tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ann Li

Ann Li (s. 26. kesäkuuta 2000 King of Prussia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 122 helmikuussa 2020.
Junioriurallaan Li pelasi Wimbledonin tyttöjen kaksinpelin loppuottelussa 2017. Li selvitti tiensä ensimmäiseen Grand Slam -turnaukseensa Australian avoimiin 2020 karsintojen kautta. Hän on ensimmäinen eteläkorealainen naispelaaja Grand Slamin pääsarjassa 12 vuoteen. Pääsarjan avauskierroksella hän voitti Lizette Cabreran, mutta hävisi toisella kierroksella turnauksen lopulta voittaneelle Sofia Keninille.
Yhdystie 8807

Yhdystie 8807 on tie joka kulkee Kajaanin Lohtajasta saman kaupungin alueella sijaitsevalle Pärsänsuolle. Tien pituus on 8 kilometriä ja se mukailee pääosin vanhaa valtatien 5 linjausta.
Tien osoitenimenä on ensin "Mainuantie" Lohtajasta Ratakadun risteykseen, "Sissikatu" Tehdaskadun kiertoliittymään, "Pohjolankatu" Lönnrotinkadun risteykseen, "Lönnrotinkatu" Brahenkadun risteykseen, "Puutavarantie" Heinimäentien risteykseen, ja "Vanha Viitostie" koko loppumatkan.
Yhdystie 2253

Yhdystie 2253 on tie mikä kulkee Marttilan Ollilasta Pöytyän Kyröön. Tien pituus on 15 kilometriä.
Tien osoitenimenä on Marttilan alueella "Kyröntie" ja Pöytyän alueella "Ollilantie".
Ivar Widéen

Karl Ivar Natanael Widéen (21. maaliskuuta 1871 Bellön pitäjä, Småland – 16. maaliskuuta 1951 Lidköping) oli ruotsalainen kirkkomuusikko ja säveltäjä.
Widéen suoritti urkurintutkinnon Tukholman musiikkikorkeakoulussa 1889. Hän toimi Laholmissa urkurina ja vuodesta 1900 Skaran tuomiokirkkourkurina, sekä sen ohella musiikinopettajana 1901–1933.
Hän sävelsi useita teoksia kirkkovuoden juhlapäiviä varten. Elinaikanaan hän oli tunnettu ja arvostettu kuoromusiikin säveltäjä ja hänet valittiin Ruotsin kuninkaalliseen musiikkiakatemiaan 1921. Hänen sävellystuotantoon kuuluu muun muassa requiem, jouluoratorio, noin 20 kantaattia, kamarimusiikkia, noin 200 kansallisromanttista laulua ja kuoroteosta sekä koraaleja ja noin 150 urkukoraalia.
Hän on säveltänyt 1916 muun muassa Viktor Rydbergin runon "Gläns över sjö och strand""," josta on Ruotsin kirkon virsikirjassa Anna-Maija Raittilan tekemä suomennos ”Kirkkaus yllä maan” (virsi 134, Alice Tegnérin sävelmä). Widéenin sävelmä julkaistiin Ruotsin vuoden 1917 koraalikirjaehdotuksessa ja sitä käytetään kuoro- ja soololauluna. 
Vuonna 1910 hän sävelsi sisarensa Linnea Andrénin kirjoittaman Smoolannin kotiseutulaulun ("Röd lyser stugan"), joka esitettiin kolmen muun Widéenin laulun kanssa Tukholman olympialaisten yhteydessä järjestetyssä kuorofestivaalissa, ja jonka sävelmään Martti Korpilahti sittemmin kirjoitti Keski-Suomen kotiseutulaulun sanat (”Männikkömetsät ja rantojen raidat”).
Widéenin virsisävelmiä suomenkielisissä virsi- ja laulukirjoissa
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirja
Hengellinen laulukirja
Seurakunta laulaa
Yhdystie 2260

Yhdystie 2260 on Koskelta Tl Loimaan Mellilään johtava yhdystie, jonka pituus on noin 21 kilometriä.
Tien osoitenimenä on Kosken Tl alueella koko matkalta "Koskentie". Loimaan alueella osoitenimenä on myös "Koskentie" kuntarajalta yhdystien 2261 risteykseen ja loppumatkan ajan eli valtatien 9 (E63) risteykseen asti "Melliläntie".
Megan Kalmoe

Megan Kalmoe (s. 21. elokuuta 1983) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän saavutti pariaironelosessa olympiapronssia Lontoossa 2012 ja sijoittui viidenneksi samassa luokassa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui pariairokaksikossa viidenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa Kalmoe voitti pariaironelosessa kultaa Aiguebelettessa 2015 ja saavutti samassa luokassa hopeaa Bledissä 2011. Perämiehettömässä kaksikossa hän saavutti MM-hopeaa Amsterdamissa 2014 ja Sarasotassa 2017. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa perämiehettömässä nelosessa Amsterdamissa 2005.
Proterix

Proterix on sukupuuttoon kuollut siilin kaltainen suku joka eli myöhäisestä oligoseenista Pohjois-Amerikan varhaiseen mioseeniin. Sen päätä suojasi panssari ja ravinto koostui hyönteisistä.
Rovaniemen joukkoliikenne

Rovaniemen joukkoliikenne, kutsumanimeltään Linkkari, on Rovaniemellä liikennöitävää linja-autoliikennettä. Paikallisliikenne on Rovaniemen kaupungin järjestämää, jota hoitaa kilpailutuksessa voittanut linja-autoyritys Koskilinjat Oy. 4. kesäkuuta 2018 lähtien Rovaniemen kaupunki on ollut Rovaniemen paikallisliikenteen järjestäjä, sitä ennen siitä vastasivat yksityiset yritykset eli Ketosen Liikenne, Kutilan Liikenne ja Pikakuljetus Rovaniemi.
Paikallisliikennelinjojen lisäksi Rovaniemen keskustan alueella liikennöi kaksi palvelulinjaa: Nätti-Jussi ja Citybussi. Rautatieaseman, lentoaseman ja Joulupukin Pajakylän välillä ajavat yksityisen yrityksen linjat Santa Claus Bus ja Airport Express.
Kaikki Koskilinjojen Rovaniemellä ajavista paikallisliikenne busseista on teipattu kaupungin vaatimaan tilaajaväritykseen. Väritys on sinivihreä, ja kylkiin on teipattu porokuviota.
Lippujärjestelmä.
Rovaniemellä on käytössä valtakunnallinen Waltti-matkalippujärjestelmä. Samaa lippujärjestelmää käytetään 14:ssä eri kaupungissa kuten Oulussa, Kajaanissa, Kuopiossa ja Jyväskylässä. Tämä tarkoittaa sitä, että esimerkiksi Rovaniemellä asuva voi käyttää omaa Rovaniemen Waltti-korttia matkustaessaan Oulussa paikallis- ja seutuliikenteessä. Linja-autoon mennessä kortti täytyy antaa kuljettajalle ja kertoa minkä paikkakunnan kortti se on, jotta kuljettaja voi ottaa siitä maksun, tosin toisen kaupungin Waltti-lipputuotetta "kausilippu" ei voi käyttää toisessa kaupungissa.
Adrienne Martelli

Adrienne Martelli (s. 3. joulukuuta 1987) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän saavutti pariaironelosessa olympiapronssia Lontoossa 2012 ja sijoittui viidenneksi samassa luokassa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Maailmanmestaruuskilpailuissa Martelli voitti perämiehettömässä nelosessa kultaa Aiguebelettessa 2015 sekä saavutti samassa luokassa hopeaa Amsterdamissa 2014 ja pronssia Karapirossa 2010. Pariaironelosessa hän saavutti MM-hopeaa Bledissä 2011.
Eva Ström

