tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jack O’Callahan

Jack O'Callahan (s. 24. heinäkuuta 1957) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Callahan aloitti opintonsa Bostonin yliopistossa 1975. Kaudet 1977–1979 hän toimi yliopistojoukkueensa kapteenina. Chicago Blackhawks varasi hänet NHL:ään 1977 varaustilaisuuden kuudennella kierroksella numerolla 96. Samana vuonna Calgary Cowboys varasi hänet WHA:han varaustilaisuuden kahdeksannella kierroksella numerolla 68. Valmistumisensa jälkeen hänet valittiin 1979 Yhdysvaltojen jääkiekkomaajoukkueeseen. Hän osallistui vuoden 1979 MM-kisoihin ja seuraavan vuoden talviolympialaisiin, jossa Yhdysvallat teki jymy-yllätyksen ja voitti olympiakultaa. Kolme päivää ennen turnauksen alkua pidetyssä harjoitusottelussa O'Callahan loukkasi polvensa Valeri Vasiljevin taklauksesta. Hän palasi kentälle kuitenkin ratkaisevaan otteluun Neuvostoliittoa vastaan ja taklasi heti ensimmäisessä vaihdossa neuvostoliittolaista pelaajaa riistäen tältä kiekon. Yhdysvallat teki seuranneesta vastahyökkäyksestä maalin ja tasoitti ottelun.
Olympiaturnauksen jälkeen O'Callahan aloitti ammattilaisuransa. Kaksi ensimmäistä kautta (1980–1982) menivät AHL:ssä, mutta kaudella 1982–1983 hän pääsi pelaamaan NHL:ssä Chicagon paidassa 44 ottelua. O'Callahan pelasi Chicagossa vuoteen 1987 saakka, jolloin hän siirtyi New Jersey Devilsiin. Kahden Devilsissä pelatun kauden jälkeen hän edusti Yhdysvaltoja vielä 1989 MM-kisoissa ennen uransa lopettamista. Yhteensä O'Callahan teki NHL:n runkosarjassa 389 ottelussa 27 maalia ja 104 syöttöä eli 131 tehopistettä. Pudotuspeleissä syntyi 32 ottelussa 4 maalia, 11 syöttöä eli 15 tehopistettä.
Jayne Torvill

 
 
Jayne Torvill (s. 7. lokakuuta 1957 Nottingham, Englanti) on brittiläinen taitoluistelija ja jäätanssin olympiavoittaja parinsa Christopher Deanin kanssa.
Ura.
Torvill aloitti pariluistelijana parinaan Michael Hutchenson. He olivat Ison-Britannian mestareita vuonna 1972. Vuonna 1975 Torvillista ja Deanista tuli jäätanssipari.
Dean ja Torvill nousivat vuoteen 1980 mennessä kansainväliselle huipputasolle. Vuonna 1980 pari sijoittui neljänneksi jäätanssissa olympialaisissa, maailman- ja euroopanmestaruuskilpailuissa.
Parin vapaaohjelma vuoden 1984 talviolympialaisissa Sarajevossa nousi maailmankuuluksi. Ohjelman musiikkina oli Maurice Ravelin "Boléro". He saivat esityksestään jokaiselta yhdeksältä tuomarilta taiteellisuudesta täydet 6,0 pistettä ja lisäksi teknisissä pisteissä kolmelta tuomarilta 6,0 pistettä. 
He siirtyivät Sarajevon olympialaisten jälkeen ammattilaiskaukaloihin olympiavoittajina ja nelinkertaisena maailmanmestariparina. Tiukkojen sääntöjen takia pari ei pystynyt siksi jatkossa osallistumaan arvokisoihin. Kansainvälinen luisteluliitto kuitenkin löysensi sääntöjään 1993. Dean ja Torvill pääsivät näin osallistumaan vuoden 1994 talviolympialaisiin Lillehammerissa, josta he saivat pronssia.
Yksityiselämä.
Torvill meni naimisiin 1990 amerikkalaisen Phil Christensenin kanssa. Pari asuu Itä-Sussexissa.
Jure Franko

Jure Franko (s. 28. maaliskuuta 1962 Nova Goricassa, Jugoslaviassa) on slovenialainen alppihiihtäjä, joka edusti Jugoslaviaa.
Frankosta tuli todella suosittu kotimaassaan Jugoslaviassa hänen voitettuaan Sarajevon talviolympialaisista 1984 hopeaa suurpujottelussa. Mitali oli Jugoslavian historian ensimmäinen talviolympiamitali. Franko oli ensimmäisen kierroksen neljänneksi nopein ja toisen kierroksen nopein.
Koskaan ei ole olympialaisten isäntä jäänyt ilman mitaleita, mutta ennen Sarajevon kisoja epäiltiin jugoslavialaisten mahdollisuuksia, sillä maa ei ollut aikaisemmin ottanut ainuttakaan mitalia talviolympialaisista.
Franko sijoittui Lake Placidin olympialaisissa 1980 suurpujottelussa 12:nneksi. MM-kilpailuissa hän oli samassa lajissa neljästoista Schladmingissa 1982 ja yhdestoista Bormiossa 1985.
Maailmancupissa Frankon paras sijoitus oli kolmas, johon hän ylsi kolmesti kaudella 1983–1984: Val d'Iseren, Les Diablarets'n ja Oppdalin suurpujotteluissa. Suurpujottelun maailmancupissa hän oli tuolla kaudella viides. Franko lopetti uransa kauden 1984–1985 jälkeen.
Aix-en-Provence

Aix-en-Provence (tai pelkkä Aix) on kaupunki Etelä-Ranskassa Bouches-du-Rhônen departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella. Aix on departementtinsa pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee lähellä Välimerta, noin 30 kilometriä Marseillesta pohjoiseen Arc-joen muodostamassa altaassa. Vuonna 2006 kaupungissa oli 142 534 asukasta.
Rooman konsuli Sextius perusti kaupungin vuonna 123 eaa. kuumien lähteiden lähelle ja nimesi kaupungin itsensä mukaan ("Aquae Sextiae", Sextiuksen vedet). 300-luvulla kaupungista tuli Narbonensis Secundan pääkaupunki. Kansainvaellusten aikaan visigootit valtasivat kaupungin vuonna 477. Seuraavina vuosisatoina kaupungin valloittivat vuorollaan frankit, langobardit ja lopulta saraseenit vuonna 731. Kaupunki nousi kukoistukseen 1100-luvulla Aragonian ja Anjoun vallan alla, jolloin se nousi taiteen ja oppineisuuden keskukseksi. Provence ja sen pääkaupunki Aix siirtyi Ranskan kuninkaalle vuonna 1486.
Aixin ilmasto on välimerellinen: kesät ovat kuumia ja aurinkoisia, talvet viileitä. Koska kaupunki sijaitsee altaassa, talvisin lämpötila voi pudota jopa kymmeneen pakkasasteeseen ja kesällä nousta yli 40 asteeseen.
Aix on merkittävä yliopistokaupunki. Kaupungin vanha keskusta monine suihkulähteineen houkuttelee turisteja varsinkin kesäisin. Aixista on kotoisin mm. taidemaalari Paul Cézanne.
Annie Proulx

