tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Henri Hirvikoski

Henri Hirvikoski (s. 26. elokuuta 1986 Nokia) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies tai pieni laitahyökkääjä.
Ura.
Hirvikoski pelasi Korisliigaa Namika Lahdessa, Porvoon Tarmossa ja Kauhajoen Karhussa. Ennen Korisliiga-uraansa Hirvikoski on pelasi viisi kautta koripallon I-divisioonaa kasvattajaseurassaan BC Nokiassa.
Hirvikoski saavutti SM-hopeaa kaudella 2006–2007 pelatessaan Namika Lahden riveissä. Hän pelasi Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 12 maaottelua.
Hirvikoski päätti kilpauransa kevääseen 2018, jolloin BC Nokia hävisi pronssiottelun Helsinki Seagullsille.
Pelityyli ja ominaisuudet.
Urheilulehti kuvaili Hirvikoskea tämän lopettaessa uransa 191-senttiseksi laituriksi, jonka pelilliset ansiot olivat kovassa ja ärhäkässä puolustuspelaamisessa. Kolmen pisteen heitoissaan Hirvikoski oli tarkka muttei muuten hyökkäyspäässä erityisen näkyvä pelaaja.
Lähteet.
Viitteet.
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Dale Chihuly

Dale Patrick Chihuly (s. 20. syyskuuta 1941) on yhdysvaltalainen lasitaiteilija. 
Chihuly syntyi Tacomassa ja valmistui siellä high schoolista. Hän menetti nuorena isänsä, joka menehtyi sydänkohtaukseen sekä veljensä Georgen, joka kuoli onnettomuudessa Floridassa. Chihuly pääsi vuonna 1959 University of Puget Soundiin, mutta siirtyi pian Washingtonin yliopistoon Seattleen. 
Chihuly oli vuonna 1971 mukana perustamassa Pilchuck Glass Schoolia. Hän menetti vuonna 1976 näön toisesta silmästään auto-onnettomuuden seurauksena. 
Chihulyn töistä on pysyviä kokoelmia useissa museoissa eri puolilla Yhdysvaltoja sekä Victoria and Albert Museumissa, Lontoossa. Tuotantoa on esitelty myös kansainvälisissä näyttelyissä.
Erik Palmstedt

Erik Palmstedt (16. joulukuuta 1741 Tukholma – 12. kesäkuuta 1803) oli ruotsalainen arkkitehti. Häntä pidetään erityisesti kustavilaisen tyylin taitajana.
Palmstedt opiskeli kaupunginarkkitehti J. E. Carlbergin koulussa. Hänestä tuli varakaupunginarkkitehti vuonna 1773. Vuonna 1791 hän sai professorin arvonimen, ja alkoi työskennellä Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa. Vuonna 1802 hänet ylennettiin akatemian arkkitehtuuriosaston rehtoriksi. Vuonna 1781 Palmstedtista tuli kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.
Ensimmäiset rakennukset Tukholmaan itsenäisenä arkkitehtina Palmstedt suunnitteli jo 19-vuotiaana. Rakennuksissa on ranskalaissävytteisiä piirteitä, ja myös vaikutteita Jacques-François Blondelilta ja Gilles Marie Oppenortilta. Vuonna 1767 Palmstedt sai tehtäväkseen suunnitella yhden tärkeimmistä rakennuksistaan, Tukholman Börshusetin, joka yhdistelee kustavilaista tyyliä ja rokokoo-tyyliä.
Vuosina 1778–1780 Palmstedt teki ekskursion Roomaan ja Pariisiin, jonka aikana hän tutustui monumentaalirakennusten uusiin muotivirtauksiin. Roomassa hän tutustui myös antiikin arkkitehtuuriin. Palattuaan takaisin Ruotsiin hän alkoi työskennellä Gripsholmin linnan parissa Kustaa III:n pyynnöstä. Sen jälkeen hän muun muassa suunnitteli Uudellamaalla sijaitsevan Mustion linnan yhdessä turkulaisen Christoffer Friedrich Schröderin kanssa. Samoihin aikoihin sen rakentamisen kanssa aloitettiin myös Palmstedtin suunnitteleman Perintöruhtinaan palatsin rakennustyöt.
Vuonna 1784 Palmstedt meni naimisiin Hedvig Gustava Robsahmssonin kanssa. Heidän poikansa Carl Palmstedt työskenteli Jöns Jacob Berzeliuksen kanssa ja perusti Chalmersin teknillisen korkeakoulun.
Kantáran linna

Kantáran linna () sijaitsee Kyproksen saarella Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan alueella.
Historia.
Linna rakennettiin 900-luvulla Kyrenian vuoristoalueelle, noin 600 metrin korkeuteen suojaamaan Bysantin valtaan tuolloin kuulunutta Kyprosta arabeilta. Kuningas Rikhard Leijonamieli valloitti Kyproksen ja samalla Kantáran linnan vuonna 1191.
Matkailu.
Nykyisin linna on nähtävyys, jonka kävijämäärä lisääntyy koko ajan Pohjois-Kyproksen rajanylittämisen helpotuttua vuonna 2004.
Meguro

Meguro () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee sisämaassa kaupungin eteläosassa Tokion keisarillisen palatsin lounaispuolella ja rajautuu Ōtan, Setagayan, Shibuyan ja Shinagawan erillisalueisiin. Megurossa on 275 809 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 14,67 neliökilometriä.
Aluejako.
Meguron erillisalueella on 27 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 88 osa-alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu kahdesta kuuteen osa-aluetta.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet.
Meguro on pääasiassa asuin- mutta myös diplomaattialuetta, ja erillisalueella onkin 15 suurlähetystöä tai konsulaattia. Alueella sijaitsevat myös Tokion teknillinen yliopisto ja Tokion yliopiston Komaba-kampus.
Ehrensvärd

Ehrensvärd on ruotsalainen aatelissuku. Se on alun perin kotoisin Saksan Stralsundista
Suvun varhaisimpana jäsenenä pidetään Peter Schäfferiä (k. noin 1674), joka toimi Turun läänin jalkaväenrykmentissä. Hänen poikansa Johan Jakob Schæffer aateloitiin vuonna 1717 nimellä Ehrensvärd. Suku introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1719 kreivillisenä sukuna numerolla 113 ja vuonna 1778 vapaaherrallisena sukuna numerolla 267.
Selma Anttila

Selma Maria Anttila (o.s. Helander, ent. Andelin; 16. joulukuuta 1867 Orimattila – 15. toukokuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Henkilöhistoria.
Antilan vanhemmat olivat seppä Karl Henrik Helander ja Ulrika Abrahamintytär Eerola. Hänen puolisonsa vuodesta 1893 oli kustannusvirkailija ja suomentaja Werner Anttila, ent. Andelin. Anttila suoritti tyttökoulun 1886 ja jatko-opiston 1889. Hän toimi Helsingissä Kansankodin ekonomina, Sörnäisten kansankirjaston hoitajana ja kansakoulunopettajana vuoteen 1893 sekä Tampereen kansakoulun jatkokurssin johtajana 1894–1903. Anttila oli yhteiskunnallisesti aktiivinen, ja hän perusti muun muassa Tampereen lastenseimen ja toimi Suomen Naisyhdistyksen sihteerinä. Lisäksi hän oli Ihmisoikeuksien liiton, Suomen Rauhanliiton sekä Tampereen Näyttämöyhdistyksen perustajajäseniä.
Kirjallinen tuotanto.
Monet Anttilan teoksista perustuvat hänen omiin kokemuksiinsa, kuten "Uhri" vuodelta 1922, jonka ”uhri” oli kirjailijan oma Vienan-Karjalassa 1918 kaatunut poika Tauno Heikki Anttila (s. 1897). "Pyryn perhe" sijoittuu puolestaan kirjailijan lapsuudenmaisemiin Orimattilan Luhtikylään. Anttila sai vuonna 1923 valtion kirjallisuuspalkinnon romaanista "Uhri", Bergbomin palkinto hänelle myönnettiin näytelmästä "Vaihdokas".
Näytelmät.
Näytelmää "Omatunto" ei ole painettu, mutta se esitettiin Kansallisteatterissa.
Göteborgin ja Bohusin lääni

