tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Michel Colombier

Michel Colombier (23. toukokuuta 1939 Lyon – 14. marraskuuta 2004 Santa Monica, Yhdysvallat) oli ranskalainen elokuvasäveltäjä, joka työskenteli 1980-luvulta alkaen pääasiassa yhdysvaltalaisen elokuvan parissa. Hän voitti kaksi César-palkintoa.
Colombierin isä soitti Mulhousen oopperan orkesterissa. Colombier opiskeli Pariisin konservatoriossa Michel Magnen johdolla, mutta kiinnostui jo varhain myös jazzista ja modernistisesta musiikista. Colombier palkattiin vuonna 1961 Barclay Recordsin musiikilliseksi johtajaksi. Hänen uransa elokuvan parissa alkoi vuonna 1962, jolloin hän sovitti musiikkia Claude Lelouchin elokuvaan "Tuntomerkit". Pian Colombier alkoi myös säveltää elokuviin ja työskenteli Euroopan tunnetuimpien ohjaajien kuten Marcel Carnén, Vittorio de Sican, Claude Chabrolin, Jean-Pierre Melvillen ja Jacques Demyn kanssa. Hän teki useassa elokuvassa yhteistyötä laulaja-säveltäjä Serge Gainsbourgin kanssa. He saavuttivat suurmenestyksen varsinkin Gainsbourgin levyttämällä laululla ”Élisa”, josta Jean Becker ohjasi myöhemmin elokuvan "Elisa".
Vuonna 1968 Colombier matkusti New Yorkiin Petula Clarkin Amerikan-kiertueen järjestäjänä ja teki siellä sopimuksen yhdysvaltalaisen levymerkki A&amp;M Recordsin kanssa. Hän levytti vuonna 1971 kulttimaineen saavuttaneen albumin "Wings", jossa yhdistettiin rock-musiikki ja sinfoniaorkesteri. Sitä on kutsuttu ”ensimmäiseksi pop-sinfoniaksi” ja se sai kolme Grammy-ehdokkuutta. Colombier siirtyi vähitellen säveltämään pääasiassa amerikkalaisiin elokuviin ja asettui asumaan Kaliforniaan. Hän sävelsi musiikin muun muassa muusikko Princen ympärille luotuun rockmusikaaliin "Purple Rain". Colombier sävelsi myös muun muassa baletteja, kamarimusiikkia Kronos Quartet -jousiyhtyeelle sekä jazz-musiikkia Stéphane Grappellille ja Branford Marsalikselle, ja esiintyi vierailevana kapellimestarina monien maailmankuulujen sinfoniaorkesterien kanssa. Colombier kuoli syöpään 65-vuotiaana vuonna 2004. Hänen viimeiseksi työkseen jäi Madonna-elokuva "Haaksirikkoutuneet".
Colombierin tunnetuimmaksi kappaleeksi arvioidaan yleisesti "Wings"-albumin "Emmanuelia". Colombier sävelsi sen 5-vuotiaana kuolleen samannimisen poikansa muistolle. Tunnettuuteen vaikuttaa erityisesti, että kappaletta käytettiin ranskalaisen Antenne 2 -televisiokanavan (nykyinen France 2) lähetyksien alkamisen ja päättymisen tunnusmusiikkina "Les Hommes Volantes"-nimellä tunnetussa animaatiossa vuosina 1975–1983.
Sinkkuisä Gary

Sinkkuisä Gary ("Gary Unmarried") on yhdysvaltalainen Ed Yeagerin luoma tilannekomediasarja. Sitä esitettiin Yhdysvalloissa CBS-kanavalla vuosien 2008–10 aikana.
Toukokuussa 2010 CBS ilmoitti lopettavansa sarjan toisen tuotantokauden jälkeen.
Juoni.
Sarja seuraa Gary ja Allison Brooksia, joilla on kaksi yhteistä lasta ja asuvat erossa 15-avioliittovuoden jälkeen. Gary toimii maalaajana ja yrittää saada elämäänsä kasaan pomottelevan ex-vaimon, lapsien ja uuden tyttöystävän välillä.
Tuotanto.
Tuotantovaiheessa sarjan nimenä oli "Project Gary". Alkujaan 13 jakson pituinen pilottikausi sai CBS:ltä seitsemän lisäjakson tilauksen marraskuussa 2008.
Toukokuussa 2009 vastaavat tuottajat Yeager ja Swartzlander lähtivät projektista taiteellisten erimielisyyksien johdosta. Tuon jälkeen 19. toukokuuta CBS vahvisti tilanneensa toisen tuotantokauden.
CBS ilmoitti lopettavansa sarjan toisen kauden jälkeen toukokuussa 2010.
Connah’s Quayn rautatieasema

Connah’s Quayn rautatieasema oli rautatieasema lähellä Connah’s Quayn kaupunkia Flintshiressä, Walesissa. Se sijaitsi North Wales Coast Linen varrella.
Historia.
Asema avattiin 1. syyskuuta 1870. Siellä oli kaksi laituria, joiden välillä kulki kävelysilta. Länteen menevien junien laiturilla oli kaksikerroksinen tiilinen asemarakennus, jossa oli lipunmyyntitoimisto, odotushuone ja henkilökunnan asumuksia. Toisella laiturilla oli puinen katos. Connah’s Quayssä pysähtyivät enimmäkseen paikallisjunat, mutta aseman pitkille laitureille mahtuivat tarvittaessa myös pidemmät pikajunat.
Connah’s Quayn asemaa ehdotettiin vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa suljettavaksi. Tavaraliikenne asemalla oli loppunut jo 1. marraskuuta 1952, ja henkilöliikenne lakkautettiin 14. helmikuuta 1966.
Nykytila.
Kaikki jäänteet asemarakennuksista ja laitureista on purettu, ja niiden tilalla on uudisrakennuksia.
Delfim-luokka

Delfim-luokka oli Portugalin laivaston kolmen 1930-luvun alussa valmistetun sukellusveneen muodostama alusluokka.
Alukset.
Keskikokoiset sukellusveneet suunnitteli Vickers. Ne olivat pienempiä kuin vastaavat Britannian kuninkaallisen laivaston alukset, mutta muuten ne vastasivat kuninkaallisen laivaston aluksia suunnittelultaan ja ulkomuodoltaan lukuun ottamatta täydellisesti kilvellä suojattua kansitykkiä. Alusten toimintamatka oli pinta-ajossa 10 solmun nopeudella 5 000 merimailia ja sukelluksissa neljän solmun nopeudella 110 merimailia. Vastaavasti maksiminopeudella pinnalla 2 000 ja sukelluksissa 8 merimailia.
Metro 2035 (romaani)

Metro 2035 () on venäläisen kirjailijan Dmitri Gluhovskin "Metro"-trilogian viimeinen osa vuodelta 2015.
Juoni.
On kulunut 22 vuotta maailman tuhonneesta ydinsodasta. Noin 40 000 moskovalaista onnistui pakenemaan turvaan Moskovan metrotunneleihin, joiden eri asemat ovat sittemmin muuttuneet kymmenien tuhansien ihmisten kodeiksi. Nuori, juuri ennen maailmansotaa maan kamaralla syntynyt Artjom laukaisi kaksi vuotta sitten ohjukset Moskovan TV-tornista kohti Mustia, ihmisen pahimpia vihollisia. 
Artjom vannoi kuulleensa juuri ennen laukaisua lyhytaaltoradiostaan äänen, jota hän yrittää kuumeisesti jäljittää päivästä toiseen. Kaikki kyllästyvät Artjomin maanpäällisiin vierailuihin ja yrittävät kertoa hänelle, että vain moskovalaiset selvisivät ydintuhosta. Pian Artjomin luo löytää historioitsija nimeltään Homeros, joka 
kertoo kuulleensa vuosia sitten radistilta että Kuolan niemimaalla on kaupunki joka kukoistaa ihmiselämää. Artjom päättää jättää asemansa ja lähtee Homeroksen kanssa etsimään miestä, joka saattaisi mullistaa koko Metron elämän.
Shottonin rautatieasema