Edna Annie Proulx [] (s. 22. elokuuta 1935 Norwich, Connecticut) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Teoksissaan hän kuvailee usein Yhdysvaltojen vanhaa maaseutua, sen tavallisia ihmisiä, ja kiinnekohtana on maisema. 
Elämä.
Proulx on isänsä puolelta kanadanranskalainen, äidin sukua tuli Amerikkaan pian "Mayflowerin" jälkeen. Proulx'n äiti oli taidemaalari. Proulx asuu Wyomingin maaseudulla lähellä Saratogan kaupunkia 300 hehtaarin Bird Cloudin maatilalla, talvet kaupungissa New Mexicon Albuquerquessa. Hän on tuotantonsa eri vaiheissa käyttänyt nimestään eri muotoja: E. A. Proulx, E. Annie Proulx, Annie Proulx. Proulxilla on kolme aikuista poikaa, ja hän on eronnut kolmesti. Hän on opiskellut historiaa ja tapahistoriaa, ja hän valmisteli tohtorintutkintoa, joka kuitenkin jäi kesken.
Ura.
Proulx'n kaunokirjallisen tuotannon suppeus johtuu siitä, että hän työskenteli aiemmin toimittajana, jolloin hän kirjoitti myös joitakin tietokirjoja. Kaunokirjallisuuden pariin hän siirtyi vasta yli viisikymmenvuotiaana, kun lapset olivat muuttaneet pois kotoa. Syksyllä 2011 hänellä oli tekeillä romaani, jonka tapahtumat sijoittuvat osittain Kiinan Kantoniin.
Proulx'n kaunokirjallinen esikoisteos "Postcard" ilmestyi 1992, mutta sitä ennen hän oli kirjoittanut novelleja. Ensimmäisenä kaunokirjallisena tekstinä pidetään tieteiskertomusta "The Customs Lounge", joka ilmestyi syyskuussa 1963 "If-"lehdessä tekijänimellä "E. A. Proulx". Sitä varhaisempi oli tieteisnovelli "All the Pretty Little Horses", joka ilmestyi nuorisolehdessä "Seventeen" 1964. Sen jälkeen hänen novellejaan ilmestyi 1970-luvun lopulla "Esquiressa" ja "Gray's Sporting Journalissa". 
Ensimmäinen novellikokoelma "Heart Songs and Other Stories" ilmestyi 1988, ja vuonna 1992 ilmestyi romaani "Postcard", jonka kirjoittamiseen häntä kannustettiin ja johon hän sai apurahoja. Teoksesta hänelle myönnettiin 1992 NEA-palkinto ja 1993 Guggenheimin stipendi.
Palkinnot.
Proulx on saanut useita kirjallisuusalan palkintoja. Esikoisromaanista "Postcards" hän sai vuonna 1993 PEN/Faulkner-palkinnon ensimmäisenä naisena palkinnon historiassa. Hänen toinen romaaninsa "Laivauutisia" ("The Shipping News") sai kaunokirjallisuuden Pulitzerin ja National Book Awardin vuonna 1994. Alun perin "The New Yorkerissa" vuonna 1997 ilmestynyt ja myöhemmin vuonna 1999 ilmestyneessä novellikokoelmassa "Lyhyt kantama: Kertomuksia Wyomingista" ("Close Range: Wyoming Stories") julkaistu novelli "Brokeback Mountain" sai vuonna 1998 O. Henry -palkinnon. Vuotta myöhemmin samaisessa lehdessä ja novellikokoelmassa ilmestynyt "Maan muta" ("The Mud Below") toi Proulx'lle toisen O. Henry -palkinnon.
Filmauksia.
Kahdesta Proulx'n teoksesta on tehty elokuva. Vuonna 2001 sai ensi-iltansa Lasse Hallströmin ohjaama "Laivauutisia" ja vuonna 2005 Ang Leen ohjaama "Brokeback Mountain".
Campina Grande

Campina Grande on kaupunki Paraíbassa, Brasiliassa. Kaupungin asukasluku oli 385 213 vuonna 2010. Se on asukasluvulta Paraíban toiseksi suurin kaupunki. Campina Grande on teknologiaosaamisen keskus Brasilian koillisosassa.
Historia.
Vuonna 1697 kapteeni Teodósio de Oliveira Lêdo ja ariúsintiaanit asettuivat asumaan alueelle, jota nykyään on Campina Grande. Vuonna 1790 asutus sai nimeksi Vila Nova da Rainha (Kuningattaren uusi kylä) ja sai kaupunkioikeudet.
Waterbury

Waterbury on kaupunki Yhdysvaltain itärannikolla sijaitsevassa Connecticutin osavaltiossa. Kaupungissa asui 110 366 ihmistä vuonna 2010. Waterbury on väkiluvultaan New Havenin piirikunnan toiseksi suurin kaupunki.
Väestö.
Kaupungin asukkaista 38,5 prosenttia on valkoisia, 37,2 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 17,9 prosenttia mustia. 92,2 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 34,7 vuotta.
Gilberto Silva

 
Gilberto Aparecido da Silva, pelaajanimeltään Gilberto tai Gilberto Silva (s. 7. lokakuuta 1976 Lagoa da Prata, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edusti kotimaansa seurojen lisäksi englantilaista Arsenalia ja kreikkalaista Panathinaikosia. Gilberton pelipaikka oli keskikentällä puolustavassa roolissa. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2002.
Gilberto aloitti jalkapalloilun 12-vuotiaana América Mineiron juniorijoukkueessa. Hän edusti seuraa myös aikuisena, vuoteen 2000 asti, kunnes siirtyi Atlético Mineiron riveihin. Siellä hänestä tuli yksi joukkueen tähtipelaajista, ja hän nousi yllättäen Brasilian maajoukkueen rinkiin, päästen aina MM-kilpailuihin 2002 asti. Gilberto pelasi Brasilian maailmanmestaruusjuhliin päättyneessä turnauksessa jokaisen ottelun, ja oli yksi joukkueen avainpelaajista. Turnauksen aikana hän herätti monen suurseuran kiinnostuksen, ja jo 7. elokuuta 2002 Arsenal osti hänet 4,5 miljoonan punnan hintaan.
Gilberton alku uudessa seurassa oli mainio, hän teki voittomaalin kauden avaavassa FA Community Shield -ottelussa. Jo ensimmäisellä kaudellaan hän murtautui seuran vakiokokoonpanoon. Samalla kaudella Gilberto pääsi myös historiankirjoihin tehtyään Mestareiden liigan historian nopeimman maalin, PSV Eindhovenia vastaan 20 sekunnin pelin jälkeen. Ennätyksen rikkoi sittemmin alankomaalainen Roy Makaay.
Seuraava kausi, 2003–2004, oli hänelle vielä edellistäkin parempi. Arsenal voitti Valioliigan ilman tappioita, ja Gilberto pelasi kuutta vaille kaikissa liigaotteluissa. Kaudella 2004–2005 hän ei yltänyt parhaaseen vireeseensä oltuaan loukkaantumisen vuoksi sivussa useita kuukausia.
Seuraavina kausina Gilberto oli tärkeä linkki Arsenalin keskikentällä, mutta kaudella 2007-2008 hän alkoi menettää pelipaikkaansa Mathieu Flaminille. Kesällä 2008 Gilberto siirtyikin kreikkalaiseen Panathinaikosiin. Tosin Flaminikin jätti Arsenalin samana kesänä, mikä aiheutti ongelmia Arsenalin keskikentälle luotettavan puolustavan keskikenttäpelaajan puuttuessa.
Brasilian maajoukkueessa Gilberto pelasi ensimmäisen kerran 7. marraskuuta 2001 Boliviaa vastaan. Hän on pelannut yli 70 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia . Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 2002 MM-kisoissa, joissa hän kuului pelaavaan kokoonpanoon jokaisessa Brasilian ottelussa.
Felicity Huffman

