tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kudeverskoje

Kudeverskoje ( ) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Bežanitsyn piirissä ja sen rannalla on samanniminen kylä. Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön tunnetulla järvialueella.
Maantietoa.
Järvi on 2,7 kilometriä pitkä, 0,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,669 neliökilometriä eli 167 hehtaaria. Sen itäpäässä on kilometrin pituinen ja 250 metriä leveä lahti ja vastakkaisessa länsipäässä sijaitsee pieni saari. Järven keskisyvyys on 3,1 metriä, mutta siinä on vain 4,7 metriä syvä syvänne. Järven ympäristössä sijaitsee yli kahdeksan pienempää lampea, joista osalla on ympärillään laaja suoalue. Järven eteläpuolella sijaitsee Kudeverin kylä, joka on rakennettu seudun peltoalueelle. Järven lähialueilla sijaitsevat Pavlovon, Bolotnitsan ja pienen Kudeverin kulmakunnat.
Luontoarvoja.
Järvessä elää lahna, salakka, sorva, hauki, pasuri, säyne, karppi, made, simppu, suutari, toutain, mutakala, rantanuoliainen ja törö. Joukossa on myös "Rutilus"-suvun kalalajeja ja järvestä saa myös rapua. Järven ranta-alueet ovat moninaiset. Asutuksen lähettyvillä rantaan ulottuu puutarhoja, niittyjä ja peltoja. Etenkin järven länsipuolella on suoalueita. Rannat ovat hiekkarantoja, jotka ovat paikoitellen kivikkoisia ja savisiakin. Järvellä on hiekkapohja, joka on paikoin peittynyt mutaan.
Vesistösuhteita.
Kudeverskoje sijaitsee Aloljan latvaosissa. Alolja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 71,6 tai 81,2 neliökilometriä. Joki saa alkunsa Arnosta ja kuljettuaan muutaman pienen järven kautta se saapuu Kudeverskojen luoteispäähän. Kudeverskojeen laskee kolme muutakin pientä ojaa järven lähialueilta. Alolja on järven läpivirtausjärvi ja se jatkaakin järveltä ensin lounaaseen ja sitten länteen, mutta kääntyy erään suvantojärven kautta kaakkoon kohti Bardovoa.
Etymologiaa.
Kudever-nimellä on mahdollisesti suomalaisugrilainen alkuperä. Muoto ”kudever” tarkoittaa yhden tulkinnan mukaan "kuusenkuorta" (”kuuživera”) ja toisen tulkinnan mukaan ”kude” tarkoittaa "kutua". Nimen loppuosa ”sver” () palautuisi sanaan "järvi". Mahdolliset alkuperäiset nimet olisivat näiden tulkintojen mukaan "kuusijärvi" tai "kutujärvi". Varhaiskeskiajalla ensimmäisen vuosituhannen puolivälissä alueella eli tsuudeja, jotka kävivät kauppaa parkituilla kotieläinten ja villieläinten nahoilla.
Fujinomiya

Fujinomiya () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Shizuokan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Fujivuoren lounaispuolella. Kaupungin alue ulottuu Fujin huipulle ja viereisille ylänköalueille. Sen läpi virtaavat Urui- ja Shibajoet, lounaiskulmassa myös Fujijoki. Fujinomiyassa on 131 853 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 389,08 neliökilometriä.
Nykyinen Fujinomiyan kaupunki perustettiin vuonna 1942 liittämällä yhteen Ōmiyan maaseutukaupunki ja Tomiokan kyläkunta. Ōmiya, joka muodostaa kaupungin keskustan, kehittyi historiallisesti tärkeän Fujisan Hongū Sengen-taishan šintolaisen pyhäkön portineduskaupunkina. Myös Fujinomiyan kaupunki (’Fujin pyhäkkö’) on saanut siltä nimensä. Edo-kaudella paikkakunta sijaitsi rannikolta Kōshūhun johtaneen kauppareitin varrella, ja siellä oli japaninpaperin valmistusta ja kehruutoimintaa. 1900-luvulle tultaessa sinne syntyi paperi- ja tekstiiliteollisuutta, sittemmin kemian-, lääke- ja koneteollisuutta. Fujin ylänköalueilla harjoitetaan maitokarjan kasvatusta. Muita elinkeinoja ovat kirjolohen vesiviljely sekä wasabin ja bambunversojen viljely. Fujinomiya laajeni huomattavasti vuonna 2010, kun siihen liitettiin Shibakawan maaseutukaupunki.
Fujinomiya on tärkeä Fujivuorelle suuntautuvan matkailun tukikohta. Suosittu nähtävyys on Fujisan Hongū Sengen-taishan pyhäkkö, jonka päähalli on valittu tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi ja Wakutama-lampi erityiseksi luonnonmuistomerkiksi. Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu myös Nichiren-shōshū-buddhalaisuuden päätemppeli Taiseki-ji. Fujivuoren lisäksi kaupungissa on lukuisia luonnonnähtävyyksiä, kuten Asagirin ylänköalue, Otodomen ja Shiraiton vesiputoukset sekä Tanukijärvi. Osa kaupungin alueesta kuuluu Fujin–Hakonen–Izun kansallispuistoon. Fujivuori lisättiin ympäröivine pyhäkköineen ja luonnonalueineen Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2013. Fujinomiyaa palvelee JR Tōkain Minobu-linja.
Seutulan työsiirtola

Seutulan työsiirtola oli Helsinki-Vantaan lentoaseman yhteydessä Vantaalla (alkujaan Helsingin maalaiskunnassa) vuosina 1950–2009 toiminut työsiirtola. Sen vangit rakensivat lentoasemaa, joka työsiirtolan alkuaikoina tunnettiin nimellä Seutulan lentokenttä.
Noin 80 % Seutulan työsiirtolan vangeista oli saanut tuomionsa rattijuopumuksesta tai viinan myynnistä. Vangit rakensivat lentokenttää ja esimerkiksi pidensivät kiitoteitä varusteinaan kuokat ja lapiot. Vankeja oli enimmillään 450, joskin viimeisinä vuosina vain 80 henkeä. Töitä tehtiin kahdessa vuorossa. Työsiirtolan toiminta loppui vuonna 2009. Sen tilat toimivat sittemmin pakolaisten vastaanottokeskuksena, mutta nykyisin se on Forenomin yhden tähden hostellina.
Tunnettuja vankeja.
Seutulan työsiirtolan tunnetuin asukas oli muusikko Irwin Goodman, joka suoritti siellä vuoden 1966 lokakuusta lähtien neljän kuukauden rattijuopumustuomiota. Hän oli ajanut syyskuussa 1965 humalassa kolarin ollessaan kaverinsa kanssa matkalla Karkkilaan Liimamäen tanssilavalle. Hän työskenteli rangaistuksensa aikana työsiirtolan sepelimurskaamossa. Seutulan työsiirtolaa nimitettiin myös Kanarian saariksi, ja Irwin teki jo ennen vankeusrangaistuksensa suorittamista kappaleen nimeltä “Autolla Kanarian saarille”. Laulu päätyi Yleisradion sensuroimaksi, sillä sen katsottiin väheksyvän rattijuopumustuomioita. Irwin levytti 1960-luvulla myös toisen samaan aiheeseen liittyvän kappaleen, “Terveiset Seutulasta”. Irwin myös antoi rangaistuksensa aikana haastattelun "Hymy"-lehdelle, mistä vankeinhoitolaitos ei pitänyt, joten hänet siirrettiin muutamaksi päiväksi Katajanokan vankilan matkaselliin.
Lastukoski (kylä)