Göteborgin ja Bohusin lääni () Länsi-Ruotsissa on yksi maan entisistä lääneistä. Se koostui Bohuslänin maakunnasta ja pienestä osasta Länsi-Götanmaan maakuntaa Pohjanmeren rannalla. Lisäksi lääniin kuului Hallandin maakunnasta Lindomen pitäjä. Göteborgin ja Bohusin läänin pääkaupunki oli Göteborg, mutta osa lääninhallinnosta sijaitsi Uddevallassa. Vuodesta 1998 lääni on ollut osa Länsi-Götanmaan lääniä.
Läänijaon kehitys.
Bohuslän liitettiin Ruotsiin Roskilden rauhassa vuonna 1658. Aluksi saatua aluetta johti kuvernööri, jonka hallinto sijaitsi Bohusin linnoituksessa Kungälvissä. Vuonna 1680 perustettiin Bohusin lääni. Valloitettiin maakuntaan yhdistettiin Göteborgin kaupunki sekä kaupungin ympärillä olleet Sävedalin, Askimin ja Östra Hisingin kihlakunnat, jotka aiemmin olivat kuuluneet Älvsborgin lääniin. Aiemmin Norjaan kuuluneilla alueilla ryhdyttiin soveltamaan Ruotsin lakia vuonna 1682. Vuonna 1700 läänin nimeksi tuli Göteborgin ja Bohusin lääni, ja samalla Göteborgista tuli läänin pääkaupunki.
Ruotsin kuntauudistusten yhteydessä Göteborgin ja Bohusin läänin rajat hieman muuttuivat. Älvsborgin läänistä liitettiin Angeredin, Bergumin ja Valbo-Ryrin seurakunnat vuonna 1967. Vuonna 1971 Älvsborgin läänistä siirrettiin Göteborgin ja Bohusin lääniin vielä Björketorpin seurakunta, ja vastakkaiseen suuntaan siirrettiin Hjärtumin ja Västerlandan seurakunnat. Pieni osa Bohuslänistä tuli näin kuulumaan Älvsborgin lääniin. Vuonna 1971 Hallandin läänistä liitettiin Göteborgin ja Bohusin lääniin vielä Lindomen seurakunta.
Göteborgin ja Bohusin lääni lakkautettiin 31.12.1997, ja 1.1.1998 perustettiin Länsi-Götanmaan lääni yhdistämällä aiemmat Göteborgin ja Bohusin lääni, Älvsborgin lääni ja lähes koko Skaraborgin lääni.
Kaupungit.
Göteborgin ja Bohusin läänissä sijaitsi ennen vuoden 1971 kuntauudistusta 7 kaupunkia:
Pientä Marstrandia lukuun ottamatta nämä kaupungit ovat nykyisin samaa nimeä käyttävien, mutta alueeltaan paljon vanhoja kaupunkeja laajempien kuntien keskustaajamia.
Kunnat 1970-luvulta lähtien.
Göteborgin ja Bohusin läänin alueella sijaitsi 1970-luvun kuntauudistuksen jälkeen 15 kuntaa:
Albert Ehrensvärd vanhempi

Albert Ehrensvärd vanhempi (koko nimeltään "Albert Carl August Lars Ehrensvärd", 10. tammikuuta 1821 – 1901) oli ruotsalainen kreivi ja poliitikko. Hän toimi Ruotsin ulkoministerinä vuosina 1885–1889 ja valtiopäiväedustajana ensimmäisessä kamarissa vuosina 1867–1874 ja 1877–1890. Göteborgin ja Bohusin läänin maaherrana Ehrensvärd toimi vuosina 1864–1885. Maaherrana hän panosti kansansivistystyöhön ja läänille tärkeään kalastuselinkeinoon.
Kalastajan vaimon haave

Kalastajan vaimon haave (蛸と海女) on Hokusain 1810-luvulla puuhun kaivertama eroottinen kuva ja ensimmäinen todiste lonkeropornosta. Kaiverruksessa esiintyy nainen, joka harrastaa seksiä kahden mustekalan kanssa. Hän suutelee pientä mustekalaa samalla kun suurempi suorittaa cunnilingusta naiselle.
Tämä ukiyo-e on peräisin Japanin Edo-kaudelta.
Stephen Pile

Stephen Pile (s. 1949, Lincolnshire) on brittiläinen kirjailija. 
Pile julkaisi vuonna 1979 huumoripainotteisen teoksensa "Suurten munausten kirja", joka kuvaa ihmisten surkuhupaisimpia epäonnistumisia kautta aikojen. Hän kirjoitti teokselleen myös jatko-osan, mutta vetäytyi sitten kirjailijanuraltaan ja siirtyi lehtiuralle. 
Pile oli "avuttomia" ihmisiä yhteen koonneen Not Terribly Good Clubin perustajajäsen, mutta yhteisö lopetettiin sen noustua suureen suosioon munausten kirjan julkaisemisen jälkeen.
Verginan aurinko

Verginan aurinko (; harvemmin "Verginan tähti", ) on tyylitelty tähtisymboli, jossa on 16 sädettä. Sitä pidetään muinaisen Makedonian valtakunnan symbolina. Nykyisin se on yksi Kreikan ja erityisesti kreikkalaisen Makedonian kansallisista symboleista.
Historia.
Verginan auringoksi nykyisin kutsuttu symboli oli laajalti käytössä antiikin Kreikassa. Erityisesti sitä käytettiin Makedonian valtakunnan aikana. Siellä sen oletetaan toimineen ennen kaikea argeadien hallitsijasuvun tunnuksena. Aurinkokuvio tunnetaan muun muassa keramiikan koristekuviona sekä hellenistisen kauden rahoista. Löytöjä on tehty niin Manner-Kreikasta kuin Kreikan saarilta.
Symbolille nimen antanut löytö tehtiin vuonna 1977 arkeologi Manólis Andrónikoksen johtamissa antiikin Aigain kaupungin kaivauksissa Vergínassa pohjoisessa Kreikassa. Aurinkokuvio oli kaiverrettu Makedonian kuninkaan Filippos II:n jäännökset sisältäneen kultaisen larnaksin kanteen. Larnaks on nykyisin Aigain kuningashautojen museossa. Kreikkalaiset ottivat merkin pian käyttöönsä symboloidakseen sillä antiikin Makedonian kulttuurin jatkumoa nykyisessä Kreikassa. Symbolia käytetään muun muassa kreikkalaisen Makedonian lipussa.
Vuonna 1991 Jugoslaviasta itsenäistynyt Makedonian tasavalta (nykyinen Pohjois-Makedonia) otti myös aurinkokuvion omaan lippuunsa. Kreikkalaiset protestoivat tätä vastaan, sillä he pitivät aurinkoa omana symbolinaan. Neljä vuotta myöhemmin Makedonian tasavallan lippu muutettiin nykyiseen muotoonsa, jossa Verginan aurinko on korvattu erilaisella aurinkokuviolla. Kreikan ja Pohjois-Makedonian vuonna 2018 tekemässä sopimuksessa Makedonian nimikiistassa sopimusehtoihin kuului, että Pohjois-Makedonia kieltää Verginan auringon ja muiden muinaisen Makedonian symbolien käytön virallisissa yhteyksissä. Kielto pantiin täytäntöön vuonna 2019.
Symboli.
Nykyisin käytetyssä muodossaan Verginan auringossa on 16 sädettä. Antiikin aikana käytettiin kuitenkin sen lisäksi myös aurinkokuvioita, joissa oli 8 tai 12 sädettä. 12-säteisessä säteiden määrä yhdistettiin joskus Olympoksen jumaliin. Filippos II:n larnaksissa aurinkokuvion keskellä on rosetti- eli ruusukuvio.
Saattaja Hämeenmaa

