tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pure Pwnage

Pure Pwnage (lausutaan ”pure ownage”, IPA: ['phjʊɹ oʊnɪdʒ]) on kanadalainen ROFLMAO Productionsin tekemä Internet-sitcom ja pseudodokumenttisarja, jonka aiheena on videopelikulttuuri. Sarja aloitettiin vuonna 2004 ja sen 15. jakso julkaistiin marraskuussa 2007. Sarjan päähenkilönä toimii "pro gamer" Jeremy aka teh_pwnerer (esittäjänä Jarett Cale). Muita henkilöitä ovat Kyle, Dawei aka Dave, Doug aka FPS Doug, Anastasia aka Tagi sekä teh_masterer. Sarjaa kuvataan eniten Torontossa, mutta sitä on kuvattu myös Calgaryssa, Montrealissa ja Alankomaissa.
Jaksot on kuvattu usein Jeremyn veljen Kylen (Geoff Lapaire) näkökulmasta. Lapaire pitää yllä verkkokauppaa Noobstore, joka myy "Pure Pwnage" -tuotteita, kuten t-paitoja, tarroja ja sarjaa varten sävellettyä musiikkia. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi on julkaistu DVD:nä. Australialaisen televisio-ohjelman "Good Game" haastattelussa Lapaire on kertonut, että sarjaan aiotaan tehdään kolme tuotantokautta, joissa jokaisessa on 12 jaksoa.
FPS Doug -hahmo on tehnyt kuuluisaksi lentävän lauseen "Boom! Headshot!" Lauseeseen viitataan usein ensimmäisen persoonan ammuntapeleissä, kun joku ampuu jotakuta päähän eli ns. "tekee headshotin!". Lauseeseen viitataan myös muun muassa pelissä "Call of Duty 3" ja elokuvassa "Paranoia".
Sarja on ollut suosittu. Esimerkiksi sen kymmenettä jaksoa ladattiin ensimmäisen 24 tunnin aikana 597 893 kertaa.
Sarja sai sopimuksen ShowCasesta televisioon. Sarjan televisiosarja esitettiin 2009 lopulla Showcasessa. Myös internet-show’n jatkamisesta on puhuttu, sillä purepwnage.com lupasi kolme kautta ja 12 jaksoa jokaisessa kaudessa.
Sarjan ensimmäinen televisiokausi sai ehdokkuuden kanadalaisessa Gemini Awardissa parhaana komediasarjana. Viitaten Joel Gardineriin, he ovat tehneet uutta materiaalia ja ovat valmiita tekemään toisen kauden, mutta Showcase ei ole vielä luvannut esittää sitä. Gardiner myös viittasi SITMOS-proadcastissa, että vanhat internet-fanit valittavat joka videossa ja muun muassa, että internetissä esitettävä sarja oli parempi, joka saattaa olla Showcasen yksi syy olla tekemättä yhteistyötä.
Maria Menounos

Maria Menounos (, s. 8. kesäkuuta 1978 Medford, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä, juontaja ja journalisti. Hänellä on kreikkalaisia sukujuuria, ja hän puhuu kreikkaa sujuvasti. 
Menounos voitti vuonna 1996 Miss Massachusetts Teen USA -kauneuskilpailun. Sen johdosta hän pääsi kilpailemaan Miss Teen USA -kilpailuun, mutta ei voittanut. Myöhemmin Menounos opiskeli Bostonin Emerson Collegessa.
Menounosin muihin ansioihin kuuluu Eurovision laulukilpailun juontaminen yhdessä Sákis Rouvásin kanssa Kreikan pääkaupungissa Ateenassa vuonna 2006. Hän on lisäksi esiintynyt muun muassa elokuvassa "Fantastic Four" (2005) ja toiminut televisio-ohjelmien "Access Hollywood" ja "Today" toimittajana sekä vuonna 2007 esitetyn ohjelman "Clash of the Choirs" juontajana.
Manuel L. Quezon

Manuel L. Quezon (19. elokuuta 1878 Baler, Tayabas, Filippiinit – 1. elokuuta 1944 Saranac Lake, New York, Yhdysvallat) oli filippiiniläinen itsenäisyysliikkeen johtaja ja Filippiinien ensimmäinen presidentti. Filippiineillä hänet mielletään toisena presidenttinä Emilio Aguinaldon jälkeen. Aguinaldon hallinto ei saanut kansainvälistä tunnustusta aikanaan ja esimerkiksi Yhdysvallat ei pidä häntä laillisena presidenttinä. 
Quezon oli koulutukseltaan maanmittaaja ja juristi.
Quezon oli naimisissa ja sai neljä tytärtä. Quezon City on nimetty hänen mukaansa.
Niko Toiskallio

Niko Maunu Toiskallio, taiteilijanimiltään MC Nikke T, Nikke T, Chyde, Chydenius, Chydeone ja djsucks (s. 6. lokakuuta 1969) on Turusta lähtöisin oleva rap-artisti. 
Ura.
Toiskallio on osa rap-ryhmittymä Ritarikuntaa, joka on julkaissut 2000-luvulla neljä albumia ja kaksi EP:tä.
1990-luvun alkupuolella Toiskallio teki kaupallisesti menestyneimmät levytyksensä nimellä MC Nikke T (myöhemmin Nikke T). MC Nikke T oli yhdessä Pääkkösten ja Raptorin kanssa ensimmäisiä valtakunnalliseen suosioon nousseita suomalaisia rap-artisteja. Edellisten tapaan MC Nikke T:n hitit ”Jos haluu saada” ja ”Ihminen ei voi elää vetämättä” olivat lähinnä huumorimusiikkia, vaikka Toiskallio oli julkaissut jo vuonna 1988 myös ”vakavampaa” räppiä englanniksi nimellä Positive Noise Orchestra. MC Nikke T:n debyyttialbumi, "Jos haluu saada... Vol. 1" myi kultaa vuonna 1990. Seuraavana vuonna nimellä Nikke T ilmestynyt kakkosalbumi, "Muistomyymälän avajaiset" ei saavuttanut vastaavaa menestystä. 1990-luvun puolivälissä Toiskallio vaikutti myös Kevyt Jee -yhtyeessä Jaakko Salovaaran kanssa . 
Vuonna 2007 antamassaan haastattelussa Toiskallio kutsui huumorirap-kauttaan elämänsä ”suurimmaksi mokaksi”. Hän tulkitsee 1990-luvun huumoriräpin tappaneen Suomen vakavasti otettavan rap-skenen, eikä hän aio tehdä nostalgia-esiintymisiä Nikke T:nä, vaikka pyyntöjä on tullut.
Vuonna 2003 Toiskallio julkaisi Chydeone-aliaksensa debyyttialbumin "Vaihtelevaa ihmisyyttä" omakustanteena. 
Chydeonen toinen albumi "Kuilun partaalla" julkaistiin Monsp Recordsilla 16. marraskuuta 2011. Albumin kappaleesta ”Suthrn Cumfrtt (Lasin läpi)” on julkaistu musiikkivideo.
Toiskallion seuraava soolojulkaisu "Jekyll &amp; Chyde" julkaistiin 14. helmikuuta 2014 myös Monsp Recordsin kautta. Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan 35. sijalle. Sen kappaleista ”Huuhdon kultaa” ja ”Se lähti siit” on julkaistu musiikkivideot.
Toiskallio toimitti YleX-kanavalla maanantaisin esitettyä radio-ohjelmaa "Mestarisoundi" tammikuusta 2005 joulukuuhun 2011 ja on avustanut "Rumba"-lehteä. Hän keikkailee myös DJ:nä nimellä djsucks. 
Niko pyörittää Turussa Kulttuurispotti Asemaa, joka on levykauppa, äänitysstudiona ja mainostoimisto, joka mm. tuottaa musiikkivideoita.
Toiskallio on sanoittanut Gimmelin kappaleen ”Baanalle” heidän albumilleen "Pisaroita ja kyyneleitä" vuodelta 2004.
Toiskallio esitti joulukuussa 2006 televisiossa aloitetun Grandiosa Massiivi -mainoskampanjan räpit.
Canary Wharf