Lastukoski on kylä Nilsiässä, sen itäpuolella, Syvärin ja Vuotjärven välissä olevan Lastukosken ja sen viereisen Lastukosken kanavan ympärillä. Lastukoski käsittää Lastukosken ja Lastulahden kylät. Lastulahden eteläpuolella on Vuotjärven kylä. Kanavalta on noin 11 kilometriä Nilsiän keskustaan ja runsas 60 kilometriä Kuopion keskustaan.
Alkujaan nimenomaan koski ja kanava on tunnettu Lastukoskena (asiakirjoissa "Lastakoski" (1415) ja "Lastukoski" (1758)), ja sen länsipuolelta on tunnettu Lastulahden kyläkunta ("Lastulax", 1752). Koski on tunnettu kalastuskohde. Lastukoski on ollut varhainen rajapaikka Hämeen ja Savon nautinta-alueille. 
Alueen keskeisin maantie on Kantatie 75, jonka osuus Lastukosken lähistöllä kulkee nimellä Nurmeksentie. Lastukosken kanava on Väyläviraston hoidossa oleva, itsepalveluna käytettävissä oleva 350 metriä pitkä sulkukanava.
Monet peruspalvelut on nykyisin haettava Nilsiän keskustasta. Säyneistentien varressa Vuotjärven rannassa on uimarannalla Lastukosken-Kylät ry:n vuonna 2014 pystyttämä kota, kesäteatteri rekvisiittoineen, yhdistyksen oma rakennus, hiekkaranta ja laituri. Lastukoskella toiminut Gasthaus Lastulahti meni konkurssiin joulukuussa 2016. Myös Lastubuoti lopetti vuonna 2018 koskikahvionsa, josta aiemmin myytiin paikalla tehtyjä ruokaa, virvokkeita, käsityötuotteita ja kalastuslupia. 
Nähtävyyksiin kuuluu Lastukosken itäpuolella sijaitseva Pisa-vuori, jonka huipulle, 270,6 metriin merenpinnasta, rakennettiin uusi, teräksinen näkötorni vuosina 2013-2014.
Air Leap

Air Leap oli ruotsalainen lentoyhtiö, joka lensi lyhyitä reittejä Pohjoismaissa. Sen laivasto koostui neljästä Saab 340 -potkuriturbiinikoneesta. Suomessa yhtiö lensi väliä Turku–Maarianhamina.
Tammikuun 2022 lopulla Air Leap hakeutui yrityssaneeraukseen ja keskeytti kaiken lentotoimintansa.
Andrei Gretško

Andrei Antonovitš Gretško (; 17. lokakuuta 1903 Golodajevka, lähellä Rostovia, Venäjän keisarikunta – 26. huhtikuuta 1976 Moskova, Neuvostoliitto) oli Neuvostoliiton marsalkka, joka toimi Neuvostoliiton puolustusministerinä vuosina 1967–1976.
Ura.
Gretško liittyi puna-armeijan ratsuväkeen Venäjän sisällissodan aikana vuonna 1919 ja valmistui ratsuväkikoulusta vuonna 1926 sekä Frunzen sotilasakatemiasta vuonna 1936. Hän liittyi Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) jäseneksi vuonna 1928. Hänet nimitettiin vuonna 1938 ratsuväkidivisioonan esikuntapäälliköksi. Toisen maailmansodan puhjettua Gretško osallistui syyskuussa 1939 hyökkäykseen Puolaan. Hän osallistui myös talvisotaan jalkaväkirykmentin komentajana. Gretško suoritti vuonna 1941 yleisesikunta-akatemian ja palveli puna-armeijan pääesikunnassa suuren isänmaallisen sodan alkaessa. Hän toimi heinäkuusta 1941 alkaen lounaan rintamalla 34. ratsuväkidivisioonan ja tammikuusta 1942 alkaen V ratsuväkiarmeijakunnan komentajana. Hän siirtyi huhtikuussa 1942 12. armeijan, syyskuussa 47. armeijan, lokakuussa 18. armeijan ja tammikuussa 1943 56. armeijan komentajaksi. Hänen joukkonsa osallistuivat taisteluihin Pohjois-Kaukasuksen rintamalla.
Lokakuussa 1943 Gretško nimitettiin Voronežin rintaman apulaiskomentajaksi, ja hän auttoi Kiovan takaisinvaltauksessa. Joulukuusta 1943 aina sodan loppuun hän komensi 1. kaartinarmeijaa, joka eteni Ukrainasta Tšekkoslovakiaan. Sodan päätyttyä vuonna 1945 hänet nimitettiin Kiovan sotilaspiirin komentajaksi. Gretško oli vuosina 1953–1957 Itä-Saksaan sijoitettujen Neuvostoliiton miehitysjoukkojen komentaja, ja hän oli vastuussa vuoden 1953 Itä-Berliinin kansannousun tukahduttamisesta. Hän sai vuonna 1955 Neuvostoliiton marsalkan arvon. Marraskuussa 1957 hänet nimitettiin Neuvostoliiton apulaispuolustusministeriksi ja samalla maajoukkojen ylipäälliköksi. Vuodesta 1960 hän oli kaikkien Varsovan liiton joukkojen yhteinen ylipäällikkö. Hänet valittiin vuonna 1952 NKP:n keskuskomitean ehdokasjäseneksi ja vuonna 1961 täysjäseneksi.
Gretško nimitettiin puolustusministeriksi Rodion Malinovskin kuoltua huhtikuussa 1967 ja hän jatkoi tehtävässä omaan kuolemaansa saakka. Hän edusti liennytyksen vuosina Neuvostoliiton johdossa tiukkaa linjaa, sillä hänen ministerikaudellaan maan asevoimia kasvatettiin jatkuvasti ja niiden taistelukykyä pyrittiin lisäämään. Muun muassa mannertenvälisiä ohjuksia, ydinsukellusveneitä, pommikoneita ja sotalaivoja hankittiin miljardien arvosta. Gretško kannatti julkisesti ydinaseiden käyttöä mahdollisessa sodassa länsivaltoja vastaan. Hän laati myös vuoden 1968 Tšekkoslovakian miehitysoperaation suunnitelman. Vuodesta 1973 Gretško oli NKP:n politbyroon täysjäsen. Hän sai Neuvostoliiton sankarin arvonimen kahdesti (1958 ja 1973) ja Leninin kunniamerkin kuudesti. Gretško kuoli äkisti huhtikuussa 1976, erään tiedon mukaan sydänkohtaukseen. Hänen tuhkansa haudattiin Kremlin muuriin. Hänen seuraajakseen puolustusministerinä tuli Dmitri Ustinov.
Graciasi LP

Graciasi LP on 1. toukokuuta 2020 julkaistu suomalaisen rap-artisti Graciaksen ensimmäinen suomenkielinen albumi. Albumin kappaleista "Tyylit", "Ajaton" ja "Toleka" on julkaistu musiikkivideot. Albumi julkaistiin PME Records-levy-yhtiön kautta.
John Nkengasong