Shottonin rautatieasema on rautatieasema lähellä Shottonin ja Connah’s Quayn kaupunkeja Flintshiressä, Walesissa. Se on rakennettu North Wales Coast Linen ja Borderlands Linen risteyskohtaan kahteen tasoon. Borderlands Linen junat pysähtyvät ylätasolla ja North Wales Coast Linen junat alatasolla.
Asemaa käytti noin 215 000 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Historia.
Ensimmäisenä paikalle avattiin ylätason asema lokakuussa 1891. Sen nimi oli alun perin Connah’s Quay and Shotton. Alatason asema avattiin vuonna 1907, ja se tunnettiin nimellä Shotton. Alataso sai uudeksi nimekseen Shotton Low Level 15. syyskuuta 1953, ja ylätasosta tuli Shotton High Level vuonna 1953.
Molempia asemia ehdotettiin vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa suljettavaksi. Shotton High Leveliä ei lopulta suljettu, mutta Shotton Low Levelin liikenne loppui 14. helmikuuta 1966. Se avattiin kuitenkin uudelleen 17. elokuuta 1972, ja molemmat asemat yhdistettiin Shotton-nimen alle, jota Shotton High Level oli alkanut käyttää Low Levelin sulkemisen jälkeen.
Ford B -pohjalevy

Ford B -pohjalevy on Fordin kehittämä pohjalevy pienille etuvetoisille automalleille. Uudemmissa malleissa sen on korvannut Global B-car -pohjalevy.
B3.
B3-pohjalevy (tunnetaan myös nimellä Mazda DY -pohjalevy) kehitettiin Fordin ja Mazdan välisessä yhteistyössä.
Espadarte (1912)

Espadarte oli Portugalin laivaston vuonna 1912 vesillelaskettu Laurenti-Fiat-tyyppinen sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin La Speziasta, missä köli laskettiin 1910. Alus laskettiin vesille 5. lokakuuta 1912 ja valmistui seuraavana vuonna. 
Palvelus.
Alus poistettiin laivastoluettelosta vuonna 1931.
Wivi Lönnin talo

Wivi Lönnin talo on arkkitehti Wivi Lönnin itselleen Jyväskylään suunnittelema asuinrakennus. Yksi Älylän ja Seminaarinmäen valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön kuuluvista taloista valmistui vuonna 1911, ja Lönn asui siinä vuoteen 1918. Sen jälkeen se on ollut useilla omistajilla, muun muassa Kymin Osakeyhtiön työsuhdeasuntoja. Kotiseutuneuvos Kauko Sorjonen osti talon vuonna 1989.
Historia.
Wivi Lönn muutti vuonna 1911 Tampereelta Jyväskylään. Omien sanojensa mukaan hän halusi hieman parempaa työrauhaa. Tarkkaa tietoa siitä, koska Lönn päätti muuttaa ei ole. Hän sai joulukuussa 1910 kiinnekirjan hankkimilleen tonteille, jotka sijaitsivat vastapäätä hänen veljelleen Ville Lönnille suunnittelemaansa rakennusta.
Lönn signeerasi pääpiirustukset kesä- ja lokakuussa 1910. Asuin- ja piharakennukset valmistuivat vuoden 1911 jälkimmäisellä puoliskolla.
Lönn asui talossa äitinsä kanssa vuoteen 1918. Lönn myi talon pankinjohtaja Kailalle, joka puolestaan myi sen vielä saman vuoden aikana kauppias Emil Ahlqvistille, joka asui talossa viisi vuotta. Metsänhoitaja Torsten Rydman asui siinä sen jälkeen kymmenen vuoden ajan, kunnes Kymin Osakeyhtiö osti sen vuonna 1935.
Talo jaettiin vuonna 1950 kahdeksi asunnoksi. Toinen asunnoista oli talon alakerrassa ja toinen yläkerrassa, johon kuljettiin entisen talvipuutarhan kautta. Talossa oli Kymin työsuhdeasuntoja, joten asukkaat vaihtuivat useita kertoja.
Kotiseutuneuvos Kauko Sorjonen osti talon vuonna 1989. Hän toteutti laajan peruskorjauksen Ulla Teittisen suunnitelmien pohjalta. Päärakennus palautettiin ulkoasultaan lähes täysin alkuperäiseen asuun. Sorjonen tilasi rakennuskokonaisuuden suunnittelun 100-vuotisjuhlan kunniaksi kuvanveistäjä Sonja Vectomovilta Lönniä esittävän pronssisen veistoksen, joka sijoitettiin puutarhaan.
Wivi Lönnin talo kuuluu osana Älylän ja Seminaarinmäen valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön.
Arkkitehtuuri.
Asuinrakennuksen perusmuoto on kuutiomainen, ja siitä työntyy eteläisessä ja läntisessä julkisivussa erkkeri ja tilava parveke. Lounaiskulmassa on puolestaan selvästi ulkoneva kasvihuone. Talo on rakennettu rinteeseen, ja Lönn käytti tyylilleen tyypillisesti tilaa säästäviä rinneratkaisuja. Eteläpuolella talo on kolmen ja pohjoispuolella kahden kerroksen korkuinen.
Rakennuksen julkisivua elävöittämään toteuttiin useita yksityiskohtaisuuksia. Ornamentteja ei ole paljoa, mikä on tyypillistä Lönnin arkkitehtuurille. Sen sijaan esimerkiksi ikkunamuodoissa on runsasta vaihtuvuutta.
Plongeur (1892)

Plongeur oli Portugalin laivaston vuonna 1892 vesillelaskettu sukellusvene.
Valmistus.
Fontes Pereiro de Mellon suunnittelema sylinterimäinen alus laskettiin vesille 1892 Lissabonin laivastontelakalta. Alus sukelsi ja nousi pintaan painolastitankkien ja vaakatasossa olevien peräsimien avulla. 
Palvelus.
Alus poistettiin laivastoluettelosta vuonna 1910.
Queensferryn rautatieasema

Queensferryn rautatieasema oli rautatieasema Queensferryn pikkukaupungissa Flintshiressä, Walesissa. Se sijaitsi North Wales Coast Linen varrella.
Historia.
Asema avattiin 1. toukokuuta 1848 nimellä Queen’s Ferry. Se sijaitsi penkereellä asemalle johtaneen Station Roadin ylittävän sillan länsipuolella. Linjalla oli alun perin kaksi raidetta, mutta liikennemäärien kasvaessa niitä rakennettiin kaksi lisää. Queensferryn asemalla oli laituri joka raiteella: laiturisaareke keskellä pikajunien käyttämien raiteiden välissä ja yksittäiset laiturit reunoilla. Asemalla oli useita tiilisiä rakennuksia ja yksityinen sivuraide teollisuuden tavaraliikenteelle.
Queensferryn asemaa ehdotettiin vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa suljettavaksi. Tavaraliikenne asemalla lakkautettiin 4. toukokuuta 1964, ja matkustajaliikenteeltä se suljettiin 14. helmikuuta 1966. Yksityinen sivuraide jäi vielä joksikin aikaa käyttöön, mutta sekin suljettiin ja purettiin myöhemmin.
Nykytila.
Suurin osa asemarakennuksista purettiin aseman sulkemisen jälkeen. Itään kulkevien paikallisjunien laituri on edelleen paikoillaan, mutta sen luona ei ole enää raiteita, sillä 1980-luvun puolivälissä raiteiden määrä väheni taas neljästä kahteen. Lisäksi katutasossa oleva lipunmyyntitoimisto on säilynyt, ja se on kaupallisessa käytössä.
A1-talli Kiina

A1-talli Kiina on kiinalainen talli, joka kilpaili A1 Grand Prix -sarjassa kausilla 2005–2006–2008–2009. Talli ajoi kahdesti palkintokorokkeelle, kun Ho-Pin Tung oli kolmas vuoden 2007 Australian osakilpailussa ja Cheng Congfu kolmas saman vuoden Zhuhain sprinttikilpailussa.
Sandycroftin rautatieasema