Eva Ström (s. 4. tammikuuta 1947 Lidingö) on ruotsalainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko ja lääkäri.
Ström työskenteli lääkärinä vuosina 1974–1988 ja siirtyi sen jälkeen päätoimiseksi kirjailijaksi. Hän teki kirjallisen debyyttinsä vuonna 1977 runokokoelmalla "The Burning Zeppelin". Hän on julkaissut yksitoista runokokoelmaa ja viisi romaania. Teoksista tunnetuimpia ovat "Steinkind" (1979), "Det mörka alfabetet" (1982), "Kärleken till matematiken" (1989), "Brandenburg" (1993) ja "Revebensstäderna" (2002). Hänen runoilleen ovat leimallisia lääketieteellinen näkökulma ja naisen silmin katsominen. Hänelle on myönnetty useita kirjallisuuspalkintoja, esimerkiksi Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto vuonna 2003. Kirjallisuuden lisäksi Eva Ström on aktiivinen kirjallisuuskriitikko Sydsvenska Dagbladetissa. Vuodesta 2010 hän on ollut Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen.
Muutamia Strömin runoja on suomennettuna antologiassa "Pohjolalla on paljon annettavaa" (2004), .
Kara Kohler

Kara Kohler (s. 20. tammikuuta 1991) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän saavutti pariaironelosessa olympiapronssia Lontoossa 2012. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti perämiehettömässä nelosessa kultaa Bledissä 2011 ja saavutti yksikössä pronssia Ottensheimissa 2019. Plovdivin MM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui yksikössä neljänneksi ja vuosien 2013 ja 2017 MM-kilpailuissa hän sijoittui pariaironelosessa viidenneksi. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa kahdeksikossa Brestissä 2010.
Tetracus

Tetracus on sukupuuttoon kuollut siilisuku. Lajit elivät Belgiassa ja Ranskassa oligoseenin aikaan. Fossiileja on löytynyt myös Etelä-Englannista Hampshiren altaasta. 
Lajit:
Sarmatismi

Sarmatismi (tai "sarmatianismi") on etnokulttuurinen käsite, jonka mukaan Puolan kansalaiset polveutuisivat sarmaateista. Se oli hallitseva barokkikulttuuri ja aatelisideologia ja oli olemassa renessanssista aina 1800-luvulle asti. Yhdessä toisen, "Golden Liberty" -nimellä tunnetun konseptin kanssa se oli keskeinen osa Puola-Liettuan kulttuuria ja yhteiskuntaa. Sarmatismin ytimen muodosti usko siihen, että Puolan-Liettuan kansalaiset ovat lähtöisin muinaisista sarmaateista.
Natalie Dell

Natalie Dell (s. 20. helmikuuta 1985) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän saavutti pariaironelosessa olympiapronssia Lontoossa 2012. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti pariaironelosessa hopeaa Bledissä 2011 ja sijoittui samassa luokassa viidenneksi Karapirossa 2010.
Suomen ja Turkin suhteet

Suomen ja Turkin suhteet alkoivat 21. helmikuuta 1918 silloisen Osmanien valtakunnan, nykyisen Turkin, tunnustaessa Suomen itsenäisyyden. Diplomaattiset suhteet solmittiin Turkin tasavallan ja Suomen tasavallan välillä vuonna 1924. Suomen suurlähetystö sijaitsee Ankarassa ja Turkin suurlähetystö Helsingissä. Suomen Ankaran-suurlähettiläänä on syyskuusta 2023 lähtien toiminut Pirkko Hämäläinen. Turkin Helsingin-suurlähettiläänä toimii Deniz Çakar. 
Suomi on Euroopan unionin täysjäsen. Turkki ei ole Euroopan unionin jäsen. Molemmat maat ovat Naton jäseniä.
Jokisillit

Jokisillit (Alosidae) on sillikalojen lahkoon (Clupeiformes) kuuluva kalaheimo. Heimoon luetaan nykyisin neljä sukua ja noin 34 lajia. Aiemmin useimmat näistä luokiteltiin sillien heimon (Clupeidae) alaheimoon Alosinae.
Jokisillit ovat pelagisia kaloja, mutta monet niistä nousevat jokiin lisääntymään ja jotkin elävät pelkästään sisävesissä. Heimoon kuuluu useita taloudellisesti tärkeitä lajeja kuten sardiini ("Sardina pilchardus"), menhaden ("Brevoortia tyrannus") ja "Alosa"-suvun lajit.
Agneta Andersson

Agneta Monica Andersson (25. huhtikuuta 1961 Karlskoga – 8. lokakuuta 2023 Karlskoga) oli ruotsalainen ratameloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Andersson voitti urallaan kolme olympiakultaa ja yhteensä seitsemän olympiamitalia.
Ura.
Andersson kilpaili urallaan viisissä olympialaisissa. Ensimmäisen kerran hän oli mukana olympialaisissa Moskovassa 1980. Moskovassa hän oli kajakkiyksikön 500 metrin kilpailun kuudes ja kajakkikaksikon 500 metrin kilpailussa viides. Hän kilpaili kaksikossa Karin Olssonin parina. Neljä vuotta myöhemmin Los Angelesin olympialaisissa hän voitti kaksi olympiakultaa sekä yhden -hopean. Hän voitti sekä kajakkiyksikön 500 metrin kilpailun sekä kajakkikaksikon 500 metrin kilpailun. Kajakkikaksikkokilpailun hän voitti Anna Olssonin kanssa. Olympiahopeaa hän saavutti kajakkinelikon 500 metrin kilpailussa. Soulin olympialaisissa 1988 hän ei voittanut yhtään mitalia: hän oli kajakkiyksikön 500 metrin kilpailun kahdeksas, kajakkikaksikon 500 metrin kilpailussa kuudes ja kajakkinelikon 500 metrin kilpailussa samoin kuudes. Barcelonan olympialaisissa 1992 Andersson voitti kaksi mitalia. Hän oli toinen kajakkikaksikon 500 metrin kilpailussa Susanne Gunnarssonin kanssa ja kolmas kajakkinelikon 500 metrin kilpailussa. Viimeiset olympialaiset oli Atlantan olympialaiset vuonna 1996. Hän voitti kajakkikaksikon 500 metrin kilpailun jälleen Gunnarssonin kanssa. Ruotsin joukkue oli kajakkinelikkokilpailun kolmas.
Andersson voitti urallaan 11 mitalia maailmanmestaruuskilpailuista. Ainoan kultansa hän voitti Kööpenhaminassa vuonna 1993, kun hän voitti kajakkikaksikon 500 metrin kilpailun. Hänellä on hopeaa vuosilta 1981 (kajakkikaksikon 500 metriä), 1982 (kajakkiyksikön 500 metriä) ja 1993 (kajakkinelikon 500 metriä). Pronssia hän saavutti vuonna 1981 kahdesti (kajakkiyksikön ja kajakkinelikon 500 metrin kilpailut), vuosina 1982, 1983 ja 1991 kajakkikaksikon 500 metrin kilpailusta sekä kajakkiyksikön 500 metrin kilpailusta vuosilta 1985 ja 1987.
Julia Richter

Julia Richter (s. 29. syyskuuta 1988) on saksalainen soutaja. Hän saavutti pariaironelosessa olympiahopeaa Lontoossa 2012. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti pariaironelosessa kultaa Bledissä 2011 ja Chungjiussa 2013 sekä saavutti samassa luokassa pronssia Karapirossa 2010. Hän voitti pariaironelosessa Euroopan-mestaruuden Sevillassa 2013.
Sylvie Daigle

