tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Joonialaiset

Joonialaiset (, yks. ) olivat yksi antiikin Kreikan pääheimoista. Klassisella kaudella joonialaisten pääalueita olivat Attika, pohjoiset Egeanmeren saaret sekä Joonian rannikko Vähässä-Aasiassa. Joonialaiset puhuivat attikalais-joonialaisia murteita.
Historia.
Joonialaiset saapuivat nykyisen Kreikan alueelle jo hyvin varhain, todennäköisesti jo 2000-luvulla eaa. Oman käsityksensä mukaan joonialaiset olivatkin maan autoktoonisia eli alkuperäisiä asukkaita esimerkiksi Attikassa, johon kuuluu muun muassa Ateena. Joonialaisten varhaista pääaluetta oli myös muun muassa Euboian saari. Joskus joonialaiset yhdistettiin Kreikan alkuperäisinä asukkaina pelasgeihin, siinä missä myöhemmin tulleet doorilaiset nähtiin varsinaisina helleeneinä.
Herodotoksen mukaan ainakin osa attikalaisista olisi ollut peräisin Pyloksesta Messeniasta. Joonialaisia asui mahdollisesti myös Akhaiassa. Joonianmeren nimelle onkin joskus haettu selitystä siitä, että joonialaiset olisivat aiemmin asuneet lännempänä. Väestön siirtymä seudulta idemmäksi saattoi tapahtua mykeneläisen kulttuurin romahduksen ja niin kutsutun doorilaisvalloituksen jälkeen. Kulttuuriromahduksen jälkeen osa joonialaisista siirtyi vieläkin idemmäksi noin 1000 eaa. alkaen, ja asutti Attikasta ja Keski-Kreikasta käsin pohjoisen Egeanmeren alueen saaria sekä Vähän-Aasian rannikon, joka sai heimosta nimen Joonia. Joonian merkittävimpiä kaupunkeja olivat Miletos ja Efesos, ja sen rannikon merkittävimmät joonialaiset siirtokunnat Samos ja Khios.
700-luvulta eaa. lähtien Euboialta ja muilta joonialaisilta alueilta lähteneet perustivat siirtokuntia Sisiliaan ja Etelä-Italian Suur-Kreikkaan. Joonialaiset perustivat siirtokuntia myös muun muassa Egeanmeren pohjoisrannikolle ja Mustallemerelle sekä Massiliaan saakka.
Heimot ja yhteiskunta.
Joonialaiset jakautuivat eri heimoihin ("fylē"), joiden lukumäärä ja nimet vaihtelivat alueittain. Attikan neljä vanhaa joonialaisheimoa olivat Aigikoreis, Argadeis, Geleontes ja Hopletes. Arkaaisen kauden lopulla Attikan väestö jaettiin keinotekoisempiin ”heimoihin”, joita oli alun perin kymmenen, Erekhtheis, Aigeis, Pandionis, Leontis, Akamantis, Oineis, Kekropis, Hippothontis, Aiantis ja Antiokhis.
Poliittisesti monet joonialaiset kaupunkivaltiot olivat aiemmin tyrannioita ja kehittyivät myöhemmin demokraattiseen suuntaan, merkittävimpänä demokratian synnyinpaikaksi usein mainittu Ateena.
Kieli ja kulttuuri.
Joonialaisten puhuma joonialainen kreikka oli yksi klassisen kreikan päämurteista. Se oli läheistä sukua Attikassa puhutulle Attikan murteelle, ja siitä tuli Homeroksen ansiosta muun muassa eeppisen runouden kieli.
Eeppisen runouden lisäksi joonialaisilla oli suuri vaikutus kreikkalaiseen ajatusmaailmaan ja kulttuuriin muun runouden, kirjallisuuden, taiteen ja keramiikan kautta, joissa joonialaiset olivat monilla tavoin edelläkävijöinä. Joonialaisilla alueilla sai alkunsa myös varhaisin kreikkalainen filosofia, esisokraattinen joonialainen luonnonfilosofia. Kreikkalaisessa arkkitehtuurissa joonialaisista on saanut nimensä joonialainen pylväsjärjestelmä.
Kulttuurissa joonialaiset haluttiin joskus esittää ”pehmeinä”, vastakohtanaan sotilaskurin doorilaiset.
Cindy Breakspeare

Cindy Breakspeare on jamaikalainen jazzlaulaja ja vuoden 1976 Miss Maailma. Hän on muusikko Damian Marleyn äiti.
Breakspeare syntyi Torontossa kanadalaiselle äidille ja jamaikalaiselle isälle. Hän muutti Jamaikan Kingstoniin neljävuotiaana ja pitää itseään jamaikalaisena. Hänen vanhempiensa erottua vuonna 1975 hän muutti omaan asuuntonsa ja rakastui toiseen paikalliseen kuuluisuuteen, Bob Marleyyn. Seuraavana vuonna Breakspearesta tuli Miss Maailma 1976.
Voitettuaan Miss Maailma -tittelin Breakspeare asui Lontoossa jonkin aikaa Marleyn kanssa. Jouduttuaan ammutuksi Jamaikalla Marley lähti Bahamalle. Nassaussa hän levytti kappaleen "Is This Love", joka todennäköisesti kertoo hänen ja Breakspearen suhteesta. 21. heinäkuuta 1978 Breakspeare synnytti Bobille pojan, Damian Marleyn.
Breakspeare on levyttänyt laulajana ja esiintynyt vuonna 1993 Reggae Sunsplash -konsertissa. Hän myös näytteli elokuvassa "Kla$h". Hän on perustanut Ital Craft -nimisen rastafarilaisen käsityöliikkeen Kingstonissa.
Kyberpunk

Kyberpunk () on tieteiskirjallisuuden alalaji, jossa yhdistyvät korkea tekniikka ja yhteiskunnan pohjasakka. Kyberpunkia ovat myös sellainen popmusiikki, anime, manga ja videopelit, joissa punk-ideologia yhdistyy tieteisseikkailujen kauhukuvitelmiin.
Historia.
Kyberpunk syntyi 1980-luvulla. Nimitystä "cyberpunk" käytti ensimmäisenä yhdysvaltalainen Bruce Bethke kertomuksessaan "Cyberpunk" (1980). Nimitys on yhdistelmä sanoista kybernetiikka ja punk. William Gibsonin niin sanottu kyberavaruustrilogia "Neurovelho" (1984), "Kreivi Nolla" (1986) ja "Mona Lisa" (1988) oli suuntauksen keskeinen käynnistäjä. Muita merkittäviä kyberpunk-kirjailijoita ovat esimerkiksi K. W. Jeter, Philip K. Dick, Walter Jon Williams ja Bruce Sterling. Kyberpunkin ennakoijiksi on kutsuttu muun muassa Mary Shelleyn "Frankensteinia", Aldous Huxleyn "Uljasta uutta maailmaa" ja George Orwellin "Vuotta 1984".
Teemat ja piirteet.
Kyberpunkin keskeisiä aiheita ovat tietoverkot, väestöräjähdys, yhteiskunnan pirstotuminen, ekologiset kriisit, ihmisen toiminta kyberavaruudessa, tekoäly ja suuryhtiöt. Kertomusten tapahtumapaikkana on yleensä lähitulevaisuus ja siellä uhkaava dystopia, joka liittyy teknologian kehitykseen, ympäristökysymyksiin tai poliittisiin järjestelmiin. Tarinoissa esiintyy usein urbaania väkivaltaa ja korruptiota.
Kyberpunkissa sankari on outsider-tyyppinen. Tyypillisiä hahmoja ovat jengiläiset ja katujen elätit, palkkasoturit sekä dekkerit, jotka tuntevat virtuaalimaailman ja tietokoneet. Henkilöhahmoihin kuuluu myös kyborgeja eli koneen ja ihmisen yhteenliittymiä.
Alalajit.
Kyberpunkissa on useita omia alalajeja, kuten myyttipunk, kellopelipunk, atomipunk, steampunk, decopunk, dieselpunk, dreampunk, elfpunk, nowpunk, solarpunk, stonepunk, nanopunk ja biopunk. Myyttipunk käsittelee kuvitteellista myyttistä menneisyyttä. Kellopelipunk kuvaa tulevaisuutta tai vaihtoehtohistoriaa, jossa käytetään kellopeliteknologiaa. Atomipunkissa kuvataan atomienergian hyödyntämistä 1950-luvun atomiuskon hengessä. Solarpunkissa nähdään luonnon ja ihmisen harmonia sekä vapautuminen ilmaston saastumisongelmista.
Elokuvat.
Elokuvista "Blade Runner", "Ruohonleikkaaja", "Terminator", "Ghost in the Shell", "Total Recall", "Nirvana" ja Matrix-elokuvasarja sisältävät kyberpunk-aineksia. Myös televisiosarja "Dark Angel" on saanut vaikutteita kyberpunkista. Valkokankaalle William Gibsonin tuotannosta ovat päässeet novellit "Johnny Mnemonic" ("Johnny Mnemonic – kuoleman kuriiri", 1995) ja "New Rose Hotel" ("New Rose Hotel - Tuomiopäivän salaliitto", 1998). 
Musiikki.
Billy Idolin albumi "Cyberpunk" on saanut inspiraatiota William Gibsonin kirjasta "Neurovelho".
Pelit.
Vuonna 1990 julkaistu "Cyberpunk 2020" on kyberpunk-maailmaan sijoittuva roolipeli synkästä lähitulevaisuudesta. Kyberpunk-tyylisiä tarinoita ja ympäristöjä on myös videopeleissä "Snatcher", "Flashback", "Syndicate", "Deus Ex", "", "Shadowrun", "System Shock" ja "Cyberpunk 2077."
Intel 8008