Sandycroftin rautatieasema oli rautatieasema Sandycroftin kylässä Flintshiressä, Walesissa. Se sijaitsi North Wales Coast Linen varrella.
Historia.
Asema avattiin 1. maaliskuuta 1884. North Wales Coast Line oli avaamisen aikaan vilkas rataosa, ja se oli pääosin neliraiteinen. Sandycroftiin tuli kuitenkin puurakenteiset laiturit vain uloimmille, paikallisjunien käyttämille raiteille. Lisäksi asemalla oli yksityinen sivuraide teollisuuden käyttöön. Asema sijaitsi penkereellä, ja katutasossa radan eteläpuolella oli yksikerroksinen tiilinen lipunmyyntitoimisto, josta pääsi laitureille portaita. Laiturien välillä kulki kävelysilta. Lipunmyyntitoimiston lisäksi asemalaitureilla oli puiset katokset, raiteiden keskellä oli opastinrakennus ja aseman lähistöllä rautatietyöläisille rakennettuja asuntoja.
Sandycroftin asema suljettiin 1. toukokuuta 1961, tosin yksityinen sivuraide jäi vielä joksikin aikaa käyttöön.
Nykytila.
Aseman rakenteet on kokonaan purettu, eikä siitä ole mitään jäljellä. Aseman läheiset rautatieläisten asunnot ovat sen sijaan yhä olemassa.
Platoon (vuoden 1987 videopeli)

Platoon on Ocean Softwaren kehittämä ja julkaisema toimintapeli. Peli julkaistiin vuonna Commodore 64:lle ja seuraavina vuosina Amigalle, Amstrad CPC:lle, Apple II:lle, Atari ST:lle, DOS:lle ja ZX Spectrumille. Data East julkaisi peliä Yhdysvalloissa. Sunsoft käänsi pelin Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1988. 
Vuonna 2002 elokuvan pohjalta on julkaistu uusi peli "Platoon".
Pelaaminen.
Peli perustuu elokuvaan "Platoon" ja toistaa elokuvassa nähtyjä kohtauksia.
Jokaisella sotilaalla on tietty määrä ammuksia ja voi ottaa neljää osumaa ennen kuolemaa, mutta räjähteen ansalankaan astuminen tappaa heti.
Pelissä on myös laskeva moraalimittari, joka kuvaa sotilaan mukautumista ympärillä vallitsevaan hulluuteen. Sotilaiden haavoittumiset ja kuolemiset laskevat moraalia ja viattomien siviilien ampuminen laski moraalia vieläkin nopeammin. Moraalin loppuessa pelaaja menettää kaikki viisi sotilasta ja peli päättyy.
Elokuvassa tunnelien tutkiminen oli lyhyt kohtaus, mutta huomattavasti pidempi pelissä. Tunneli nähdään ensimmäisestä persoonasta ja liikkuminen on askeleittain.
Tunnelien jälkeen on kohtaus, jossa puolustaudutaan yöllä tapahtuvaa hyökkäystä vastaan. Viimeisessä osassa on aikaa vastaan selvittävä sokkelosta, joka koostuu miinoista, piikkilanka-aidoista ja vihollisista.
Kehitys.
Gary Bracey liittyi vuonna 1985 Ocean Softwarelle ja sai Orion Picturesilta still-kuvia elokuvasta sekä sen käsikirjoituksen. Braceylla oli ajatuksensa julkaista peli samaan aikaan elokuvan VHS-julkaisun kanssa.
Oceanille työskennellyt Simon Butler hahmotteli pelin storyboardin ja suunnitteludokumentin ja työskenteli Braceyn ja Mark R Jonesin kanssa. Peli otti kohtauksia elokuvasta ja jakoi ne erillisiin alueisiin erilaisilla lähestymisillä peliin.
Simon työskenteli pelin tuottajana. 
Choice Software Pohjois-Irlannissa teki pelistä käännökset eri alustoille.
Pelin menestys vaikutti myöhempiin Oceanin peleihin ja Ocean lisensoi myös muita elokuvia pelisovituksiksi.
Vastaanotto.
"Commodore User" -lehti antoi pelille arvosanaksi 59 % arvostelussaan.
"Zzap!" -lehti antoi pelin Commodore 64 -versiolle arvosanaksi 90 %.
Ojoisten terveysasema

Ojoisten terveysasema on Hämeenlinnan Puistonmäen kaupunginosassa toimiva kaupungin terveysasema. 
Terveysaseman naapureina sijaitsevat muun muassa palvelutalo Ilveskoti sekä Ojoisten lastentalo (mm. neuvola, päiväkoti ja luokka-asteiden 1-2 koulu).
Kuopion pääterveysasema

Kuopion pääterveysasema on Kuopion keskustassa, Vahtivuoren kaupunginosassa toimiva kaupungin terveysasema.
Karttulan terveysasema

Karttulan terveysasema on Kuopion Karttulan pitäjän kirkonkylällä toimiva, lähellä Karttulantietä sijaitseva kaupungin terveysasema.
Dave Corzine

David ”Dave” John Corzine (s. 25. huhtikuuta 1956 Arlington Heights, Illinois) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Corzine pelasi NBA:ssa vuodet 1978–1991 edustaen pisimpään, seitsemän kauden ajan, Chicago Bullsia. Lisäksi hän pelasi yhden kauden Italiassa.
Elämä ja ura.
Corzine pelasi yliopistokoripalloa vuodet 1974–1978 DePaulin yliopiston joukkueessa. Washington Bullets varasi hänet NBA:han 18. vuorolla . Corzinen NBA-ura kesti vuodet 1978–1991. Hän edusti NBA:ssa viittä joukkuetta, pisimpään Chicago Bullsia. Lisäksi hän pelasi yhden kauden Italiassa.
Boulton Paul Aircraft

Boulton Paul Aircraft oli brittiläinen lentokonevalmistaja, joka irrotettiin Boulton and Paul -yrityksestä omakseen vuonna 1934. Boulton and Paul valmisti ensimmäiset lentokoneensa vuonna 1915 osana sotavarustelua.
Alun perin Boulton and Paul oli metallialan yritys, jonka juuret olivat William Mooren vuonna 1797 Norwichissa perustamassa sepän pajassa.
Yritys liitettiin Dowty Groupiin vuonna 1961 ja nimi muutettiin vuonna 1970 muotoon Dowty Boulton Paul.
NRP Almirante Gago Coutinho (F473)

NRP Almirante Gago Coutinho (runkonumero F473) oli Portugalin laivaston Almirante Pereira da Silva -luokan fregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Lisnavelta, missä köli laskettiin 2. joulukuuta 1963. Se laskettiin vesille 13. elokuuta 1965 ja otettiin palvelukseen 29. marraskuuta 1967.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 20. maaliskuuta 1992.
NRP Almirante Magalhães Correia (F474)

NRP Almirante Magalhães Correia (runkonumero F474) oli Portugalin laivaston Almirante Pereira da Silva -luokan fregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Estaleiros Navais de Viana do Castelolta Viana do Castelosta, missä köli laskettiin 30. elokuuta 1963. Se laskettiin vesille 26. huhtikuuta 1965 ja otettiin palvelukseen 4. marraskuuta 1968.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1989.
Luxemburgilaiset

Luxemburgilaiset ovat Luxemburgissa asuva luxemburgin kieltä puhuva germaaninen etninen ryhmä. 
Sijainti.
Suurin osa etnisistä luxemburgilaisista asuu Luxemburgissa, joka on pieni valtio Saksan, Ranskan ja Belgian välissä. Luxemburgilaiset ovat kelttiläistä/gallo roomalaista ja germaanista alkuperää. Luxemburgia ympäröivissä Belgiassa, Ranskassa ja Saksassa asuu myös luxemburgilaisia, joka johtuu siitä että Luxemburg jaettiin Belgian, Preussin ja Ranskan kesken.
Myös Amerikan mantereella asuu merkittäviä määriä luxemburgilaisia. Eniten luxemburgilaisia asuu Yhdysvalloissa, mutta myös Kanadassa ja Brasiliassa asuu luxemburgilaista alkuperää olevia ihmisiä.
Four Strong Winds