Sylvie Daigle (1. joulukuuta 1962 Sherbrooke) on kanadalainen entinen kaukalopikaluistelija ja pikaluistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Daigle kilpaili neljästi olympialaisissa, joissa voitti kaksi mitalia, joista toinen oli kultainen. Kumpikin mitali on kaukalopikaluistelusta. Hänellä on myös viisi maailmanmestaruutta ja yhteensä kahdeksan MM-mitalia.
Daigle kilpaili ensimmäisen kerran olympialaisissa Lake Placidin olympialaisissa 1980. Tuolloin hän kilpaili pikaluistelussa ja oli 500 metrin kilpailun 19. Neljä vuotta myöhemmin Sarajevon olympialaisissa hän kilpaili pikaluistelussa 500 metrillä, 1 000 metrillä ja 1 500 metrillä. 500 metrillä hän oli 20., 1 000 metrillä 25. ja 1 500 metrin kilpailussa 22. Albertvillen olympialaisissa 1992 Daigle siirtyi kaukalopikaluisteluun ja voitti olympiakultaa 3 000 metrin viestikilpailussa. 500 metrin kilpailussa hän oli 18. Lillehammerin olympialaisissa 1994 hän kilpaili yksinkilpailussa 500 ja 1 000 metrin kilpailuissa. Lyhyemmällä matkalla hän oli 10. ja kilometrin matkalla 7. 500 metrin matkalla hän menetti mahdollisuutensa mitaliin kolaroituaan. 3 000 metrin viestissä Kanadan joukkue oli toinen.
Kaukalopikaluistelun MM-kilpailuissa Daigle on voittanut yhteensä kahdeksan mitalia. Ensimmäisen kokonaiskilpailun kultansa hän voitti Québecissä 1979. Muut MM-kullat ovat vuosilta 1983, 1988, 1989 ja 1990. MM-hopeaa hänellä on vuosilta 1984 ja 1991 ja pronssia vuodelta 1982.
Britta Oppelt

Britta Oppelt (s. 5. heinäkuuta 1978) on saksalainen soutaja. Hän saavutti olympiahopeaa pariairokaksikossa Ateenassa 2004 ja pariaironelosessa Lontoossa 2012 sekä olympiapronssia pariaironelosessa Pekingissä 2008.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Oppelt voitti pariaironelosessa kultaa Bledissä 2011 ja Chungjiussa 2013. Hän saavutti samassa luokassa MM-hopeaa Gifussa 2005 ja Münchenissä 2007 sekä MM-pronssia Karapirossa 2010. Pariairokaksikossa hän saavutti MM-hopeaa Milanossa 2003 ja Etonissa 2006 Hän voitti pariaironelosessa Euroopan-mestaruuden Sevillassa 2013.
Viktor Stepanov

Viktor Nikolajevitš Stepanov (, s. 27. tammikuuta 1947 Vitele) on venäläinen poliitikko.
Viktor Stepanov on kansallisuudeltaan karjalainen. Hän työskenteli Alavoisen sahan Vitelen osaston huonekalupuuseppänä vuosina 1962–1966 ja Komsomolin Aunuksen piirikomitean osastopäällikkönä ja sihteerinä vuodesta 1966. Vuonna 1973 Stepanov siirtyi Komsomolin Karjalan aluekomitean osastopäälliköksi ja sihteeriksi. Hän valmistui Karjalan pedagogisesta instituutista vuonna 1975, Leningradin puoluekorkeakoulusta vuonna 1980 ja suoritti jatkotutkinnon Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen korkeakoulussa vuonna 1987.
Stepanov työskenteli NKP:n Aunuksen piirikomitean toisena sihteerinä vuodesta 1980 ja Prääsän piirikomitean ensimmäisenä sihteerinä vuodesta 1982. Vuosina 1987–1989 hän toimi Karjalan aluekomiteassa ja NKP:n keskuskomitean instruktorina. Stepanov valittiin Karjalan autonomisen neuvostotasavallan (myöhemmin Karjalan tasavallan) korkeimman neuvoston puheenjohtajaksi vuosina 1989 ja 1990. Hän oli Karjalan tasavallan hallituksen puheenjohtaja vuosina 1994–1998.
Venäjän kommunistiseen puolueeseen kuulunut Stepanov oli Venäjän federaation kansanedustaja vuosina 1990–1993. Vuosina 1993–1998 hän toimi Venäjän liittokokouksen liittoneuvoston jäsenenä. Stepanov on ollut Karjalan tasavallan lainsäädäntökokouksen edustaja vuodesta 2006. Hän työskenteli Venäjän ja Valko-Venäjän valtioliiton toimeenpanevassa komiteassa vuosina 1998–2002, Karjalan päämiehen edustajana Venäjän liittoneuvostossa vuosina 2002–2006 ja Itsenäisten valtioiden yhteisön parlamenttienvälisen komission puheenjohtajana vuosina 2008–2011. Nykyään Stepanov kuuluu Oikeudenmukainen Venäjä -puolueeseen.
Biskra

Biskra on kaupunki ja keidas Algeriassa niin sanotun Zabin alueella maan kaakkoisosassa Saharan reunalla. Vuonna 2008 sen asukasluku oli 204 661.
Maantiede.
Biskra sijaitsee Saharan aavikon reunalla Algerian kaakkoisosassa noin 100–120 metrin korkeudella merenpinnasta. Biskran keidas on nimellä Zab tunnetun keidasryhmän keskus. Kaupungista etelään sijaitsee Awras ja Tell Atlas-vuorten välissä oleva syvänne. Syvänne on luonut historiallisesti tärkeän kulkureitin paimentolaisille. Lähistöllä on myös kaksi suurta suolajärveä, Melrhír ja Merouane.
Sää alueella on talvisin leuto ja paikka tunnetaan talvilomakohteena. Kesäisin lämpötilat nousevat kuitenkin korkeaksi. Sadetta saadaan suhteellisen vähän ja vaihtelevin väliajoin. Sateet lankeavat pääsääntöisesti Awrasvuorille Biskran pohjoispuolelle. Vettä saadaan Wadi Biskran padolta.
Historia.
Ennen nykyisen kaupungin perustamista Biskran paikalla oli roomalainen limes nimeltä Vescera. Nykyisen nimensä se sai vasta Aghlabidien vallatessa Zabin alueen 1000-luvulla. Tuolloin aluetta asuttivat berberiheimot, mutta alueelle alkoi saapua myös arabiheimoja. 1200-luvulla Biskrasta kehittyi tärkeä kauppapaikka Saharalta saapuville karavaaneille. Alue muodosti myös käytännössä itsenäisen oman ruhtinaskuntansa muodollisesti TunisinHafsidien alaisuudessa. Tunisin hallitsijan Abu Farisin onnistui palauttaa hafsidien täysi valta vuonna 1402, mutta hafsidit heikentyivät merkittävästi seuraavab vuosisadan lopulla.
Leo Africanus kuvaili Biskraa suhteellisen suureksi paikkakunnaksi 1500-luvun puolivälillä, mutta hän mainitsi myös paikallisten olevan köyhiä. Osmanien valtakunta valtasi alueen kahdella sotaretkellä vuosina 1542 ja 1552. He perustivat paikalle linnoituksen ja varuskunnan. Osmanien valta oli muodollinen ja alueella vallasta kamppailivat turkkilaisten ohella eri suvut. Monet Biskran asukkaista muuttivat muualle lähiseudun kyliin valtataistelujen myllerryksessä. Ranska oli vallannut Algerin vuonna 1830 ja yksi Biskran vallasta kilpailleista suvuista liittoutui ranskalaisten kanssa vuonna 1838.
Ranskalaiset valtasivat paikan kokonaan vuonna 1844 ja he rakennuttivat oman linnoituksensa ja varuskunnan. Linnoituksen nimi oli Saint-Germain ja se valmistui vuonna 1851. Nykymuodossaan Biskra rakennettiin eurooppalaisen esimerkin mukaan ruutukaavaa käyttäen lähelle linnoitusta ja se toimi alueen hallinnollisena keskuksena. Vuonna 1969 aluetta hävitti tuhoisa tulva.
Talous.
Biskraa ympäröivällä seudulla harjoitetaan maataloutta. Alueella kasvatetaan etenkin taateleja, mutta myös viikunoita, granaattiomenia ja aprikooseja. Talvilomakohteena kaupungissa on myös useita hotelleja.
Väestö.
Biskran asukasluku vuonna 2008 oli 204 661. Vuonna 1998 vastaava lukema oli 170 956.
Rasvatorstai