Saattaja Hämeenmaa oli Suomen Merivoimissa vuosina 1964-1987 palvellut Neuvostoliitosta hankittu Riga-luokan fregatti. Alus oli alkuperäiseltä nimeltään "SKR-69" (). Suomessa alus luokiteltiin saattajaksi.
Hankinta.
1960-luvun alkupuolella merivoimilla oli "Matti Kurjen" hankinnasta huolimatta edelleen tarve suurille tykistöaluksille. Tätä puutetta korvaamaan päätettiin 1962 Neuvostoliiton kanssa tehdyn ns. tavaraluottosopimuksen puitteissa hankkia kaksi käytettyä Riga-luokan fregattia. Hankintasopimus sisälsi lisäksi alusten peruskorjauksen sekä suomalaisen kantahenkilökunnan tyyppikoulutuksen Neuvostoliitossa. Hankinta liittyi myös 1960-luvun Berliinin kriisin myötä kiristyneeseen ilmapiiriin, jonka myötä Suomeen oli hankittu jo T-54-taistelupanssarivaunuja ja MiG-21-suihkuhävittäjiä.
Hankinta toteutui 1964. Miehistön koulutus järjestettiin Tallinnassa ja lipunvaihdon yhteydessä 14. toukokuuta 1964 entiset Neuvostoliiton laivaston alukset nimettiin uudelleen. "Filin" () sai nimen "Uusimaa" ja "SKR-69" nimen "Hämeenmaa". Alukset olivat Suomen merivoimien ainoat alukset, joissa oli pääkoneina höyryturbiinit. Alukset olivat hyvin saman näköisiä: pieni ulkoinen ero oli mm. merivalvontatutkan vastapaino, joka "Hämeenmaassa" oli suorakulmainen ja "Uusimaassa" pyöreäkulmainen.
Palvelus.
"Hämeenmaa" muodosti sisaraluksensa kanssa Saattajalaivueen (SaattLv). Laivueen taktillisissa harjoituksissa alusten varmistustehtävissä toimivat usein Nuoli-luokan moottoritykkiveneet. Osastolle tehtyjen operaatioanalyyttisten tutkimuksien perusteella parannettiin saattajien ilmatorjuntakykyä asentamalla niiden keulaan vuonna 1971 neuvostovalmisteinen 30 mm kaksoisrevolveritykki AK-230.
Kun tykkiveneet "Karjala" ja "Turunmaa" valmistuivat 1960-luvun lopussa, eivät merivoimien rauhanaikaiset henkilöstö- ja kouluttajaresurssit enää riittäneet saattajien miehittämiseen samanaikaisesti. Alukset olivatkin kulussa 1970-luvun vuorovuosina vuoteen 1979, jolloin miinalaiva "Pohjanmaan" valmistuttua siirrettiin "Uusimaa" reservialukseksi, ja "Hämeenmaahan" tehtiin laaja peruskorjaus ja se muutettiin miinalaivaksi vuosina 1978-1979. Alus poistettiin merivoimien alusluettelosta 1985 ja myytiin romutettavaksi. Se romutettiin Haminassa seuraavana vuonna.
Jasmiinitee

Jasmiinitee (, pinyin: mò lì huā chá) on kiinalainen tee, joka on maustettu jasmiininkukilla. Se valmistetaan joko kevyesti hapetetusta pouchong-teestä, valkoisesta teestä tai vihreästä teestä, tai joskus myös mustasta teestä. Valkoisesta teestä tehty jasmiinitee on maultaan miedompaa kuin vihreästä teestä tehty. Se on väriltään kellertävää ja siinä on pehmeä tuoksu. Se on vanhimpia maustettuja teetyyppejä. Jasmiiniteetä tuotetaan Fujianissa.
Jasmiinitee on suosittua Pohjois-Kiinassa ja sitä myös tarjoillaan yleensä aina kiinalaisissa ravintoloissa länsimaissa.
Minato (Tokio)

Minato () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee kaupungin keskiosassa Tokionlahden rannalla Tokion keisarillisen palatsin eteläpuolella ja rajautuu Chiyodan, Chūōn, Kōtōn, Shibuyan, Shinagawan ja Shinjukun erillisalueisiin. Minatossa on 251 455 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 20,37 neliökilometriä.
Aluejako.
Minaton erillisalueella on 30 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 117 osa-alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä yhdeksään osa-aluetta.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet.
”Minato” merkitsee satamaa. Minaton alueella sijaitsee useita kymmeniä suurlähetystöjä ja useiden merkittävien yhtiöiden pääkonttoreita. Näihin kuuluvat muun muassa Animax, Dentsu, Fuji Xerox, Mitsubishi Motors, NEC, Nippon Television, Sony ja Toshiba. Alueella on myös useita yliopistoja, kuten Keiō-yliopisto ja Tokion yliopiston laitoksia. Lisäksi Tokion keskeinen maamerkki Tokyo Tower sijaitsee Minaton alueella.
Paulo Sérgio

Paulo Sérgio Silvestre do Nascimento (s. 2. kesäkuuta 1969, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 1994 MM-kisoissa. Hän pelasi hyökkääjänä.
Paulo Sérgio aloitti uransa vuonna 1988 Corinthiansissa. Euroopan kentille hän siirtyi vuonna 1993, kun hän teki sopimuksen Bundesligan Bayer Leverkusenin kanssa. Vuosina 1997–1999 Paulo Sérgio pelasi AS Romassa Serie A:ssa ja vuosina 1999–2002 Bayern Münchenissä, jossa hän voitti Saksan mestaruuden vuosina 2000 ja 2001 sekä Mestareiden liigan vuonna 2001. Bayern Münchenistä Paulo Sérgio siirtyi Yhdistyneiden arabiemiirikuntien Al Wahdadiin ja lopetti uransa vuonna 2003 Esporte Clube Bahiassa Brasiliassa.
Brasilian maajoukkueessa Paulo Sérgio pelasi 13 maaottelua ja teki niissä kaksi maalia. MM-kilpailuissa 1994 hän pelasi kahdessa ottelussa.
Tamia

Tamia (oik. Tamia Marilyn Washington-Hill, s. 9. toukokuuta 1975 Windsor, Ontario, Kanada) on kanadalainen R&amp;B-laulaja. 
Tamia lauloi 19-vuotiaana Quincy Jonesin kappaleella ”You Put A Move On My Heart”, jonka singlejulkaisu sai vuonna 1996 Grammy-ehdokkuuden. Tamian ensimmäinen albumi ilmestyi 1998.
Tamia lähti Atlantic Recordsilta vuonna 2005 ja julkaisi neljännen studioalbuminsa "Between Friends" itsenäisesti. Hän on soolourallaan sijoittunut useasti listoille ja ollut myös Grammy-ehdokkaana.
Tamia on naimisissa koripalloilija Grant Hillin kanssa. Hän ilmoitti vuonna 2005 sairastavansa MS-tautia.
Saksan sotahistoria

