tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Claudio Sanchez

 
Claudio Paul Sanchez (s. 12. maaliskuuta 1978) on alternative/progressiivista rockia soittavan Coheed and Cambrian laulaja ja kitaristi. Sanchez kirjoittaa kaikki Coheed and Cambrian sanoitukset ja tekee suurimman osan sävellystyöstä. Yhtyeen albumit ovat teemalevyjä ja kappaleet pohjautuvat kitaristi-laulaja Claudio Sanchezin kirjoittamaan sarjakuvaan.
Sanchezilla on sivuprjojekti nimeltä The Prize Fighter Inferno. Tällä nimellä hän julkaisi ensimmäisen albuminsa, "My Brother's Blood Machine", 31. lokakuuta 2006.
Suomenhevonen – kunnon hevonen

Suomenhevonen – kunnon hevonen on kokoelmalevy, joka julkaistiin Vermossa 21. maaliskuuta 2007. Se tehtiin suomenhevosen 100-vuotisjuhlan (1907–2007) kunniaksi. Levyllä esiintyy useita suomalaisia artisteja esittäen aiheeseen liittyviä kappaleita. Laulut ovat kaikki tätä albumia varten tehtyjä, lukuun ottamatta Pauli Hanhiniemen tulkitsemaa "Hummani hei" -kappaletta, jonka alkuperäinen esittäjä on Tapio Rautavaara.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Jani Viitanen &amp; Jani Kemppinen, ellei toisin mainittu.
Dr. Robotnik’s Mean Bean Machine

Dr. Robotnik’s Mean Bean Machine on Segan japanilaisesta, tetris-tyylisestä "Puyo Puyo" -pelistä muunneltu versio, joka julkaistiin vuonna . Peli kuuluu "Sonic the Hedgehog" -pelisarjaan, mutta perustuu miljööltään ja hahmoiltaan "Adventures of Sonic the Hedgehog" -piirrossarjaan. Sonic itse ei esiinny pelissä.
Juoni.
Tri. Robotnik aikoo muuttaa kaikki Beansvillen papuolennot aivottomiksi robottiorjikseen omiin pahoihin tarkoituksiinsa. Hän on rakentanut 12 robottia saadakseen käsiinsä kaikki Beansvillen pavut, jotta saisi robotisoitua koko Beansvillen. Suunnitelma näyttää onnistuvan enemmän kuin hyvin, kunnes Beansvilleen saapuu muukalainen.
Pelin kulku.
Pelissä on tarkoitus muodostaa vähintään neljän "pavun", puyon, rykelmiä. Kun neljä samanväristä papua koskettavat toisiaan, ne katoavat, ja vastustajan puolelle putoaa "pakolaispapu", musta puyo. Pelissä on tarkoitus aiheuttaa mahdollisimman monta ketjureaktiomaisesti katoavaa papurykelmää. Tällöin vastustajalle putoaa suuri määrä pakolaispapuja jopa parin vuoron ajan. Peli loppuu, kun joko pelaajan tai tietokoneen (tai vastapelaajan) "vankila" täyttyy niin, ettei sinne mahdu enempää. Vastustajien nopeus ja vaikeustaso nousee kenttä kentältä, kunnes lopulta kohdataan tri. Robotnik itse.
Peli on julkaistu Segan eri alustoille, kuten Sega Mega Drivelle ja Sega Game Gearille. Pelissä ovat robotit Arms, Frankly, Humpty, Coconuts, Davy Sprocket, Skweel, Dynamight, Grounder, Spike, Sir Fuzzy-Logik, Dragon Breath ja Scratch. Roboteista Scratch, Grounder ja Coconuts ovat pääosassa Adventures of Sonic the Hedgehog -animaatiossa, mutta myös muu joukko näkyy muutamassa jaksossa.
Paul Rudolph

Paul Rudolph (s. 1947 Kanada) on kanadalaismuusikko, joka ehkä parhaiten muistetaan Pink Fairies- ja Hawkwind-yhteyksistä. 
Rudolph muutti Englantiin 1960-luvun lopulla ystävänsä suosituksesta ja liittyi Mick Farrenin Deviants-yhtyeeseen kitaristiksi. Farren sai kuitenkin potkut omasta yhtyeestään ja jäljelle jääneet jäsenet perustivat Pink Fairies -yhtyeen. Fairies sai suurta suosiota vaihtoehto- ja underground-piireissä ja Rudolph oli mukana kahden levyn ajan, kunnes erosi vuonna 1972. 
Tämän jälkeen hän työskenteli muun muassa Brian Enon ja Robert Calvertin projekteissa ja vuoden 1975 toukokuussa hän liittyi pikahälytyksellä Hawkwindiin juuri potkut saaneen Lemmy Kilmisterin tilalle basistiksi. Rudolph pysyi yhtyeessä yhden albumin ajan. Vuoden 1976 lopulla yhtyeen tila kiristyi musiikillisten erimielisyyksien takia ja Rudolph sai potkut yhdessä rumpali Alan Powellin ja Nik Turnerin kanssa. 
Rudolph ja Powell perustivat tämän jälkeen lyhyeksi jääneen Kicks-yhtyeen ja Rudolph soitti vielä Mick Farrenin ja Brian Enon albumeilla kunnes palasi Kanadaan 1970-luvun lopulla. 
Viime vuosina Rudolph on työskennellyt kilpapyöräilyn parissa ja paria Fairies-muusikko Twinkin kanssa 1990-luvulla tehtyä albumia lukuun ottamatta hän ei ole ollut mukana musiikkimaailmassa. 
Aiheesta muualla.
Artikkeli Momentum-lehden kotisivuilla
Ispartan maakunta

Ispartan maakunta on maakunta Turkissa. Sen pinta-ala 8,993 km². Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 421 766.
Maakunta sijaitsee Välimeren alueella. Maakunta on jaettu 13 piirikuntaan; Aksu, Atabey, Eğirdir, Gelendost, Gönen, Isparta, Keçiborlu, Şarkikaraağaç, Senirkent, Sütçüler, Uluborlu, Yalvaç ja Yenişarbademli.
Bizerte (kuvernementti)

Bizerte () on yksi Tunisian 24 kuvernementista. Se sijaitsee Pohjois-Tunisiassa Välimeren rannikolla ja sen pääkaupunki on Bizerte. Kuvernementissa on 568 219 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 3 685 neliökilometriä.
M/S Ekaterini P

M/S Ekaterini P () on Olympic Flame-Fast Ferry Shippingin omistama matkustaja-alus. Se on rakennettu Shin Kurushima Dockyardin telakalla Akitsussa, Japanissa, vuonna 1990. Kuollutta painoa aluksella on 1 300 tonnia ja matkustajakapasiteetti on 1 000. Autoja alukseen mahtuu kerrallaan 53. "Ekaterini P" on rekisteröity Kreikan lipun alle ja sen kotisatama on Pireus. Nykyään aluksella liikennöi Fast Ferries, reitillä Igoumenitsa–Korfu.
Käyttöhistoria.
Valmistuttuaan vuonna 1990, alus luovutettiin japanilaisen Kansai Kisen Kaishan omistukseen, joka rekisteröi laivan Japanin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Osaka. Tuolloin alus oli nimeltään "Rokko Maru". 5. kesäkuuta 1990 laiva aloitti liikennöinnin Kōben ja Takamatsun välillä.
Vuonna 1999 Olympic Flame-Fast Ferry Shipping Co. osti laivan ja rekisteröi sen Kreikan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Pireus. Samalla myös nimi vaihtui nykyiseen muotoon. Seuraavana vuonna Ekaterini P aloitti liikennöinnin nykyisellä reitillään, Igoumenitsan ja Korfun välillä.
Marlene Ahrens

Marlene Ahrens Ostertag (27. heinäkuuta 1933 Concepción – 17. kesäkuuta 2020) oli chileläinen keihäänheittäjä. Hän saavutti olympiahopeaa Melbournessa 1956 tuloksella 50,38 m. Hän on ainoa olympiamitalin saanut chileläinen nainen.
Tom Wolfe

