tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Penaatit

Penaatit olivat alkujaan muinaisten roomalaisten varastotilojen suojelushenkiä, myöhemmin yleisemmin kotijumalia. Heitä palvottiin innokkaasti Roomassa antamalla uhrilahjoja heitä esittäville kuville ennen ruokailua.
Penaatit olivat kotijumalina roomalaisen uskonnon erikoisuus. Yhdessä muiden jumalien kanssa niiden uskottiin suojelevan taloa ja sen asujaimistoa. Penaatit olivat vastuussa tulisijasta ja varastohuoneesta – ne vahtivat, ettei hiillos päässyt sammumaan eivätkä rotat tunkeutumaan maustevarastoon. Nämä kotihenget myös innoittivat ruoanlaittajaa valmistamaan maukkaampia aterioita. 
Penaattien latinankielinen nimi "Di Penates" on johdettu sanasta "penus", ’varastohuone’; tämä osoittaa nimenomaan varastojen olleen pienjumalten alkuperäistä työmaata. Penaattien uskottiin olevan kuolleiden esi-isien henkiä, joten ne perheen muuttaessa siirtyivät tämän mukana uuteen asuintaloon. Penaattien sukupuolesta tai olemuksesta ei ollut yksimielistä käsitystä saatikka varmuutta, mutta niiden kerrottiin liikkuvan aina pareissa tai kolmittain ja jakavan työnsä. Tulisija oli penaattien alttari.
Muinaisessa Rooman kaupungissa oli penaateille omistettu oma pyhättö ("aedes") Velia-vuorella.
Prothin alkuluku

Lukuteoriassa Prothin luku on muotoa formula_1 oleva alkuluku, missä formula_2 on pariton, formula_3 positiivinen kokonaisluku ja formula_4. Fermat'n lukujen tekijät ovat Prothin lukuja mikäli formula_2 on pariton ja formula_6. 
Prothin alkuluvut toteuttavat Prothin lauseen, jonka mukaan annettu luku muotoa formula_7, missä formula_2 on pariton, formula_3 positiivinen kokonaisluku ja formula_4 on alkuluku jos ja vain jos on olemassa kokonaisluku formula_11, jolle formula_12. Tämä lause tarjoaa nopean tavan testata lukuja Prothin alkuluvuiksi.
Esimerkkejä.
Muutama ensimmäinen Prothin alkuluku :
3, 5, 13, 17, 41, 97, 113, 193, 241, 257, 353, 449, 577, 641, 673, 769, 929, 1153
Suurin tunnettu Prothin alkuluku on Seventeen or Bust -projektin löytämä 19249 · 213018586 + 1. Siinä on 3918990 numeroa ja se on suurin tunnettu alkuluku joka ei ole Mersennen alkuluku.
Kiba Inuzuka

Kiba Inuzuka () on kuvitteellinen henkilö anime- ja mangasarja Narutossa.
Kiba on kovaääninen ja hurjapäinen chūnin, joka kuuluu Kurenai Yuhin johtamaan Ryhmä 8:aan. Hän on kotoisin Konohan Inuzuka-perheestä, joka tunnetaan ninjakoirien käytöstä taisteluissa. Kiba taisteleekin yhdessä koiransa Akamarun kanssa ja voi kommunikoida tämän kanssa paljon tavanomaista yksityiskohtaisemmin. Kaksikko kykenee myös suorittamaan useita jutsuja yhdessä, kuten "Jūjin Bunshin" ("Peto-ihmiskloonaus"), jossa Akamaru muuttuu Kiban näköiseksi.
Kiban elämäkerta.
Chuunin-koe.
Chuunin-kokeiden ensimmäisessä vaiheessa Akamaru istui Kiban pään päällä tarkkaillen muiden koepapereita kertoen sitten haukkumalla Kiballe oikeat vastaukset kysymyksiin.
Kokeen kolmannen vaiheen karsinnoissa Kiba joutui taistelemaan Naruto Uzumakia vastaan uskoen voittavansa Naruton helposti. Vaikka Kiba olikin taistelussa paremmassa asemassa, Naruto onnistui voittamaan hänet näppärällä strategiallaan ja hyvällä onnella.
Kun Kiba oli hyökkäämässä Naruton kimppuun takaapäin niin juuri silloin Naruto pieraisi,ja koska Kiballa on herkkä nenä niin hän peitti kasvonsa hajun estämiseksi ja Naruto sai etulyönti aseman.
Kun Kibaa kannettiin lääkintään, Hinata saapui tarjoamaan hänelle parantavaa lääkettä, jota oli antanut myös Narutolle. Huolissaan Hinatasta, Kiba kehotti häntä luovuttamaan, jos joutuisi Gaaraa tai Nejiä vastaan.
Vaikka Kiba olikin taistelun aikana haukkunut Narutoa ja tämän toivetta tulla Hokageksi, Naruto oli ansainnut Kiban kunnioituksen taistelussa. Kiba myös kannusti Narutoa tämän taistellessa Nejia vastaan ja oli yksi harvoista, jotka uskoivat hänen voittavan. Hän ei kuitenkaan saanut katsottua ottelua loppuun, sillä Hinata alkoi yskiä verta ja Kiba vei hänet hoitoon. Siellä Kabuto löi Kiban tajuttomaksi, koska Akamaru oli tunnistanut hänet.
Sasuken palautus.
Kiba oli yksi Sasukea palauttamaan lähetetyn ryhmän jäsenistä Naruton, Nejin, Chôji Akimichin ja heidän johtajansa, Shikamaru Naran, ohella.
Kun Kiba, Naruto ja Shikamaru suunnittelivat Sasuken sisältävän tynnyrin varastamista äänininjoilta (muiden ryhmän jäsenten jäädessä taistelemaan matkalle), Kiba ja Akamaru joutuivat eroamaan joukosta.
He päätyivät taistelemaan Sakonia ja Ukonia vastaan. Kiba ja Akamaru onnistuivat taistelemaan kaksikkoa vastaan, mutta nämä olivat kuitenkin paljon vahvempia ja melkein tappoivat Akamarun, minkä johdosta Kiba päätti vetäytyä ja piiloutua.
Kaksoset kuitenkin löytävät Kiban, mutta samalla Kankuro saapui auttamaan Kibaa tappaen Sakonin ja Ukonin.
Osa 2.
Kiba tekee paluun toisessa osassa kasvaneena. Hänellä on musta takki (oletetavasti nahkatakki) ja hänestä on tullut Chuunin aikaharppauksessa. Akamaru on kasvanut myös. Ennen, Akamaru oli Kiban päällä, nyt Kiba matkustaa Akamarun päällä.
Tusina (Venäjä)

Tusina eli Tosno (, suom. myös Tosna) on kaupunki Tosnon piirissä, Leningradin alueella. Kaupungissa asui väestönlaskennan mukaan 39 127 ja kunnallispiirissä 123 617 henkeä (2010). Kaupunki sijaitsee pohjoiseen laskevan, Nevaan yhtyvän Tusinajoen varrella 53 kilometriä Pietarista kaakkoon.
Historia.
Tusinan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1500. Paikkakunnan myöhempi kehitys perustui sen asemaan Pietarin ja Moskovan välisen maantien ja rautatien varrella. Venäjän keisarikunnan hallintorakenteen puitteissa se kuului Pietarin kuvernementin Tsarskoje Selon kihlakuntaan. Lähes kaikki yritykset ja suurin osa rakennuksista tuhoutui toisen maailmansodan saksalaismiehityksen aikana. Ennen sotaa Tusinan vaikutusalueella asui myös inkerinsuomalaisia, jotka sodan jälkeen eivät päässeet kotiseudulleen. Paikkakunta rakennettiin uudelleen sodan jälkeen ja sai kaupunkioikeudet vuonna 1963.
Jalkapallossa paikallinen tusinalainen jalkapalloseura FK Tosno nousi kaudeksi 2017-2018 Venäjän Valioliigaan ja voitti myös yllätyksellisesti Venäjän cupin. Seura kuitenkin tippui heti kauden päätteeksi liigasta ja taloudellisen tuen loputtua seura lakkautettiin. 
Talous ja liikenneyhteydet.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Tusinasta on kehittynyt merkittävä teollisuuskeskus. Kaupungissa on muun muassa saksalaisen kemian alan yhtiön Henkelin tehdas ja yhdysvaltalaisen Caterpillarin konetehdas.
Kaupungin läpi kulkevat Pietarin ja Moskovan väliset M10-valtatie ja Pietari–Moskova-rata. Pietarin lähijunat pysähtyvät Tosnon seisakkeilla (Tosnon asema ja Tosno-2 seisake).
Tobias Zilliacus