Rasvatorstai (puolaksi "tłusty czwartek") on etenkin Puolassa sekä joissain muissakin Euroopan maissa joka vuosi viimeisenä torstaina ennen laskiaista ja paastonajan alkua. Se on yleensä helmikuun päivä (joskus myös tammikuun) jolloin on tapana syödä suuri määrä makeaa, etenkin munkkeja. Rasvatorstai on tärkeä osa monien maiden kulttuuria.
Elchen rouva

Elchen rouva ( []) on vuonna 1897 löytynyt rintakuva, joka on ajoitettu 300- tai 400-luvulla ennen ajanlaskun alkua valmistetuksi. Se tehtiin alun perin moniväriseksi ja sen silmäkuopissa oli lasista tahnaa.
Nuori Manuel Campello Esclápez löysi sen 4. elokuuta 1897 Elchen kaupungista Espanjasta, kun hän kaivoi maata etsiessään vettä La Alcudian maatilan työläisille. He sanoivat sitä ”Reina Moraksi” ja veivät sen tilan omistajalle, joka oli lääkäri Manuel Campello Antón. Hän myi sen 26 päivän kuluttua ranskalaiselle arkeologille Pierre Parisille, joka toimitti veistoksen Pariisiin Louvreen. Se oli siellä näytillä vuoteen 1939 saakka, jolloin se vietiin toiselta maailmansodalta turvaan Montaubanin linnaan Ranskan eteläosaan. Vuonna 1941 veistos palasi Espanjaan vaihdossa useisiin arvokkaisiin maalauksiin. Se oli Museo del Pradon kokoelmissa maaliskuuhun 1971 asti, milloin se siirrettiin Museo Arqueológico Nacional de España-museoon ja on siellä nykyäänkin nähtävissä varhaishistorialle omistetulla osastolla.
Erika Kallasmaa

Erika Kallasmaa (s. 3. syyskuuta 1969 Tampere) suomalainen kuvittaja, kuvataiteilija ja graafinen suunnittelija, joka on keskittynyt lastenkulttuuriin. Hänen teoksiinsa kuuluu muun muassa Laura Ruohosen kanssa tehty "Yökyöpelit", josta on toteutettu myös näytelmä ja 13-osainen televisiosarja. Ruohosen lisäksi Kallasmaa on tehnyt kirjoja useiden muiden kirjailijoiden kanssa.
Ura.
Kallasmaa aloitti uransa kuvakirjojen kuvittajana 2000-luvulla Ruotsissa. Rabén &amp; Sjögren -kustantamo julkaisi vuosina 2000–2003 neljä hänen ruotsinkielistä teostaan. Suomessa Kallasmaan läpimurtoteos oli vuonna 2004 ilmestynyt kuvakirja "Allakka pullakka", jonka hän teki Laura Ruohosen kanssa.
Näytelmäkirjailija, runoilija ja ohjaaja Ruohosen kanssa Kallasmaa jatkoi teoksissa "Yökyöpelit" (2008) ja "Tippukivitapaus" (2017). "Yökyöpelien" pohjalta Helsingin kaupunginteatteri tuotti musiikkinäytelmän. Kallasmaa vastasi näytelmän lavastuksesta ja puvustuksesta, ja Ruohonen ohjasi ja käsikirjoitti sen. Kaupunginteatterin vuoden 2011 esitetyksestä tehtiin myös 13-osainen televisiosarja, jonka ensimmäinen osa esitettiin tammikuussa 2015.
Kallasmaa on tehnyt yhteistyötä myös muiden kirjailijoiden kanssa. "Onerva kokkaa" -kirjan hän teki Riina Katajavuoren ja Anne Vaskon kanssa, "Kuinka pikku Täplästä tuli iso koira" -kirjan Hellevi Salmisen kanssa, "Meidän isä on hammaspeikko" -kirjan Saska Saarikosken ja "Laula lelut laatikkoon" -kirjan Tuuli Paasolaisen kanssa. "Otus opus" (2020) puolestaan sai alkunsa klassisen kitaristin Petri Kumelan ajatuksesta. Hän pyysi säveltäjiä ympäri maailmaa säveltämään miniatyyriteoksia kissoja pienemmistä eläimistä. Kumela pyysi Ruohosen tulkitsemaan otukset runoiksi ja Kallasmaan visioimaan ne kuviksi. "Otus opus" on kolmikon kolme vuotta kestäneen projektin lopputulos.
Kallasmaa on lisäksi toiminut alansa opettajana Aalto-yliopistossa. Hän on myös ollut ideoimassa Tampereelle rakennettua Tiitiäisen satupuistoa. Hänen ja MA-arkkitehtiryhmän tekemä Kolonkolonkolo-ehdotus voitti kaupungin järjestämän kilpailun.
Tyyli ja tunnustukset.
Kallasmaa on keskittynyt kuvituksissaan lastenkulttuuriin. Teoksille on ominaista rento muotokieli ja rikkaat sommitelmat. Ne ovat varsin riehakkaita, mutta niiden värisuunnittelu on hallittua. Kallasmaalle itselleen kuvallisuus on kokonaisvaltaista kerrontaa. Se ulottuu ajatuksiin, tunteisiin ja toimintaan.
Kallasmaa on saanut urallaan useita tunnustuksia. Taiteen edistämiskeskus myönsi hänelle vuonna 2013 Kuvitustaiteen valtionpalkinnon. Kuvittajat-yhdistyksen Kaiku-palkinnon hän sai puolestaan vuonna 2005.
Sarah Tueting

Sarah Kirsten Tueting (s. 26. huhtikuuta 1976 New York) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän voitti olympiakultaa vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa ja hopeaa vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä sekä kolme MM-hopeaa vuosina 1997, 2000 ja 2001.
Nykyisin Tueting asuu Utahissa ja on naimisissa Dan Lemaitren kanssa.
Ivan Petrov

Ivan Mihailovitš Petrov (, 15. lokakuuta 1914 Yllönen – 20. maaliskuuta 1985 Petroskoi) oli karjalaissyntyinen neuvostoliittolainen poliitikko ja kirjastonjohtaja.
Ivan Petrov syntyi karjalaiseen talonpoikaisperheeseen. Hän valmistui Petroskoin maatalousopistosta vuonna 1935 ja työskenteli sen jälkeen maanparantajana.
Petrov työskenteli Komsomolin Aunuksen piirikomitean sihteerinä vuosina 1939–1940 ja Komsomolin Karjalan keskuskomitean sihteerinä vuosina 1940–1944. Vuonna 1944 hänet nimitettiin Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston puhemiehistön sihteeriksi. Opiskeltuaan Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean puoluekorkeakoulussa Petrov työskenteli Karjalais-suomalaisen SNT:n ministerineuvoston kanslianhoitajana vuosina 1949–1950, tasavallan sovhoosiministerinä vuosina 1950–1952, KSSNT:n kommunistisen puolueen keskuskomitean toisena sihteerinä vuosina 1952–1956 ja tasavallan korkeimman neuvoston puhemiehistön varapuheenjohtajana vuonna 1956. Vuosina 1956–1959 Petrov oli Karjalan autonomisen tasavallan kulttuuriministeri. Vuodesta 1959 lähtien hän toimi neljännesvuosisadan ajan tasavallan pääkirjaston johtajana.
Petrov sai Karjalan ASNT:n ansioituneen kulttuurityöntekijän arvonimen vuonna 1974. Hänelle myönnettiin kansojen ystävyyden kunniamerkki vuonna 1981.
Heather Stanning