Thomas Kennerly ”Tom” Wolfe (2. maaliskuuta 1930 tai 1931 Richmond, Virginia, Yhdysvallat – 14. toukokuuta 2018 Manhattan, New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja. Hän oli uuden journalismin kehittäjiä 1960- ja 1970-luvuilla.
Wolfen tunnetuimpia teoksia on 1980-luvun juppeja kuvaava "Turhuuksien rovio" (1987), josta Brian De Palma on vuonna 1990 ohjannut samannimisen elokuvan.
Wolfe vieraili "Simpsoneiden" 18. tuotantokauden jaksossa "Moe ja Lisa" ("Moe'N'a Lisa") omana itsenään.
Kiinan Taipei olympialaisissa

Taiwan, viralliselta nimeltään Kiinan tasavalta, osallistuu olympialaisiin nimellä Kiinalainen Taipei.
Nimi.
Kiinan Taipeista käytetään kiinaksi eri nimitystä riippuen siitä, ollaanko Taiwanissa tai Manner-Kiinassa. Taiwanissa nimitys on kiinaksi perinteisin merkein 中華臺北 (pinyin "Zhōnghuá Táiběi") ja Manner-Kiinassa yksinkertaisin merkein 中国台北 (pinyin "Zhōngguó Táiběi"). Merkeistä Taiwanin käyttämät 中華 [Zhōnghuá] viittaavat Kiinaan kansakuntana tai kulttuurialueena, kun taas Manner-Kiinan käyttämät 中国 [Zhōngguó] viittaa Kiinaan valtiona.
Japanissa käytetään Kiinan Taipeista englanninkieliseen nimitykseen pohjautuvaa nimitystä チャイニーズ・タイペイ (Hepburn: "Chainīzu Taipei").
Historia.
Kiinan sisällissodan jälkeen Kiinan kansallisen olympiakomitean tilanne oli se, että suurin osa sen jäsenistä asui Taiwanilla. Vuonna 1951 Kansainvälinen olympiakomitea tunnusti Kiinan edustajaksi Kiinan kansallisen amatööriurheiluliiton, jonka pääpaikka oli Taipei. Manner-kiinassa taas perustettiin Yleiskiinalainen urheiluliitto, joka haki KOK:n jäseneksi ja osallistumisoikeutta vuoden 1952 olympialaisiin. KOK:n jäseniksi oli näin pyrkimässä kaksi Kiinaa. KOK hyväksyi molempien Kiinojen osallistumisen Helsingin kisoihin, mutta Taiwan jättäytyi protestina pois kisoista. Taiwan osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Melbournen kisoissa vuonna 1956 Kiinan tasavallan nimellä. Kiinassa noudatettavan Yhden Kiinan politiikan mukaan Kiina ei tunnustanut Taiwanin itsenäisyyttä ja osallistumisoikeutta kisoihin. Tämän seurauksena Kiinan kansantasavalta jättäytyi pois kisoista protestina Kiinan tasavallan osallistumiselle. Kiistely jatkui 1980-luvulle saakka, jolloin Kiina lähetti seuraavan kerran urheilijoita olympialaisiin. Vuodesta 1981 lähtien Taiwan on osallistunut kansainvälisiin urheilukilpailuihin nimellä Kiinan Taipei. Olympialaisissa Kiinan Taipei -nimitys on ollut käytössä vuoden 1984 olympialaisista lähtien.
Kiinan Taipei saavutti ensimmäisen olympiamitalinsa Rooman 1960 kisoissa, joissa yleisurheilija Yang Chuan-Kwang sijoittui hopealle kymmenottelussa. Ensimmäiset olympiavoittonsa maa sai Ateenan 2004 kesäolympialaisissa, joissa taekwondoinit Chu Mu Yen voitti miesten 58 kilon ja Chen Shih Hsin naisten 49 kilon sarjan. Kaikkiaan Kiinan Taipei on saavuttanut olympiamitaleja kuudessa eri urheilumuodossa.
Sãotoménpöllönen

Sãotoménpöllönen ("Otus hartlaubi") on afrikkalainen pöllölaji. Sen tieteellinen nimi on annettu saksalaisen eläintieteilijä Gustav Hartlaubin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö.
Tästä pienestä pöllösestä on hyvin vähän tietoa.
Esiintyminen.
Sãotoménpöllönen on kotoperäinen São Tomé ja Príncipen saarivaltiossa Afrikan länsireunalla. Niitä elää saarilla mahdollisesti joitakin satoja yksilöitä ja lajin kanta on vaarantunut. Vaarantumisen syinä ovat ihmisen aiheuttamat toimet, kuten rakentaminen ja metsien laajamittaiset hakkuut kahvi- ja kaakaoviljelmien istuttamiseksi.
Elinympäristö.
Sãotoménpöllönen elinympäristöä ovat luonnontilaiset metsät 1 500 metrin korkeuteen saakka.
Ravinto.
Laji käyttää ravintonaan hyönteisiä ja mahdollisesti pieniä liskoja.
Adolf Glunz

Adolf ”Addi” Glunz (11. kesäkuuta 1916 Mecklenburg – 1. elokuuta 2002 Lüdenscheid) oli saksalainen hävittäjä-ässä toisessa maailmansodassa. Hän saavutti 71 ilmavoittoa, joista kolme itärintamalla. Hän ei joutunut kertaakaan alasammutuksi. Hän lensi 574 sotalentoa ja kohtasi vihollisen 238 kertaa.
Ura lentäjänä.
Glunz liittyi Luftwaffeen 1. syyskuuta 1939. Maaliskuussa 1941 hän liittyi 4./JG 52, joka toimi Englannin kanaalin rannikolla Ranskassa. Hänen ensimmäinen ilmavoittonsa oli Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien Spitfire 7. toukokuuta 1941 ja toinenkin Spitfire 19. toukokuuta. Hänet siirrettiin operaatio Barbarossan alkaessa itärintamalle, jossa hän saavutti kolme ilmavoittoa ja tuhosi kaksi panssarivaunua. Tämän jälkeen hänet siirrettiin takaisin Ranskaan JG 26:een. Hänen ilmavoittotilinsä kasvoi hitaasti siirtyessään Focke-Wulf Fw 190:een.
Glunzin menestyksekkäin päivä oli 22. helmikuuta. Päivän ensimmäisellä lennolla hän ampui alas kaksi B-17:ää ja pakotti kolmannen pois muodostelmasta. Iltapäivällä hän ampui alas kaksi B-17:ää lisää ja yhden Thunderboltin.
13. lokakuuta 1944 Glunz oli lähimpänä menettää koneensa, kun murtunut öljyputki aiheutti moottorin sammumisen kesken taistelun kahta Thunderboltia vastaan. Hän väisti Thunderboltit ja teki hätälaskun pellolle laskuteline sisällä.
Sodan lopulla hän lensi Messerschmitt Me 262:lla. Hän ei kuitenkaan lentänyt konetyypillä yhtäkään operatiivista lentoa, eikä siis saavuttanut sillä ilmavoittoja.
Lillian Copeland

