Mikojan MiG-31

MiG-31 () on MiG-25:n seuraajaksi suunniteltu nopea torjuntahävittäjä. Se oli Neuvostoliiton hävittäjistä kehittynein ennen Neuvostoliiton purkautumista 1991.
Suunnittelu.
MiG-25:n korvaajan suunnittelu alkoi Je-155MP-kehityskoneella, joka teki ensilentonsa 16. syyskuuta 1975. Se muistutti ulkoisesti MiG-25:ttä, mutta oli täysin uusi malli. Runkoa pidennettiin aseupseerin takaohjaamoa varten. Koneen valmistuksessa käytettiin kaksi kertaa enemmän titaania ja kolme kertaa enemmän alumiinia teräksen sijaan. 
Uusi kone oli kestävämpi ja kesti jopa 5 g:n rasituksen yliäänilennossa. Yliääninopeus oli mahdollista matalammissa korkeuksissa. Polttoainekuormaa lisättiin ja koneessa käytettiin uusia Solovjov D-30F6 -moottoreita. Huippunopeudeksi tuli 3 000 km/h korkealla ja 1 500 km/h merenpinnassa. Toimintasäde on 720 km ja siirtolentomatka 3 300 km.
Moottoriksi tuli D-30F6, mikä oli kehitetty D-30 -siviililentokonemoottorin pohjalta.
Ketteryydessä kone ei kuitenkaan päässyt lähellekään Suhoin Su-27-koneen tasoa ja se onkin konetyyppinä viimeisiä kylmänsodan aikaisia torjuntahävittäjiä, suunniteltu ampumaan alas strategisia pommikoneita ja AWACS-koneita. Tällaisten hävittäjien tarkoitus ei ole menestyä hävittäjienvälisessä ilmataistelussa.
Käyttö.
Koneen tuotanto alkoi 1979 ja ensimmäiset koneet tulivat ilmatorjuntajoukkojen palvelukseen 1982. Koneen kuvasi ensimmäisen kerran norjalainen lentäjä Barentsinmeren yllä 1985. 519 konetta valmistettiin, joista Venäjällä on käytössä 280–370 ja kolmisenkymmentä Kazakstanilla. Venäjä aikoo ajanmukaistaa koneensa, jolloin niiden käyttöikä jatkuu vähintään vuoteen 2030.
Aseistus.
MiG-31 on maailman ensimmäinen hävittäjä, jossa otettiin käyttöön vaiheistettuantenninen tutka, erittäin tehokas Zaslon S-800. Useilla säteillä ja taajuuksilla toimiva tutka pystyy läpäisemään vihollisen häirinnän ja havaitsee hävittäjän kokoisen kohteen noin 200 km:n etäisyydeltä. Tulenjohto voi seurata 10 kohdetta yhtä aikaa ja lukita neljä niistä Vympel R-33 (Nato: AA-9 Amos) -ohjusten maaliksi. Neljä MiG-31-konetta voidaan yhdistää datalinkillä jopa 200 km:n etäisyydeltä toisistaan kattamaan laajan alueen. MiG-31M/MiG-31D/MiG-31BS-mallien tutka on päivitetty Zaslon-M-malliksi, joka voi havaita AWACSin kokoisen kohteen jopa 400 km:n päästä.
Pääaseistuksena on rungon alla 4×Vympel R-33, jonka kantama on 160 km, R-37-mallissa 280 km. Lisänä ovat lyhyen matkan R-40 (AA-6 Acrid)- ja R-60 (AA-8 Aphid)- tai R-73 (AA-11 Archer) -ohjukset siivissä. Myöhemmissä malleissa myös R-77 "Amraamski" (AA-12 Adder). MiG-31:ssä on myös tykki, GŠ-6-23, johon on 260 ammusta, joka riittää vain neljän sekunnin tulitukseen. MiG-31M-mallissa tykki on poistettu ja tilalla on kaksi lisäpaikkaa R-33/R-37-ohjuksille.
MiG-31K ja ilmasta-maahan -ohjus H-47M2 Kinžal.
Toukokuussa 2018 uutisoitiin, että Venäjän ilmavoimat oli koelentänyt MiG-31K -hävittäjiä, joista kukin kykenee laukaisemaan yhden pitkän kantaman hypersoonisen H-47M2 Kinžal-ohjuksen. Tupolev Tu-160 kykenee kantamaan kahdeksaa ja Tupolev Tu-22M3 neljää Kinžalia ("Tikaria"). 
Testivaiheesta vastasi Ahtubinskin lentotukikohta (Venäjän valtion koelentokeskus). Helmikuussa 2022 uutisoitiin, että Savasleikan lentotukikohta oli Venäjän ilmavoimien ensimmäinen tukikohta, jonne MiG-31K -hävittäjiä sijoitettiin operatiivisesti. Tukikohtaan muodostettiin uusi erillinen lentorykmentti, joka ensimmäisenä hävittäjälentorykmenttinä alistettiin Moskovasta johdetun, liittovaltion strategisten pitkän kantaman lentojoukkojen päämajan alaisuuteen. Vuonna 2022 kerrottiin edelleen kehitetystä MiG-31I -konemallista, joista kolme olisi sijoitettu Itämeren äärelle, Kaliningradin alueen Tškalovskin lentotukikohtaan.
Onnettomuuksia.
MiG-31:lle on sattunut useita onnettomuuksia, joissa kone on tuhoutunut. Myös miehistöä on kuollut. Esimerkkejä: Kattavampi listaus löytyy esimerkiksi ukrainankielisestä wikipedia-artikkelista. Sen lähteistetty listaus (huhtikuun 2024 tilanne).