John N. Nkengasong on kamerunilainen virologi (M.Sc., Ph.D.), joka on johtanut tammikuussa 2017 toimintansa käynnistänyttä Afrikan tautienehkäisy- ja -valvontakeskusta (Africa CDC) järjestön ensimmäisenä johtajana. Afrikan tautikeskus on Afrikan unionin yhteydessä toimiva yleisafrikkalainen tutkimus-, koulutus- ja tukiorganisaatio sairauksien hallitsemiseksi ja ehkäisemiseksi.
Nkengasong valmistui Kamerunin pääkaupungissa toimivasta Yaoundén yliopistosta vuonna 1987 (ilmeisesti B.Sc.). Hän sai opiskelustipendin Belgiaan, jossa hän opiskeli ensin maisteritutkinnon trooppisen biolääketieteen alalta Antwerpenin Trooppisen lääketieteen laitoksella (ITG) belgialaisen mikrobiologin, ebola- ja AIDS-tutkijana tunnetun professori Peter Piotin ohjauksessa. Lääketieteen ja farmasian maisteritutkinnon Nkengasong suoritti Vrije Universiteit Brusselissä. Hän myös väitteli virologiasta Brysselissä.
Vuosina 1993-1995 Nkengasong johti ITG:n mikrobiologian laitoksen virologista laboratoriotutkimusta Antwerpenissä ja laitoksella sijainnutta Maailman terveysjärjestön HIV-diagnostiikan laboratoriota. Hän siirtyi 1995 Yhdysvaltain tautikeskuksen (CDC) Norsunluurannikon Abidjanin toimipisteeseen perustettavan virologian laboratorion johtajaksi. Tiedelehti Science kirjoitti hänestä tuolloin, ja mainitsi vuoden 1996 artikkelissaan esimerkiksi uudessa laboratoriossa olevan kaksi bioturvallisuusluokan 3 tilaa HIV-virusten tutkimiseksi. 
Tutkijana Nkengasong on ollut mukana yli 200 tieteellisessä julkaisussa. Hän on kirjoittanut runsaasti muun muassa biolääketieteellisten laboratorioiden kehittämistarpeista Afrikassa ja kehitysmaissa tartuntatautien tunnistamisen, seurannan ja kansanterveystyön edistämiseksi. Hän on ollut esilletuomassa myös Afrikan maiden syntyvyys- ja kuolleisuustilastojen kehittämistarvetta. Hän osallistuu myös tiedepoliittiseen keskusteluun Afrikan maiden kansanterveydellisiä tarpeita esilletuoden, esimerkkinä kirjoitukset Naturessa Afrikan pandemiavalmiudesta ja kansanterveyslaitosten kehittämistarpeista (2019) sekä covid-19-taudin toteamiseen liittyvistä kiireellistä haasteista (2020). Hänet on palkittu useilla tunnistuksilla työstään tutkijana, CDC:n laboratorion johtajana ja kansanterveyden edistäjänä erityisesti Länsi-Afrikassa. Hän sai kansanterveystyöstään Leijonan ritarikunnan ritarin arvon Senegalista (2017).
Georg Wilhelm Victor Tihleman

Georg Wilhelm Victor Tihleman (27. huhtikuuta 1836 Turku – 28. helmikuuta 1904 Turku) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Tihlemanin vanhemmat olivat Georg Adolph Tihleman ja Margareta Elisabeth Maexmontan. Hän tuli vuonna 1853 sotapalvelukseen nuorempana upseerina Suomen tarkk’ampujapataljoonan 4. komppaniaan, mistä hänet siirrettiin porte-épée-vänrikkinä 1. komppaniaan. Krimin sodan alussa syyskuussa 1854 Tihleman ylennettiin vänrikiksi ja siirrettiin venäläiseen reservitarkk’ampujapataljoonaan. Sieltä hänet siirrettiin helmikuussa 1855 2. reservin tarkk’ampujapataljoonaan. Sodan lopulla heinäkuussa 1856 Tihleman ylennettiin aliluutnantiksi, toukokuussa 1858 hän yleni luutnantiksi. Vuoden 1858 lopulla Tihleman siirrettiin kouluttajaksi 2. krenatööritarkk’ampujapataljoonaan. Hänet ylennettiin alikapteeniksi 1861 ja kapteeniksi 1863. Tihleman osallistui pataljoonan mukana tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa 1863–1864.
Vuonna 1868 Tihleman ylennettiin majuriksi ja siirrettiin palvelukseen 2. tarkk’ampujapataljoonaan, vuonna 1872 hän sai siirron 94. Jenisein jalkaväkirykmenttiin ja vuonna 1873 edelleen 96. Omskin jalkaväkirykmenttiin. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1874 ja määrättiin 1877 96. Omskin jalkaväkirykmentin reservipataljoonan komentajaksi. Pataljoonan lakkauttamisen jälkeen Tihleman siirrettiin vuonna 1879 pataljoonankomentajaksi 96. Omskin jalkaväkirykmenttiin ja sieltä 1881 148. Kaspian jalkaväkirykmenttiin. Hän sai ylennyksen everstiksi ja eron sotapalveluksesta syyskuussa 1883. Reservissä hänet asetettiin kuitenkin Suomen armeijan vakinaiseen kaaderiin ja määrättiin marraskuussa 1883 20. reservikomppanian päälliköksi, mihin tehtävään hänet vakinaistettiin joulukuussa 1886. Huhtikuussa 1890 hän sai lopullisen eron sotapalveluksesta kenraalimajurina.
Gennadi Solodov

Gennadi Stepanovitš Solodov (, 6. lokakuuta 1934 – 2. toukokuuta 2020) oli venäläinen kilpakävelijä, joka oli erikoistunut 20 kilometrin matkalle. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1960 ja 1964 ja sijoittui viidenneksi vuonna 1964.
Varhaisvuosinaan Solodov kilpaili sekä kävelyssä että maastohiihdossa ja väitti myöhemmin, että hän piti enemmän jälkimmäisestä lajista. Vuosina 1953–1956 hän palveli Neuvostoliiton armeijassa. Solodov lopetti kilpauransa vuonna 1968 sijoitettuaan viidenneksi kansallisissa mestaruuskilpailuissa ja jäätyään näin ulos Neuvostoliiton joukkueesta vuoden 1968 olympialaisiin.
Solodov asui Sotšissa vuoteen 1976, jolloin muutti Kazakstaniin Rudnyyn. Vuonna 1999 hän muutti perheineen Tšeboksaryyn tullakseen kävelykisavalmentajaksi. Solodov kuoli 2. toukokuuta 2020.
Gustaf Viktor Toppelius

Gustaf Viktor Toppelius (23. joulukuuta 1825 Oulu – 25. helmikuuta 1906 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Toppeliuksen vanhemmat olivat Oulun kaupunginlääkäri, lääketieteen tohtori, professori Gustaf Toppelius ja Maria Calamnius ja puoliso vuodesta 1860 Jenny Hedvig Carolina Morsing. Toppelius tuli 1842 oppilaaksi Haminan kadettikouluun ja määrättiin sieltä 1848 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 2. ratsastavan tykistöprikaatiin. Sen mukana hän osallistui Unkarin vallankumouksen kukistamiseen 1849. Vuonna 1850 Toppelius sai siirron Siperian linjakasakkajoukkoihin, mistä hänet komennettiin huhtikuussa 1852 aliluutnanttina tilapäiseksi kertaajaksi Haminan kadettikouluun.
Vakinaiseksi opettajaksi kadettikouluun Toppelius hyväksyttiin vuoden 1853 alussa ja hän toimi tehtävässä peräti 36 vuotta. Toppelius opetti tykistö- ja linnoitusoppia ja tekniikkaa 1853–1889, ruotsia 1856–1865, historiaa 1858–1889, maantiedettä 1864, Venäjän maantiedettä ja historiaa 1868–1878 sekä piirustusta 1880–1889. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1854, alikapteeniksi 1857, kapteeniksi 1861, everstiluutnantiksi 1869 ja everstiksi 1873. Toppelius sai eron kadettikoulun opettajan virasta ja sotapalveluksesta kenraalimajurina keväällä 1889.
Toppelius oli Haminan kaupunginvaltuuston jäsen 1875–1881 ja 1884–1888 ja osallistui muutenkin aktiivisesti kaupungin ja sen asukkaiden olojen kehittämiseen. Reserviin siirryttyään hän muutti Helsinkiin. Toppelius opiskeli Helena Blavatskyn maailmankatsomusta, kirjoittaen siitä tutkielman "Är en kungsväg till vetande möjlig? En fråga, besvarad af erfarenheten i våra dagar" (1891), joka oli ensimmäisiä Suomessa ilmestyneitä aiheeseen liittyviä teoksia.
Luettelo Billboard 200 -listan ykkösistä vuonna 2017