Lars Emil Tobias Zilliacus (s. 30. syyskuuta 1971 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Opiskelu.
Zilliacus opiskeli näyttelemistä Teatterikorkeakoulussa, josta hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1995. Hän on esiintynyt teatteriurallaan monissa produktioissa, muun muassa näytelmissä "Don Juan", "Kolme muskettisoturia" ja "Leijat Helsingin yllä" helsinkiläisessä Viirus-teatterissa ja Åbo Svenska Teaterin "Hamletissa". Elokuusta 2004 heinäkuuhun 2007 hän myös toimi Viirus-teatterin johtajana. Vuosina 2000–2002 hän työskenteli näyttelijäntyön lehtorina Teatterikorkeakoulun ruotsinkielisessä näyttelijäntyön laitoksessa.
Filmografia.
Zilliacus on esiintynyt urallaan seitsemässä teatterielokuvassa, joista ensimmäinen oli vuonna 2003 ensi-iltansa saanut "Nousukausi". Vuonna 2004 hän esitti Elis Makkosta komediaelokuvassa "Kukkia ja sidontaa" sekä päähenkilö Harry Järviä todellisiin tapahtumiin ja henkilöihin perustuvassa sotaelokuvassa "Etulinjan edessä", ja vuonna 2006 päähenkilön parhaan ystävän Joskun isää lastenelokuvassa "Onni von Sopanen". Vuoden 2009 elokuvassa "Toinen jalka haudasta" Zilliacus esittää päähenkilö Visa Vuoriota ja vuoden 2011 elokuvassa "Iris" päähenkilön setää Eliasta. Ensimmäinen kansainvälinen elokuva, jossa hän näyttelee, on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut ruotsalaiselokuva "Hypnotisoija", jonka on ohjannut Lasse Hallström ja joka perustuu Lars Keplerin samannimiseen rikosromaaniin. Zilliacus esittää elokuvan suomalaissyntyistä päähenkilöä rikoskomisario Joona Linnaa.
2012 hän näytteli itäeurooppalaista rikollista Zanco Zajkovia ruotsalaisen Johan Falk -rikoselokuvasarjan 10-osassa "".
Zilliacus esiintyi vuonna 2013 ilmestyneessä elokuvassa "Wallander – petos", joka on ruotsalaisen Wallander-elokuvasarjan kolmannen tuotantokauden kolmas osa. Hän näyttelee elokuvassa murhatun naisen aviomiestä.
Television puolella Zilliacuksen ensimmäinen suuri rooli oli Kimi Salmén Nelosen saippuasarjassa "Tähtitehdas" vuonna 1998. Vuonna 2000 hän esitti Peppe Lundströmiä FST:n komediasarjassa "Hillevis äffärer" ja vuonna 2003 päähenkilö Mikael Bergmania FST:n minisarjassa "Operaatio Stella Polaris". Lisäksi hän on esiintynyt MTV3-kanavan keväällä 2002 ensimmäistä kertaa esittämässä sarjassa "Vapaa pudotus", joka koostuu kymmenestä erillisestä televisioelokuvasta. Sarjan näyttelijätyöstä vastasi improvisaatioteatteriryhmä Stella Polaris, jonka jäsen Zilliacus on ollut vuodesta 1999. Pienemmissä rooleissa hänet on nähty muun muassa sarjoissa "Mahdottoman tavallinen Jorma Laine" (1995), "Tahdon asia" (2005) ja "Fortitude – ikiroudan kirous" (2015).
Zilliacus esittää "Gåsmamman"-sarjan toisella kaudella päähenkilön pojan ystävän isää ja työnantajaa. Hänellä on ollut muitakin merkittäviä rooleja pohjoismaisissa sarjoissa.
Vuonna 2024 Zilliacus näytteli Tiina Lymin elokuvassa "Myrskyluodon Maija".
Yksityiselämä.
Tobias Zilliacus on naimisissa näyttelijä Linda Zilliacuksen (o.s. Gyllenberg) kanssa. Heillä on kolme yhteistä lasta.
Tony Hawk’s Pro Skater 2

Tony Hawk’s Pro Skater 2 on vuonna PlayStationille julkaistu rullalautailuaiheinen videopeli. Peli on jatko-osa vuotta aikaisemmin ilmestyneelle Tony Hawk’s Pro Skater -pelille. Peli on julkaistu myöhemmin myös Nintendo 64:lle, Sega Dreamcastille ja Windowsille.
Pelin kulku.
Pelin periaate on sama kuin ennenkin. Pelaaja ohjaa yhtä pelin 13 rullalautailijasta ja yrittää suorittaa jokaisessa pelin kentässä erilaisia tehtäviä. 
Jokaisessa kentässä on kolme eri pistetavoitetta, High Score-, Pro Score- ja Sick Score -tavoitteet. Tämän lisäksi kentistä löytyy SKATE -kirjainten ja Hidden tapen metsästystä. Loput tehtävistä ovat yleensä jonkin spotin vetämistä tietyn tempun kera, taikka erilaisten objektien keräilyä (kuten Hangarissa tynnyrien kaatelu, New Yorkissa tokenien kerääminen yms.). 
Marseille, Skatestreet ja Bullring ovat turnauskenttiä, joissa tehtävien suorittamisen sijasta järjestetään pienimuotoinen kilpailu. Pelaajan tulee sijoittua kolmen kärkeen turnauksessa, jotta uusi kenttä avautuu pelattavaksi. Jos pelaaja onnistuu sijoittautumaan jokaisessa kilpailussa ykköseksi kultamitalisijoitukselle, pelaaja palkitaan loppuvideolla, jossa näytetään pelattavan hahmon erilaisia skeittiklippejä. Jokaisella pelihahmolla on erilainen loppuvideo.
Uudistukset.
Uudistuksia ensimmäiseen osaan verrattuna on paljon. Pelissä edetään sitä mukaa, kun pelaaja saa kerättyä tarpeeksi rahaa. Rahaa saa joko tehtäviä suorittamalla tai sitten seteleitä kentistä keräämällä. Rahaa voi käyttää hahmon kehittämiseen, temppujen opetteluun ja uusien lautojen ostamiseen.
THPS2:ssa pelaaja voi määrittää jokaiselle hahmolle omat temput (flipit, grabit, lipit ja specialit) jokaiselle näppäinyhdistelmälle. Temppukirjasto on kattava ja valikoimasta löytyy n. sata erilaista temppua.
Lisäksi THPS2:een on lisätty manual-toiminto, jonka avulla voi linkittää flip-, grab- ja grind-temppuja yhdeksi comboksi. Mitä pidempään pystyy pitämään comboa yllä, sitä enemmän pisteitä saa. Mikäli menee combon aikana tekemään air-temppuja ramppiin, comboa ei voi jatkaa 'landauksen' jälkeen. Tämä ominaisuus tuli pelin jatko-osaan, Tony Hawk's Pro Skater 3:n.
Hahmot.
Hahmot ovat pääosin samat, kuin vuonna 1999 ilmestyneessä Tony Hawk’s Pro Skaterissa, mutta pari lisäystä on tullut:
Bonushahmot:
Musiikkikappaleet.
Kareem Campbellin loppuvideossa soi City Starsin kappale, jota ei voi kuulla pelissä missään muualla.
Komorbiditeetti