Intel 8008 oli Intelin suunnittelema ja valmistama mikroprosessori. Se esiteltiin huhtikuussa 1972. Alun perin Computer Terminal Corporation (CTC) oli tilannut Inteliltä suorittimen ohjelmoitavaan Datapoint 2200 -päätteeseen. Koska suoritin myöhästyi eikä se täyttänyt CTC:n suorituskykyvaatimuksia, Intel alkoi markkinoida sitä muille asiakkaille.
Suorittimessa oli 8-bittinen väylä, ja se tarvitsi erittäin paljon muita laitteita toimiakseen. Vaikka se suoritti hieman vähemmän käskyjä sekunnissa kuin 4-bittiset Intel 4004 ja Intel 4040, se käsitteli dataa kahdeksan bittiä kerrallaan ja kykeni käyttämään enemmän keskusmuistia, mikä teki siitä käytännössä 3 tai 4 kertaa nopeamman kuin 4-bittiset edeltäjänsä.
Suorittimen tavujärjestys oli "little endian" eli vähemmän merkityksellinen tavu oli ensin: syynä tähän oli codice_1-käskyn muoto yhteensopivana Datapoint 2200:n kanssa.
Suoritinta käytettiin Micral N -mikrotietokoneessa.
Intel 8080

Intel 8080 oli Intelin suunnittelema ja valmistama 8-bittinen mikroprosessori. Se julkaistiin huhtikuussa 1974, jolloin se toimi 2 megahertsin kellotaajuudella.
Intel palkkasi Masatoshi Shiman suunnittelemaan 8080:n.
8080 oli Intel 8008:n seuraaja. Se oli konekielisesti yhteensopiva 8008:n kanssa, sillä ne käyttivät samaa Computer Terminal Corporationin suunnittelemaa käskykantaa. 8080:ssa oli 16-bittinen osoiteväylä ja 8-bittinen dataväylä, joten sillä pystyttiin osoittamaan 64 kilotavun muistiavaruutta. Siinä oli seitsemän 8-bittistä rekisteriä (niistä kuusi voitiin yhdistää kolmeksi 16-bittiseksi rekisteriksi), 16-bittinen pino-osoitinrekisteri ja 16-bittinen ohjelmalaskuri. 8080:ssa oli 256 I/O-porttia.
8080:aa käytettiin useissa tietokoneissa. Niissä oli usein käytössä CP/M-käyttöjärjestelmä. 8080:n seuraaja oli yhteensopiva, mutta elektronisesti elegantimpi Intel 8085. Suosittu 8080-klooni on Zilog Z80, joka oli suosituimpia 8-bittisten mikrotietokoneiden suorittimia.
Konekieli.
Intel 8080:ssa on seitsemän rekisteriä (A, B, C, D, E, H, L). A-rekisteri on yleiskäyttöinen akku-rekisteri. Muut kuusi rekisteriä voivat toimia joko kahdeksanbittisinä, tai ne voivat muodostaa 16-bittisen rekisteriparin (BC, DE, HL). Lisäksi suoritin sisältää liput (ohjelman tilasanan), jotka riippuvat laskutoimitusten ja loogisten operaatioiden tuloksista.
Pseudorekisteri M viittaa HL-rekisterin sisältämän muistiosoitteen sisältöön.
Kaikki konekielikäskyt ovat yksitavuisia, ja niitä voi seurata 1 tai 2 tavua dataa, joka voi sisältää operandin, muistiosoitteen tai I/O-portin numeron.
Kaikki operaatiot joilla on kaksi operandia voidaan suorittaa vain akku-rekisterille. Yhteenlaskuja ja vähennyslaskuja voidaan suorittaa kaikille rekisterille ja HL-rekisterin osoittamalle muistin tavulle.
Arvoja voi kopioida 8-bittisten rekisterien välillä ja HL-rekisterin osoittaman muistin välillä.
16-bittisistä operaatioista ovat mahdollisia arvon lataus rekisteriin, lisäys tai vähennys yhdellä ja summaus HL-rekisteriin.
Suoritin toteuttaa 16-bittisen pino-osoittimen ja 16-bittisen ohjelmalaskurin.
Suoritin toteuttaa pinoa käyttävät aliohjelmakutsut.
Konekielen erikoisuus ovat yhden tavun mittaiset aliohjelmakutsut muistin nollasivulle RST-käskyillä. Nämä hyppäävät aliohjelmaan, joka osoite määräytyy kiinteästi käskyn mukaan. Esimerkiksi RST 0 suorittaa aliohjelman osoitteesta 00h, RTS 1 osoitteesta 008h, RTS 2 osoitteesta 10h (n × 8), jne.
Tieteiselokuva

Tieteiselokuva on elokuvan lajityyppi, joka perustuu tieteistarinoihin eli science fictioniin. Lajityypin elokuvia on tehty aivan elokuvateollisuuden varhaisimmilta vuosilta asti. Ensimmäisenä tieteiselokuvana voidaan pitää Georges Mélièsin vuonna 1902 ohjaamaa elokuvaa "Matka kuuhun" ("Le Voyage dans La Lune"), joka pohjautui löyhästi Jules Vernen romaaneihin "Maasta Kuuhun" ja "Kuun ympäri".
Tieteiselokuvat ovat käsitelleen monia erikoisia aiheita, joita muissa elokuvissa ei ole esiintynyt. Tieteiselokuvissa on voitu käsitellä herkkiä sosiaalisia ja poliittisia aiheita sijoittamalla ne vieraaseen ympäristöön. Erikoistehosteet ovat kuuluneet jo Mélièsin elokuvasta lähtien tieteiselokuvan peruskuvastoon. Tieteiselokuva oli pitkään B-elokuvan maineessa, vaikka myös elokuvahistoriallisesti merkittäviä tieteiselokuvia (kuten Fritz Langin "Metropolis" (1926) ja Robert Wisen "Uhkavaatimus Maalle" (1951) tehtiin jo ennen kuin tieteiselokuvaa alettiin arvostaa 1960-luvun loppupuolella. Tieteiselokuvan arvostukseen nousuun vaikutti ennen muuta Stanley Kubrickin "" vuodelta 1968. "Tähtien sodan" (1977) menestyksen myötä tieteiselokuvasta on muodostunut yksi viihde-elokuvan suosituimmista lajityypeistä.
Kritiikkiä.
Joitakin tieteisfiktion teoksia ja elokuvia kritisoidaan voimakkaasti virheistä ja väärinkäsityksistä. Toisinaan virheet ovat pieniä eivätkä haittaa tarinaa, mutta toisinaan virheet ovat räikeitä ja koko tarina romahtaa epäuskottavana. Elokuvien katsojat voivat sallia epäuskottavia asioita tarinan vuoksi, mutta tietyn pisteen jälkeen katsoja menettää kiinnostuksensa.
Intel 8085

