tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Riitta Hanhi

Riitta Hanhi () on hahmo Disneyn eläinmaailmassa. Hän on uuttera ja yritteliäs liikenainen, ja samalla Roope Ankkaan rakastunut vanhapiika. Italialaisen Romano Scarpan vuonna 1960 luoma Riitta on uransa aikana vaihdellut Roopea jahtaavasta kiusankappaleesta hauskaksi ja itsenäiseksi sankarittareksi.
Riitan ensiesiintyminen.
Riitta ilmestyi Roopen elämään virallisesti tarinassa "Zio Paperone e l'multino Balabu" penäämään Roopelta syntymäpäivälahjaa. Riitan rooli oli silloin vielä varsin epäselvä, mutta sarjassa annettiin ymmärtää, että hän oli Roopen vanha tuttu. Suomessa tämä sarja julkaistiin "Aku Ankan taskukirjassa" numero 79 (nimellä "Viimeinen kulu-kulu"). Ensimmäinen suomeksi julkaistu sarjakuva Riitasta oli "Aku Ankan taskukirjan" numerossa 8 julkaistu "Venetsian leipuri". Riitta-tarinoita on myöhemmin julkaistu suomeksi myös "Aku Ankka" -lehdessä.
Riitta nykypäivänä.
Uudemmissa tarinoissa Riitasta on tullut räväkkä ja kovaotteinen liikenainen, joka yrittää kiristää Roopea kanssaan avioon keinolla millä hyvänsä. Roope sanoo usein Riitalle, ettei tunteilu sovi hänen kaltaiselleen liikemiehelle. Joissakin tarinoissa käy kuitenkin ilmi, että syvällä sisimmissään Roope kyllä pitää Riitasta. Tämä kaksikko on kisannut milloin villamarkkinoiden, milloin täytekakkuteollisuuden hallinnasta. Ajan myötä Riitta on rauhoittunut jopa siinä määrin, että Roopekin on lakannut puhumasta ”Hullu-Riitasta”. Hänestä on tullut ideoita pursuava yksityisyrittäjä, ja vaikka Roope yhä toisinaan saa hätistellä ankkaneitoa kimpustaan, nähdään Riitan rinnalla useimmiten tämän uskollinen ystävä ja liikekumppani Kuuno Kaakkuri. Riitta tunnetaan joissain vanhoissa sarjakuvissa myös nimellä Maisa Hanhi.
AZ Alkmaar

AZ Alkmaar on jalkapalloseura Alkmaarista, Alankomaista. Seura perustettiin vuonna 1967 nimellä "AZ'67", kun Alkmaar '54 ja FC Zaanstreek yhdistyivät. AZ Alkmaar pelaa Alankomaiden korkeimmalla sarjatasolla Eredivisiessä.
Seura oli 1970–1980-luvuilla Cees ja Klaas Molenaar -nimisten liikemiesveljesten omistuksessa, ja vuonna 1981 se saavutti ennenkokematonta menestystä voittamalla Alankomaiden mestaruuden ja selviytymällä UEFA Cupin loppuotteluun. Kun Molenaarit jättivät seuran, kääntyi menestyskulku huonompaan suuntaan, ja vuonna 1988 AZ putosi alemmalle sarjatasolle.
1990-luvun loppupuolella liikemies Dirk Scheringa ryhtyi panostamaan seuraan, joka vuonna 1998 nousi takaisin korkeimmalle sarjatasolle. Co Adriaansen valmentamana kaudella 2004–2005 AZ pelasi jälleen UEFA Cupia ja selviytyi välieriin. Joukkue myös sijoittui Hollannin liigan sarjataulukossa kolmannelle sijalle, mikä tarkoitti jälleen pääsyä UEFA Cupiin. 
Kaudella 2006–2007 AZ oli tiukasti mukana maansa mestaruustaistelussa ja viimeisellä kierroksella sille olisi mestaruuteen riittänyt voitto pikkuseura Excelsiorista. Se kuitenkin koki yllättävän 3–2-tappion ja näin sekä PSV että Ajax menivät ohi.
Kauden 2008–2009 päätteeksi AZ Alkmaar juhli historiansa toista Alankomaiden mestaruutta. Mestaruus varmistui jo kolme kierrosta ennen sarjan päätöstä ainoan uhkaajan Amsterdam Ajaxin hävittyä ottelunsa PSV Eindhovenille.
Mikko

Mikko on suomalainen miehen etunimi. Nimi on suomalainen muunnos heprealaisesta nimestä Miikael, Mikael, joka mainitaan Raamatussa myös arkkienkelin nimenä. Mikkelin kaupunki on saanut nimensä arkkienkeli Mikaelista.
Mikko on ollut almanakassa vuodesta 1890. Mikon nimipäivä on 29. syyskuuta, joka on myös arkkienkeli Mikaelin kunniaksi vietetyn kirkollisen juhlapäivän, mikkelinpäivän alkuperäinen päivämäärä. Suomessa ja Ruotsissa mikkelinpäivä on kuitenkin vuodesta 1774 ollut aina sunnuntai.
Syyskuuhun 2025 mennessä nimi Mikko oli Suomessa annettu 57 241 miehelle ja alle 25 naiselle. Mikoista enemmistö on syntynyt 1970–1990-luvuilla. Huippuvuosi pelkkien ensimmäisten nimien perusteella oli 1979, jolloin sen sai 1 743 miespuolista henkilöä ensimmäiseksi etunimekseen.
Eddie Jordan

Edmund "Eddie" Jordan (30. maaliskuuta 1948 Dublin, Irlanti – 20. maaliskuuta 2025 Kapkaupunki, Etelä-Afrikka) oli irlantilainen, vuonna 1991 perustetun Jordan Grand Prix -nimisen Formula 1 -tallin perustaja ja entinen omistaja. 
Jordan menehtyi 76-vuotiaana 20. maaliskuuta 2025 pitkälle edenneeseen syöpään. Jordan sairasti eturauhasen ja virtsarakon syöpää, joka oli levinnyt myös selkärankaan ja lantioon. Hän ilmoitti diagnoosistaan vuoden 2024 lopulla "Formula For Success" -podcastissa.
Ura.
Nuoruudessaan Jordan harkitsi papin uraa ja opiskeli hammaslääketiedettä, kunnes vaihtoi pankkialalle. Jordan tutustui moottoriurheiluun Jerseyn saarella työskennellessään. Hän kilpaili itse, kunnes perusti oman tallin Eddie Jordan Racing. Aluksi Jordan toimi F3000-sarjassa, ja vuonna 1989 Jean Alesi voitti Jordan-tallin autolla sarjan mestaruuden. Formula 1 -sarjaan talli siirtyi vuonna 1991 ja se kilpaili sarjassa aina vuoteen 2005 asti, jolloin talli myytiin venäläisille sijoittajille. Vuonna 2006 uusi talli toimi nimellä MF1 Racing, ja vuonna 2007 omistajien jälleen vaihduttua nimellä Spyker.
Jordan-tallissa ajoi aikanaan monia menestyneitä kuljettajia, näiden joukossa muun muassa Michael Schumacher, Ralf Schumacher, Damon Hill, Heinz-Harald Frentzen, Eddie Irvine, Rubens Barrichello, Tiago Monteiro, Giancarlo Fisichella, Jean Alesi ja Jarno Trulli. 
Jordan-tallin parhaiksi saavutuksiksi Formula 1-luokassa jäivät neljä GP-voittoa. Näistä kaksi tuli Heinz-Harald Frentzenin ajamana. Kaksi muuta GP-voittoa ottivat Giancarlo Fisichella ja Damon Hill, yhden kummatkin. Paalupaikkoja Jordan-tallille kertyi kaksi, joista toisen ajoi Heinz-Harald Frentzen, ja toisen Rubens Barrichello. Jordan-tallin viimeisimmäksi palkintopallisijaksi jäi Tiago Monteiron tallille ajama kolmas sija Yhdysvaltain osakilpailussa kaudella 2005.
Samuli