Canary Wharf on Lontoossa, Tower Hamletsin suurkaupunginosassa Isle of Dogsin saarella sijaitseva liikekeskus. Canary Wharfin aluetta on rakennettu 1980-luvun alusta alkaen entiselle satama-alueelle. Suurin osa sen pilvenpiirtäjistä on rakennettu 2000-luvulla.
Nykyisin Canary Wharfin alueella sijaitsee useiden merkittävien rahoitusalan yritysten, kuten Credit Suissen, HSBC:n, Barclaysin, Citigroupin, Morgan Stanleyn ja Bank of American toimitiloja. Alueella on myös useiden sanomalehtien, kuten "The Telegraphin", "The Independentin" ja "Daily Mirrorin" toimitukset.
Alueella on kaikkiaan 150 000 työpaikkaa.
Alueen rakennushanke on ollut yksi maailman mittavimmista. Margaret Thatcher kutsui vuonna 1987 alkuperäisen hankkeen toteuttajiksi kanadalaisten Reichmannin veljesten yhtiön Olympia &amp; York, joka oli menestynyt New Yorkissa. Lontoon liike-elämä ei innostunut uuden alueen syrjäisestä sijainnista, ja Olympia &amp; York teki konkurssin 1992.
Yhdessä vaiheessa Canary Wharfin alueella sijaitsi kolme Yhdistyneen kuningaskunnan korkeinta rakennusta, One Canada Square, HSBC Tower ja Citigroup Centre. Nykyään maan korkein rakennus on vuonna 2013 valmistunut The Shard, joka sijaitsee Lontoon Southwarkissa Thamesjoen toisella puolella.
Morris Fuller Benton

Morris Fuller Benton (30. marraskuuta 1872 Milwaukee – 30. kesäkuuta 1948 Morristown) oli yhdysvaltalainen yksi kaikkien aikojen merkittävimmistä kirjainmuotoilijoista. Morris Fuller Benton oli American Type Foundersin pääsuunnittelija vuosina 1900–1937.
Morris Fuller Benton kasvoi alalle jo nuorena, sillä hänen isänsä Linn Boyd Benton oli kirjanpainaja ja kirjakevalaja sekä kirjapainoalan mullistaneen valumatriisikoneen keksijä. Valmistuttuaan insinööriksi Benton alkoi työskennellä yhdessä isänsä kanssa American Type Founders -kirjasinvalimossa. Morris Fuller Bentonista tuli Yhdysvaltain tuotteliain kirjainmuotoilija, sillä hän suunnitteli yli 180 kirjaintyyppiä, joihin kuuluivat muun muassa Cloister Old Style, Franklin Gothic, Bulmer, Century Schoolbook, Hobo, Stymie ja Broadway.
Bentonilta on peräisin ajatus jakaa kirjaintyypit perheisiin. Lisäksi hän suunnitteli useita suosittuja ajanmukaistettuja versioita klassisista kirjaintyypeistä, kuten Bodonista ja Garamondista.
Bewe Sport

Bewe Sport on vuonna 1977 perustettu helsinkiläinen kaukalopalloilun erikoisseura. Sen nimi juontuu Beweshipistä, jonka työpaikkajoukkue Bewe Sport alkuaikoina oli. Bewe Sportilla on noin 90 joukkuetta eri kaukalopallosarjoissa ja pelaajia on yhteensä noin 1 700. Kauden 2011 alkaessa Bewe Sportin kaukalopallo yhdistyi porvoolaisen Hamarin Elon kanssa, ja nimeksi muuttui HElo&amp;Bewe. Tätä kesti pari kolme vuotta
Kesästä 2010 lähtien Bewessä on pelattiin myös jääkiekkoa.
Menestys.
Bewe Sport kuuluu Suomen menestyneimpiin kaukalopalloseuroihin. Bewe Sport on voittanut kaikkiaan 9 Suomen-mestaruutta: vuosina 1996, 1997, 1999, 2001, 2002, 2003, 2007, 2008 ja 2010. Pronssia se sai 2011, ja hopeaa 1994, 1998, 2000, 2004, 2005, 2006, 2009.
Ottelut.
Bewe Sport pelaa jääkiekkokotiottelunsa Helsingin jäähallin kakkoshallissa. Otteluissa on yleisöä tavallisesti 150–400 henkilöä. Halliin mahtuu yhteensä noin 800 katsojaa.
Kaukalopallo-ottelut Bewe pelaa syksystä 2011 lähtien Porvoon Jäähallissa, kun Hamarin Elo ja Bewe yhdistyivät, ja suuri osa Helsinkiläisjoukkueen pelaajista jatkoi pelaamistaan
edelleen HElo&amp;Bewessä. Kotihallin yleisöennätys 3512 tammikuu -94
Jääkiekko.
Bewe Hockey on perusti jääkiekon edustusjoukkueen vuonna 2010 ja se nousi II-divisioonaan III-divisioonasta heti ensimmäisellä kaudellaan.
Seura lähti jääkiekkotoimintaan kovin tavoittein, tarkoituksena oli pelata Mestiksessä vuonna 2013. 
Edustusjoukkue ei kuitenkaan kovista vahvistuksista ja satsauksista huolimatta kyennyt nousemaan II-divisioonaa korkeammalle ja kaudelle 2012-13, seura aloitti yhteistyön KJT TuusKin kanssa. Seuran uudeksi nimeksi tuli Bewe TuusKi. Bewen joukkueessa pelasi useita liigataustaisia pelaajia mm. Patrik Lostedt, Toni Mäkiaho ja Toni Häppölä
Bewen viimeiseksi jääkiekkokaudeksi jäi kausi 2015-16 jonka jälkeen ilmoitettiin yhteistyön päättymisestä. Joukkue oli parhaimillaan kahdesti Suomi-Sarjassa kolmantena. 
Jääkiekon jälkeen seura on aloittanut yhteistyön Jääpalloseura Botnian kanssa, joka pelaa jääpallon Bandyliigaa. Suomen Mestaruus 2016 ja katsojia finaalissa 4000
Lontoon kaupunkipiirit

Lontoon kaupunkipiirit () ovat Lontoon alueen aluehallintoyksiköitä. Lontoo koostuu 32 kaupunkipiiristä ja yhdestä itsenäiset kaupunkioikeudet omaavasta alueesta Lontoon Citystä. City of Westminster on kaupunkipiiri, vaikka sillä on myös muodollinen "cityn" asema. Sisä-Lontoon ("Inner London") muodostavat 12 kaupunkipiiriä, loput 20 muodostavat Ulko-Lontoon ("Outer London").
Kaupunkipiirit vastaavat suurimmasta osasta alueidensa julkisten palveluiden, kuten koulujen, sosiaalipalveluiden, jätehuollon ja kunnallisen vuokra-asuntojen, tuottamisesta. Ne keräävät kunnallisveroa, mutta luovuttavat siitä osan Suur-Lontoon yleishallinnolle (Greater London Authority, GLA). Kaupunkipiirejä hallitsee neljän vuoden välein yleisillä vaaleilla valittava valtuusto.
Suurin kaupunkipiiri on yli 300 000:n asukkaan Croydon, pienin 219 992 asukkaan Barking ja Dagenham. Yli sadantuhannen asukkaan kaupunkipiirejä ovat Barnet, Bexley, Bromley, Croydon, Ealing, Hounslow, Kingston upon Thames, Lambeth, Lewisham, Newham, Redbridge, Southwark, Wandsworth ja City of Westminster.
Garfunkelin epäyhtälö

