Eleonoora Portugalilainen

Eleonora Portugalilainen, "Leonor de Portugal" (18. syyskuuta 1434 Torres Vedras, Portugalin kuningaskunta – 3. syyskuuta 1467, Wiener Neustadt) oli Portugalin prinsessa, josta tuli Saksan kuningatar ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna. Hän oli keisari Fredrik III:n puoliso ja Maksimilian I:n äiti.
Suku.
Eleonoran vanhemmat olivat Portugalin kuningas Edvard I ja kuningatar Leonor de Aragon Hänellä oli kahdeksan sisarusta, joista hän oli kolmanneksi vanhin tytär. Hänen isänsä kuoli 9. syyskuuta 1438, viisi päivää ennen hänen neljättä syntymäpäiväänsä. Veli Afonso V seurasi tätä kuninkaana ja äiti valtionhoitajana. Seuraavan vuoden maaliskuussa äiti synnytti toisen tyttären, Joanin (1439–1475), josta tuli Kastilian Henrik IV:n pahamaineinen vaimo.
Vuonna 1440 äiti Eleonora Aragonialainen joutui pakenemaan Kastiliaan hävittyään oikeudenkäynnin lankoaan, Coimbran herttuaa Pedroa vastaan ​​nuoren kuningas Afonson sijaishallinnosta. Hän ei ottanut Eleonoraa mukaansa, koska tämä oli tuolloin sairaana. 
Nuoruus ja avioliittosuunnitelmat.
Eleonoralle aviopuolisoa etsi todennäköisesti hänen tätinsä Isabella Portugalilainen, Burgundin herttuatar. Järjestelyt teki Eleonoran äidin veli Alfonso V, Aragonian ja Napolin kuningas, joka vuonna 1448 lähetti hovistaan ​​taiteilijoita maalaamaan Eleonoran muotokuvaa. Häntä ehdotettiin myös aviopuolisoksi Ludvigille, Ranskan dauphinille, kuningas Kaarle VII:n vanhimmalle pojalle, mutta hän itse mieluummin avioitui Fredrikin kanssa, koska liitto tämän kanssa antaisi hänelle keisarinnan tittelin kuningattaren sijaan. 
Käytännön neuvottelut käytiin Napolissa ja saatiin päätökseen vuonna 1451. Merimatkan aikana Eleonoraa Italiaan saattanut laivasto kärsi merirosvoista ja myrskyistä, ja huhuttiin, että hän oli kadonnut merellä. Eleonora ja Fredrik tapasivat Sienassa. Fredrikin kerrottiin kalvenneen, kun hän näki morsiamensa, osittain innostuneesta tämän kauneudesta, mutta myös huolissaan siitä, että tällä olisi vaikeuksia synnyttämisessä hoikan ja hauraan ulkonäkönsä vuoksi. Avioliitto solmittiin Roomassa. Eleonoralle annettiin kruunauksen yhteydessä myös nimi Helena, jota hän ei koskaan käyttänyt. Hääjuhlia isännöi hänen setänsä, Napolin kuningas Alfonso V.
Avioliitto ja lapset.
Hän avioitui Saksan kuningas Fredrik III:n kanssa edustajan välityksellä vuonna 1451, ja matkusti sitten Italiaan tapaamaan aviomiehensä ja vihittäväksi tämän kanssa ja paavin Nikolaus V:n kruunattavaksi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinnaksi vuonna 1452. He olivat viimeinen paavin kruunaama keisaripari.
Eleonora ja Fredrik olivat luonteeltaan erilaisia ​​eivätkä olleet koskaan onnellisia keskenään. Eleonora oli kunnianhimoinen ja vahvatahtoinen nainen, joka osallistui usein juonitteluihin, kun taas keisari oli hillitty ja väritön mies. Fredrik ei jakanut vaimonsa kiinnostusta tanssiin, uhkapelaamiseen ja metsästykseen, ja heidän suhteeseensa vaikuttivat heidän luonne eroavaisuutensa. Fredrik lähetti Eleonoran laajan portugalilaisen seurueen kotiin häiden jälkeen suurten kustannusten vuoksi, ja nuori vaimo kärsi koti-ikävästä. Aviomies myös syytti vaimoaan lasten kuolemista, koska oli antanut näiden syödä portugalilaista ruokaa, ja siksi Fredrik otti nuorempien lasten kasvatuksen kokonaan itselleen. Wienin piirityksen aikana, jolloin ihmiset pakotettiin syömään rottia, kissoja ja koiria, Eleonora tunnettiin siitä, että hän yritti piristää ihmisiä. Historioitsijoilla on tunne siitä, että Eleonora vietiin upeasta, ylenpalttisesta ja ylellisestä Portugalin hovista Wieniin, joka oli kulttuurinen autiomaa Fredrikin tiukan taloudellisen ajattelun vuoksi.
Eleonoralle ja Fredrikille syntyi viisi lasta, joista kaksi eli aikuiseksi:
Toiseksi vanhimmasta pojasta Maksimilianista tuli isänsä jälkeen keisari ja tämän kanssahallitsija kymmeneneksi vuodeksi. Eleonora kuoli 34-vuotiaana synnytykseen vuonna 1467.