle yleisölle suunnattu lehti oli vuonna 1953 perustettu kuvitettu aikakauslehti "Bingo", josta tuli sittemmin varsin suosittu.
Charles de Breteuil kuoli vuonna 1960. Senegalin itsenäistyttyä hänen poikansa Michel muutti vuonna 1961 lehden nimeksi "Dakar-Matin". Aikaisempaan verrattuna se taantui ja joutui hallituksen valvontaan. Vuonna 1970 se korvattiin virallisella "Le Soleil" -päivälehdellä.
Jyväskylän kaupunginvaltuusto

Jyväskylän kaupunginvaltuusto on Jyväskylän kaupungin ylintä päätösvaltaa käyttävä elin, johon kuuluu 67 kuntavaaleilla valittua jäsentä.
Kaupunginvaltuusto aloitti toimintansa vuonna 1875, jolloin valtuustoon valittiin 15 jäsentä. Valtuutettuja oli 41 vaaleihin 1960 asti ja 47 vaaleihin 1972 asti. Vuosina 1976–2008 valtuustoon kuului 59 jäsentä. Määrä vaihtui kuntaliitoksen myötä 75 jäseneen vuonna 2008. Vuodesta 2012 lähtien valtuustossa on ollut 67 valtuutettua.
Valtuuston puheenjohtajana toimii Jukka Hämäläinen, ensimmäisenä varapuheenjohtajana Toimi Kankaanniemi, toisena varapuheenjohtajana Eila Tiainen ja kolmantena varapuheenjohtajana Marika Visakorpi.
SDP on perinteisesti ollut Jyväskylän kaupunginvaltuuston suurin puolue. Vuoden 2017 kuntavaaleissa vihreät nousi valtuuston suurimmaksi puolueeksi, ja samalla Piraattipuolue sai ensimmäistä kertaa edustajan kaupunginvaltuustoon. Vuoden 2021 kuntavaaleissa SDP sai jälleen suurimman kannatuksen, mutta yhtä monta valtuustopaikkaa kuin kokoomus.
Jäsenet.
Kausi 2017–2021.
Muutokset kokoonpanossa
Katso myös.
Jyväskylään liitetyissä kunnissa ennen niiden lakkauttamista toimineet valtuustot:
Givenchy

Givenchy ​[ʒivɑ̃ʃi] on ranskalainen muotitalo, jonka perusti vuonna 1952 muotisuunnittelija Hubert de Givenchy. Ranskalainen muotitalo tunnetaan eleganteista vaatteistaan sekä muoti-ikoni Audrey Hepburnin puvustuksesta. Hubert de Givenchy työskenteli talon pääsuunnittelijana eläkkeelle siirtymiseensä asti vuonna 1995. Hänen jälkeensä taloa johtivat nuoret suunnittelijat kuten John Galliano, Alexander McQueen ja Julien MacDonald.
Givenchyn muotitalo valmistaa sekä miesten- että naistenvaatteita, valmisvaatteita ja haute couturea. Miestenvaatteiden suunnittelusta vastuussa on ollut vuodesta 2003 Ozwald Boateng, ja naisten haute couturen ja valmisvaatteiden pääsuunnittelijana on toiminut Riccardo Tisci vuodesta 2005 asti.
Ilmajoki-lehti