Samuli on suomalainen miehen etunimi. Se on kansanomainen muoto heprealaisperäisestä Samuel-nimestä, jonka muunnoksia ovat myös Sami ja Samu. Samuel tarkoittaa hepreaksi "Jumalan kuulema". Samulin nimipäivä on suomalaisessa kalenterissa 20. elokuuta.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Samuli on annettu 1900-luvun alusta elokuuhun 2025 mennessä 27 467 henkilölle.
Kaliumhydroksidi

Kaliumhydroksidi (KOH) eli kalilipeä on kalium- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Aineen vesiliuos on vahva emäs, koska liuetessaan veteen suola hajoaa kalium- ja hydroksidi-ioneiksi, ja hydroksidi-ioni aiheuttaa emäksisyyden liuokseen. Liukeneminen on eksoterminen reaktio.
Kaliumhydroksidia tuotetaan teollisesti kaliumkloridista elektrolysoimalla. Toinen tapa tuottaa yhdistettä hieman pienempiä määriä on kalsiumhydroksidin ja kaliumkarbonaatin välisellä reaktiolla. 
Elintarvikkeiden lisäaineiden koodauksessa kaliumhydroksidin E-koodi on E525, ja sitä käytetään happamuudensäätöaineena. Kemianteollisuudessa kaliumhydroksidi on keskeinen kemikaali ja sitä käytetään muun muassa valmistettaessa muita kaliumyhdisteitä, saippuaa, tekstiiliteollisuudessa, metallurgiassa ja laboratoriokemikaalina. Kaliumhydroksidia käytetään myös hiilidioksidin talteenotossa suoraan ilmakehästä.
Kaliumhydroksidin 10–25 % liuosta voidaan käyttää värireagenssina jäkälien kemiallisessa määrittämisessä jäkäläaineiden eli sekundaaristen aineenvaihduntatuotteiden avulla. Kaliumhydroksidi muodostaa keltaisia ja punaisia suoloja monien jäkäläaineiden kanssa.
Jelgava

Jelgava (, , ) on kaupunki Keski-Latviassa Lielupejoen varrella noin 45 km lounaaseen Riiasta. Sen asukasluku oli vuoden 2016 väestönlaskennassa noin 61 000 ja se on Zemgalen suurin kaupunki. Se oli (nimellä Mitau) Kuurinmaan herttuakunnan ja kuvernementin pääkaupunki.
Nimen Jelgava uskotaan tulevan liivin kielen sanasta "jelgab", joka tarkoittaa matalaa paikkaa.
Historia.
Ensimmäinen kirjallinen maininta paikasta on peräisin vuodelta 1265, mutta kaupunki perustettiin virallisesti vasta vuonna 1573.
Jelgavasta tuli Kuurinmaan ja Semgallian yhdistyneen herttuakunnan pääkaupunki vuonna 1578. 1596 Kuurinmaan herttuakunta jaettiin kahteen hallinnolliseen alueeseen, ja Jelgavasta tuli herttua Friedrich Kettlerin asuinpaikka. Jelgavasta tuli uudelleen yhdistyneen herttuakunnan pääkaupunki vuonna 1617.
Toiseksi viimeinen Kuurinmaan herttua Ernst Johann von Biron kehitti Jelgavan kulttuurielämää merkittävästi. Hän avasi kaupungin ensimmäisen julkisen kirjaston. Biron perusti 1775 Academia Petrinan. Herttua kehitti myös kaupungin teatterielämää.
Jelgavan merkittävämpiä nähtävyyksiä on barokkityylinen Jelgavan palatsi (1738–1740, 1762–1772). Palatsin rakennutti arkkitehti Francesco Bartolomeo Rastrelli. Sen rakentaminen alkoi 1738 Liivinmaan ritarikunnan linnan paikalle. Palatsi oli aiemmin Kuurinmaan herttuan talviasunto. Ranskan vallankumousta paennut kuningas Ludvig XVIII asettui asumaan Jelgavan palatsiin vuosiksi 1798–1807. Nykyään palatsissa toimii maatalouskorkeakoulu ja museo. Jelgava tuhoutui pahoin toisessa maailmansodassa.
Kansalliseepos

Kansalliseepos on eepos-runoelma, jolla on erityistä merkitystä tietylle kansakunnalle ja jonka katsotaan ilmentävän kuvaamaansa kansakunnan luonnetta ja historiaa. Kansalliseepoksia on monenlaisia. Osa niistä perustuu melko suoraan suulliseen kansanrunouteen, joka sitten on tekstualisoitu ja saanut suuren merkityksen kansallisena symbolina, usein nationalismin vaikutuksesta. Toiset kansalliseepokset ovat nimeltä tunnettujen tai anonyymien yksittäisten runoilijoiden teoksia, joissa on saatettu käyttää kansanrunoutta ja muuta kansanperinnettä lähteenä.
Sinfoninen metalli

Sinfoninen metalli () on metallimusiikin tyylilaji, jossa metallimusiikkiin on yhdistetty klassisen musiikin eli taidemusiikin piirteitä.
Tyylille on tyypillistä klassisesta musiikista sovelletut ooppera- tyyliset naisvokalistin laulamat sopraanot, orkesteri- ja kuorosovitukset sekä kosketinsoittimella soitetut melodiat. Metallimusiikista sovellettuja tyypillisiä piirteitä ovat raskaat sähkökitarat, nopeatempoiset rumpuosuudet ja joskus syvät tai jopa örinätyyliset miesvokalistit.
Sinfoniset metalliyhtyeet usein tuottavat äänet kosketinsoittimilla, sen sijaan että toisivat oikeat soittimet esiintymislavalle. Joillakin yhtyeillä on myös oma viulisti. 
Sinfoninen metalli on saanut metalli vaikutteensa brittiläisestä, keskieurooppalaisesta ja skandinaavisesta power- doom-, death-, melodic death- folk- ja goottimetallista. Gootti- ja sinfoninen metalli on usein vaikea erottaa toisistaan ja joissakin tapauksissa musiikki kuuluu molempiin tyylilajeihin. Sinfoninen metalli ei kuitenkaan ole sidottu synkkään äänimaisemaan niin kuin goottimetalli ja käsitteleekin useasti fantasiateemoja ja iloisempia aiheita. Sinfoninen metalli on myös usein nopeatempoisempaa kuin goottimetalli. Folk metallista sinfoninen metalli eroaa pääasiassa soittimien perusteella. Siinä missä folk metallissa on usein perinteisiä soittimia kuten harmonikka tai huilu; on sinfonisessa metallissa lähes säännönmukaisesti viulu ja kosketinsoittimet. Sinfonisessa metallissa viulumelodiat kuulostavat paljon enemmän klassisilta kuin taas folk-metallissa ne muistuttavat nopeatempoista pelimanni-musiikkia.
Monet sinfonista metallia soittavat yhtyeet luetaan myös muiden alalajien edustajiksi; esimerkiksi Dimmu Borgirin musiikki on black metalia, Angran power metalia, Haggardin folk metalia ja HB kristillistä metallia.
Svolvær