Lillian Copeland (25. marraskuuta 1904, New York – 7. heinäkuuta 1964, Los Angeles) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka erikoistui heittolajeihin. Hän voitti kiekonheitossa olympiakultaa vuoden 1932 kesäolympialaisissa Los Angelesissa ja saavutti hopeaa vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa.
Hänen vanhempansa olivat puolanjuutalaisia ja hänen isänsä kuoli Copelandin ollessa pieni. Hänen äitinsä avioitui uudelleen ja perhe muutti Los Angelesiin.
Urheilu-ura.
Copeland oli erinomainen heittolajeissa, erityisesti kuulantyönnössä. Hän voitti amatööriurheilijoiden liiton AAU:n mestaruuden kuulantyönnössä viidesti vuosina 1924–1928 ja 1931. Lisäksi hän voitti mestaruuden myös kiekonheitossa vuosina 1926 ja 1927 sekä keihäänheitossa vuosina 1926 ja 1931.
Olympialaiset.
Vuoden 1928 kesäolympialaiset olivat ensimmäiset, joissa naiset kilpailivat yleisurheilussa. Kuulantyöntö ja keihäänheitto eivät kuitenkaan olleet vielä kisaohjelmassa, joten Copeland kilpaili ainoastaan kiekonheitossa ja voitti olympiahopeaa Puolan Halina Konopackan jälkeen. 
Vuonna 1931 hän aloitti opinnot Etelä-Kalifornian yliopistossa, eikä panostanut urheiluun enää yhtä paljon. Hänet kuitenkin valittiin vuoden 1932 kesäolympialaisten joukkueeseen ja hän kilpaili kiekonheitossa. Hän kilpaili kotikaupungissaan ja vei olympiavoiton viimeisellä heitollaan.
Pian Los Angelesin olympialaisten jälkeen hän lopetti urheilu-uransa.
Urheilu-uran jälkeen hän työskenteli Los Angeles Countyn sheriffinvirastossa.
Christoph Gottfried Andreas Giebel

Christoph Gottfried Andreas Giebel, myös Christian Gottfried Andreas Giebel, (13. syyskuuta 1820 Quedlinburg, Sachsen – 14. marraskuuta 1881 Halle) oli saksalainen eläintieteilijä ja paleontologi.
Hän opiskeli Hallen yliopistossa matematiikkaa ja luonnonhistoriaa ja väitteli filosofian tohtoriksi 1845. Vuonna 1848 hän sai eläintieteen ja paleontologian dosentin viran Hallesta. 1858 hänestä tuli Hallen yliopiston eläintieteen professori ja 1861 Hallen geologisen museon johtaja.
Teoksessaan "Thesaurus ornithologiae" hän nimesi muun muassa sãotoménpöllösen ("Otus hartlaubi").
Eduard Artemjev

Eduard Nikolajevitš Artemjev (; 30. marraskuuta 1937 Novosibirsk – 29. joulukuuta 2022 Moskova) oli venäläinen elektronisen musiikin ja elokuvamusiikin säveltäjä. Hän opiskeli Moskovan konservatoriossa. 
Artemjevin tunnetuimpia töitä ovat musiikit Andrei Tarkovskin elokuviin "Solaris" (1972) ja "Stalker" (1979).
Kenianturako

Kenianturako ("Tauraco hartlaubi") on afrikkalainen turakolintu. Se on nimetty Gustav Hartlaubin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 40–44 cm ja paino 195–275 g. Vihreä kyyhkynkokoinen turako, jonka kirkkaanpunaiset käsisulat erottuvat lennossa. Tuuhea töyhtö ja sinimusta niska. Naamassa on valkoiset laikut ja silmän takana punaiset laikut. Nuori lintu muistuttaa vanhaa lintua mutta sen puku ei ole niin kirkas eivätkä käsisulat niin kirkkaanpunaiset.
Esiintyminen.
Kenianturako elää Itä-Afrikassa Keniassa, Tansaniassa ja Ugandassa. Sen elinalueen laajuus on noin 170 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen. Laji on suosittu lemmikkilintu eri puolilla maailmaa ja Tansaniassa laji on huolestuttavasti vähentynyt kaupallisen pyynnin takia. Suomessa turakot ovat hyvin harvinaisia lemmikkejä.
Elinympäristö.
Ikivihreät vuoristometsät 1 400–3 250 metrin korkeuteen sekä kaupunkien puistot.
Lisääntyminen.
Risupesä on puun oksalla 2,5–8 m korkealla. Naaras munii 2 munaa, joita molemmat puolisot hautovat 22–23 päivää. 17–18 päivän ikäisinä poikaset alkavat kiipeillä pesäpuun oksilla ja aloittavat lentoharjoitukset 4 viikon ikäisinä.
Ravinto.
Syö etupäässä hedelmiä ja marjoja mutta myös kukkia ja hyönteisiä. Suosii erityisesti mustia ja tummanpunaisia hedelmiä.
Frank Mancuso

Frank Octavius Mancuso (23. toukokuuta 1918 – 4. elokuuta 2007) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja ja poliitikko, joka istui Houstonin kaupunginvaltuustossa Teksasissa vuosina 1963–1993. Hän pelasi MLB-tasolla vuosina 1944–1947.
Myös Mancuson vanhempi veli Gus Mancuso (1905–1984) menestyi baseballissa.
Théodore Dubois

François Clément Théodore Dubois [dybwa] (24. elokuuta 1837 Rosnay – 11. kesäkuuta 1924 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä, urkuri ja opettaja. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa Ambroise Thomas'n johdolla ja voitti vuonna 1861 Prix de Romen.
Dubois työskenteli urkurin ja kuoromestarin viroissa kirkoissa. Hän opetti vuodesta 1871 Pariisin konservatoriossa, jossa hänen maineikkaimpia opiskelijoitaan olivat Paul Dukas ja Florent Schmitt.
Dubois oli konservatorion johtaja vuosina 1896–1905. Hän joutui eroamaan herätettyään kohun kieltäytymällä myöntämästä Prix de Romea Maurice Ravelille. Duboisin seuraaja oli Gabriel Fauré.
Dubois'n tuotantoon kuuluvat muiden muassa oratorio "Les sept paroles du Christ" (1867) ja "Toccata" uruille (1889). Hän sävelsi myös oopperoita.
Jeff Hartwig

Jeff Hartwig (s. 25. syyskuuta 1967 St. Louis, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen seiväshyppääjä.
Hartwig sai hopeaa Maebashin sisäratojen MM-kilpailuissa 1999 tuloksella 595 cm. Hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden ulkoradoilla 1998, 1999, 2002 ja 2003 sekä sisäradoilla 1999 ja 2007. Lisäksi hän voitti kultaa Hyvän tahdon kisoissa 1998 ja GP-finaalin 2002. Hän ylitti urallaan kuusi metriä viidessä ulkorata- ja kahdessa hallikilpailussa. Hänen ennätyksensä on 603 cm, jolla hän jakaa kaikkien aikojen ulkoratatilaston kuudennen sijan Okkert Britsin ja Thiago Braz da Silvan kanssa. Hartwigin ennätys sisäradoilla on 602 cm. Hänen uransa oli pitkä: hän edusti Yhdysvaltoja vielä Pekingin olympialaisissa 2008 hypättyään maansa olympiakarsinnoissa Eugenessa yli 40-vuotiaiden maailmanennätyksen 570 cm. Hän lopetti uransa tuon kauden jälkeen.
Florent Schmitt

Florent Schmitt (28. syyskuuta 1870 – 17. elokuuta 1958) oli ranskalainen säveltäjä. Hän opiskeli vuodesta 1889 Pariisin konservatoriossa opettajinaan Albert Lavignac, Théodore Dubois, Jules Massenet ja Gabriel Fauré.
Schmitt voitti vuonna 1900 Prix de Romen.
Schmittin tuotantoon sisältyy muun muassa pianokvintetto (1908) ja orkesterimusiikkia. Hän työskenteli vuosina 1929–1939 "Le Temps'n" musiikkiarvostelijana, ja hänestä tehtiin vuonna 1952 Kunnialegioonan jäsen.
Prinsessa ja sammakko

