tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pramod Mahajan

Pramod Mahajan (30. lokakuuta 1949 – 3. toukokuuta 2006) oli intialainen poliitikko. Hän oli Intian kansanpuolueen merkittävä vaikuttaja ja strategi, jonka ansiona pidetään puolueen voittoa vuoden 1998 parlamenttivaaleissa. Mahajan toimi pääministeri Atal Bihari Vajpayeen neuvonantajana vuonna 1998, myöhemmin hänestä tuli viestintäministeri. 
1970-luvun alussa Mahajan liittyi hindunationalistisen Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestön jäseneksi. Hän opiskeli fysiikkaa, politiikan tutkimusta ja journalismia sekä päätyi Indira Gandhin julistaman poikkeustilan aikana vankilaan. Vuonna 1979 hän siirtyi mukaan politiikkaan. Kansanpuolueen liittoa Shiv Senan kanssa ja vaalivoittoa Maharashtrassa vuonna 1995 pidettiin hänen ansionaan.
Mahajan haavoittui vuonna 2006 tultuaan alemmuuden tuntoa kokeneen nuoremman veljensä Pravinin ampumaksi kotonaan. Kolmen luodin haavoittama Mahajan vietiin sairaalaan, johon häntä hoitamaan saapui elinsiirtoihin erikoistunut asiantuntija Lontoosta. Häntä saapui katsomaan sairaalaan Intian politiikan, liikemaailman ja Bollywoodin huomattavimpia nimiä. Mahajan kuoli 12 päivän kuluttua ampumisesta. Hänen murhaajansa oli oma-aloitteisesti mennyt poliisiasemalle antautumaan samana päivänä, jona hän ampui veljensä. Pravin kertoi poliiseille tappaneensa Mahajanin kostona pitkään kestäneestä nöyryytyksestä. Poliisin mukaan Pravinin aseen neljäs luoti jumittui, eikä Pravin kyennyt ampumaan kaikkia yhdeksää luotiaan, mikä pelasti Mahajanin hengen hetkeksi.
Edicson Ruiz

Edicson Ruiz (s. 1985 Caracas) on venezuelalainen kontrabasisti.
Ruiz aloitti opintonsa kotikaupungissaan Caracasissa Félix Petitin johdolla. Hän eteni Berliinin filharmonikkojen orkesteriakatemiaan, jossa häntä opettivat Klaus Stoll ja Janne Saksala. Hän teki debyyttinsä solistina 16-vuotiaana Simón Bolívar -nuoriso-orkesterin kanssa. Hänestä tuli kyseisen orkesterin jäsen vuonna 1999 ja Berliinin filharmonikkojen jäsen vuonna 2003. Ruiz sai 15-vuotiaana ensipalkinnon kansainvälisessä soolokontrabassokilpailussa Indianapolisissa.
Ruiz on kantaesittänyt teoksia, joita ovat säveltäneet muiden muassa Heinz Holliger, Arturo Pantaleón, Paul Desenne, Efrain Oscher, György Kurtág, Blas Emilio Atehortúa, Rudolf Kelterborn, Luciano Maria Serra, Matthias Ockert, Luis Antunes Pena, Dai Fujikura ja Roland Moser. Kamarimusiikissa Ruiz on tehnyt läheistä yhteistyötä Anner Bylsman, György Kurtágin, Heinz Holligerin, Elliott Carterin, Maurice Bourguen, Klaus Thunemannin, Sabine Meyerin, Juri Bašmetin, Christian Tetzlaffin, Thomas Zehetmair, Gidon Kremerin, Lars Vogtin ja Jörg Widmannin kanssa.
Pikku varsan tanssi

Pikku varsan tanssi on Moldovassa kuvattu suomalainen musiikkipitoinen dokumenttiohjelma, joka kertoo moldavialaisesta kansanperinteestä.
Ohjelman kuvauksen aikoihin Moldavia oli Neuvostoliiton pienen osavaltio, nykyisin se on itsenäinen Moldova. Pikku varsan tanssia kuvattiin kesällä 1983 valtaosin Moldavian perinteistä rikkaassa pohjoisosassa, muun muassa Puškinon lähellä Tsaulin ja Tšernolevkan kylissä. Ohjelmassa nähdään kansantansseja, nai-huilun tekemistä ja soittoa, käsitöitä, keramiikan tekoa, koristeellisia taloja, häävalmisteluja ja hääjuhlia. 
Ohjelman on Yleisradion ja Neuvostoliiton Gosteleradion yhteistuotantoa. Käsikirjoitus ja ohjaus ovat Erkki Pohjanheimon. Kuvaajaksi lähti Moskovasta Yleisradion kirjeenvaihtajien käyttämä, alun perin chileläinen, Cristian Valdes, ja äänityksestä vastasi Kari Hakala Yleisradiosta. Yhteystoimittajana oli Moldavian television kansantaideosaston päällikkö, entinen uutistoimittaja, Anton Unkutse.
Ohjelman nimi tulee moldavialaisesta perinteisestä kansantanssista nimeltään "Pikku varsan tanssi". Dokumentissa sen esitti kišineviläinen tanssiryhmä Mioritsa.
Pikku varsan tanssin ensiesitys oli Yle TV1:ssä 15. marraskuuta 1983, ja se uusittiin 8. elokuuta 1988 TV1:n sarjassa "Neuvostoliiton kansantaidetta".
Tapio Rauhala

Ahti Tapio Rauhala (s. 14. joulukuuta 1943 Hankasalmi) on suomalainen uransa päättänyt kuulantyöntäjä. Rauhala edusti urallaan Hankasalmen Hankaa vuoteen 1968, Jyväskylän Kenttäurheilijoita vuoteen 1977 ja sen jälkeen Vihtavuoren Pamausta.
Rauhala saavutti Kalevan kisoissa SM-hopeaa vuosina 1967 ja 1968 sekä SM-pronssia vuosina 1969 ja 1974. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa Rauhala sai kultaa vuonna 1969, hopeaa vuosina 1968 ja 1973 sekä pronssia vuonna 1966.
Rauhalan ennätys on vuonna 1972 Orivedellä työnnetty 19,51. Hallissa hän on parhaimmillaan työntänyt 18,74 vuonna 1973 Jyväskylässä.
Blas Cantó