Komorbiditeetti eli monihäiriöisyys, tarkoittaa kahden tai useamman itsenäisen sairauden esiintymistä samanaikaisesti. Komorbidi sairaus tai häiriö voi olla seurausta perussairaudesta tai suorassa yhteydessä siihen. Tämä johtuu usein erilliseksi luokiteltujen ongelmien yhteisestä taustatekijästä.
Komorbiditeetti on tyypillinen etenkin nuoruusiän päihdehäiriöille tai erilaisille oppimisvaikeuksille, ja sen diagnosointi vaikuttaa merkittävästi oireenkuvaan, ennusteeseen, taudinkulkuun ja hoitoon. Kasvaneen avuntarpeen vuoksi useammasta häiriöstä kärsivät kuitenkin hakevat apua todennäköisemmin kuin henkilöt joiden sairaus on ei-komorbidinen, jolloin hoidettavan suopea suhtautuminen hoitoon saattaa nopeuttaa paranemista. Yhteisestä taustatekijästä johtuvissa sairauksissa yhden ongelman lieveminen vaikuttaa usein myös toisen oireiden helpottumiseen.
Komorbidit häiriöt ovat silti usein vaikeammin hoidettavissa kuin yksittäisesti esiintyvät häiriöt, sillä hoitoa suunniteltaessa on otettava huomioon kunkin häiriön yksittäiset ominaispiirteet ja niiden yhdistelmien variaatiot. Oireiston monimuotoisuus on usein hoitohenkilökunnalle haaste, ja vaatii hoidon mukauttamista hoidettavan yksilön ainutlaatuisiin tarpeisiin.
Sinikka Arteva

Eeva Sinikka Arteva, o.s. Niskanen, (4. helmikuuta 1945 Helsinki – 16. tammikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Henkilöhistoria.
Lapsuus- ja nuoruusvuotensa Arteva vietti Kuopiossa, jossa perhe asui muun muassa Niiralan ja Haapaniemen kaupunginosissa. Perheeseen kuului Sinikan lisäksi neljä nuorempaa sisarusta. Isä Eino Niskanen oli maalari, äiti Aino kävi työssä jonkin aikaa ammuslataamossa. Kodin henkinen ilmapiiri oli avara. Sinikka kävi Valkeisen kansakoulua ja pyrki oppikouluun neljänneltä luokalta. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta vuonna 1964.
Kasvuvuosiin Kuopiossa kuului luonnossa retkeilyä kavereiden kanssa, partiota, kirjeenvaihtoa ja koulunkäyntiä. Kesäisin hän hoiti pihapiirin lapsia tai oli töissä kioskilla. Puolisonsa Sepon hän tapasi 14-vuotiaana.
Ylioppilaskesän jälkeen hän lähti opiskelemaan tiedotusoppia Tampereen yliopistoon. Vuoden 1965 kesän Sinikka Arteva työskenteli kesätoimittajana Savon Sanomissa.
Sinikka Arteva kiinnostui Kiinasta vuonna 1974, jolloin hän teki sinne ensimmäisen matkansa. Hän seurasi paljon Kiinan asioita ja kävi siellä useasti. Arabian kielestä hän kiinnostui 1970-luvun alussa.
Arteva toimi Yleisradion toimittajana lähes 40 vuotta. Hän aloitti vuonna 1966 kotimaantoimittajana uutisissa. Vuonna 1968 Pariisin opiskelijamellakoiden ja Tšekkoslovakian miehityksen aikaan hän oli jo ulkomaan toimituksessa vakituisena. Arteva siirtyi nopeasti Lähi-idän tilanteen raportoijaksi. Lisäksi hän oli kirjeenvaihtajana lyhyitä jaksoja muun muassa Washingtonissa, Pariisissa ja Tukholmassa. Pekingissä hän oli Yleisradion ensimmäinen päätoiminen kirjeenvaihtaja helmikuusta 1996 alkaen. Pekingistä palattuaan 1999 Arteva ehti toimia YLE24:n uutispäällikkönä ennen jäämistään eläkkeelle 2005.
Toimittajan työn lisäksi Arteva kirjoitti kaksi teosta: Vuonna 1999 ilmestyi muistelmat "Idän kirjeenvaihtaja", joka keskittyy hänen Aasian-vuosiinsa; seuraavana vuonna julkaistiin teos "Rakastuin ulkomaalaiseen".
Jean-Luc Crétier

Jean-Luc Crétier (s. 28. huhtikuuta 1966 Albertville, Ranska) on ranskalainen uransa lopettanut alppihiihdon olympiavoittaja.
Crétier voitti syöksylaskun olympiakultaa vuoden 1998 kisoissa. Hän ei koskaan pystynyt voittoon asti alppihiihdon maailmancupissa mutta pääsi palkintokorokkeelle viisi kertaa. Paras sijoitus maailmancupin loppupisteissä oli 18:s.
Jonas Savimbi

Jonas Malheiro Savimbi (3. elokuuta 1934 – 22. helmikuuta 2002) oli angolalainen kapinallisjohtaja ja sissisotilas, joka perusti UNITAn vuonna 1966 ja johti puoluetta kuolemaansa saakka. 
Jotkut pitivät Savimbia merkittävänä vapaustaistelijana, mutta muun muassa Angolan hallituksen taholta hänen toimintaansa on luonnehdittu suoraan terrorismiksi.
Savimbi syntyi keskiangolalaisessa Huambon maakunnassa. Hän opiskeli 1960-luvulla Kiinassa ja liittyi myöhemmin Angolassa marxistiseen MPLA-puolueeseen. Hän vaihtoi puoluetta kansalliseen vapautusrintama FNLA:han ja perusti vuonna 1966 UNITA:n. UNITA oli yksi osapuolista Angolan sisällissodassa, joka puhkesi pian maan itsenäistyttyä Portugalista. Savimbi tuli tunnetuksi taistelustaan Angolan marxistihallitusta vastaan. 
Savimbi tapasi Ronald Reaganin Valkoisessa talossa 1986. Hän palasi parin vuoden päästä Washingtoniin ja oli Heritage Foundationin kannattaja. Savimbi puhui sujuvasti seitsemää kieltä. 
Angolan sisällissodassa saavutettiin lopulta aselepo, ja vuoden 1992 vaaleissa Savimbi oli ehdolla maan presidentiksi tuloksetta. Myöhemmin Savimbi kieltäytyi varapresidentin virasta ja hänen johtamansa UNITA rikkoi aselevon 1998. Selvittyään useista salamurhayrityksistä Savimbi sai surmansa taistelussa 22. helmikuuta 2002 Moxicon maakunnassa. Savimbin kuoleman jälkeen solmittiin uusi aselepo, vaikka maa jakautuu yhä voimakkaasti UNITA:n ja MPLA:n kannattajien kesken.
Karthala

Karthala on aktiivinen tulivuori Komoreilla, Grande Comoren saaren eteläpäässä. 2 361 metriä korkea kilpitulivuori on toinen Grande Comoren muodostavista tulivuorista. Se on myös koko Komorin saarten korkein kohta sekä eräs maailman suurimmista aktiivisista tulivuorista. Toistuvat sortumiset ovat synnyttäneet Karthalan huipulle kolme kilometriä leveän ja neljä kilometriä pitkän kalderan.
Purkaukset.
Sekä kaldera että itse vuori ovat muotoutuneet vähitellen jokaisen purkauksen ja laavavirtojen seurauksena. Karthalan viimeisin suuri purkaus tapahtui vuonna 2005, jolloin tuhansia saaren asukkaita evakuoitiin turvaan. Pienempiä purkauksia vuorella on sattunut muun muassa toukokuussa 2006 ja tammikuussa 2007, jolloin Grande Comoren saari asetettiin purkauksen vuoksi hälytystilaan. 1903 vuoresta purkautuneet myrkylliset kaasut surmasivat 17 henkeä. Vuonna 1860 Karthalasta lähtöisin oleva laavavirta ylsi saaren länsirannikolla sijaitsevan Komorien pääkaupungin Moronin pohjoispuolelle, 13 kilometrin päähän tulivuoresta. Laavavirrat ovat yltäneet rannikolle saakka useamminkin sekä saaren länsi- että itäpuolella. Keskimäärin Karthalalla on ollut tapana purkautua 11 vuoden välein ja 1800-luvulta lähtien purkauksia on kertynyt yli toistakymmentä.
Jeff Hawke