Prinsessa ja sammakko ("The Princess and the Frog", alkuperäiseltä työnimeltään "The Frog Princess") on Disneyn 49. animaatioelokuva, joka sai ensi-iltansa 11. joulukuuta 2009. Sen ohjaajina toimivat John Musker ja Ron Clements, joiden aiempia ohjauksia ovat muun muassa Oscar-voittajat "Pieni merenneito", "Basil Hiiri – Mestarietsivä", "Aladdin", "Herkules" ja "Aarreplaneetta".
Tuotanto.
"Prinsessa ja sammakko" on tehty tietokoneanimaation sijaan perinteisenä piirrosanimaationa. Disneyn edellinen käsityönä tehty kokoillan piirroselokuva oli "Lehmäjengi" (2004).
Juoni.
Maldonian prinssi Naveen solmii 1920-luvun New Orleansissa sopimuksen tohtori Facilier -nimisen noitatohtorin kanssa, mutta häijy mies huijaa prinssiä ja muuttaa tämän ilkeyksissään sammakoksi. Kun Naveen tapaa kauniin Tianan, hän luulee tyttöä prinsessaksi ja pyytää suukkoa loitsun perumiseksi. Sen seuraamus ei kuitenkaan ole aivan sellainen, kuin Naveen olisi toivonut: myös Tiana nimittäin muuttuu sammakoksi. Niinpä parivaljakon on lähdettävä etsimään 197-vuotiasta voodoo-noitaa, Mama Odieta. Vain hän voi perua loitsun.
Ääninäyttelijät.
Suomenkielisen version ohjasi Markus Bäckman ja käännöksestä vastasi Tuija Korhonen.
Vastaanotto.
Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä kolme kriitikkoa antoi elokuvalle pistekeskiarvon 2,7.
Unkarin Grand Prix 2005

Unkarin Grand Prix 2005 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 31. heinäkuuta 2005 Hungaroringilla Unkarissa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Kimi Räikkönen, jolle voitto oli kauden neljäs.
Raportti.
Aika-ajoissa Räikkönen joutui lähtemään ensimmäisenä yrittämään aikaa jouduttuaan keskeyttämään edellisessä kilpailussa Saksassa. Aika oli koko joukon neljänneksi nopein, huolimatta siitä että hän oli joutunut ajamaan likaisella radalla. Paalupaikan otti Michael Schumacher, jonka aika oli peräti 0,8 sekuntia nopeampi kuin toiseksi nopeimman kuljettajan, Juan Pablo Montoyan aika. MM-sarjaa johtanut Fernando Alonso ajoi omalla kierroksellaan viimeisen mutkan leveäksi ja putosi kuudenteen lähtöruutuun.
Startissa Schumacher piti paikkansa kasvattaen kevyen bensakuorman ansiosta johtonsa yli kahteen sekuntiin. Toiseksi lähdössä noussut Räikkönen onnistui kuitenkin kuromaan eron puoleen sekuntiin toisella kierroksella ja kolmannella kierroksella suomalainen oli enää vain sekunnin kymmenyksen puolustavaa maailmanmestaria perässä. Montoya oli kilpailussa kolmantena, mutta jäi koko ajan tallikaveristaan.
Räikkönen teki yllättäen pysähdyksensä jo kierroksella 11, mikä antoi Schumacherille hetken aikaa hengähtää johtopaikalla, kun ero toisena olleseen Montoyaan oli 10 sekuntia. Jarno Trulli oli Räikkösen pysähdyksen jälkeen noussut kolmanneksi ja piti sijansa vielä oman varikkokäyntinsä jälkeen kierroksella 13. Kaksi kierrosta myöhemmin kilpailua edelleen johtanut Schumacher pysähtyi ensimmäisen kerran, ja Montoya otti kilpailussa johtopaikan, jota hän piti varikkopysähdykseensä asti, kierrokselle 22. Montoya putosi sekä Schumacherin ja Räikkösen taakse, joka oli onnistunut ohittamaan Trullin.
Kierroksella 36 oli jälleen Schumacherin vuoro tehdä pysähdys. Hetkeä myöhemmin Räikkösen piti tulla myös tekemään omansa, mutta koska McLarenin varikkomiehistö tiesi kuinka paljon polttoainetta Schumacherille oli laitettu, pysähdys oli nopea ja varikolta palatessaan suomalainen johti kilpailua. Schumacher lopetti taistelun voitosta, koska McLarenin ylivoima Ferrariin oli kaikkien tiedossa. 11 kierroksessa Räikkönen tekikin 25 sekunnin johtomarginaalin saksalaiseen.
Räikkösen tehtyä toisen pysähdyksensä, otti Montoyan taas johtopaikan haltuunsa, kolumbialaisen oltua liikkeellä kahden pysähdyksen taktiikalla, kun taas Räikkönen ja Schumacher tekisivät kolme pysähdystä. Montoyan McLarenista hajosi kuitenkin ohjaus kierroksella 41, ja kolumbialainen joutui ajamaan autonsa varikolle ja keskeyttämään. 
Räikkönen palasi kilpailun kärkipaikalle, jonka hän piti loppuun asti. Michael Schumacher oli toinen, ennen pikkuveljeään Ralf Schumacheria, joka oli noussut kilpailun lopussa aivan isoveljensä kantaan. Alonso jäi kilpailussa sijalle 11, juututtuaan ensimmäisen mutkan ruuhkaan startissa. Espanjalainen piti kuitenkin edelleen täysin ylivoimaisen johtopaikkansa MM-sarjassa, Räikkösen voitosta huolimatta.
Leo Pesonen

Leo Johannes Pesonen (24. kesäkuuta 1892 Viipuri – 2. huhtikuuta 1964 Helsinki) oli viipurilais-helsinkiläinen varatuomari ja Helsingin kaupungin palopäällikkö. Hän julkaisi pakinoita ja kirjoja nimimerkillä Antti Eräs. Hänen muistelmakäsikirjoituksensa pohjalta julkaistiin kirja "Taikasormus" vuonna 2004. Kirjan kirjoitti Leo Pesosen tytär Pirjo Manninen.
Leo Pesosen vanhemmat olivat kauppias Pekka Juho Pesonen ja Emilia Mölsä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1910 ja suoritti oikeustutkinnon 1915. Pesonen teki opintomatkoja Saksaan 1918–1919, Yhdysvaltoihin 1925 sekä Itävaltaan ja Unkariin 1930.
Pesonen oli Viipurin kaupunginvaltuuston sihteerinä 1922-1924, Palosuojeluyhdistyksen toimitusjohtajana 1924-1948 ja Palovartija-lehden päätoimittajana 1925-1948. Pesonen toimi palopäällystökoulun johtajana 1935-1948, paloylitarkastajana 1940-1944 ja Helsingin kaupungin palopäällikkönä vuodesta 1948. Hän oli palosääntökomitean puheenjohtajana ja sihteerinä 1918-1920 ja Helsingin palotoimikunnan varapuheenjohtajana vuodesta 1931. Suomen sisällissodan aikana Pesonen oli piiripäällikön esikunnan apulaistarkastajana ja 11. pataljoonan adjutanttina Karjalassa.
Leo Pesonen oli naimisissa vuodesta 1932 Raili Mäntyvaaran kanssa.
Teoksia.
Nimellä Antti Eräs:
Omalla nimellä:
Aiheesta muualla.
Leo Pesosen lehtikirjoituksia :
Leo Pesonen kirjoitti Antti Eräs-nimimerkillä pakinoita Kansan Kuvalehteen ja Suomen Kuvalehteen vuosina 1932–1934.
Kevin Poulsen

Kevin Poulsen on entinen yhdysvaltalainen hakkeri. Hänen tunnetuin pseudonyyminsä lienee Dark Dante. Erityisesti Poulsen tunnetaan hakkeroinnista, jossa hän otti haltuunsa kaikki erään Los Angelilaisen radioaseman puhelinlinjat tarkoituksenaan olla juuri se 102:s puhelinsoittaja, jolle palkinnoksi annettaisiin Porsche.
Lähteet.
Jarmo Koskinen (jääkiekko)

Jarmo Koskinen (s. 8. maaliskuuta 1959 Lahti) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekon SM-liigan yhteysjohtaja.
Pelaajaura.
Koskinen edusti urallaan SM-liigassa Jokereita sekä Reipas Lahtea vuosina 1980–1987. Hän teki 195 pelaamassaan SM-liigaottelussa 25 pistettä ja hänen uransa paras saavutus oli SM-hopea Jokereiden paidassa kaudella 1982–1983. Hän on toiminut myös Jokereiden kapteenina vuosina 1987–1989, jolloin Jokerit pelasi I-divisioonassa. Pelaajauransa Koskinen lopetti kauden 1988–1989 jälkeen. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Pelaajauran jälkeen.
Ennen nykyistä tehtäväänsä SM-liigan yhteysjohtajana Koskinen toimi Finnair Stadiumin toimitusjohtajana. 
Koulutukseltaan Jarmo Koskinen on diplomi-insinööri.
Välimies