Intel 8085 oli Intelin valmistama 8-bittinen mikroprosessori. Sitä valmistettiin 1970-luvun puolivälissä. Se oli yhteensopiva edeltäjänsä Intel 8080:n kanssa, mutta tarvitsi vähemmän sitä tukevaa tekniikkaa, joten sen avulla voitiin rakentaa halvempia ja yksinkertaisempia tietokoneita.
Intel 8085 oli käytössä IBM Datamasterissa, jonka suunnittelijat törmäsivät suorittimen 64-kilotavun osoiteavaruuden rajoitukseen. Ongelman ratkaisemiseksi tietokoneeseen suunniteltiin ulkoinen muistipankkien vaihto 256 kilotavun muistin käsittelemiseksi.
Mallinimessä oleva numero "5" tulee siitä, että 8085 tarvitsi vain 5-volttisen virtalähteen, kun taas edeltäjä 8080 tarvitsi 5- ja 12-volttiset lähteet.
Fausta

Fausta oli Rooman keisari Maximianuksen tytär. Maximianus ja Konstantinus Suuri tekivät liiton ja Fausta meni naimisiin Konstantinuksen kanssa vuonna 307.
Konstantinuksella oli ollut avioliitossa tätä ennen Minervinan kanssa ja saanut yhden pojan, Crispuksen. Konstantinuksen kanssa Fausta sai viisi lasta:
Vuonna 326 Konstantinus antoi teloittaa ensin Crispuksen ja vähän myöhemmin myös Faustan. Faustan teloittamisen syy oli aviorikos. Eusebius Kesarealainen epäili jälkeenpäin, että Faustalla ja Crispuksella olisi ollut suhde.
Veljekset Karhumäki

Veljekset Karhumäki olivat Niilo (1902–1978), Valto (1905–1985) ja Uuno (1914–1991), syntyisin Multialta. Heidän setiään olivat muun muassa lastenkirjailija Waldemar Karhumäki ja olympiavoittaja (XI olympiadin kisat 1936 Berliini), kirjailija Urho Karhumäki. Veljesten isä oli maanviljelijä Artturi (Arttu) Karhumäki (1884–1947), joka oli maanviljelijänä ensin Multialla, sitten Saarijärvellä ja vuodesta 1917 Keljossa.
Lentäjäveljekset rakensivat Jyväskylän maalaiskunnan Keljossa 1920-luvulla neljä lentokonetta: Karhu 1, Karhu 2, Karhu 3 ja Tiira. Harrastus laajeni pian ilmailualan yritykseksi, jonka toimintaan kuuluivat 1930-luvulla lentokoulutus, yleisölennätykset, lentokoneiden korjaus ja ilmavalokuvaus sekä tilauslennot. Ilmavoimien kanssa tehdyn sopimuksen pohjalta he rakensivat Kuorevedelle lentokonetehtaan 1940.
Veljekset perustivat vuonna 1947 osakeyhtiön "Veljekset Karhumäki", jonka toiminta päättyi Finnairin tytäryhtiönä nimellä "Karair" vuonna 1996.
Karhumäki populaarikulttuurissa.
Veljeksistä vanhin Niilo Karhumäki oli aikanaan merkittävä lentäjäsankari ja julkisuuden henkilö, joka kirjoitti lentotoimintaa eloisasti kuvaavat teokset "Karhunahas" (1959) ja "Lentopoikia" (1960). Hän vilahtaa kirjailija Pauli Hirvosen nuortenkirjan "Mikko Nuoli suihkulentäjänä" loppusivuilla tarjoamassa lentoperämiehen paikkaa päähenkilölle.
Eväjärven rannalla Hallissa, Jämsässä on Karhumäen veljesten elämäntyölle omistettu "Lentäjäveljestenaukio".
Yhden emäksen monimuotoisuus

Yhden nukleotidin polymorfismi, yhden emäksen monimuotoisuus, SNP eli snippi (, "SNP") on populaatiossa esiintyvä pistemutaation aiheuttama ero DNA-ketjussa, geneettinen polymorfismi joka perustuu yksittäisen emäsparin vaihdokseen. Jotta tällainen muuntelu määritellään snipiksi, harvinaisemman alleelin (nukleotidin) tulee esiintyä populaatiossa vähintään yhden prosentin taajuudella. Snipit edustavat 90% ihmisyksilöiden genomien välisistä eroista ja niitä esiintyy genomissa 100—300 emäksen välein sekä introneissa että eksoneissa.
Snippien suuren määrän takia on syytä olettaa, että suurin osa niistä ei vaikuta yksilöiden elinkelpoisuuteen, vaan ne ovat pääosin neutraaleja. Joissakin tapauksissa snipit voivat kuitenkin vaikuttaa merkittävästi taipumukseen sairastua tiettyihin tauteihin tai vasteeseen lääkeaineille. Snippien analysointi on myös helpompaa kuin kokonaisten genomien analysointi ja siksi niiden tutkimus on tullut tärkeäksi lääkekehityksessä. Niitä käytetään myös DNA-profiloinnissa.
Risk (peli)

Risk on Parker Brothersin (nykyään osa Hasbroa) tuottama strategiapeli. Riskin kehitti ranskalainen elokuvaohjaaja Albert Lamorisse, joka julkaisi pelin vuonna 1957 nimellä "La Conquête du Monde" ("Maailman valloitus") Ranskassa.
Riskiä voi pelata kahdesta kuuteen henkilöä ja sitä pelataan maailman karttaa kuvaavalla pelilaudalla. Maailma on jaettu kuuteen maanosaan, jotka puolestaan muodostuvat 42 pienemmästä alueesta. Pelaajat ohjaavat armeijoitaan ja yrittävät valloittaa alueita vastustajilta ja lopullisena tavoitteenaan suorittaa pelin alussa saama tehtävänsä. 
Alueet.
Riskissä on 42 aluetta ja 6 maanosaa. Jokaisella maanosalla on oma värinsä.
Kuolemattomuus

Kuolemattomuus tarkoittaa olemassaoloa, jonka oletetaan kestävän ikuisesti. Yleisimmin kuolemattomuudella käsitetään sielun tai persoonallisuuden ikuista olemassaoloa biologisen kuoleman jälkeen. Kuolemattomuuden voi käsittää myös siten, että yksilön maailmalle jättämä perintö (maine, teot tai jälkeläisten ketju) elää ikuisesti hänen jälkeensä. Jotkut mystikot taas ovat pyrkineet voittamaan kuoleman hengellisen muutoksen kautta.
Biologinen kuolemattomuus tarkoittaa ikääntymisestä johtuvan hitaan kuolemisen poissaoloa, joka voidaan mahdollisesti saavuttaa bioteknologian tai molekulaarisen nanoteknologian avulla (teknologinen kuolemattomuus). Yleisesti fyysinen kuolemattomuus voidaan jakaa 1) rajattuun kuolemattomuuteen, jolloin henkilö ei vanhene, mutta voi kuolla esimerkiksi onnettomuuden seurauksena, ja 2) rajattomaan kuolemattomuuteen, joka tarkoittaa täydellistä vahingoittumattomuutta, vaatien siten myös elinympäristön eli maailmankaikkeuden ikuista olemassaoloa. Esimerkki biologisesti kuolemattomasta lajista on Turritopsis dohrnii.
Uskonnossa.
Kuolemattomuuden tavoittelu on taolaisen uskonnon tärkeimpiä osia. Sitä edistetään esimerkiksi joogalla ja mietiskelyllä, oikeanlaisella ruokavaliolla sekä pidättyvyydellä. Kiinalaiset alkemistit yrittivät valmistaa elämän eliksiiriä, joka antaisi kuolemattomuuden.
Myös Jehovan todistajat uskovat säilyvänsä ikuisesti elossa, jos Harmageddonin taistelu tulee heidän elinaikanaan.
Fiktiossa.
Myytit kuolemattomista ihmisistä, hengistä ja jumalista ovat tuttuja historian alkuhämäristä asti. Mytologiset olennot, kuten vampyyrit ja demonit, on usein kuvattu kuolemattomiksi. Fantasiatarinoissa velhojen ja haltijoiden kerrotaan olevan kuolemattomia. Joskus kuolemattomuus nähdään kirouksena (esimerkiksi "Highlander", "Gulliverin retket"), joskus taas palkintona ("Gilgameš", nuoruuden lähde, viisasten kivi).
Katso myös.
Biologinen kuolemattomuus:
Kuolemattomuus mytologioissa ja uskonnoissa:
Espanjan ympäriajo