Tämä on luettelo Billboard 200 -listan kärkipaikkaa hallussaan vuonna 2017 pitäneistä artisteista ja albumeista.
Gustaf Edvard Tuderus

Gustaf Edvard Tuderus (30. joulukuuta 1812 Ristiina – 11. lokakuuta 1877 Ristiina) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Tuderuksen vanhemmat olivat kapteeni, tilanomistaja Carl Gustaf Tuderus ja Eva Kristina Duncker ja puolso vuodesta 1838 Maria Veronica Dorotea von Hetsch. Tuderus kävi alkeiskoulua Ristiinassa 1823–1827. Maaliskuussa 1827 hänet hyväksyttiin oppilaaksi Haminan kadettikouluun, josta 1832 valmistuttuaan hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen krenatöörisapööripataljoonaan. Tuderus suoritti 1832–1833 Sotilasinsinööriakatemian kurssin Pietarissa. Vuonna 1835 hänet ylennettiin aliluutnantiksi ja määrättiin palvelukseen 4. sapööripataljoonaan. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin Venäjän armeijan kenttäinsinöörikuntaan ja komennettiin palvelukseen Bobruiskiin Minskin kuvernementtiin Valko-Venäjälle, edelleen vuonna 1837 Sevastopoliin ja sieltä 1839 luutnantiksi ylennettynä Kinburniin. Vuonna 1841 Tuderus komennettiin sotilasinsinööriksi Ahvenanmaalle.
Alikapteeniksi Tuderus ylennettiin 1844 ja määrättiin Chotinin sotilasinsinöörikomennuskunnan päälliköksi Puolaan. Sieltä hän siirtyi 1848 kapteeniksi ylennettynä vastaavaan tehtävään Zamosciin. Everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1854. Krimin sotaan 1854–1855 Tuderus osallistui Hankoniemen puolustuksessa, Hankoniemen insinöörikomennuskunnan päällikkönä, ja helmikuusta 1856 lähtien Viaporin linnoituksen insinöörikomennuskunnan päällikkönä. Sodan jälkeen elokuussa 1857 hän erosi palveluksesta everstinä, mutta palasi palvelukseen marraskuussa 1863. Tuderus sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina vuonna 1867. Hänet oli aateloitu Venäjällä vuonna 1863.
Nils Henrik Agaton Weckman

Nils Henrik Agaton Weckman (8. kesäkuuta 1850 Mikkeli – 30. syyskuuta 1906 Savonlinna) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Weckmanin vanhemmat olivat kruununvouti Henrik Weckman ja Sofia Elisabet Hjelmman ja puoliso vuodesta 1875 Alma Lönneström. Weckman tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1861 ja määrättiin sieltä 1868 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Izmailovon rykmenttiin Pietariin. Vuonna 1871 hänet ylennettiin aliluutnantiksi, vuosina 1872–1874 hän suoritti Sotilasinsinööriakatemian kurssin Pietarissa yleten sen aikana luutnantiksi. Kurssin jälkeen 1874 Weckman siirrettiin alikapteenina 1. Kaukasian, H.K.K. Suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitš vanhemman sapööripataljoonaan. Seuraavana vuonna Weckman vakinaistettiin sotilasinsinöörikuntaan, kapteeniksi hän yleni 1876. Weckman osallistui Turkin sotaan sapööripataljoonassaan. Vuonna 1882 hänet määrättiin Sorokin sotilasinsinöörialueen päälliköksi Bessarabian kuvernementtiin. Everstiksi hänet ylennettiin 1885 ja siirrettiin 1887 Mihailovskin linnoitusinsinöörikuntaan. Vuodesta 1892 Weckman toimi erityistehtävissä yleisesikuntaupseerina Venäjän armeijan insinöörijoukkojen pääesikunnassa. Hänet määrättiin Ivangorodin linnoituksen insinöörikunnan päälliköksi Inkerinmaalle 1893 ja ylennettiin kenraalimajuriksi 1895. Vuonna 1901 Weckman määrättiin Varsovan insinöörihallinnon apulaispäälliköksi, missä tehtävässä hän palveli kuolemaansa saakka.
Vuonna 1900 valmistunut Rauhalinna Savonlinnassa on Weckmanin vaimolleen hopehääpäivälahjaksi rakennuttama koristeellinen puuhuvila.
Bardovo (järvi)

Bardovo () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Bežanitsyn piirissä. Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön tunnetulla järvialueella.
Maantietoa.
Järvi on 2,7 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,283 neliökilometriä eli 128 hehtaaria.
Järvellä on kaakkoisrannan tuntumassa kolme saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,9 hehtaaria. Järven keskisyvyys on 2,4 metriä, mutta syvin kohta on 3,8 metriä. Järven rannat ovat ilmakuvista katsottuna hyvin soistuneita . Järven lähellä sijaitsevat Volokovon (), Boriskovon () ja Romanovon () kylät. Noin kilometri etelään päin Aloljan varrella sijaitsee nimikkokylä Bardovo () .
Luontoarvoja.
Järvessä elää ainakin lahna, ahven, hauki, pasuri, salakka, pasuri, säyne, toutain, suutari, made, törö, simppu, mutakala ja rantanuoliainen. Näiden lisäksi tavataan "Rutilus"-suvun kaloja ja harvinaisena rapu. Järven ympäristössä on metsää ja laajoja suoalueita, jonka yhtenäisyyttä rikkoo peltomaat. Sen rannat ovat paikoin kivisiä hiekkarantoja, jota peittää paikoin muta. Järven keskellä sen pohja on mutainen.
Vesistösuhteita.
Bardovo sijaitsee Aloljan valuma-alueella. Alolja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Bardovo on Aloljan läpivirtausjärvi, mutta siihen laskee muitakin jokia ja ojia. Sen etelärantaan laskee idästä tuleva Kopytovka, jonka valuma-alueella sijaitsevat muun muassa järvet Velikaja Voda, Ostrovito ja Kamennoje. Kopytovkan sivujoen Spotnon valuma-alueella sijaitsevat vielä Isajevo, Plockoje ja Dolgoje. Järven pohjoispuolelta siihen laskee Ratenka, jonka lähdejärvi on Ratnoje. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 342 tai 233,16 neliökilometriä.
Luettelo Billboard 200 -listan ykkösistä vuonna 2016

Tämä on luettelo Billboard 200 -listan kärkipaikkaa hallussaan vuonna 2016 pitäneistä artisteista ja albumeista.
Hilda Castegren