Välimies on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kosminen puolijumala, Herra Järjestyksen ja Lordi Kaaoksen palvelija. Välimies toimii Marvel-universumissa tasapainon ja kaksinaisuuden inkarnaationa ja on samalla metafyysinen vastakohta Galactukselle. Välimiehen loi Jim Starlin. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen "Warlock" -lehden numerossa 10 (joulukuu 1975). 
Suomessa Seuraajan ensiesiintyminen tapahtui "MARVEL"-lehden numerossa 5 (1993). 
Historia.
Välimies itse on todennut edustavansa erilaisten abstraktien asioiden kaksinaista luonnetta; paha ja hyvä; järki ja tunne; todellisuus ja illuusio ja elämä ja kuolema. Välimies toimii myös Herra Järjestyksen ja Lordi Kaaoksen edustajana ja palvelijana universumissa, vaikka hänen lojaalisuutensa on toisinaan ailahtelevaista. 
Ensimmäisen kerran Välimiehen tapasi Adam Warlock, jolle Välimies kertoi, että joutuisi pakottamaan tämän muuttumaan pahaksi kaksoisolennokseen Magukseksi. Warlock ei kuitenkaan suostunut tähän ja sai apua vanhalta vastustajaltaan Thanokselta. Välimies juonittelee myöhemmin Universumin vanhimpia vastaan ja onnistuu Kuoleman avulla tappamaan näistä kolme. Pian tämän jälkeen Välimies joutuu taistelemaan Galactusta vastaan. 
Välimiehen tavattua maapallon voimakkaimman velhon Tohtori Oudon Herra Järjestys ja Lordi Kaaos vangitsevat hänet rangaistukseksi kapinoinnista. Myöhemmin Thanos vapauttaa hänet vankilasta, ja titaanin onnistuu samalla kaappaamaan itselleen yhden suunnattoman voimakkaista Ikuisuuskivistä, joka oli ollut Välimiehen hallussa. Tämän jälkeen Thanos lyö Välimiehen maahan ja jättää tämän kohtaamaan raivostuneet isäntänsä.
Voimat ja varusteet.
Välimies omaa laskemattomat fyysiset voimat, hän on täysin tuhoutumaton ja kykenee lentämään valoa nopeammin. Välimiehellä on miltei rajoittamaton kyky manipuloida aikaa, avaruutta ja energiaa. Hän omaa myös suuret psioniset voimat. Huolimatta valtavista voimistaan Välimies ei kuitenkaan ole kaikkitietävä. 
Välimiehellä on telepaattinen linkki herroihinsa Herra Järjestykseen ja Lordi Kaaokseen.
IHL

IHL eli International Hockey League -nimisiä jääkiekkosarjoja on ollut neljä:
Myös Venäjän jääkiekkoliigaa kutsuttiin nimellä International Hockey League vuosina 1993–1996.
Rokkitorvesta tuohiviisuihin – 36 valittua laulua

Rokkitorvesta tuohiviisuihin – 36 valittua laulua on suomalaisen Alwari Tuohitorvi -yhtyeen toistaiseksi kattavin kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 2007.
Albumin kappaleet on remasteroinut Mika Jussila.
Vanhahegeliläisyys

Vanhahegeliläiset eli oikeistohegeliläiset olivat saksalaisen filosofin G. W. F. Hegelin seuraajia, jotka kehittivät hänen ajatteluaan poliittisesti ja uskonnollisesti konservatiiviseen suuntaan. Vanhahegeliläiset asetetaan usein nuorhegeliläisiä eli vasemmistohegeliläisiä vastaan. Nuorhegeliläiset tulkitsivat Hegelin filosofian niin, että sen saattoi katsoa tukevan uudistusvaatimuksia politiikassa ja uskonnossa.
Hegeliläisen oikeiston idealismi.
Hegelin historisismin mukaan sekä aatteita että kansakuntia voitiin ymmärtää vain ymmärtämällä niiden historia. Hegel oli koko elämänsä oikeaoppinen Preussin luterilaisen kirkon jäsen. Hän kiinnitti paljon huomiota Absoluuttiin, joka oli hänen nimityksensä olemassaolon perustalle, jota hänen filosofiansa hyödynsi oikeuttamaan uskon Jumalaan. 
"Oikeusfilosofiassaan" Hegel kirjoitti:
Hegeliläinen oikeisto laajensi Hegelin valtiojohtoista eli "statistista" käsitystä, pitäen sitä vakiintuneen poliittisen järjestelmän ja oikeaoppisen uskonnon hyväksyntänä. Hegelin historisismin saattoi katsoa hyväksyvän nykyaikaisten instituutioiden välttämättömyyden: kansakunta oli ideaali, joka oli olemassa hegeliläisessä idealismissa sen kansan yläpuolella ja ympärillä, josta se koostui. Poliittisten muutosten vaatiminen oli hyökkäys tätä ideaalia tai kansallisvaltiota vastaan. Vanhahegeliläiset uskoivat, että kehittyneet eurooppalaiset yhteiskunnat, sellaisina kuin ne olivat olemassa 1800-luvun ensimmäisellä puoliskolla, olivat kaiken yhteiskunnallisen kehityksen huippu, siihenastisen historiallisen dialektisen prosessin tuote. Suurin osa vanhahegeliläisistä ylisti Preussin valtiota itseään. Sillä oli laaja julkinen hallinto ja hyvät yliopistot, ja se oli teollistunut ja sen työllisyysaste oli hyvä. Näin se näyttäytyi kehityksen huippuna ja "Zeitgeistin" korkeimpana ilmentymänä.
Monilla hegeliläisen oikeiston jäsenillä oli huomattava ura yliopistoissa tai kirkossa. Koulukuntana vanhahegeliläisyys liittyi läheisesti Berliinin yliopistoon, ja monilla sen jäsenillä oli filosofian tai teologian oppituoli yliopistossa. Vanhahegeliläisyys on jäänyt paljossa nuorhegeliläisyyden, jota edustivat muun muassa Bruno Bauer ja Karl Marx, varjoon. Se jätti jälkensä ennen kaikkea teologiaan, jossa vanhahegeliläisten pyrkimyksillä ei ollut aiottua vaikutusta tukea ajatusta uskon välttämättömyydestä historian tuotteena; sen sijaan he olivat kehittämässä raamattukritiikkiä, joka osoitti kunkin aikakauden vaikutuksen kristinuskon kehitykseen.
Vanhahegeliläisiä.
Filosofeja, jotka voidaan lukea vanhahegeliläisiin, olivat mm.:
Muita ajattelijoita ja historioitsijoita, jotka voidaan lukea vanhahegeliläisiin, tietyin varauksin:
Futunio

Futunio Oy, vuoteen 2018 YAP Solutions Oy, on ammattiliittojen ja työttömyyskassojen toimialojen erityistarpeisiin erikoistunut vuonna 1978 perustettu palveluyritys. Yrityksessä työskentelee noin 60 työntekijää.
Jehovan Siionin vanhimpien seurakunta