Ilmajoki-lehti on vuonna 1956 perustettu Ilmajoella keskiviikkoisin ilmestyvä sitoutumaton paikallislehti. Lehden levikkialue on Ilmajoki. Lehden päätoimittajana toimi Terhi Pirilä-Porvali toukokuun 2020 loppuun. 
Vuoden 2007 maaliskuun lopulla lehden levikki oli 5 041 kappaletta, vuoden 2015 maaliskuun lopulla 4 466 kappaletta. Julkaisuyhtiön toimitusjohtaja on Jussi Äärynen. Lehteä kustantaa Ilmajoki-lehti Oy ja painaminen tapahtuu I-Print Oy:n painossa Seinäjoella. "Ilmajoki-lehti" on Sanomalehtien Liiton jäsen.
Historia.
Lehti syntyi vuonna 1956, kun Vilho Syrjän ja kunnanlääkäri Niilo Koskiniemen vuonna 1929 perustama kunnallinen uutis- ja tiedotuslehti "Ilmajoki" sekä Kauko J. Koiviston ja Viljo Iisakki Äärysen vuonna 1952 perustama "Ilmajoen Sanomat" yhdistyivät. "Ilmajokea" oli ladottu, painettu ja postitettu ensin Vaasassa ja sitten Seinäjoella "Vaasa"- ja "Ilkka"-päivälehtien painoissa, mutta uutta "Ilmajoki-lehteä" toimitettiin ja painettiin Äärysen kauppaliikkeen kellarissa vuoteen 1978 asti, jolloin muutettiin isompiin tiloihin Siltalan teollisuusalueelle.
Uuden lehden ensimmäiseksi päätoimittajaksi nimitettiin maanviljelijä-kirjailija Paavo Fossi, joka oli päätoimittanut "Ilmajoen Sanomia" vuodesta 1953. "Ilmajoki"-lehdessä vaikutti samoihin aikoihin toimittaja-kirjailija Lauri Pakkala monessa eri tehtävässä. Fossi päätoimitti "Ilmajoki-lehteä" vuoteen 1967, ja sitten vuoteen 1973 saakka kirjapaino Il-Mon omistaja Viljo Äärynen. Vuonna 1974 päätoimittajaksi nimitettiin tämän 27-vuotias miniä Liisa Äärynen, joka oli tehnyt lehteä yhdessä Viljon kanssa jo joitakin vuosia. Vuonna 2016 Liisa Äärynen siirtyi 42 vuotta jatkuneesta päätoimittajan tehtävästä Ilmajoki-lehti Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi.
Päätoimittajan painostus ja irtisanoutuminen.
Lokakuussa 2018 päätoimittajaksi nimitetty, maaliskuusta 2020 lomautettuna ollut Terhi Pirilä-Porvali irtisanoutui 1. kesäkuuta 2020 alkaen. Hän sanoo, että Ilmajoki-lehden hallitus painosti häntä ja hänet lomautettiin kriittisen jutun jälkeen. Hän ei taipunut painostukseen olla julkaisematta uutista. Kysymys on maaliskuisesta uutisessa, jossa kerrottiin Espanjassa lomailleen kunnanvaltuutetun Timo Tuurin osallistumisesta valtuuston kokoukseen karanteeniajasta välittämättä. Tuuri ja kunnanjohtaja Seppo Pirttikoski olivat vaatineet, ettei juttua julkaista. Pirilä-Porvalin mukaan Tuuri oli uhannut lopettaa yrityksensä ilmoittelun lehdessä, jos juttu julkaistaan. Jutun julkaisua seuraavana päivänä Pirilä-Porvali lomautettiin. 
Julkisen sanan neuvosto otti asiaan kantaa ja piti uutista erittäin merkittävänä yleisön tiedonsaannin kannalta. Kunnanjohtaja Pirttikoski vähätteli tapausta, hänen mielestään asiasta on "tehty suurempi asia, kuin mitä se onkaan". Julkaisuyhtiön hallitus myönsi toimineensa väärin ja pahoitteli sitä. Marraskuussa 2020 Pirilä-Porvali sai Paikallislehtien päätoimittajayhdistyksen journalistipalkinnon. Päätoimittajayhdistys perusteli palkintoa sillä, ettei Pirilä-Porvali taipunut painostusyrityksiin. Maaliskuussa 2021 Pirilä-Porvalin ratkaisu palkittiin valtakunnallisessa Suuri journalistipalkinto -gaalassa vuoden journalistisena tekona.
Arthur Andrews

Arthur Glenn Andrews () oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän oli Roger Lee Andrewsin ja Beryl Elizabeth (Jones) Andrewsin poika.
Andrews valmistui Princetonin yliopistosta ja istui vuosina 1965–1967 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Alabamasta. Hän oli epäonnistuneesti uudelleen ehdolla vuosina 1966 ja 1970. 
Andrewsista tuli vanhin elossa ollut entinen kongressin jäsen 100-vuotiaan Augustus F. Hawkinsin kuoltua 10. marraskuuta 2007.
Himki