Blas Cantó Moreno (s. 26. lokakuuta 1991 Ricote, Espanja), tunnettu myös pelkällä nimellä Blas Cantó, on espanjalainen laulaja. Hän nousi kuuluisuuteen "Auryn"-nimisen poikabändin jäsenenä. Vuonna 2017 Cantó aloitti soolouransa. 
Cantón oli tarkoitus edustaa Espanjaa kappaleella Universo vuoden 2020 Euroviisuissa Rotterdamissa. Ne kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi, ja Cantó valittiin sen sijaan edustamaan Espanjaa vuoden 2021 kilpailussa. Hänen vuoden 2021 edustuskappaleensa on nimeltään "Voy a quedarme".
Biografia.
Vuonna 2000, ollessaan 8-vuotias, Cantó osallistui "Veo Veo" -nimiseen lasten kykyjenetsintäohjelmaan. Vuonna 2004 Cantó osallistui TVE:n järjestämään vuoden 2004 lasten euroviisukarsintaan nimeltä "Eurojunior". Hän kilpaili kappaleella nimeltä "Sentir" ja eteni kilpailussa finaaliin asti. Finaalissa hän kuitenkin hävisi ensimmäiseksi tulleelle María Isabelille ja hänen kappaleelleen nimeltä "Antes muerta que sencilla".
Vuonna 2009 Cantó perusti poikabändin nimeltä "Auryn" yhdessä Álvaro Gangon, Carlos Marcon, David Lafuenten ja Dani Fernándezin kanssa. He osallistuivat vuonna 2011 Espanjan vuoden 2011 euroviisukarsintaan nimeltä "Destino Eurovisión" ja pääsivät kilpailussa finaaliin asti. Finaalissa he eivät kuitenkaan saaneet riittävästi yleisöääniä ja hävisivät ensimmäisen sijan saaneelle Lucía Pérezille.
"Destino Eurovisiónin" jälkeen Auryn saavutti valtavasti suosiota. Yhtye julkaisi ensimmäisen singlensä nimeltä "Breath in the Light" vuoden 2011 loppupuolella ja debyyttialbuminsa nimeltä "Endless Road, 7058" vuonna 2012. Single ja albumi sijoittuivat molemmat Espanjan Top 10 -listoille. Aurynin seuraava albumi nimeltä "Anti-Heroes" sijoittui ykkössijalle Espanjan top-listoilla ja sai platinaa. Myöhemmin he julkaisivat vielä kappaleen nimeltä "Puppeteer" ja albumin nimeltä "Circus Avenue". "Circus Avenue" pääsi myös Espanjan top-listojen ykkössijalle ja myi platinaa. Vuonna 2015 Auryn julkaisi viimeisen albuminsa nimeltä "Ghost Town".
Vuoden 2016 heinäkuussa ilmoitettiin, että Cantó osallistuu "Tu Cara Me Suena (Your Face Sounds Familiar)" -kilpailun viidennelle tuotantokaudelle. Kilpailussa kuuluisuudet imitoivat joka viikko muita hyvin tunnettuja artisteja. Vähän tämän jälkeen Auryn ilmoitti lopettavansa toimintansa, sillä moni bändin jäsenistä halusi perustaa soolouran. "Tu Cara Me Suena" -kilpailua näytti Antena 3 7. lokakuuta 2016 alkaen. Kilpailun finaalissa, joka pidettiin 3. maaliskuuta 2017, Cantó julistettiin voittajaksi 55% yleisöäänistä. 
Cantó allekirjoitti sopimuksen Warner Music Spainin kanssa ja julkaisi ensimmäisen singlensä nimeltä "In Your Bed" 3. maaliskuuta 2017.
9. maaliskuuta 2018 Cantó julkaisi ensimmäisen espanjankielisen singlensä nimeltä "Él no soy yo". Single sai myöhemmin platinaa. Cantó julkaisi ensimmäisen albuminsa nimeltä "Complicado" 14. syyskuuta 2018. 
6. lokakuuta 2019 TVE ilmoitti Cantón olevan Espanjan vuoden 2020 euroviisuedustaja.
Otso Pera

Björn August Perander, käytti taiteilijanimeä Otso Pera (23. maaliskuuta 1915 Viipuri – 1. huhtikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen tarjoilija ja elokuvanäyttelijä. 
Liikemiesperheeseen syntynyt Björn Perander kävi 1926–1930 Helsingissä Svenska Lyceumia. Hän toimi sittemmin muun muassa tarjoilijana Kulosaaren Casinolla Helsingissä. Keväällä 1937 ohjaaja Teuvo Tulio, kuvaaja Erik Blomberg, käsikirjoittaja Yrjö Kivimies sekä näyttelijät Regina ja Rakel Linnanheimo olivat Porvoossa etsimässä kuvauspaikkoja Tulion suunnittelemalle F. E. Sillanpään romaanin "Nuorena nukkunut" filmatisoinnille. Paluumatkalla he poikkesivat syömään Kulosaaren Casinolle ja tällöin Rakel Linnanheimo huomasi salissa "kauniskasvoisen" tarjoilijan ja totesi että tämä olisi sopiva elokuvan Armaksen rooliin. Björn Perander houkuteltiin mukaan elokuvaan ja hän sai taiteilijanimen Otso Pera. Peranderilla oli vaikeuksia repliikkiensä lausumisessa niin, että niitä jouduttiin karsimaan, eikä hän muutenkaan tuntenut näyttelemistä omaksi alakseen. Elokuva "Nuorena nukkunut" jäi Peranderin ainoaksi elokuvaksi, vaikka Suomen Filmiteollisuuden johtaja Toivo Särkkä harkitsikin hänen käyttämistään pääosassa jossakin muussakin elokuvassa. Björn Perander kuoli 54-vuotiaana Helsingissä 1969. "Nuorena nukkunut" -elokuvan kopiot tuhoutuivat Adams-filmin varaston tulipalossa 27. heinäkuuta 1959. Tammikuussa 2015 Ranskan elokuva-arkiston Cinémathèque françaisen kokoelmista löydettiin elokuvasta noin 20 minuutin pituinen pätkä.
Björn Peranderin sisaren Emma Peranderin poika on näyttelijä Tom Wentzel. Peranderin veli Ulf Perander oli naimisissa näyttelijä Eva Peranderin (o.s. Takanen; 1922–2014) kanssa joka näytteli Svenska Teaternissa ja Lilla Teaternissa.
Luettelo Euroopan pääkaupungeista ilmaston mukaan

Tämä on luettelo Euroopan pääkaupungeista ilmaston mukaan. Taulukoiden luvut ovat celsiusasteita.
Ese Brume

Ese Brume (s. 20. tammikuuta 1996) on nigerialainen yleisurheilija, jonka päälaji on pituushyppy. Hän on saavuttanut pituushypyssä hopeaa Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 tuloksella 685 cm ja Eugenen MM-kilpailuissa 2022 tuloksella 702 cm sekä pronssia Dohan MM-kilpailuissa 2019 tuloksella 691 cm ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa tuloksella 697 cm. Lisäksi hän on sijoittunut neljänneksi Budapestin MM-kilpailuissa 2023 ja viidenneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Hän on voittanut kultaa Kansainyhteisön kisoissa 2014 ja 2022, Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2014, 2016, 2018 ja 2024 sekä Afrikan kisoissa 2019 ja 2023. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui viidenneksi.
Brume saavutti alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa pituushypyssä ja 4 × 100 metrin viestissä kultaa 2013 ja 2015, kolmiloikassa kultaa 2015 ja hopeaa 2013 sekä 100 metrillä pronssia 2015.
Brumen ennätys pituushypyssä on 717 cm, jonka hän hyppäsi Chula Vistassa, Yhdysvalloissa toukokuussa 2021. Tulos on myös Afrikan ennätys.
Bandaru Dattatreya