Felicity Kendall Huffman (s. 9. joulukuuta 1962 Bedford, New York) on Emmy- ja Golden Globe -palkittu ja elokuvasta "Transamerica" parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden saanut elokuva- ja televisionäyttelijätär. Huffman näytteli Lynette Scavon roolia televisiosarjassa "Täydelliset naiset", josta hän sai parhaan komedianäyttelijättären Emmy- ja SAG-palkinnon.
Huffman syntyi New Yorkin osavaltion Bedfordissa kahdeksanlapsiseen perheeseen, kuuden siskon ja yhden veljen pikkusiskoksi. Hänen vanhempansa erosivat vuosi hänen syntymänsä jälkeen, ja hänet kasvatti lähinnä vain hänen äitinsä. Huffman vietti suurimman osan nuoruudestaan Aspenissa Coloradossa. Teini-ikäisenä hän kärsi anoreksiasta ja bulimiasta. Hän kävi high schoolin Michiganin Interlochen Arts Academyssa ja valmistui sieltä vuonna 1981 pääaineenaan teatteri. Sen jälkeen hän opiskeli näyttelemistä Royal Academy of Artsissa Lontoossa ja valmistui New Yorkin yliopiston Tisch School of the Artsista vuonna 1988 näyttämötaiteen maisteriksi.
Huffman asuu Los Angelesissa ja on naimisissa näyttelijä William H. Macyn kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi tytärtä. Hän on näytellyt miehensä kanssa joissakin televisiosarjoissa sekä elokuvissa.
Pääsykoeskandaali.
Maaliskuussa 2019 Felicity Huffman pidätettiin yhtenä epäillyistä vanhemmista pääsykoeskandaalissa, jossa satojen rikkaiden perheiden lapsia epäillään autetun maksusta ja vilpillisin keinoin pääsemään opiskelijoiksi Yhdysvaltojen huippuyliopistoihin. Toukokuussa 2019 Huffman tunnusti oikeudessa maksaneensa 15 000 dollaria tyttärensä SAT-koetulosten parantelemisesta. Hän sai teostaan lyhyen vankeusrangaistuksen.
Marmaris

Marmaris on satamakaupunki ja turistikohde Välimeren rannalla Turkissa. Se sijaitsee Anatolian lounaisosassa, Muğlan maakunnassa. Kaupungin tärkein tulonlähde on matkailu, joka pääasiallisesti alkoi vasta 1980-luvulla, jolloin pieneen kalastajakylään alettiin rakentaa hotelleja.
Historia.
Historioitsija Herodotoksen mukaan Marmariksessa oli linna jo 3000 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Kaupungin perustamisvuodesta ei ole varmuutta, mutta 500-luvulla eaa. kaupunki tunnettiin nimellä "Fyskos", ja sitä pidettiin osana Kaariaa. Hellenistisellä kaudella Aleksanteri Suuri valloitti Kaarian, ja linna piiritettiin. Asukkaat polttivat linnan arvoesineet ja pakenivat vuorille. Valloittajat tunsivat linnan strategisen arvon ja korjasivat sen vaurioituneet osat. Sinne majoitettiin satoja sotilaita, kunnes pääarmeija palasi kotiin. 
Ottomaanien valtakunta aloitti 1400-luvulla nousunsa, kun sulttaani Mehmed II onnistui valloittamaan ja yhdistämään lukuisat Anatolian heimot ja kuningaskunnat. Sulttaani Suleiman Suuri rakennutti Marmariksen linnan uudelleen vuonna 1522. Vuodesta 1979 linnaa on restauroitu alkuperäiseen kuntoonsa, ja se toimii museona.
Ilmasto.
Marmariksessa vallitsee Välimeren ilmasto, eli kesät ovat pitkiä, kuumia ja kuivia, talvet sateisia. Sateet ovat epätodennäköisiä toukokuusta lokakuuhun. 
Kesäisin, varsinkin heinä-elokuussa lämpötila voi nousta yli 40 celsiusasteeseen. Lokakuukin on vielä lämmin ja aurinkoinen, joskin sateita voi jo loppusyksystä esiintyä. 
Talvet, jotka alkavat yleensä marraskuussa, ovat sateisia ja leutoja. Suurin osa vuotuisesta sademäärästä sijoittuu talvelle, jolloin tulvat ovat yleisiä.
ZIL-4104

ZIL-4104 on Zavod imeni Lihatšovan valmistama luksusauto. Autoissa on nahkaverhoilu, sähköikkunat ja -peilit ja keskuslukitus. ZIL-41047:ssa on 7 680 kuution V8-moottori, jonka teho on noin 315 hv (235 kW) ja kolmivaihteinen automaattivaihteisto. 
Tietoa.
Perusmalli ZIL-4104:ää valmistettiin vuosina 1978–1985. Se on amerikkalaisvaikutteinen 7-paikkainen neliovinen limusiini, joidenkin mukaan suora kopio Lincoln Continentalista. Muita versioita ovat lyhennetty sedan-malli, farmari sekä avomallit. 
Lyhennetyssä sedan-versiossa on paikat vain viidelle, tekniikaltaan se on kuitenkin identtinen isoveljensä kanssa.
Neuvostoliitossa autoa käyttivät lähinnä politbyroon jäsenet ja muut ylimmät virkamiehet. Harvat länsimaiset, jotka autolla ovat matkustaneet, kuvailevat sen kojetaulua art deco -vaikutteiseksi ja kromin kyllästämäksi, heikosti valaistuksi ja varustetuksi jukeboksia muistuttavalla autoradiolla. Moottorin ääntä ei paljon kuulu, mutta Moskovan kuoppaisilla kaduilla meno on epävakaista. 6,4 metriä pitkä auto vaatii lähes 16 metriä leveän tilan tehdäkseen U-käännöksen. Punaisella nahalla päällystetyt istuimet ovat niin upottavan pehmeitä, että niistä on vaikea nousta ulos autosta.
Suomen Tennisliitto

Suomen Tennisliitto r.y. (STL) on tenniksen kattojärjestö Suomessa. Liitto perustettiin 22. huhtikuuta 1911, aluksi nimellä Suomen Verkkopalloliitto. Suomen Tennisliitto on Suomen Olympiakomitea ry:n, Euroopan tennisliiton ja Kansainvälisen tennisliiton jäsen.
Liittoon kuuluu 199 seuraa ja sen jäsenmäärä on 19 313. Jäsenistä 8 231 on miehiä, 3 116 naisia ja loput junioreita. Liitto vastaa miesten Davis Cup -joukkueen ja naisten Fed Cup -joukkueen toiminnasta.
Liiton hallituksessa on puheenjohtajan lisäksi kahdeksan jäsentä, joiden toimikausi kestää kaksi vuotta. Hallituksen puheenjohtajana toimii Toni Pokela ja toimitusjohtajana Teemu Purho. Lisäksi liitolla on yhteensä 11 toimikuntaa ja työryhmää. Liitto julkaisee kuusi kertaa vuodessa jäsenlehteä Tennis.
Talous.
Suomen Tennisliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 1 978 000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2023 lähtien 356 000 euroa.
Daniel Berg Hestad

Daniel Berg Hestad (s. 30. heinäkuuta 1975) on norjalainen jalkapalloilija, joka edustaa kasvattajaseuraansa Molde FK:ta. Hestadin pelipaikka on keskikentän keskellä.
Hän aloitti ammattilaisuransa Moldessa vuonna 1993, ja hän on nyt pelannut joukkueessa yli 250 ottelua. Vuodet 2003-2005 hän edusti Eredivisien SC Heerenveeniä. Norjan maajoukkueessa Hestad on pelannut 8 ottelua.
Myös hänen isänsä Stein Olav Hestad oli tunnettu jalkapalloilija.
Sorkka

Sorkka on sorkkaeläimen raajan kärkiosa. Raajan ensimmäinen varvas on kehityksessä pysähtynyt. Kolmas ja neljäs varvas muodostavat parin, jolla sorkkaeläin astuu. Toinen ja viides varvas ovat yleensä muita lyhyempiä ja muodostavat niin sanotut lisäsorkat. Lisäsorkkia kutsutaan myös kyntysiksi. Naudalla lisäsorkissa ei ole luita sisällä, kun taas sialla ja porolla on. Poron kyntysten luut eivät ole nivelletyt raajan muihin luihin.
Sorkan pinta on sarveisainesta, samantyyppistä kuin nautojen, lampaiden ja vuohien sarvet sekä hevosten kaviot. Sarveissorkan sisäpinnalla on pystysuuntaisia lamelleja, jotka muodostavat pehmeän martosorkan kanssa vastaavien lamellien kanssa laajapintaisen kontaktin. Rakenne on samantapainen kuin hevosen kaviossa.
Kotieläimien, esimerkiksi lehmien, sorkat eivät kulu navettaoloissa luonnollisesti, koska lehmät eivät pääse liikkumaan niissä. Liian pitkiksi kasvaneet sorkat vääristävät jalkojen normaalia asentoa, mikä haittaa eläimen terveyttä. Lypsylehmien sorkkien käsittelystä vastaa tilalle tuleva sorkkahoitaja.
Screen Actors Guild