Svolvær on Norjan Lofooteilla Austvågøyn saarella sijaitseva Våganin kunnan keskustaajama ja Lofoottien epävirallinen ”pääkaupunki”. Svolvær sai kaupunkioikeudet vuonna 1996. Vuonna 2012 Svolværissa oli noin 4 200 asukasta.
Lofast-tietunneliyhteys Lofooteilta mantereelle avattiin vuonna 2007, ja siitä asti Svolværiin on päässyt autolla Evenesistä alle 2,5 tunnissa. Svolvær on myös pysähdyspaikka Hurtigruten-laivareitillä. Svolværin lentoasema on toinen Lofoottien kahdesta pienestä lentokentästä.
Turistit aloittavat usein Lofootteihin tutustumisensa Svolværista, koska sinne on suora autolauttayhteys mantereelta Skutvikista. Lauttayhteys vie noin kaksi tuntia. Lofooteille on myös kolme muuta autolauttayhteyttä: Etelässä neljän tunnin lauttamatka mantereelta Bodøstä Moskenesiin sekä pohjoisessa Vesterålenin puolella 25 minuutin lauttayhteys Melbusta Fiskebøliin ja Kaljordista Hanøyhyn.
Svolværin talot ovat tyypillisiä norjalaisia, kaksikerroksisia, koristeellisia ja värikkäitä. Kylä on ollut taiteilijoiden suosiossa ja siellä toimii edelleen useita taidegallerioita.
Svolværin kirkon ovat suunnitelleet arkkitehdit Harald Sund ja August Nielsen. Se valmistui vuonna 1934. Kirkossa on 450 istumapaikkaa ja siellä järjestetään usein konsertteja.
Media.
Svolværissä on paikallislehti "Våganavisan" toimitus. Sanomalehti "Lofotposten" ilmestyy neljästi viikossa.
Saab 340

Saab 340 on kahdella potkuriturbiinimoottorilla varustettu lyhyille reiteille suunniteltu matkustajalentokone. Sitä on valmistettu yhteensä 459 kappaletta. Konetyypistä on valmistettu kaksi eri versiota, 340A ja 340B. Nämä eroavat toisistaan lähinnä moottoreiden tehon ja lentomatkan suhteen. Saab 340A:n ensilento tapahtui 1983 ja vuonna 1989 julkistettiin kehittyneempi versio, Saab 340B. Konetyypin tuotanto lopetettiin vuonna 1998.
Saab 340B:ä kutsutaan myös mini-AWACS:ksi, koska Ruotsin kuninkaalliset ilmavoimat käyttää siitä tehtyä Erieye-muunnosta ilmatiedusteluun muun muassa Open skies -ohjelmissa.
Jalta

Jalta (, , ) on kaupunki Ukrainan Krimin autonomisessa tasavallassa Mustanmeren pohjoisrannikolla. Kaupunki kuuluu kansainvälisen oikeuden mukaisesti Ukrainalle, mutta on ollut helmikuusta 2014 lähtien Venäjän miehittämänä. Itse kaupungissa on runsas 78 000 asukasta. Koko entisen Jaltan kaupunkipiirin alueella asuu runsas 141 000 ihmistä. Kaupunkipiiriin kuului Jaltan ohella Aluškan kaupunki, 21 kaupunkityyppistä taajamaa (näistä suurimpia ovat Haspra, Gurzuf ja Masandra) sekä noin 1 400 maaseutuasukasta. Vuodesta 2023 Jalta on ollut Jaltan piirin hallinnollinen keskus.
Historia.
Jaltan sanotaan olevan muinaisten kreikkalaisten merimiesten perustama satamakaupunki. Varhaisimmat kirjalliset tiedot siitä ovat 1100-luvulta arabien muistiinpanoissa. 1800-luvulta alkaen tämä ranta- ja kylpyläkaupunki oli venäläisten suosima lomakohde. Tolstoi ja Tšehov viettivät siellä kesiään. Keisari Aleksanteri III rakensi Massandran palatsin Jaltan pohjoispuolelle Livadijaan ja Nikolai II Livadijan palatsin 1911. Jalta oli suosittu matkailukohde myös Neuvostoliiton aikana.
Jalta nousi kansainväliseen tietoisuuteen viimeistään vuonna 1945 toisen maailmansodan loppuvaiheissa, kun niin sanotussa Jaltan konferenssissa Winston Churchill, Franklin D. Roosevelt ja Josif Stalin sopivat Saksan kohtalosta sodan jälkeen, antautuneiden valtioiden kohtalosta, Puolan asemasta ja YK:n perustamisesta.
Neuvostoliiton hajottua Jaltan talous kääntyi alamäkeen, kun uusrikkaat matkailijat suuntasivat Jaltan sijasta Välimeren rantakohteisiin.
SABMiller

SABMiller plc oli kansainvälinen panimoalan konserni, jonka pääkonttori sijaitsi Lontoossa. SABMiller oli liikevaihdolla mitattuna maailman toiseksi suurin panimo, kunnes sen kilpailija AnHeuser-Busch InBev osti yhtiön lokakuussa 2016 yli 100 miljardin dollarin kaupassa.
SABMillerillä oli vuonna 2013 yli 200 olutbrändiä ja maailmanlaajuisesti noin 70 000 työntekijää yli 75:ssä maassa. SABMillerin tunnettuja merkkejä ovat muun muassa Castle Lager, Miller Genuine Draft, Pilsner Urquell, Peroni, Nastro Azzurro, Grolsch, Snow, Tyskie ja Kozel. Oluen lisäksi yhtiö oli merkittävä toimija Coca-Colan pullottajana.
SABMiller tiedotti syyskuussa 2011 ostavansa australialaisen Foster's Groupin. Kauppahinnaksi ilmoitettiin 9,9 miljardia Australian dollaria (noin 7,9 miljardia euroa).
Grong

Grong () on Norjan kunta Trøndelagin läänissä. Se sijaitsee E6-tien varressa 200 kilometriä Trondheimista pohjoiseen.
Grongin läpi virtaa Namsen-joki, jossa on kolme suurta koskea. Lohenkalastus on tärkeä elinkeino.
Kunnan hallintokeskus on Mediån taajama.
Heineken International

Heineken International on alankomaalainen panimoyhtiö, joka on tuotantomäärältään yksi maailman suurimmista. Sen tunnetuin olutmerkki on Heineken. Yhtiön pääkonttori on Amsterdamissa. Sen historia alkaa vuodesta 1864, kun Gerard Adriaan Heineken osti De Hooibergin panimon Amsterdamissa.
Heineken omistaa 167 panimoa 70 maassa ja työllistää noin 84 000 ihmistä. Yhtiö tuotti 221,6 miljoonaa hehtolitraa olutta vuonna 2020. Heinekenin lisäksi yhtiöllä on 170 muuta olutmerkkiä, joihin sisältyy myös paikallisia tai alueellisia erikoisoluita, muun muassa Amstel, Brand ja alkoholiton olut Buckler. 
Heineken omistaa muun muassa olutmerkit Affligem, Americas, Asia Pacific, Bintang, Birra Moretti, Cruzcampo, Desperados, Dos Equis, Edelweiss, Foster’s (Euroopassa), Gösser, Harar, Kingfisher, Lagunitas, Maltina, Mort Subite, Newcastle Brown Ale, Ochota, Primus, Red Stripe, Sagres, Sol, South Pacific Export, Tecate, Windhoek, Zlaty Bazant ja Zywiec. 
Kesällä 2012 yritys osti lisää Asia Pasific Breweries -konsernia, joka valmistaa muun muassa Tiger-olutta. Heinekenin omistus konsernista on kaupan jälkeen 82 prosenttia. Heineken omisti Suomessa Hartwallin, mutta se myi osuutensa tanskalaiselle panimoyhtiö Royal Unibrew’lle heinäkuussa 2013.
Talvella 2023 Heineken Russia ilmoitti yrityksen hyötyneen sen kilpailijoiden vetäytymisestä Venäjän markkinoilta ja lisäävän investointeja muun muassa uusiin tuotteisiin.
Kuitenkin elokuussa 2023 Heineken myi liiketoimintansa Venäjän, johon kuului seitsemän panimoa, yhden euron hintaan Aleksei Sagalin Arnest-ryhmälle. Lisäksi ostajan piti maksaa 100 miljoonan euron arvosta yhtymän velkoja. Arnest (Арнест) on Venäjän suurin parfyymien ja kosmetiikan valmistaja.
Heikki Aho