Bandaru Dattatreya (s. 12. kesäkuuta 1947) on intialainen poliitikko, joka on toiminut Himachal Pradeshin kuvernöörinä vuodesta 2019. Aikaisemmin hän toimi Intian työasiain valtioministerinä Modin ensimmäisessä hallituksessa. Hänet äänestettiin parlamentin alahuoneeseen ensimmäisen kerran vuonna 1991. Vuosina 1996–1998 hän johti Intian kansanpuolueen toimintaa Andhra Pradeshin osavaltiossa. 
Dattatreya liittyi Rashtriya Swayamsevak Sanghiin vuonna 1965. Hän toimi järjestön täyspäiväisenä jäsenenä vuosina 1968–1989. Hänet pidätettiin Indira Gandhin julistaman poikkeustilan aikana. Poliittisen uransa hän aloitti varsinaisesti vuonna 1980, jolloin hän liittyi Intian kansanpuolueeseen. Yksitoista vuotta myöhemmin hänet valittiin parlamentin alahuoneeseen. 
Atal Bihari Vajpayeen hallituksissa hän toimi kaupunkikehityksen valtioministerinä vuosina 1998–2001. Rautatieministeriössä hän toimi valtioministerinä vuosina 2001–2003. Modin ensimmäisessä hallituksessa hän vastasi työministeriöstä vuoteen 2017, jonka aikana hän paransi työntekijöiden asemaa muun muassa vaikuttamalla minimipalkkaan. 
Dattatreyan nimi nousi esille vuonna 2016 itsemurhan tehneen kastittoman opiskelijan Rohit Vemulan tapauksessa. Dattatreyan syytetään painostaneen häntä Intian kansanpuolueen paikallisosaston kautta.
Paatsalo (Jämsä)

Paatsalo on Päijänteen saari Keski-Suomessa Jämsässä.
Maantietoa.
Saari on 2,0 kilometriä pitkä, 800 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,14 neliökilometriä .
Se sijaitsee Vanhanselän eteläosassa Jämsänniemen lähellä ja se on Paatsalon saariryhmän pääsaari. Saaren ja mantereen välissä on Marjalansalmi, joka on 500–1400 metriä leveä. Paatsalon eteläpuolella sijaitsee saariryhmän muut saaret ja luodot. Niistä lähinnä on kymmenen pientä saarta, joista suurimmat ovat Puukko, Leppänen, Mäntynen ja Routut. Paatsalo on eteläosaa lukuun ottamatta pyöreähkö saari. Sen eteläosa on matala ja siinä on niemet Lätkännenä, jonka vieressä on lahti Hietanen, ja toinen niemi, joka suojaa lahtea Järvensalmi. Pikkusaarien väliin jää Pehmeälahti. Kun Paatsalon eteläosa on alavaa maata, on sen pohjoisosa korkea kallioinen mäki. Se kohoaa 79 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saarella ei ole enää pysyvää asutusta. Sen rannoille on rakennettu muutama vapaa-ajan asunto. Järvensalmesta Hietasen lahdelle kulkee kärrypolku.
Luontoarvoja.
Paatsalon etelä- ja itäosat sisältyvät luonnonsuojelualueeseen, jotka on koottu Natura 2000 -hankkeen Vanhanselkä–Ruppavuori-alueeseen (306 hehtaaria, FI0900079), ja johon sisältyy muita alueita Jyväskylässä, Luhangassa ja Jämsässä. Alueet ovat esimerkiksi Lätkännenä Paatsalossa, Sorvanlahti ja Kuruvuori Luhangassa sekä Ruppavuori ja Haukkavuori Korpilahden Hyrkkölässä. Paatsalossa suojellaan vanhoja metsiä ja saaren rantoja. Metsäalueella on myös laajoja kalliopaljastumia. Valtio omistaa pääosan saaresta.
Historiaa.
Vanhassa Suuruhtinaskunnan yleiskartassa vuodelta 1863 on saaren nimi ”Patasalo” . Vuoden 1940 taloudellisessa kartassa saaren karttanimi on ”Paattisalo”. Sen eteläpäässä Järvensalmen rannassa ja saaren eteläosan alanko oli raivattu peltomaaksi.. Samat peltotilkut näkyvät kahdessa palstassa vuoden 1972 peruskartassa, jolloin saarelle oli rakennettu kaksi kesämökkiä. Seuraavassa vuoden 1987 kartassa nämäkin pellot on metsitetty ja entisten mökkien lisäksi on tullut kolmas mökki. Vuoden 1995 kartassa on saatu saarelle vielä yksi mökki lisää.
Suomubarbi

Suomubarbi ("Hypselobarbus lithopidos") on karppien heimoon (Cyprinidae) kuuluva makean veden kalalaji. Se voi kasvaa korkeintaan 60 senttimetrin mittaiseksi.
Suomubarbi on kotoperäinen Intian Länsi-Ghatien eteläosien alueella. Lajia ei ole tavattu kertaakaan vuoden 1941 jälkeen, joten se on mahdollisesti hävinnyt. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee sen puutteellisesti tunnetuksi.
Kanoya

Kanoya () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kagoshiman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa Ōsumin niemimaalla Kagoshimanlahden rannikolla. Kaupunki on rakentunut Kimotsukin tasangolle. Sen luoteispuolella kohoavat Takakumavuoret. Kanoyassa on 101 768 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 448,33 neliökilometriä. 
Kanoya on vanha linnanaluskaupunki, joka oli vuodesta 1574 lähtien Shimazu-klaanin hallinnassa. Voimakkaasti paikkakunta alkoi kehittyä ennen toista maailmansotaa, kun sinne sijoitettiin vuonna 1936 keisarillisen Japanin laivaston lentotukikohta. Kaupunkioikeudet Kanoyalle myönnettiin sodan keskellä vuonna 1941. Sodan jälkeen tukikohta siirtyi Japanin meri-itsepuolustusvoimien haltuun ja on edelleen toiminnassa. Nykyisin kaupungissa on muun muassa tärkkelyksen, siirapin ja shōchūn tuotantoa, ja siihen kuuluvilla maaseutualueilla viljellään muun muassa bataatteja ja muita vihanneksia. Myös lihakarjan kasvatus ja vesiviljely, joka tuottaa ankeriaita ja isopiikkimakrilleja, ovat merkittäviä elinkeinoja. Kanoya laajeni huomattavasti vuonna 2006, kun siihen liitettiin Airan, Kushiran ja Kihokun maaseutukaupungit.
Kanoyan nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Kanoyan lentotukikohdan yhteydessä toimiva museo, Kirishimagaokan puisto laajoine ruusupuutarhoineen ja Aira-sanryōn keisarillinen hautamausoleumi. Kaupungissa toimii vuonna 1981 perustettu Kanoyan urheiluyliopisto.
Haikarat (elokuva)