Heather Stanning (s. 26. tammikuuta 1985) on brittiläinen soutaja. Hän voitti olympiakultaa perämiehettömässä kaksikossa Helen Gloverin kanssa Lontoossa 2012 ja Rio de Janeirossa 2016.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Stanning ja Glover voittivat perämiehettömässä kaksikossa kultaa Amsterdamissa 2014 ja Aiguebelettessa 2015. Sama pari saavutti MM-hopeaa Karapirossa 2010 ja Bledissä 2011 heidän hävittyään molemmilla kerroilla Uuden-Seelannin parille, jälkimmäisellä kerralla vain 0,08 sekunnin erolla. Vuosina 2015 ja 2016 he voittivat Euroopan-mestaruuden. Stanning voitti alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruden perämiehettömässä kaksikossa Olivia Whitlamin kanssa Glasgow'ssa 2007.
Katherine Copeland

Katherine Copeland (s. 1. joulukuuta 1990) on brittiläinen soutaja. Hän voitti olympiakultaa kevyessä pariairokaksikossa Sophie Hoskingin kanssa Lontoossa 2012. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän kilpaili Charlotte Taylorin parina mutta he jäivät C-finaaliin.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Copeland saavutti kevyessä pariairokaksikossa hopeaa Aiguebelettessa 2015. Samana vuonna hän voitti Poznańissa Euroopan-mestaruuden. Molemmissa kilpailuissa hänen parinaan oli Charlotte taylor. Copeland voitti kevyessä yksikössä alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruden Amsterdamissa 2011 ja sijoittui samana vuonna aikuisten MM-kilpailuissa Bledissä viidenneksi.
Nile Wilson

Nile Wilson (s. 17. tammikuuta 1996 Leeds, Englanti) on englantilainen telinevoimistelija ja tubettaja. Hän voitti rekillä olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016 ja Kansainyhteisön kisoissa 2018 hopeaa. Euroopanmestaruuskisoissa 2016 Wilson voitti kultaa ja hopeaa.
Wilsonin voimisteluun keskittyvällä Youtube-kanavalla on helmikuussa 2025 noin 1,6 miljoonaa tilaajaa.
Sophie Hosking

Sophie Hosking (s. 25. tammikuuta 1986) on brittiläinen soutaja. Hän voitti olympiakultaa kevyessä pariairokaksikossa Katherine Copelandin kanssa Lontoossa 2012.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Hosking saavutti kevyessä pariaironelosessa hopeaa Münchenissä 2007 ja pronssia Etonissa 2006 sekä kevyessä pariairokaksikossa pronssia Poznańissa 2009 ja Bledissä 2011.
Luettelo arabialaisista salaateista

Arabialaisen keittiön salaatit tarjoillaan yleensä minkä tahansa pääruoan kera arabimaailmassa. Tabbouleh, hapanpersilja-, bulgur- ja tomaattisalaatit, jotka on kuullotettu munakoison, tomaatin, jogurtin ja pinaatin kanssa, ovat melko suosittuja. Pita, joka tunnetaan myös nimellä "arabialainen leipä", ja muut litteät leivät ovat hyvin yleisiä, mutta samoin ovat happamat leivät, mukaan lukien perinteinen challah ja muut happamat leivät. Arabialaiset salaatit eivät ole kovin monimutkaisia, eikä niitä ole vaikea valmistaa. Useimmat arabialaiset salaatit, kuten tabbouleh, ovat kypsentämättömiä. Tabbouleh on yksi arabikeittiön suosituimmista salaateista.
Perinteisiä arabialaisia salaatteja ei ole monia. Tabboulehin lisäksi toinen erittäin suosittu salaatti on vihreä salaatti, joka tunnetaan paremmin nimellä "Salata Khadra". Tämä salaatti vaatii yleensä kuusi kurkkua, vähän mustapippuria, muutaman tomaatin, nipun tuoretta persiljaa, suolaa ja yhden sitruunan mehun. Tämä perinteinen arabialainen salaatti on yksi helpoimmista valmistaa.
Arabialaiseen ruokakulttuuriin kuuluu runsas salaatin käyttö, pienet lautaset ja terveellisiä kerroksia suhteessa raskaisiin ruokiin.
Veli Kavlak

Veli Kavlak (s. 3. marraskuuta 1988 Wien, Itävalta) on turkkilaistaustainen itävaltalainen jalkapalloilija.
Felix zu Schwarzenberg (kenraali)

Felix Medardus Hubert "Prinz" zu Schwarzenberg (8. kesäkuuta 1867 – 18. marraskuuta 1946) oli Schwarzenbergin sukuun kuulunut aatelinen ja Itävalta-Unkarin armeijan kenraalimajuri.
Felix zu Schwarzenberg syntyi Libejitzissä () 8. kesäkuuta 1867. Hänen vanhempansa olivat Adolf Josef zu Schwarzenberg ja tämän vaimo Ida von und zu Liechtenstein. Ruhtinas Juhana Aadolf II oli hänen setänsä.
Käytyään koulua Wienin Schottengymnasiumissa Felix zu Schwarzenberg alkoi opiskella lakia. Hän liittyi vuonna 1886 vapaaehtoisena rakuunarykmentin palvelukseen, ja hänet nimitettiin luutnantiksi seuraavana vuonna. Sotilasurallaan hän palveli eri puolilla Itävalta-Unkaria ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä vuonna 1914. Hänet ylennettiin vuonna 1912 everstiksi.
Ensimmäisessä maailmansodassa zu Schwarzenberg otti osaa taisteluihin Serbian rintamalla vuosina 1914–1915. Toukokuussa 1915 hänet nimitettiin 12. alppijääkäriprikaatin komentajaksi Italian rintamalle, missä hän otti osaa Monte San Michelen valloitukseen. Marraskuussa 1915 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi.
Heinäkuusta marraskuuhun 1916 zu Schwarzenberg palveli 48. divisioonan mukana Galitsiassa Venäjää vastaan, kunnes hänet siirrettiin takaisin Italian rintamalle, missä otti osaa 10. ja 11. Isonzon taisteluihin. Caporetton taistelussa 55. jalkaväkidivisioonaa komentanut zu Schwarzenberg sai ansioistaan keisari Kaarle I:ltä "Ehren-Denkmünze für Tapferkeit" -kunniamitalin kaikkiaan toisena kahdesta keisarin kyseisellä mitalilla palkitsemasta henkilöstä. Helmikuussa hänestä tuli "Kaiserjäger"-divisioonan komentaja, missä tehtävässä pysyi sodan loppuun asti. Hän jätti armeijan ja siirtyi eläkkeelle 1. syyskuuta 1919 oltuaan jonkin aikaa sotavankeudessa.
Eläkkeelle jäätyään zu Schwarzenberg asettui mailleen Gusterheimiin lähelle Judenburgia Steiermarkissa ja alkoi kehittää siitä esimerkillistä maa-aluetta. Hän kuoli Gusterheimissä luonnollisista syistä 18. marraskuuta 1946.
Perhe.
Felix zu Schwarzenberg avioitui Maria Anna zu Löwenstein-Wertheim-Rosenbergin (1873–1936) kanssa 15. kesäkuuta 1897. Pariskunta sai kaksi poikaa.
Power (täsmennyssivu)

Power voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Tik Tok (täsmennyssivu)

Tik Tok voi tarkoittaa:
Tšekin kansanterveyslaitos

Tšekin kansanterveyslaitos (; lyhennys SZÚ; , NIPH) on Prahassa Tšekin tasavallassa toimiva valtiollinen kansanterveyden tutkimuslaitos. SZÚ toimii maan terveysministeriön alaisuudessa. Laitos on perustettu 25. elokuuta 1921. Laitosta johtaa tohtori Pavel Březovský.
Tšekin kansanterveyslaitos on toiminut asiantuntijalaitoksena esimerkiksi vuoden 2020 alkupuolella covid-19-tautiin ja sen testaamiseen liittyvissä aiheissa.
Discovery+