Garfunkelin epäyhtälö on geometrian lauseke, joka kuuluu seuraavasti:
Olkoon "I" kolmion "ABC" sisään piirretyn ympyrän "C" keskipiste ja "U", "V" ja "W" janojen "IA", "IB" ja "IC" leikkauspisteet "C":n kanssa. Olkoon "G" "ABC":n painopiste ja "D", "E" ja "F" janojen "GA", "GB" ja "GC" leikkauspisteet "C" kanssa. Tällöin kolmion "UVW" piiri on pienempi tai yhtä suuri kuin kolmion "DEF" piiri.
Garfunkelin epäyhtälön otaksui ja todisti Jack Garfunkel Crux Mathematicorumissa numeroissa 7, 1981 ja 8, 1982.
Southwark

Southwark [ˈsʌðərk] on alue Southwarkin kaupunkipiirissä, Thamesjoen eteläpuolella Kaakkois-Lontoossa.
Southwarkin kylä on ollut tärkeä risteyspaikka vuodesta 43, jolloin roomalaiset rakensivat sillan Thamesin yli.
Useimmat Southwarkin rakennukset ovat valmistuneet toisen maailmansodan jälkeen. Näkyviä rakennuksia ovat Lontoon kaupungintalo, jossa toimii Suur-Lontoon yleishallintoviranomainen GLA, Will Alsopin suunnittelema palkittu Peckhamin kirjasto sekä 310 m korkea pilvenpiirtäjä Shard at London Bridge.
Nikolai Izotov

Nikolai Izotov (s. 16. elokuuta 1970) on venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa maan pääsarjassa murmanskilaisessa AMNGR-Murmanin joukkueessa. 
Izotov on murmanskilaisen jääpallokoulun kasvatteja, mutta ennen siirtymistään nykyiseen seuraansa hän pelasi vuodet 1986–1991 Arkangelissa Arkangelin Vodnikissa ja Severnaja Dvinassa ja 1993–1994 murmanskilaisessa Arktik-Servisissä kaikkiaan 20 ottelua, joissa teki 12 maalia ja sai 55 rangaistusminuuttia. Vuodet 1994–2002 hän pelasi HK Borovitšissä, missä saavutti ykkösliigan eli toiseksi korkeimman sarjatason hopea- ja pronssimitalit. Nykyisessä seurassaan hän on pelannut vuodesta 2002 lähtien ja on saavuttanut kausina 2002/2003 ja 2003/2004 ykkösliigan pronssia ja 2004/2005 hopeaa.
Ágústa Eva Erlendsdóttir

Ágústa Eva Erlendsdóttir [] (s. 28. heinäkuuta 1982) on islantilainen laulaja ja näyttelijä. Hän on Ske-yhtyeen jäsen ja aloitti vuonna 2005 soolo-uran. Hän on esittänyt hahmoa Silvia Nightista alun perin televisiossa. 
Ágústa vietti lapsuutensa Hveragerðissa ja kävi koulua Hafnarfjörðurissa ja Kópavogurissa.
Anja Vammelvuo

Anja Leila Hemmikki Vammelvuo (7. lokakuuta 1921 Hausjärvi – 30. kesäkuuta 1988 Tuusula) oli suomalainen runoilija ja prosaisti.
Henkilöhistoria.
Vammelvuon isä oli kauppias Aake Vammelvuo (alkujaan "Weseloff") ja äiti Hulda Maria Selin. Vammelvuo oli vuodesta 1946 naimisissa kirjailija Jarno Pennasen kanssa; ohjaaja Jotaarkka Pennanen on heidän poikansa. Hän pääsi ylioppilaaksi Riihimäen yhteislyseosta 1941 ja opiskeli Helsingin yliopistossa. 
Kirjallinen ura.
Vammelvuo kuului vasemmistolaiseen kirjailijaseura Kiilaan. Hän julkaisi runoja, novelleja sekä kaksi näytelmää ja romaania. Hänen esikoisteoksensa "Auringon tytär" ilmestyi 1943.
New York Islanders

New York Islanders on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotipaikka on New Yorkin esikaupunkialueella sijaitseva Elmont. Seura kuuluu NHL-liigan Itäisen konferenssin Metropolien divisioonaan.
New York Islanders on perustettu vuonna 1972. Seura voitti 1980-luvun alussa neljä perättäistä Stanley Cup -mestaruutta.
Historia.
New York Islanders liittyi sarjaan vuonna 1972 yhdessä Atlanta Flamesin kanssa, kun koripallojoukkue New York Knicksin omistaja Roy Boe sai uuden laajennusjoukkueen kilpaillakseen alueen kiekkomarkkinoista New York Rangersin kanssa NHL:n sisällä samalla estäen kilpailevan WHA-liigan joukkueen asettumisen Long Islandille. Kotiottelunsa Islanders pelasi vuonna 1972 valmistuneessa Nassau Veterans Memorial Coliseumissa Uniondalessa. Seuran nimeksi odotettiin tulevan New York Ducks aiemman alemman sarjatason jääkiekkoseura Long Island Ducksin mukaan, mutta sijaintinsa mukaisesti uusi seura nimettiinkin Islandersiksi (suom. 'saarelaiset').
Heti ensimmäisellä kaudella joukkueeseen liittyivät muun muassa nuoret Billy Smith, Bob Nystrom ja Lorne Henning, joista tuli myöhemmin joukkueen runkopelaajia sen voittaessa neljä peräkkäistä Stanley Cupia 1980-luvun alussa. Konferenssivoittoja Islandersilla on kuusi (1978, 1979, 1981, 1982, 1983 ja 1984). 
New York Islanders piti 24. lokakuuta 2012 merkittävän tiedotustilaisuuden, jossa se ilmoitti virallisesti joukkueen siirtämisestä Brooklyniin vuonna 2015. Tiedotustilaisuuteen osallistuivat muun muassa NHL:n toimitusjohtaja Gary Bettman, Islandersin omistaja Charles Wang ja New Yorkin pormestari Michael Bloomberg.
Vuosina 2015–2017 Islanders pelasi kotiottelunsa Brooklynissä sijaitsevassa Barclays Centerissä. Islanders kuitenkin palasi osittain takaisin Nassau Coliseumille taloudellisista syistä kaudella 2018–2019, ja vuorottelee Barclays Centerin ja Nassau Coliseumin välillä kunnes uusi UBS Arena valmistuu.
Joukkueen maskotti on Sparky the Dragon.
Kevään 2023 pudotuspeleissä joukkue rikkoi NHL:n ennätyksen tekemällä neljä maalia vain 2.18 peliminuutin aikana.
Epiphone