Haikarat ("Storks") on vuoden 2016 yhdysvaltalainen tietokoneanimaationa toteutettu seikkailukomediaelokuva, jonka ovat ohjanneet Nicholas Stoller ja Doug Sweetland.
Elokuva kertoo haikaroista, jotka ovat lopettaneet vauvojen tuonnin ja perustaneet Kulmakauppa.comin joka toimittaa elektroniikkaa hyvillä hinnoilla. Tuuli-niminen tyttö on Haikaravuoren ainoa ihminen, ja eräänä päivänä hän saa vauvakirjeen Yhdysvalloista ja syöttää sen vahingossa Vauvatehtaaseen, josta putkahtaa violettitukkainen tyttövauva. Juniori-haikara ja Tuuli aikovat viedä vauvan vanhemmilleen.
Sinikääpiöahven

Sinikääpiöahven ("Apistogramma gibbiceps") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva akvaariossakin pidetty kalalaji. Se on erittäin pieni kalalaji, korkeimmillaankin vain 5 senttimetrin mittainen. Naaraat ovat koiraita kookkaampia. Sinikääpiöahventa tavataan villinä Etelä-Amerikassa Amazonin altaassa. Paras veden lämpötila sille on 27–29 celsiusastetta, veden kovuus yli 3 ja pH-arvo 5–6.
Pitkien puukkojen yö (1962)

Pitkien puukkojen yö oli Britannian hallituksen uudelleenjärjestely vuonna 1962. Pääministeri Harold Macmillan erotti seitsemän ministeriä eli kolmanneksen koko hallituksesta. Kriitikot rinnastivat sen vuoden 1934 Pitkien puukkojen yöhön Natsi-Saksassa.
Tunnetuin erotetuista ministereistä oli valtiovarainministeri Selwyn Lloyd, jonka tilalle MacMillan nosti Reginald Maudlingin. Oikeusministeri David Maxwell Fyfen tilalle nousi Reginald Manningham-Buller, opetusministeri David Ecclesin tilalle Edward Boyle, puolustusministeri Harold Watkinsonin tilalle Peter Thorneycroft, Skotlannin asioiden ministeriksi John Scott Maclayn tilalle Michael Noble, asuntoministeriksi Charles Hillin tilalle Keith Joseph, ja myös salkuton ministeri Percy Mills joutui väistymään William Deedesin tieltä.
Dan Styffe

Dan Styffe (s. 1957 Dalby) on ruotsalaissyntyinen, Norjassa asuva ja työskentelevä kontrabasisti.
Styffe aloitti musiikkiuransa soittamalla sähköbassolla rockia ja jazzia. Hän aloitti klassisen musiikin opintonsa Göran Nybergin johdolla Ruotsissa. Hän jatkoi opintojaan Oslossa Knut Guettlerin ja Yhdysvalloissa Gary Karrin johdolla. Hän toimi Karrin avustajana vuosina 1981–1982 ja debytoi solistina Oslossa vuonna 1985. Vuonna 1982 Styffe aloitti toimintansa Norjan oopperan orkesterin ensikontrabasistina. Sittemmin hän on soittanut myös Norjalaisessa kamariorkesterissa ja Oslon filharmonikoissa. 
Styffe on usein esiintynyt solistina ja kamarimuusikkona musiikkifestivaaleilla Norjassa ja muualla. Hän on tilannut ja kantaesittänyt useita nykyteoksia. Hänen kanssaan yhteistyötä ovat tehneet muiden muassa säveltäjät Ruben Sverre Gjertsen, Fredrik Högberg, Rolf Martinsson, Teppo Hauta-aho, Bernard Salles, Paul Ramsier, Rune Rebne, Henrik Hellstenius, Jon Øivind Ness, Gisle Kverndokk, John Persen, Asbjørn Schaathun, Marcus Paus ja Erlend Skomsvoll. Styffe kantaesitti ja levytti vuonna 2011 Rolf Martinssonin kontrabassokonserton Jukka-Pekka Sarasteen johtamien Oslon filharmonikkojen kanssa. Myöhemmin saman vuoden aikana hän teki Tromssan kamariorkesterin ja Kolbjørn Holthen kanssa levytyksen Fredrik Högbergin konsertosta "Hitting the First Bass". Hän esiintyi solistina saman teoksen kantaesityksessä Norjalaisen kamariorkesterin ja Isabelle van Keulenin kanssa. Styffen levytyksiä on julkaistu Simax Classics -levymerkillä. Hän on levyttänyt myös viulisti Dora Schwarzbergin kanssa.
Styffe toimi vuosien ajan jäsenenä Borealis-kamarikokoonpanossa. Hänen yhteistyökumppaneitaan esiintyjinä ovat olleet muiden muassa Ingrid Andsnes, Catherine Bullock, Gonzalo Moreno, Øystein Birkeland ja Peter Herresthal.
Styffe on opettanut Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa ja Barratt Due -musiikki-instituutissa. Hän on toiminut tuomarina kansainvälisissä kilpailuissa. Hänen instrumenttinsa on Bresciassa noin vuonna 1580 valmistettu Gasparo da Salòn kontrabasso.
IPhone XS

iPhone XS on Applen vuoden 2018 syyskuussa julkaisema älypuhelin. Se on paranneltu versio iPhone X:stä. iPhone XS:ää saa kolmessa värissä: Tähtiharmaa, Hopea ja Kulta. Puhelimessa on 12 megapikselin takakamera ja 7 megapikselin etukamera.
iPhone XS Max.
iPhone XS Max on Applen vuonna 2018 julkistama älypuhelin, joka oli viimeinen Applen matkapuhein, jonka nimessä oli X. Sen seuraajat olivat iPhone 11, iPhone 11 Pro ja iPhone 11 Pro Max. Puhelimen näytön koko oli 6,5 tuumaa ja sen resoluutio on 1 242 × 2 688 pikseliä. Puhelimessa on ei-irrotettava 3 174 milliampeeritunnin Li-Ion-akku. Kamerat ovat samanlaiset kuin iPhone X:ssä, kaksi 12 megapikselin takakameraa ja yksi seitsemän megapikselin etukamera.
Uudet ominaisuudet.
Puhelimessa on nopeampi langaton lataus. RAM-muistia on myös lisätty. Muita ovat myös nopeampi Apple A12-prosessori ja paremmat kaiuttimet.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten 4 × 400 m