Espanjan ympäriajo (, lyhyemmin vain "Vuelta") on yksi kolmesta maantiepyöräilyn suuresta ympäriajosta Italian ympäriajon ja Ranskan ympäriajon ohella. Vuosina 2005–2007 se kuului UCI ProTouriin ja nyttemmin UCI World Touriin. Ensimmäinen Vuelta järjestettiin vuonna 1935 ja vuodesta 1955 lähtien se on järjestetty vuosittain. Kuten Italiassa ja Ranskassa, Espanjassakin ympäriajo kestää kolme viikkoa. Alkusysäyksen Espanjan ympäriajolle antoivat nimenomaan kaksi aikaisemmin käynnistettyä suurta ympäriajoa ja eritoten niiden positiivinen vaikutus kilpailuja tukeneiden lehtien (Ranskassa "L'Auto", Italiassa "La Gazzetta dello Sport") levikkeihin. Niinpä "Informaciones"-päivälehden Juan Pujol pani käyntiin ympäriajon myös Espanjaan.
Vuelta ajettiin pitkään keväisin, mutta vuodesta 1995 lähtien se on ajettu syyskuussa, jotta vältettäisiin päällekkäisyyttä keväällä ajettavan Italian ympäriajon kanssa. Reittiin sisältyy yleensä henkilökohtainen aika-ajo ja joukkueaika-ajo ja se päättyy perinteisesti maan pääkaupunkiin Madridiin.
Kokonaiskilpailun johtaja pitää punaista paitaa, "jersey rojo". Mäkikilpailun johtaja pitää sinipilkullista paitaa ja pistekilpailun paras vihreää paitaa "jersey verde". Lisäksi käytössä on valkoinen nuorten kilpailun johtajan paita, "jersey blanco". Aiemmin valkoista paitaa piti yhdistelmäkilpailun johtaja mutta vuodesta 2019 eteenpäin nuorten kilpailu korvasi tämän. Paras mäkimies on palkittu alusta alkaen. Pistekilpailu tuli mukaan vuonna 1945 ja yhdistelmäkilpailu oli mukana vuosina 1970–1974, 1987–1993 sekä 2002–2018.
Vueltan viime vuosien menestyjät.
Lähde: "cyclingarchives.com"
Kilpailukategoriat.
Muut kategoriat:
Lakkautetut kategoriat:
Kaptah

Kaptah on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy kirjailija Mika Waltarin muinaiseen Egyptiin sijoittuvassa romaanissa "Sinuhe egyptiläinen". Kaptah on romaanin päähenkilö Sinuhen vanha ja vain toisella silmällään näkevä orja. Siinä missä Sinuhe romaanin alussa on hieman naiivi ja idealisti, on Kaptah piinkova realisti. Kaptah näyttäytyy ongelmanratkaisijana hankalissa tilanteissa.
Romaaniin pohjautuvassa yhdysvaltalaisessa elokuvassa "Sinuhe, egyptiläinen" Kaptahia esitti englantilainen näyttelijä Peter Ustinov.
Johann Nikolaus Forkel

Johann Nikolaus Forkel (22. helmikuuta 1748 Meeder – 20. maaliskuuta 1818 Göttingen) oli saksalainen urkuri, säveltäjä ja musiikkitieteilijä. Forkelia pidetään modernin musiikkitieteen isänä. Hänen lukuiset sävellyksensä eivät ole saavuttaneet laajaa suosiota.
Forkel syntyi suutarin pojaksi Meederin kylässä lähellä Coburgin kaupunkia. Hänen varhaisesta musiikkikoulutuksestaan ja erityisesti piano-opinnoistaan vastasi kaupungin kanttori, Johann Heinrich Schulthesius. Teini-ikäisenä hän toimi kuorolaisena Lüneburgissa samalla kun hän opiskeli Göttingenin yliopistossa oikeustiedettä. Forkel toimi yliopistossa yli 50 vuotta lukuisissa tehtävissä, muun muassa musiikin teorian opettajana, urkurina ja lopulta koko musiikinopetuksen johtajana.
Forkelia pidetään usein modernin musiikkitieteen ja musiikinhistorian isänä, koska hän alkoi ensimmäisenä käyttää alalla tiukkoja akateemisia tutkimusmenetelmiä ja vaatimuksia. Hänen vuosien saatossa keräämänsä yksityiskirjasto muodostaa nykyisin tärkeän osan Berliinin kuninkaallisen kirjaston kokoelmaa. 
Forkel oli Johann Sebastian Bachin suuri ihailija ja hän kirjoitti ensimmäisen Bachin elämäkerran vuonna 1802. Nykyisin elämäkertaa pidetään arvokkaana lähteenä, koska Forkelin oli mahdollista keskustella Bachin poikien Carl Philipp Emanuelin ja Wilhelm Friedemannin kanssa, joilta hän onnistui keräämään paljon tietoa, joka muutoin olisi kadonnut.
Muita merkittäviä Forkelin kirjoja ovat:
Nuoruuden lähde

Nuoruuden lähde on myyttinen vesilähde, josta juomisen tai jossa kylpemisen sanotaan antavan ihmiselle ikuisen nuoruuden. Eri puolilta maailmaa tunnetaan tarinoita, joiden mukaan iäkkäät ihmiset saisivat uuden nuoruuden näistä ”neitokaivoista”. 
Monet renessanssin taiteilijat kuvasivat kylpemistä ikuisen nuoruuden lähteessä. Aihe rinnastuu myös kristinuskon kasteeseen.
Nuoruuden lähde on joskus sijoitettu Floridaan, Bimini-saarelle. Espanjalaisen tutkimusmatkailijan Juan Ponce de Leónin väitettiin etsineen nuoruuden lähdettä, kun hän matkasi Floridaan vuonna 1513. Espanjalainen historioitsija Antonio de Herrera y Tordesillas kirjoitti 1601, että lähde palauttaa ikääntyvän miehen nuoruuden ja potenssin.
Valtion liikelaitos

Valtion liikelaitos () on Suomen valtion liiketoimintaa harjoittava laitos, joka toimii yritysten tapaan markkinoilla ja vastaa omasta taloudestaan. Toiminnasta määrätään liikelaitoslaissa. Liikelaitoksia ohjaavat eduskunta ja hallitus.
1990-luvulla useita liikelaitoksia muutettiin valtio-omisteisiksi osakeyhtiöiksi.
Valtion liikelaitoksissa työskentelee noin 1400 työntekijää.
Yhtiöitettyjä entisiä valtion liikelaitoksia.
Useita 1990- ja 2000-luvuilla perustettuja valtion liikelaitoksia on sittemmin muutettu osakeyhtiöiksi.
Jorma Kääriäinen