Epiphone on yhdysvaltalainen musiikkisoittimia valmistava yritys. Epiphonen perusti kreikkalainen Anastasios Stathopoulos vuonna 1873 nykyisen Turkin alueella Smyrnassa, Osmanien valtakunnassa. Epiphonen kotipaikka sijaitsee Nashvillessa, Tennesseen osavaltiossa, ja se on ollut vuodesta 1957 osa Gibson Guitar Corporationia. Epiphone valmistaa tällä hetkellä sekä akustisia- että sähkökitaroita, bassoja, banjoja, mandoliineja, instrumenttivahvistimia ja erilaisia kitaraefektilaitteita.
Epiphone valmisti aiemmin myös muita kielisoitimia, kuten kontrabassoja ja banjoja. Yhtiö oli Gibson Guitar Corporationin merkittävin kilpailija puoliakustisten archtop -sähkökitaroiden markkinoilla, mutta toisen maailmansodan jälkeen yhtiön myynti laski ja Gibsonin emoyhtiö Chicago Musical Instruments osti Epiphonen vuonna 1957. Epiphonea onkin pidetty erityisen onnistuneena juuri puoliakustisten, kaarikantisten sähkökitaroiden saralla. Nykyisin Epiphone -kitaroita valmistetaan pääosin Kiinassa, Koreassa ja Indonesiassa, mutta Gibsonin tehtaalla Nashvillessa valmistetaan myös valikoituja Epiphonen malleja.
Dmitri Kozlov (jääpalloilija)

Dmitri Kozlov (s. 19. toukokuuta 1974) on venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa maan pääsarjassa murmanskilaisessa AMNGR-Murmanin joukkueessa. 
Kozlov on ufalaisen jääpallokoulun kasvatti. Ennen siirtymistään nykyiseen seuraansa hän on pelannut Kirovets Ufassa, Lokomotiv Orenburgissa, Agrohim Bereznikissä, missä teki 85 maalia, Metallurg Bratskissa ja Montšegorsk-Severonikelissä, missä hän pelasi kahden kauden aikana 42 ottelua ja teki 63 maalia. Nykyiseen seuraansa AMNGR-Murmaniin hän siirtyi vuonna 2004.
Farmers Market

Farmers Market on norjalainen yhtye, joka sekoittaa musiikissaan jazzia, bulgarialaista kansanmusiikkia, populaarimusiikkia ja kaikkea siltä väliltä.
Historia.
Farmers Market perustettiin Trondheimissa vuonna 1991, jolloin kaikki yhtyeen jäsenet opiskelivat paikallisessa konservatoriossa. Alun perin free jazzia soittanut yhtye erikoistui bulgarialaiseen kansanmusiikkiin, josta on
erikoisine rytmeineen ja skaaloineen tullut Farmers Marketin tavaramerkki. Vuonna 1995 yhtye joutui etsimään uuden saksofonistin - ja löysi sen Bulgariasta.
Norman Foster

Norman Robert Foster (Lord Foster of Thames Bank), (s. 1. heinäkuuta 1935 Reddish, Stockport, Englanti) on brittiläinen arkkitehti.
Nuoruus ja opiskelu.
Foster syntyi työväenluokkaiseen perheeseen Reddishissa. Hän jätti koulun 16-vuotiaana työskennelläkseen Manchesterin kaupungin taloustoimistossa. Foster suoritti asepalveluksensa Royal Air Forcessa, minkä jälkeen hän aloitti erikoisluvalla opiskelut Manchesterin yliopiston arkkitehtuurin ja kaupunkisuunnittelun osastolla vuonna 1961. Myöhemmin hän sai paikan Yalen yliopistosta, josta hän valmistui maisteriksi.
Ura.
Foster perusti Team 4:n yhdessä Yalessa tapaamansa Richard Rogersin kanssa, ja vuonna 1967 hän perusti Foster Associates -arkkitehtitoimiston. Foster teki yhteistyötä vuosina 1971–1983 Buckminster Fullerin kanssa useissa projekteissa; nämä projektit innoittivat myöhemmin ympäristön huomioon ottavan lähestymistavan suunnittelussa muun muassa rakennusten lämmityksen ja ilmanvaihdon osalta. Foster on uranuurtaja myös lasijulkisivujen ja avokonttorien kehittäjänä.
Arvonimet ja palkinnot.
Foster aateloitiin vuonna 1990 ja otettiin Ansioritarikunnan jäseneksi 1997. Vuonna 1999 hän sai arvonimen Lord Foster of Thames Bank. Norman Foster on toinen brittiarkkitehti, joka on voittanut Stirling-palkinnon kahdesti, ensin lentokonehangaaristaan Duxfordin sotamuseossa 1998 ja uudelleen Swiss Re -tornitalosta Lontoossa 2004. Hän sai elämäntyöstään Pritzker-palkinnon 1999.
Saappaanheitto

Saappaanheitto on urheilulaji, jossa tavoitteena on heittää kumisaapasta mahdollisimman pitkälle. Jokainen kilpailija suorittaa ensin kolme heittoa. Tämän jälkeen 12 parhaan tuloksen saavuttanutta suorittaa vielä kolme lisäheittoa. Voittajaksi julistetaan se, joka on suorittanut pisimmän laillisen heiton. Miehet heittävät numeron 43 (paino 880—1 050 g) ja naiset numeron 38 (paino 630–800 g) saapasta, josta on varren suuremmi poistettu. Tyyli on vapaa, mutta saappaassa tulee ilmalennon aikana olla varsi suorassa.
Muista yleisimmistä heittolajeista poiketen saappaanheitossa on yksilökilpailun lisäksi myös joukkuekilpailu. Mies- ja naisjoukkuekilpailussa on kolme ennalta nimettyä heittäjää, joiden kolmen ensimmäisen kierroksen kilpailuheitoista lasketaan paras tulos mukaan joukkuekilpailuun. Sekajoukkuekilpailussa joukkueeseen saa kuulua kolmesta neljään heittäjää, joista korkeintaan kaksi saa olla miehiä. Kolmen parhaan tulos lasketaan yhteistulokseen. Kaikki heittäjät voivat olla naisia.
Saappaanheitossa vauhdinottorata on samankaltainen kuin keihäänheitossa. Saappaanheitossa heittosektori pyritään tekemään yleensä myötätuuleen, joten vauhdinottoradan alusta voi vaihdella paljonkin. Tartan, hiekka ja nurmi ovat yleisimpiä vauhdinottoradan heittoalustoja. Vauhdinottoradan tulee olla tasainen.
Maailmanmestaruuskisojen mitalitaulukot.
Menestyneimmät urheilijat henkilökohtaisissa kisoissa:
Miehet
Naiset
Levinneisyys.
Saappaanheitto on erityisen suosittua Suomessa, missä kesäaikaan järjestetään useita kilpailuja Suomi Cupissa ja muissa aluecupeissa sekä yksittäisiä kilpailuja. Lajissa järjestetään myös maailmancup eli World Cup, jossa kilpailuja järjestetään Suomen lisäksi myös Ruotsissa, Saksassa, Virossa, Italiassa, Venäjällä, Uudessa-Seelannissa ja Ranskassa. Saappaanheitto on erittäin suosittu laji myös erilaisten kesäjuhlien ohjelmistossa. 
Järjestötoiminta.
Suomen Saappaanheittoliitto ry perustettiin helmikuussa 1992 Suomen ensimmäisten hallimestaruuskilpailujen yhteydessä Vantaalla. Lajin ensimmäiset MM-kilpailut käytiin samana vuonna Pielavedellä, minkä jälkeen maailmanmestaruuskilpailut on järjestetty joka vuosi. Kansainvälinen Saappaanheittoliitto IBTA ry on perustettu vuonna 1998 Virossa, Viljandissa. International Boot-Throwing Association IBTA ry:n jäsenmaita ovat Suomi, Viro, Ruotsi, Venäjä, Saksa, Belgia, Ranska, Italia, Uusi-Seelanti ja Australia. Suomen Saappaanheittoliitto ry on lopettanut toimintansa, mutta sen jälkeen Suomen saappaanheittäjät ovat järjestäneet kilpailuja Suomen sisällä, joissa noudatetaan International Boot-Throwing Association IBTA ry:n kilpailusääntöjä.
Köchelin luettelo