Miesten 4 × 400 metrin viestijuoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 5.–6. lokakuuta.
"Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3)."
Tulokset.
Alkuerät.
Erien kolme parasta (Q) ja seuraavat kaksi nopeinta (q) etenivät välieriin.
Loppukilpailu.
Loppukilpailu järjestettiin 6. lokakuuta kello 21.36.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – naisten 4 × 400 m

Naisten 4 × 400 metrin viestijuoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 5.–6. lokakuuta.
"Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3)."
Tulokset.
Alkuerät.
Erien kolme parasta (Q) ja seuraavat kaksi nopeinta (q) etenivät välieriin.
Loppukilpailu.
Loppukilpailu järjestettiin 6. lokakuuta kello 21.19.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten 10 000 m

Miesten 10 000 metrin juoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 6. lokakuuta 2019.
"Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3)."
Tulokset.
Loppukilpailu järjestettiin 6. lokakuuta klo 20.04.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten kymmenottelu

Miesten kymmenottelu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 2.–4. lokakuuta 2019.
Saksan Niklas Kaul voitti kultaa tuloksella 8 691, hopeaa virolainen Maicel Uibo tuloksella 8 604, ja pronssia kanadalainen Damian Warner tuloksella 8 529.
"Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3)."
Andy Barclay

Andy Barclay on "Child's Play" -elokuvatrilogiassa ja myöhemmin myös elokuvissa "Curse of Chucky", "Cult of Chucky" sekä ensimmäisen elokuvan vuoden 2019 uusintaversiossa "Child's Play"ssä esiintynyt fiktiivinen hahmo. Lukuun ottamatta "Curse of Chucky"a ja "Cult of Chucky"a hän on muissa elokuvissa päähenkilö, joka joutuu kohtaamisiin tappajanukke Chuckyn kanssa, joka alkujaan yrittää saada Andyn ruumiin haltuunsa, mutta myöhemmin yrittää myös tappaa Andyn tämän löytäessä uuden kohteen sarjamurhaajan sielunsa siirtämiselle. Andy Barclayta on näytellyt pääasiassa Alex Vincent lukuun ottamatta paria elokuvaa, "Child's Play 3":sta ja uusintaversiota.
Thomas Larcher

Thomas Larcher (s. 1963 Innsbruck) on itävaltalainen säveltäjä ja pianisti. Hän on musiikissaan yhdistänyt pohdiskelevia harmonioita laajennettuihin esitystekniikoihin.
Larcher varttui Tirolissa ja opiskeli sävellystä sekä pianonsoittoa Wienissä. Hän keskittyi varhaisissa teoksissaan pitkälti pianoon. "Naunz" (1989) on sävelletty soolopianolle, "Kraken" (1994/5) pianotriolle ja "Mumien" (2001) sellolle ja pianolle. Larcher on säveltänyt myös jousikvartettoja, joista "Lucid Dreams" (2015) omistettiin Belcea-kvartetin kaksikymmenvuotisjuhlakaudelle. Larcherin konsertoivia teoksia ovat "Still" (alttoviulu ja orkesteri, 2002), "Böse Zellen" (piano ja kamariorkesteri, 2006), viulukonsertto (2008, Isabelle Faustille) ja "Ouroboros" (sello ja kamariorkesteri, 2016; Jean-Guihen Queyrasille). Hän sävelsi myös kaksoiskonserton (2011) viululle ja sellolle. Sen kantaesittivät solisteina Viktoria Mullova ja Ilan Volkov. Tästä teoksestaan Larcher sai vuoden 2012 British Composers Awards -palkinnon kansainvälisessä kategoriassa.
Muihin orkesteriteoksiin kuuluvat "Red and Green" (2010), "Chiasma" (2017) sekä sinfoniat "Alle Tage" (2010–2015, baritonille ja orkesterille) ja "Kenotaph" (2015–2016). Larcher on käyttänyt lauluääniä "Alle Tagen" ohella useissa muissakin teoksissaan. Vuosina 2016–2018 hän sävelsi ensimmäisen oopperansa, joka on Yasushi Inouen romaaniin perustuva "Das Jagdgewehr". Kyse oli tilaustyöstä Bregenzin festivaalille. Vuoden 2018 kantaesityksen jälkeen ooppera esitettiin ensimmäistä kertaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa Aldeburghin festivaalin yhteydessä vuonna 2019.
Larcher on saanut useita palkintoja, joiden joukossa on Itävallan suuri valtionpalkinto (2019). Hänen teoksiaan on levytetty ECM:lle ja Harmonia Mundille. Levyt ovat saaneet useita tunnustuksia, kuten Preis der deutschen Schallplattenkritikin, Choc-palkinnon ja Diapason d'Orin.
Esiintyvänä ja levyttävänä pianistina Larcher on tulkinnut muiden muassa Franz Schubertin ja Arnold Schönbergin teoksia. Hän perusti vuonna 1994 Klangspuren-festivaalin ja lähti sen johdosta vuonna 2003 perustaakseen kamarimusiikkiin keskittyvän vuosittaisen Swarovski Musik im Riesen -festivaalin. Kapellimestarina hän on johtanut muun muassa esityksiä, joissa solisteina ovat esiintyneet Isabelle Faust ja Igor Levit.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten kuulantyöntö

Naisten kuulantyöntö Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 30. heinäkuuta – 1. elokuuta 2021. Kuulantyöntö kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
Kuulantyöntöön osallistuu 32 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 18,50 metriä. Jos 32 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu.
Karsintakierrokset kilpaillaan 30. heinäkuuta. Loppukilpailu käydään 1. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 1. elokuuta.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten kuulantyöntö

Miesten kuulantyöntö Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 3.–5. elokuuta 2021. Kuulantyöntö kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
Kuulantyöntöön osallistuu 32 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 21,10 metriä. Jos 32 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu.
Karsintakierrokset kilpaillaan 3. elokuuta. Loppukilpailu käydään 5. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 5. elokuuta.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten kiekonheitto

Miesten kiekonheitto Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 30.–31. heinäkuuta 2021. Kiekonheitto kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
Kiekonheittoon osallistuu 32 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 66,00 metriä. Jos 32 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu.
Karsintakierrokset kilpaillaan 30. heinäkuuta. Loppukilpailu käydään 31. heinäkuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 1. elokuuta.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten kiekonheitto

Naisten kiekonheitto Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 31. heinäkuuta – 2. elokuuta 2021. Kiekonheitto kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
Kiekonheittoon osallistuu 32 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 63,50 metriä. Jos 32 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu.
Karsintakierrokset kilpaillaan 31. heinäkuuta. Loppukilpailu käydään 2. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 3. elokuuta.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten keihäänheitto

Miesten keihäänheitto Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpailtiin 4.–7. elokuuta 2021 Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
Keihäänheittoon osallistui 32 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan sai osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan sai osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja oli 85,00 metriä. Jos 32 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistiin 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu.
Karsintakierrokset kilpailtiin 4. elokuuta. Loppukilpailu käydään 7. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus oli 7. elokuuta.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten keihäänheitto