Four Strong Winds on kanadalaisen Ian Tysonin folk-tyylinen kappale vuodelta 1961. Tyson levytti sen vuonna 1963 yhdessä silloisen vaimonsa kanssa duona nimeltä Ian &amp; Sylvia. Nykyisin laulu tunnetaan ehkä parhaiten Neil Youngin versiona vuodelta 1978.
Laulu kertoo maatalouden pätkätyöläisten elämästä: laulun kertoja joutuu lähtemään töihin kauas rakkaimmastaan. Suhde alkaa olla ohi, mutta mies suunnittelee silti yhteistä tulevaisuutta jossakin uudessa asuinpaikassa. Laulussa mainitaan kylmät talvet ja Albertan provinssi. 
Vuonna 2005 kanadalaiset CBC-yleisradioyhtiön kuuntelijat valitsivat kappaleen Kanadan kaikkien aikojen parhaaksi lauluksi.
Syntyhistoria.
Ian Tyson kirjoitti laulun tavattuaan Bob Dylanin New Yorkin Greenwich Villagessa vuonna 1961 ja ajatelleensa, että jos Dylan pärjää itse kirjoittamillaan lauluilla niin kyllä hänkin. Seuraavana päivänä Tyson marssi managerinsa Albert Grossmanin kotiin ja kirjoitti laulun siellä, kertomansa mukaan parissakymmenessä minuutissa. Omaelämäkerrassaan "The Long Trail" Tyson kertoo laulun syntyneen omista kokemuksista, kun hän alkoi muistella päättynyttä romanssiaan erään kreikkalaistaustaisen tytön kanssa Brittiläisen Kolumbian Okanagan-laaksossa. 
Ian &amp; Sylvian singlelevytys nousi Kanadan Top Teniin, ja samanniminen albumi viiden parhaan joukkoon albumilistalla. Duo pääsi esittämään lauluaan Johnny Cashin televisioshow’hun ja folkohjelmaan "Hootenanny". Nuottijulkaisun jälkeen muutkin folk-artistit alkoivat tehdä kappaleesta versioitaan.
Levytyksiä.
Laulusta on tehty lukemattomia levytyksiä, yhtenä tunnetuimmista kanadalaisen Neil Youngin versio vuodelta 1978 (albumilla "Comes a Time"), jonka singlejulkaisu nousi muun muassa Yhdysvaltojen adult contemporary -listan 20 parhaan joukkoon. Vuonna 1965 Bobby Bare teki laulusta countrymusiikkilistan kymmenen parhaan joukkoon nousseen tulkinnan. Muita levyttäjiä ovat Joan Baez, The Band, Harry Belafonte, Carter Family, Johnny Cash, Judy Collins, John Denver, Bonnie Dobson, Bob Dylan, Flatt &amp; Scruggs, Waylon Jennings, The Kingston Trio, Sarah McLachlan, The Seekers, Hank Snow ja ruotsiksi Hep Stars.
Sauvo Puhtila on tehnyt lauluun kaksikin suomenkielistä sanoitusta, nimillä ”Minne kaunis katoaa” (levyttäjänä Anki, Bosse ja Robert 1968) ja ”Neljä vahvaa tuulta” (levyttäjinä Barbara Helsingius 1966, Tarja Ylitalo 1982 sekä Matti ja Teppo 1984). Eero Aven suomensi sen nimellä ”Muistojen hurmaa” vuoden 1989 albumilleen "Onnen sävel".
Fredrik Vilhelm Procopé

Fredrik Vilhelm Procopé (4. toukokuuta 1834 Turku – 8. helmikuuta 1909 Tampere) oli suomalainen juristi, Tampereen pormestari, valtiopäivämies ja Tammikuun valiokunnan jäsen.
Procopén vanhemmat olivat kihlakunnantuomari, sotajustitiaari Berndt Johan Procopé (1791–1859) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Lovisa Henrika Trapp. Hän kävi Turun yläalkeiskoulua ja Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1852. Procopé suoritti tuomarintutkinnon Helsingin yliopistossa 1857, oli auskultanttina Turun hovioikeudessa ja sai varatuomarin arvon 1859. Procopé oli Tampereen pormestari 1867–1903. Hän sai kihlakunnantuomarin arvonimen 1874 ja laamannin arvonimen 1899. Hän oli Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 ja osallistui porvarissäädyssä Tampereen edustajana valtiopäiville 1872, 1877–1878 ja 1882. 
Fredrik Vilhelm Procopé oli naimisissa vuodesta 1862 Elfrida Axela Gustava Federleyn (k. 1913) kanssa. Heidän poikansa oli liikemies Fredrik Gustaf Procopé (1874–1922).
NRP António Enes (F471)

NRP António Enes (runkonumero F471) oli Portugalin laivaston vuonna 1969 vesillelaskettu João Coutinho -luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Bazánilta Espanjasta, missä köli laskettiin huhtikuussa 1968. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1969 ja otettiin palvelukseen 18. kesäkuuta 1971.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
Bach-trumpetti

Nimitys bachtrumpetti viittaa alun perin 1800-luvulla kehitettyyn venttiilitrumpettiin, jonka tarkoituksena oli helpottaa barokkimusiikin korkeiden äänien tavalliselle trumpetille tuottamia haasteita. Esimerkkinä voidaan mainita Johann Sebastian Bachin Brandenburgilainen konsertto n:o 2. Ensimmäisen bachtrumpetin rakensi saksalainen Julius Kosleck vuonna 1884. Se oli A-vireinen, suoraputkinen kaksiventtiilinen soitin.
Nykyään Bach-trumpetiksi kutsutaan toisinaan B-vireistä piccolotrumpettia. Joissakin yhteyksissä nimitys saattaa viitata myös itävaltalais-amerikkalaisen Vincent Bachin nimeä kantaviin soittimiin.
NRP Augusto de Castilho (F484)

NRP Augusto de Castilho (runkonumero F484) oli Portugalin laivaston vuonna 1969 vesillelaskettu João Coutinho -luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Bazánilta Espanjasta, missä köli laskettiin elokuussa 1968. Alus laskettiin vesille 5. heinäkuuta 1969 ja otettiin palvelukseen 14. marrasuuta 1970.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1998.
NRP Honório Barreto (F485)

NRP Honório Barreto (runkonumero F485) oli Portugalin laivaston vuonna 1969 vesillelaskettu João Coutinho -luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Bazánilta Espanjasta, missä köli laskettiin heinäkuussa 1968. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1969 ja otettiin palvelukseen 15. huhtikuuta 1971.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1999.
NRP João Coutinho (F475)

NRP João Coutinho (runkonumero F475) oli Portugalin laivaston vuonna 1969 vesillelaskettu João Coutinho -luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Blohm + Vossilta Saksasta, missä köli laskettiin syyskuussa 1968. Alus laskettiin vesille 2. toukokuuta 1969 ja otettiin palveluskäyttöön 7. maaliskuuta 1970.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1. syyskuuta 2014.
NRP Jacinto Cândido (F476)

NRP Jacinto Cândido (runkonumero F476) oli Portugalin laivaston vuonna 1969 vesillelaskettu João Coutinho -luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Blohm + Vossilta Saksasta, missä köli laskettiin huhtikuussa 1968. Alus laskettiin vesille 16. kesäkuuta 1969 ja otettiin palvelukseen 10. kesäkuuta 1970.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 15. marraskuuta 2018.
NRP General Pereira D’Eça (F477)