Heikki Taavetti Aho (29. toukokuuta 1895 Hausjärvi – 27. huhtikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja ja elokuvaaja.
Elämä.
Heikki Aho oli Juhani Ahon ja Venny Soldan-Brofeldtin esikoispoika. Hän syntyi Hausjärvellä mutta varttui Järvenpäässä Aholassa. Hänellä oli veli Antti Aho ja velipuoli Björn Soldan, jotka olivat häntä nuorempia.
Aho aloitti paperi-insinöörin opinnot 1910-luvulla Teknillisessä korkeakoulussa. Hänen opiskeluaikaisiin ystäviinsä kuuluivat muun muassa Alvar Aalto sekä myöhemmin Neuvostoliitossa vaikuttanut Eyolf Mattsson. 
Vuoden 1918 sisällissodan aikana Aho toimi Mattssonin tapaan punaisten hallinnossa, mutta ei kuitenkaan pasifistina liittynyt punakaartiin. Ahon kohdalla kyse oli ilmeisesti jonkinlaisesta kapinasta valkoisten kannattajiin kuulunutta porvarillista isäänsä kohtaan. Helmikuun lopussa Aho matkusti Ruotsiin yhdessä toimittaja Allan Walleniuksen kanssa kansanvaltuskunnan lähettinä, ja joutui Ahvenanmaata miehittäneiden ruotsalaisten pidättämäksi. Sodan loppuvaiheessa Aho pakeni muiden punaisten johtohenkilöiden mukana Helsingistä Viipuriin. Valkoiset vangitsivat hänet Viipurin taistelun aikana ja Aho joutui vankileirille. Hänen henkensä pelasti todennäköisesti vain äidin Venny Soldanin vetoomuus kenraali Carl Gustaf Emil Mannerheimille. Sodan jälkeen Aho jatkoi opintoja Saksassa Dresdenissä, josta valmistui diplomi-insinööriksi. Samalta matkalta hän löysi itselleen vaimon, liettualaissyntyisen tanssijan Dinah Selkinan, ja pari vihittiin vuonna 1923.
Ahoa kiinnosti erityisesti kuvan teoreettinen ja tekninen tutkimus. Hän perusti 1924 velipuolensa Björn Soldanin kanssa Aho &amp; Soldan -yhtiön, joka tuotti ja kuvasi noin 400 dokumenttielokuvaa, ja tuotantoon kuuluu myös 20 000 valokuvaa. Ahon itsensä ohjaamat elokuvat olivat pääosin dokumenttielokuvia, mutta yhtiön tuottamien elokuvien joukossa oli joitakin fiktiivisiäkin elokuvia, kuten Nyrki Tapiovaaran ohjaama, Juhani Ahon romaaniin perustuva "Juha".
Valokuvauksen alalla Aho ja Soldan keskittyivät sekä dokumentaariseen että taidevalokuvaukseen. He julkaisivat yhteistyössä Otavan kanssa useita valokuvakirjoja. Heidän tuotantoonsa kuuluu tuhansia valokuvia, joita on ollut esillä lukuisissa aikakauslehdissä ja näyttelyissä.
Dokumentti.
"Lastuja – taiteilijasuvun vuosisata" on Peter von Baghin ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2011. Elokuva kertoo Juhani Ahon suvun tarinaa 1800-luvun lopulta kohti nykyaikaa. Keskeisiä henkilöitä elokuvassa ovat Juhani Aho, hänen vaimonsa taidemaalari Venny Soldan-Brofeldt ja Ahon lapset Heikki Aho ja Björn Soldan. Kolmatta sukupolvea edustaa Juhani Ahon lapsenlapsi, valokuvaaja Claire Aho.
Topaasi

Topaasi on silikaatteihin kuuluva mineraali, jossa on mukana alumiinia sekä fluoria ja jonka kaava on Al2SiO4(F,OH)2. Topaasin kiderakenne on rombinen ja kiteet ovat yleensä prisman muotoisia. Topaasin kovuus Mohsin asteikolla on 8, mutta erittäin herkän lohkeavuutensa takia se ei juuri kestä iskuja. Topaasi on tavallisimmin väritön, vaaleansininen, keltainen tai oranssinruskea, mutta myös vaaleanpunaisia, tummanpunaisia ja vihreitä topaaseja esiintyy. Läpinäkyvänä topaasi on arvostettu jalokivi. Väritöntä jalotopaasia kutsutaan myös nimellä "orjatimantti".
Topaasi-nimi.
Topaasin nimen arvellaan periytyvän "Topazos"-nimisestä Punaisellamerellä sijaitsevasta saaresta, jonka nimi merkitsee ’etsiä’ saaren hankalan löydettävyyden mukaan. Saarelta löydettiin kellertävää peridoottia. Aiemmin kaikkia keltaisia jalokiviä kutsuttiinkin topaaseiksi, ja vasta myöhemmin sana yhdistettiin nimenomaan tiettyyn silikaattimineraaliin. Tästä seurauksena monilla arvottomammilla jalokivillä on vanhoja harhaanjohtavia nimiä, joissa esiintyy topaasin nimi: esimerkiksi poltettua ametistia on kutsuttu kultatopaasiksi ja Madeiran topaasiksi. Näistä erotuksena aitoja topaaseja kutsuttiin jalotopaaseiksi.
Esiintyminen.
Topaasia esiintyy värittöminä tai sinertävinä, usein valtavan suurina kiteinä pegmatiiteissa. Pegmatiitin rapautumisjäänteenä syntyneestä sorasta tavataan pyöristyneitä kappaleita, jotka ovat rikastuneet upaesiintymiksi jokiin veden lajittelemina. Myös vulkaanisten kivilajien kidesykeröistä on tavattu pieniä ruskeita kiteitä. Merkittävä historiallinen topaasiesiintymä Euroopassa oli Schneckenstein Saksissa, jossa louhinta aloitettiin 1800-luvun alussa ja on nykyisin loppunut. Myöhemmin merkittävä esiintymä löydettiin Uralvuorilta. Brasiliasta louhitaan erittäin suuria jalokiviluokan kiteitä, joista suurin painaa viistehiottuna 22 892,5 karaattia (4,58 kg) ollen siten maailman suurin viistehiottu jalokivi. Suomessa topaasia on löydetty muun muassa Orivedeltä, Kaakkois-Suomen rapakivialueelta, Eurajoelta ja Eräjärven Viitaniemen louhoksesta.
Antti Aho

Antti Juhani Aho (28. lokakuuta 1900 – 22. lokakuuta 1960) oli suomalainen kirjailija ja suomentaja.
Antti Aho oli Juhani Ahon ja Venny Soldan-Brofeldtin poika. Hänellä oli vanhempi veli Heikki Aho ja velipuoli Björn Soldan. Ahon vaimo oli koristetaiteilija Aili Vainio.
Aho valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta ja väitteli myöhemmin tohtoriksi. Hän teki vuosina 1923–1924 opintomatkan Yhdysvaltoihin ja kirjoitti kokemuksistaan kirjan "Amerikassa piikana ja keltanokkana" (1929) yhdessä vaimonsa kanssa.
Suomeen palattuaan Aho työskenteli aluksi auto- ja öljyalalla, mutta ryhtyi sitten keräämään talteen vanhempiaan koskevaa aineistoa. Isästään hän kirjoitti kaksiosaisen teoksen "Juhani Ahon elämä ja teokset" I ja II (1951) ja toimitti äitinsä taidetta käsittelevän teoksen "Venny Soldan-Brofeldt ja hänen maailmansa – luonnoksia ja muistelmia" (1946). Aho kirjoitti myös joitakin näytelmiä ja toimi suomentajana. Vuodesta 1953 kuolemaansa saakka hän työskenteli mainosjohtajana WSOY:lla.
Golden Air