Jorma Kääriäinen (s. 29. huhtikuuta 1961 Kajaani) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan soolotuotantonsa lisäksi Agents-yhtyeen laulusolistina vuosilta 1992–2006. Vuosina 2006–2013 Kääriäinen oli Riku Niemi Orchestran vakituinen solisti.
Kääriäinen käytti aiemmin taiteilijanimeä Freddie Falcon, mutta vuodesta 1992 eteenpäin hän on esiintynyt oikealla nimellään. 
Elämä ja ura.
Lapsena Kääriäinen kuunteli The Beatlesia ja hänen ensimmäinen idolinsa oli Danny 1960-luvun lopulla. Hänen isänsä ja setänsä soittivat Ossi Kalevi -tanssiorkesterissa, jonka kanssa myös Kääriäinen sai harjoitella ja esiintyä.
Kansakoulun ensimmäisen ja toisen luokan Kääriäinen kävi Kivimaan kansakoulussa Lahdessa, jossa opettaja Inka Tuokko kannusti häntä musiikin pariin. Tuokon innostamana Kääriäinen pyrki ja pääsi Lotilan koulun musiikkiluokalle, jossa häntä opetti ja kannusti Paavo Kiiski.
Vuonna 1972 Kääriäinen tutustui kaverinsa myötä Elvis Presleyn tuotantoon, ja Presleystä tulikin hänen uusi idolinsa. Vuonna 1976 Kääriäinen kokosi oman yhtyeen, joka esiintyi muun muassa ravintola Salpauksessa. Yhtyettä kävivät katsomassa muun muassa Aikka Hakala (”Teddy Guitar”), Kari Heimonen ja Richard Stanley, jotka ryhtyivät edistämään Kääriäisen uraa Freddie Falcon -taiteilijanimellä V8-yhtyeen kanssa.
Vuonna 1978 Kääriäinen julkaisi ensimmäisen Freddie Falcon -singlen "Rock House / Crazy Love". Vuonna 1979 ilmestyi LP "Blue" ja single "Lonely Blue Boy / Red Hot". Vuonna 1980 Kääriäisen manageriksi tuli Joni Heinonen ja V8 lähti Dave Taylorin yhtyeeksi. Vuonna 1981 Kääriäinen lähti Yhdysvaltoihin ja asettui asumaan Los Angelesiin kunnes palasi Suomeen suorittamaan asepalveluksensa.
Kääriäinen suoritti asepalveluksen vuonna 1982 ja tutustui armeijassa Mika Siekkiseen, jonka kanssa hän perusti yhtyeen. 1980–1990-luvuilla Kääriäinen esiintyi Leo Luoto &amp; Pop Tops -yhtyeen kanssa ja tutustui Pekka Kuorikoskeen ja tämän kautta Pekka Heliniin. Myöhemmin hän tutustui myös Esa Pulliaiseen, joka pyysi häntä Agentsin solistiksi elokuussa 1992. Joulukuussa 1993 tehtiin ensimmäiset yhteiset äänitykset.
Vuonna 2006 Agentsin ja Kääriäisen yhteistyö päättyi ainakin väliaikaisesti. Vuonna 2013 Kääriäinen ilmoitti jäävänsä keikkatauolle selkävaivojensa takia.
Keikoilla Kääriäinen on lähinnä esittänyt kappaleita soololevyiltään sekä Jorma Kääriäisen ja Agentsin yhteistuotannolta, mutta ohjelmistoon on mahtunut myös uusia kappaleita kuten Reissumiehen kitara. Tällä hetkellä Jorma suunnittelee tulevaa soololevyä.
Kääriäinen on tehnyt joitakin käännöstekstejä ja sanoituksia niin Agentsille, omaan soolotuotantoon kuin muille artisteille. 
Kääriäiselle myönnettiin maaliskuussa 2025 valtion taiteilijaeläke.
Michael Angelo Batio

Michael Angelo Batio (s. 12. kesäkuuta 1956, Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän on voittanut useita "nopein kitaristi" yleisöäänestyksiä. Muusikon uransa hän aloitti 5-vuotiaana soittamalla pianoa ja kitaransoiton hän aloitti 10-vuotiaana.
Michael Angelo Batio oli heavy metal -yhtye Nitron kitaristi. Nitroon kuului myös laulaja Jim Gillette ja basisti T.J.Racer. Kaksi- (tai jopa neljä) -kaulainen kitara mahdollisti myös monipuoliset harmoniat sooloissa. Lisäksi hän on soittanut yhtyeessä Holland. Michael Angelo Bation soittoa hallitsee runsas murtosointujen käyttö.
Angelo kehitti myös nelikaulaisen kitaran, jossa ylimmät kaulat olivat 7-kielisiä ja alemmat 6-kielisiä. Tämä kitara varastettiin myöhemmin. Angelo oli myös yksi ensimmäisistä rock-kitaristeista, jotka soittivat 7-kielistä kitaraa.
Michael Angelo Batiolla on endorsement-sopimus Dean-kitaroiden kanssa.
Ekumenopolis

Ekumenopolis (maailmankaupunki tai kaupunkimaailma) tarkoittaa kaupunkia, joka on levinnyt täyttämään koko planeetan. Termin keksi kreikkalainen kaupunkisuunnittelija Constantinos Doxiadis vuonna 1967 kuvaamaan tulevaisuusskenaariota, jossa suurkaupungit yhdistyvät toisiinsa.
Ekumenopolikset fiktiossa.
Science fictionissa ekumenopolikset ovat yleensä galaktisten imperiumien pääkaupunkeja. Tällaisia ovat mm.
Turun keskiaikaiset markkinat

Keskiaikaiset markkinat on Turussa järjestettävä Suomen suurin keskiaika- ja muinaistapahtuma. Tapahtuma järjestetään vuosittain kesä–heinäkuun vaihteessa Turun Vanhalla Suurtorilla. Keskiaikaiset markkinat järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1996. Vuosina 1996–2010 tapahtuman järjestäjänä toimi Turun kaupunki. Vuonna 2010 perustettiin markkinat sittemmin järjestänyt yhdistys Turun Suurtorin keskiaika ry.
Markkinoiden sisältö koostuu käsityöläisten työnäytöksistä, torimyynnistä, teatterista, nukketeatterista, musiikista, sirkuksesta, tanssista ja monipuolisesta tieteellisestä ohjelmistosta, kuten luennoista ja opastetuista kierroksista. Keskiaikaisten markkinoiden suurimpia yksittäisiä ohjelmakokonaisuuksia on Vanhalla Suurtorilla tapahtuva markkinanäytelmä, johon osallistuu yli 80 harrastajanäyttelijää. Markkinat sijoittuvat vuosittain vaihtuvaan teemavuoteen, joka vaikuttaa esimerkiksi näytelmän käsikirjoitukseen. Kesällä 2018 markkinat sijoittuvat vuoteen 1400.
Keskiaikaiset markkinat on vakiinnuttanut asemansa yhtenä Turun suosituimmista kesätapahtumista ja kerää joka vuosi neljänä markkinapäivänä yli 100 000 kävijää. Vuoden 2015 markkinoilla vieraili ennätykselliset 180 000 kävijää. Vuonna 2017 kävijöitä oli 163 000.
Keskiajan Turku -tapahtumakokonaisuus.
Nykyään keskiaikaisten markkinoiden järjestäjänä toimii vuonna 2010 perustettu yhdistys, Turun Suurtorin keskiaika ry. Sen tavoitteena on edistää keskiajan ja erityisesti Turun keskiaikaisen historian ja arkeologian sekä muinaistekniikan ja perinteisten käsityötaitojen tuntemusta, tunnettavuutta ja harrastusta. Yhdistys toimii linkkinä ja yhteistyön edistäjänä suuren yleisön, keskiajan historian ja historian elävöittämisen harrastajien sekä yhdistysten, museoiden ja tiedeyhteisön välillä. Turun Suurtorin keskiaika ry:n jäsenet ovat Aboa Vetus &amp; Ars Nova -museo, tiedeyhteisö Turun Historiallinen Yhdistys, Muinaistaitoyhdistys Ukonvakka ry, pelimanniyhdistys Wanha Cehno ry, WarusSeppäin kilta ry, Turun Keskiaikaseura Unikankare ry ja Turun kulttuuritapahtumien tuki ry.
Keskiaikaiset markkinat on osa laajempaa Keskiajan Turku -tapahtumakokonaisuutta, joka koostuu viidestä eri tapahtumasta: Keskiaikaisista markkinoista, keskiajasta Aboa Vetus &amp; Ars Nova -museossa, Keskiajan Turku Tuomiokirkossa -tapahtumasta, Turun Linnan keskiaikatapahtumasta sekä Rohan tallien hevosturnajaisista. Keskiajan Turku -kokonaisuutta järjestävät yhdessä Turun Suurtorin keskiaika ry, Turun museokeskus, Aboa Vetus &amp; Ars Nova, Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä ja Rohan tallit. Vuoteen 2013 asti Aboa Vetus &amp; Ars Nova järjesti omat Hansakauppias Laurentiuksen markkinansa Suurtorin vieressä. Vuodesta 2014 lähtien museo on kuitenkin panostanut aidon keskiajan esittelyyn opastusten, arkeologisten kaivausten ja luentojen kautta.
Ronald McDonald