Screen Actors Guild (SAG) oli yhdysvaltalainen näyttelijöitä edustanut ammattiliitto. Screen Actors Guild perustettiin vuonna 1933 turvaamaan elokuvanäyttelijöille paremmat työskentelyolosuhteet. 
Screen Actors Guild ja American Federation of Television and Radio Artists (AFTRA) yhdistyivät vuonna 2012 uudeksi ammattiliitoksi nimeltään SAG-AFTRA.
Vuodesta 1995 lähtien SAG on palkinnut edellisvuoden parhaat näyttelijäsuoritukset "Screen Actors Guild Awards" -palkinnolla.
Screen Actors Guild -palkinto

Screen Actors Guild -palkinto (SAG-palkinto, tai "SAG Award") on Screen Actors Guild -nimisen näyttelijäjärjestön vuosittain jakama palkinto, jota pidetään nykyään yhtenä arvostetuimmista yhdysvaltalaisista elokuva-alan palkinnoista, Oscar-palkinnon ja Golden Globen ohella. Palkintoja on jaettu vuodesta 1995 lähtien. Voittajat valitsevat järjestön jäsenet itse. Palkintoja jaetaan sekä elokuva- että televisiotyöstä. Palkinto myönnetään vain näyttelemisestä, ei esimerkiksi elokuvan ohjaamisesta.
Vuoden 2019 gaala järjestettiin 27. tammikuuta 2019.
Sorkkarauta

Sorkkarauta on työkalu joka koostuu metallitangosta ja jonka toista päätä on litistetty ja toista taivutettu. Taivutetussa päässä on usein kolo (naulahahlo) naulojen poistamiseen. Sitä käytetään vipuna esineiden toisistaan irti vääntämiseen tai naulojen irrottamiseen. Sorkkarautaa vastaava työkalu ilman koloa on purkurauta.
Sorkkarautaa käytetään yleisesti kiinni naulattujen puulaatikoiden avaamiseen. Toinen yleinen käyttö isommille sorkkaraudoille on rakenteiden purkaminen, kuten naulojen irrottaminen ja lankkujen toisistaan irti repiminen.
Sorkkarauta on stereotyyppinen murtovarkaan työväline etenkin fiktiossa.
Materiaalit ja muodot.
Sorkkaraudat tehdään yleensä keskitasoisesta hiiliteräksestä, mutta voidaan tehdä myös titaanista, joka on kevyempää, ei-magneettista sekä kipinöimätöntä.
Halvemmat, yleisimmät sorkkaraudat on taottu kahdeksankulmion muotoon. Titaanisissa sorkkaraudoissa on pyöreä runko.
Etelä-Holland

Etelä-Holland, myös Zuid-Holland (aiemmin Etelä-Hollanti), on maakunta Alankomaiden länsiosassa, Pohjanmeren rannalla. Se on Alankomaiden provinsseista väkiluvultaan suurin sekä yksi tiheimmin asutuista ja eniten teollistuneista provinsseista. Naapuriprovinsseja ovat Zeeland lounaassa, Pohjois-Brabant kaakossa, Gelderland idässä, Utrecht koillisessa ja Pohjois-Holland pohjoisessa.
Etelä-Hollandin väkiluvultaan suurimmat kaupungit ovat Haag ja Rotterdam. Muita kaupunkeja ovat muun muassa pääosin 1970-luvulla rakennettu Zoetermeer, Leiden, Delft ja Gouda. Provinssin asukasluku on 3 600 784 (vuonna 2015).
Etelä-Holland on jaettu .
Historia.
Etelä-Hollandin provinssi muodostettiin vuonna 1840, kun Hollannin provinssi jaettiin pohjoiseen (Pohjois-Holland) ja eteläiseen osaan.
Etelä-Hollandista on siirretty kolme kuntaa Utrechtin provinssiin: Oudewaterin vuonna 1970, Woerdenin vuonna 1989 ja Vianenin vuonna 2002.
Gummerus

Gummerus Kustannus Oy on suomalainen kirjankustannusyhtiö, jonka on vuodesta 2019 omistanut e-kirjojen suoratoistoon keskittynyt ruotsalainen Storytel.
Gummerus on Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminut yleiskustantamo. Yrityksen perusti vuonna 1872 Jyväskylässä lehtori Kaarle Jaakko Gummerus vaimonsa Gustafvan kanssa. Vuonna 1985 Gummerus Kustannus Oy siirtyi Helsinkiin. Yritys julkaisee vuosittain pari sataa uutuusteosta. 
Gummerus Kustannus osti Ajatus Kustannusosakeyhtiön toukokuussa 2001. Ajatus Kirjat säilyi toimituksellisesti itsenäisenä yksikkönä kesäkuuhun 2009, minkä jälkeen se on ollut enää brändi.
Kustannusyhtiö kuului aiemmin Gummerus-konserniin.
Akira Ifukube

Akira Ifukube (31. maaliskuuta 1914 – 8. helmikuuta 2006) oli japanilainen taide- ja elokuvamusiikin säveltäjä. 
Ifukube syntyi Kushirossa Hokkaidon saarella. Hän vietti lapsuudestaan suuren osan alueilla, joilla asui japanilaista ja ainu-väestöä. Molempien kansanryhmien musiikkiperinne vaikutti häneen voimakkaasti, ja hän opiskeli viulun ja shamisenin soittoa. 
Ifukube aloitti metsätalouden opinnot Hokkaidon yliopistossa ja sävelsi vapaa-aikanaan. Hänen ensimmäinen orkesterisävellyksensä, "Japanese Rhapsody", voitti ensipalkinnon vuonna 1935 Aleksandr Tšerepninin järjestämässä kansainvälisessä kilpailussa nuorille säveltäjille.
Ifukuben ensimmäisen sävellys elokuvaan oli "The End of the Silver Mountains", joka julkaistiin vuonna 1947. Seuraavien yli viidenkymmenen vuoden aikana hän sävelsi musiikin yli 250:een elokuvaan, joista tunnetuimpiin kuuluu japanilainen tieteiselokuva Godzilla vuodelta 1954.
Mike Huckabee

Michael Dale "Mike" Huckabee (s. 24. elokuuta 1955 Hope, Arkansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pastori ja republikaaninen poliitikko. Hän oli Arkansas’n kuvernööri vuosina 1996–2007. Huckabee oli esivaaliehdokkaana Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 2008 ja 2016. Vuosina 2008–2015 Huckabee juonsi omaa televisio-ohjelmaansa Fox News Channel -kanavalla. Huckabee on kirjoittanut bestseller-kirjoja politiikan ja uskonnon rajapinnasta. Huckabee on isännöinyt myös ”Huckabee”-ohjelmaa Trinity Broadcasting Networkissa.
Ura poliitikkona.
Huckabee astui virkaan 15. heinäkuuta 1996 Jim Guy Tuckerin erottua Whitewater-skandaalin vuoksi. Huckabee valittiin täydelle nelivuotiskaudelle marraskuussa 1998 ja uudelleen 2002. Arkansas'n laki rajoittaa kaudet kahteen täyteen kauteen. Time-lehti nimesi hänet 2005 yhdeksi osavaltioiden viidestä parhaasta kuvernööristä.
Huckabeen heikkona kohtana pidettiin ulkopolitiikkaa, jossa hän on itsekin myöntänyt olevansa kokematon. Hän on pitänyt ulkopolitiikan tärkeimpänä päämääränä terrorismin vastaista sotaa.
Julkisuuden henkilöistä Chuck Norris esiintyi Huckabeen mainoksissa tukemassa hänen presidenttiehdokkuuttaan. Huckabee on naimisissa ja hänellä on kolme lasta, joista Sarah Huckabee Sanders on myös Arkansas’n kuvernööri vuodesta 2023.
Ura pastorina.
Huckabee kuuluu etelän baptisteihin ja on ollut pastorina useissa kirkoissa. Hänet valittiin vuosiksi 1989–1991 Arkansas Baptist State Conventionin johtoon. Huckabee uskoo Raamatun erehtymättömyyteen ja on sanonut ettei usko darwinistiseen teoriaan. Hän on 1992 sanonut pitävänsä homoseksuaalisuutta syntinä ja epänormaalina.
Huckabeen konservatiiviset mielipiteet eivät ole tästä muuttuneet ja vaalikampanjansa aikana hän rinnasti homoseksuaalisuuden eläimiinsekaantumiseen ja abortin orjuuteen. Huckabee ilmoitti lisäävänsä abortin kiellon perustuslakiin, jos hänet valitaan.
Mike Burton