Jeff Hawke on Sydney Jordanin piirtämä englantilainen science fiction -sarjakuva. Sitä julkaistiin Daily Express -lehdessä vuodesta 1954 vuoteen 1975. Suomessa sarjakuvaa julkaisi Agentti X-9 -lehti ja myöhemmin albumeina kustannusyhtiö Jalava. 
Erityisesti Italiassa ja Pohjoismaissa "Jeff Hawkea" pidetään yhtenä tärkeimmistä tieteissarjakuvista. Se saavutti suurimman suosion muun muassa Espanjassa ja Ruotsissa, vaikka sitä julkaistiin alun perin englanninkielisessä sanomalehdessä.
Henkilöt.
Nimihahmo Jeff Hawken lisäksi sarjakuvassa ei esiinny monia muita henkilöitä. Tässä kuitenkin joitain heistä:
Dysgrafia

Dysgrafia (tai agrafia) on keskushermostoperäinen kirjoitushäiriö, joka esiintyy usein lukemisen erityisvaikeuden (dysleksia) tai muiden oppimishäiriöiden yhteydessä. Sen ilmenemistapoja voi olla esimerkiksi:
Dysgrafia ei ole merkki älyllisestä jälkeenjääneisyydestä, eikä vaikuta muutoin ilmenevään lahjakkuuteen. Sen vuoksi dysgrafiasta kärsivälle olisi tärkeää luoda uskoa ja halua oppimiseen muilla osa-alueilla. Dysgraafikolla on oikeus tukitoimenpiteisiin oppimisympäristössään, ja hänellä on oltava mahdollisuus tutustua ja omaksua vaihtoehtoisia oppimismenetelmiä tai ilmaisutapoja.
Lukemisen ja kirjoittamisen häiriöistä esiintyvyys noin 10 % lapsista ja noin 6 % aikuisista.
Setälän senaatti

Setälän senaatti oli viimeinen Suomen suuriruhtinaskunnan senaatti. Se aloitti Tokoin senaatin pohjalta 8. syyskuuta 1917. Sitä on kutsuttu tynkäsenaatiksi, koska sosiaalidemokraattien edustajien lähdettyä Tokoin senaatista jäivät senaattiin Nuorsuomalaisesta puolueesta E. N. Setälä ja Rudolf Holsti (kamari- ja sosiaalitoimituskunnan vt. päällikkö), Suomalaisesta puolueesta Antti Tulenheimo (talousneuvoston jäsen ja oikeustoimituskunnan päällikkö) ja Allan Serlachius sekä Ruotsalaisesta puolueesta Leo Ehrnrooth (Kauppa- ja teollisuustoimituskunnan päällikkö). 17. syyskuuta tuli senaattiin Harald Åkerman, josta tuli kamaritoimituskunnan päällikkö (johtaen myös elintarvikeosastoa).
Setälän senaatti pyrki luomaan ainakin tilapäisen ratkaisun siitä, millä toimielimellä on Suomessa korkein valta. Venäjän Lokakuun vallankumous aikaansai lopullisen päätöspaineen: Suomen eduskunta päätti 15. marraskuuta 1917 ottaa korkeimman vallan käsiinsä. 
Setälän senaatti jätti eronpyyntönsä heti hallitusvaltakysymyksen ratkettua. Ero sille myönnettiin, kun Svinhufvudin senaatti eli itsenäisyyssenaatti nimitettiin 27. marraskuuta 1917.
Shawn Pyfrom

Shawn Caminiti Pyfrom (s. 16. elokuuta 1986 Tampa, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Vuosina 2004 - 2012 hän näytteli sarjassa "Täydelliset naiset", jossa hän oli ensimmäisellä kaudella vierailuroolissa, mutta sai myöhemmin vakituisen roolin. Pyfrom on osittain italialaista alkuperää ja hänellä on vanhempi veli Christopher ja nuorempi sisko Amber.
Mikko Setälä

Mikko Setälä on suomalainen sarjayrittäjä, sijoittaja ja kirjailija. Hän on syntynyt Helsingissä, käynyt Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun ja valmistunut diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta.
Setälä on työskennellyt vuodesta 1983 alkaen erilaisissa suomalaisissa ja kansainvälisissä liikkeenjohdon tehtävissä erityisesti ICT-sektorilla yrityksissä R.Linturi Oy (osakkaana), Lotus Development, IBM, TJ Group, Pro-Source ja Rovio Entertainment. Setälä on toiminut monien suomalaisten ja kansainvälisten yhtiöiden hallituksissa ja toiminut investointipankkiirina tehden yritysjärjestelyjä ja rahoitusta.
Mikko Setälä kuuluu Setälien ja Krohnien kirjallisiin sukuihin ja hänen isoisänsä on kirjailija Vilho Setälä, isoäitinsä kirjailija, runoilija Aini Setälä, isoisän isä E. N. Setälä ja isoisän äiti kirjailija Helmi Krohn.
Setälä on kirjoittanut kaksi kirjaa: tietokirjan "Windows" (Yritysmikrot Kustannus Oy, 1990) ja japanilaiseen tanka -tyyliin kirjoitetun runokokoelman "TJ 0 -muistelmia miljoonista" (Talentum, 2006). Hän on kirjoittanut myös kolumneja "Tietoviikkoon" vuodesta 2006 alkaen sekä viikoittaisia "Taloustankoja" eli talousaiheisia runoja "Helsingin Sanomiin". Tästä Setälä on saanut Helsingin Sanomien "Vuoden Talouskulttuuriteko" -palkinnon.
Otteena runo nimeltä 3.32:
"Tyhjennän huoneen" /
"pääkoppaa en kykene" /
"haluaisinko" /
"en kuitenkaan tietenkään" /
"vihdoinkin TJ nolla"
Kainuun Kokoomus

Kainuun Kokoomus on yksi Kansallisen Kokoomuksen 13 piirijärjestöstä. Piirijärjestö toimii Oulun vaalipiirin alueella Kainuun maakunnassa. Kainuun Kokoomuksen järjestösihteeri on Miariikka Tervonen ja puheenjohtaja Jyri Saastamoinen.
Keski-Suomen Kokoomus

Keski-Suomen Kokoomus on yksi Kansallisen Kokoomuksen 13 piirijärjestöstä. Piirijärjestö toimii Keski-Suomen vaalipiirin alueella. Keski-Suomen kokoomuksen kansanedustaja vaalikaudella 2019–2023 on Sinuhe Wallinheimo. Keski-Suomen Kokoomuksen toiminnanjohtaja on Eeva-Kaisa Rouhiainen ja puheenjohtaja Lotta Ahola.
Lapin Kokoomus

Lapin Kokoomus on Kansallinen Kokoomuksen Lapin vaalipiirissä toimiva piirijärjestö, joka asettaa vaalipiirin kansanedustajaehdokkaat Kokoomuksen vaalilistalle. Vaalikaudella 2023–2027 Lapin kokoomuksella on yksi kansanedustaja, Heikki Autto.
Piirihallituksen puheenjohtajana toimii kemijärveläinen Riitta Savukoski ja käytännön toimintaa johtaa toiminnanjohtaja Jukka Mäyrä.
Eduskuntavaalit 2003.
Eduskuntavaaleissa Kristillisdemokraattien Lapin piiri oli jo sopinut keskiryhmien vaaliliitosta Keskustan Lapin piirin kanssa, kunnes tuli tieto siitä, että Suomen Kristillisdemokraatit solmiikin kokoomuksen kanssa valtakunnallisen vaaliliiton, mikä esti kristillisdemokraatteja solmimasta piirikohtaisesti vaaliliittoja Keskustan kanssa, josta kristillisdemokraatit olivat perinteisesti hyötyneet.
Vaaliliitto varmisti Jari Vilénin uudelleen valinnan Lapista.
Pohjois-Savon Kokoomus

Pohjois-Savon Kokoomus ry oli vuosina 1920–2013 Pohjois-Savon vaalipiirissä toiminut Kansallisen Kokoomuksen piiriyhdistys. Sen puheenjohtaja oli Pekka Leskinen, varapuheenjohtajat Jaakko Kekoni ja Tiina-Liisa Liukkonen sekä toiminnanjohtaja Eeva-Liisa Perki-Latvaniemi. Vuonna 2013 piiri yhdistyi Pohjois-Karjalan Kokoomuksen kanssa Savo-Karjalan Kokoomukseksi.
Jäsenjärjestöt.
Piirijärjestön muodostivat noin 40 kokoomusyhdistystä, mukaan lukien kolme Kokoomuksen Naisten Liiton jäsenyhdistystä, viisi Kokoomuksen Nuorten Liiton jäsenyhdistystä sekä yksi Kokoomuksen Opiskelijaliitto Tuhatkunnan yhdistys.
Satakunnan Kokoomus