NRP General Pereira D’Eça (runkonumero F477) oli Portugalin laivaston vuonna 1969 vesillelaskettu João Coutinho -luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Blohm + Vossilta Saksasta, missä köli laskettiin lokakuussa 1968. Se laskettiin vesille 26. heinäkuuta 1969 ja otettiin palvelukseen 10. lokakuuta 1970.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 2010.
Ian Tyson

Ian Tyson (1933 Victoria, Brittiläinen Kolumbia – 29. joulukuuta 2022) oli kanadalainen folk- ja countrylaulaja ja -lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten 1960-luvun alussa kirjoittamastaan, lukemattomia cover-versioita saaneesta kappaleestaan ”Four Strong Winds”.
Tysonin musiikillisia esikuvia olivat countrylaulajat Bob Nolan ja Roy Acuff. Tyson esiintyi folklaulajana Vancouverissa jo 1950-luvun lopulla ja muutti sitten New Yorkiin, jossa hän esiintyi Greenwich Villagen folk-klubeilla yhdessä silloisen vaimonsa Sylvia Frickerin kanssa duona nimeltä Ian &amp; Sylvia. Vuonna 1961 kirjoitettu ”Four Strong Winds” ja duon samanniminen albumi nousivat vuonna 1963 myyntilistoille, ja duo pääsi esittämään hittiään moniin televisio-ohjelmiin.
1970-luvun keskivaiheilla Ian Tyson ja Sylvia Fricker erosivat. Tyson alkoi kasvattaa hevosia Albertan provinssissa sijaitsevalla maatilallaan, mutta myös levytti edelleen, tuloksena muun muassa myyntimäärällään platinalevyn ansainnut "Cowboyography" (1987). Hän on saanut Juno-palkinnon vuoden parhaana miespuolisena countrylaulajana sekä monia muita kanadalaisia musiikkipalkintoja. Vuonna 2003 hänet otettiin mukaan Canadian Songwriters Hall of Fameen. Vuonna 2005 Kanadan yleisradioyhtiö CBC järjesti yleisöäänestyksen, jossa ”Four Strong Winds” äänestettiin kaikkien aikojen parhaaksi kanadalaislauluksi.
Sakmara

Sakmara () on Uraljokeen oikealta puolelta Orenburgissa yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston eteläpuolella vuoristossa ja arolla.
Eräs cisuralin geologinen alakausi () permikaudella on nimetty joen mukaan.
Maantietoa.
Pääuoma.
Joen pääuoman lähteet sijaitsee Uralvuoriston eteläosissa Baškortostanissa Uraltaun vuoristoharjanteen länsirinteillä Magnitogorskin korkeudella ja se virtaa 798 kilometriä ennen kuin se yhtyy Orenburgissa Uraljokeen 1 286 kilometriä ennen sen Kaspianmerellä sijaitsevaa suistoa. Joki seuraa aluksi Uraltaun vuoristoharjannetta etelään, missä se putoaa laajaan laaksoon ja kääntyy Kuvandykissa kohti länttä. Tämän jälkeen joki mutkittelee 150 kilometriä tulvauomassaan.
Joen lähteet sijaitsevat noin 800 metrin korkeudessa ja joen yhtymäkohta Uraljoella 83 metrin korkeudella. Joelle tulee korkeuseroa 717 metriä ja joen kaltevuus on siten 0,90 m/km . Joki on alajuoksulla vesiliikenteelle sopiva.
Sivujoet.
Sakmara ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 30 200 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen. Taulukossa on lueteltu suurimmat sivujoet (osa tiedoista puuttuvat):
Lähteet: 1 = 
Vuodenajat ja virtaamat.
Uralvuoriston eteläosat kuuluvat jo mannermaiseen ilmastovyöhykkeeseen, missä etelässä olevan puoliaavikon vaikutus alkaa vaikuttamaan sateiden esiintymisiin. Alue on aroa, joten kesän sateet ovat vähäisiä. Vuoristo saa kuitenkin lännestä Atlantilta ajoittain sateita ja etenkin talvella valuma-alueelle kertyy lunta. Joen valuma-alueen eteläosissa ovat vuotuiset sademäärät 400 millimetriä ja pohjoisosissa 700 millimetriä. Kun lumet sulavat ja jäät lähtevät keväällä huhtikuun aikana, syntyy niistä melkoinen tulva. Joen vedenpinnat nousevat rajusti ja etenkin alajuoksun alangolla joen leviää kauaksi sen alkuperäisen uomasta. Tulvat laskevat viimeistään kesäkuussa, jolloin alkaa vähävetinen kausi. Heinäkuun keskilämpötilat ovat etelässä 20 °C ja pohjoisessa 17 °C. Joet ovat matalalla myös talvet ja ne jäätyvät marraskuussa. Joen virtaama on keskimäärin (MQ) 144 m³/s kohdassa, joka on 55 kilometriä joen yhtymäkohdasta. Sakmaran virtaama lisää merkittävästi myös Uraljoen virtaamaa.
Joen nimi.
Vuonna 1154 julkaistussa arabialaisen maantieteilijän Al-Idrisin teksteissä joen nimi kirjoitettiin Magra. Hän mainitsi joelta löytyvät arvokkaita kiviä.
Bluefiedsin roomalaiskatolinen hiippakunta

Bluefieldsin roomalaiskatolinen hiippakunta on katolisen kirkon hiippakunta, joka toimii Nicaraguassa. Sen keskuspaikkana toimii Bluefields.
Hiippakunnan perustaminen.
2. joulukuuta 1913 perustettiin Bluefieldsin apostolinen vikariaatti irrottamalla se Nicaraguan hiippakunnasta. Vuonna 1966 vikariaatilla oli 73 504, 68,8% alueen väestöstä. Vuonna 1976 seurakuntia oli 14 ja jäseniä 201 529, 75,6% väestöstä. 1990 seurakuntia oli 17 ja jäseniä 239 000, 69,7% väestöstä. 
30. marraskuuta 2017 antoi paavi Franciscus päätöksen Siunan hiippakunnan perustamisesta ja sen erottamisesta Bluefieldsin apostolisesta vikariaatista, joka samalla muutettiin Bluefieldsin hiippakunnaksi. Hiippakunnan alueeksi määriteltiin Región Autónoma de la Costa Caribe Sur. Ennen jakoa Bluefieldsiin kuului 27 seurakuntaa, 30 pappia ja 623 998 jäsentä. Jaon jälkeen hiippakuntaan jäi 10 seurakuntaa, 14 pappia ja 260 838 jäsentä, 57% alueen väestöstä. Hiippakunnan pinta-alaksi tuli 19 964km², kun se ennen jakoa oli 59 674km².
Tšagan

Tšagan ( ja ) on Uraljokeen oikealta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston eteläosien lounaispuolen arolla. Joen alajuoksu kulkee Kazakstanissa Länsi-Kazakstanin alueella ja yläjuoksu Venäjällä Orenburgin alueella.
Maantietoa.
Pääuoma.
Joen lähteet sijaitsevat Obshchy Syrtissä, joka on ylänköalue Uralvuoriston luoteispuolella, ja joki virtaa 264 kilometriä ennen kuin se yhtyy Uraljokeen Uralskissa 793 kilometriä ennen sen Kaspianmerellä sijaitsevaa suistoa. Aluksi se juoksee länteen päin ohittaen pienen kaupungin Pervomaiskin () ja alajuoksulla se kääntyy etelään, missä se yhtyy pian Uraljokeen. Lähes samaan kohtaa yhtyy toinen sivujoki Derkul Uraljoen samalla puolella.
Sivujoet.
Tšagan ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 7 530 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen. Taulukossa on lueteltu suurimmat sivujoet (osa tiedoista puuttuvat):
Lähteet: 1 = 
Vuodenajat ja virtaamat.
Alue jää metsäaron ja aron vaihettumisvyöhykkeelle niin, että joen lähteet sijaitsevat ylängön sekametsävyöhykkeellä ja alajuoksu arolla. Joki jäätyy marraskuun ja joulukuun aikana ja sen jäät lähtevät maaliskuun ja huhtikuun vaihteessa. Mannermaisen ilmaston ja vähäisen sateen vuoksi suurin osa joen virtaamasta on peräisin lumien sulamisesta. Siksi kevättulvat ovat voimakkaat, mutta kesän jälkeen ja talvet ovat joessa matalan veden aikaa. Vuotuinen keskimääräinen virtaama on 7,7 m³/s noin 40 kilometrin päässä joensuusta.
Nimitys.
Nimen tatarinkielinen käännös tarkoittaa ”vaahteraa”, mutta toinen venäjänkielinen tulkinta ( eli "Kalmitskomu Tšagan") on ”valkoinen”. Kazakstanilaisilla on joelle toinenkin nimi (eli "Aksu"), jolle on annettu merkitys ”valkoinen vesi”.
Rytmi-instituutti