Jehovan vanhimpien seurakunta (engl. "Congregation of Jehovah's Presbytery in Zion") oli Charles Blancher Thompsonin (27. tammikuuta 1814–27 helmikuuta 1895) perustama myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut yhteisö. 
New Yorkin osavaltiossa syntynyt Thompson kuului kveekariperheeseen, mutta hän liittyi myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen. Profeetta Joseph Smithin kuoleman jälkeen Thompson liittyi James J. Strangin kannattajiin pitäen tätä Smithin laillisena seuraajana. Tammikuussa 1848 Thompson kuitenkin kertoi vastaanottaneensa ilmoituksen, jonka mukaan hän itse oli Smithin seuraaja. Ilmoituksen mukaan Smithin perustama kirkko oli hävinnyt maan päältä tämän kuoleman jälkeen ja Thompson oli kutsuttu ennallistamaan se uudelleen. Thompson selitti olevansa jälleensyntynyt Raamatun Efraim sekä Oppi ja liitot 105:27 mainittu "Baneemi". 
Thompson kokosi ympärilleen 50-60 kannattajasta koostuneen joukon ja järjesti sen "Jehovan vanhimpien seurakunnaksi". Asemansa turvin Thompson alkoi ohjata yhteisöä haluamaansa suuntaan ja antoi sille esimerkiksi tarkat pukeutumis- ja käyttäytymissäännöt. Syyskuussa 1853 Thompson seuraajineen muutti Mononan piirikuntaan Iowassa ja perusti sinne kommuunin nimeltä "Preparation" ("Valmistuminen"). 
Lokakuussa 1858 Thompsonin kannattajat ajoivat tämän pois kommuunista ja hänen perustamansa yhteisö hajosi. Kommuunin omaisuudesta käytiin jäsenten kesken katkeraa oikeustaistelua, joka ratkesi Iowan korkeimmassa oikeudessa vasta vuonna 1867.
Työmies (savuke)

Työmies oli helsinkiläisen Tupakkatehdas Fennian valmistama savuke, jota tuotettiin vuosina 1902–1984.
Työmies oli holkkisavuke, eli siinä ei ollut suodatinta, vaan se oli kovitettu ontto paperiputkilo, joka oli molemmista päistä avoin. Jotta tupakanpuruja ei kulkeutuisi suuhun, savukkeeseen tuli liittää lyhyt puinen holkki, joka tuli pakkauksen mukana. Mikäli holkki katosi, kartion saattoi litistää tai tukkia esimerkiksi pumpulilla. Kansan suussa Työmiestä ja muita holkkisavukkeita kutsuttiin ”pöllitupakeiksi”.
Historiaa.
Kreikkalainen liikemies Achilles K. Christides perusti Tupakkatehdas Fennian vuonna 1899 ja aloitti Työmies-savukkeen valmistuksen 1902. Merkki muodostui niin suosituksi, että Fennia keskittyi pian yksinomaan sen valmistukseen. Tehdas muutti Valter Jungin ja Emil Fabritiuksen suunnittelemaan ja Koskikaran korttelissa Ruoholahdenkadun ja Köydenpunojankadun kulmassa Helsingissä sijaitsevaan rakennukseen 1913.
”Kansan savukkeena” tunnettua Työmiestä markkinoitiin muun muassa taloudellisena: "Polttaessanne Työmies-savukkeita olette taloudellinen, sillä tupakanpaljouteen nähden vastaa kotelo Työmies-savukkeita hyvinkin 2–3 koteloa savukkeita paperi-imukkeella." (Suomen sosialidemokraatti, toukokuu 1932)
Syksyllä 1945, jolloin ylellisyystarvikkeet olivat kortilla, saattoi neljä pinokuutiometriä halkoja hakannut metsätyömies ostaa ”metsätyömaiden tehopakkauksen”, joka sisälsi kahvia, sokeria ja Työmies-tupakkaa. 
Varsinkin Helsingin olympialaisten myötä Suomeen saapui ulkomaisia suodatinsavukkeita ja kotimainen tuotanto kääntyi hiljalleen laskuun. Työmies-tupakkaa valmistettiin vuosikymmenten ajan aina vuoteen 1984 saakka, jolloin lääkintöhallitus kielsi sen valmistamisen sellaisenaan korkeiden terva- ja nikotiinipitoisuuksien vuoksi.
Mainoksessa vuodelta 1960 Työmies-savuketta kuvataan näin: ”Miehisten miesten jämerä savuke. Työmies on aina täyttä tupakkaa. Palaa vain silloin kuin itse haluatte.”
Työmies-tupakan askeja valmisti Raivolan kotelotehdas, joka oli perustettu vuonna 1922 Kivennavalle ja siirretty vuonna 1939 Lappeenrantaan. Tehdas tuotti myös Klubi- ja Saimaa-tupakkamerkkien askit.
Hannu Paloviita

Hannu Paloviita (s. 11. marraskuuta 1957 Ylöjärvi) on suomalainen kustantaja.
Paloviita opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa ja tähtitiedettä. Hän oli vuonna 1987 perustamassa Like-kustannusyhtiötä (silloin nimellä Lieke) yhdessä muun muassa Mika Siltalan ja Timo Ernamon kanssa ja oli sen toimitusjohtaja. Hän myi Liken Otavalle 2005 neuvoteltuaan ensin muun muassa Bonnierin kanssa. Vuonna 1999 Paloviita oli perustamassa Voima-lehteä muun muassa Tuomas Rantasen kanssa.
Paloviita on Rosebud Booksin toimitusjohtaja. Rosebud on vähemmistöosakkaana Into-kustantamossa, Voima-lehdessä ja Le Monde Diplomatiquen suomenkielisessä julkaisussa.
Paloviita avasi syyskuussa 2021 uuden Rosebud-ketjun kirjakaupan nimellä Sivullinen Helsingissä Kaisa-talossa Kaisaniemenkadulla. 1 300-neliöinen kirjakauppa on 40 000 nimikkeellään avautuessaan Suomen suurin. Kauppa toimii vähintään kolme vuotta, pitempäänkin, jos asiakkaita riittää.
Roberto Saviano

Roberto Saviano (s. 22. syyskuuta 1979 Napoli) on italialainen kirjailija ja toimittaja. Kirjoituksissaan, artikkeleissaan ja kirjoissaan hän käyttää proosaa ja uutistyyliä kertoessaan muun muassa vaikutusvaltaisesta campanialaisesta rikollisjärjestöstä camorrasta ja kansainvälisestä kokaiinikaupasta.
Savianon kirja "Gomorra" ilmestyi 2006. Siinä hän kertoo salaisia yksityiskohtia camorran liiketoimista. Napolilaiset kummisedät ovat uhkailleet häntä, ja siksi Italian sisäministeriö on järjestänyt hänelle jatkuvan poliisivartion. Camorra halusi joululahjaksi Savianon hengen, ja lupasi surmata tämän ennen vuodenvaihdetta, mutta näin ei kuitenkaan käynyt.
"Gomorra" on käännetty 42 kielelle, ja siitä on tehty elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2008 sekä televisiosarja, joka esitettiin vuosina 2014-2019.
Vuonna 2013 ilmestyi Savianon kirja "Zero Zero Zero" kansainvälisestä kokaiinikaupasta. Vuonna 2019 julkaistiin kirjan pohjalta tehty televisiosarja, jossa Saviano on mukana yhtenä tuottajana.
Henry Clay

Henry Clay, Sr. (12. huhtikuuta 1777 – 29. kesäkuuta 1852) oli yhdysvaltalainen valtiomies, joka toimi Yhdysvaltain ulkoministerinä vuosina 1825–1829. Hän oli mukana ”suuressa triumviraatissa” Daniel Websterin ja John C. Calhounin kanssa. Vuonna 1957 John F. Kennedyn johtama senaatin valiokunta nimesi hänet yhdeksi suurimmista senaattoreista Yhdysvaltain historiassa.
Vuonna 1812 Clay valittiin Kentuckyn osavaltiosta Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen ja välittömästi kauden alettua edustajainhuoneen puhemieheksi -ainoan kerran historiassa. Hän oli presidenttiehdokas vuonna 1824 ja tuli neljänneksi. Yksikään ehdokkaista ei kuitenkaan saanut ääntenenemmistöä, joten edustajainhuone valitsi voittajan. Clay käytti vaikutusvaltaansa tukeakseen John Quincy Adamsia, joka voitettuaan nimitti Clayn ulkoministeriksi.
Clay istui Yhdysvaltain senaatissa vuosina 1806–1807, vaikka olikin tuolloin perustuslain mukaan liian nuori senaattoriksi, 1831–1842 ja vuodesta 1849 kuolemaansa asti. Hän oli ehdolla presidentiksi viisi kertaa, mutta ei tullut valituksi.
The Beat