Köchelin luettelo () on Ludwig von Köchelin laatima kronologinen luettelo Wolfgang Amadeus Mozartin teoksista. Köchelin luettelomerkintä koostuu kirjaimista KV ja juoksevasta numerosta. Köchel luetteloi Mozartilta kaikkiaan 626 teosta, joten Mozartin viimeisen teoksen "Requiem d-molli" tunnus Köchelin luettelossa on KV 626.
Historia.
Mozartin kuolemaa seuranneina vuosikymmeninä oli useita yrityksiä luetteloida hänen teoksensa, mutta vasta 1862 Ludwig von Köchel onnistui tehtävässä. Hänen 551-sivuisen kirjansa oli otsikoitu "Chronologisch-thematisches Verzeichnis sämtlicher Tonwerke Wolfgang Amadé Mozarts nebst Angabe der verlorengegangenen, von fremder Hand bearbeiteten, zweifelhaften und unterschobenen Kompositionen" ("Kronologis-temaattinen luettelo kaikista Wolfgang Amadé Mozartin sävelteoksista ynnä erittely kadonneista, muiden työstämistä, aitoudeltaan epävarmoista ja Mozartin nimiin ujutetuista sävellyksistä"). Luettelo sisältää myös alkutahdit jokaisesta teoksesta (ns. incipit).
Köchel yritti järjestää teokset kronologiseen järjestykseen, mutta useiden ennen vuotta 1784 sävellettyjen kappaleiden ajoitus oli arvailujen varassa. Köchelin jälkeen on löydetty monia aiemmin tuntemattomia teoksia ja uudelleenajoitettu vanhastaan tunnettuja teoksia, ja käsitykset eräiden teosten tekijöistä ovat muuttuneet. Eräät luettelon uudemmat laitokset, kuten Alfred Einsteinin kolmas laitos (1937) ja Franz Gieglingin, Gerd Sieversin ja Alexander Weinmannin kuudes laitos (1964), sisältävät useita korjauksia.
Luetteloa uudistettaessa on säilytetty mahdollisimman paljon Köchelin alkuperäistä numerointia lisäämällä uusiin numeroihin kirjaimia tarkenteiksi. Seuraavassa luettelossa on Köchelin alkuperäinen numerointi ("KV1") ja kuudes laitos ("KV6").
Mekoryuk

Mekoryuk on kaupunki Shoal Bayn suulla Nunivaksaaren pohjoisrannalla läntisessä Alaskassa. Saari sijaitsee Beringinmeressä 48 kilometrin päässä rannikolta. Vuoden väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 210, ja asukkaista 90,48 prosenttia kuului Amerikan alkuperäiskansoihin. Kaupungissa toimii liittovaltion tunnustama heimoyhteisö Native Village of Mekoryuk. Asukkaat ovat Keski-Alaskan jupik-eskimoita. Heimoa kutsutaan nimellä cup'ig.
Historiaa.
Nuniwarmiutit (tai cup'igit) ovat asuttaneet Nunivaksaarta 2 000 vuoden ajan. Ensimmäisinä eurooppalaisina alueelle saapui Venäläis-amerikkalaisen kauppakomppanian retkikunta, joka raportoi vuonna 1821 saarella asuvan 400 ihmistä 16 kylässä. Yhdysvaltojen ostettua Alaskan vuonna 1867 Ivan Petroff laski saarella olevan 702 jupikkia yhdeksässä kylässä mukaan lukien 117 ihmistä ”Kootissa”, joka oli paikka lähellä nykypäivän Mekoryukia. Vuoden 1900 epidemia jätti kylään vain neljä perhettä.
Evangelical Covenant Church rakensi Mekoryukiin kirkon 1930-luvulla, ja ensimmäinen koulu avattiin 1939. Ihmiset muualta saarelta muuttivat kylään asuakseen lähellä koulua. Venäläiseskimo toi kylään poronkasvatuksen vuonna 1920. Elinkeino siirtyi Yhdysvaltain hallituksen hallintaan 1940-luvulla ja se rakennutti teurastamon vuonna 1945. Porot risteytettiin Denalin kansallispuiston karibujen kanssa ja tuloksena oli isompi, mutta vähemmän säyseä poro. Vuonna 1934 Grönlannista siirrettiin Nunivakiin 34 myskihärkää tavoitteena estää sen kuoleminen sukupuuttoon. Nykyään myskihärkäkanta on 500 eläintä ja kannasta on siirretty yksilöitä muualle Alaskaan.
1900-luvun puolivälistä lähtien Mekoryuk on ollut saaren ainoa vakituinen asuinkeskus. 1940-luvulle asti alueella elettiin vanhaa perinteistä elämäntyyliä, jossa muun muassa miehet ja naiset asuivat erillään. 1950- ja 1960-luvuilla eläminen muuttui nykyaikaisemmaksi. 
Vuonna 1957 Mekoryukiin rakennettiin kiitotie. Kaupunkioikeudet Mekoryuk sai vuonna 1969. High school avattiin 1978.
Taarab

Taarab (tarabu, tarab) on musiikkityyli, joka on suosittua erityisesti Tansanian ja Kenian rannikkoseuduilla sekä niille kuuluvilla saarilla (erityisesti Tansanian liittovaltioon kuuluvalla Sansibarin saarella). Musiikkityyli yhdistää Itä-Afrikassa vallinneiden sekä muiden kulttuurien musiikkityylejä perinteiseen itä-afrikkalaiseen kansanmusiikkiin. 
Taarabin syntyhistoria ajoittuu 1800-luvulle, jolloin Sansibarille muuttaneet turkkilaiset muusikot ryhtyivät liittämään omaan musiikkiinsa vaikutteita Sansibarin ja Pemban saarten alkuperäisistä tanssirytmeistä. Myöhemmin mukaan tuli vaikutteita egyptiläisestä, libanonilaisesta ja latinalais-amerikkalaisesta musiikista. Myös intialainen musiikki yleensä ja elokuvamusiikki erityisesti on antanut musiikille vaikutteita.
Laajempaan tietoisuuteen taarab-musiikki tuli 1920-luvun loppupuolelle, Siti binti Saadin tultua musiikkityylin tunnetuimmaksi tulkitsijaksi. Hän teki myös ensimmäiset musiikkityylin levytykset noihin aikoihin Intiassa.
Laulujen aiheet käsittelevät yleensä rakkautta, ystävyyttä ja elämää. Vuonna 1964 tapahtuneesta Tansanian itsenäistymisestä alkaen aiheena on voinut olla myös vallankumous.
Tyypilliseen taarab-kokoonpanoon kuuluu laulun (joka on yksiäänistä ja edustaa näin muuta kuin Tansanian alkuperäistä perinnettä) lisäksi seuraavia soittimia:
AES