Rytmi-instituutti on yksi Suomen viidestä musiikki-instituutista. Sen tehtävänä on edistää luovaa ja elävää populaarimusiikkikulttuuria. Vuonna 1990 perustetun instituutin toimitilat sijaitsevat Seinäjoella Rytmikorjaamolla.
Rytmi-instituutti toimittaa musiikin tekemistä ja musiikkialaa käsittelevä verkko-opasta, Rytmimanuaalia. Rytmimanuaalin aiheet ulottuvat säveltämisestä ja sanoittamisesta uran rakentamiseen ja kehittämiseen. Lisäksi instituutti hallinnoi Rytmikorjaamolla sijaitsevaa Ääniaallot-studiolaitenäyttelyä, jossa on esillä äänentallennuksen ja -toiston laitteistoa 1930-luvulta alkaen.
Rytmi-instituutin päätehtäviin kuuluvat tutkimus-, julkaisu- ja koulutustoiminta. Toiminnan painotus on vaihdellut instituutin hankkeiden mukaisesti. Viimeisimpänä Rytmi-instituutti on keskittynyt julkaisuihin Rytmimanuaalissa sekä koulutuksiin järjestämällä musiikkia ja musiikkialan liiketoimintaa käsittelevää koulutusta. Osana koulutustoimintaa instituutti on järjestänyt myös tapahtumia: elektroniseen musiikkiin keskittyvää DJ Weekendiä sekä MARS goes SAD: Seinäjoki Artist Day -tapahtumaa.
Vuosien varrella koulutuksia on järjestetty lisäksi muun muassa instrumenttien hallinnasta, eri musiikkityyleistä, studiotyöskentelystä, esitystekniikasta, musiikkivideon tekemisestä ja oheistuotteiden valmistamisesta. Rytmi-instituutti on myös tarjonnut bändisoitinten opetusta, tukenut kiertuetoimintaa, järjestänyt Rocklyriikkakilpailua sekä ollut mukana luomassa ja järjestämässä Suomen toiseksi suurinta musiikkialan ammattilaistapahtuma MARSia.
Rytmi-instituutin hallinto.
Hallituksen puheenjohtajat:
Toiminnanjohtajat:
Lory Maier-Smits

Eleonore Clara Maria Lory Maier-Smits (6. maaliskuuta 1893 – Höntrop, Saksa 19. syyskuuta 1971 Laufenburg am Rhein, Saksa) tuli tunnetuksi ensimmäisenä eurytmiatanssijana. 
Tausta.
Loryn vanhemmat olivat antroposofeja. Äiti Clara Smits oli aiemmin suuntautunut ateismiin, mutta poikansa kuolema 5-vuotiaana umpilisäkkeen tulehdukseen ajoi hänet henkiseen etsintään. Ystävänsä neuvosta hän hakeutui teosofian piiriin hakemaan lohdutusta siihen kuuluvasta jälleensyntymisopista. Järjestöä Saksassa vetäneen Rudolf Steinerin Dusseldorffissa vuonna 1903 pitämän ensimmäisen julkisen luennon jälkeen Clara Smits alkoi organisoida liikkeen toimintaa kaupungissa. 
Loryn valmistaminen tehtäväänsä.
Lory muisteli myöhemmin, että hän sai kuunnella Rudolf Steinerin luentoja Ruusurististä ja yliaistillisesta todellisuudesta jo vuonna 1907 eli 14-vuotiaana ja että Steiner oli jo silloin kiinnittänyt huomiota häneen. Häntä oli häirinnyt, että Steiner puhutteli häntä kuin aikuista, mitä hän piti itävaltalaisena tapana. Kahta vuotta myöhemmin kuulemaansa luentosarjaa ”Henkiset hierarkiat, ja niiden heijastuminen fyysiseen maailmaan – Eläinrata, planeetat, kosmos” hän kuvaili myöhemmin taivasten aukeamisena.
Loryn isän kuoltua Clara Smits kävi tapaamassa Rudolf Steineria. Tämä oli kysynyt Lorysta ja kun oli kuullut, että tytär oli kiinnostunut Mensendiek-voimistelusta ehdottanut, että Lory voisi perustaa tanssinsa teosofiaan ja Steiner opettaisi, kuinka. Steiner kertoi, että eetterisiä voimia voisi voimistaa rytmisen liikkumisen keinoin. Uudentyyppinen liike pohjautuisi eetteriruumiiseen. Se ei perustuisi musiikkiin vaan ns. näkyvään puheeseen. Steinerin mukaan Lemuria-kaudella papittaret saivat unitilassa viestejä puilta, kiviltä, tuulilta jne ja korkeampien voimien viestit muuttuivat kuultavaksi ääneksi ja jalostivat sieluja. Steinerin mukaan sielujen elämä oli herätetty näin.
Tammikuussa 1912 Steiner alkoi antaa Lorylle yksityiskohtaisia ohjeita, kuten tutkia yksinään kreikkalaisten patsaiden ja Agrippa von Nettesheimin De philosophia occulta -teoksen kuvia ja tarkastella niiden asentoja, lukea kreikkalaisista temppelitansseista, puhua sanoja, joissa on vain yksi vokaali ja kirjoittaa jaloilla mutta vasemmalla jalalla peilikirjoituksena. Steiner myös osoitti egyptiläistyylistä kuvaa, jonka jalkaterät olivat kiinni maassa, ja väitti, että jos ihmiskuntaa olisi kohdannut joku muu impulssi, olisimme kiinni maassa kuin kasvit. Syyskuussa 1912 Steiner piti Lorylle yhdeksän oppituntia. Lory sai myös osallistua Steinerin mysteerinäytelmiin. Siitä eteenpäin Steiner opetti Lorya säännöllisesti. 
Ura eurytmistina.
Lory Smits sai alkaa esiintyä ja pitää itse kursseja. Vuonna 1917 hän meni naimisiin ja sai kolme lasta. Steiner kielsi Lory Maier-Smitsiä harjoittamasta eurytmiaa raskauksien aikana. Vuonna 1922 Maier-Smits jäi Steinerin kanssa käymänsä pitkän keskustelun seurauksena kokonaan pois eurytmiaryhmästä ja vetäytyi rooliinsa puolisona ja äitinä. Hän palasi eurytmian pariin vasta miehensä vuonna 1958 tapahtuneen kuoleman jälkeen.
Luettelo Karjalan Kielen Seuran julkaisuista

Tämä on luettelo Karjalan kielen seuran julkaisuista. Seura aloitti vuonna 2005 karjalankielisten kirjojen sekä äänikirjojen julkaisutoiminnan. Seura on julkaissut vuosina 2005-2018 kaikkiaan yli 60 kirjaa ja vuosina 2007-2014 yli 10 äänikirjaa. Julkaistujen teosten joukossa on muun muassa sanakirjoja ja sanastoja, ortodoksista hartauskirjallisuutta, lastenkirjoja, kielioppeja, oppikirjoja, muistelmateoksia, runokirjoja sekä käännösromaaneja. Seuran julkaiseman livvinkarjalaisen Kalevalan on kääntänyt kotkatjärveläinen Zinaida Dubinina. Seuralla on oikeudet Tove Janssonin Muumi-kirjojen teksteihin sekä kuvituksiin. Muumeja on tähän mennessä käännetty karjalaksi kuusi, ja kääntäjänä on toiminut Natalja Sinitskaja.
Lisäksi seura julkaisee karjalankielistä Karjal Žurnualu -lehteä sekä painettuna että verkkoversiona.
Rocksteady Studios