Ronald McDonald on yhdysvaltalaisen McDonald’s-pikaruokaketjun vuonna 1963 kehittämä maskotti, jonka tarkoituksena on markkinoida McDonald’sin pikaruokaa lapsille. Ronald McDonald on klovni, jolla on keltaiset vaatteet, valkoinen iho ja punaiset hiukset.
Ronald McDonald asuu McDonaldland-maailmassa, johon kuuluu muitakin hahmoja, kuten Hampurilaisrosvo (Hamburglar), Grimace, Birdie the Early Bird, Happy ja The Happy Meal Gang.
Vaikka Ronald McDonaldina esiintyneitä henkilöitä on satoja, McDonald’s on käyttänyt televisiomainoksissaan yhtä näyttelijää kerralla. Tähän mennessä mainoksissa McDonaldina ovat esiintyneet:
Ronald McDonaldin maskeeraaminen ja pukeminen kestää noin kaksi tuntia.
Vuonna 2001 ilmestyneen "Fast Food Nation: The Dark Side of the All-American Meal" -kirjan mukaan peräti 96 prosenttia yhdysvaltalaisista lapsista tunnisti Ronald McDonaldin. Ainoastaan Joulupukki oli tunnetumpi hahmo.
Pikaruoan ja McDonald’sin vastustajat ovat verranneet Ronald McDonaldia Camel-savukkeiden entiseen maskottiin Joe Cameliin, jonka väitettiin houkutelleen lapsia tupakoimaan.
Ronald McDonald Lastentalosäätiö.
Vuonna 1996 perustettu itsenäinen Ronald McDonald Lastentalosäätiö (RML) edistää lasten hyvinvointia keräämällä varoja lasten terveydenhoidon edistämiseen. Säätiö ylläpitää luotettavien yhteistyökumppaneiden (HUS Lastensairaala ja vanhempien tukiyhdistykset) tukemina Ronald McDonald Taloa, joka on tarkoitettu pitkäaikaissairaille lapsille ja heidän perheilleen kodinomaiseksi majoitusvaihtoehdoksi pitkien sairaalahoitojen ajaksi. Suomen McDonald’s osallistuu säätiön hallinnollisiin kuluihin ja sekä antaa säätiölle erilaista asiantuntija-apua. Yhteistyökumppaneita ovat Kympin Lapset – HYKSin lapsisyöpäpotilaiden vanhemmat ja ystävät ry, HYKS Lastenklinikka ja Lastenlinna ja Sydänlapset ja -aikuiset ry.
Kansainvälinen kattojärjestö Ronald McDonald House Charities (RMHC) perustettiin Yhdysvalloissa vuonna 1974. RMHC:llä on toimintaa 65 maassa ja alueella, maailmalla on esimerkiksi lähes 400 Ronald McDonald taloa.
Saab 29 Tunnan

Saab 29 Tunnan on ruotsalainen suihkuhävittäjä. Konetta on kutsuttu sen rungon muodon mukaan "tynnyriksi" tai "lentäväksi tynnyriksi".
Tausta.
Toisen maailmansodan loputtua Ruotsin ilmavoimat hankki englantilaisia De Havilland Vampire -hävittäjäkoneita. Saab käynnisti oman tutkimuksen suihkuhävittäjästä.
Ruotsi sai Sveitsin kautta saksalaisten sodan aikaista aerodynaamista tietotaitoa, jonka avulla se lähti suunnittelemaan nuolisiipistä konetta. Tietotaitoa toivat myös Saksasta palaavat ruotsalaiset insinöörit ja Saksasta Ruotsiin tulleet saksalaiset insinöörit. 
Tunnanista tehtiin neljä prototyyppiä. Koneen ensilento tapahtui 1. syyskuuta 1948. Koneita valmistettiin 1951–1956 kaikkiaan 661 kappaletta: 
30 Tunnania myytiin Itävaltaan 1960-luvun alussa. Ruotsin ilmavoimat käyttivät Tunnania vuoteen 1976 asti. Tunnania käytettiin YK:n palveluksessa Kongon kriisin aikana 1961–1963 sotatoimissa.
Johannes VIII Palaiologos

Johannes VIII Palaiologos (18. joulukuuta 1392 – 31. lokakuuta 1448) oli Bysantin keisari 1425–1448. Hän oli isänsä keisari Manuel II:n vanhin elossa oleva poika, joka hallitsi isänsä rinnalla vuodesta 1408, käytännössä yksin vuodesta 1421. Virallisesti hänestä tuli yksinvaltias vuonna 1425.
Johannes oli naimisissa kolme kertaa. Hän solmi ensimmäisen avioliittonsa Moskovan suurruhtinaan Vasili I:n tyttären Annan kanssa vuonna 1414. Tämä kuoli ruttoon vuonna 1417. Seuraavaksi hän avioutui Montferratin Sofian kanssa vuonna 1421. Samana vuonna hänestä tehtiin myös isänsä kanssahallitsija. Kolmas puoliso oli Trebizondin Maria, joka myös kuoli ruttoon vuonna 1439. Kaikki kolme liittoa jäivät lapsettomiksi.
Vuonna 1422 osmanien sulttaani Murad II piiritti Konstantinopolia, mutta ei onnistunut valtaamaan kaupunkia. Bysantti menetti kuitenkin Thessalonikin. Yrittäessään hankkia apua osmaneja vastaan Johannes vieraili Venetsiassa ja Unkarissa sekä Ferrarassa ja yritti saada aikaan kirkkojen yhdistymisen (ks. suuri skisma). Kirkot yhdistettiinkin virallisesti Firenzen kirkolliskokouksessa vuonna 1439, johon Johannes osallistui mukanaan 700 hengen seurue. Lopulta suunnitelma kuitenkin kaatui idän kirkon vastustukseen. 
Italian vierailu oli kuitenkin tärkeä Bysantin ja Italian kulttuurivaihdon kannalta. Italialaiset oppineet hankkivat kreikkalaisia käsikirjoituksia, joita Johanneksen seurue oli tuonut mukanaan. Benozzo Gozzoli maalasi Johanneksen kuvan yhdeksi kolmesta kuninkaasta suureen freskoonsa "Tietäjät itäisiltä mailta".
Johannes nimitti seuraajakseen veljensä Konstantinoksen, vaikka nuoremmat veljekset Demetrios ja Tuomas yrittivätkin juonitella vallan itselleen.
Quodlibet

Quodlibet (, "mitä" ja "libet", "vapaasti") on musiikkikappale, joka yhdistelee useita eri, yleensä aikansa suosittuja, melodioita kontrapunktisesti. Mahdollisesti tunnetuin quodlibet sisältyy Johann Sebastian Bachin Goldberg-muunnelmiin viimeisenä, eli kolmantenakymmenentenä, muunnelmana.
Koraali