Naisten keihäänheitto Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 3.–6. elokuuta 2021. Keihäänheitto kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
Keihäänheittoon osallistuu 32 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 64,00 metriä. Jos 32 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu.
Karsintakierrokset kilpaillaan 3. elokuuta. Loppukilpailu käydään 6. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 7. elokuuta.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten moukarinheitto

Miesten moukarinheitto Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 2.–4. elokuuta 2021. Moukarinheitto kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
Moukarinheittoon osallistuu 32 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 77,50 metriä. Jos 32 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu.
Karsintakierrokset kilpaillaan 2. elokuuta. Loppukilpailu käydään 4. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 5. elokuuta.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten moukarinheitto

Naisten moukarinheitto Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 1.–3. elokuuta 2021. Moukarinheitto kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
Moukarinheittoon osallistuu 32 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 72,50 metriä. Jos 32 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu.
Karsintakierrokset kilpaillaan 1. elokuuta. Loppukilpailu käydään 3. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 4. elokuuta.
Jan Thomas Jenssen

Jan Thomas Jenssen (s. 1. huhtikuuta 1996) on norjalainen maastohiihtäjä. Hänen seuransa on Hommelvik IL.
Jenssen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 3. joulukuuta 2017 Lillehammerissa, jossa hän oli 52:s yhdistelmäkilpailussa. Kaudella 2023–2024 hän voitti Rukan 20 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailun. Se oli hänen ensimmäinen osakilpailuvoittonsa ja palkintopallisijansa. Tour de Skillä hän sijoittui Toblachin 20 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailussa kolmanneksi. Kaudella 2024–2025 hän sijoittui toiseksi Rukan 20 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Hän sijoittui toiseksi Lillehammerin 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Tour de Skillä hän sijoittui kolmanneksi Val di Fiemmen 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes.
Skandinavia Cupissa Jenssen hiihti kolmesti palkintopallille kaudella 2017–2018 ja kerran kaudella 2018–2019.
Nuorten MM-tasolla Jenssen saavutti kaksi mitalia. Hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden viestissä Rasnovissa 2016 ollen kolmannen osuuden hiihtäjä Norjan joukkueessa, johon kuuluivat myös Mattis Stenshagen, Vebjørn Hegdal ja Johannes Høsflot Klæbo. Alle 23-vuotiaiden kilpailuissa Gomsissa 2018 Jenssen saavutti MM-hopeaa vapaan hiihtotavan sprintissä. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa neljänneksi.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten seitsenottelu

Naisten seitsenottelu Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 4.–5. elokuuta 2021. Seitsenottelu kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
Seitsenotteluun osallistuu 24 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 6420 pistettä. Jos 24 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu.
Seitsenottelut lajit kilpaillaan 4. ja 5. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 6. elokuuta.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten kymmenottelu

Miesten kymmenottelu Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpailtiin 4.–5. elokuuta 2021. Kymmenottelu kilpailtiin Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
Kymmenotteluun osallistui 23 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan sai osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan sai osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja oli 8 350 pistettä. Jos 24 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistiin 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu.
Kymmenottelun lajit kilpailtiin 4. ja 5. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus oli 6. elokuuta.
Kannelmäen peruskoulu

Kannelmäen peruskoulu on vuonna 1963 Helsingin Kannelmäkeen perustettu peruskoulu, joka toimii neljässä eri yksikössä. Kannelmäen peruskoulun suurin yksikkö sijaitsee Runonlaulajantiellä. Kannelmäen peruskoulu on yksi Helsingin suurimmista kouluista ja myös Kuninkaantammeen on valmistunut Kannelmäen peruskouluun kuuluva toimipiste. Kannelmäen peruskoulussa opiskelee yli tuhat oppilasta. Runolaulajantien ja Kuninkaantammen lisäksi toimpisteitä sijaitsee Kanneltiellä ja Kaarelanraitilla.
Elmer S. Riggs

Elmer S. Riggs (23. tammikuuta 1869 – 25. maaliskuuta 1963) oli yhdysvaltalainen paleontologi, joka kuvasi Brachiosauruksen ensimmäisenä vuonna 1903. Hän opiskeli Kansasin yliopistossa.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten 4 × 100 m viestijuoksu

Miesten 4 × 100 m viestijuoksu Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 5.–6. elokuuta 2021. Viestijuoksu kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
Viestikilpailuun osallistuu 16 joukkuetta. Näistä kahdeksan valitaan MM-kilpailujen 2019 perusteella ja loput kahdeksan rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021. Yksi maa saa ilmoittaa kilpailuun yhden joukkueen.
Aikataulu.
Karsintakierrokset kilpaillaan 5. elokuuta. Loppukilpailu käydään 6. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 7. elokuuta.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten 4 × 100 m viestijuoksu

Naisten 4 × 100 m viestijuoksu Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 5.–6. elokuuta 2021. Viestijuoksu kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
Viestikilpailuun osallistuu 16 joukkuetta. Näistä kahdeksan valitaan MM-kilpailujen 2019 perusteella ja loput kahdeksan rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021. Yksi maa saa ilmoittaa kilpailuun yhden joukkueen.
Aikataulu.
Karsintakierrokset kilpaillaan 5. elokuuta. Loppukilpailu käydään 6. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 7. elokuuta.
Phasors on Stun

