Kansan Raittiusliitto

Kansan Raittiusliitto (KRL, 1948–1956 Kansan Raittiustyön Keskus, KaRaKe) on vasemmistolainen raittiusjärjestö, joka perustettiin vuonna 1948 Suomen Kansan Demokraattisen Liiton päihdepoliittiseksi järjestöksi. 1970-luvulla Suomen kommunistisen puolueen opposition kannattajat saivat liitossa enemmistön, jolloin kansandemokraattinen raittiusliike hajosi ja SKDL:n enemmistön kannattajat perustivat Kansandemokraattisen Raittiusliiton (KDRL). KRL jatkaa nykyään pienimuotoista toimintaansa sitoutumattomana raittiusjärjestönä.
Kansan Raittiusliitto on SOSTEn jäsenjärjestö.
Historia.
Kansandemokraattinen raittiustoiminta aloitettiin SKDL:n perustamisen myötä ja erillinen raittiusjärjestö KRK perustettiin 1948. Koiton talossa 10. marraskuuta pidetyn perustavan kokouksen kutsui koolle Raittiusyhdistys Koitto, joka myös valmisti sääntöluonnoksen. Keskuksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Koiton toimitsija Olavi Niemi. Perustavaan kokoukseen osallistui 16 edustajaa 14 järjestöstä. Syksyyn 1949 mennessä KRK:hon oli liittynyt noin 150 yhdistystä, joihin kuului yli 200 000 jäsentä. Varsinaisten raittiusyhdistysten lisäksi KRK:hon kuului puolue-, nais-, nuoriso- ja ammattiosastoja sekä urheiluseuroja. Liitto alkoi perustaa uusia raittiuspiirejä, -aluejärjestöjä ja -yhdistyksiä. Liiton KaRaKe-lehden ensimmäisessä numerossa uuden järjestön tarvetta perusteltiin muun muassa sillä, että väkijuomien käyttö haittasi ”vakavasti järjestöelämää monilla paikkakunnilla”. Kansalaisten keskuudessa yleistyneiden ”holtittomuuden” ja ”rentoilun” myötä nuorison elämäntarmo purkautui KaRaKen mukaan ”juopumisen kautta hulinointiin ja mikä pahinta vieläpä irstailuunkin” ja heitä uhkasi ”vaara tulla kelvottomaksi, voimattomaksi ja kyvyttömäksi vieläpä haluttomaksi taistelemaan luokkansa hyvinvoinnin ja vapauden puolesta”.
Vuonna 1955 perustettiin KaRaKen varhaisnuorisojaostoksi 10–15-vuotiaille suunnattu Sammon Takojat. Turun liittokokouksessa 1956 KaRaKen nimi vaihdettiin Kansan Raittiusliitoksi. Vuonna 1958 liittoon kuului yli 700 jäsenjärjestöä, joista suurin oli helsinkiläinen Koitto. KRL:n toiminta oli tuolloin pääasiassa työväestölle suunnattua päihdevalistusta, jonka tavoitteena oli mahdollisimman vähäinen alkoholinkulutus.
KRL:n 1970-luvulla voimassa olleen ohjelman mukaan päihteiden käyttö palvelee yhteiskunnallista taantumusta ja jarruttaa työväenliikkeen edistyksellisten päämäärien toteuttamista. KRL:n tarkoituksena olikin välittää raittiustietoutta erityisesti työläisten keskuuteen. Liitto vaati tuolloin muun muassa alkoholimainonnan kieltämistä, alkoholijuomien valmistuksen siirtämistä valtion yksinoikeudeksi sekä päihdevalistuksen voimakasta lisäämistä. 1970-luvun alussa KRL:ään kuului noin 100 raittiusjärjestöä ja 800 raittiusjaostoa eri kansalaisjärjestöistä. Liitossa oli tuolloin yli 80 000 jäsentä.
Vuonna 1964 KRL oli mukana perustamassa Kansan Sivistystyön Liittoa (KSL). Elokuussa 1993 KRL oli yksi yhteistyöjärjestö Suomen Elämäntapaliitto ry:n perustajista. Elämäntapaliiton perustivat vasemmistolaiset raittiusjärjestöt, kun perinteinen työväenliikkeen raittiustoiminta hiipui ja valtion tukipolitiikkaa muutettiin. KRL kuitenkin erosi elämäntapaliitosta keväällä 2006 poliittisten erimielisyyksien kärjistyttyä.
KRL:n äänenkannattaja oli aluksi vuonna 1949 ilmestymisensä aloittanut "Uusi Liekki" ja vuodesta 1967 "Raittiussanomat", jonka nimi muutettiin vuonna 1984 muotoon "RS. Raittiussanomat". 1988 nimeksi vaihdettiin "Hyvä olo". Lehti lakkautettiin 1992. KRL:n varhaisnuorisolehti oli "Sammon Soihtu" (1968–?). KRK:lla oli kiintiöpaikka SDPL:n "Kiuru"-lehden toimitusneuvostossa ja raittiusliitto toimitti aukeaman lehden numeroihin.