Koraali on luterilaisessa kirkossa koko seurakunnan laulama virsisävelmä. Koraalit ovat yleensä yksinkertaisia ja helposti laulettavia sävelmiä. Koraaleihin liittyvien virsien tekstit ovat usein loppusoinnullisia ja useita säkeistöjä käsittäviä runoja, jotka lauletaan samalla melodialla. Koraali ei kuitenkaan ole ainoa virsisävelmän muoto.
Koraali on vokaalinen ja sidottu tekstiin. Siten se eroaa esimerkiksi tanssimusiikista. Koraalilla on voimakas lineaarinen piirre. Koraalissa kaikki pohjautuu yhteen äänilinjaan, ja se on helppo laulaa myös ilman soitinsäestystä. Se on lauluettua Jumalan sanaa ja rukousta, tarkoitettu ensisijaisesti jumalanpalveluskäyttöön. Se on sävyltään objektiivinen, riippumaton tunnetilojen vaihtelusta.
Koraali kehittyi 1500-luvulla uskonpuhdistuksen myötä, kun seurakunta alkoi yhtyä jumalanpalveluksissa lauluihin, virsiin. Martti Luther on säveltänyt joitain koraalimelodioita (muun muassa virren "Jumala ompi linnamme"). Tunnetuimpia koraaleja ovat Philipp Nicolain säveltämät koraalit "Wie schön leuchtet der Morgenstern", joka Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi "On kirkas aamutähti nyt" numerolla 43 ja "Wachet auf, ruft uns die Stimme" ,”Herätkää”! niin huuto kaikaa" numerolla 163. Koraalia "Wachtet auf" on usein nimitetty "koraalien kuninkaaksi" ja "Wie schön" -koraalia koraalien kuningattareksi. Kummallakin sävelmällä lauletaan useita eri virsiteksejä.
Koraalit olivat alun perin yksiäänisiä, mutta monet säveltäjät ovat tehneet niistä moniäänisiä sovituksia. Johann Sebastian Bach teki neliääniselle kuorolle useita koraalisovituksia, joita hän käytti kantaattien ja passioiden osina. Koraalimelodioita on käytetty myös koraalialkusoitoissa, yleensä uruille sävelletyissä instrumentaalikappaleissa, joita esitettiin johdantona ennen varsinaisen koraalin laulamista. Koraalialkusoitto sisältää sitä seuraavan koraalin melodian.
Valens

Flavius Julius Valens (328 – 9. elokuuta 378) oli Rooman keisari vuosina 364–378. Hänen veljensä Valentinianus I teki hänestä valtakunnan itäosan hallitsijan 28. maaliskuuta 364.
Heti alkuun Valens aikoi hoitaa loppuun Persiaa vastaan käydyn sodan. Vuonna 365 kuolleen keisari Jovianuksen serkku Procopius julistautui kuitenkin keisariksi Konstantinopolissa. Tämän tapahtuessa Valensin joukot olivat jo matkalla Syyriaan. Valens lähetti Procopiusta vastaan kaksi legioonaa, mutta ne loikkasivat tämän puolelle. Vuoteen 366 mennessä Valens sai kerättyä tarpeeksi joukkoja, jotta hän pystyi kukistamaan Procopiuksen. Usurpaattori teloitettiin 27. toukokuuta.
Valens kuoli gootteja vastaan käydyssä Adrianopolin taistelussa 9. elokuuta 378. Hänen seuraajakseen tuli hänen veljenpoikansa Gratianus, joka nimitti kuitenkin pian Theodosius I:n Itä-Rooman keisariksi.
Typpinarkoosi

Typpinarkoosi eli "syvyyshumala" on laitesukelluksen yhteydessä esiintyvä tila, joka johtuu siitä, että hengitetyn ilman sisältämän typen (N2) osapaine on normaali-ilmanpaineeseen nähden korkea. Typpinarkoosi esiintyy sukellettaessa yleensä yli 30 metrissä. Tarkkaa syvyyttä tai osapainetta ei voida määritellä, sillä se riippuu yksilöllisistä tekijöistä. Sama henkilö voi saada eri sukelluskerroilla erivahvuisia narkoottisia olotiloja. Usein sukeltajalla voi olla typpinarkoosi jo ennen kuin hän itse sitä huomaa.
Typpinarkoosi aiheuttaa alkoholista saatavan humalan kaltaisen tilan, jossa motoriset kyvyt sekä reaktionopeus heikkenevät. Tämän vuoksi typpinarkoosi lisääkin onnettomuusriskiä. Typpinarkoosissa oleva henkilö tuntee usein aluksi huvittuneisuutta ja suurta itseluottamusta, mikä muuttuu syvemmälle mentäessä nopeasti keskittymiskyvyn puutteeseen ja muistikatkoksiin. Typpinarkoosin taustalla on normaali-ilmanpainetta korkeampipaineinen (hyperbarinen) typpi, joka toimii ilokaasun tavoin aivoissa.
Typpinarkoosin voi välttää tekemällä matalampia sukelluksia ja narkoottinen tila loppuu nopeasti nousemalla matalampaan syvyyteen.
Myös muut kaasut ovat tietyissä osapaineissa narkoottisia, mutta normaalissa laitesukelluksessa tällaisia osapaineita ei muilla ilman osakaasuilla esiinny.
Lukitari

Lukitari () on kuvitteellinen olento J. R. R. Tolkienin kirjatrilogiassa "Taru sormusten herrasta". 
Kuvaus.
Lukitari on naaraspuolinen jättiläishämähäkki ja "Ungoliantin viimeinen sukulainen", josta kerrotaan kirjan toisessa osassa "Kaksi tornia". Se asuu Torech Ungolissa Cirith Ungolin alla, ja se on voinut elää joskus Beleriandissa, mahdollisesti Ered Gorgothissa. Synkmetsän hämähäkit olivat Lukitarin sukua.
Lukitari Sormusten herrassa.
Lukitarin pesä oli Samvais Gamgin ja Frodo Reppulin polun varrella, kun nämä kulkivat kohti Tuomiovuorta. Lukitari oli kohdannut Klonkun aiemmin, kun tämä pakeni Mordorista, ja Klonkku oli luvannut tuoda Lukitarille ruokaa elävien otusten muodossa. Cirith Ungolin örkit kutsuivatkin Klonkkua "Lukitarin syötiksi". Myös itse Sauron oli tietoinen Lukitarin olemassaolosta sallien tämän elää lähellä valtakuntaansa.
Klonkku petti Frodon johdattaen tämän Lukitarin pesään, jotta hän voisi kaapata Valtasormuksen itselleen. Lukitari pisti Frodoa halvaannuttaen tämän. Raivostunut Sam taisteli Lukitaria vastaan epätoivoisesti, ja hän onnistui voittamaan pedon sen lävistettyä itsensä Frodon miekkaan, Piikkiin. Lukitari pakeni haavoittuneena paikalta.
Lyötyään Lukitarin Sam otti Valtasormuksen itselleen, sillä hän uskoi Frodon kuolleen. Hän jätti Frodon ruumiin taakseen, mutta kuunneltuaan erästä paikalle saapunutta örkkien seuruetta hän sai tietää, että Lukitarin myrkky ei tapa uhrejaan vaan jättää nämä ainoastaan tajuttomaksi pitäen näiden lihan tuoreena.
Lukitarin kohtalo jäi arvoitukseksi.
Jouni Inkala

Jouni Mikael Inkala (s. 15. huhtikuuta 1966 Kemi) on suomalainen runoilija.
Elämä ja ura.
Inkala kirjoitti ylioppilaaksi Muhoksen lukiosta 1985 ja opiskeli Limingan Taidekoulussa 1985–1986. Hän valmistui filosofian lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta 1991 pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Inkala työskenteli Helsingin yliopiston yleisen kirjallisuustieteen opettajana 1991–1994 ja on toiminut vuodesta 1994 lähtien vapaana kirjailijana.
Inkalalta on ilmestynyt useita runokokoelmia. Hänen esikoisteoksensa "Tässä sen reuna" (1992) sai ilmestymisvuonnaan J. H. Erkon palkinnon. Inkalan aiempi kustantaja oli WSOY, mutta hän siirtyi eräiden muiden kirjailijoiden tavoin vuonna 2010 Siltalalle, joka julkaisi hänen runokokoelmansa "Kemosynteesi" helmikuussa 2011.
Virpi Alanen luonnehtii "Parnassossa" Inkalaa suomalaisista nykyrunoilijoista filosofisimmaksi. Teoksessa "Vakiot ja muuttujat" (2015) Inkala etsii lyyrisen käänteen mahdollisuuksia matemaattisesta ajattelusta ja talouden kielestä. Yleisesti Inkala on runoissaan Alasen mukaan vähäeleinen ja jopa karun toteava. Kokoelman hienoimpina runoina Alanen pitää runoja ”Nina Simonelle” ja ”Myötämme”. Niiden säkeissä Inkala vihjaa vaihtoehtoisiin lukutapoihin, kun puolet säkeistä on kursiivilla. Paikoin hän löytää runoista kliseisyyttä, erityisesti Inkalan käsitellessä ikääntymistä. Kokoelman kiinnostavimpana antina Alanen pitää fysikaaliseen maailmaan yhdistyvää henkisyyttä, jopa hengellisyyttä.
Mirkka Rekola