Discovery+ (tyyliteltynä discovery+, ennen tammikuuta 2021 Dplay) oli Warner Bros. Discoveryn suoratoistopalvelu, joka oli saatavilla ainakin Suomessa, Ruotsissa, Alankomaissa, Italiassa, Espanjassa, Norjassa ja Tanskassa. Sitä pystyi käyttämään ilmaiseksi, mutta se edellytti rekisteröitymistä. Palvelun Suomen-versiossa oli paljon ohjelmia useista eri kategorioista Frii-, Kutonen-, TV5-, TLC-, Discovery Channel- ja Animal Planet -televisiokanavilta. Dplay avattiin Suomessa 17. syyskuuta 2018 ja Alankomaissa helmikuussa 2019. Jos halusi katsottavakseen kaikki ohjelmat, piti tilata maksullinen palvelu. 
Suomessa Discovery+ ja HBO Max yhdistyivät Max -suoratoistopalveluksi 21. toukokuuta 2024.
Discovery+ palvelu päättyi 5. joulukuuta 2024.
Gretchen Ulion

Gretchen A. Ulion (s. 4. toukokuuta 1972 Marlborough, Connecticut) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän voitti olympiakultaa vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa sekä kaksi MM-hopeaa vuosina 1994 ja 1997.
Ulion on ollut naimisissa Steven Silvermanin kanssa 11. heinäkuuta 1998 lähtien.
Pohjolanpunasimppu

Pohjolanpunasimppu ("Sebastes mentella") on skorpionisimppujen (Scorpaenidae) heimoon ja korusimppujen ("Sebastes") ("Sebastes") sukuun kuuluva syvissä merivesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Pohjolanpunasimppu voi kasvaa maksimissaan 77,5 senttimetrin mittaiseksi. Sen ruumis on tukeva ja melko korkea etenkin rinta- ja vatsaevien kohdalla. Väritykseltään se on lähes kokonaan kirkkaanpunainen. Pohjolanpunasimppu on kauttaaltaan kampasuomujen peitossa. Sen selkäevät ovat kasvaneet yhteen. Etuosassa on 14–16 piikkiruotoa ja takaosassa 13–17 haarautunutta nivelruotoa. Peräevässä on kolme piikkiruotoa ja 7–11 haarautunutta nivelruotoa. Muutoin hyvin samannäköisestä punasimpusta ("Sebastes norvegicus") laji eroaa leuassaan olevan luisen ulokkeensa, suhteessa suurempien silmiensä sekä vaaleamman värityksensä ansiosta.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Pohjolanpunasimppua tavataan Atlantin valtameren pohjoisosassa Baffininlahdelta Nova Scotiaan ja Islantiin, Grönlantiin ja Färsaarille sekä Lofooteilta Norjanmereen, Huippuvuorille ja Barentsinmereen asti. Sen levinneisyys on siis hieman punasimppua pohjoisempi. Lajia tavataan vapaassa vedessä 300–500 metrin syvyydessä vedenpinnasta.
Ravinto ja elintavat.
Pohjolanpunasimpun ravintoa ovat krilliäyriäiset, katkat, pääjalkaiset, nuolimadot ja muut pienet kalalajit. Se saavuttaa sukukypsyyden yleensä 8–10 vuoden iässä, mutta joskus vasta myöhemmin. Kutu tapahtuu helmi-maaliskuussa. Mätimunat ovat noin 1,5 millimetrin mittaisia, niitä on emokalan koosta riippuen 18 000–150 000 kappaletta ja ne kuoriutuvat kahden kuukauden kuluessa 6–8 millimetrin mittaisina poikasina. Pohjolanpunasimpun tiedetään voivan elää jopa 75 vuoden ikäiseksi.
Thomas Gresham

Thomas Gresham (1519–1579) oli englantilainen kauppias ja Lontoon pörssin perustaja. Hän toimi pitkään Alankomaissa Englannin hallituksen finanssiasiamiehenä. Hän sai 1565 luvan rakentaa pörssitalon Lontooseen. Hän asettui 1567 Lontooseen, missä hän toimi rahan parantamiseksi ja sai aikaan, että Englannin valtio rupesi ottamaan lainansa omasta maasta, joten se tuli raha-asioissa ulkomaista riippumattomaksi. 
Gresham määräsi osan omaisuuttaan tieteellisen instituutin Gresham Collegen perustamiseksi, minkä hän saattoi vapaasti tehdä, sillä hänen lapsensa kuolivat ennen häntä, eikä hänellä siten ollut perillisiä.
Henry Dunning Macleod on antanut Greshamin mukaan nimen Greshamin laille, joka kuuluu: "Aina kun liikkeellä on kaksi laillista rahalajia, huono raha syrjäyttää hyvän."
Georgios Pisides

Georgios Pisides () oli bysanttilainen runoilija, joka eli keisari Herakleioksen (610–641) aikana. Hän on kirjoittanut muodoltaan taidokkaita runoelmia, joissa hän käsittelee osaksi oman aikansa valtiollisia tapauksia, osaksi filosofis-teologisia aiheita, esimerkkinä oppirunoelma "Heksaemeron". Lisäksi hän on kirjoittanut epigrammeja ja muuta. Teokset on julkaistu muun muassa Jacques-Paul Mignen "Patrologia graecassa".
Elena G. Maquiso

Elena G. Maquiso (9. heinäkuuta 1914 Bohol – 17. kesäkuuta 1993 Dumaguete) oli filippiiniläinen virsirunoilija ja -säveltäjä.
Maquiso oli kotoisin Etelä-Filippiineiltä ja oli opiskellut United Church of Christ -kirkon kanssa läheisessä yhteydessä olevassa Sillimanin yliopistossa ("Silliman Universit"y) Dumaguetessa, Negrosin saarella. Hän valmistui uskontopedagogiikan tohtoriksi 1960 ja opiskeli myös USAːssa, Hartford Seminary Foundationissa, Connecticutissa ja New Yorkissa, School of Sacred Music -oppilaitoksessa, Union Theological Seminaryssä.
Jo 1950-luvun alussa Maquiso alkoi opettaa kirkkomusiikkia ja uskonnonopetusta Sillimanin yliopistossa. Hän toimi myös hallinnollisissa tehtävissä yliopistossa. Hän on toimittanut 1973 virsikirjan "Awitan sa Pagtoo" cebuanon kielelle, jota puhuu noin 21 miljoonaa ihmistä Etelä-Filippiineillä. Virsikirjassa on hänen omia virsitekstejä ja -sävelmiä. Maquiso on tehnyt pajon yhteistyötä srilankalaisen D. T. Nilesin kanssa Asian Institute for Liturgi and Music -organisaation kautta.
Kenties tunnetuin Maquison säveltämä virsi on D.T. Nilesin tekstiin ”Father in Heaven, Grant to Your Children”. Maquison sävelmä pohjautuu erään etnisen ryhmän, Ilingon, sävelmään. Toisten tietojen mukaan teksti olisi Maquison, jonka Niles on kääntänyt englanniksi.
Virsi "Father in Heaven, Grant to Your Children" on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa virsi 339, "Himmelske Fader, ge åt oss alla" Anders Frostensonin 1987 tekemänä käännöksenä. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on Pekka Turusen käännöksenä, jonka Pekka Kivekäs on uudistanut 1995 "Oi Isä taivaan, annathan meille". Maquison sävelmä on myös Suomen Lähetysseuran kustantaman "Laula. kaikki maa" -kokoelman laululla 88 "Sinua, Herra, me rukoilemme".
Ágost Greguss