Hilda Carolina Castegren o.s. "Sjöberg" (18. maaliskuuta 1864 Stora Råby, Malmöhusin lääni, Ruotsi – 24. syyskuuta 1945) oli ruotsalainen näyttelijä ja oopperalaulaja, joka toimi pitkään Suomessa.
Castegrenin vanhemmat olivat näyttelijä Hjalmar Sjöberg ja Hilda Bredberg. Castegren oli kiinnitettynä Askerissa Kristianiassa 1881–1884, Nya teaternissa Tukholmassa 1885–1887, Svenska teaternissa Helsingissä 1887–1893, 1894–1904, Vasateaternissa 1893–1894; Stora teaternissa Göteborgissa 1904–1906 ja Albert Ranftin teattereissa vuodesta 1906. Hänen roolejaan olivat muun muassa Giroflé-Girofla, Lilla helgonet, Lili, Niniche, Niobe, Marsa Jules Claretien muodikkaassa näytelmässä "Ruhtinas Zilah", Rose Friquet Aimé Maillartin säveltämässä opera comiquessa "Villars dragoner". Castegren näytteli myös 20 elokuvassa.
Castegren oli naimisissa vuodesta 1887 ohjaaja Victor Castegrenin (k. 1914) kanssa. Heidän tyttärensä, näyttelijä Sickan Castegren syntyi Helsingissä 1887.
Käärmeenpurema

Käärmeen purema on vaurio, joka syntyy kun käärme puree uhria. Joka päivä 7400 ihmistä joutuu käärmeenpureman kohteeksi, ja vuosittain 81 000–138 000 kuolee seurauksiin.
Käärmeenpureman tyypillisiä oireita ovat puremajäljet, punoitus, turvotus, kipu, arkuus, oksentaminen, hengitysvaikeudet, sydämentykytys, näköhäiriöt, metallin, mintun tai kumin maku suussa, ylenmääräinen syljeneritys tai hikoilu, raajojen puutuminen ja lihaskrampit. Nopeasti ilmenevät vakavat oireet kertovat allergisesta reaktiosta.
Tropiikin kehitysmaissa käärmeenpureman kohteiksi joutuvat maanviljelijät, metsästäjät ja kalastajat, jotka astuvat käärmeen päälle, ja käärme puree puolustautuessaan. Joissakin kylissä, esimerkiksi Aasian eteläosien maaseudulla, lattialla nukkuvia ihmisiä joutuu usein yöaikaan aktiivisten kraittien sukuun kuuluvien käärmeiden puremiksi. Teollisuusmaissa taas merkittävä osa käärmeenpuremista johtuu lemmikkikäärmeen väärästä käsittelystä.
Käärmeen myrkky kehittyy rauhasissa sen silmien takana ja kulkee sieltä onttoihin myrkkyhampaisiin. Käärmeen myrkky on monimutkainen sekoitus proteiineja ja peptideitä. Myrkyistä on eristetty 50-200 eri ainetta. Niillä on monia erilaisia farmakologisia ja myrkyllisiä vaikutuksia. Myrkyt voidaan jakaa kahteen pääryhmään: hermomyrkyt vaurioittavat uhrin hermostoa, verimyrkyt leviävät verenkierron mukana ja aiheuttavat pieniä veritulppia ja verenvuotoa. Vaarallisimpia ovat käärmeet, joiden ontot myrkkyhampaat ovat suun etuosassa. Ne voivat pumpata myrkkyä nopeasti uhrin lihakseen kuin lääkeruiskulla. Joillakin käärmeillä on suun takaosassa hampaita, joiden pinnassa olevaa uraa pitkin myrkky voi valua tippa kerrallaan.
Puremakohtaa ei saa puristaa, leikata auki, imeä tai käsitellä tai edes kosketella millään muullakaan tavoin. Pureman uhria on syytä rauhoittaa, ja jos purema on kädessä tai jalassa, se kannattaa lastoittaa ja kantaa uhri lääkäriin. Raajan pitäminen koholla hidastaa turvotuksen kehittymistä. Kaikki puremat viedään lääkärin arvioitaviksi, pahaan paikkaan pureman saaneet tai riskiryhmiin kuuluvat jäävät sairaalaan tarkkailtaviksi. Nimestään huolimatta hydrokortisonia sisältäviä kyypakkauksia ei enää suositella kyyn pureman hoitoon ihmiselle tai eläimelle.
Vuonna 2019 maailman terveysjärjestö WHO otti tavoitteekseen vähentää käärmeenpuremaan kuolemisen puoleen.
Girls (kappale)

Girls on brittiläislaulaja Rita Oran musiikkikappale, jolla vierailevat myös yhdysvaltalaisräppäri Cardi B, yhdysvaltalaislaulaja Bebe Rexha sekä brittiläislaulaja Charli XCX. Sen julkaisi Atlantic Records Oran toisen, Phoenix-studioalbumin kolmantena singlenä 11. toukokuuta 2018. Kappaleen ovat sanoittaneet Ora, Klenord Raphael, Ali Tamposi, Rexha, Jonny Coffer, Jordan Thorpe, Cardi B, Brian Lee, Andrew Watt ja Benjamin Diehl. Kappaleen tuotannosta vastasivat puolestaan Ben Billions, Coffer ja Watt. "Girls" on lajityypiltään pop kappale, joka sisältää hip hop-vaikutteisia biittejä. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin 6. kesäkuuta 2018.
"Girls" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kolmenkymmenen parhaan joukkoon Irlannissa, Britanniassa ja Skotlannissa sekä neljänkymmenen parhaan joukkoon Slovakiassa ja Unkarissa. Lisäksi se on myynyt Brasiliassa kaksinkertaista platinaa. Ora on esittänyt kappaleen ensimmäisen kerran livenä BBC Radio 1's Big Weekendissä Charli XCX:n ja Rayen kanssa 28. toukokuuta 2017. Sen jälkeen hän on esittänyt sen livenä esimerkiksi televisio-ohjelmassa Saksan huippumalli haussa 24. toukokuuta 2018.
Take Me Home (Cherin albumi)

Take Me Home on Cherin studioalbumi, joka julkaistiin 25. tammikuuta 1979.
Gustave Roussy instituutti

Gustave Roussy instituutti () se on yksi johtavista kansainvälisen tason onkologian tutkimuksen keskuksista ja yksi tärkeimmistä eurooppalaisista onkologian kliinisistä keskuksista. Instituutti tarjoaa terveydenhuoltoa, osallistuu opetukseen ja kehittää tutkimusprojekteja erityyppisiin kasvaimiin.
Se sijaitsee Villejuifissa, Pariisin eteläpuolella, Ranskassa. Keskuksen nimi annettiin sveitsiläisen ranskalaisen neuropatologin Gustave Roussyn jälkeen.
Gustave-Roussy on Euroopan mittakaavassa johtava onkologian hoidon, tutkimuksen ja opetuksen keskus..
Violettiharjaturako

Violettiharjaturako ("Gallirex porphyreolophus") on turakoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Afrikan itä- ja eteläosista.
Koko ja ulkonäkö.
Violettiharjaturako on melko suurikokoinen lintu ja voi kasvaa 40–60 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Violettiharjaturakon pää on vihreä ja päälaella on violetti töyhtö. Selkä, siivet ja pitkä pyrstö ovat väritykseltään sinivioletit. Lajin siipien alasulat ovat kirkkaan punaiset. Linnun vatsa on vaalea ja hieman punertava. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Violettiharjaturakoa tavataan Keniasta Etelä-Afrikkaan ulottuvalta alueelta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat rannikkometsät ja pensaikot usein jokien läheisyydestä. Lintu liikkuu usein pareittain tai pieninä ryhminä. Sen ravintoa ovat useat hedelmät. Violettiharjaturakon pesimäkausi Tansaniassa on tammi-huhtikuussa ja Etelä-Afrikassa marraskuulta joulukuulle.
For You (kappale)