Michael ”Mike” Jay Burton (s. 3. kesäkuuta 1947 Des Moines) on yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Mike Burton on kolminkertainen olympiavoittaja. Hän voitti Mexico Cityn kisoissa 1968 400 metrin ja 1 500 metrin vapaauintimatkat (jälkimmäisen 18,4 sekunnin erolla). Seuraavissa kisoissa 1972 hän uusi 1 500 metrin voittonsa. 1960-luvulla hän hallitsi erityisesti 1 500 metrin vapaauintia: Burton paransi matkan maailmanennätystä syyskuusta 1960 elokuuhun 1969 neljä kertaa 16.41,6:sta 16.08,5:een. Samoin hän teki kaksi 800 metrin maailmanennätystä. Viimeisen ME:nsä hän teki Münchenin olympiafinaalissa 1 500 metrillä.
Burton oli ensimmäinen kahdesti 1 500 metrin matkan olympialaisissa voittanut uimari. Hän oli myös ensimmäinen joka ui 1 650 jaardia alle 16 minuutin ja 800 metriä alle 8½ minuutin. Pan-Amerikan kisoissa hän voitti yhden kullan, kansallisia mestaruuksia Burton otti 10.
Karhusuo

Karhusuo () on Espoon kaupunginosa ja asuinalue Bembölestä kaksi kilometriä Nuuksioon päin. Karhusuon asuinalueella on ala-aste, kirjasto, lenkkirata ja omakotitaloja sekä joitakin palveluita, kuten kauneusalan yritys.
Karhusuon ohi kulkee Espoon keskukseen bussi 245 sekä osittain Karhusuon sivuuttavat bussit 243 ja 241.
Nimi.
Karhusuon nimi perustuu suonnimeen "Björnkärr", joka on esiintynyt asiakirjoissa 1700-luvulla. Nimi saattaa viitata suolla nähtyihin karhuihin. Suomenkielinen käännös on esiintynyt ensimmäisen kerran opaskartassa vuonna 1966. Karhusuosta tuli kaupunginosan nimi vuonna 1982.
Historia.
Autoliikenteen kasvaessa 1920-luvulla Karhusuon läpi kulkeva vanha Turuntie kunnostettiin ja sitä jatkettiin uudella tiellä länteen. Karhusuon eteläpuolella kulkeva Kehä III rakentui vaiheittain vuosina 1963–1968. Väylä linjattiin kulkemaan Jorvaksesta Pitkäjärven pohjoispuolen kautta Vantaalle. Bembölen alueen suuria viljelysmaita jäi Kehä III:n alle.
1960-luvulla Espoon kauppala tehosti maanhankintaa ja osti muun muassa Oittaan kartanon alueet ja muita alueita Bodominjärven ympäristössä. Kaupunkirakentaminen keskitettiin kuitenkin Kehä III:n eteläpuolelle ja Oittaa jätettiin kaavoittamatta asuinrakentamiseen.
Karhusuo kaupunginosana.
Karhusuon kaupunginosa ulottuu koillisessa aina Bodominjärveen asti Oittaalle, joka sijaitsee Bodominjärven länsireunaa Kunnarlaan menevän Kunnarlantien varrella. Oittaalla on Suomen Ladun ulkoilukeskus Oittaan kartano sekä virkistys- ja leirintäalue. Oittaan länsipuolella sijaitsee Espoon seurakuntien Kellonummen hautausmaa ja Espoon karting-rata.
Karhusuon ja Oittaan välimaastossa on uusi Vesirattaanmäen asuntoalue. Ainoa viereistä Kunnarlantietä päivittäin kulkeva bussi on kehämäisesti ajava 246 Espoon keskuksesta.
Karhusuon koillisosassa Bodominjärven rannalla sijaitsee jugendhuvila Villa Dalby. Kaakossa sijaitsee funktionalismia ja klassismia edustava 1930-luvulla valmistunut Villa Solkulla.
Purot ja lampi.
Bodominjärven laskuoja on järven lounaiskulmassa, Oittaalla, josta se laskee Oitån-nimisenä purona Vesirattaanmäen ja Ylämyllyn välistä kohti Karvasmäen pienalueen Lommilaa muuttuen Glåmsån-nimiseksi. 
Kellonummen itäpuolella tähän puroon yhtyy pohjoisesta Kunnarlan alueelta Kalmarista tuleva Ryssängsbäcken-niminen pelto-oja. Kellonummen kaakkoispuolella samaiseen Oittaanpuroon yhtyy etelän suunnalta Karhusuon asuntoalueella olevasta Metsälammesta Brutubäck-niminen oja.
Kari Tikka

Kari Juhani Tikka (13. huhtikuuta 1946 Siilinjärvi – 17. lokakuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, kapellimestari ja oboisti.
Tikka opiskeli Sibelius-Akatemiassa orkesterinjohtoa Jorma Panulan kapellimestariluokalla ja sävellystä Joonas Kokkosen ja Einojuhani Rautavaaran johdolla. Tikan sävellystuotantoon kuuluu kirkkomusiikkia, oopperoita, kuoro- ja yksinlauluja sekä orkesteri- ja kamarimusiikkia.
Tikan teokset perustuvat usein hengellisiin teksteihin. Hänen tunnetuin teoksensa on "Armolaulu". Martti Lutherin elämästä kertovaa "Luther"-oopperaa on esitetty eri puolilla Suomea sekä Yhdysvalloissa ja Saksassa, muun muassa Lutherin omassa kirkossa Wittenbergissä. Teoksesta tehtiin myös ensimmäinen suomalainen ooppera-dvd vuonna 2004.
Tikka toimi oboistina Helsingin kaupunginorkesterissa (1965–1969), Radion sinfoniaorkesterissa ja Suomen Kansallisoopperassa (1968–1969). Kapellimestarina hän oli muun muassa Tampereen Teatterissa, Suomen Kansallisoopperassa (1970–72 ja 1979-2011), Radion sinfoniaorkesterissa (1972–76) ja Tukholman kuninkaallisessa oopperassa (1974–77).
Tikka oli perustamassa Sinfoniaorkesteri Vivoa vuonna 1986 ja toimi sen kapellimestarina vuoteen 1996. Urkuyö ja aaria -festivaalin taiteellisena johtajana hän toimi vuosina 2006–2011. Tikka sai vuonna 2000 kirkon kulttuuripalkinnon ja vuonna 2013 Luterilaisen Kulttuurin Säätiön tunnustuspalkinnon.
Tähtitaivas

Tähtitaivas on pimeällä ja pilvettömällä säällä näkyvä taivas.
Kohteet.
Tähtitaivaan suurin kohde on Kuu, jonka sijainti tähtitaivaalla muuttuu ajan mittaan. Muita paikkaansa vaihtavia kohteita ovat planeetat sekä kaikki asteroidit, komeetat ja meteoroidit. Kaikki nämä näkyvät Maahan, koska ne heijastavat Auringon valoa. Tähtitaivaalla näkyy paljain silmin myös tuhansia tähtiä sekä joskus Andromedan galaksi. Kaukoputkella tähtiä näkyy jo miljoonia. Tähtien sijainti muuttuu hyvin hitaasti vuosituhansien kuluessa, ja ne muodostavat tähtikuvioita. Kaikki paljain silmin näkyvät tähdet kuuluvat Linnunradan galaksiin, joka näkyy taivaan poikki kulkevana sumumaisena juovana.
Shaft – kylmä hymy

