Fagrskinna

Fagrskinna on laaja keskiajan islantilainen kuningassaaga tai tarkemmin sanottuna kuningassaagojen kokoelma, jossa kuvataan Norjan kuninkaiden historiaa Haraldr Kaunotukan ("hárfagri") isästä Hálfdan Mustasta ("svarti") 800-luvulta Magnús Erlingssonin valtakaudelle ja vuoteen 1177 saakka, jolloin käytiin Rén taistelu ja kuningas Sverrir Sigurðarson astui birkibeinien (isl. "birkibeinar") johtoon. Nimitys "Fagrskinna" (suom. ”kaunis nahka”) on ollut islantilaisen historioitsijan Þormóður Torfasonin (1636—1719) käsikirjoitukselle aikoinaan sen kauniin ja hyvänä säilyneen ulkonäön perusteella antama nimitys. "Fagrskinnasta" oli 1700-luvulla olemassa kaksi versiota. Molemmat alkuperäiset käsikirjoitukset kuitenkin tuhoutuivat Kööpenhaminan palossa vuonna 1728. Versioista on säilynyt nykypäivään vain niistä tehtyjä kopioita. "Fagrskinnaa" ei ole suomennettu.
"Fagrskinnan" ajoitus ja syntykonteksti.
"Fagrskinna" edustaa toisen kuningassaagakokoelman "Morkinskinnan" tavoin vaihetta, jolloin Länsi-Skandinaviassa alettiin laatia Norjan kuninkaista ja historiasta pitempiä ja yksityiskohtaisempia teoksia. On esitetty, että "Fagrskinna" olisi "Morkinskinnaa" nuorempi mutta että se olisi laadittu hieman ennen Snorri Sturlusonin "Heimskringlaa" eli oletettavasti 1220-luvulla tai vuoden 1230 paikkeilla.
"Fagrskinna" on laadittu Norjassa, mahdollisesti Niðaróssissa (nyk. Trondheim) tai Þrándheimrissä (Tröndelag). Sen kirjoittaja on oletettavasti ollut islantilainen, vaikka jotkut tutkijat ovat pitäneet myös norjalaista kirjoittajaa mahdollisena. "Fagrskinnan" eri versioita on kutsuttu nimillä "Nóregs konungatal" (”Luettelo Norjan kuninkaista”, B-versio) ja "Ættartal Noregskonunga" (”Luettelo Norjan kuninkaiden sukupuista”, A-versio), ja ne on yhdistetty kuningas Haakon IV Haakoninpojan hoviin. Kuningas Sverrir, jonka valtaannousun aikaan "Fagrskinna" päättyy, oli Haakonin isoisä. On pidetty mahdollisena, että Haakon on jopa ollut "Fagrskinnan" kirjoittamisen toimeksiantaja ja työn tilaaja.
"Fagrskinnan" lähteet.
"Fagrskinnan" aineisto on peräisin aiemmista kirjallisista lähteistä, joita kirjoittaja ei ole kovinkaan paljon muokannut muutoin kuin lyhentelemällä niitä ja jättämällä pois esimerkiksi niissä esiintyviä yliluonnollisia elementtejä. Kirjoittaja on hyödyntänyt myös skaldirunoutta, jota hän muiden kuningassaagojen kirjoittajien tavoin on käyttänyt teokselleen painoarvoa antavana aikalaistodistuksena, sekä mahdollisesti muita suullisia lähteitä. &lt;br&gt;
"Fagrskinnan" kirjallisina lähteinä ovat olleet muun muassa munkki Oddr Snorrasonin Olavi Tryggvenpojasta kertovasta latinankielisestä saagasta tehty kansankielinen käännös ("Óláfs saga Tryggvasonar"), fragmentaarisesti säilynyt vanhin pyhästä Olavista kertova saaga (noin 1200), Norjassa 1100-luvun lopulla laadittu Norjan kuninkaista kertova teos "Ágrip" (tai: "Ágrip af Nóregs konunga sögum") sekä "Jómsvíkinga saga" eli "Jómin viikinkien saaga" (noin 1200). Lisäksi kirjoittaja on käyttänyt jotain nyt jo kadonnutta "Morkinskinnan" versiota, mutta "Fagrskinna" ei sisällä "Morkinskinnassa" olevia useita "þáttr"-tarinoita. Osa kirjoittajan käyttämistä lähteistä on nyt jo kadonnut. "Fagrskinnan" kadonneita lähteitä ovat olleet islantilaisen Eiríkr Oddsonin Norjan kuninkaiden historiaa kuvannut "Hryggjarstykki", islantilaisten oppineiden Sæmundr Viisaan (isl. "fróði" Sigfússon) 1000-luvulla ja Ari Viisaan (isl. "fróði" Þorgilsson) 1100-luvulla kirjoittamat kuninkaiden elämäntarinat (isl. "konunga ævi"), norjalaisen Hlaðirin alueen jaarleista kertonut "Hlaðajarla saga", Knútr Suuresta kertonut "Knúts saga ríka" sekä mahdollisesti keskiajalla olemassa ollut saaga kuningas Haakon Hyvästä ("Hákonar saga góða").&lt;br&gt;
"Fagrskinna" sisältää myös runsaasti runoutta, kuten "Eiríksmálin", skaldi Þorbjörn hornklofin Haraldr Kaunotukan kunniaksi tekemän runon "Haraldskvæði" sekä Eyvindr Skaldienturmelijan (isl. Eyvindr Finnsson "skáldaspillir") kuningas Haakon Hyvän kunniaksi laatiman "Hákonarmálin".
"Fagrskinna" ja "Heimskringla".
Snorri Sturluson on käyttänyt "Fagrskinnaa" lähteenään laatiessaan omaa kuningassaagojen kokoelmaansa nimeltä "Heimskringla". Teosten kerronnassa on yhtäläisyyksiä mutta myös eroja. "Fagrskinna" sisältää kuitenkin myös aineistoa, jota Snorri ei ole sisällyttänyt osaksi "Heimskringlaa" mutta joka on pohjautunut lähteisiin, jotka nyt ovat jo hävinneet.