Rocksteady Studios on vuonna 2004 perustettu brittiläinen pelitalo, joka on tunnetaan "" -pelisarjasta. Yhtiö on Warner Bros. Interactive Entertainmentin tytäryhtiö.
Bolšoi Kumak

Bolšoi Kumak ( eli ”Suuri Kumak” tai vastaavasti ) on Venäjällä Orenburgin alueella Uraljokeen vasemmalta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston kaakkoispuolella arolla.
Maantietoa.
Pääuoma.
Joen lähteet sijaitsevat Orskista 80 kilometriä itään, ja joki virtaa 212 kilometriä, ennen kuin se yhtyy kymmenen kilometriä Orksista koilliseen sijaitsevassa Novoorskissa () vasemmalta puolelta Uraljokeen 1 733 kilometriä ennen sen Kaspianmerellä olevaa suistoa. Joenpohja on yleensä hiekkaa, ja sen uoman leveys vaihtelee 5–40 metrin välillä. Joki on 2–3 metriä syvä, mutta uomien risteyskohdissa vain alle puoli metriä.
Joen lähteet sijaitsevat 334 metriä merenpinnan yläpuolella, ja joen suisto yhtyy Uraljokeen 188 metrin korkeudessa. Joelle tulee siten korkeuseroa 146 metriä, ja joen laskennallinen kaltevuus on siten 0,67 m/km..
Sivujoet.
Bolšoi Kumak ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 7 900 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen. Taulukossa on lueteltu suurimmat sivujoet (osa tiedoista puuttuvat):
Lähteet: 1 =
Tribromietanoli

Tribromietanoli (C2H3Br3O) on bromattuihin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään anestesia-aineena laboratorioeläimillä. 
Ominaisuudet, käyttö ja valmistus.
Huoneenlämpötilassa tribromietanoli on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdiste alkaa hajota lämmitettäessä jo ennen sulamispistettään. Tribromietanolin puuduttavat ja sedatiiviset vaikutukset johtuvat siitä, että yhdiste sitoutuu GABAA-reseptoreihin ja glysiinireseptoreihin. Yhdistettä on käytetty 1900-luvun alkupuolella anestesia-aineena myös ihmisillä, mutta nykyään sitä käytetään lähinnä hiirillä ja rotilla. Yhdiste aiheuttaa lihasten rentoutumista, mutta ei aiheuta hengityslamaa. Tribromietanoli on ärsyttävä yhdiste, ja sen käytön on havaittu aiheuttavan suolitukoksia, sairaalloisuutta, ja anestesian jälkeinen kuolleisuus koe-eläimillä on korkeampi verrattuna muihin anestesia-aineisiin.
Tribromietanolia valmistetaan pelkistämällä bromaalia alumiini-isopropoksidilla.
Utva (joki)

Utva ( eli ”Šyngyrlau” ja eli ”Utva”) on Uraljokeen vasemmalta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston eteläpuolella sijaitsevalla arolla. Sen pääuoma sijaitsee kokonaan Kazakstanissa.
Utva
Maantietoa.
Pääuoma.
Joen lähteet sijaitsevat kukkulalla 20 kilometriä etelään Ilekin alajuoksun uomasta ja se virtaa 290 kilometriä ennen kuin se yhtyy Uraljokeen Ilekistä 50 kilometriä alavirtaan päin. Aluksi joki virtaa etelään, mutta kääntyy laajassa kaaressa kohti luodetta. Joen vettä käytetään pääasiassa maanviljelyssä kasteluun ja vettä otetaan talousvedeksi. Talousvesi kerätään sivujoissa tekoaltaisiin, joita on joen varrella. Pääuoma virtaa Lubenkan, Kaiyndin, Belogorgan, Aksun, Pugaševon ja Borilin kautta Uraljokeen. Pugaševo kuuluu suuremman kaupungin Aksain yhteyteen. Utva ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 6 940 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen.
Vuodenajat ja virtaamat.
Joen valuma-alue sijaitsee arolla, missä vallitsee mannermainen ilmasto ja kesäisin heikot sateet. Ilman lämpötila heinäkuussa on noin 20 °C. Joki saa suurimman osan vuotuisesta vedestään, kun lumipeite sulaa ja jäät lähtevät. Silloin joen virtaama (mitattu Grigorievkassa) saavuttaa keskiylivirtaaman (MHQ) arvon 227 m³/s. Kesällä ja syksyllä joen vedenpinta kuitenkin alenee ja virtaama hiipuu keskialivirtaaman (MNQ) arvoon 0,19 m³/s. Vuotuinen virtaama (MQ) on 3,8 m³/s. Joki jäätyy marraskuussa ja jäät lähtevät huhtikuun puolivälissä.
Olánin talo

Olánin talo on arkkitehti Wivi Lönnin suunnittelema, vuonna 1917 valmistunut asuintalo Tampereella. Hän piirsi kahteen asuntoon jaetun talon toimitusjohtaja Fina Olánille ja tämän pojalle Wäinölle. Pyynikin rinteessä oleva talo edustaa Lönnin 1910-luvun arkkitehtuuria, ja sen rinnetonttia on hyödynnetty luomalla useita eri tasolla olevia näköaloja luontoon. Yksityisomistuksessa olevaa taloa on muokattu jonkin verran sen valmistumisen jälkeen.
Historia.
Olán Osakehtiön perustajan, kirjakauppias ja kustantaja J. F. Olánin perhe asui perustamansa kirjapainon talossa. Yhtiö alkoi kuitenkin tarvita lisää tilaa, minkä takia puolisonsa kuoleman jälkeen toimitusjohtajaksi noussut Fina Olán alkoi suunnitella poikansa Wäinön kanssa uuden asuintalon rakentamista. Perhe osti tontin Pyynikin pohjoisrinteestä Palomäentie 25:stä. Talon suunnittelutyö meni perhetuttava Wivi Lönnille. Piirustukset valmistuivat vuonna 1916, ja osan niistä Lönn oli signeerannut Tampereella ja osan Jyväskylässä. Talo valmistui vuonna 1917. Yksityisasuntona olevaan taloon on tehty joitakin muutoksia, eikä rakennus ole enää täysin Lönnin suunnittelemassa ulkoasussa.
Arkkitehtuuri ja pohjakaava.
Olánin talolla on paljon yhtäläisyyksiä 1910-luvun alussa Lönnin suunnittelemaan Lapinniemen isännöitsijän taloon, jotka molemmat edustavat tutkija Paula Kivisen mukaan Lönnin 1910-luvun arkkitehtuuria parhaimmillaan. Kummatkin ovat yksinkertaisia tilakokonaisuuksiltaan, ja kummankin laakean aumakaton alla kiertää vaakasuora ikkunanauha.
Olánin talo on rakennettu rinnetontille, ja se on osittain kolmikerroksinen. Se on rakennettu tiilestä ja punahongasta. Lönn hyödynsi rinnetonttia suunnittelemalla rakennukseen sisäänkäyntejä eri tasoille ja avaamalla tiloja eri puolille ympäröivää luontoa. Kummassakin talon asunnoista on laaja parveke ja useita eri suuntiin avautuvia erkkeri-ikkunoita. Pyynikin suuntaan avautuvaa näköalaa ovat sittemmin peittäneet uudemmat rakennukset. Talon kaksi asuntoa ovat sijoiteltu siten, että pääsisäänkäynnit ovat asuintilojen alapuolella idässä ja pohjoisessa. Alimpaan kerrokseen suunniteltiin kaksi tilavaa huonetta, keittiö ja pieni palvelijanhuone. Ylimmässä kerroksesa on makuu- ja vierashuoneet.
Rio Lima (1875)