Satakunnan Kokoomus on yksi Kansallisen Kokoomuksen 13 piirijärjestöstä. Piirijärjestö toimii Satakunnan vaalipiirin alueella. Satakunnan kokoomuksen kansanedustajat vaalikaudella 2023–2027 ovat Matias Marttinen, sekä Mari Kaunistola Satakunnan Kokoomuksen toiminnanjohtaja on Antti Ahonen ja puheenjohtaja Jarkko Stenfors.
Uudenmaan Kokoomus

Uudenmaan Kokoomus on Kokoomuksen Uudenmaan vaalipiirin käsittävä piirijärjestö, joka valmistelee Kokoomuksen Uudenmaan vaalipiirin ehdokasasettelun eduskuntavaaleihin. Se on Suomen suurin kokoomuspiiri. 
Kokoomus säilytti paikkamääränsä 2019 eduskuntavaaleissa Uudellamaalla ja sai jälleen yhdeksän kansanedustajaa: Elina Lepomäki, Kai Mykkänen, Pia Kauma, Sari Multala, Heikki Vestman, Mia Laiho, Ruut Sjöblom, Kari Tolvanen ja Pihla Keto-Huovinen.
Elina Lepomäki keräsi 19 292 ääntä Uudeltamaalta, mikä teki hänestä koko Uudenmaan vaalipiirin ääniharavan. Äänimäärä oli koko maan viidenneksi suurin. 
Uudenmaan Kokoomus toimii Uudenmaan vaalipiirin alueella. Vaalipiiri käsittää Uudenmaan kunnat lukuunottematta Helsingin kaupunkia, millä on Helsingin vaalipiiri.
Uudenmaan Kokoomuksen kunnat ovat:
Säätiöt.
2010-luvun vaihteessa uusmaalaiset kokoomusjärjestöt irtautuivat Kansallissäätiöstä ja samalla "Lillträskin Kurssikeskussäätiö" siirtyi Helsingin Kokoomukselta Uudenmaan Kokoomuksen hallintaan. Lillträskin Kurssikekusssäätiön tarkoitus määritettiin Kokoomuksen tukemiseen Uudenmaan vaalipiiristä ja säätiö nimitettiin puolueen lähiyhteisöksi. Lillträskin Kurssikeskussäätiön toiminnan volyymi väheni selvästi, kun rahaa oli jaettu ulos huomattavia määriä juuri ennen taustaryhmän muutosta. Lillträskin Kurssikeskussäätiön omaisuus on ollut pääasiassa pörssiosakkeissa, minkä lisäksi mukana ovat alkuperäisten tilusten maa-alueet. Vuonna 2015 omaisuuden määräksi ilmoitettiin taseessa 58 000 euroa. Käypä arvo on määritelty kuitenkin yli kaksinkertaiseksi. Vuodesta 2012 lähtien säätiö on tukenut Kokoomuksen Uudenmaan piirijärjestöä.
Varsinais-Suomen Kokoomus

Varsinais-Suomen Kokoomus on yksi Kansallisen Kokoomuksen 13 piirijärjestöstä. Piirijärjestö toimii Varsinais-Suomen vaalipiirin alueella ja siihen kuuluu noin sata kokoomusyhdistystä. Varsinais-Suomen Kokoomuksen kansanedustajia ovat vaalikaudella 2023–2027 Petteri Orpo, Saara-Sofia Sirén, Ville Valkonen, Pauli Aalto-Setälä ja Milla Lahdenperä. 
Varsinais-Suomen Kokoomuksen toimistolla työskentelee monihenkinen joukko. Piirijärjestön toiminnanjohtaja on Juha Rantasaari ja puheenjohtaja Anna-Leena Yli-Jama.
Varsinais-Suomen Kokoomus lanseerasi vuonna 2024 Ilkka Kanerva -akatemian edesmenneen ministeri Ilkka Kanervan uran ja perinnön kunnioittamiseksi. Akatemian on määrä kouluttaa alueensa kokoomuslaisia sekä poliittiseen uraan että järjestötoimintaan.
Kristillisdemokraattien Lapin piiri

Suomen Kristillisdemokraattien Lapin piiri on Suomen Kristillisdemokraattien Lapin vaalipiirissä toimiva piirijärjestö. Puolue ei ole koskaan saanut kansanedustajia Lapista. Piirijärjestöön kuuluu viisi paikallisosastoa ja naisjaosto.
Kristillisdemokraattien Lapin piiri on ollut perinteisesti vaaliliitossa Keskustan Peräpohjolan piirin ja Keskustan Lapin piirin kanssa osana keskiryhmien vaaliyhteistyötä. Eduskuntavaaleissa 2003 yhteistyö keskeytyi, koska Suomen Kristillisdemokraatit solmi valtakunnallisen vaaliliiton kokoomuksen kanssa. Vaaliliitto, johon kuuluivat myös Perussuomalaiset ja Liberaalit, varmisti Jari Vilénin uudelleen valinnan Lapista. Eduskuntavaaleissa 2007 kristillisdemokraateilla oli jälleen vaaliliitto keskustan kanssa.
Paikallisosastot.
Kristillisdemokraattien Lapin piirillä on neljä paikallisosastoa.
Perussuomalaisten Varsinais-Suomen piiri

Perussuomalaisten Varsinais-Suomen piiri on Varsinais-Suomen vaalipiirissä toimiva perussuomalaisten piiriyhdistys. Piirin hallituksen puheenjohtaja on Jyrki Åland ja piirisihteeri on Mikko Kangasoja. 
Vuoden 2012 kuntavaaleissa perussuomalaiset sai Varsinais-Suomessa 10,4 % äänistä ja oli Varsinais-Suomessa neljänneksi suurin puolue äänimäärältään.
Vuoden 2017 kuntavaaleissa perussuomalaiset sai Varsinais-Suomessa 7,8 % äänistä ja oli Varsinais-Suomessa kuudenneksi suurin puolue äänimäärältään.
Vuoden 2021 kuntavaaleissa perussuomalaiset sai Varsinais-Suomessa 14,8 % äänistä ja maakunnan kunnanvaltuustoihin 125 paikkaa. Perussuomalaiset nousi äänimäärältään kolmanneksi ja paikkamäärältään neljänneksi suurimmaksi puolueeksi maakunnassa.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa perussuomalaiset oli 18,1 % kannatuksella vaalipiirin kolmanneksi suurin puolue ja sai eduskuntaan Varsinais-Suomesta kolme kansanedustajaa: Kike Elomaa, Lauri Heikkilä ja Maria Lohela. Heistä tuli samalla puolueen historian ensimmäiset Varsinais-Suomen vaalipiiristä valitut kansanedustajat.
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa perussuomalaiset nousi vaalipiirin toiseksi suurimmaksi puolueeksi 19,3 % kannatuksella. PS:n listalta valittiin toiselle kaudelle eduskuntaan Kike Elomaa ja Maria Lohela sekä uutena Ville Tavio. Eduskuntavaalien ehdokasasettelua varten toteutettiin vuonna 2014 koko piirin alueella jäsenäänestys, mutta äänestyksen tulokset olivat lähinnä neuvoa antavia. Tuomas Tähti ja Kari Salminen jätettiin pois ehdokaslistalta, vaikka he olivat Varsinais-Suomessa jäsenäänestyksessä kymmenen eniten ääniä saaneen joukossa.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa perussuomalaiset oli vaalipiirin suurin puolue 19,1 % kannatuksella. Perussuomalaisista valittiin eduskuntaan Ville Tavio, Kike Elomaa ja uusina Mikko Lundén ja Vilhelm Junnila.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa PS sai Varsinais-Suomesta neljä paikkaa, kuten edellisellä kerralla. Tavio, Junnila, Elomaa ja Lundén valittiin vaaleissa jatkokaudelle.
Erik Seidel