The Beat (Yhdysvalloissa tunnetaan nimellä The English Beat) on englantilainen Birminghamissa vuonna 1978 perustettu yhtye, joka yhdistelee musiikissaan skata, poppia, soulia, reggaeta ja punkrokkia. Jamaikalainen saksofonisti Saxa (oik. Lionel Martin s. 1930, aka "Papa Saxa") lisäsi perinteiseen rock-kokoonpanoon jamaikalaisen ska-musiikin soundin.
1980-luvun alussa The Beat julkaisi kolme albumia, joista "I Just Can't Stop It" (1980) ja "Wha'ppen" (1981) nousivat brittilistan kolmosiksi. Yhtyeellä oli viisi Top10-singleä Britannian listalla vuosina 1982–1983.
Yhdysvalloissa toimi 1970-luvulla myös The Beat -yhtye, tämän vuoksi Pohjois-Amerikassa yhtye käytti nimeä The English Beat. Yhdysvaltalainen yhtye käytti myöhemmin itsestään nimeä Paul Collins’ Beat.
Hajoamisen jälkeen.
Yhtye hajosi vuonna 1983. Dave Wakeling (kitara, laulu) ja Ranking Roger perustivat General Public -yhtyeen, Andy Cox (kitara) ja David Steele (basso) Fine Young Cannibalsin yhdessä laulaja Roland Giftin kanssa. Vuonna 2003 alkuperäiskokoonpano (pois lukien Cox ja Steele) yhdessä Ranking Rogerin pojan Juniorin kanssa palasivat yhteen yhden loppuunmyydyn Royal Festival Hall -konsertin ajaksi. VH1:n ohjelma "Bands Reunited" yritti saada alkuperäiskokoonpanoa yhteen vuonna 2004 siinä onnistumatta.
Nykyisin yhtye esiintyy The Beatina Englannissa (kokoonpanolla Ranking Roger, Everett Moreton ja Mickey Billingham [ex-Dexys Midnight Runners, korvasi yhtyeessä Blockhead Daven]) ja The English Beatina Yhdysvalloissa (Wakeling, Wayne Lothian [ex-General Public ja Special Beat], Rick Torres [ex-Supreme Beings of Leisure], Rhythmm Epkins, Fernando Jativa ja Paul Welch)
Kirkendall-efekti

Kirkendall-efekti on diffuusioefekti, jossa diffuusioparista toinen aine diffusioiutuu nopeammin kuin toinen. Tällöin aineiden välinen raja siirtyy nopeammin diffuntoituvan aineen suuntaan. 
Kirkendall-efekti on syynä purppuraruttoon, joka heikentää mikropiireissä johtimia.
Kirkendall-efekti on nimetty tohtori Ernest O. Kirkendallin (1913 - 22.08.2005) mukaan.
Rejlers

Rejlers AB on ruotsalainen yhtiö, joka tarjoaa insinööripalveluja teollisuuden, energian, rakentamisen ja infran asiakaskunnille. Rejlers yhdistää tieto- ja viestintäteknologian insinööriosaamiseen ja tarjoaa asiakkailleen myös digitaalisia palveluratkaisuja. Asiakkailleen yhtiö tarjoaa palveluitaan konsultointina, palvelutuotteina ja projektiratkaisuina.
Rejlersin kotimarkkinat ovat Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa, missä sillä on noin 2000 työntekijää ja yli 80 toimistoa. Yhtiön B-sarjan osake on listattuna Tukholman pörssissä. Rejlerin perheellä on 56 prosentin äänienemmistö yhtiön osakkeista.
Yhtiön on perustanut Gunnar Rejler, jonka pojanpoika Peter Rejler oli yhtiön toimitusjohtajana vuosina 1999–2012 ja myöhemmin 2014–2018. Peter Rejlerin jälkeen toimitusjohtajana aloitti maaliskuussa 2018 Viktor Svensson, joka tuli Rejlersin palvelukseen konsulttiyhtiö ÅF:ltä.
Alan Ross Anderson

Alan Ross Anderson (1925–1973) oli yhdysvaltalainen loogikko, joka toimi Yalen ja Pittsburghin yliopistojen filosofian professorina. Anderson on kehittänyt relevanssilogiikkaa ja deonttista logiikkaa. Hän työskenteli usein yhdessä Nuel Belnapin kanssa. 
Logiikka.
Relevanssilogiikassa Anderson katsoi, että pätevän päätelmän johtopäätöksen tulisi olla jossain tekemisissä premissien kanssa, eli olla relevantti suhteessa niihin. Hän ilmaisi tämän ”relevanssiehdon” formaalisti seuraavasti:
"A":sta seuraa "B" jos ja vain jos "A" ja "B" jakavat vähintään yhden ei-loogisen vakion.
Deonttisessa logiikassa Anderson katsoi, että muotoa ”pitäisi olla niin, että "A"” olevat lauseet tulisi tulkita loogisesti samana kuin:
Ei-"A":sta seuraa "v",
missä "v" tarkoittaa jotain samanlaista kuin ”normia on rikottu”. 
Logiikan filosofian suhteen Anderson oli platonisti (tai realisti). tai looginen monisti; hän katsoi, että on olemassa ”yksi tosi logiikka” ja uskoi sen olevan relevanssilogiikka.
Unic

Unic Oy oli osuuspankkiryhmään 1967 perustettu ATK-palvelutalo. Unic oli aikansa merkittävimpiä palkkahallinnon ja taloushallinnon ohjelmistojen tuottajia. Muita 1960–1980-luvun merkittäviä toimijoita atk-palvelualalla olivat muun muassa Nokian laskentakeskus, Tietotehdas Oy, Nixdorff Oy, Systek Oy.
Unic noteerattiin pörssin OTC-listalla 26.9.1988–20.12.1995.
Tietotehdas Oy, (josta myöhemmin tuli ensin TietoEnator Oy ja sittemmin Tieto Oyj), osti Unicin 1990-luvun puolivälissä. Sen jälkeen Unic toimi nimellä TT-Unic Oy (perustettu 28. joulukuuta 1995) ja myöhemmin nimellä TietoEnator Applications Oy ja Personec Oy. TietoEnator myi vuonna 2006 Personec Oy:n Nordic Capital -sijoitusyhtiölle. Yhtiön nimi on nykyään Aditro Oy.
Ohjelmistojen historia.
Unic Oy:n toimintaan yhdistyi Tietotehtaan yhteydessä Valtion tietokonekeskuksen (VTKK) palkkaohjelmistot kuten HEPLA. Tietotehtaan puolelta tuli mm. Meritt -ohjelmistot ja HHP -palkkasovellus. 
Tietotehdas oli ostanut myös Tietovoima Oy:ltä Syslat palkkasovelluksen joka liittyi myös uuteen Unic Oy:n.
Yhtiön merkittävimpiä palkkahallinnon tuotteita ovat Master, Intime Open, Wintime, Fortime, Tikon ja Regime -nimiset palkka- ja taloushallinnon ohjelmistot. Nykyään ne tunnetaan nimillä Personec W , Personec F (ent. Fortime) ja Personec R (ent. Regime), Personec tikon (ent. Tikon).
Kanavaproteiini

Kanavaproteiinit ovat solukalvon integraalisia kuljettajaproteiineja, joiden läpi tietyt molekyylit pääsevät siirtymään solukalvon puolelta toiselle. Kanavaproteiinien kanavaa reunustavat hydrofiiliset aminohapot, jotka auttavat ionien tunnistamista ja kulkua. Ionien kulkeutuminen on passiivista perustuen diffuusioon. Kuljetus ei vaadi energiaa
Kuljetusproteiinit jakautuvat kahteen pääluokkaan: kantajaproteiinit ja kanavaproteiinit. 
Kanavaproteiinit eivät ole niin stereospesifisiä kuin kantajaproteiinit, vaikka myös ne päästävät lävitseen vain tietynlaisia molekyylejä. Kanavaproteiinit eivät ole saturoituvia. Ne pystyvät huomattavasti nopeampaan kuljetukseen kuin kantajaproteiinit.
Säätely.
Kanavaproteiineja on kahden tyyppisiä, ionikanavia ja akvaporiineja. Ionikanavia ovat ligandin säätelemät kanavat (esimerkiksi asetyliinikoliinireseptori-ionikanava) ja jännitteen säätelemät kanavat (esimerkiksi natriumkanavat hermosoluissa). Mekaanisesti säädellyt kanavaproteiinit tarvitsevat toimiakseen mekaanisen stimulaation (esimerkiksi korvan karvasolujen kanavaproteiinit). Akvaporiinit ovat erikoistuneet veden nopeaan kuljetukseen solukalvon läpi.
Republic Motor Truck Company