Saksan sotahistoria kattaa Saksan sotahistorian Saksan valtion perustamisesta lähtien vuonna 1871. 
Yhdistäminen.
Preussin rautakansleri Otto von Bismarck aloitti Saksan yhdistämisen yhdeksi valtioksi vuonna 1862 voitokkailla sodilla Tanskaa ja Itävaltaa vastaan. Rauhanteossa kyseiset valtiot luopuivat saksalaisista alueistaan. Napoleonin veljenpoika, Ranskan keisari Napoleon III, ei halunnut vahvaa rajanaapuria ja niin Ranska julisti sodan Saksalle. Saksa kuitenkin voitti ja Vilhelm I valittiin Saksan keisariksi.
Ensimmäinen maailmansota.
1900-luvun alussa Euroopan suurvaltojen välit alkoivat kiristyä ja sotilasliittoja alettiin muodostaa. 1880-luvulla Saksa, Itävalta-Unkari ja Italia tekivät kolmiliiton samoihin aikoihin, kun Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Venäjä liittoutuivat. Vuonna 1914 serbiaktivisti murhasi Itävalta-Unkarin arkkiherttuan ja sota syttyi liittojen välille. Sodan aikana Italia kuitenkin vaihtoi puolta. Saksa oli vähällä voittaa Ranskan, mutta Marnejoella sotaonni kääntyi, ja Saksa työnnettiin takaisin. Näin se myös hävisi sodan vuonna 1918.
Toinen maailmansota.
Kun kansallissosialistisen puolueen johtaja Adolf Hitler nousi saksan diktaattoriksi, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska huolestuivat. Neuvostoliiton johtaja Josif Stalin luotti kuitenkin Saksaan ja solmi tämän kanssa hyökkäämättömyyssopimuksen. Vuonna 1939 sota alkoi Saksan hyökkäyksellä Puolaan. Britit ja ranskalaiset julistivat sodan Saksalle, joka valtasi Ranskan ja suuren osan Eurooppaa Atlantilta Välimerelle. Se myös rikkoi hyökkäämättömyyssopimuksen ja hyökkäsi Neuvostoliittoon. Idässä Neuvostoliitto löi Saksan takaisin ja lännessä brittien, kanadalaisten ja yhdysvaltalaisten isku, Normandian maihinnousu, löi saksalaiset Ranskasta. Natsi-Saksa tuhoutui 1945, kun Neuvostoliiton joukot valloittivat Berliinin.
Tunturikallioinen

Tunturikallioinen ("Erigeron uniflorus") on asterikasveihin kuuluva tunturikasvi. Tunturikallioinen jaetaan kahteen alalajiin, rusotunturikallioiseen ("Erigeron uniflorus" subsp. "uniflorus") ja villatunturikallioiseen ("Erigeron uniflorus" subsp. "eriocephalus").
Ulkonäkö ja koko.
Kasvin korkeus on vain 5–15 senttimetriä. Hennon varren latvassa on yksi mykerö, joka voi olla jopa 3 cm:n läpimittainen. Tunturikallioisen lähilajeja ovat sopulinkallioinen ("Erigeron borealis") ja tummakallioinen ("Erigeron humilis").
Elinympäristö.
Tunturikallioinen kasvaa tunturipaljakalla, varsinkin kosteilla paikoilla.
Levinneisyys.
Tunturikallioinen on levinneisyydeltään arktis-alpiininen. Skandinaviassa se kasvaa Kölivuoristossa. Suomen puolelle levinneisyysalue ulottuu vain Enontekiöllä ja Utsjoella.
Mercedes-Benz W25

Mercedes-Benz W25 oli saksalainen kilpa-auto vuosina 1934-1936. Auto oli erittäin menestyksekäs alkuvuosinaan, jolloin Mercedes-Benz ja Auto Union dominoivat Grand Prix-sarjaa. W25 oli myös ensimmäinen "Hopeanuoli", kun saksalaiset lopettivat vuonna 1934 autojensa maalaamisen. W25 tuotiin ensimmäiseen kilpailuunsa valkoiseksi maalattuna. Valkoinen oli saksalaisten autojen tunnusväri. Punnituksissa havaittiin, että auto painoi yhden kilon sallittua enemmän. Saksalaiset päättivät raaputtaa autosta maalin pois, ja auto päästettiin kilpailuun. Ensimmäisen vuoden W25A-mallissa oli kokometallinen 3,6 litrainen kahdeksansylinterinen M25A rivimoottori, joka tuotti yli 350 hevosvoimaa ja huippunopeus oli 300 kilometriä tunnissa. Autosta muunnokset W25B, W25C ja W25E.
Saksalaisten kilpa-autojen perinteisen valkoisen värityksen vaihtuminen heraldiikan tinktuurina samaan hopeaan on selostettu tarkemmin Mercedes-Benz SSKL (W06 RS)-kirjoituksessa. Daimler Benz AG on hiljattain valmistuttanut tarkan replikaation kyseisestä, cannstattilaisen "Vetter"-pajan Manfred von Brauchitschille valmistamasta autosta (ajovideo Jay Leno`s Garage-sivuilla), mikä sai "hopeanuoli"-lempinimensä Berliinin AVUS-radan kilpailussa 1932 selostajalegenda Paul Lavenilta - von Brauchitsch myös voitti kyseisen kilpailun. Tarina maalipinnan poistosta yön ylityönä voi sinänsä olla oikea, mutta kyseisessä Nürburgringin "Eifelrennen"-kilpailussa työn perusteeksi sanottu 750 kg-painoraja ei ollut voimassa.
Mangostani

Mangostani eli punamangostani ("Garcinia mangostana") on Kaakkois-Aasiassa kasvava ainavihanta puu, jonka hedelmä on syötäväksi kelpaava.
Mangostanipuu kasvaa 6–25 metriä korkeaksi. Sen kaarna on tummanruskea, lähes musta, ja hilseilee tihkuen kellertävää maitiaisnestettä. Nahkeat, soikeat tummanvihreät lehdet kasvavat vuoroittain. Niistä tulee 10 cm pitkiä. Uudet lehdet ovat punertavia. Mehevät kukat ovat noin 5 cm leveitä ja oranssinsävyisiä.
Mangostanin hedelmien säilyvyys on huono. Ostettaessa hedelmän kuoren tulee tuntua puristettaessa hieman pehmeältä.
Tuoreen hedelmän punaruskeasta kuoresta irtoaa viininpunaista väriä, joka ei irtoa vaatteista. Syötävän osan muodostavat hedelmän sisältä löytyvät mehukkaat valkoiset siemenvaipat, joiden maku muistuttaa hieman persikkaa happamanmakealla vivahteella. Suurimpien lohkojen sisällä on suurehko siemen.
Pataun oireyhtymä

Pataun oireyhtymä ("trisomia 13", "13-trisomia") on kromosomiparin 13 trisomia. Se aiheuttaa lukuisia oireita, kuten pään epämuodostumia, syvää kehitysvammaisuutta, vaikean sydänvian, kuulovammoja ja useiden elinten poikkeavuuksia ja vaurioita. Lapset ovat yleensä pienikokoisia ja kärsivät aivojen poikkeavuuksista. Pataun oireyhtymä on nimetty saksalaisen Klaus Pataun mukaan. Oireyhtymästä kärsii yksi 4 000:sta–10 000:sta syntyvästä lapsesta.
Pataun oireyhtymän ennuste on huono, ja enemmistö (72 %) oireyhtymän saaneista menehtyy jo ensimmäisen elinvuoden aikana. Riski kuolleena syntymiseen tai välittömästi syntymän jälkeen menehtymiseen on suuri. Ei ole kuitenkaan täysin tavatonta elää 13-trisomian kanssa vuosiakin. Monesti Patau-raskaus johtaa keskenmenoon.
Vanhempien riski saada toinen trisomia 13:sta kärsivä lapsi on hyvin vähäinen. On todettu, että lapsen trisomia 13 -riski kasvaa äidin iän myötä.
Pataun oireyhtymä saatetaan todeta ennen lapsen syntymää lapsiveden tai istukkanäytteen soluista. Sikiökaudella havaittu trisomia 13 on Suomessa ollut vuosina 1993–2009 noin 200 lapsella. Samalla aikavälillä naisista, jotka saivat tietää odottavansa trisomia 13 -lapsen, päätti yli 50 prosenttia valita raskaudenkeskeytyksen.
Trisomia 13:lle ei ole parannuskeinoa, ja hoito keskittyy oireiden lievittämiseen. Tähän voi kuulua leikkaus poikkeavuuksien korjaamiseksi ja toimintaterapia.
John Abruzzi