Rio Lima oli Portugalin laivaston vuonna 1875 vesillelaskettu tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Yhdistyneestä kuningaskunnasta Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä. Alus laskettiin vesille 1875.
Palvelus.
Aluksen aseistus vaihdettiin yhteen kuuden tuuman 26 pituuskaliiperin ja kahteen 3,9 tuuman 27 pituuskaliiperin tykkiin. Alus poistettiin palveluksesta 1918.
Litukan siirtolapuutarha

Litukan siirtolapuutarha on Tampereella Petsamon ja Kaupin kaupunginosissa sijaitseva siirtolapuutarha, joka kuuluu Suomen vanhimpiin siirtolapuutarha-alueisiin. Puutarha on perustettu 23. syyskuuta 1922, ja sitä on laajennettu vuonna 1943. Pirkanmaan maakuntakaavassa (2040) Litukan siirtolapuutarhan vanha puoli ja vuonna 1952 valmistunut siirtolapuutarhan kerhotalo on määritelty osaksi Saukonmäen ja Litukan maakunnallisesti arvokasta rakennettua kulttuuriympäristöä.
Litukan siirtolapuutarhan uuden ja vanhan puolen välissä kulkee nykyään nelikaistainen ohitustie Kekkosentie, joka on valmistunut vuonna 1989. Tien rakentaminen hävitti siirtolapuutarha-alueen keskusaukion ja 13 mökkiä. Korvaukseksi kaupunki kaavoitti uusia siirtolapuutarhatontteja 1940-luvun laajennuksen itä- ja pohjoisreunasta.
Litukan pinta-ala on 8,15 hehtaaria, ja vuokrattavia mökkipalstoja on 201. Palstojen koko on noin 300–350 neliötä. Palstalle saa rakentaa mökin, joka on enintään 23 neliön suuruinen.
Siirtolapuutarhaa hallinnoi Litukan siirtolapuutarhayhdistys, ja alueen omistaja on Tampereen kaupunki.
TheFatRat

TheFatRat (oikealta nimeltään Christian Friedrich Johannes Büttner, s. 1. kesäkuuta 1979 Göttingen, Saksa) on saksalainen musiikkituottaja ja muusikko. Hänen lajityyppiään kutsutaan usein "glitch hopiksi". Hän nousi suuren yleisön tietoon vuonna 2014 julkaistuaan musiikkikappaleen nimeltään "Unity", joka on kerännyt videopalvelu YouTubessa yli 208 miljoonaa näyttökertaa. Lisäksi hänen vuonna 2016 julkaistu "Jackpot EP" saavutti listasijan 23 Yhdysvaltain Billboard Dance/Electronic albums-listalla. Hänen YouTube-kanavallaan on yli 5,55 miljoonaa seuraajaa sekä yli miljardi näyttökertaa.
Liza Koshy

Elizabeth ”Liza” Shaila Koshy (s. 31. maaliskuuta 1996) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tubettaja ja televisiojuontaja.
Hän on näytellyt muun muassa Aday Walkeria Tyler Perryn kauhukomediaelokuvassa "Boo! A Madea Halloween" (2016) ja The Exploreria YouTube Premium -sarjassa" Escape the Night" (2017). Hän esiintyi pääosassa Violet Adamsina Hulun draamasarjassa "Freakish" (2016–2017). Hän on tuottajana ja myös esiintyy nimihenkilönä Youtube Premium -komediasarjassa "Liza on Demand", joka julkaistiin kesäkuussa 2018. Koshy myös juontaa MTV:n televisiosarjaa "Total Request Live" (2017–) ja Nickelodeonin "Double Dare" -visailuohjelman uusintaversiota, jonka ensiesitys oli kesäkuussa 2018.
Kesäkuussa 2018 Koshyn pääkanavalla Youtubessa oli yli 15 miljoonaa tilaajaa, ja hänen kahdella kanavallaan oli yhteensä yli 2 miljardia näyttökertaa. Hän on saanut kaksi Streamy Awardsia, neljä Teen Choice Awardia ja Kids' Choice Awardin.
Ura.
Sosiaalinen media.
Koshy alkoi julkaista komediavideoita Vine-sovellukseen, vuonna 2013, käyttäjänimellä ”Lizzza”. Kun Vine lopetettiin vuonna 2017, Koshylla oli yli 5 miljoonaa seuraajaa. Vuoteen 2016 mennessä Koshy sai huomiota myös YouTube-videopalvelussa. Marraskuussa 2016, juuri ennen vuoden 2016 vaaleja, Koshy haastatteli YouTube-kanavallaan presidentti Barack Obamaa kannustaakseen ihmisiä äänestämään.
Vuonna 2017 Koshysta tuli "nopeimmin 10 miljoonaa tilaajaa saavuttanut YouTube-persoona". Videot hänen pääkanavallaan saavuttavat keskimäärin lähes 10 miljoonaa näyttökertaa. Kesäkuussa 2018 hänen toisella kanavallaan oli yli 6 miljoonaa tilaajaa . Heinäkuussa 2018 hänellä oli myös yli 17 miljoonaa seuraajaa Instagramissa, yli 11 miljoonaa Musical.ly-sivustolla ja yli 2,8 miljoonaa Facebookissa. Elokuuhun 2017 mennessä hänen seuraajamääränsä läpi sosiaalisen median oli yli 45 miljoonaa.
Näytteleminen.
Vuonna 2016 Koshy esiintyi pääosassa Violet Adamsina Hulun alkuperäissarjassa "Freakish".. Hän myös esiintyi Aday Walkerina kauhukomediassa "Boo! A Madea Halloween" ja omana itsenään YouTube Premium -sarjassa "Jingle Ballin{{'}}". Koshy tähditti komediaelokuvaa ”FML” vuonna 2016.
Andreea Bălan

Andreea Bălan (s. 23. kesäkuuta 1984 Ploiești, Romania) on romanialainen poplaulaja. Hän teki ensiesiintymisensä laulamisen parissa lasten televisio-ohjelmassa nimeltään "Ba da, ba nu" vuonna 1994. Kaksi vuotta myöhemmin hän julkaisi debyyttialbuminsa nimeltään "Amețiți de fum". Bălan sai kaupallista suosiota oltuaan osana tanssiduo Andrèa, joka julkaisi yhteensä kuusi albumia vuosina 1998–2001. Vuonna 2002 duo palkittiin neljällä platina ja yhdellä kultalevyllä myytyään yli 1,5 miljoonaa albumikopiota. Andrè oli hyvin vaikutusvaltainen korkokenkien, pikkulettien, minihameiden ja push-up rintaliivien muotiin tuomisessa.
Andrèn hajottua Bălan julkaisi 23. kesäkuuta 2002 uuden sooloalbumin nimeltään "Te joci cu mine". Sen jälkeen hän on julkaissut urallaan yhteensä viisi studioalbumia ja kaksikymmentä musiikkivideota. Vuonna 2007 Bălan osallistui "Dancing"-tanssiohjelmaan, jonka hän myös voitti. Hän on myös sijoittunut toiseksi ohjelman kansainvälisessä versiossa nimeltään "Dancing Around the World" hänen kumppaninsa Petrișor Rudgen kanssa. Vuonna 2008 hän sijoittui samassa ohjelmassa kolmanneksi. Konserttien ehdoilla tilastoituna Bălan on yksi Romanian kaikkien aikojen menestyneimmistä artisteista. Bălan on saanut huomiota Romaniassa hänen vaikuttavilla esityksillään, yhdistellen täydellisesti musiikkia ja tanssia sekä vaihtamalla asuaan esityksien aikana yli kymmenen kertaa. Bălan on työskennellyt musiikin parissa muun muassa Connect-R:n, Keon ja Puyan kanssa.