Republic-merkkisten kuorma-autojen valmistus aloitettiin vuonna 1912 Alma Motor Truck Company Of Alma, Michigan -nimisessä yhtiössä. Yhtiön nimeksi vaihdettiin 1914 Republic Motor Truck Co, Alma, Michigan. Vuonna 1917 yhtiön vuosituotanto oli jo kasvanut yli 10 000 kuorma-autoon. Seuraavana vuonna Yhdysvaltain suurimmaksi kuorma-autonvalmistajaksi kasvaneen yhtiön tuottamia Republic-kuorma-autoja oli myyty jo yhteensä 30 000 kappaletta 1 300:n jälleenmyyjän kautta.
1920-luvun alkaessa taloudelliset vaikeudet supistivat yhtiön tuotantoa huomattavassa määrin.
Republic kuorma-autot erottuivat silmiinpistävän keltaisista rungoistaan. 
Vuonna 1929 Republic sulautui American LaFrance Truck Co -yhtiöön, ottaen kaupalliseksi nimekseen LaFrance-Republic Corporation, eikä kuorma-autoja enää sen jälkeen valmistettu alkuperäisellä Republic merkillä. 
Republic Suomessa.
Suomeen Republic-autojen maahantuontia ja kokoonpanoa hoiti SOK, siksi niitä oli 1920–1940-luvuilla varsin runsaasti osuuskauppojen tavarankuljetuksissa.
Vuonna 1920 SOK ”valmisti” Helsingin Vallilassa sijaitsevalla korjauspajallaan yhteensä 57 kappaletta Republic 20 -kuorma-autoa. Näistä yksi on saatu säilytetyksi alun alkaen muutaman helsinkiläisen automobiiliharrastajan ansiosta. Viimeinen Republic- kuorma-auto Suomessa löytyi 1959 Leppävaarasta autopurkaamolta. Auton on sittemmin entistänyt alkuperäistä vastaavaksi sen nykyinen omistaja, Veteraanikuorma-autoseura ry.
John Anderson (filosofi)

John Anderson (1. marraskuuta 1893 Stonehouse, Lanarkshire – 6. heinäkuuta 1962) oli skottilaissyntyinen australialainen filosofi, joka toimi Sydneyn yliopiston Challis-oppituolin filosofian professorina vuosina 1927–1958. Hän perusti empiirisen filosofisen suuntauksen nimeltä ”Sydneyn realismi”.
Anderson toimi Australian kommunistisessa puolueessa. Hän kannatti täydellistä ”ajattelunvapautta” joka suhteessa, mukaan lukien politiikassa ja etiikassa. Osa hänen ajatuksistaan herätti kiistelyä, ja hän oli usein riidoissa yliopiston hallinnon kanssa. Andersonilla oli kuitenkin suuri rooli 1950- ja 1960-luvun ”andersonilaisen” ajattelija- ja aktivistisukupolven kouluttamisessa.
Andersonilta ovat saaneet vaikutteita muun muassa John Passmore, David Armstrong, David Stove, J. L. Mackie ja Eugene Kamenka.
Big Audio Dynamite

Big Audio Dynamite (myöhemmin Big Audio Dynamite II ja Big Audio, usein tunnettiin lyhenteellä BAD) oli brittiläinen The Clash -kitaristi Mick Jonesin vuonna 1984 perustama yhtye. 
Se yhdisti musiikissaan punkrokkia, tanssimusiikkia, hip-hoppia, reggaeta ja funkkia. Yhtyeen menestynein kappale on "E=MC²", joka nousi Britannian singlelistan sijalle yksitoista vuonna 1986.
Big Audio Dynamite (1984–1990).
Yhtyeen perustivat Jones ja elokuvaohjaaja Don Letts ja sen debyyttialbumi "This Is Big Audio Dynamite" ilmestyi vuonna 1985. Seuraavalla vuoden kakkosalbumilla "No. 10, Upping St." Jonesin entinen The Clash -kumppani Joe Strummer oli mukana tuottajana ja lauluntekijänä. BAD oli lämmittelijänä U2:n vuoden 1987 maailmankiertueella, sitä seurasivat vuonna 1988 albumi "Tighten Up, Vol. '88" ja 1989 "Megatop Phoenix".Vuonna 1990 yhtye äänitti Flashback-elokuvaan kappaleen "Free", joka jäi alkuperäismiehistön viimeiseksi lauluksi. Yhtye hajosi pian tämän jälkeen. Myöhemmin samana vuonna Jones palasi Big Audio Dynamite II:n ja albumin "Kool-Aid" kera. Dan Donovan oli mukana yhdellä kappaleella ("Freen" uudelleenversioinnissa "Kickin' In").
Big Audio Dynamite II (1991–1993).
Uudessa BAD:ssa oli kaksi kitaristia ja sen soundi oli enemmän The Clashia muistuttava, raskaampi ja lähempänä vaihtoehtorokkia. Vuoden 1991 albumin "The Globe" single "Rush" nousi Yhdysvaltain modern rock -listan ykköseksi. BAD II lämmitteli U2:sta tämän ZooTV-maailmankiertueella.
Big Audio (1994).
Yhtyeeseen liittyi kosketinsoittaja Andre Shapps (yksi "The Globen" tuottajista) ja DJ/taustalaulaja Michael "DJ Zonka" Custance. Molemmat olivat mukana yhtyeen vuoden 1994 albumilla "Higher Power", joka julkaistiin uudella lyhyemmällä nimellä "Big Audio". Levy ei saavuttanut aiempien julkaisujen kaltaista kaupallista menestystä.
Seuraavalla levyllä "F-Punk" yhtye oli jälleen nimellä Big Audio Dynamite vaikka kokoonpano pysyikin samana.
Vuoden 1995 jälkeen.
Seuraavaa BAD-albumia "Entering a New Ride" ei koskaan painettu vaan se julkaistiin vain yhtyeen kotisivuilla. Yhtyeeseen oli liittynyt laulajaksi Ranking Roger (ex-The Beat ja General Public). Sen jälkeen yhtyeeltä ei ole ilmestynyt uutta materiaalia.
Bandvagn 206

Bandvagn 206 (BV 206) on ruotsalaisen Hägglundsin maansa asevoimille valmistama telakuorma-auto. Ajoneuvo käsittää kaksi telavetoista osaa, jotka on kytketty toisiinsa runko-ohjattavaksi kokonaisuudeksi. Se kykenee kuljettamaan yhteensä 17 henkeä varusteineen. Joissain versioissa perävaunu on varattu muuhun käyttöön, joten paikkaluku on 11 henkeä vähemmän.
Edeltäjänsä Volvo Bv 202:n mukaisesti ajoneuvo on suunniteltu kuljettamaan joukkoja Pohjois-Ruotsin lumisissa olosuhteissa ja pehmeissä maastoissa. Telojen muodostama pieni pintapaine mahdollistaa liikkumisen monenlaisilla alustoilla. Ajoneuvo on myös uimakykyinen ja saavuttaa vedessä lähes 5 km/h nopeuden. Ajoneuvoa on valmistettu yli 11 000 kappaletta, ja sitä on viety yli 37:ään eri maahan.
Ajoneuvo voi ottaa kuormaa yhteensä 2 500 kg, ja se voi vetää perässään 2 500 kg kuorman.