Golden Air oli lyhyitä reittejä lentävä ruotsalainen, vuosina 1976-2012 toiminut lentoyhtiö, jonka kotikenttänä toimi Trollhättan Ruotsissa. Yhtiö lensi enimmäkseen kotimaanlentoja Ruotsissa sekä lisäksi Ängelholmista Norjaan ja Saksaan. Suomessa yhtiö teki pitkään yhteistyötä Finncomm Airlinesin (nyk. Norra) kanssa ja joitakin Finncommin kotimaanlentoja operoitiin Golden Airin kalustolla (mutta Finncommin miehistöillä) aina vuodesta 1999 tammikuuhun 2008 asti. Alankomaalainen Braathens osti Golden Airin vuonna 2012, tosin nimi jäi eräiden Ruotsin kotimaanlentojen markkinointinimeksi.
Golden Air perustettiin syyskuussa 1976, mutta omistajavaihdoksen yhteydessä 16. heinäkuuta 1993 se kävi läpi merkittävät uudelleenjärjestelyt ja lennot sen alaisuudessa alkoivat 15. elokuuta samana vuonna.
Emoyhtiön nimi on Erik Thun AB.
Laivasto.
Golden Airin omistuksessa tai hallinnassa ennen fuusiota Braathensin kanssa: 
Erik Thun Ab omisti myös pari muuta konetyyppiä, kuten BAe ATP ja saman valmistajan 146-koneita.
#SE-MDA ATR 72-212 A 778 
#SE-MDB ATR 72-212 A 822 
#SE-MDC ATR 72-212 A 894 
#SE-MDH ATR 72-212 A 917 Lentää Blue1:lle
#SE-MDI ATR 72-212 A 930 Lentää Blue1:lle
#SE-MCA ATR 72-201 212
#OY-RUD ATR 71-201 162 (Vuokrattu Danish Air Transportille) 
#SE-KXK SAAB 2000 2000-012
#SE-LOM SAAB 2000 2000-035
#SE-LSB SAAB 2000 2000-043 / Lentää Blue1:lle
#SE-LSE SAAB 2000 2000-046 / Lentää Blue1:lle
#SE-LTU SAAB 2000 2000-062
#SE-LTV SAAB 2000 2000-063
#SE-LTX SAAB 2000 2000-024
#SE-LXH SAAB 2000 2000-007 
#SE-LES SAAB SF340A 340A-129
#SE-ISE SAAB SF340A 340A-156 
#SE-LEP SAAB SF340A 340A-127 
#SE-LMR SAAB SF340A 340A-141 
#SE-ISG SAAB 340B 340B-162 
#SE-KXG SAAB 340B 340B-164
#SE-KTK SAAB 340B 340B-276
Björn Soldan

Nils ”Nisse” Björn Soldan (6. lokakuuta 1902 Göteborg Ruotsi – 9. syyskuuta 1953 Lontoo, Britannia) oli suomalainen valokuvaaja ja elokuvaaja. 
Soldan oli Juhani Ahon ja tämän vaimon, Venny Soldan-Brofeldtin, sisaren Tilly Soldanin avioton lapsi. Tilly Soldan synnytti hänet Göteborgissa. Björn Soldan oli virallisesti Tillyn ottolapsi. Vuonna 1931 Soldan meni naimisiin brittiläissyntyisen Vivien Birsen kanssa.
Soldan opiskeli elokuvausta 1920-luvulla Saksan Münchenissä. Hän perusti vuonna 1925 velipuolensa Heikki Ahon kanssa "Aho &amp; Soldan" -yhtiön, joka tuotti ja kuvasi yli 300 elokuvaa.
Soldan avioitui vuonna 1931 pietarilaissyntyisen, skotlantilais-englantilaisen tanssijan Vivien Birsen kanssa, joka oli opiskellut Sibelius-Akatemiassa.
Sotavuosina Soldan toimi TK-kuvaajana rintamalla. Jatkosodassa talvella 1943 Soldan ja Holger Harrivirta saivat erikoiskomennuksen aloittaa kotirintaman tapahtumista kertovan Finlandia-uutiskatsausten sarjan. Sodan jälkeen hän muutti Englantiin ja työskenteli siellä kuolemaansa saakka BBC:n suomenkielisen osaston toimittajana Lontoossa.
Dokumenteissa.
Björn Soldanista kerrotaan Peter von Baghin "Lastuja – taiteilijasuvun vuosisata" dokumenttielokuvassa (2011). Elokuva kertoo Juhani Ahon suvun tarinaa 1800-luvun lopulta kohti nykyaikaa. Keskeisiä henkilöitä elokuvassa ovat Juhani Aho, hänen vaimonsa taidemaalari Venny Soldan-Brofeldt ja Ahon lapset Heikki Aho ja Björn Soldan. Kolmatta sukupolvea edustaa Juhani Ahon lapsenlapsi, valokuvaaja Claire Aho.
Craiova

Craiova on Romanian kaupunki Oltenian alueella Doljin piirikunnassa. Se sijaitsee Tonavan sivujoen Jiun varrella. Kaupungissa on vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 269 506 asukasta ja sen pinta-ala on 81,41 neliökilometriä. 
Kaupungissa on mm. metalli-, kemian- ja elintarviketeollisuutta. Kaupunkiin on perustettu yliopisto vuonna 1965. Craiova on Kuopion ystävyyskaupunki.
Öljyonnettomuus

Öljyonnettomuus on onnettomuus, jossa öljyä päätyy luontoon. Yleensä suuria öljyonnettomuuksia aiheuttavat säiliöalukset merellä, jolloin öljyä leviää lauttoina laajemmalle alueelle. Suuret öljypäästöt aiheuttavat laajamittaisia ekologisia katastrofeja.
Suurimpia öljypäästöjä.
Suurimpia öljytankkerionnettomuuksia:
Brest (Ranska)

Brest on kaupunki Länsi-Ranskan Bretagnessa Finistèren departementissa Atlantin rannikolla. Vuonna 2012 siellä oli 141 315 asukasta. Kaupungissa on vahvasti linnoitettu sotasatama ja merisotakoulu. Kaupunki vahingoittui pahasti toisessa maailmansodassa, sillä saksalaisilla oli siellä sukellusvenesatama, jota pommitettiin rajusti. Brest on taiteen ja historian kaupunki.
Historia.
Alueelta löytyy roomalaisten linnoitus 300-luvulta. 1100-luvulla kaupungin latinalainen nimi oli Bresta super Caprellam. Vuonna 1593 Ranskan kuningas Henry IV myönsi Brestille kaupungin nimen palkkiona uskollisuudestaan ​​katolisten ja protestanttien välisen sodan aikana. Kaupunki sijaitsee ihanteellisesti rannikolla ja satamana, joka tarjosi suojaa aluksille. Ludvig XIV päätti kehittää kuninkaallista laivastoa, muun muassa Brestin satamaa ja arsenaalia.
Seuraavana vuosisadalla 1700-luvulla alkoivat suuret tutkimusmatkat, Brestistä lähdettiin tutkimaan meriä. Silloin löydettiin monta uutta paikkaa Bougainville (1766), Kerguelen (1773), La Pérouse (1785) ja d'Entrecasteaux (1791). Nämä luonnontieteilijät ja löytöretkeilijät olivat aikansa meribiologeja ja merentutkijoita. Brestissä käynnistettiin lukuisia tieteellisiä tutkimuksia, ja niiden havainnot osaltaan valtamerien tutkimusta. 
Nykyaika.
Toisen maailmansodan aikana Brest tuhoutui lähes kokonaan. Sodan jälkeen historiallisen keskusta vähitellen rakennettiin uudelleen, vuosien 1946-1961 suunnitelmista vastasi arkkitehti Jean-Baptiste Mathon (1893-1971). Jälleenrakennus päättyi uuden kaupungintalon myötä Vapauden aukiolla. Kaupungissa on myös yliopisto, jossa opiskelee 26 000 opiskelijaa.
Urheilu.
Jalkapallojoukkue Stade Brestois pelaa Ranskan pääsarjassa.
The Everly Brothers