John Abruzzi on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa "Pako". Häntä näyttelee Peter Stormare. Abruzzi on sarjan päähenkilöitä, ja hänet esitellään pilottijaksossa etuoikeutettuna vankina Fox Riverin vankilassa.
Taustaa.
Ennen kiinniottoaan Abruzzi oli Chicagon mafiapäällikkö, joka tuomittiin Otto Fibonaccin silminnäkijälausunnon avulla 120 vuodeksi vankeuteen kahdesta murhasta ja kahdesta murhaan johtaneesta salaliitosta.
Kulho (Kontiolahti)

Kulho on kylä ja taajama Pohjois-Karjalassa, Kontiolahden kunnassa lähellä Joensuun kaupungin rajaa. Asukkaita kylässä on noin 800. Vuoden 2019 lopussa Kulhon taajamassa oli 738 asukasta. Kulhosta on Joensuun keskustaan noin 10 kilometriä ja Kontiolahden keskustaan noin 22 kilometriä.
Kulhossa on alakoulu, urheilukenttä, päiväkoti ja hevostiloja. Urheiluseura Kulhon Kunto tunnetaan pesäpalloperinteistään. Kulhon kyläyhdistys ry. on perustettu 2004. Yhdistys järjestää muun muassa kyläjuhlia, keskustelutilaisuuksia, siivoustalkoita ja retkiä.
Kulho on Pielisjoen rannan kyliä, mutta suuri osa kylästä sijaitsee kaukana rannasta. Kulhossa on useita lampia, joiden rannalla on asutusta. Kulhossa on kaksi uimarantaa Rekilammen ja Aittolammen rannoilla. Siellä on yksi Joensuun kaupungin vedenottamoista (Kerola), sorakuoppia ja luonnonsuojelualue.
Koulu.
Kulhossa sijaitsee alakoulu. Koulussa on noin 130 oppilasta ja noin 10 opettajaa. Kulhon koulu aloitti toimintansa 1920-luvun lopulla.
Edwardsin oireyhtymä

Edwardsin oireyhtymä on kromosomiparissa 18 esiintyvä trisomia. Tämän takia se tunnetaan yleisesti myös nimellä trisomia 18. Tila ilmenee useina elimellisinä vaurioina, kuten sydänvikana, ja syvänä henkisenä kehitysvammaisuutena.
Edwardsin oireyhtymä saattaa aiheuttaa kuolleena syntymisen, ja elävänä syntyneistä suurin osa (noin 90 prosenttia) kuolee ensimmäisen elinvuotensa aikana. Noin neljä viidestä trisomia 18 -lapsesta on tyttöjä.
Trisomia 18 on yhdellä noin 5 000– 8 000 syntyvästä lapsesta. Häiriö on saanut nimensä geneetikko John H. Edwardsin mukaan, joka kuvasi sen tieteelle vuonna 1960. 
Sikiökaudella havaittu trisomia 18 on Suomessa vuosina 1993–2009 ollut yli 600 lapsella. Samalla aikavälillä naisista, jotka kuulivat tulevansa saamaan trisomia 18 -lapsen, noin 60 prosenttia valitsi raskaudenkeskeytyksen.
Pahan kosketus

Pahan kosketus ("Touch of Evil") on Orson Wellesin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen rikos- ja film noir -elokuva vuodelta 1958. Elokuvan pääosia näyttelivät Orson Welles, Charlton Heston ja Janet Leigh. "Pahan kosketus" oli Marlene Dietrichin viimeisiä elokuvarooleja.
Juoni.
Huumetutkija Vargas (Heston) on tullut nuorikkoineen (Leigh) viettämään kuherruskuukautta Yhdysvaltain rajalla sijaitsevaan meksikolaiskaupunkiin. Hän näkee räjähdysonnettomuuden, jossa paikallinen valtaa pitävä grynderi kuolee. Vargas jää seuraamaan tapauksen tutkimuksia, joita johtaa ennakkoluuloinen poliisi Quinlan (Welles).
Vastaanotto ja myöhempi arvostus.
"Pahan kosketusta" pidetään Wellesin mestariteoksena, vaikka se tuotantoyhtiön käsissä muuttuikin vastoin Wellesin tahtoa. Hyvä ja paha kietoutuvat elokuvassa lähes erottamattomasti yhteen. Welles itse näyttelee pahaa poliisia, Charlton Heston huumetutkija Vargasia. Elokuvan pohdittavaksi tuoma ongelma on lain ja järjestyksen olemus: turmeltunut rikollinen voi ihmisenä olla kiehtova ja kyseenalaistaa näin keskinkertaisuuksien järjestelmän. 
Sisällöllisen vaikuttavuutensa lisäksi elokuva tekee vaikutuksen elokuvateknisten keinojen käytöllä, kuten kamera-ajoilla ja kuvakulmilla.. Allmovien arvostelija vertaa sen elokuvakerronnan visuaalisuutta ja kekseliäisyyttä Wellesin mestariteokseen "Citizen Kaneen".
Arvioita.
Iltalehden Jyrki Laelma muistuttaa "Pahan kosketuksen" perustuvan Whit Mastersonin romaaniin "Badge of Evil", mutta nousevan yli ja ohi sen varsin tavanomaisen tarinan tukenaan Wellesin ohjaus ja Russell Mettyn kameratyö. Vertailukohtaa hän hakee Goyan synkistä sotakuvista tai Munchin maalauksesta "Huuto".
Ilta-Sanomien Timo Malmi arvioi huhtikuussa 2011 Yle Teemalla esitettyä televisioversiota todeten, että Wellesin elokuva ”on nyt esitettynä lyhennettynä versionakin musertava esitys poliisivallasta, rasismista, seksistä ja korruptiosta”.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "Pahan kosketus" oli mukana heistä yhdentoista listalla.
"Pahan kosketus" valittiin vuonna 1993 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Hotel California (kappale)

Hotel California on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Eaglesin vuonna 1976 julkaistu kappale samannimiseltä levyltä. Kappaleen on säveltänyt pääosin kitaristi Don Felder. Sovituksesta vastasivat kaksikko Frey-Henley. Singlenä se ilmestyi seuraavan vuoden helmikuussa, jolloin kappale saavutti suuren suosion Yhdysvaltain ja Ison-Britannian hittilistoilla. ”Hotel California” kuuluu myös Eaglesin konserttien vakiokappaleisiin.
Eaglesin rumpali Don Henley, joka on myös kappaleen yksi sanoittajista, on sanonut ”Hotel Californian” kertovan ”ahneudesta ja itsensä pilalle hemmottelusta amerikkalaisen unelman pimeinä puolina”. Sanoituksiin liittyi vahvasti myös huumeet, joiden liikakäytöstä bändin jäsenillä oli paljon kokemusta. Kaliforniaa on kappaleessa Henleyn mukaan kuvattu Yhdysvaltojen ”mikrokosmoksena”.
Alkuperäinen versio kappaleesta esitettiin slow rock -tyylillä, jossa mukana oli pitkä, toistuva sähkökitara. Kertosäkeessä bassolla ja kitaralla oli ikään kuin vastamelodia laululle. Kappale huipentuu loppuun, jossa kitaristit Joe Walsh ja Don Felder soittavat soolon päällekkäin eli tuplasoolona. 
”Hotel California” voitti vuoden levytyksen Grammy-palkinnon vuonna 1978. 
Suomen äänitearkiston tietokanta tuntee kappaleesta kolme suomenkielistä versiota: ”Koivu ja Tähti” (esittäjä Seppo Närhi, äänitetty 1977), ”Yksinäisten kaupunki” (esittäjä Jyrki Härkönen, äänitetty 1990) sekä parodia ”Hotelli helpotus” (esittäjä Eläkeläiset, äänitetty 1999).
Tammikuussa 2022 "Helsingin Sanomat" pyysi yli 70:tä suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Hotel California” ylsi sijalle 94.
Kappaleet singlellä.
A-puoli
B-puoli
Hyde (muusikko)