Himki () on kaupunki Moskovan alueella 19 kilometriä Moskovan keskustasta luoteeseen, aivan Pietarista saapuvan M10-valtatien varrella ja Moskovan kehätien (MKAD) vieressä. Himkin keskustan itäpuolitse kulkee Moskvan–Volgan kanava. Noin 9 kilometriä Himkin keskustan pohjoispuolella sijaitsee Šeremetjevon kansainvälinen lentoasema.
Kaupunki oli vuoden 2012 väestönlaskennan 218 275 asukkaallaan Moskovan alueen toiseksi suurin kaupunki.
Historiaa ja kehitys viime vuosina.
Himki perustettiin virallisesti 1939 samannimisen rautatieaseman ympärille, joka on ollut olemassa vuodesta 1850 Moskovan–Pietarin rautatien valmistumisesta lähtien. Toisen maailmansodan aikana marras-joulukuussa 1941 Himki oli Moskovan keskustaa lähimpänä oleva Moskovan alueen paikka, jonne saksalaiset joukot operaatio Barbarossaan aikana pääsivät. Tästä muistoksi on Himkissä suuri panssarieste, jossa lukee kilometri 23:n paikka (55°54´46.103"N, 37°24´10.577"E) Moskovan Leningradin valtakadulla. Lähellä paikkaa on ruotsalaisen Ikean huonekalutavaratalo.
Sodan jälkeen kaupungista tuli useiden Neuvostoliiton ilmailu- ja puolustusteknologian laitosten sijaintipaikka, jotka työllistivät suuren osan väestöstä. Tästä syystä se oli niin sanottu suljettu kaupunki, jonne ulkomaalaisilla ei ollut pääsyä. Himkissä työskennellään muun muassa Kansainvälisen avaruusaseman projektien parissa. Himkissä tuotekehiteltiin mm. S-75-, S-125-, S-200 - ja S-300 -ilmatorjuntaohjuksia. Nykyään kaupungilla on naukogradin, venäläisen tiedekaupungin asema.
Viime vuosina Himki on kasvanut nopeasti Moskovan metropolialueen osana asuntotuotannon ja uudisrakentamisen myötä. Sen sijainti on erinomainen Moskovan ja Šeremetjevon lentoaseman välissä.
Himkin metsä.
Himkin kaupungin ja Šeremetjevon kansainvälinen lentoaseman välissä sijaitsee tuhannen hehtaarin suuruinen suojeltu tammimetsä, joka on moskovalaisten suosittu virkistysalue. Sen läpi on linjattu kulkevaksi uusi Moskova–Pietari-moottoritie. Rakennustyöt ovat olleet laajan kiistan ja protestiliikkeen aihe jo vuosia. 26. elokuuta 2010 presidentti Medvedev määräsi rakennustyön keskeytettäväksi kiistojen takia, mutta 14. joulukuuta 2010 Venäjän hallitus päätti rakentaa sittenkin moottoritie metsän läpi. Hallitus on luvannut korvata metsälle aiheutuvista tuhoista lähes 100 000 euroa.
Kiistasta on kasvanut paikallista luonnonsuojelua yleispoliittisempikin kiista, joka on johtanut ympäristöliikkeen kannattajien kiinniottoihin ja pidätyksiin. Mm. Jevgenia Tširikova otettiin kiinni Venäjällä arestiin ilman pidätystä tai tutkintavangitsemisoikeudenkäyntiä ennen kuin hänen piti tulla Vihreän liiton puoluekokoukseen 20. toukokuuta 2012 puhumaan Venäjän demokratian tilasta ja Vladimir Putinin kolmannesta presidenttikaudesta 2012-2016. Jevgenia Tširikova on esiintynyt Suomessa myös Finrosforumin vieraana.
Hugh Carey

Hugh Leo Carey (11. huhtikuuta 1919 – 7. elokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko.
Carey syntyi Brooklynissä ja valmistui St. John's Universitystä. Hän istui vuodesta 1961 lähtien seitsemän kautta Yhdysvaltain edustajainhuoneessa, ensin New Yorkin 12., ja vuodesta 1963 alkaen 15. vaalipiiristä. 
Hugh Carey toimi New Yorkin osavaltion 55. kuvernöörinä vuosina 1975–1982. Häntä edelsi Malcolm Wilson ja seurasi Mario M. Cuomo.
Neuvoton