AES () on lohkosalausmenetelmä, jota käytetään tietotekniikassa. Se on Yhdysvaltain standardoimisviraston NIST:n hyväksymä FIPS-standardi, joka on julkaistu vuonna 2001.
AES on seuraaja DES:lle, joka vedettiin virallisesti pois vuonna 2005, vaikka 3DES vielä säilyi.
AES-standardin algoritmi valittiin NIST:n järjestämässä kilpailussa, jossa oli mukana useita ehdokkaita. Voittajaksi selviytyi kahden belgialaisen tutkijan, Joan Daemenin ja Vincent Rijmenin, luoma Rijndael-salaus. Nimityksiä AES ja Rijndael käytetäänkin usein synonyymeinä. Kilpailussa oli mukana useita algoritmeja, joita arvioitiin muun muassa turvallisuuden, suorituskyvyn ja toteutuskustannuksien perusteella. Ensimmäisellä kierroksella oli mukana 15 ehdokasta eri tahoilta. Ainoa ero Rijndaelin ja AES:in välillä on tuettujen lohkojen ja avainten pituudet: Rijndael tukee muuttuvia pituuksia 32:n monikertoina 128:sta 256:een bittiin, mutta AES:ssa on kiinteästi määritelty lohkokoko 128 bittiä ja avaimen koko voidaan valita 128, 192 ja 256 bitistä. AES käyttää 128 bitin lohkoja ja tukee kolmea avainkokoa: 128, 192 ja 256 bittiä.
Rijndaelin ohella AES-standardiksi olivat ehdolla muun muassa Serpent, Twofish, RC6 ja MARS, jotka olivat finalisteja.
Muunnelmat.
AES:lle on ehdotettu Galois/Counter Mode (GCM) muunnelmaa (AES-GCM, ) sekä AES-GCM-SIV muunnelmaa (). AES ja AES-GCM menetelmien heikkoutena on mikäli alkuarvoja käytetään uudelleen, jolloin turvallisuus menetetään. NIST rajoittaa yhdellä avaimella salattavien viestien määrää tämän vuoksi 232 viestiin. AES-GCM-SIV ja GCM-SIV ovat vastustuskykyisempiä alkuarvojen heikkoudelle, mutta ne eivät ole FIPS:n hyväksymiä ja eivät ole yhtä suorituskykyisiä.
Grey Goose

Grey Goose on ranskalainen votka, joka kuuluu arvostettujen, ns. premium-votkien luokkaan. Juoma tislataan ranskalaisesta vehnästä Cognacissa Ranskassa. Sidney Frank -niminen maahantuontiyritys alkoi maahantuoda ranskalaisen leiman saanutta vodkaa New Yorkiin. Vuonna 1997 votkamerkki sai nopeasti suurta arvostusta Yhdysvalloissa voitettuaan monia tislattujen viinojen kilpailusarjoja. Vuonna 2004 Sidney Frank myi valmistusoikeudet Bacardille 2 miljardilla dollarilla.
Bacardi

Bacardi on maailman suurin perheomisteinen, viinoja valmistava juomateollisuusyhtiö. Yhtiö valmistaa muun muassa rommeja, mukaan lukien kuuluisat Bacardi Superior ja Bacardi 151. Vuonna 2004 yhtiön myynti oli 240 miljoonaa pulloa vuodessa 170 eri maahan. Yhtiö on maailman neljänneksi suurin viinoja valmistava juomateollisuusyhtiö. Myynti kasvoi vuoden 2000 2,7 miljardista dollarista 3,3 miljardiin dollariin vuonna 2004.
Historia.
Yhtiön perusti Don Facundo Bacardi Masso vuonna 1862 Santiago de Cubassa, Kuubassa. Nykyisin yhtiön päämaja sijaitsee Hamiltonissa, Bermudassa. Suurin osa tuotannosta sijaitsee Puerto Ricossa.
Kyyhkynen

Kyyhkynen voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Storm (Marvel Comics)

Storm (Ororo Munroe) on kuvitteellinen supersankari, joka kuulu Marvel Comicsin Ryhmä-X:ään. 
Historia.
Stormin vanhemmat kuolivat hänen ollessa nuori ja hän eli orpona varkaana Kairossa lapsuutensa. Myöhemmin on selvinnyt hänen olevan muinaista kuninkaallista sukua. Hänen äitinsä lähti sukunsa luota halutessaan elää vapaampaa elämää. Storm on nykyisin naimisissa Wakandan kuninkaan, Mustan Pantterin, kanssa. Stormilla on klaustrofobia.
Voimat ja varusteet.
Stormin voimat antavat hänelle kyvyn hallita luonnonvoimia eli esimerkiksi luoda sadetta, myrskyä ja voimakkaita tuulia.
Ankaran lapsuutensa vuoksi Storm on myös erittäin taitava veitsitaistelija sekä nero tiirikoimaan lukkoja.
Storm muissa medioissa.
Videopelit.
Storm esiintyy pelattavana hahmona Software Creationsin vuonna 1992 julkaisemassa "" -pelissä. 
Storm esiintyy myös ' -pelissä yhtenä päähahmoista, sekä ' ja "Marvel Super Hero Squad" -pelissä.
Elokuvat.
Sarjakuvaan perustuvissa elokuvissa "X-Men", "X-Men 2", ' ja ' Stormia esittää näyttelijä Halle Berry. Elokuvissa X-Men Apocalypse, häntä esittää Alexandra Shipp
Alppiyhdistetty

Alppiyhdistetty on alppihiihtolajeihin kuuluva urheilulaji.
Alppiyhdistetyssä ( lyhenne:K) laskettiin kaudelle 2013–2014 asti yksi kierros syöksylaskua ja kaksi kierrosta pujottelua. Kaikkien kolmen kierroksen ajat laskettiin yhteen ja kilpailija, joka laski nopeimman yhteisajan, voitti.
Kaudelle 2014–2015 FIS päätti, että alppiyhdistetty ( lyhenne:AC) tarkoittaa yhden syöksy- tai supersuurpujottelulaskun ja yhden pujottelukierroksen kilpailua. Vauhtiosuuden ja pujottelukierroksen ajat lasketaan yhteen ja kilpailija, joka on laskenut nopeimman yhteisajan, voittaa. Alppiyhdistettyä laskevat yleensä ne, jotka osallistuvat alppihiihdon kaikkiin neljään erikoislajiin, mutta myös useat vauhtilajispesialistit.
Superalppiyhdistetty.
Superalppiyhdistetty ( lyhenne:SC) oli alppiyhdistetyn muunnelma, jossa laskettiin yksi syöksy- tai supersuurpujottelulasku ja yksi pujottelukierros. Vanhanaikaista alppiyhdistettyä kritisoitiin siitä, että sen kaksi pujottelukierrosta suosivat pujottelijoita, minkä takia vauhtilajien erikoislaskijoilla ei ole siinä yhtäläisiä voittomahdollisuuksia. Superalppiyhdistetty oli ohjelmassa ensimmäisen kerran maailmancupissa kaudella 2004–2005, arvokisoissa superalppiyhdistetty on ollut ohjelmassa vuoden 2007 Åren MM-kilpailuista saakka, kunnes vuoden 2015 Beaver Creekin MM-kilpailuihin nimi muutettiin takaisin alppiyhdistetyksi.
Viljui

Viljui (, ) on pisin Lenan sivujoista ja se sijaitsee Sahan tasavallassa ja Evenkiassa Siperiassa Venäjällä. Viljui on 2 650 kilometriä pitkä ja se soveltuu laivaliikenteelle 1 450 kilometrin matkalta.
Viljui saa alkunsa Keski-Siperian ylängön pohjoisosasta läheltä paikkaa nimeltä Ekonda. Sieltä se virtaa ensin etelään, kääntyy sitten itään ja laskee Lenaan lähellä Sangaaria. Merkittäviä asutuskeskuksia Sahan alueella ovat Tšerjunševsk, Suntaar, Njurban kaupunki ja Verhneviljuisk (Üöhee Bülüü). Viljuihin laskevia jokia on muun muassa Tjung.
Joen varrelle on avattu timanttikaivoksia 1950-luvulla. Sahan tasavallan lounaisosissa jokeen on padottu Viljuin tekojärvi, jonka padossa toimii suuri, 680 MW:n vesivoimala. Padon johdosta yläjuoksun vedenpinta on koholla jokiuomassa yli 300 kilometrin matkalta.
Larry Page