Shaft – kylmä hymy ("Shaft's Big Score!") on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Myös nimellä "Shaft II" tunnettu elokuva on ensimmäinen jatko-osa vuoden 1971 menestyselokuvalle "Shaft – kivikova dekkari". Molemmat ohjasi Gordon Parks, ja molemmissa Shaftin osassa on Richard Roundtree.
Juoni.
Elokuva kertoo Shaftista, jonka vanha ystävä on kuollut ja Shaft saa selville tämän harjoittaneen laittomia liiketoimia. Niiden ansiosta Shaftille on jäänyt perinnöksi satoja tuhansia dollareita, mutta rahat ovat kadoksissa. Kilpailevat rikosjoukkiot koettavat päästä Shaftin perintöihin käsiksi, mutta Shaftin mielestä rahat kuuluvat vainajan leskelle. Hän yrittää etsiä niitä ja samalla suojella leskeä. 
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen harmittelee, että hyvä sanoma vie jatko-osasta alkuperäisen "Shaftin" tehoja ja mustaa uhoa. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aho &amp; Soldan

Aho &amp; Soldan oli Juhani Ahon poikien perustama mainosvalokuvaamo ja dokumenttielokuvia tuottava yhtiö.
Heikki Aho ja Björn Soldan olivat suomalaisen dokumenttielokuvan pioneereja. Aho &amp; Soldan -yhtiö tuotti 400 dokumenttielokuvaa, joista 300 tehtiin 1930-luvulla. Heidän dokumenttiensa kautta kuva suomalaisista monipuolistui. He filmasivat myös suomalaisuuden suurmiehiä, esimerkiksi Jean Sibeliusta. 
Aho &amp; Soldan -elämäntyöpalkinto.
2000-luvulla on alettu jakaa Aho &amp; Soldan -elämäntyöpalkintoa. Sen kriteereinä ovat merkittävä ja suomalaista luovaa dokumenttielokuvaa kehittänyt elokuvatyö sekä pitkään laadukkaana jatkunut ura dokumenttielokuvaohjaajana. DocPoint-festivaaleilla esitetään kulloinkin palkitun ohjaajan retrospektiivinen sarja. Palkinnon ovat saaneet:
Orfeus

Orfeus () oli kreikkalaisessa mytologiassa muusa Kalliopen ja traakialaisen joenjumala Oiagroksen poika. Hän sai Apollonilta lahjaksi lyyran, jolla soitti niin kauniisti, että joet lopettivat virtauksensa ja vuoret tulivat lähemmäksi kuullakseen paremmin. 
Orfeus rakastui Eurydikeen. Pian myös eräs Apollonin pojista, Aristaios, rakastui Eurydikeen ja yritti tavoittaa hänet. Eurydike kuitenkin pakeni, mutta polkaisi juostessaan käärmettä, joka puri häntä tappavasti.
Loputtomassa surussaan Orfeus päätti hakea Eurydiken manalasta hämmästyttämällä sen asukkaat upealla soitollaan. Hänen onnistui päästä manalaan, missä soitto teki niin suuren vaikutuksen, että muun muassa Iksionin pyörä pysähtyi, Sisyfoksen kivi lakkasi pyörimästä ja Tantaloksen jano lakkasi. Itse hallitsijat Hades ja Persefone liikuttuivat niin, että suostuivat päästämään Eurydiken pois jos Orfeus luottaisi siihen, että Eurydike seuraisi häntä eikä katsoisi Eurydikeen ennen kuin tämä oli astunut maan pinnalle. Orfeus ei kuitenkaan voinut olla varmistamatta seurasiko Eurydike häntä ja niin kaunis Eurydike jäi ikuisesti Orfeuksen ulottumattomiin. Hän suri vuorilla, missä bakkanttilauma repi hänet kappaleiksi ja heitti hänen päänsä jokeen, missä se yhä huusi Eurydiken nimeä. Myöhemmin Apollon noukki Orfeuksen pään joesta ja muutti sen hetkeksi aikaa oraakkeliksi.
Shaft ja orjakauppa

Shaft ja orjakauppa () on vuonna 1973 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. John Guillerminin ohjaama elokuva on toinen jatko-osa suosituksi tulleelle blaxploitaatioelokuvalle "Shaft – kivikova dekkari" (1971). Ensimmäinen jatko-osa oli "Shaft – kylmä hymy" (1972). Käsikirjoittajana toimi edellisissä osissa tuottajana toiminut ja elokuvasta "Yön kuumuudessa" Oscarilla palkittu Stirling Silliphant.
Elokuvassa Shaft tekeytyy orjaksi ja yrittää paljastaa orjakaupan johtajat.
Elokuvasta peräisin oleva kappale ”Are You Man Enough” on julkaistu The Four Tops -lauluyhtyeen albumilla "Main Street People".
Vastaanotto.
Aikalaiskriitikot, kuten "The New York Timesin" Roger Greenspun antoivat "Shaft ja orjakauppa" -elokuvalle viileähköt arvostelut. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano näkee elokuvassa sen aiheesta huolimatta enää vähän mustan väestönosan erikoispiirteitä aiempiin Shaft-elokuviin verrattuna. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Tasapainoelin

Tasapainoelin on elin, joka välittää tietoa asennosta painovoiman suhteen. 
Tasapainoelin sijaitsee sisäkorvassa. Se koostuu kolmesta luisesta kaarikäytävästä, jotka ovat järjestäytyneet kolmella tasolla suorassa kulmassa toisiaan vasten. Käytävien sisällä on aistinsoluja ja sisänestettä. Kun pää liikkuu, nesteeseen muodostuu aaltoja. Aistinsolut reagoivat näihin aaltoihin ja välittävät impulssit hermoston kautta aivoihin. Aistinsolujen karvojen signaalit aiheuttavat tiedostetun aistimuksen kiertävästä liikkeestä ja käsityksen huipusta ja pohjasta.
Tasapainoelimen voimakas ärsytys esimerkiksi lentokoneessa tai laivassa voi aiheuttaa pahoinvointia, huimausta, oksentelua tai pääkipua.
Tanssii tähtien kanssa