Ágost Greguss (1825–1882) oli unkarilainen esteetikko, kriitikko ja kirjailija. Hän opiskeli muun muassa Hallen yliopistossa hegeliläisen Johann Eduard Erdmannin oppilaana. Hän oli vuodesta 1870 estetiikan professori Budapestin yliopistossa. Hän laski Unkarissa perustuksen estetiikan järjestelmälliselle tutkimiselle.
Gregussin monista esteettisistä tutkimuksista mainittavia ovat esimerkiksi ensimmäinen itsenäinen ja järjestelmällinen unkarinkielinen estetiikka "A szépészet alapvonalai" ('Kaunotieteen pääpiirteet', 1849), "Magyar verstan", ('Unkarilainen runousoppi' 1854), erinomainen tutkimus "A balladárol" ('Balladista', 1865), laaja Shakespeare-monografia "Shakspere pályája" (1880) sekä hänen kuolemansa jälkeen julkaistu "Rendszeres széptan" ('Järjestelmällinen estetiikka', 1888). Huomattava on myös Gregussin kirjailijamuotokuvasarja 1700-1800-luvun 28 unkarilaisesta kirjailijasta: "Jelesebb iróink csarnoka" ('Sarja huomattavampia kirjailijoitamme', 1853–1855). Hän julkaisi itse valikoiman parhaimpia esteettisiä ja kirjallisia tutkielmiaan kokoelmassa "Tanulmanyok" (1872).
Greguss oli myös ahkera kaunokirjallisuuden kääntäjä ja kirjoitti itsekin satuja Jean de La Fontainen tapaan ("Greguss Ágost meséi", 1878) ja runoja (1882), joista sadut ovat kirjallisesti varsin arvokkaita.
Dorrit Willumsen

Dorrit Kirsten Willumsen (s. 31. elokuuta 1940 Kööpenhamina) on tanskalainen kirjailija.
Willumsen debytoi vuonna 1965 novellikokoelmalla "Knagen". Siitä alkaen hän on julkaissut useita romaaneja, runoja ja novelleja. Romaanilla "Marie" Willumsen teki todellisen läpimurtonsa vuonna 1983. Romaani käsitteli Madame Tussaudin elämää Ranskan vallankumouksen aikana sekä tämän taiteellisten pyrkimysten vaikeaa yhteensovittamista ihmissuhteisiin. Willumsenin varhaisia teoksia leimaa kriittisyys nyky-yhteiskuntaa ja naisten huonoa asemaa kohtaan.
Vuonna 1986 Willumsen julkaisi omaelämäkerrallisen muistelmaromaanin "Suk hjerte", joka kuvaa kolmen naisen elämää 1930-luvulta 1980-luvulle. Romaani "Klædt i purpur", joka ilmestyi vuonna 1990, sovitettiin myöhemmin näytelmäksi. Se kertoo keisarinna Theodoran lapsuudesta 500-luvun ​​Roomassa.
Willumsen sai vuonna 1997 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon edellisenä vuonna ilmestyneestä romaanista "Bang: en roman om Herman Bang". Siinä valottuu tanskalaisen kirjailijan Herman Bangin elämän ja työn yhteys. Tämä teema tulee esille monissa muissakin Willumsenin teoksissa.
Willumsenin puoliso oli kirjailija Jess Ørnsbo ja heidän poikansa runoilija Tore Ørnsbo.
Kevättädyke

Kevättädyke ("Veronica verna") on ratamokasvien (Plantaginaceae) heimoon, tädykkeiden ("Veronica") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on pienikokoinen ja yksivuotinen ruohovartinen kasvilaji, joka muistuttaa muista tädykelajeista eniten ketotädykettä ("Veronica arvensis"). Lajit ovat erotettavissa toisistaan lehtien ulkonäön perusteella. Kevättädyke muistuttaa jonkin verran myös alvaritädykettä ("Veronica praecox") sekä tahmatädykettä ("Veronica triphyllos"), joista kevättädyke eroaa kukkiensa sekä siemenaiheidensa ulkonäön perusteella.
Kevättädykkeen varret voivat kasvaa reilut 10 cm korkeiksi ja ne ovat kasvutavaltaan pystyjä sekä jokseenkin siirottavia. Lehdet ovat yleensä liuskoittuneita; ylimmissä lehdissä on kolmesta seitsemään liuskaa, kun taas alimmat lehdet ovat pariliuskaisia tai syvään hammaslaitaisia. Kevättädykkeen kukintona on harsu latvaterttu, jonka kukat ovat pieniä sekä lyhytperäisiä. Kukkien verhiö on karvainen ja teriö on vain 2–3 mm leveä. Kevättädykkeen hedelmä on myös karvainen. Kevättädyke kukkii huhti–toukokuussa.
Kevättädyke kasvaa tyypillisesti kuivilla mäenrinteillä. Suomessa kevättädykettä tavataan eri puolilla maata Oulun eteläpuolella, joskaan se ei ole Suomessa kovin yleinen. Ruotsissa kevättädyke on melko yleinen Etelä- ja Keski-Ruotsissa, mutta sitä tavataan harvinaisena pohjoisempanakin.
Kevättädykkeen tieteellisen nimen lajinimi ("verna") tulee latinan sanasta "ver" (suom. kevät) ja viittaa lajin kukinnan ajankohtaan.
D. T. Niles

Daniel Thambyrajah Niles (4. toukokuuta 1908 Tellippalaii, Sri Lanka – 17. heinäkuuta 1970 Vellore, Intia) oli srilankalainen metodistikirkon pappi ja virsirunoilija.
Niles oli kotoisin varakkaasta tamiliperheestä, kävi koulua Jaffnassa ja opiskeli Bangaloressa. Hänet vihittiin Metodistikirkon papiksi 1936. Vuosina 1939-1940 hän oli NNKY:n palveluksessa Genévessä ja 1941-1945 Sri Lankan kristittyjen neuvoston (National Christian Council of Ceylon) pääsihteerinä. Hän on hoitanut useita tehtäviä ekumeenisissä yhteyksissä ja vuodesta 1957 hän toimi East Asia Christian Conference-järjestön (EACC) ensimmäisenä johtajana ja pääsihteerinä. Hän sai julkisuutta osakseen 1968 Upsalassa Kirkkojen Maailmanneuvoston yleiskokouksessa kokouksen avajaisjumalanpalveluksessa pitämänsä saarnan kautta, ja hän toimi myös Kirkkojen Maailmanneuvoston presidenttinä. 
Hänen kirjoittamiaan virsiä on virsikirjoissa ei puolilla maailmaa, ja hän on kääntänyt virsiä niin englannin kielelle kuin tamilin kielelle. Hän valmisteli myös virsikirjan EACC:n käyttöön ("EACC Hymnal"). Siinä on 44 hänen kirjoittamaansa virttä ja lukuisia hänen kääntämiään virsiä.
Nilsenin kirjoittama virsi «Father in heaven, grant to your children» on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa virsi 339 "Himmelske Fader, ge åt oss alla" Anders Frostensonin 1987 kääntämänä. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on Pekka Turusen käännöksenä, jonka Pekka Kivekäs on uudistanut 1995 "Oi Isä taivaan, annathan meille." Virren sävelmä, kenties myös teksti on filippiiniläisen säveltäjän Elena G. Maquison sävelmä.
Lähteet.
Abhorrent

Abhorrent on Yhdysvaltalainen, Texasin San Antoniosta kotoisin oleva vuonna 2007 perustettu teknistä death metalia soittava yhtye. Yhtye perustettiin alun perin rumpali Lyle Cooperin ja kitaristi Marlon Fridayn toimesta. Vuonna 2014 remmiin liittyivät basisti Erlend Caspersen sekä laulaja Nick Brown, ja vuonna 2016 toinen kitaristi Danny Tunker.
Yhtye julkaisi vuonna 2009 yhden demon, mutta sen jälkeen oli pitkään hiljaista, ja vasta 2015 esikoisalbumi Intransigence näki päivänvalon. Albumi julkaistiin Willowtip Recordsin toimesta, jonka kanssa yhtye oli solminut sopimuksen vuotta aiemmin. Albumilla oli vierailevia muusikoita sellaisista yhtyeistä kuin Inferi, Black Dahlia Murder, Mephistopheles sekä Serocs.
Bilitis

Bilitis on fiktiivinen kreikkalainen runoilija, jonka väitetään olleen Sapfon (n. 630–570 eaa.) aikalainen ja rakastajatar. Bilitis tai hänen inspiroimansa hahmo esiintyy ainakin seuraavissa teoksissa:
Daughters of Bilitis (”Bilitisin tyttäret”) oli lisäksi vuonna 1955 perustettu, Yhdysvalloissa toiminut lesbojen etujärjestö.
Suu-nenäsuojain