Erik Seidel (s. 6. marraskuuta 1959) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. 
Seidel keskeytti collegen 1970-luvun lopulla ja aloitti uran backgammonammattilaisena. Hän pelasi pääosin New Yorkin Mayfair Clubilla. Las Vegasiin suuntautuneen turnausmatkan jälkeen hän innostui myös pokerista. Vuonna 1985 hän alkoi työskennellä Wall Streetilla osakemarkkinoilla, mutta palasi pokerinpelaajaksi pörssikurssien romahdettua vuonna 1987. 
Pokeriura.
Seidelin ensimmäinen merkittävä pokeriturnaus oli vuoden 1988 World Series of Pokerin päätapahtuma. Seidel epäonnistui pelaamassaan yhdeksässä satelliittiturnauksessa ja lopulta osti sisäänpääsyn pääturnaukseen. Hän sijoittui yllättäen toiseksi häviten ainoastaan Johnny Chanille. Turnauksen viimeinen käsi on mukana elokuvassa "Rounders - ässä hihassa".
Varhaisesta menestyksestään huolimatta Seidel ei kuitenkaan siirtynyt välittömästi ammattilaiseksi vaan palasi New Yorkin pörssiin. Täysammattilaiseksi hän tuli vuonna 1995, jolloin Seidel vaimoineen muutti Las Vegasiin. 
Seidel on voittanut kaikkiaan kahdeksan WSOP-ranneketta - häntä enemmän voittoja on ainoastaan Phil Hellmuthilla, Johnny Chanilla, Doyle Brunsonilla ja Johnny Mossilla. Hänellä on kaikkiaan 60 WSOP-rahasijaa. Tässä tilastossa hän on neljäntenä.
World Poker Tourilla Seidel voitti Foxwoods Poker Classicin vuonna 2008. Ykköspalkinto oli 992 890 dollaria. Vuoden 2009 Aussie Millionsin pääturnauksessa hän oli toinen. Vuosi 2011 on ollut toistaiseksi Seidelille todellinen menestysvuosi: tammikuun Aussie Millions -turnaussarjassa hän voitti A$ 250,000 Super High Roller No Limit Hold'em -turnauksen ja 2,5 miljoonaa Australian dollaria sekä oli kolmas A$ 100,000 No Limit Hold'em -turnauksessa ansaiten 625 000 Australian dollaria. Helmikuussa hän voitti L.A. Poker Classicin high roller -turnauksen (palkintorahat 144 570 dollaria), maaliskuussa NBC National Heads-Up Championshipin (750 000 dollaria) ja toukokuussa Ninth Annual Five Star World Poker Classicin high roller -turnauksen (1 092 780 dollaria). Lisäksi hän oli maaliskuussa toinen WPT:n Hollywood Poker Openissa ansaiten 155 103 dollaria.
Seidel edusti Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta ennen Pokerin mustaa perjantaita 15.4.2011. Elokuussa 2013 Seidelin pokeriuran turnausansiot ylittivät 17,6 miljoonaa dollaria. Hän on turnausrahatilastoissa 5. menestynein turnauspelaaja.
Pertti Duncker

Pertti Duncker (13. tammikuuta 1941 Helsinki – 1. joulukuuta 2009 ) oli suomalainen purjehtija ja kirjailija. Duncker on kirjoittanut matkoistaan itse suunnittelemallaan ja rakentamallaan Merivuokko-purjeveneellä kuusi kirjaa, joista neljä kuvaa maailmanympäryspurjehdusta vuosina 1990–1996. Hän toimi "Vene"-lehden avustajana vuodesta 1975. Duncker purjehti ensimmäisenä suomalaisena Etelämantereelle vuonna 1992. Hän oli helsinkiläisen Pursiseura Sindbadin jäsen.
Helsingin Vasemmistoliitto

Helsingin Vasemmistoliitto on yksi Vasemmistoliiton 13 piirijärjestöstä. Helsingin vasemmistoliittoon kuuluu 2800 jäsentä. Piiritoimisto sijaitsee Kallion kaupunginosassa.
Helsingin piirin toimintaa.
Helsingin vasemmistoliitto on yksi aktiivisimmista Vasemmistoliiton piireistä. Sen toiminta sisältää kaikkea palvelutoreista DJ-sessioihin ja poliittisista työpajoista tanssi-iltoihin.
Helsingin vasemmistoliiton palvelutoreilla autetaan arjen ongelmissa. Toreilla korjataan rikkinäisiä pyöriä, mitataan verenpainetta, maalataan lapsille kasvonaamioita ja opetetaan senioreille Internetin käyttöä. Palvelutoreilla on tarjolla myös kierrätyskirjoja ja reilun kaupan kahvia sekä jaossa Kansan Uutiset -lehtiä. Palvelutoreja järjestetään vaihtelevasti eri kaupunginosissa.
Vasemmistoliiton Helsingin osasto ja VASARA - vasemmiston sateenkaarirakastajat osallistuivat Helsinki Pride -kulkueeseen.
Kerran kuussa järjestettävällä Left Hooks -klubilla vasemmistolaiset DJ:t tanssittavat kaupunkilaisia punkin, dubstepin, indien ja diskon tahtiin . Lisäksi Helsingissä harjoittelee ja pelaa Etelä-Suomen Vasemmistonuorten jalkapallojoukkue Merihaan Betoni, jonka "[a]inoa vaatimus on, että nauttii jalkapallosta – huipputaidot tai aikaisempi pelikokemus eivät ole välttämättömiä". Ääri-kuoro harjoittelee viikoittain ja esiintyy tapahtumissa. Kuoro on esiintynyt muun muassa asunnottomien yössä, vappujuhlissa ja taiteiden yössä.
Helsingin vasemmistoliiton valtuustoryhmällä on oma kotisivu.
Helsingin vasemmistoliiton piirissä on myös järjestetty muun muassa poliittisia työpajoja, kuten viikonlopun kestänyt perustulotyöpaja, jossa pohdittiin perustulon malleja ja sitä, kuinka perustulo saataisi Suomeen .
Rahoitus.
Helsingin Vasemmistoliitto on vastaanottanut puoluerahoitusta yksityishenkilöiltä, säätiöiltä ja järjestöiltä. Tukea Helsingin Vasemmistoliitolle ovat antaneet mm. Avantisäätiö, Stiftelsen för det tvåspråkiga Finland sekä Helsingin Itäinen Työväen Yhdistys.
Helsingin järjestöjä.
Helsingin piiri jakautuu 16 perusjärjestöön :
Uudenmaan Vasemmistoliitto

Uudenmaan Vasemmistoliitto on yksi Vasemmistoliiton 13 piirijärjestöstä. Uudenmaan Vasemmistoliitolla on 25 jäsenjärjestöä 20 uusimaalaisessa kunnassa. Piiritoimisto sijaitsee Helsingissä, samassa osoitteessa kuin Vasemmistoliiton puoluetoimisto ja Helsingin Vasemmistoliitto, joka on oma piirijärjestönsä. Vasemmistoliiton listoilta on Vasemmistoliiton Uudenmaan piirijärjestön alueelta valittu 38 kunnanvaltuutettua ja kaksi kansanedustajaa.
Rahoitus.
Uudenmaan Vasemmistoliitto on vastaanottanut puoluerahoitusta Avantisäätiöltä.
Säätiöt.
Vasemmistoliitolla on Uudellamaalla useita paikallissäätiöitä. Laajinta toimintaa edustaa vantaalainen Puistokulma-Säätiö, jonka tausta on 1960-luvulla rakennetun toimitalon omistuksen säätiöinnissä vuonna 1986. Vuonna 2015 Puistokulma-Säätiöllä oli velatonta pääomaa vajaat 1,2 miljoonaa euroa. Puistokulman vuokralaisina on ollut niin yrityksiä kuin yhdistyksiä. Myös Vantaan kaupunki on vuokrannut tiloja käyttöönsä. Samalla säätiö on tarjonnut Vantaan Vasemmistoliitolle toimistohuoneen ja tiloja käyttävät myös muut puolueyhteisön järjestöt. Vuonna 2015 säätiön tulot olivat hieman yli 220 000 euroa, joista valtaosa on vuokratuottoa. Suomen Kotiseutuliitto on myöntänyt säätiölle valtionapua. Säätiö myönsi 2015 Vantaan Vasemmistoliitolle avustuksina eri tarkoituksiin 12 500 euroa.
"Hyvinkään Järjestötalosäätiö" edustaa vastaavaa mallia. Toiminta perustuu vasemmistojärjestöjen vuosikymmeniä sitten rakentaman ja sittemmin säätiöidyn työväentalon ylläpitoon ja vuokraustoimintaan. Säätiön tasessa oli 2015 varallisuutta 74 000 euroa. Suurimmat tuotot Järjestötalosäätiö saa vuokrista sekä Kotiseutuliiton valtionavusta. Säätiön perustanut Hyvinkään Järjestötaloyhdistys on tukenut säätiötä kymmenillä tuhansilla euroilla.
Vantaalainen "Hakunilan Järjestötukisäätiö" on luonteltaan pääomasäätiö, jonka 50 000 euron tasevarallisuus on pitkälti sijoitusrahastoissa. Tulot ovat sijoitustuottoja ja kustannukset yleiskuluja sekä annettuja avustuksia. Alkuvuosina säätiö tuki kolmea tarkoitusta: vaalityötä, pioneeritoimintaa ja nuorison urheilutoimintaa. Viime vuosina avustuskohteita on kuvattu niukasti avunsaajia erittelemättä.
The Historical Illuminatus Chronicles