HYDE (lausutaan hai-do), oikealta nimeltään Hideto Takarai, (s. 29. tammikuuta 1969 Wakayama) on japanilainen muusikko. HYDE on japanilaisen L'Arc~en~Ciel -nimisen yhtyeen laulaja. Ennen L'Arc~en~Ciel -uraa hän oli kitaristina Jerusalem's Rod -yhtyeessä. Hyde on VAMPS-nimisen yhtyeen laulaja. Vamps:iin kuuluu myös K.A.Z. Vuodesta 2001 hän on myös tehnyt musiikkia soolona.
HYDE on naimisissa japanilaisen mallin Megumi Oishin kanssa vuodesta 2000 lähtien ja heillä on yksi poika.
Diskografia.
DVD:t
Albumit
Singlet
Elokuvaroolit
Hotel California

Hotel California on yhdysvaltalaisen rockyhtye Eaglesin viides studioalbumi. Asylum Records julkaisi albumin Yhdysvalloissa 8. joulukuuta 1976 ja albumin tuotti Bill Szymczyk, joka oli tuottanut myös yhtyeen kaksi edellistä studioalbumia. "Hotel California" on ensimmäinen Eaglesin albumi, jolla kitaristi Bernie Leadonin korvannut Joe Walsh soittaa, ja se on myös yhtyeen viimeinen levytys basisti Randy Meisnerin kanssa.
Albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli 32 miljoonaa kappaletta, joista pelkästään 16 miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa jossa albumi nousi "Billboard 200"-albumilistan kärkeen peräti neljä kertaa vuonna 1977 ollen yksi vuoden menestyneimmistä albumeista. Albumi nousi listakärjeksi myös Britanniassa ja Australiassa, ja sen kolmesta singlelohkaisusta ”New Kid in Town”, ”Hotel California” ja ”Life in the Fast Lane” sekä ”New Kid in Town” että ”Hotel California” palkittiin Grammy-palkinnoin.
Eero Lehtinen (piispa)

Eero Johannes Lehtinen (11. heinäkuuta 1911 Ypäjä – 6. huhtikuuta 2007 Hämeenlinna) oli teologian tohtori h.c. (1967) ja Lapuan hiippakunnan ensimmäinen piispa.
Varhainen elämä ja koulutus.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1929 Turun suomalaisesta yhteiskoulusta, suoritti sacr.min.kandidaatin tutkinnon 1933 ja vihittiin papiksi samana vuonna. Opiskeluaikanaan hän toimi aktiivisesti Akateemisessa Karjala-Seurassa. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1943 ja teologian lisensiaatin tutkinnon 1948.
Lehtinen osallistui myös talvi- ja jatkosotaan joukkueenjohtajana sekä komppanianpäällikkönä. Asevelipappeihin kuulunut Lehtinen toimi sodan aikana jalkaväkiupseerin tehtävissä ja oli kuuluisa rohkeudestaan taisteluissa.
Ura pappina.
Evankeliseen liikkeeseen lukeutunut Lehtinen toimi Alastaron seurakunnan virallisena apulaisena ja vt. kirkkoherrana 1933–1939, Saarijärven kappalaisena 1939–1948 ja kirkkoherrana 1948–1955 sekä Hämeenlinnan seurakunnan kirkkoherrana 1955–1956.
Lapuan piispa (1956–1974).
Lapuan hiippakunta perustettiin 1. heinäkuuta 1956, ja Lehtisestä tuli sen ensimmäinen piispa. Lehtinen jäi eläkkeelle 1974.
Lehtisen piispaksi nimittämiseen liittyi huomattavasti sekä kirkollisen että yhteiskunnallisen politiikan jännitteitä. Presidentti Urho Kekkonen syrjäytti ensimmäiseltä vaalisijalta Olavi Kareksen ja nimitti Lehtisen piispaksi toiselta vaalisijalta. Lehtisellä oli Kareksen tavoin oikeistolainen menneisyys, mutta hän oli evankelisen herätysliiketaustansa vuoksi Kekkosen mielestä Karesta parempi vaihtoehto piispaksi.
13-06

13-06 on espanjalaisen pop- ja R&amp;B-laulaja Balhenin ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt albumi, joka julkaistiin vuonna 2003. 
Albumin suurin hitti oli kappale "No llores ante mí", josta tehtiin myös musiikkivideo.
Albert Ehrensvärd nuorempi

Albert Ehrensvärd nuorempi (koko nimeltään "Johan Jacob Albert Ehrensvärd"; 9. toukokuuta 1867 Göteborg – 6. maaliskuuta 1940 Lund) oli ruotsalainen kreivi, diplomaatti ja poliitikko. Hän toimi Ruotsin ulkoasiainministerinä vuosina 1911–1914. Hän hankki koulutuksensa Lundin yliopistosta ja oli Albert Ehrensvärd vanhemman ja Ingeborg Vogtin lapsi.
Albert Ehrensvärd nuorempi myös käänsi ranskalaista kirjallisuutta ruotsiksi ja kirjoitti aiheesta esseitä. Vuosina 1919–1920 hän edusti Ruotsia Ahvenanmaan asemaa koskevissa neuvotteluissa.
Bahrainin vaakuna

Bahrainin vaakuna on otettu käyttöön vuonna 1932. Sen loi brittiläinen Charles Belgrave, joka toimi neuvonantaja Bahrainin kuningaskunnalle (tuolloin emiirille). Vaakunan kilven punainen sahalaita on myös Bahrainin lipussa. Kilven ympärillä on punavalkoinen koristenauha, joka lisättiin vaakunaan Bahrainin itsenäistyttyä, mitä koristenauha myös kuvaa. Viisi valkoista sahalaidan kärkeä kuvaavat islamin viittä peruspilaria.
Vuonna 2022 vaakunaan lisättiin kruunu, joka symboloi maan monarkiaa.
Thomas Brezina

Thomas Conrad Brezina (s. 1963) on itävaltalainen nuortenkirjailija ja yksi saksankielisten maiden suosituimmista nuortenkirjailijoista. Hän harrastaa myös postimerkkien keräilyä.
Brezinan kirjoja on käännetty 32 kielelle ja niitä on myyty jo 20 miljoonaa kappaletta.
Kirjoista on tehty videoita ja elokuvia sekä näytelmiä ja kuunnelmia.
Kirjat.
Brezina on kirjoittanut muun muassa kirjasarjat Neljän keikka sekä 7 tassua ja Penny.
Neljän keikka-sarjassa ilmestyneitä osia ovat:
Koulun kummitus
Seitsemän tassua ja Penny -kirjasarjassa on ilmestynyt seuraavat osat:
Carl August Ehrensvärd (1858–1944)

Carl August Ehrensvärd (16. syyskuuta 1858 Tosterup, Skåne, Ruotsi – 16. helmikuuta 1944 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kreivi ja poliitikko, sotilasarvoltaan amiraali. Hän toimi Ruotsin meriministerinä vuosina 1907–1910. Hänen isänsä oli Ruotsin ulkoasiainministerinä toiminut Albert Ehrensvärd vanhempi. Hänen veljensä, Albert Ehrensvärd nuorempi toimi myös ulkoasiainministerinä. Ehrensvärdin lapsi, Carl August, loi mittavan uran Ruotsin puolustusvoimissa.
Idols 2007 (albumi)