The Everly Brothers oli yhdysvaltalainen, 1950–1960-lukujen vaihteessa suosionsa huipulla ollut lauluduo. Sen muodostivat veljekset Isaac Donald ”Don” Everly (s. 1. helmikuuta 1937 Brownie, Kentucky – 21. elokuuta 2021 Nashville, Tennessee) ja Philip ”Phil” Everly (19. tammikuuta 1939 Chicago, Illinois – 3. tammikuuta 2014 Burbank, Kalifornia). Heidän edustamaansa musiikinlajia on kuvattu kantrivaikutteiseksi rock and rolliksi. 
The Everly Brothersin ensimmäinen single ”Keep A’ Lovin Me” (1956) ei myynyt odotetusti, mutta seuraavasta, Elviksen ja monien muiden artistien aiemmin hylkäämästä kappaleesta ”Bye Bye Love” (1957) tuli heidän ensimmäinen suuri listamenestyksensä. Veljesduon tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat myös ”Wake Up Little Susie” (1957), ”Claudette” (1958), ”Let It Be Me” (1959), ”All I Have to Do Is Dream” (1960), ”Cathy’s Clown” (1960), ”When Will I Be Loved” (1960) ja ”Crying in the Rain” (1961). Duo lopetti virallisesti 1973 ja veljekset lähtivät soolourille, mutta he tekivät satunnaisesti yhteiskeikkoja. Vuonna 1983 listojen kärkisijoille nousi heidän kappaleensa ”On the Wings of a Nightingale”.
Yhtye vaikutti suuresti Simon &amp; Garfunkelin, The Beatlesin ja The Beach Boysin lauluharmonioihin sekä muidenkin yhtyeiden musiikkiin. 
The Everly Brothers kuuluu sekä Rock and Roll Hall of Fameen että Country Music Hall of Fameen. Duolla on myös tähti Hollywood Walk of Famella. Albumi "A Date with the Everly Brothers" (1961) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Gravitaatiolinssi

Gravitaatiolinssi on lähempänä oleva kappale, joka painovoimallaan taittaa kauempana olevan kohteen valoa voimistaen sitä. Kaukainen kohde voi olla kvasaari, alkugalaksi, ja läheinen kohde massiivinen galaksi.
Merkittävään valon taipumiseen tarvitaan massiivinen "linssi". Galaksi on sopiva tähän.
Gravitaatiolinssi vääristää, siirtää ja hajottaa kohteen kuvaa. Kohteen ja linssin asemasta sekä linssin voimasta riippuu, hajoaako kohde moneen osaan ja leviääkö renkaaksi linssinä toimivan läheisen kohteen ympärille. Monesti gravitaatiolinssiä sanotaan Einsteinin renkaaksi.
Albert Einstein ennusti ilmiön olemassaolon suhteellisuusteoriassa.
Taipumakulman voi laskea kaavasta:
formula_1
Missä:
formula_2 on gravitaatiovakio
formula_3 on kappaleen massa
formula_4 on etäisyys valon (tai muun sähkömagneettisen säteilyn) lähtöpisteestä
formula_5 on valonnopeus tyhjiössä
formula_6 on taipumakulma
Kaamos

Kaamos eli polaariyö on vuotuinen ajanjakso, jonka aikana aurinko ei nouse horisontin yläpuolelle. Ilmiö esiintyy maapallon napapiireillä ja niitä korkeammilla leveysasteilla. Mitä lähemmäs napoja mennään, sitä aikaisemmin kaamos alkaa ja sitä pidempi on kaamosaika. 
Jos valo ei taipuisi ilmakehässä, napapiiri olisi sen alueen rajana, jossa auringon keski­piste pysyy yhtenä päivänä vuodessa horisontin alapuolella. Pohjoisella napa­piirillä tämä tapahtuu talvi­päivän­seisauksena 21. tai 22. joulukuuta ja eteläisellä napapiirillä 21. tai 22. kesäkuuta (eli pohjoispuoliskon kesäpäivänseisauksena). Samoin napa­piirit olisivat myös kesän yöttömän yön rajana. Nykyisin auringonnousu määritellään kuitenkin auringon ylä­reunan, ei keski­pisteen mukaan. Auringon suuri koko ja valon taipuminen saavatkin aikaan, että auringon ylä­reunan mukaan määritellyn pohjoiskalotin kaamoksen etelä­raja on suunnilleen yhden leveysasteen verran pohjoisen napapiirin pohjoispuolella. Suomessa kaamoksen raja kulkee hieman Sodankylän eteläpuolitse. Vastaavasti etelässä eteläkalotin kaamoksen pohjoisraja on suunnilleen saman verran eteläisen napapiirin eteläpuolella, eli Rotheran tienoilla. 
Ihmisiin kaamos saattaa vaikuttaa kielteisesti, ja pimeys voi laukaista kaamosmasennuksen tai aiheuttaa ylimääräistä väsymystä, "kaamosväsymystä".
Suomen pohjoisimmassa pisteessä kaamos kestää noin 51 vuorokautta.
Päivämääriä.
Eteläkalotilla
Pohjoiskalotilla
Sitruunapippuri

Sitruunapippuri on maustesekoitus, joka sisältää tyypillisesti suolaa (20–40 %), musta- tai valkopippuria, sipulia, sitruuna-aromia ja joskus kuivattua ja jauhettua sitruunankuorta. Kurkumaa käytetään tuomaan keltaista väriä. Sitruunapippuria saa markkinoilta valmiina mausteseoksina. Suomalaisia valmistajia on muun muassa Meira Oy. 
Sitruunapippuria käytetään kalaruokien mausteena, joskus myös kasvisruoissa ja salaatinkastikkeissa.
Halvassa sitruunapippurisekoituksessa suolan osuus voi olla huomattava.
Esko Kiviranta

Esko Emil Kiviranta (s. 2. syyskuuta 1950 Sauvo) on suomalainen keskustalainen poliitikko. Hän toimi Keskustan kansanedustajana Varsinais-Suomen vaalipiiristä vuosina 2003–2023. 
Kansanedustajana Kiviranta oli muun muassa pitkäaikainen eduskunnan valtiovarainvaliokunnan varsinainen jäsen. Valtiovarainvaliokunnassa hän toimi sivistys- ja tiedejaoston (2019–2023) sekä verojaoston (2018–2019) puheenjohtajina.
Koulutukseltaan Kiviranta on agronomi, maatalous- ja metsätieteiden maisteri ja varatuomari. Sotilasarvoltaan hän on reservin kapteeni.
Kansanedustajan työnsä ohessa Kiviranta on viljellyt kotitilaansa, jonka tuotantosuunta on kasvinviljely.
Maser

 
Maser (sanoista eli "mikroaaltojen vahvistaminen stimuloidulla säteilyn emissiolla") on optinen laite. Maser tuottaa vahvistettuja, tahdistettuja mikroaaltoja. Maserissa sähkömagneettisen säteilyn aallot värähtelevät samassa tahdissa eli ne ovat koherentteja. Aallot ovat myös samaan suuntaan polarisoituneita ja saman taajuisia. Tavallisessa mikroaaltosäteilyssä on eri taajuuksisia, eri tahdissa värähteleviä aaltoja.
Maser keksittiin ennen laseria, ja ensimmäisiä lasereita sanottiin ”optisiksi masereiksi”. Maser keksittiin Neuvostoliitossa ja USA:ssa 1950-luvun alussa.
Masereita käytetään sähköisinä vahvistimina radioteleskoopeissa ja tarkoissa kelloissa. 
Masereita on erityyppisiä, jotkut kiinteät aineet tuottavat masersignaalia, samoin monet kevyet molekyylit. Näitä ovat mm. vesi (H2O),
hydroksidi-ioni (OH−), ammoniakki (NH3) ja metanoli (CH3OH). Tähtien syntyalueilta tulee monesti vesimaser-emissio 22 gigahertsin taajuudella.
Mari Mörö