Lawrence Edward ”Larry” Page (26. maaliskuuta 1973 Lansing, Michigan) on yhdysvaltalainen liikemies. Page perusti yhdessä Sergei Brinin kanssa Google Inc. -hakukoneyrityksen syyskuussa 1998. Page toimi Googlen omistavan Alphabet -konsernin toimitusjohtajana joulukuuhun 2019 asti.
Nuoruus ja koulutus.
Larry Page syntyi East Lansingin kaupungissa Michiganin osavaltiossa. Hänen isänsä, Carl Page, valmistui filosofian tohtoriksi tietojenkäsittelyssä Michiganin yliopistossa vuonna 1965. Myös Larryn äiti, Gloria, työskenteli tietokoneiden parissa, kun hän opetti tietokoneohjelmointia.
Page on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon tietokonetekniikassa Michiganin yliopistossa sekä ylemmän korkeakoulututkinnon tietojenkäsittelytieteessä Stanfordin yliopistossa.
Page tutustui Briniin heidän opiskellessaan Stanfordin yliopistossa. He perustivat Googlen vuonna 1998. Page toimi yrityksen pääjohtajana vuoteen 2001.
John Deere

Deere &amp; Company, paremmin tunnettu nimellä John Deere, on suuri työ-, metsä- ja maatalouskoneiden valmistaja sekä merkittävä maansiirto- ja ympäristökoneiden toimittaja. Yritys on perustettu vuonna 1868. Yhtiö toimii maailmanlaajuisesti ja työllistää noin 56 000 henkeä.
Yrityksen perustaja on yhdysvaltalainen seppä ja liikemies John Deere (1804–1886). Deere syntyi Ruthlandissa Vermontissa. Nuoruutensa hän vietti Middleburyssä, jossa kävi myös metalliseppäkoulun. Hän perusti ensimmäisen sepänpajansa 1837, jolloin hän kehitti uudentyyppisen kyntöauran. Edistyksellisen auran ansiosta Deere pystyi kasvattamaan liiketoimiaan. Kymmenen vuoden kuluttua auroja tehtiin jo 1 000 yksikköä vuodessa.
John Deere Forestry Oy.
John Deere Forestry Oy on suomalainen metsätyökoneita valmistava yritys, jonka kotipaikka on Tampere, mutta koneiden valmistus tapahtuu Joensuun Penttilän tehtaalla. Yhtiön liikevaihto vuonna 2013 oli 276 miljoonaa euroa.
John Deere Forestryn historia.
Rauma-Repola perusti Joensuuhun Konepajan vuonna 1972 ja metsäkoneiden tuotanto siellä alkoi seuraavana vuonna kuormatraktoreista. Vuodesta 1995 Joensuussa on keskitytty pelkästään metsäkoneiden valmistukseen. 1990-luvulla vihreiden koneiden merkki muuttui Timberjackiksi ja 2005 John Deereksi.
Yritys on toiminut aiemmin nimillä Lokomo Forest, FMG Lokomo Forest (Forest Machine Group), FMG Timberjack ja Timberjack. Deere &amp; Company osti vuonna 2000 Metso Oyj:ltä metsäkoneita valmistavan Timberjack-ryhmän, jonka emoyhtiö oli Timberjack Oy. Timberjack Oy:n nimeksi muutettiin vuonna 2005 John Deere Forestry Oy.
Kilpailijoita.
Deere &amp; Companyn ja sen John Deere -tuotemerkin kilpailijoita ovat maailmanlaajuisesti esimerkiksi maatalouskoneiden segmentissä AGCO Corporation (tuotemerkkejä Agco, Challenger, Fendt, GSI, Massey Ferguson ja Valtra), CNH Industrial N.V. (tuotemerkkejä mm. New Holland, Case IH, Steyr), Mahindra &amp; Mahindra Limited ja Kubota Corporation. Metsäkoneiden segmentissä kilpailijoita ovat esimerkiksi Ponsse, Komatsu, Logset, Rottne, Eco Log ja Sampo-Rosenlew.
Maahantuonti.
Wihuri Oy Tekninen Kauppa ja John Deere Walldorf allekirjoittivat sopimuksen liiketoimintaedustuksesta Suomessa 2019.
Aldan (joki)

Aldan (jak. ja ) on Lenan toiseksi pisin sivujoki Sahan tasavallassa Venäjällä. Joki on 2 273 kilometriä pitkä, josta 1 753 kilometriä soveltuu laivaliikenteelle. Tämän sivujoen valuma-alue on 729 000 neliökilometrin laajuinen.
Aldan saa alkunsa Stanovoivuoriston länsiosasta, josta se virtaa Nerjungrin, Aldanin, Tommotin, Ust-Majan, Eldikanin ja Handygan kaupunkien ja asutusten läheisyydestä ja laskee Lenaan lähellä Batamaita.
Aldain merkittävimmät sivujoet ovat Amga, Utšur ja Maja. Aldanin valuma-alue tunnetaan kultaesiintymistään ja kambrikauden fossiileista.
Indigirka

Indigirka (, ) on 1 726 kilometriä pitkä joki Sahan tasavallan koillisosassa, Itä-Siperiassa. Joen valuma-alue on 360 000 neliökilometriä, eli hieman Suomen pinta-alaa suurempi. Joen keskivirtaama on alajuoksulla 1 850 m3/s (58 km3 vettä vuodessa).
Joki saa alkunsa Tšerskivuorilta laskien laajana suistoalueena Pohjoiseen jäämereen kuuluvaan Itä-Siperian mereen.
Merkittävimmät sivujoet ovat Kuidusun, Kjuente, Elgi, Nera, Moma, Badjariha, Selennjah, Ujandina, Allaiha, Bjorjodjoh. Indigirka on jäässä lokakuusta touko-kesäkuuhun. Joen varrella olevia asutuksia ovat Ust-Nera, Honuu, Belaja Gora, Tšokurdah ja Tabor. Jokialueelta louhitaan kultaa.
Uudenkaupungin vaakuna

Uudenkaupungin vaakuna on Uudenkaupungin kunnanvaakuna, joka pohjautuu Kustaa II Aadolfin kaupunkioikeuksien myöntämisen aikaan 1617 annettuun vanhaan sinettiin. Vaakunan selitys on "hopeakentässä pystyssä selätysten kaksi sinistä haukea".
Vanhan sinetin haukien on katsottu tulkitsevan kalastuksen merkitystä kaupungille, sekä mahdollisesti sen alkuperäistä nimeä Kalainen. Vanhemmissa vaakunoissa haukien evät on kuvattu usein punaisina. Vaakunan on piirtänyt nykyiseen muotoonsa useille kunnille vaakunoita suunnitellut Ahti Hammar vuonna 1960, jolloin haukien punaiset evät jäivät pois käytöstä. Kaupunki käyttää vaakunan päällä kultaista kruunua, jossa näkyy kolme rubiinia ja kaksi topaasia. Jalokivien värit, punainen ja sininen, vastaavat niiden luonnollisia värejä. 
Vaakuna esiintyi myös Vasaborgin kreivikunnan vaakunassa, jonka keskus Uusikaupunki oli. Hauet esiintyivät kreivikunnan kautta myös Vasaborg-suvun vaakunassa.
Ahti Hammar