The Historical Illuminatus Chronicles on kolmen romaanin sarja jonka Robert Anton Wilson kirjoitti yksin lisäykseksi Robert Shean kanssa kirjoittamansa Illuminatus! trilogian yhteyteen.
Kirjoihin kuuluvat "The Earth Will Shake" (1982) , "Nature's God" (1991) . Kirjoista oli tarkoitus muodostua viiden kirjan sarja, mutta Wilson ei eläessään ehtinyt kirjoittaa kuin kolme. Neljännen nimi piti olla "The World Turned Upside Down". 
Sarja käsittelee "Illuminatus!" trilogian päähahmon, Hagbard Celinen esi-isän Sigismundo Celinen seikkailuja ja harharetkiä valistusajan Euroopan läpi.
Ronald Harwood

Ronald Harwood (9. marraskuuta 1934 Kapkaupunki, Etelä-Afrikka – 8. syyskuuta 2020) oli eteläafrikkalaissyntyinen brittiläinen kirjailija.
Harwood muutti Lontooseen 1951 tavoitteenaan teatteriura. Opiskeltuaan Kuninkaallisessa teatteriakatemiassa (RADA) hän liittyi Sir Donald Wolfitin johtamaan Shakespeare Companyyn. 1953–1958 hän oli Wolfitin henkilökohtainen pukija ja kirjoitti myöhemmin kokemustensa pohjalta näytelmän "Pukija" ("The Dresser"). Hän on kirjoittanut myös elämäkerran: "Sir Donald Wolfit CBE: His life and work in the Unfashionable Theatre".
Vuonna 1960 Harwood alkoi uuden uran kirjailijana ja on ollut varsin tuottelias, kirjoittaen näytelmiä, romaaneja ja tietokirjallisuutta . Hän on kirjoittanut myös elokuvakäsikirjoituksia, mutta useammin sovittanut olemassa olevia tekstejä valkokankaalle kuin luonut alkuperäiskäsikirjoituksia.
Harwoodin tuotannossa toistuu usein teatteriteema. "Pukijan" lisäksi hän on kirjoittanut useita teatterimaailmaan sijoittuvia näytelmiä, kuten "After the Lions" (Sarah Bernhardtista), "Another Time" (pääroolina lahjakas pianisti) ja "Kvartetti" ("Quartet", ikääntyneistä oopperalaulajista). Hän on myös kirjoittanut teatterin historian "All the World is a Stage". Toinen Harwoodin kiinnostuksen kohde on toinen maailmansota, josta kertovat elokuvat "Salamurha aamunkoitteessa" ("Operation Daybreak", 1975), "The Statement" (2003), "Pianisti" ("The Pianist", 2002) sekä hänen saman nimisestä näytelmästään tehty filmatisointi "Tapaus Furtwängler" ("Taking Sides", 2001). Kaksi jälkimmäistä perustuvat molemmat tositapahtumiin, ja molempien elokuvien päähenkilöt ovat muusikoita.
Harwood on tehnyt käsikirjoitukset elokuviin "Elämän oppitunnit" ("The Browning Version", 1994, pääosassa Albert Finney), "Being Julia" (2004, pääosissa Annette Bening ja Jeremy Irons) sekä Roman Polańskin ohjaamaan versioon "Oliver Twist"istä (2005, pääosassa Ben Kingsley).
Ronald Harwood toimi Englannin Pen-klubin puheenjohtajana 1989–1993 ja Kansainvälisen PEN:in johtajana 1993–1997.
Poliittinen nuorisojärjestö

Poliittinen nuorisojärjestö on puoluetta lähellä oleva poliittinen organisaatio, jonka toiminta on suunnattu nuorille. Puolueiden nuorisojärjestöiksi kutsutaan puolueiden osastoina ja alaisuudessa toimivia järjestöjä ja toisaalta itsenäisiä yhdistyksiä, jotka ovat lähellä jotakin puoluetta. Osalla puolueista on erillinen, nuoremmille lapsille suunnattu, varhaisnuorisojärjestö.
Puolueille poliittiset nuorisojärjestöt ovat tärkeä rekrytointikanava. Sieltä väkeä päätyy poliitikkojen avustajiksi ja kansanedustajiksi. Vuoden 2015 vaaleissa uusiksi kansanedustajiksi valittiin neljä entistä Kokoomusnuorten puheenjohtajaa: Kai Mykkänen, Wille Rydman, Antti Häkkänen ja Susanna Koski, sekä Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden puheenjohtaja Ozan Yanar, Keskustanuorten entinen (2009–2013) puheenjohtaja Antti Kurvinen, Vasemmistonuorten puheenjohtaja Li Andersson, Demarinuorten puheenjohtaja Joona Räsänen ja Perussuomalaisten nuorten puheenjohtaja Simon Elo. Vuosina 1970–2015 valituista keskustan, kokoomuksen ja Sdp:n kansanedustajista joka neljäs on ollut puolueensa nuorisojärjestöaktiivi vähän ennen valintaansa. Tyypillisesti nuorisojärjestö on vähän puoluettaan radikaalimpi.
 "Lähde: Yle Uutiset"
Lappeenrannan kaupunginvaltuusto

Lappeenrannan kaupunginvaltuusto on hallintoelin, joka vastaa Lappeenrannan kaupungin toiminnasta ja taloudesta. Valtuusto käyttää Lappeenrannan ylintä päätösvaltaa ja valitsee jäsenet kaupunginhallitukseen ja lautakuntiin. Valtuustossa on 51 jäsentä, joista Hanna Holopainen, Jukka Kopra ja Jani Mäkelä ovat myös kansanedustajia.
Kaupunginvaltuusto kokoontuu jokaisen kuukauden ensimmäisenä arkimaanantaina klo 18.30 Lappeenrannan kaupungintalon valtuustosalissa osoitteessa Villimiehenkatu 1. Kokoukset ovat avoimia yleisölle. Niitä voi seurata kaupungin verkkosivuilla joko suorana lähetyksenä tai katsoa videotallenteita aiemmista kokouksista.
SDP oli pitkään valtuuston suurin puolue. Vuoden 2021 vaaleissa kokoomus nousi suurimmaksi puolueeksi, mutta vuoden 2025 vaaleissa suurimmaksi puolueeksi nousi jälleen SDP. Vuosina 1996–2021 valtuustossa vaikutti Sitoutumaton Kansalaisliike Myö.
Kaupunginvaltuuston paikkajako 2025–2029.
Lappeenrannan kaupunginvaltuuston paikkajako kaudella 2025–2029.
Kaakkois-Suomen Vasemmistoliitto