Idols 2007 on vuoden 2007 "Idols"-finalistien laulamista kappaleista koottu albumi, joka julkaistiin 14. maaliskuuta 2007. Kokoelmalla laulavat finalistien lisäksi semifinaaleihin asti selvinneet Marina Korelin, Christer Romberg ja Ruslanas Kirilkinas. Albumi nousi ensimmäisellä viikollaan Suomen virallisen listan kärkeen ja pysyi listalla 17 viikkoa. Levy myi kultaa kahdessa päivässä, ja se oli myynyt platinaa jo toukokuussa, jolloin siitä julkaistiin erikoispainos. Erikoispainoksessa on myös Ari Koivusen esittämä "Idols"-voittokappale "On the Top of the World".
Müller (jalkapalloilija)

Luiz Antônio Correia da Costa pelaajanimeltään Müller (s. 31. tammikuuta 1966 Campo Grande, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 1994 MM-kisoissa. Müller oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Müller aloitti uransa vuonna 1983 Operário Futebol Clubessa. Hän edusti urallaan monia eri seuroja pääasiallisesti Brasiliassa. Euroopassa Müller kävi pelaamassa Torino FC:ssä ja Perugia Calciossa sekä Japanissa Kashiwa Reysolissa. Pisimpään Müller edusti São Paulo Futebol Clubea. Hän pelasi seurassa peräti kolmeen eri otteeseen ja on 158 maalillaan yksi seuran 
historian parhaimmista maalintekijöistä. Müller voitti Brasilian Série A:n maalipörssin vuonna 1987 ja hänet valittiin samana vuonna Série A:n parhaaksi pelaajaksi.
Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Müller pelasi 59 maaottelua vuosina 1986–1998 ja teki niissä 12 maalia. Hän osallistui jalkapallon MM-kilpailuihin kolme kertaa (1986, 1990 ja 1994) ja voitti maailmanmestaruuden vuonna 1994 mutta pääsi tuolloin kentälle vain yhdessä ottelussa.
Müller oli lähellä siirtyä Everton FC:hen, mutta hän kieltäytyi juuri ennen lehdistötilaisuutta, kun kuuli että joutuisi maksamaan palkastaan veroja eikä saisi ilmaista taloa tai autoa.
Urheilu-uran jälkeen Müller ryhtyi papiksi.
Ludwigin angiina

Ludwigin angiina on infektiosairaus, joka ilmenee suunpohjan kudosten tai submandibulaarialueen molemminpuolisena tulehdustilana. Yleensä infektion aiheuttaa bakteeri, kuten streptokokki tai stafylokokki. 
Merkkejä sairaudesta saattavat olla mm. erilaiset suuoireet, hengenahdistus, nielemisvaikeudet, kuume ja potilaan heikko yleistila. Kurkunkannen turvotessa hengitystiet ovat vaarassa. Sairaus on pahimmillaan hengenvaarallinen ja vaatii välitöntä hoitoa. 
Ludwigin angiina on usein hammasperäinen ja nopeasti leviävä sairaus. Tila on nimetty saksalaisen lääkäri Wilhelm Frederick von Ludwigin mukaan. 
Ennen antibiootteja Ludwigin angiinaan liittyi miltei 50 prosentin kuolleisuus, kun nykyisin ainoastaan noin 8–10 % menehtyy sairauteensa. Sairauden riskitekijöitä ovat mm. huono hammashygienia ja suunpohjan vamma.
Castelnovan kulttuuri

Castelnovan kulttuuri oli kivikautinen mesoliittinen kulttuuri Pohjois-Italian ja Etelä-Ranskan alueella. Se kehittyi myöhäisestä Sauvaterren kulttuurista noin 7000–6500 eaa. Kulttuuriin liittyi muun muassa peuran ja villisian metsästystä, kalastusta ja simpukoiden ja osterien keräilyä sekä linnustusta. Castelnovan kulttuuri kukoisti 6250–5500 eaa. Rhonen altaassa ja 6000–5500 eaa. Pojoen altaassa ja se oli varsinkin idässä muuttumaton. Padanin alueella saviastiat tunnettiin melko myöhään eli 5250 eaa. Lännempänä kulttuuri kehittyi vauhdikkaammin, mutta loppui noin 5500 eaa. maataloutta harjoittaneen sydänsimpukkakeramiikka-kulttuurin leviämiseen.
Läntisen Castelnovan kulttuurin alueella levisi 6500 eaa. alkaen uusi "trapetsiteräperinne". Tämä perinne on voinut levitä alueelle muualta. Siihen liittyi ainakin kaksi alaperinnettä: Rhodano-Provencal ja Padan. Rhodanian Castelnovan kulttuuri vallitsi Rhonen keski- ja alajuoksulla ja Alppien rinteillä. Varhainen Castelnova-kulttuuri vaikutti 6250–5850 eaa. Rhonen alajuoksulla ja 6600–6000 eaa. Rhonen keskijuoksulla. Keski- ja myöhäisvaihe olivat noin 5950–5500 eaa. Näihin aikoihin Liguriaan oli levinnyt varhainen leimakeraaminen Impresso-kulttuuri ja ehkä jo myöhempi sydänsimpukkakeramiikan "Cardial"-vaihe. Pyreneiden vuorten juurella vallitsi Dourgnen alaperinne noin 5950–5550 eaa. Perinteen edetessä mikroliitit muuttuivat asteittain trapetseista kolmioiksi. Siellä työkaluihin ilmestyi ehkä neoliittisen tapaisia kaksipuolisesti käsiteltyjä työkaluja.
Itäinen Castelnovan ryhmä oli Pojoen altaan Padanin Castelnovan kulttuuri Triesten karstilta Venetian rannikolle, Terentin ja itäisille Alpeille, Lombardian Esi-Alpeille, Toscanaan ja Emilian Apenniineille. Padanin ryhmä pysyi suunnilleen samanlaisena alkaen noin 7000–6500 eaa. ja päättyen 5500 eaa. Leimakeramiikan saavuttua 6000–5500 eaa. Liguriaan ja myöhemmin Rhonen laaksoon tämä kulttuuri vallitsi Trentinossa ja Emiliassa. Padanin ryhmän vallitessa Dalmatian rannikolla ja Adrian luoteisrannikolla oli asutusta. Padanin tradition aikana keramiikka tuli tutuksi sekä nauhakeramiikasta tai myöhäisestä Starcevosta, ja myöhäisestä pohjoisen Adrianmeren leimakeramiikasta. Padanin alue oli viimeinen, jolle neoliittinen kulttuuri saapui tällä alueella, 750 vuotta Ligurian jälkeen.
Carl August Ehrensvärd (1892–1974)