Mari Mörö (s. 13. marraskuuta 1963 Mikkeli) on suomalainen kirjailija. Pitkän kuunnelma- ja nuortenkirjailijauran jälkeen romaani "Kiltin yön lahjat" (1998) herätti paljon huomiota. Romaani kertoo yksinhuoltajan omatoimisesta lapsesta tragikomedian keinoin. "Kiltin yön lahjat" oli ilmestymisvuonnaan Finlandia-palkintoehdokkaana ja sai Runeberg-palkinnon vuonna 1999. Romaani oli arvostelumenestys, ja sen aihepiiri on edelleen ajankohtainen. 
Ura.
Mari Mörö on toiminut pitkään luovan kirjoittamisen opettajana ja sanataideohjaajana muun muassa Helsingin yliopistossa, Taideteollisessa korkeakoulussa ja Tampereen yliopistossa. Hän toimii luovan kirjoittamisen ohjaajana ja hänellä on oma, verkossa toimiva kirjoittajakoulu. . Hänen ohjauksessaan ovat olleet esimerkiksi Tuomas Kyrö, Karo Hämäläinen, Pekka Manninen, Pekka Huotari, Asko Jaakonaho ja Mari Pyy.
Mörö on toiminut kuunnelmakäsikirjoittajana, script editorina ja dramaturgina Yleisradiossa 1995–2005 ja ideoinut lukuisia radio-ohjelmasarjoja. 
Myöntäessään Mörölle tunnustuspalkinnon vuonna 2008 WSOY esitti perusteluina muun muassa monipuolisuuden ja nopeakäänteisen kerronnan taitamisen. Monipuolisuuttaan kirjallisella kentällä ja muualla Mörö on kuvannut näin: "Kirjoitustyöt ovat kohdallani teoskentelua, sitä ei pidä sotkea teeskentelyyn. Syttymistä ja innostumista – ja tekemistä, alttiutta innostua."
Mari Mörön kustantaja on vuodesta 2010 alkaen Teos. Kirjailijan muita kustantajia ovat Kirjapaja, Minerva, Lasten Keskus, Minerva, Tammi ja WSOY.
Eri sanoma- ja aikakauslehtien pakinoitsijana/koluministina Mörö toiminut vuodesta 1984. 
Yksityiselämä.
Kirjailija asuu Etelä-Savossa Mörönperällä ja osan vuodesta Vancouverinsaarella Kanadassa.
Hän on tunnettu intohimoisesta puutarhaharrastuksestaan ja alaan liittyvistä, humoristisista kirjoistaan. Hän on toiminut muun muassa Kotipuutarha-lehden ja Helsingin Sanomien puutarhakolumnistina, ja tehnyt aihepiiriin liittyviä ohjelmia Yleisradiolle sekä julkaissut "Vapaasti versoo" -blogia. Puutarha-aiheinen pakinointi on saanut vauhtia myös brittiläisestä "garden writing" -perinteestä. Harrastuksesta rakentuu filosofinen asenne, jossa korostuvat kärsivällisyys, pitkäjänteisyys, huumori ja tappioiden hyväksyminen.
Kuudes ristiretki

Kuudes ristiretki 1228 oli ristiretkistä ensimmäinen, jota ei järjestetty suoranaisesta paavin määräyksestä. Sen johtaja keisari Fredrik II lähti Brindisistä kohti Syyriaa. Diplomaattisin keinoin hän saavutti suurta menestystä ja valloitti Jerusalemin, Nasaretin ja Beetlehemin kymmenen vuoden ajaksi. 
Fredrik II oli halunnut osallistua jo viidennelle ristiretkelle, mutta paavi ei huolinut häntä mukaan koska pelkäsi auktoriteettinsa kyseenalaistamista. Vuonna 1225 Fredrik nai Jerusalemin Isabellan, joka oli Jerusalemin kuningaskunnan nimellisen hallitsijan tytär. Tämän jälkeen Fredrikillä oli laillinen syy olla kiinnostunut kuningaskunnan valtaan palauttamisesta. 
Fredrik lähti Brindisistä Syyriaan 1227 Gregorius IX:n ollessa paavina. Epidemian takia Fredrikin laivaston piti palata Italiaan. Ristiretkeläisvalan rikkominen antoi paaville syyn julistaa Fredrik kirkonkiroukseen. Tästä huolimatta Fredrik lähti uudelleen kohti Syyriaa, ja saapui Akkoon syyskuussa 1228.
Akkossa, joka oli Jerusalemin kuningaskunnan nimellinen pääkaupunki, oli erilaisia mielipiteitä Fredrikistä. Hänen oma armeijansa ja iso osa ylimystöstä tuki häntä, mutta patriarkka, Temppeliherrat ja monet tavalliset kansalaiset eivät häntä tukeneet. Tämä liittyi yleiseurooppalaiseen jakaantumiseen paavin ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kannattajiin. Fredrik sai kuitenkin kaupungin yhtenäistymään.
Tämän jälkeen Fredrik siirsi kaikki kokoonsaamansa joukot Akkosta Jaffaan ilmaisten näin selvästi, että hänen aikomuksenaan oli hyökätä linnoittamattomaan Jerusalemiin. Egyptin sulttaani Al-Kamil tarjosi nopeasti sopimusta, josta Fredrik ei koskaan voinut kieltäytyä. Vuoden 1229 Jaffan sopimuksella Fredrik sai Jerusalemin, Betlehemin, Nasaretin ja muutamia muita pyhiinvaeltajain kunnioittamia paikkakuntia sekä pyhiinvaeltajien tien Jaffaan. Jerusalemia ei linnoitettu, koska muslimit saivat oikeuden valvoa Temppelivuorta ja sen moskeijoita. Lisäksi sovittiin kymmenen vuoden rauhasta. Näin Fredrik pääsi ratsastamaan Jerusalemiin kuninkaana (vaikkakin oli sijaishallitsija, sillä hänen alaikäinen poikansa oli perinyt Jerusalemin kruunun äidinisältään.) Maansa menettänyt paavi ei kyseistä sopimusta hyväksynyt, koska hänen mukaansa muslimeja vastaan piti taistella eikä tehdä heidän kanssaan kauppoja.
Fredrikin esimerkin mukaisesti myöhemmätkin kuninkaat tekivät omia ristiretkiään odottamatta paavillista siunausta. Ranskan Ludvig IX teki kaksi ja Englannin Edvard yhden ristiretken.
Viides ristiretki

Viides ristiretki lähti Unkarista, Itävallasta ja Baijerista vuoden 1215 neljännen lateraanikonsiilin siunaamana. Ristiretkeläisten onnistui valloittaa Damiettan kaupunki Egyptissä vuonna 1219. Voitonhuumassaan he yrittivät käydä myös Kairon kimppuun, mutta Niili tulvi heidän edessään ja saartoi ristiretkeläiset, jotka tulivat pahasti lyödyiksi.
Paavi Innocentius III varusti retken matkaan hyökkäämään nousevaa voimakasta muslimivaltio Egyptiä vastaan. Koska toinen ristiretki oli ollut pettymys, hän halusi välttää kuninkaiden sekaantumista matkajärjestelyihin. Fredrik II olisi ollut innokas, mutta paavi torjui hänen osallistumisensa. Tällä kertaa mukana oli aikaisempaa vähemmän ranskalaisia, sillä heitä tarvittiin harhauskoisten torjunnassa omalla maallaan.
Gheorghe Hagi