Phasors on Stun on kanadalaisen progressiivista rockia esittävän FM-yhtyeen kappale, joka julkaistiin singlenä vuonna 1978. Singlen B-puolena oli versiosta riippuen joko ”Slaughter in Robot Village” tai monofoninen versio ”Phasors on Stunista”. Kappale on yhtyeen tunnetuin.
”Phasors on Stun” oli ensimmäisiä yhtyeen säveltämiä kappaleita yhdessä ”One O’Clock Tomorrow’n” ja ”Black Noisen” ohella. Sen sävelsivät yhtyeen perustajajäsenet Cameron Hawkins ja Nash the Slash vuonna 1976, ennen rumpalin liittymistä yhtyeeseen. He esittivät kappaletta jo yhtyeen ensimmäisissä, loppuvuodesta 1976 pitämissä konserteissa ja televisioesiintymisissä. Kappale äänitettiin vuonna 1977 ja se julkaistiin samana vuonna yhtyeen debyyttialbumilla "Black Noise". Seuraavana keväänä kappale julkaistiin myös singlenä, jolloin siitä muodostui pienimuotoinen hitti sekä Kanadassa että Yhdysvalloissa. Se oli molempien maiden listoilla parhaimmillaan 20 suosituimman joukossa.
Kappale alkaa kirkkaalla mandoliinimelodialla, jota säestävät tunnustelevat rumpufillit. Myöhemmin mukaan liittyvät avaruushenkiset syntetisaattorisäestykset ja korkealla äänellä lauletut, tieteisteemaiset sanoitukset. Kappaleessa on myös nopeatempoinen syntetisaattorisoolo, ja sen lopussa kuullaan sädeaseen ääniä jäljitteleviä efektejä, jotka tulevat vuorotellen stereoiden oikeasta ja vasemmasta kanavasta. Sävellys sekoittaa monimutkaisia sovituksia ja levottomia rytmejä kaupallisempaan pop-tyyliin.
Kappaleen nimi on viittaus "Star Trekissä" toistuvasti esitettyyn kehotukseen asettaa vaiheisena tunnettu ase tainnutusasetukselle (”set phasers to stun”).
Vastaanotto.
"Canadian Bands" -sivuston mukaan ”Phasors on Stun” on vakiinnuttanut asemansa kulttiklassikkona. "Wall of Sound" -sivuston Neil Hobkirk mukaan ”Phasors on Stun” on ”hittisingle, joka iskee edelleen kovaa”. "Louder Sound" -verkkolehden Phil Ashcroftin mielestä kappaleessa yhdistyvät yhtyeen taiteellisesti kunnianhimoisemmat tendenssit sekä popin herkkyys. Lopputulos on hänen mukaansa kestänyt hyvin aikaa. "AllMusicin" Mike DeGagne sanoo kappaleen kylmän äänimaailman ja ”lävistävien laserpurkausten” tavoittavan ”avaruuden mustuuden” oivallisesti.
"Prog Archives" -sivustolla kuvaillaan ”Phasors on Stunia” tarttuvaksi ja kompaktiksi yhdistelmäksi valtavirtapopin energiaa ja progressiivisen rockin monimutkaisuutta. Avaruusaiheisia sanoituksia ja laserase-efektejä kritisoidaan kuitenkin tahattoman huvittaviksi.
Kokoonpano.
Tuottanut Keith Whiting. "Black Noisen" CD-painoksissa tuottajaksi on merkitty myös FM.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten 4 × 400 m viestijuoksu

Naisten 4 × 400 m viestijuoksu Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 5.–7. elokuuta 2021. Viestijuoksu kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
Viestikilpailuun osallistuu 16 joukkuetta. Näistä kahdeksan valitaan MM-kilpailujen 2019 perusteella ja loput kahdeksan rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021. Yksi maa saa ilmoittaa kilpailuun yhden joukkueen.
Aikataulu.
Karsintakierrokset kilpaillaan 5. elokuuta. Loppukilpailu käydään 7. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 7. elokuuta.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten 4 × 400 m viestijuoksu

Miesten 4 × 400 m viestijuoksu Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 6.–7. elokuuta 2021. Viestijuoksu kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
Viestikilpailuun osallistuu 16 joukkuetta. Näistä kahdeksan valitaan MM-kilpailujen 2019 perusteella ja loput kahdeksan rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021. Yksi maa saa ilmoittaa kilpailuun yhden joukkueen.
Aikataulu.
Karsintakierrokset kilpaillaan 6. elokuuta. Loppukilpailu käydään 7. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 7. elokuuta.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – sekajoukkueen 4 × 400 m viestijuoksu

Sekajoukkueen 4 × 400 m viestijuoksu Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpailtiin 30.–31. heinäkuuta 2021 Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
Viestikilpailuun osallistuu 16 joukkuetta. Näistä kahdeksan valitaan MM-kilpailujen 2019 perusteella ja loput kahdeksan rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021. Yksi maa saa ilmoittaa kilpailuun yhden joukkueen.
Aikataulu.
Karsintakierrokset kilpaillaan 30. heinäkuuta. Loppukilpailu käydään 31. heinäkuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 1. elokuuta.
Fassuta

Fassuta (, ) on pääasiassa arabikristittyjen asuttama kylä Israelissa Pohjoisella hallintoalueella lähellä Libanonin rajaa. Kylän asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 3 149. 
Maantiede.
Fassuta sijaitsee Israelin pohjoisosassa Ylä-Galilean alueella noin viiden kilometrin päässä Ma'alot-Tarshihasta koilliseen. Libanonin raja ja UNIFIL:n sininen linja sijaitsevat noin 3,5 kilometriä kylästä pohjoiseen.
Historia.
Nykyinen Fassuta on joskus yhdistetty historialliseen Milfshataan, jonne Harimin pappissuvun sanotaan muuttaneen Jerusalemin toisen temppelin tuhoutumisen jälkeen. Arkeologisissa tutkimuksissa paikalta on löydetty esimerkiksi muinaisia hautoja, vesisäiliöitä ja rakennusten jäänteitä. Aluetta hallitsivat sittemmin historian kuluessa esimerkiksi roomalaiset, ristiretkeläiset ja osmanit. Monet kylän nykyisistä asukkaista polveutuvat paikalle noin 500 vuotta sitten Syyrian ja Libanonin alueelta tulleista siirtolaisista. Paikallisen perimätiedon mukaan kylän ensimmäinen asukas oli muuan kreikkalainen sotilas.
Fassuta liitettiin Israeliin Israelin itsenäisyyssodanaikana vuonna 1948. Kylän asukkaat pakenivat ensin kodeistaan, mutta he saattoivat palata viikkoa myöhemmin takaisin. Toisin kävi esimerkiksi viereisen Kafr Bir’amin muslimiasukkaiden, joiden ei sallittu palata.
Talous.
Fassutan asukkaat olivat alun perin maanviljelijöitä, ja lähiseudulla kasvatettiin esimerkiksi tupakkaa. Kylän asukkaat ovat käyneet töissä suuremmissa kaupungeissa. Vuodesta 2013 kylässä on järjestetty joulujuhlallisuuksia, joita seuraamaan on saapunut tuhansia matkailijoita. Israelin arabien asuttamista kylistä Fassuta on yksi suurituloisimmista.
Väestö.
Fassutan asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 3 149. Vuonna 2002 asukkaita oli 2 860. Lähes kaikki kylän asukkaat ovat arabikristittyjä, ja he kuuluvat melkiittiläiseen kirkkoon.
Koikkela Kustannus

Koikkela Kustannus on suomalainen pienkustantamo, joka toimii Ruukissa. Koikkela Kustannuksen perusti Kirsi-Maria Hiltunen vuonna 2018.
Koikkela Kustannus on julkaissut tähän mennessä kirjoja lapsille ja aikuisille. Tuotevalikoimaan kuuluvat myös muun muassa lukutoukan tuotteet (kuten lukutoukan t-paidat, siivousliinat ja korvakorut), herkut lukuhetkiin, julisteet, kortit ja tarrat. Suurin osa on kokonaan kotimaisia Avainlippu-tuotteita.
Historia.
Ensimmäiset Koikkelan tuotteet olivat lastenkirjat, joissa seikkailevat Hilpertti Hiiri ystävineen: kuvakirja ja siihen liittyvä puuhakirja. Kirjat on kirjoittanut ja kuvittanut Kirsi-Maria Hiltunen. 
Koikkela Kustannuksen kirjavalikoima on sittemmin laajentunut runokirjoihin, romaaneihin ja aikuisten puuhakirjoihin .
Fureidis