For You on brittiläisten laulaja-lauluntekijöiden Liam Paynen ja Rita Oran musiikkikappale. Sen julkaisivat Universal Studios sekä Republic Records digitaalisesti ladattavana singlenä elokuvan Fifty Shades Freed soundtrack-levyn johdantosinglenä 5. tammikuuta 2018. Kappale on liitetty myös Oran toiselle, Phoenix-studioalbumille sekä Paynen ensimmäiselle, LP1-studioalbumille. Kappaleen ovat sanoittaneet Ali Payami, Andrew Watt ja Ali Tamposi, joista kaksi ensimmäistä myös tuottivat sen Peter Karlssonin kanssa. Kappaleelle on toteutettu myös Hannah Lux Davisin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin "Fifty Shadesin" virallisella YouTube-kanavalla 26. tammikuuta 2018.
"For You" oli kansainvälinen menestys, sen päästyä singlelistan viiden parhaan joukkoon kahdessatoista eri valtiossa kuten Itävallassa, Libanonissa, Saksassa, Sveitsissä ja Unkarissa sekä kymmenen parhaan joukkoon Belgiassa ja Britanniassa. Lisäksi se on myynyt Puolassa kaksinkertaista platinaa. Payne ja Ora ovat esittäneet kappaleen livenä esimerkiksi The Tonight Show Starring Jimmy Fallonissa ja saksalaisessa Echo Music Prize-tapahtumassa.
Protaktinium(V)bromidi

Protaktinium(V)bromidi (PaBr5) on harvinaisen aktinoideihin kuuluvan alkuaine protaktiniumin yhdiste bromin kanssa. Siinä bromi esiintyy hapetusluvulla −I ja protaktinium hapetusluvulla +V. Aine muodostaa tummanpunaisia tai oranssinpunertavia monokliinisiä kiteitä, ja se voidaan jakaa α- ja β-muotoihin. Alle 400 °C:ssa yhdiste esiintyy α-muodossa ja muuttuu korkeammissa lämpötiloissa β-muotoon. Kiteet ovat erittäin herkkiä ilmankosteudelle. Sille tunnetaan myös trikliininen γ-PaBr5 kiderakenne, joka on isomorfinen uraani(V)kloridin β-muodon kanssa.
Yhdistettä voidaan valmistaa protaktinium(V)oksidin reaktiolla alumiinibromidin kanssa 400 °C:n lämpötilassa.
Koska protaktinium on erittäin harvinaista, myrkyllistä ja radioaktiivista, myöskään sen yhdisteillä ei ole juuri mitään käyttötarkoituksia.
Fukuroi

Fukuroi () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Shizuokan prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren Enshūnmeren rannikolla prefektuurin länsiosassa. Kaupunki on rakentunut Ōta- ja Haranoyajokien tasangolle. Fukuroissa on 88 316 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 108,33 neliökilometriä.
Fukuroi kehittyi Edo-kaudella markkinapaikkana ja yhtenä vilkkaan Tōkaidō-tiereitin postiasemista ("shukuba"). Se säilytti hyvän liikenteellisen asemansa rautatien valmistuttua, ja sinne on sijoittunut esimerkiksi lääke-, kemian- ja koneteollisuutta. Fukuroi on viljavaa seutua, jossa tuotetaan riisiä, kasviksia ja hedelmiä, kuten meloneita ja "mikan"-mandariineja, teetä ja koristekukkia. Kaupunkioikeudet Fukuroi sai vuonna 1958. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Asaban maaseutukaupunki. Fukuroissa toimii Shizuokan tiede- ja teknologiayliopisto.
Fukuroin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Kasui-sain, Son’ei-jin ja Yusan-jin buddhalaiset temppelit, jotka tunnetaan ”Enshūn kolmena temppelinä” ("Enshū sanzan"). Kaupungin itäosassa kohoavan Ogasavuoren juurelle on rakennettu urheilupuisto, jossa sijaitsee myös 50 000 hengen Ecopa-stadion. Fukuroita palvelee JR Tōkain Tōkaidō-päälinja.
Let You Love Me

Let You Love Me on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Rita Oran musiikkikappale. Sen julkaisi Atlantic Records hänen toisen, Phoenix-studioalbumin neljäntenä singlenä 21. syyskuuta 2018. Kappaleen ovat sanoittaneet Fred Gibson, Finn Keane, Ora, Linus Wiklund, Noonie Bao sekä Ilsey Juber, joista kaksi ensimmäistä myös tuottivat sen. Kappaleelle on toteutettu myös Malia Jamesin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin Oran YouTube-kanavalla singlen julkaisupäivänä. Video kuvattiin Lontoossa.
"Let You Love Me" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Belgiassa (Flanderi), Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Libanonissa, Liettuassa, Skotlannissa, Slovakiassa, Sloveniassa ja Virossa sekä kahdenkymmenen parhaan joukkoon Alankomaissa, Itävallassa, Norjassa, Ruotsissa, Saksassa, Singaporessa, Suomessa, Sveitsissä, Tšekissä, Unkarissa ja Uudessa-Seelannissa. Lisäksi se on myynyt Brasiliassa kaksinkertaista ja Puolassa nelinkertaista platinaa. Ora esitti kappaleen ensimmäisen kerran livenä Gibraltar Music Festivalilla 22. syyskuuta 2018. Lisäksi hän on esittänyt sen livenä muun muassa vuoden 2018 ARIA Music Awardsissa sekä Michael McIntyre's Big Showssa.
Your Love (David Guettan ja Showtekin kappale)

Your Love on ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan sekä alankomaalaisen DJ-tuottaja Showtekin musiikkikappale. Sen julkaisivat What A Music ja Parlophone Guettan seitsemännen, 7-studioalbumin viidentenä singlenä 14. kesäkuuta 2018. Kappaleen ovat sanoittaneet Fred McFarlane, Joren van der Voort, Jaap Reesema, Allen George, Guetta, Showtek ja Ralph Wegner, joista kolme viimeisintä myös tuottivat sen. Kappale sisältää mukaelman yhdysvaltalaislaulaja Robin S.:n kappaleesta "Show Me Love". "Your Love" ei menestynyt kaupallisesti kovin hyvin, sen päästyä singlelistan viidenkymmenen parhaan joukkoon ainoastaan Ruotsissa.
Marjut Hannula

Marjut Hannula on suomalainen laulaja ja laulupedagogi. Hän on luonut uransa laulumusiikin lehtorina Sibelius-Akatemiassa ja opettajana Metropolia AMK:ssa. 
Oppilaita:.
Hannula on opettanut lukuisia menestyneitä oopperalaulajia. Hänen oppilaitaan ovat olleet mm.
Kamennoje (järvi Opotškan piirissä)