Tanssii tähtien kanssa (TTK) on suomalainen versio TV-sarjaformaatista "Dancing with the Stars", missä julkisuudesta tutut eri alojen ihmiset opettelevat kukin viikoittain vakio- ja latinalaistansseja heille määrätyn oman tanssinopettaja-ammattilaisen kanssa. Kyseessä on kilpailu, sillä yleensä jokaisessa televisiojaksossa heikoimmin menestynyt tanssioppilas opettajaparinsa kanssa putoaa pois jatkosta. Tanssimenestystä arvioivat paikalla olevat tanssituomarit. Tuomareiden antamat pisteet ja yleisön puhelimitse ja internetin välityksellä antamat äänet ratkaisevat kilpailijoiden jatkoon pääsemisen. Tanssipareja oli kausilla 1–2 kahdeksan, kausilla 3–12 kymmenen, kausilla 13–14 kaksitoista ja viimeisimmillä kausilla yksitoista. Noin kolmen kuukauden kisaamisen jälkeen finaalilähetykseen on selvinnyt kaksi tai kolme tanssiparia, joista sitten äänestetään kauden lopullinen voittaja. Sarjaa esitettiin neljä ensimmäistä kautta vuodesta 2006 lähtien keväisin ja viisi seuraavaa kautta vuodesta 2010 lähtien syksyisin vuoteen 2014 saakka. MTV3-kanavan ohjelmajohtaja Jorma Sairanen oli ilmoittanut syksyllä 2010, että sarjaa tultaisiin tekemään Suomessa enää 2–3 tuotantokauden ajan. Sarja palasi kuitenkin kahden ja puolen vuoden tauon jälkeen keväällä 2017. Sarjaa esittää Suomessa televisiokanava MTV3 ja sen tuottaa Banijay Finland. Broadcasters on tuottanut ohjelmaa yhdeksän ensimmäistä kautta. Sarja on Suomessa erittäin suosittu ja se on ylittänyt toistuvasti miljoonan katsojan rajan. Ohjelma on myös voittanut lukuisia Kultainen Venla -palkintoja "Vuoden kilpailureality -"sarjassa.
Ohjelman alkuperäiset tanssituomarit olivat Jukka Haapalainen, Jorma Uotinen, Merja Satulehto ja Mikko Rasila. Satulehto ja Rasila jättivät sarjan toisen tuotantokauden jälkeen, jolloin heidät korvasivat Helena Ahti-Hallberg sekä vuosittain vaihtuva tuomari. Yhdeksännellä tuotantokaudella Ahti-Hallbergin tuomarina korvasi Krisse Salminen, ja viikoittain nähtiin yksi vieraileva tuomari. Kymmenennellä kaudella Ahti-Hallberg palasi ohjelmaan, ja Salmisen korvasi Kiira Korpi. Yhdennentoista tuotantokaudella tuomareina jatkoivat kaikki kymmenennen tuotantokauden tuomarit lukuun ottamatta Kiira Korpea.
Ohjelman juontajina toimivat alun perin Marco Bjurström ja Ella Kanninen. Kolmannella kaudella Bjurströmin parina nähtiin Vanessa Forsman, joka kuitenkin jätti sarjan yhden tuotantokauden jälkeen. Hänen tilallaan aloitti Vappu Pimiä ja viidennellä kaudella Pimiän juontajaparina aloitti Mikko Leppilampi. Pimiä oli äitiyslomalla seitsemännen kauden ajan, jolloin ohjelmaa juonsi Ella Kanninen. Pimiä palasi juontajaksi kahdeksannella kaudella. 12. kaudella ohjelmaa juonsi Pimiän ja Leppilammen kanssa Tuija Pehkonen, ja 15. kaudella Pimiän uudeksi juontopariksi vaihtui Ernest Lawson.
Ohjelmassa kuultavaa liveorkesteria johtaa kapellimestari ja sovittaja Sami Pitkämö. Johanna Försti on yhtyeen toinen solisti. 13. kaudella solistiksi liittyi myös Antti Koivula.
"Katso myös: Luettelo televisiosarjan Tanssii tähtien kanssa kilpailijoista
Sundasalmi

Sundasalmi (sundaksi Selat Sunda) on 26–110 kilometriä leveä salmi Indonesiassa Jaavan ja Sumatran saarten välissä. Salmi yhdistää Jaavanmeren Intian valtamereen. Sundasalmella sijaitsevia saaria ovat muun muassa Krakatau, Rakata, Danan ja Perboewatan.
Rimau Balakin saarella on korallipuisto Rimau Coral Center.
Vuonna 1942 alueella käytiin Sundasalmen taistelu.
Holger Granström

Holger Granström (25. joulukuuta 1917 Ruokolahti – 22. heinäkuuta 1941 Espoo) oli suomalainen jääkiekkoilija ja jalkapalloilija. Sarjatasolla Granström edusti Kiffeniä niin jääkiekossa kuin jalkapallossa. Jääkiekkoa Granström pelasi hyökkääjänä. Nuorena menehtynyt Granström ehti voittaa SM-kultaa ja hopeaa kahdesti sekä kerran pronssia. Granström edusti maajoukkuetta 12 kertaa ja pelasi yhdet MM-kisat. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Granströmin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla neljä. 
Granström pelasi jalkapalloa Kiffenin edustusjoukkueessa vuodesta 1935 lähtien. Pääsarjatasolla hän ehti pelata yhden kauden, jolla hän viimeisteli 11 maalia 13 ottelussa. Granström edusti myös jalkapallon A-maajoukkuetta 12 ottelussa, joissa hän teki kaksi maalia. Sivulajina Granström pelasi jääpalloa, missä myöskin edusti Kiffeniä.
Granström osallistui jatkosotaan, jossa hän palveli 1. rannikkoprikaatissa. Hän kaatui Espoolle kuuluvassa Miessaaressa alikersanttina heinäkuussa 1941.
Michio Mamiya

Michio Mamiya (, 29. kesäkuuta 1929 – 11. joulukuuta 2024) oli japanilainen säveltäjä ja pianisti. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu oopperoita ja kuoroteoksia sekä orkesteri- ja kamarimusiikkia.
Mamiya opiskeli vuosina 1948–52 sävellystä Tomojiro Ikenouchin oppilaana Tokion musiikkiakatemiassa. Valmistuttuaan hän kiinnostui kotimaansa kansanmusiikista, ja tutki sen jälkeen kansanmusiikkia monissa Aasian, Afrikan ja Skandinavian maissa. Hänen kiinnostuksensa kansanmusiikkiin ilmenee hänen sävellystyylissään, jossa hän pyrki yhdistämään japanilaisen kansanmusiikin ja nykyaikaisen länsimaisen taidemusiikin.
Mustajoutsen

 
Mustajoutsen ("Cygnus atratus") on Australiasta ja Uudesta-Seelannista kotoisin oleva vesilintu, jota tavataan Euroopassa tarhoissa ja tarhakarkulaisena. Kotimaassaan se on rauhoitettu laji. Mustajoutsen on myös Länsi-Australian osavaltion osavaltiolintu.
Koko ja ulkonäkö.
Mustajoutsenen on pituudeltaan noin 110–140 cm ja sen siipien kärkiväli on 160–200 cm. Sen höyhenpuku on lähes kokonaan pikimusta, mutta siipisulat ovat valkoiset. Aboriginaalien uskomusten mukaan ne ovat ainoat jäänteet joutsenen alun perin kokovalkeasta värityksestä. Mustat höyhenensä mustajoutsen sai tarun mukaan variksilta, jotka peittivät sen omiin höyheniinsä kiilapyrstökotkan raadeltua joutsenen.
Levinneisyys.
Mustajoutsenen levinneisyysalue kattaa koko Australian, mutta erityisen yleinen se on Kaakkois- ja Länsi-Australiassa sekä Tasmaniassa. Uuteen-Seelantiin siirretyt mustajoutsenet ovat myös levinneet voimakkaasti ja niitä pidetäänkin siellä pahoina viljelmien tuhoeläiminä.
Elintavat.
Mustajoutsenen elintavat ovat varsin epäsäännölliset. Se vaihtaa pesimäpaikkaansa huomattavasti herkemmin kuin muut joutsenlajit ja voi pesiä lähes mihin vuodenaikaan tahansa. Ne voivat kuitenkin myös käyttää samaa pesää joka vuosi ja korjata sitä tarvittaessa. Mustajoutsenet pesivät matalaan järveen rakentamillaan suurilla kummuilla, useimmiten suurina yhdyskuntina, joissa voi olla kymmeniäkin tuhansia pareja.
Mustajoutsenen elintavat ovat sopeumia Australian luontoon. Ne syövät vesikasveja. Maanosan laajoilla aavikoilla on useimmiten pulaa vedestä, joten joutsenet pesivät harvojen rankkasateiden täyttämillä tilapäisillä soilla sekä vesistöillä.
Euroopassa on pieniä luonnonvaraisia kantoja tarhakarkaamisten seurauksena. Keväällä 2009 mustajoutsen tavattiin Hämeen Hartolassa laulujoutsenten seurassa. Sen arveltiin lentäneen maaliskuussa paluumuuttaneiden laulujoutsenten mukana näiden Keski-Euroopan talvehtimispaikoilta.
Risto Lindroos

Risto Paavali Lindroos (20. elokuuta 1912 Tampere – 1. huhtikuuta 1976 Turku) oli suomalainen jääkiekkoilija, valmentaja ja erotuomari. "Rike" Lindroos valmensi Suomen jääkiekkomaajoukkuetta yhdeksän vuotta, aikana 1944–1946 ja 1949–1954. Ilveksen valmentajana Lindroos saavutti kuusi Suomen-mestaruutta. Lindroos itse pelasi Ilveksessä puolustajan pelipaikalla vuosina 1933–1937 voittaen kaksi mestaruutta. Erotuomarina hän tuomitsi 22 maaottelua, kolmet MM-kisat ja 62 mestaruussarjan peliä. Lindroos on Suomen Jääkiekkoleijona. Hänen veljensä Tuomo oli myöskin erotuomari sekä tärkeä tuomaritoiminnan kehittäjä.
Klaus Dibiasi