Neuvoton (aiemmin ruots. "Lillnevitto") on kylä ja taajama Haminan kaupungissa Suomenlahden rannalla Kymenlaakson maakunnassa. Taajama sijaitsee Haminan länsiosassa Haminan ja Kotkan keskustojen välissä. Etäisyys Haminan keskustaan on noin 10 kilometriä ja Kotkan keskustaan noin 20 kilometriä. Neuvoton kuului alun perin Vehkalahden kuntaan, joka yhdistyi vuonna 2003 Haminaan. Tie 170 kulkee Neuvottoman halki ja vieressä kulkee moottoritienä Valtatie 7 (E18). Neuvoton on myös esiintynyt MTV3:n Kymmenen uutisten loppukevennyksessä hassujen paikannimien jutussa.
Historia.
Neuvottoman seutu on yhdessä Kirkkojärven ympäristön kanssa entisen Vehkalahden vanhinta vakinaisesti asuttua aluetta. Neuvottoman ja Saksalan alueen nimistön on arveltu olevan osittain peräisin saksalaisilta merenkulkijoilta ja kauppiailta, ja että Kaarniemenlahden pohjukassa olisi jopa ollut saksalaisperäistä asutusta.
Kylän alueen saksalaisperäisen nimistön perusteella on päätelty, että Neuvottoman kylä olisi saanut alkunsa nykyisen Kotkan puolella sijaitsevan Saksalan eli Stor Nevitton suunnalta ja itsenäistynyt 1400-luvun paikkeilla. Kylän nimen mahdolliseen alkumuotoon "Nevitte" sisältyy mahdollisesti hansakauppiaiden käyttämä termi "vitte", joka tarkoittaa hansakauppiaiden perustamia kalastajakyliä tai pyyntipaikkoja. Ensimmäinen maininta Neuvottoman kylästä on vuoden 1458 asiakirjasta, joka koski Vehkalahden kylien rajoja. Aluksi kylään kuului myös Salmi, joka vakiintui omaksi kyläkseen 1500-luvulla.
Kylän nimen kirjoitusasu on vaihdellut aikojen saatossa. 1600–luvun kartoissa nimi on asussa Nevito. Myöhemmin kylästä käytettiin nimeä Neuvottoma, kunnes se 1960 posti- ja lennätinhallituksen avustuksella vaihdettiin muotoon Neuvoton.
Perimätiedon mukaan nykyisessä Neuvottomanlahdessa on käyty myös kauppaa ja valmistettu isoja käsinveistettyjä proomuja. Muistona tästä ovat melkoiset lastukerrostumat lahden pohjakerrostumissa. Neuvoton on tunnettu myös veneveistämöistään. 1960–1970-lukujen kuuluisimpia veistämöitä olivat muun muassa Suntion veneveistämö, missä valmistettiin mahonkisia veneitä ulkomaita myöten.
Hansakauppiaiden matkat päättyivät viimeistään 1500-luvun alussa. Neuvottomalaiset ryhtyivät itse viemään kalansa Viron puolelle – näin sai tuotteesta paremman hinnan. Muistoksi saksalaisista jäi läheisen Saksalan kylän nimi.
Urheilu ja liikunta.
Neuvottomassa on ala-asteen vieressä liikuntahalli sekä ala-asteen pihalla urheilukenttä, jossa on kesäisin jalkapallomaalit ja talvisin luistelurata. Valaistulla pururadalla voi hiihtää talvisin.
Veneranta.
Neuvottoman venerannassa on kaksi laituria. Vieressä on hiekoitettu uimaranta, jossa on pukukoppi sekä lentopallokenttä.
Tuoni (yhtye)

Tuoni on suomalainen suomeksi laulava metalliyhtye. Sen perusti basisti Tuomas Leinonen vuonna 2004. Yhtyeen debyyttialbumi "Elävät &amp; kuolleet" ilmestyi vuonna 2005. Laulaja-rumpali Aksu Hanttu vaikuttaa myös Entwinessa. 
Kitaristi Jaani Kähkönen jättäytyi pois yhtyeestä vuonna 2007 ja hänet korvasi Tom Mikkola, jonka puolestaan korvasi alkuvuodesta 2009 Tomi Luoma Kill the Romance -yhtyeestä. Liverumpali Dani Miettisen korvannut Heikki Saari tunnetaan Norther-yhtyeen rumpalina.
Syksyllä 2014 yhtye uudisti kokoonpanonsa ja teki kolmen keikan Suomen kiertueen ruotsalaisen The Haunted -yhtyeen kanssa.
Jäsenet.
Yhtyeen jäsenet:
Diskografia.
Studioalbumit
Singlet