Kamennoje () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Opotškan piirissä. Järven nimi viittaa kiviseen järveen. Se sijaitsee järvialueena tunnetun Bežanitsyn ylängön länsipuolella.
Maantietoa.
Järvi on 5,6 kilometriä pitkä, 3,2 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 8,9 neliökilometriä eli 890 hehtaaria. Sen keskisyvyys on 3,7 metriä, mutta syvänteessä on 7 metriä vettä. Sillä on kapea pohjoisosa ja leveä, mutta sokkeloinen eteläosa. Järvellä on 11 saarta, joiden yhteispinta-ala on 81,2 hehtaaria. Suurin saari sijaitsee 1,5 kilometriä pitkän niemen päässä ja se on kilometrin pitkä ja 800 metriä leveä. Niemen sivulla sijaitsee toiseksi suurin saari ja se on 500 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Vain kaksi saarista sijaitsee järven pohjoisosassa ja loput yhdeksän sen eteläosassa. Kaikki saaret vaikuttavat olevan autioita ja metsäisiä. Pohjoisosan itärannassa sijaitsee Kamenon kylä (), jossa sijaitsee kunnostettava kirkko Znamenskaja Tserkov (). Etelärannassa on Rudnihnon kylä () ja itärannassa Jastrebovon kylä (). Länsirannan Grebeni () ja Bogry () ovat autioituneet pieniksi kulmakunniksi. Rudnihnossa on viljelty vielä peltoja (2020), mutta muualla ne on menneet niityiksi.
Luontoarvoja.
Järvessä elää ainakin lahna, hauki, ahven, pasuri, karppi, suutari, ruutana, made, säyne, mutakala, rantanuoliainen, simppu ja törö. Siinä tavataan myös joitakin "Rutilus"-suvun kaloja sekä vähälukuisena rapua. Järven rannat ovat hiekkarantoja, jotka ovat kiviset. Järven pohja on hiekkaisena paikoin myös mutainen. Lähialueet ovat yleensä metsää tai suota, mutta asutuksen lähellä on puutarhoja, peltoa mutta enimmäkseen kuitenkin niittyjä.
Vesistösuhteita.
Kamennoje sijaitsee Aloljan valuma-alueella. Alolja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 66,4 tai 51,6 neliökilometriä, mutta karttoihin on piirretty näkyviin pari lyhyttä ojaa. Järven laskujoki on Melenka ( ), joka yhtyy Aloljaan Rygozyn () pohjoispuolella. Aloljalla on yhtymäkohdan korkeudeksi merkitty 159 metriä mpy., joten laskujoen pudotus on 18 metriä.
Sunflower (kappale)

Sunflower (mainitaan myös muodossa Sunflower (Spider-Man: Into the Spider-Verse)) on yhdysvaltalaisräppäri Post Malonen sekä yhdysvaltalaislaulaja Swae Leen musiikkikappale. Sen julkaisi Republic Records digitaalisesti ladattavana singlenä elokuvan "" soundtrack-albumilta 19. lokakuuta 2018. Kappale on liitetty mukaan myös Malonen kolmannelle, "Hollywood’s Bleeding" -studioalbumille. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 10. tammikuuta 2019.
”Sunflower” oli kansainvälinen menestys, sen päästyä singlelistan kärkeen Australiassa, Kanadassa, Malesiassa, Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvalloissa sekä viiden parhaan joukkoon Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Ruotsissa, Singaporessa, Tanskassa ja Virossa. Kappale oli valtava myyntimenestys varsinkin Australiassa, jossa se myi kymmenkertaista platinaa 700 000 myydyllä kopiolla. Yhdysvalloissa ”Sunflower” ylitti kaksinkertaisen timanttilevyrajan vuoden 2024 alkupuolella ensimmäisenä kappaleena koskaan. Recording Industry Association of America myöntää palkinnon 20 miljoonasta myydystä kappaleesta. Kappale on saanut myös lukuisia ehdokkuuksia kuten Grammy-ehdokkuuden vuoden 2020 Grammy-palkintogaalassa kategorioissa ”Vuoden levytys” ja ”Paras pop-duo/ryhmäesitys”.
Akvaario (500 kg lihaa -yhtyeen albumi)

Akvaario on suomalaisen 500 kg lihaa -yhtyeen kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1988.
Close to Me

Close to Me on brittiläislaulaja Ellie Gouldingin, yhdysvaltalaismuusikko Diplon sekä yhdysvaltalaislaulaja Swae Leen musiikkikappale. Sen julkaisivat Polydor Records ja Interscope Records digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 24. lokakuuta 2018. Kappaleen ovat sanoittaneet Goulding, Ilya Salmanzadeh, Lee, Peter Svensson, Savan Kotecha ja Diplo. Kappaleen tuotannosta vastasivat puolestaan Ilya, Diplo, Alvaro ja Bas van Daalen. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin 14. marraskuuta 2018. Video kuvattiin Budapestissä.
"Close to Me" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon Belgiassa, Boliviassa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Israelissa, Libanonissa, Malesiassa, Singaporessa, Sloveniassa, Suomessa, Tšekissä ja Uudessa-Seelannissa. Lisäksi se on myynyt Australiassa ja Kanadassa kaksinkertaista platinaa.
Anton Anders von Wendland

Anton Anders von Wendland (19. tammikuuta 1827 Viipuri – 18. kesäkuuta 1897 Lumnan kartano, Grodnon kuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen jalkaväenkenraali.
Anton Anders von Wendlandin vanhemmat olivat Viipurin linnamajuri, everstiluutnantti Adolf Wilhelm von Wendland ja Katarina Helena Wulffert ja puoliso vuodesta 1859 Elisabet Schilder. Von Wendland tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1837 ja määrättiin sieltä 1848 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Liettuan rykmenttiin. Hän osallistui 1848–1849 Unkarin vallankumouksen kukistamiseen, minkä jälkeen 1850 hänet ylennettiin aliluutnantiksi. Luutnantiksi hän yleni 1853. Krimin sotaan 1854–1855 von Wendland osallistui Suomenlahden puolustustaisteluissa. Sodan aikana 1855 hänet ylennettiin alikapteeniksi ja sodan jälkeen 1861 kapteeniksi. Von Wendland toimi rykmentissään komppanianpäällikkönä tammikuun kansannousun kukistamisessa Puolassa 1863–1864. Hänet ylennettiin everstiksi 1864. Vuonna 1867 von Wendland määrättiin 120. Serpuhovin jalkaväkirykmentin komentajaksi Moskovan kuvernementtiin, mistä hänet siirrettiin 1873 Grodnon kuvernementin sotilaspiirin päälliköksi Puolan alueelle. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1875 ja määrättiin 1881 5. paikallisprikaatin komentajaksi. Von Wendland ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1885 ja jalkaväenkenraaliksi 1894, jolloin hän myös sai eron sotapalveluksesta.
Albert Oskar Josef Westermarck

Albert Oskar Josef Westermarck (31. maaliskuuta 1823 Helsingin pitäjä – 22. toukokuuta 1885 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Westermarckin vanhemmat olivat apulaissotatuomari Petter (Per) August Westermarck ja Eva Jacobina Björkstén. Myös hänen veljestään Johan August Ulrik Westermarckista tuli kenraali. Albert Oskar Josef Westermarck tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1839 ja määrättiin sieltä 1846 valmistuttuaan kornettina palvelukseen Volynian ulaanirykmenttiin. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1848, aliratsumestariksi 1853, ratsumestariksi 1860, everstiluutnantiksi 1867 ja everstiksi 1873. Rykmenttinsä mukana Westermarck osallistui Unkarin vallankumouksen kukistamiseen 1848–1849 ja tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa 1863–1864. Vuonna 1874 hänet määrättiin 1. Pietarin ulaanirykmentin reservieskadroonan päälliköksi, mistä tehtävästä ja sotapalveluksesta hän sai eron kenraalimajurina 1880.
Johan August Ulrik Westermarck