Carl August Ehrensvärd (3. elokuuta 1892 Karlskrona – 24. huhtikuuta 1974) oli ruotsalainen Ehrensvärdin aatelissukuun kuulunut kreivi. Hän teki mittavan uran Ruotsin puolustusvoimissa. Hän toimi Ruotsin Puolustusesikunnan päällikkönä vuosina 1945–1947 ja maavoimien komentajana vuosina 1948–1957, sai kenraalimajurin arvon 1944, kenraaliluutnantin arvon 1948 ja lopulta kenraalin arvon vuonna 1957.
Elämä.
Ehrensvärd syntyi 3. elokuuta 1892 Karlskronassa amiraali ja meriministeri C. A. Ehrensvärdin ja hänen puolisonsa vapaaherratar Ulla Thottin poikana. Hän astui palvelukseen aliluutnanttina jalkaväkirykmentti 13:een.
Ehrensvärd oli kaksi kertaa naimisissa. Ensimmäisestä liitosta hänelle syntyi kaksi lasta, tytär Louise vuonna 1925 ja poika Jörgen vuonna 1932.
Toimet Suomessa vuonna 1918.
Huhtikuun lopulla 1918 Ehrensvärd saapui ruotsalaisten vapaaehtoisten kanssa Suomeen ja liittyi valkoisten puolella itsenäisesti taistelleeseen, samana keväänä perustettuun kaksikieliseen Saariston vapaajoukkoon. Joukossa vain harvalla oli aikaisempaa sotilaskoulutusta. Ruotsin maavoimien luutnantti Ehsrensvärdistä tuli ruotsinkielisen komppanian päällikkö ja sen pitkäaikaisin komentaja. Hän oli miestensä parissa arvostettu johtaja.
Saariston vapaajoukko eteni sisämaahan Forssaan, mutta saapui perille vasta punakaartilaisten paettua. Toukokuun alussa Ehrensvärd nimitti Forssa-Jokioisten komendantiksi insinööri Jarl Serlachiuksen. Forssaan asetettiin myös sotatuomioistuin, johon kuului Saariston vapaajoukon upseereita. Arviot kuolonuhreista vaihtelevat huomattavasti. Tauno Tukkisen laskelmien mukaan tämä sotaoikeus tuomitsi yli 200 miestä ja naista kuolemaan ja teloitti heidät.
Ruotsiin palattuaan Ehrensvärd sijoitettiin luutnanttina jalkaväkirykmentti 18:aan. Hän sai ylennyksen kapteeniksi vuonna 1926 ja everstiluutnantiksi Götan henkirykmentin komentajaksi 1938–1939.
Talvisota.
Talvisodassa Ehrensvärd palasi Suomeen ja toimi everstiluutnanttina ruotsalaisista ja norjalaisista koostuvassa Lapin puolustuksesta vastanneessa vapaaehtoisjoukoissa kenraaliluutnantti Ernst Linderin esikuntapäällikkönä. Hänet ylennettiin 1940 Suomessa everstiksi ja vielä samana vuonna Ruotsissa. 
Jatkosodassa hän toimi lyhyen aikaa Hangon pataljoonan komentajana. Ehrensvärdin sotilasura päättyi vuonna 1957, kun hän jäi reserviin Ruotsin maavoimien komentajan tehtävästä.
Pahta-ailakki

Pahta-ailakki ("Silene wahlbergella", aikaisemmin "S. uralensis" ssp. "apetela", syn. "Gastrolychnis apelata", "Melandrium apelatum") on arktinen kohokkikasvi. Suomessa laji on rauhoitettu ja erittäin harvinainen tunturikasvi. Laji on Suomessa tunnettu myös nimellä terätön ailakki.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen pahta-ailakki kasvaa 5–20 cm korkeaksi. Varsi on jäykkä, haaraton ja etenkin yläosastaan alaspäisesti lyhytkarvainen. Varsilehdet vaihtelevat muodoltaan tasasoukan suikeista kapeansoikeisiin. Alemmat lehdet ovat kaljuja, ylemmät karvaisia. Yksittäinen kukka on aluksi nuokkuva, myöhemmin pysty. Kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiö on ulkoverhiötön, pullea, vaalea ja mustasuoninen. Terälehdet ovat kynnellisiä ja harmaanpunertavia, ja jäävät verhiötä pienemmiksi. Emiö on viisivartaloinen. Pahta-ailakki kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Hedelmä on viisiliuskaisesti aukeava kota, jonka liuskat ovat kaksihalkoisia.
Levinneisyys.
Pahta-ailakki on vuoristojen arktinen laji. Fennoskandian alueella laji on kotoperäinen, jossa sitä tavataan Skandeilla kahdella erillisellä alueella. Itäisimmät kasvupaikat ovat Petsamon Kalastajasaarennossa. Suomessa pahta-ailakki kasvaa vain Luoteis-Enontekiöllä, muun muassa Mallan luonnonpuistossa ja Saanan luonnonsuojelualueella.
Pahta-ailakin läheinen sukulaislaji tundra-ailakki ("Silene uralensis") on levinnyt hyvin laajalle Venäjän tundralle ja Pohjois-Amerikan pohjoisosiin sekä joillekin vuoristoalueille kuten Uralille. Pahta-ailakki luokiteltiin aikaisemmin tämän lajin alaroduksi.
Elinympäristö.
Pahta-ailakkia tavataan Suomessa tunturien kalliopahdoilla, jyrkänteiden penkereillä ja niiden juurella, lapinvuokkokankailla ja tunturiniityillä. Joskus lajia tavataan myös tunturikoivikon yläosista ja rannoilla. Pahta-ailakki kasvaa usein yksittäin tai muutaman yksilön ryhminä. Kasvustot ovat ala- ja keskipaljakalla, korkeimmillaan 900 metrissä. Laji on kalkinsuosija. Pahta-ailakkia uhkaavat Suomessa lähinnä laiton keräily ja kasvupaikkojen kuluminen retkeilyn takia.
Jan Rydman

Jan-Kristian Rydman (3. lokakuuta 1959 Helsinki – 31. maaliskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen tiedevalistuksen vaikuttaja.
Rydman kirjoitti ylioppilaaksi 1978. Hän valmistui kansantaloustieteestä valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta 1985.
Rydman oli Tieteellisten seurain valtuuskunnan (TSV) tiedotuspäällikkö vuodesta 1994. Sitä ennen hän oli työskennellyt eri tehtävissä TSV:ssa vuodesta 1979 alkaen. Hän toimi Tieteen päivien pääsihteerinä vuodesta 1987 vuoteen 2007 ja toimitti päivien esitelmistä kahdeksan kirjaa. Hän oli myös "Tieteessä tapahtuu" -lehden päätoimittaja.
Rydman kuoli vaikeaan sairauteen Terhokodissa Helsingissä. Rydmanin isä on säveltäjä Kari Rydman ja poika on perussuomalaisten kansanedustaja Wille Rydman.
Brooke Hanson

Brooke Louise Hanson OAM (s. 18. marraskuuta 1978) on australialainen entinen uimari, jonka päälajit olivat rintauinti ja sekauinti. Hän voitti uransa aikana muun muassa kaksi olympiamitalia, joista toinen on kultainen. Hän on myös moninkertainen maailmanmestari. Brooke Hanson lopetti uintiuransa syksyllä 2007. 
Kesäolympialaiset 2004.
Kesäolympialaisissa 2004 Hanson oli mukana voittamassa Australialle naisten 4x100 metrin sekauintiviestikultaa. Hanson ui alkuerissä rintauintiosuuden, loppukilpailussa kuitenkin Leisel Jones ui rintauinnin. Päätös Jonesin osallistumisesta viestiin Hansonin sijaan nostatti paljon keskustelua ja aiheutti eripuraa uimareiden välillä. 
Lisäksi Hanson voitti kilpailuissa hopeaa 100 metrin rintauinnissa, voittaen muun muassa "viestivastustajansa" Leisel Jonesin. 
Muutamaa viikkoa myöhemmin, lyhyen radan MM-kilpailuissa Indianapolisissa Hanson voitti kuusi kultamitalia, mikä oli siihen astisen uintihistorian suurin mitalimäärä yhdelle uimarille yksistä maailmanmestaruuskilpailuista.
Olympialaisten jälkeen.
Hansonille vuosi 2005 oli vaikea. Sekä Jade Edmistone että Leisel Jones voittivat Hansonin 50 ja 100 metrin rintauinnissa Australian mestaruusuinneissa. Saman vuoden MM-kilpailuissa Hanson putosi mitaleilta 100 metrin rintauinnissa ja 200 metrin sekauinnissa ja saavutti "vain" pronssia 50 metrin rintauinnissa.
Myöhemmin samana vuonna hänen valmentajaansa Mark Thompsonia syytettiin seksuaalisesta pahoinpitelystä, ja häntä painostettiin jättämään valmentaminen. Vuoden 2006 Kansainyhteisön kisojen jälkeen Hanson ilmoitti olevansa lähellä lopettamista. Kyseisissä kilpailuissa Hanson jäi kokonaan ulos mitaleilta 50 ja 100 metrin rintauinneissa. 200 metrin rintauinnissa hän ui hopeaa, häviten ainoastaan nuorelle joukkuetoverilleen Stephanie Ricelle. Hanson lopetti uransa vuonna 2007 saatuaan kylpylän uima-altaasta sähköiskun.