Fureidis (, ) on lähinnä arabien asuttama kylä Israelin Haifan hallintoalueella. Kylän asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 13 085.
Maantiede.
Fureidis sijaitsee Israelissa Karmelvuoren juurella lähellä Zikhron Ya'akovin kaupunkia.
Historia.
Arkeologisissa kaivauksissa nykyisen Fureidisin alueelta on löydetty jäänteitä kalkoliittiselta kaudelta ja pronssikaudelta. Kylän nykyinen nimi Fureidis on johdettu mahdollisesti kreikan kielen paratiisia tarkoittavasta sanasta "paradeisos".
Juutalaisten siirtolaisten perustettua Zikhron Ya'akovin Fureidisin viereen kylän arabit ja juutalaissiirtolaiset muodostivat läheisiä taloudellisia siteitä. Israelin itsenäisyyssodan alettua vuonna 1948 Fureidis oli yksi harvoista lähiseudun arabikylistä, jonka asukkaat eivät paenneet kodeistaan. Paikka sai oman kuntansa aseman vuonna 1952.
Väestö.
Fureidiksen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 13 085. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 9 350 ja vuonna 1969 2 810. Kylän asukkaat ovat pääasiassa islaminuskoisia arabeja.
Matti Perälä (teologi)

Matti Perälä on suomalainen pappi.
Koulutus.
Perälä tuli ylioppilaaksi 1968 Lappeenrannan lyseon lukiosta. Hän suoritti 1972 teologian maisterin tutkinnon Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Vuonna 1979 hän valmistui teologian lisensiaatiksi ja väitteli teologian tohtoriksi 1986 aiheena Pontus Wiknerin ihmiskäsitys. Perälä vihittiin papiksi 10.1.1973 Helsingin tuomiokirkossa. 
Työura.
Perälä aloitti työuransa 1973–1975 seurakuntapastorin virassa Espoossa, Kanta-Espoon seurakunnassa (nykyinen Espoon tuomiokirkkoseurakunta) ja jatkoi 1976–1981 Vantaalla, Vantaankosken seurakunnassa. Ylämaan seurakunnan kirkkoherrana Perälä toimi 1981–1987 ja Kuusankosken seurakunnan kirkkoherran virassa 1987–2005. Lapinjärven suomalaisen seurakunnan kirkkoherrana Perälä työskenteli 2005–2011.
Sivu- ja luottamustoimet.
Matti Perälä toimi Mikkelin hiippakunnan tuomiokapitulin pappisasessorina 1986–1992 ja 1995–1998. Piispainkokouksen asettamassa kirkon lapsityössä toimivien asemaa, tehtäviä ja koulutusta selvittäneessä toimikunnassa Perälä toimi 1987–1989 puheenjohtajana. Hän oli PTK- poikien ja tyttöjen keskuksen ensimmäinen puheenjohtaja 1989–1991 ja Luther-opiston hallituksen puheenjohtaja 1990–1991. Kolmena asessorikautenaan Perälä toimi puheenjohtajana kasvatusasiaintoimikunnassa 1986–1992, hiippakuntakokousten valmistusvaliokunnassa 1987–1992 ja diakoniatoimikunnassa 1995–1996. Perälä valittiin Mikkelin hiippakunnan hiippakuntavaltuuston jäseneksi 2016–2020 ja kirkolliskokouksen pappisedustajaksi 2016–2020. Kouvolan rovastikunnan lääninrovastina Perälä toimi 2000–2005. Perälä edusti Suomen evankelis-luterilaista kirkkoa kansainvälisessä nuorisotutkijoiden konferenssissa 12.–15.1.1986 Heidelbergissa ja teologisessa kokouksessa 22.–24.2.2023 Speyerissa.
Lähteet.
Pappismatrikkeli Prästmatrikeln 2018, Suomen kirkon pappisliitto 2018.
Kukkaro (Jämsä)

Kukkaro on Päijänteen saari Keski-Suomessa Jämsässä.
Maantietoa.
Saari on 2,5 kilometriä pitkä, 1,8 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 2,58 neliökilometriä . Se sijaitsee Saviselän luoteisreunassa mantereen läheisyydessä ja se jää Vanhanselältä katsoen Taivassalon suojaan. Saaren ja mantereen välissä sijaitsee Kukkarosalmi, joka on 200–800 metriä leveä. Salmessa sijaitsevat Majasaari, Talassaari ja pieni luoto. Salmen eteläpäässä ja sen salmensuulla sijaitsee vielä Mertasaari ja sen takana idässä Huhtisaari. Salmen pohjoispää aukeaa Numarinselälle, joka sijaitsee mantereen ja Taivassalon välissä. Taivassaloon on matkaa 850 metriä ja Numarinselällä sijaitsee vielä neljä pientä Vahtsaarta. Taivassalon eteläpuolella on Vuorissalo, jonne on 1,7 kilometriä matkaa. Saarien välissä on Marjosaari, Syvänniemenluoto ja Kukkarosta katsoen kaakossa on Kuorussaari. Kukkaron rannat ovat rantaviivaltaan selväpiirteisiä. Koillispäässä työntyy esille Karinnenä, eteläpäässä Kettunenä ja Kukkarosalmessa Hietastennenä. Mainitut niemet ovat pieniä. Karinnenä ja saaren lounaisosa ovat alavaa maastoa. Muualla saari nousee korkeaksi ja kallioiseksi selänteeksi. Lähes kolmannes saaresta kohoaa 120 metrin korkeuteen mpy. Selänteellä on kolme mäenhuippua, joista korkein kohta sijaitsee lounaispäässä. Se yltää 84 metrin korkeuteen Päijänteen vedenpinnasta. Keskimmäinen mäki on toiseksi korkeimmalla ja Karinmäki, joka sijaitsee saaren koillispäässä, on kallioinen mutta samalla matalin mäki. Saaren lounaisosissa on vielä peltomaata, vaikka vakituista asutusta ei enää ole. Rannoilla ja entisellä maatilalla on yhteensä yli 20 vapaa-ajan asuntoa. Kukkarosalmessa kulkee veneväylä kuten myös leveämmällä Taivassalon ja Kukkaron välisellä järvenselällä.
Historiaa.
Taloudellisessa kartassa vuodelta 1938 on saarelle merkitty kaksi maatilaa peltoineen ja yksi muu kiinteä tila. Peltopalstoja on seitsemän. Saaren nimi on kartassa ”Kukkarosalo” . Vuoden 1966 peruskartassa näkyy kahdeksan peltopalstaa ja seuraavassa vuoden 1981 kartassa 10 palstaa. Vapaa-ajan asuntoja on tässä vaiheessa kuusi ja 1990-luvulla kahdeksan.