Suu-nenäsuojain, joka tunnetaan myös suu-nenäsuojuksena, kirurginmaskina, terveydenhuollon maskina tai yksinkertaisesti kasvomaskina, on suun ja nenän peittävä hygieniaväline. Suu-nenäsuojaimet on tarkoitettu terveydenhuollon ammattilaisten käyttöön leikkauksen ja hoitotyön aikana, kun bakteereita irtoaa käyttäjän suusta ja nenästä muodostaen nestepisaroita ja aerosoleja. Niitä ei ole suunniteltu suojaamaan käyttäjää ilmassa leviävien bakteerien tai viruspartikkelien hengittämiseltä.
Eräs suojainten tärkeimmistä tarkoituksista on suojata esimerkiksi avointa haavaa mahdollisilta hoitohenkilökunnan tuottamilta kontaminaatioilta. Ne ovat vähemmän tehokkaita kuin hengityssuojaimet, kuten N95- tai FFP-suojaimet, jotka tarjoavat paremman suojan materiaalinsa, muotonsa ja tiivisteiden takia. Kirurgiset suu-nenäsuojaimet luokitellaan lääkinnällisiksi laitteiksi, jossa tulee olla CE-merkintä 14683. Kasvomaskit ja kirurgiset suu-nenäsuojaimet ovat hengityssuojainten tapaan kertakäyttöisiä.
Käyttö terveydenhoidossa.
Henkilökunta.
Kirurgista suu-nenäsuojusta käyttää hoitohenkilökunta suojaamaan potilasta uloshengitysilman mahdollisilta taudinaiheuttajilta. Suun ja nenän edessä pidettävä suojus ei suojaa käyttäjäänsä ilmateitse tarttuvilta taudeilta. Kirurgista suu-nenäsuojusta käytetään suojaamaan henkilökuntaa veri- ja eriteroiskeilta esimerkiksi toimenpiteiden yhteydessä tai eristyspotilaiden hoidossa. Jos hoitotilanteissa on riski veri- tai eriteroiskeisiin käytetään myös suojatakkia ja -käsineitä sekä visiiriä tai suojalaseja.
Potilaat.
Suu-nenäsuojuksen voi pukea ilma- tai pisarateitse tartuttavalle potilaalle häntä kuljetettaessa. Potilaalle ei saa laittaa uloshengitysventtiilillä varustettua hengityksensuojainta, joka suodattaa ilmaa vain yhteen suuntaan ja suojaa siten vain käyttäjäänsä, mutta ei estä mikrobien leviämistä uloshengitysilman mukana. Jos potilas sairastaa ilmateitse tarttuvaa tautia, käytetään hengityksensuojaimia hoidettessa. Hengityksensuojain on tässä tarkoituksessa henkilökohtainen ja kertakäyttöinen.
Kenneth Schermerhorn

Kenneth Schermerhorn (20. marraskuuta 1929 Schenectady, New York – 18. huhtikuuta 2005 Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen kapellimestari.
Schermerhorn valmistui Bostonin Uuden-Englannin musiikkikonservatoriosta, jossa hänen opettajanaan toimi Richard Burgin. Hän voitti Koussevitzky-palkinnon ja pääsi asepalveluksensa aikana Saksaan sijoitetun Seventh Army Symphony Orchestran kapellimestariksi. Palattuaan Yhdysvaltoihin Schermerhorn toimi vuosina 1957–1967 American Ballet Theaterin musiikillisena johtajana. Hän suoritti opintoja Leonard Bernsteinin johdolla Tanglewoodissa ja pääsi avustamaan tätä New Yorkin filharmonikkoihin kauden 1959–1960 ajaksi.
Schermerhorn työskenteli musiikillisena johtajana New Jerseyn sinfoniaorkesterissa vuosina 1963–1968, Milwaukeen sinfoniaorkesterissa 1968–1980 ja uudemman kerran American Ballet Theaterissa 1982–1988. Vuodesta 1983 hän johti Nashvillen sinfoniaorkesteria. Vuosina 1984–1988 hän toimi musiikillisena johtajana myös Hongkongin filharmonikoissa. Hän teki vierailuja lukuisten yhdysvaltalaisten ja ulkomaalaisten orkesterien johdossa. Hän työskenteli myös eri oopperayhtiöissä. Schermerhorn levytti Naxokselle ja Marco Pololle muiden muassa Heitor Villa-Lobosin, Aleksandr Glazunovin, César Cuin, Charles Ivesin ja Howard Hansonin teosten tulkintoja. 
Schermerhorn johti Milwaukeen sinfoniaorkesterin Carnegie Hall -debyytin sekä kahdeksan kansallista kiertuetta. Hän kehitti siitä yhden Yhdysvaltain merkittävistä orkestereista. Vuonna 1983 hän johti Metropolitan-oopperan satavuotisgaalajuhlissa maailmanlaajuisesti PBS:n kautta näytetyssä esityksessä. Schermerhorn johti myös Nashvillen sinfoniaorkesterin Carnegie Hall -debyytin 25. syyskuuta 2000. Nashvillen Schermerhorn Symphony Center -konserttisali nimettiin hänen kunniakseen. Hän sai paikan Music City Walk of Famesta 5. marraskuuta 2006.
Yksityiselämä.
Schermerhorn meni American Ballet Theaterissa ensimmäiseen otteeseen työskennellessään naimisiin ballerina Lupe Serranon kanssa. Vuonna 1975 hän meni uusiin naimisiin sopraano Carol Neblettin kanssa.
Pseudokäännös

Pseudokäännös, näennäiskäännös tai valekäännös on käännöksenä esitelty teksti, joka todellisuudessa julkaistaan ensimmäistä kertaa eikä perustu mihinkään erikieliseen alkutekstiin. Pseudokäännökset on tarkoituksellisesti suunniteltu muistuttamaan käännöskirjallisuutta. Pseudokäännöstä käytetään toisinaan keinona julkaista kirjallisuutta, joka poikkeaa tyylillisesti valtavirrasta tai on luonteeltaan kriittistä. Gideon Touryn mukaan lukijat suhtautuvat tavallisuudesta poikkeaviin teksteihin hyväksyvämmin, jos he uskovat niiden olevan vieraan kulttuurin tuotosta. Pseudokäännöksen avulla voidaan siten tuoda ja vakiinnuttaa olemassaolevaan kirjalliseen kulttuuriin siitä perinteisesti puuttuvia piirteitä.
Pseudokäännöksiä tehtiin jo antiikissa, ja esimerkiksi apokryfeistä monet voidaan luokitella genreen kuuluviksi. Pseudokäännöksien laatiminen oli hyvin yleistä varhaismodernissa kaunokirjallisuudessa. Menetelmän avulla voitiin väistää kritiikkiä ja välttää sensuuria, ja se oli myös keino alleviivata teoksen kuvaamien tapahtumien uskottavuutta ja opettavaisuutta. Pseudokäännöksen avulla kirjailija voi näennäisesti tuottaa asemansa jo vakiinnuttaneita klassikoita ja näin epäsuorasti korottaa itsensä kanonisoitujen mestarien joukkoon. Lajityyppiä edustavia tekstejä esiintyy myös uusimman ajan kirjallisuudessa. Tutkimuskirjallisuudessa käsite vakiintui kuitenkin vasta vuosituhannen vaihteen tienoilla.
Clinton Presidential Center

William J. Clinton Presidential Center and Park on Yhdysvaltain 42. presidentin Bill Clintonin muistoa vaaliva presidentillinen museo. Rakennuskompleksi sijaitsee Arkansasjoen varrella, Little Rockissa, Arkansasissa. Museon tiloissa sijaitsee Clintonin presidentillinen kirjasto, Clinton Foundation -säätiön toimistot ja Arkansas’n yliopiston "Clinton School of Public Service" -osasto.