Johan August Ulrik Westermarck (11. joulukuuta 1818 Helsingin pitäjä – 12. lokakuuta 1903 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.
Westermarckin vanhemmat olivat apulaissotatuomari Petter (Per) August Westermarck ja Eva Jacobina Björkstén ja puolisot vuodesta 853 Caroline Henriette von Zigra (k. 1860) ja vuodesta 1870 Valeria Birgitte Witoschinski de Wendorff. Myös hänen veljestään Albert Oskar Josef Westermarckista tuli kenraali. Johan August Ulrik Westermarck tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1834 ja määrättiin sieltä valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 6. kevyeen ratsastavaan tykistöpatteriin. Hän suoritti Pietarin sota-akatemian kurssin 1843–1845, jonka jälkeen hänet ylennettiin aliluutnantiksi. Luutnantiksi hän yleni 1848, alikapteeniksi 1849 ja kapteeniksi 1854. Vuonna 1849 Westermarck osallistui Unkarin vallankumouksen kukistamiseen. Vuonna 1861 hänet nimitettiin 7. tykistöprikaatin 2. patterin päälliköksi everstiluutnanttina ja prikaatinsa mukana hän osallistui tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa 1863–1864. Everstiksi Westermarck ylennettiin 1869. Vuonna 1877 hänet määrättiin 15. tykistöprikaatin päälliköksi. Kenraalimajuriksi 1879 ylennetty Westermarck siirrettiin 1884 12. tykistöprikaatin komentajaksi, mistä tehtävästä ja sotapalveluksesta hän sai 1887 eron kenraaliluutnanttina.
Perusuusiutumisluku

Perusuusiutumisluku R0 (R-nolla), mediassa usein perustartuttavuusluku on epidemiologiassa suure, joka voidaan ajatella yhden henkilön keskimäärin tartuttamien uusien tapausten lukumääräksi tilanteessa, jossa väestöllä ei ole aiemmasta sairastumisesta tai rokotuksesta johtuvaa immuniteettia vaan koko väestö on altis tartunnalle.
"R0" ei ole biologinen, taudinaiheuttajan ominaisuus vaan se riippuu tartunnanaiheuttajan ominaisuuksien lisäksi esimerkiksi tarkasteltavan väestön tiheydestä ja keskinäisten kontaktien määrästä sekä siitä, kauanko sairastunut henkilö levittää tautia.
Perusuusiutumisluvun tärkein käyttötapa on sen arvioimisessa voiko tartuntatauti levitä väestössä, ja kuinka suuren väestönosan tulee saavuttaa immuniteetti, joko taudin sairastamalla tai rokotuksella, ennen kuin tauti pysähtyy. 
Yksinkertaisimmissa epidemiamalleissa taudille immuunin väestön osuuden on ylitettävä arvo 
formula_1
ennen kuin käynnistynyt epidemia tukahtuu. Esimerkiksi jos perusuusiutumisluku "R0" = 2, syntyvä epidemia tukahtuu kun puolet väestöstä on saavuttanut immuniteetin.
Kun taudin etenemiseen on vaikutettu toimenpiteillä tai kun osa väestöstä ei enää ole altis infektiolle, taudin kulkua määrittää tehollinen uusiutumisluku eli efektiivinen uusiutumisluku, jota merkitään R (ilman alaindeksiä).
Infektiomalleissa epidemia käynnistyy, jos uusiutumisluku "R ≥ 1", eli jos sairastuneet tartuttavat kukin keskimäärin vähintään yhden uuden henkilön. Vastaavasti epidemia tukahtuu, jos "R &lt; 1". Erityisesti, perusuusiutumisluku väestössä "R0 &lt; 1" tauti ei alun perinkään kykene synnyttämään epidemiaa. Epidemian tukahduttaminen ilman rokotetta on sitä vaikeampaa mitä suurempi "R0" on. Käytännössä kaikki epidemioiden torjuntatoimet tähtäävät pohjimmiltaan tehollisen uusiutumisluvun minimointiin.
Vetoeläin

Vetoeläin eli vetojuhta on ahkion, kärryjen, reen, vankkurien, auran ym. vetämiseen käytettävä kotieläin.
Vetotyöhön ja osittain myös tavaroiden kantamiseen (kantoeläin eli kantojuhta eli kuormajuhta) on käytetty useita eläinlajeja. Pohjoismaissa tavallisia työeläimiä ovat hevonen ja poro, nautoja on käytetty muun muassa Etelä- ja Keski-Euroopassa, aasi ja muuli ovat olleet apuna Välimeren maissa, vesipuhveli Etelä-Aasiassa, dromedaari Pohjois-Afrikassa ja Lounais-Aasiassa, aasiannorsuja hyödynnetään Aasian maissa ja koiraa varsinkin eskimoiden keskuudessa. Jakki ja kaksikyttyräinen kameli ovat käytössä lähinnä kantoeläiminä Aasiassa ja laama vastaavassa käytössä Etelä-Amerikan vuoristoseuduilla.
Suomessa on aiemmin käytetty hevosta laajalti kaikenlaisiin maataloustöihin. Se soveltui hyvin paikalliseen ilmastoon kaikkina vuodenaikoina ja kaikenlaisella säällä. Sitä voi käyttää muita vetoeläimiä paremmin pitkillä matkoilla, kovilla teillä ja mäkisessä maastossa. Hevonen myös oppi härkää nopeammin vaativiin töihin. Kaksi hevosparia teki päivässä saman työn kuin kolme härkäparia, mikä oli merkittävä seikka Suomen lyhyen toukotyöajan ja korjuuajan vuoksi. Hevosen hinta ja ruokintakulut olivat suuremmat kuin härän, mutta ajajan työn hinta oli härkää käytettäessä paljon kalliimpi niiden hitauden vuoksi.
Konstantin Wikman

Konstantin Wikman (27. joulukuuta 1815 Hamina – 3. marraskuuta 1890 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Wikmanin vanhemmat olivat liikemies Tobias Wikman ja Elisabet Juliana Boisman ja puoliso vuodesta 1844 Alexandra Carolina von Ammondt, kenraaliluutnantti Otto Wilhelm von Ammondtin tytär. Konstantin Wikman tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1831, valmistui koulusta kurssinsa priimuksena, ylennettiin vänrikiksi ja määrättiin palvelukseen Henkivartioväen Liettuan rykmenttiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1837, luutnantiksi 1840, alikapteeniksi 1842, kapteeniksi 1847 ja everstiksi 1851. Vuoden 1855 alussa Wikman määrättiin 3. jalkaväkidivisioonan reservijääkärirykmentin komentajaksi, mutta hänet siirrettiin vielä saman vuoden lopulla Ruhtinas Barclay de Tollyn karabinieerireservirykmentin komentajaksi. Seuraavana vuonna hän sai siirron H.M. Itävallan Keisari Franz I:n krenatöörireservirykmentin komentajaksi ja muutamaa kuukautta myöhemmin kenraalisotamarsalkka, ruhtinas Vorontsovin krenatöörirykmentin komentajaksi. 
Wikman oli sairauslomalla melkein koko vuoden 1857 ja joutui luopumaan rykmentin komentajuudesta. Vuonna 1858 hänet siirrettiin armeijan jalkaväkeen sijoitettuna Pietarissa toimivan ns. komissariaattikomission jäseneksi. Seuraavana vuonna Wikman sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina ja hänet nimitettiin Suomen tullitoimiston esimieheksi Pietariin. Tästä tehtävästä hän siirtyi 1865 Suomen tullihallituksen pääjohtajaksi. Eläkkeelle Wikman jäi tullihallituksesta vuonna 1881.