Gheorghe Hagi (s. 5. helmikuuta 1965 Săcele, Romania) on romanialainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. 
Ura pelaajana.
Hagi, joka on etniseltä taustaltaan aromanialainen ja lempinimeltään "Karpaattien Maradona", on voittanut Romanian vuoden pelaaja -palkinnon ennätykselliset kuusi kertaa. Hänet myös hiljattain nimettiin Romanian vuosisadan pelaajaksi. Hagi pelasi 125 maaottelua, joissa teki 35 maalia ja edusti Romaniaa kolmissa MM-kilpailuissa. Hän voitti UEFA Cupin Galatasarayn riveissä vuonna 2000.
Pelaamisen jälkeiset vuodet.
Aktiiviuransa päättymisen jälkeen Hagi on toiminut valmentajana. Hänestä tuli Romanian maajoukkueen päävalmentaja 2001, mutta pesti kesti vain puoli vuotta Romanian jäätyä rannalle vuoden 2002 MM-kisoista. Seuraava työpaikka oli Turkin liigan Bursaspor, mutta Hagi jätti joukkueen huonon kauden alun jälkeen.
Hagi piti puolitoista vuotta taukoa jalkapalloilun maailmasta ja toimi Mustanmeren rannikolla sijaitsevan hotellin johtajana. Tämän jälkeen hän palasi Galatasarayn leipiin, tällä kertaa johtotehtäviin. Hagi erosi tehtävästään kauden 2004–2005 lopuksi, Galatasarayn sijoituttua liigassa kannattajien pettymykseksi vasta kolmanneksi.
Vuonna 2006 Hagi valmensi romanialaista FCU Politehnica Timișoaraa, mutta sai potkut vain kuuden kuukauden jälkeen kehnojen tulosten vuoksi.
Vuonna 2007 Hagi toimi Steaua Bukarestin päävalmentajana, mutta sai potkut syksyllä huonosti alkaneen Mestarien liigan vuoksi.
Lokakuussa 2010 Hagi palasi valmennustehtäviin Galatasarayn päävalmentajana. Menestystä ei kuitenkaan tullut toivotulla tavalla ja Hagi sai potkut maaliskuussa 2011 Galatasarayn ollessa Turkin liigassa vasta sijalla 11. 
Hagi toimi vuosina 2014–2020 omistamansa romanialaisen jalkapalloseuran FC Viitorul Constanțan valmentajana.
Pulkkosieni

 
Pulkkosieni ("Paxillus involutus") on kellertävänruskea ja myrkyllinen pulkkosienten sukuun ja Boletales-lahkoon kuuluva sienilaji. Se on Suomessa erittäin yleinen.
Tuntomerkit.
Pulkkosienen ruskeansävyinen lakki on 5–15 senttimetriä leveä. Nuorilla yksilöillä lakin reunat ovat kiertyneet alas. Sienen heltat ovat tiheät, johteiset ja väriltään kellertävät. Ne lähtevät irti samaan tapaan kuin samaan lahkoon kuuluvien tattien pillistö. Helttojen väri tummenee nopeasti koskettaessa. Pulkkosienen jalka on kellanruskea ja tyveen päin suippeneva. Sen pituus on 3–6 senttimetriä. Malto on kellanvaaleaa ja sitkeää. Vahingoittuneista kohdista malto muuttuu ruskeaksi. Sienen itiöpöly on ruskeaa.
Samannäköisiä lajeja.
Pulkkosienen voi sekoittaa mustarouskuun ("Lactarius necator"). Pulkkosienen heltat eivät vuoda maitiaista lainkaan ja tummuvat nopeasti kun niitä koskee. Mustarouskun heltat vuotavat runsaasti pysyvästi valkoista nestettä.
Kasvuaika ja -paikka.
Pulkkosieni kasvaa yleisenä erilaisissa metsissä, puistoissa, hakkuualueilla, joutomailla, pihoilla ja puutarhoissa. Sieni viihtyy erityisesti taajamien metsissä ja ihmistoiminnan vaikuttamilla paikoilla. Sientä tavataan alkukesästä loppusyksyyn ja kanta on usein melko runsas.
Pulkkosieni on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Myrkyllisyys ja käyttö ravintona.
Pulkkosientä on ennen vanhaan käytetty melko runsaasti ruokasienenä, mutta nykyisin sitä pidetään myrkkysienenä. Pulkkosienen myrkyllisyyden aiheuttavaa yhdistettä ei tunneta, joskin epäiltynä on ainakin involutiini, joka on pulkkosienestä eristetty fenolijohdos. Pulkkosienen myrkyn arvellaan kuitenkin aiheuttavan herkistymistä tai keräytyvän elimistöön. Myrkyn vaikutus voimistuu syöntikertojen toistuessa. Se aiheuttaa elimistössä vakavan ruoka-aineallergiaa muistuttavan vasta-ainereaktion, jolloin kehittynyt vasta-aine tuhoaa veren punasoluja. Tämä voi johtaa veren rasvojen nopeaan sakkautumiseen sisäelinten hiussuoniin. Jatkuva pulkkosienen syönti saattaa johtaa jopa kuolemaan.
Neuvostoliitossa sitä pidettiin kauppasienenä vuoteen 1981 saakka, jonka jälkeen sen myyminen kiellettiin poistamalla se kauppasienten luettelosta. Venäjällä pulkkosienet on perinteisesti keitetty ja suolattu. Siitä saatetaan tehdä myös salaattia. Joidenkin lähteiden mukaan sitä edelleen käytetään runsassatoisena ruokasienenä 2000-luvulla Venäjällä huolimatta siitä, että sitä pidetään myrkyllisenä ja että myös sienioppaat pitävät sitä myrkyllisenä. Sienen nimi on "svinuška tonkaja" ("ohut porsas"), mutta sitä kutsutaan myös nimillä "svinuška tonkonogaja" ("ohutjalkainen porsas"), "svinoje uho" ("siankorva") tai "dunka".
Kuvainpalvonta

Kuvainpalvonta eli ikonolatria on haukkumanimi sellaisille uskonnollisille ja kulttuurillisille käytännöille, joissa huomion kohteena näyttäisi päällisin puolin tarkasteltuna olevan kuva tai patsas. Kuvainpalvonta voi kohdistua väitettyihin epäjumaliin tai se voi liittyä saman uskonnon toisten lahkojen toimintaan. 
Reformaation aikana protestantit syyttivät katolista kirkkoa kuvainpalvonnasta, sillä sen pyhäköissä on usein runsaasti pyhimysten kuvia ja krusifiksejä. Vaikka katolinen kirkko katsookin palvonnan sijasta vain kunnioittavansa näitä kuvia, liittyi reformaatioon kuvien tuhoamista. Tällöin syntyi ikonoklasmia.
Euroopan komission puheenjohtaja

Euroopan komission puheenjohtaja johtaa Euroopan komissiota apunaan joukko komissaareja, joita on yksi kustakin EU:n jäsenmaasta. Amsterdamin sopimuksen artikla 219 määrittelee puheenjohtajan tehtävät seuraavasti: "Komission toiminnan poliittisesta ohjauksesta huolehtii sen puheenjohtaja." Komission puheenjohtajan nimittävät jäsenvaltioiden hallitukset Eurooppa-neuvostossa, ja nimityksen hyväksyy tämän jälkeen Euroopan parlamentti.
Vuonna 2009 voimaan astunut Lissabonin sopimus määrää, että komission puheenjohtajan valinnassa otetaan huomioon eurovaalien tulokset. Vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa neljä puoluetta (EPP, S&amp;D, ALDE ja vihreät) nimitti kärkiehdokkaan (ns. "Spitzenkandidat") vaaleihin. Eurooppa-neuvosto esitti tehtävään vaaleissa eniten ääniä saaneen EPP:n ehdokasta Jean-Claude Junckeria. Eurooppa-neuvostossa vain Unkarin pääministeri Viktor Orbán ja Ison-Britannian pääministeri David Cameron vastustivat Junckerin valintaa.
Helmikuussa 2018 Euroopan parlamentti hyväksyi päätöslauselman, jonka mukaan vuoden 2019 vaalien jälkeen se ei hyväksyisi komission puheenjohtajaksi henkilöä, joka ei ole ollut minkään puolueen kärkiehdokas. Helmikuussa 2018 Eurooppa-neuvosto puolestaan kielsi, että vaaleissa eniten ääniä saavan puolueen ehdokkaasta tulisi automaattisesti komission puheenjohtaja, mutta toimielimen puheenjohtaja Donald Tuskin mukaan kärkiehdokkaana olemisesta olisi ehdokkaalle etua valintaprosessissa.