Kaakkois-Suomen Vasemmistoliitto on yksi Vasemmistoliiton 13 piirijärjestöstä. Piiritoimisto sijaitsee Kotkassa. Piirijärjestöllä on valtuutettuja Etelä-Karjalan, Etelä-Savon ja Kymenlaakson maakunnissa. Vuonna 2013 vaalipiiriuudistuksen yhteydessä Kaakkois-Suomen Vasemmistoliittoon sulautettiin Etelä-Savon Vasemmistoliiton toiminta. Pentti Tiusanen oli vaalipiirin kansanedustaja vuosina 1995–2011.
Karmiininpunainen merirosvo

Karmiininpunainen merirosvo ("The Crimson Pirate") on Robert Siodmakin ohjaama seikkailuelokuva vuodelta 1952. Sen pääosissa esiintyvät Burt Lancaster, Nick Cravat, Eva Bartok ja Leslie Bradley sekä Torin Thatcher. Elokuvan käsikirjoituksen kirjoitti Roland Kibbee. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat 1700-luvun Karibiaan, jossa merirosvot kapteeni Vallo ja Ojo seikkailevat. 
Elokuvan huumori.
Elokuvan erityinen piirre on se, että yletöntä ryppyotsaisuutta vältetään kaiken aikaa; huumori saa kukkia vapaasti, joskaan ohjaaja ei sallinut aivan yletöntä mellastusta.
Lancasterin ja Cravatin sirkustausta pääsee oikeuksiinsa erityisesti alkupuolen taitavaa akrobatiaa tarjoilevassa takaa-ajossa. Yleensäkin sirkusta, hupikeksintöjä ja ristiinpukeutumista hyödynnetään mielikuvituksellisella tavalla. Klovnina ja akrobaattina kunnostautunut Cravat hyödyntää pantomiimikon taitojaan: Ojo on mykkä ja puhuu omatekoista elekieltä muun muassa köydenpätkästä tekemänsä hirttosilmukkanuken avulla. 
Elokuva on kuuluisa nimenomaan merirosvojen arkkityypeille irvistelystä: puujalka juuttuu kiinni aina pahimpaan paikkaan ja koukkukäsi pyyhkii miltei kohtalokkaasti liikutuksen kyyneleitä silmäkulmasta. Samoin kunnialaukauksiin vastataan kovilla ja linnoituksen muurilla komeasti pukeutuneena seisova lippuviestittäjä muuttuu nokiseksi räsynukeksi, silti sekoamatta viittoilutahdistaan.
Toinen kuuluisa humoristinen yksityiskohta on silmäpuolen perämiehen Pablo Murphyn (Noel Purcell) klassinen keskeytystapa ”"Anteeksi nyt vain kapteeni, mutta…"”
Monet elokuvan kohtauksista ovat lajityypin klassikoita, joita myös tuoreemmat merirosvoseikkailut, kuten "", ovat lainanneet.
Olaus Borrichius

Olaus Borrichius (1626–1690) oli omana aikanaan kuuluisa tanskalainen alkemisti. Isaac Newton ja Kristiina mm. kuuluivat alkemisteihin joihin hänen ajatuksillaan oli vaikutusta.
Hän onnistui erottamaan happea salpietarista vuonna 1678.
Bō

Bō () on Itä-Aasian taistelutaidoissa käytetty noin 30 millimetriä paksu 180 senttimetriä pitkä puinen sauva, jota käytetään lähitaisteluaseena. Nykyisin bō yhdistetään erityisesti okinawalaiseen kobujutsuun ja japanilaiseen koryū budoon. Bō-sauvan suositellaan olevan hieman harjoittelijaa pidempi. Bō on keskeltä paksuin ja suippenee hieman päihinsä symmetrisesti (ainakin joissakin tyyleissä). Bōsta pidetään kiinni yleensä siten, että kädet jakavat sauvan kolmeen yhtäläiseen osaan. Pikkusormi pitää bo-sauvasta kiinni suurimmalla voimalla puristusvoiman heiketessä kohti etusormea. Tekniikoissa voidaan hyödyntää kaikkia kolmea osaa sauvasta. 
Tavallisimmat tekniikat ovat lyönnit ja torjunnat molemmilla päillä sekä pistot. Toisin kuin bō, jō-sauva ja tanbō-sauva ovat lyhyempiä, kevyempiä ja tasapaksuja. Jō on noin kaksi kolmasosaa ja tambō noin kolmasosa bōn pituudesta. Bōn käyttöä harjoitellaan useissa karate-tyyleissä, joissa kobujutsu on osa harjoitusohjelmistoa. Bōlla tehdyssä katassa (pistein arvosteltava liikesarja) kilpaillaan MM-tasolla.
Nykyisin harjoiteltavista koryū lajeista esimerkiksi Tenshin shōden Katori shintō-ryū ja Kashima-Shinryū sisältävät bōn käytön harjoitusohjelmassaan. Katori shintō-ryū sisältää kaksi kuuden katan sarjaa bō-tekniikoita. Tämän koulukunnan mukaan bōta on usein virheellisesti pidetty vain alemman luokan jalkaväkeen kuuluvien samuraiden ("ashigaru") aseena, mutta ryū painottaa sen opiskelun olleen tärkeää jopa komentajille. Yksi selitys bōn opiskelulle samuraiden keskuudessa oli mahdollinen tilanne, jossa keihään ("yari") tai salkoaseen kuten naginatan terä katkeaa taistelukentällä, jolloin pelkkää vartta voitiin käyttää bō-sauvana.
Marco Tardelli

Marco Tardelli (s. 24. syyskuuta 1954 Careggine) on italialainen, puolustavana keskikenttäpelaajana pelannut jalkapalloilija ja myöhempi jalkapallovalmentaja. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1982.
Tardelli aloitti ammattilaisuransa vuonna 1972 Serie C -seura Pisassa, mistä siirtyi kahden vuoden kuluttua Serie B:hen Comoon ja lokakuussa vuonna 1975 Serie A:han Juventukseen. Juventuksessa hän pelasi kymmenen kauden ajan ja voitti viisi kertaa Italian mestaruuden (1977, 1978, 1981, 1982 ja 1984), kolmesti Italian Cupin, UEFA Cupin, Cup-voittajien Cupin sekä Euroopan Cupin. Kaikkiaan hän pelasi Juventuksessa 376 ottelua ja teki 51 maalia. 1985 hän siirtyi Interiin missä pelasi kaksi kautta, ja yhden kauden vielä Sveitsissä FC St. Gallenin joukkueessa ennen lopettamistaan vuonna 1988.
Italian maajoukkueessa Tardelli debytoi 7. huhtikuuta 1978 Portugalia vastaan. Hän edusti maataan 1978 MM-, 1980 EM- ja 1982 MM-kisoissa, joista viimeisimmässä Italia voitti maailmanmestaruuden. Tardelli teki MM-voittoturnauksessa kaksi maalia, joista toisen loppuottelussa Saksan liittotasavaltaa vastaan. Kaikkiaan Tardelli pelasi maajoukkueessa 81 ottelua ja teki kuusi maalia.
Heti lopettamisensa jälkeen Tardelli aloitti Italian alle 16-vuotiaiden maajoukkueen valmentajana, ja kaksi vuotta myöhemmin siirtyi Cesare Maldiniin apulaiseksi alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen. Vuonna 1993 hänet palkattiin Serie C1:ssä pelanneen entisen seuransa Comon peräsimeen, ja hän nostikin seuran yhden kauden ajaksi sarjaporrasta ylemmäksi. Valmennettuaan kolmen kauden ajan Cesenaa Tardelli nimitettiin vuonna 1998 alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajaksi. Hänen alaisuudessaan joukkue voitti EM-kultaa. Kaudeksi 2000/2001 hän siirtyi valmentamaan Interiä mutta sai potkut kesken kauden joukkueen heikkojen peliesitysten vuoksi. Tämän jälkeen hän valmensi Baria, Egyptin maajoukkuetta ja Arezzoa, joista kaikista hän myös sai potkut. 15. kesäkuuta hänet nimitettiin entisen pitkäaikaisen seuransa Juventuksen hallituksen jäseneksi.
Helmikuussa 2008 hän palasi valmennustehtäviin Giovanni Trapattonin apuvalmentajana Irlannin maajoukkueessa, missä hän toimi usean vuoden ajan.