Mirkka Elina Rekola (26. kesäkuuta 1931 Tampere – 5. helmikuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen runoilija, aforistikko, kääntäjä ja esseisti. Häntä on pidetty vaikeasti tulkittavana lyyrikkona, mikä voi johtua ilmaisun äärimmäisestä tiiviydestä ja monimerkityksisyydestä.
Yksityiselämä.
Rekolan isä oli tamperelainen toimittaja Eero Rekola ja äiti kansakoulunopettaja Helmi Ollila. Rekola kirjoitti ylioppilaaksi Porvoon tyttölukiosta 1954. Hän opiskeli kirjallisuutta, filosofiaa ja taidehistoriaa Helsingin yliopistossa 1954–1957. Rekola kirjoitti runoja, esseitä ja kirjallisuusarvosteluja Suomalaiseen Suomeen, Parnassoon ja Uuteen Suomeen sekä kokoomateoksiin.
Rekolan pitkäaikainen elämänkumppani oli runoilija, kulttuurivaikuttaja Mirjam Polkunen (1926–2012). Mirkka Rekolan pikkuserkkuja olivat ministeri Esko Rekola ja mikrobiologian professori Pirjo Mäkelä.
Ura.
Rekolan esikoisrunokokoelma "Vedessä palaa" ilmestyi vuonna 1954 saaden ristiriitaisen vastaanoton. Rekola kuvasi vastaanottoa teoksessa "Miten kirjani ovat syntyneet": ”perinteisen runon lukijoille olin aivan vieras, yltiömodernisteille en kyllin moderni”. Täysin huomiotta kirjailijan alkutaival ei jäänyt, sillä kirjailijapalkintoja myönnettiin useita. Sittemmin kunniatohtoriksi korotetun runoilijan arvostus on erittäin korkealla, ja esimerkiksi 1995 Rekolalle myönnetyn taiteen Suomi-palkinnon perusteluissa hänen sanataiteensa nostettiin maailman merkittävimpien joukkoon.
Seuraavalla kokoelmalla "Tunnit" (1957) käytettiin yhä joitain loppusointuja. Tyyli kuitenkin modernisoitui ja kehittyi yhä tiiviimmäksi. Tämän minimalistisen kehityksen huipentuma oli "Ilo ja epäsymmetria" (1965).
Rekolan tuotanto on päässyt tutkimuksen kohteeksi varsinaisesti vasta 1990-luvun puolivälin jälkeen. Vuonna 1997 ilmestyi monihahmotteisuutta kartoittanut Liisa Enwaldin väitöskirja "Kaiken liikkeessä lepo", joka osaltaan toimi tienraivaajana tutkimuksille. Katja Seudun teos "Tyhjä pöytä on tilattu" vuodelta 2016 tutki Rekolan runouden poetiikan ja ydinteemojen kehitystä. Jonimatti Joutsijärven kirjoittama elämäkerta Mirkka Rekolasta ilmestyi keväällä 2023.
Muistaminen.
Vuonna 2020 Tampereella julkistettiin Teemu Mäenpään maalaama ja Annikin runofestivaalin tuottama "Runopuu"-muraali, jonka osana on Rekolan runo "Minä rakastan sinua, minä sanon sen kaikille".
Mirkka Rekola -seura perustettiin syyskuussa 2014. Yhdistyksen tarkoituksena on vaalia ja tehdä tunnetuksi kirjailija Mirkka Rekolan elämäntyötä sekä toimia Mirkka Rekolan ja hänen tuotantonsa ystävien yhdyssiteenä. 
Kirjallisuutta.
pöytä on tilattu. Mirkka Rekolan runouden äärellä." WSOY 2016.
Arcadius

Flavius Arcadius (377/378 – 1. toukokuuta 408) oli Bysantin keisari vuodesta 395 kuolemaansa asti. Hänen vanhempansa olivat Theodosius I ja Aelia Flaccilla. Hänen isänsä teki hänestä "augustuksen" tammikuussa 383. Vuonna 393 hänen nuoremmasta veljestään Honoriuksesta tuli myös "augustus". Arcadius oli kiinnostuneempi näyttämään, että oli hurskas kristitty kuin hallitsemaan. Arcadiuksen aikana hän ei itse hallinnut vaan hallitseminen jäi useille muille vaikutusvaltaisille henkilöille.
Keisariksi tultuaan Arcadius oli aluksi pretoriaaniprefekti Rufinuksen vallan alla. Samalla tavalla Länsi-Roomassa hallitsi todellisuudessa "magister militum" Stilicho. Itä-Rooman tosiasiallisena vallankäyttäjänä toiminut Rufinus yritti lisätä vaikutusvaltaansa hovissa yrittämällä naittaa tyttärensä Arcadiukselle. Tämä epäonnistui, mutta hän säilytti silti vallan. 
Visigootit, johtanaan Alarik, hyökkäsivät Kreikkaan vuonna 395 ja ryöstivät Ateenan. Bysantin armeijan ollessa muualla, päätti Stilicho tulla sotimaan Alarikia vastaan. Kuitenkin Konstantinopolissa oltiin huolissaan tästä, ja Arcadius pyysi Stilichoa poistumaan Itä-Rooman alueelta. Stilicho suostui, mutta jätti osan armeijastaan itään, joita hän jätti johtamaan Gainaksen. Gainas myös murhautti Rufinuksen joulukuussa 395. Alarik hyökkäsi vielä uudelleen vuonna 397, jolloin Stilicho palasi taas taistelemaan häntä vastaan. Tällä kertaa kuitenkin Bysantti teki sopimuksen Alarikin kanssa, ja hänelle myönnettiin Illyricumin provinssin magister militumin arvo. 
Rufinuksen kuoltua, Arcadiuksen uusi neuvonantaja ja eunukki Eutropius otti tämän jälkeen vallan käsiinsä. Eutropius onnistui torjumaan hunnien hyökkäyksen ja hänelle myönnettiin konsulin virka, joka raivostutti monia, sillä eunukki ei voinut olla konsuli. Lopulta Eutropiuksen korruptoituneeseen hallintoon kuitenkin kyllästyttiin ja Arcadiuksen vaimo Aelia Eudoxia ja Gainas saivat Eutropiuksen erotettua ja teloitettua vuonna 399. Tämän jälkeen Gainas otti hetkeksi vallan. Gainas oli kuitenkin barbaaritaustainen ja areiolainen, joten häntä vastaan syntyi vastarintaa Konstantinopolissa. Lopulta hän pakeni ja kuoli vuonna 400. 
Tämän jälkeen Eudoxia otti vallan käsiinsä. Hän harrasti yleellistä hovielämää ja tästä syystä häntä vastusti Konstantinopolin patriarkka Johannes Krysostomos. Eudoxia sai Krysostomoksen erotettua ja tarkoitettua vuonna 404, mutta hän itse kuoli myöhemmin samana vuonna. 
Lopun hallituskaudestaan Arcadius oli uuden pretoriaaniprefektin Anthemiuksen vallan alla. Kun Arcadius kuoli vuonna 408, tuli hänen vanhimmasta pojastaan Theodosius II:sta keisari.