 
Klaus Dibiasi (s. 6. lokakuuta 1947 Hall in Tirol) on italialainen Itävallassa syntynyt uimahyppääjä ja olympiavoittaja.
Dibiasi voitti hopeaa kerroshypyissä Tokion olympialaisissa 1964. Sen jälkeen olympialaisissa 1968, 1972 ja 1976 hän voitti kolme peräkkäistä kultamitalia. Hän on ainoa uimahyppääjä, joka on pystynyt kolmeen peräkkäiseen henkilökohtaiseen olympiakultaan samassa lajissa. Vuonna 1968 hän voitti lisäksi hopeaa kolmen metrin ponnahduslaudalla. Dibiasi oli ensimmäinen italialainen uimahyppyjen olympiavoittaja. Neljäskään kulta ei ollut kaukana: vuoden 1964 kisoissa Dibiasi hävisi Bob Websterille vain 1,04 pisteellä.
Olympiamenestyksen lisäksi Dibiasi voitti kaksi maailmanmestaruutta ja kolme Euroopan mestaruutta.
Dibiasia valmensi oma isä Carlo, entinen Italian mestari (1933–1936), joka sijoittui kymmenenneksi vuoden 1936 olympialaisten kerroshypyissä. Urheilu-uransa jälkeen Dibiasi toimi muun muassa Italian hyppyjoukkueen valmentajana.
Amar Sonar Bangla

Amar Sonar Bangla ("Kultainen Bengalini") on Bangladeshin kansallislaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut maailmankuulu runoilija Rabindranath Tagore vuonna 1906. Hän sävelsi ja sanoitti myös Intian kansallislaulun. Väliaikainen hallitus julisti laulun Bangladeshin kansallislauluksi maan itsenäistyttyä vuonna 1971, ja päätös vahvistettiin 13. tammikuuta 1971. Perustuslain mukaan vain laulun 10 ensimmäistä säettä ovat kansallislaulun asemassa. Englantilaisen käännöksen on laatinut Syed Ali Ahsan.
Sanat bengaliksi.
আমার সেনার বাংলা
আমার সেনার বাংলা,&lt;br&gt;
আমি তোমায় ভালবাসি।
চিরদিন তোমার আকাশ,&lt;br&gt;
তোমার বাতাস&lt;br&gt;
আমার প্রাণে বাজায় বাঁশি।
ও মা,&lt;br&gt;
ফাগুনে তোর আমের বনে &lt;br&gt;
ঘ্রানে পাগল করে--&lt;br&gt;
(মরি হায়, হায় রে)&lt;br&gt;
ও মা,
অঘ্রানে তোর ভরা খেতে,&lt;br&gt;
(আমি) কি দেখেছি মধুর হাসি।।
কি শোভা কি ছায়া গো,&lt;br&gt;
কি স্নেহ কি মায়া গো--&lt;br&gt;
কি আঁচল বিছায়েছ&lt;br&gt;
বটের মুলে,&lt;br&gt;
নদীর কুলে কুলে।
মা, তোর মুখের বানি&lt;br&gt;
আমার কানে লাগে&lt;br&gt;
সুধার মতো--&lt;br&gt;
(মরি হায়, হায় রে)&lt;br&gt;
মা, তোর বদনখানি মলিন হলে&lt;br&gt;
আমি নয়ন জলে ভাসি।।
Translitteraatio.
Amar Shonar Bangla
Amar shonar Bangla,&lt;br&gt;
Ami tomae bhalobashi.&lt;br&gt;
Chirodin tomar akash,&lt;br&gt;
Tomar batash,&lt;br&gt;
Amar prane&lt;br&gt;
Bajae bãshi.&lt;br&gt;
O ma, phagune tor amer bone&lt;br&gt;
Ghrane pagol kôre,&lt;br&gt;
Mori hae, hae re,&lt;br&gt;
O ma, ôghrane tor bhôra khete&lt;br&gt;
Ami ki dekhechhi modhur hashi.&lt;br&gt;
Ki shobha, ki chhaea go,&lt;br&gt; 
Ki sneho, ki maea go,&lt;br&gt; 
Ki ãchol bichhaeechho&lt;br&gt;
Bôţer mule, &lt;br&gt;
Nodir kule kule!&lt;br&gt;
Ma, tor mukher bani&lt;br&gt;
Amar kane lage shudhar môto,&lt;br&gt;
Mori hae, hae re,&lt;br&gt;
Ma, tor bôdonkhani molin hole,&lt;br&gt;
Ami nôeon ami nôeonjôle bhashi.&lt;br&gt;
Käännös.
Kultainen Bengalini
Kultainen Benglini,
rakastan sinua.&lt;br&gt;
Taivaasi ja ilmasi soittavat sydäntäni
kuin se olisi huilu.&lt;br&gt;
Keväällä, oi äitini, mangolehtojesi tuoksu
tekee minusta riemusta villiksi
Ah, miten sykähdyttävää!
Syksyllä, oi äitini,
kukkivilla riisipelloilla
olen nähnyt leveitä, suloisia hymyjä.&lt;br&gt;
Ah, mikä kauneus, mitkä varjot, mikä kiintymys
Ja mikä hellyys!
Millaisen peitteen levitätkään banian-puiden jalkoihin
ja jokien penkereille!&lt;br&gt;
Oi äitini, huuliesi sanat
ovat korvilleni kuin nektaria
Ah, miten sykähdyttävää!
Jos murhe, oi äitini, heittää kasvoillesi varjon,
silmät täyttyvät kyyneleistä!
Kissankäpälät

Kissankäpälien ("Antennaria") sukuun kuuluu yhteensä noin sata lajia, jotka kasvavat maapallon lauhkean ja viileän ilmaston alueilla. Suku puuttuu kokonaan Afrikasta.
Ulkonäkö ja koko.
Kissankäpälät ovat matalakasvuisia, monivuotisia ruohovartisia kasveja, joita peittää kauttaaltaan tiheämpi tai harvempi nukka.
Suomessa esiintyy kuusi kissankäpälälajia, joista yleisin on koko maassa esiintyvä ahokissankäpälä, jota kutsutaan usein vain pelkäksi kissankäpäläksi. Muut Suomessa esiintyvät kissankäpälälajit ovat harvinaisia tunturikasveja. Tunturikissankäpälä muistuttaa paljon ahokissankäpälää, mutta sen aluslehdet ovat päältä harmaakarvaiset ja mykeröiden kehtosuomut ovat kärjestään tummanruskeat, mikä antaa kasville ahokissankäpälää ruskeamman yleisvärin. Kaljukissankäpälä ja isokissankäpälä kasvavat Suomessa vain Enontekiön kunnan alueella. Molemmat ovat erittäin uhanalaisia, minkä lisäksi isokissankäpälä on rauhoitettu. Harvinaisia Lapin lajeja ovat myös erittäin uhanalainen ruijankissankäpälä ja harmaakissankäpälä, joka on elinvoimainen Tunturi-Lapissa, mutta uhanalainen Metsä-Lapissa.
Käyttö.
Joitakin ulkomailta peräisin olevia kissankäpälälajeja viljellään kalliopuutarhoissa koristekasveina, erityisesti rönsyileviä tai mattoja muodostavia lajeja.
Amadeuksenjärvi

Amadeuksenjärvi () on suuri suolajärvi Australian Pohjoisterritorion lounaisosassa. Se kuivuu ajoittain lähes kokonaan. Järven lähistöllä sijaitsevat Uluru (Ayers Rock), Kata Tjuta (Olga Rocks) ja Mount Conner. Järven löysi australialainen tutkimusmatkailija Ernest Giles, joka antoi sille nimen Espanjan kuninkaan Amadeuksen mukaan.