Ahti Johannes Kullervo Hammar () oli suomalainen taidemaalari ja 94 suomalaisen kunnan vaakunoita suunnitellut heraldikko. Hammar oli koulutukseltaan litografi ja yksi Suomen heraldisen seuran kahdestatoista perustajajäsenestä.
Hammar palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1976.
Pussikiipijät

Pussikiipijät (Phalangeridae) on pussieläinheimo, johon kuuluu noin 25 lajia kuskuksia ja kusuja. Pussikiipijöitä esiintyy Australiassa, Uudessa-Guineassa ja Indonesian itäosissa Sulawesiille ja Timorille asti. Kettukusua on lisäksi istutettu Uuteen-Seelantiin ja harmaakuskusta muun muassa Salomonsaarille.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että tämän heimon suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin "kuskukset". Nykymerkityksessään kyseinen nimi tarkoittaa vain "Phalanger"-sukua.
Pussikiipijät ovat keskikokoisia eläimiä, joilla on suhteellisen vahvarakenteinen vartalo. Niillä on pieni pää ja eteenpäin suuntautuneet silmät toimivat apinamaisesti. Pussikiipijöiden häntä pitkä ja yleensä karvainen. Turkki on tuuhea ja väriltään vaihtelee mustasta harmaaseen ja punaruskeaan.
Kärsäpussipäästäinen

Kärsäpussipäästäinen ("Tarsipes rostratus") on pienikokoinen australialainen pussieläin, joka painaa vain viidestä kymmeneen grammaan ja on näin suurin piirtein puolet pienempi kuin hiiri. 
Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on "mesipussikiipijä".
Kärsäpussipäästäisellä ei ole läheisiä sukulaisia. Tällä hetkellä se on luokiteltu Tarsipes-suvun ja kärsäpussipäästäisten heimon (Tarsipedidae) ainoaksi edustajaksi pussioravansukuisten yläheimossa, mutta useat tutkijat uskovat, että lajin voitaisiin nostaa omaksi yläheimokseen tai jopa kauemmas.
Kärsäpussipäästäinen on yksi harvoista nisäkkäistä, jotka käyttävät ravinnokseen pelkästään mettä. Sillä on pitkä teräväkärkinen nokka ja samanlainen kieli kuin mesikoilla ja kolibreilla. Eläin on pääasiassa yöllinen liikkuja, mutta saattaa tulla etsimään ruokaa myös viileinä päivinä. Yleensä kärsäpussipäästäiset viettävät päivänsä suojassa kivenkoloissa, ontossa puussa tai hylätyssä linnunpesässä.
Uskotaan, että kärsäpussipäästäinen on pitkäaikaisen pussieläinryhmän viimeinen selviytyjä. Vaikka sen levinneisyysalue on melko rajoittunut Länsi-Australian lounaisosiin, se on melko yleinen, ja se ei ole vaarassa kuolla sukupuuttoon niin kauan kuin sen asuinalueet säilyvät koskemattomina. Kasvien monimuotoisuus on kärsäpussipäästäiselle elintärkeää, sillä se ei selviä kovin pitkään ilman jatkuvaa medentuotantoa, eikä se pysty etsimään ruokaa yhtä laajalta alueelta kuin mettä syövät linnut.
Mesi

Mesi on kukkien tuottama sokeripitoinen neste, jonka tarkoituksena on houkutella pölyttäviä eläimiä kukalle. Joissakin kukissa voi olla meden luo ohjaavia mesiviittoja. 
Kasvit tuottavat meden rauhasessa nimeltä mesiäinen, joka sijaitsee yleensä aivan kukan pohjalla, jotta medestä kiinnostuneet eläimet joutuisivat kosketuksiin myös kasvin lisääntymiselinten, heteiden ponsien ja emin, kanssa. Mesiäinen on siemenkasvin elin, joka on yleensä syntynyt kukkalehdistä tai kukkapohjuksesta, mutta se voi kuitenkin sijaita myös kasvullisessa osassa. Kukkien mesiäiset houkuttelevat pölyttäviä eläimiä, tavallisesti hyönteisiä. Lihansyöjäkasvien mesi vetää puoleensa saaliseläimiä.
Kukan ulkopuolella erittyvä mesi on yleensä tarkoitettu houkuttelemaan petohyönteisiä, jotka syövät sekä meden että kasvia syövät hyönteiset ympäriltä.
Mesi on taloudellisesti tärkeä raaka-aine, sillä se on hunajan sokerilähde. Se on käyttökelpoista myös maanviljelyssä ja puutarhanhoidossa, sillä monet petohyönteiset ja pölyttäjät syövät mettä. Myös monet linnut, muun muassa kolibrit, syövät mettä.
Sami Järvi

Sami Antero Järvi (taiteilijanimeltään Sam Lake) (s. 28. maaliskuuta 1970) on suomalainen videopelikäsikirjoittaja. Hänen käsikirjoittamiaan ovat muun muassa "Max Payne" ja "Alan Wake". Järvi on työskennellyt peliyhtiö Remedyssä vuodesta 1996, ja on nykyään sen luova johtaja.
Ennen työskentelyään Remedyssä Järvi opiskeli englantilaista filologiaa ja kirjallisuutta Helsingin yliopistossa. Hän tunsi Petri Järvilehdon, yhden Remedyn perustajista, joka pyysi häntä kirjoittamaan yrityksen ensimmäistä peliä, "Death Rallya". Järvi käsikirjoitti pelit "Max Payne" ja yksin, minkä jälkeen hänestä tehtiin yrityksen pääkäsikirjoittaja, ja "Alan Waken" hän kirjoitti yhdessä Mikko Rautalahden kanssa.
Järvi vaikutti moneen asiaan "Max Paynen" kehityksessä. Hän kirjoitti pelin tarinaa ja käsikirjoitusta ja lisäksi auttoi kenttien suunnittelussa ja oli Max Paynen kasvojen mallina. Hän esitti Max Paynea myös pelin graafisissa novelleissa, koska pienen budjetin vuoksi Remedy ei voinut palkata ammattinäyttelijöitä. Siksi pelin rooleissa esiintyivät alkuvaiheessa Remedyn omat työntekijät. Jatko-osaa tehtäessä Järvi luopui roolistaan pelin päähahmona, ja näyttelemisen hoitivat alan ammattilaiset.
Massimo Fecchi

Massimo Fecchi, monesti vain Fecchi (s. 7. syyskuuta 1946) on italialainen Aku Ankka -sarjakuvan piirtäjä. Fecchin piirrosjälkeä on nähty monissa Aku Ankan taskukirjoissa ja Roope-setä-lehdissä. Fecchi piirtää yleensä pitkiä seikkailusarjoja. Fecchi alkoi piirtää Aku Ankka -tarinoita vuonna 1998 ja hän piirtää niitä yhä. Hän on piirtänyt myös monia muita sarjakuvia. Fecchin kädenjäljen tunnistaa pehmeistä linjoista. Fecchi kuvittaa usein Per Hedmanin käsikirjoituksia. Hän teki myös esinäytöksen taskareihin Miljoonakaappaus ja Raha rauhoittaa.
Chardonnay

 
Chardonnay on vihreä viinirypälelajike, josta tehdään valkoviiniä. Chardonnay on yksi viljellyimmistä rypälelajikkeista. Suurimmat tuottajamaat ovat Yhdysvallat, Ranska, Australia ja Italia, mutta helpon viljeltävyytensä ja suuren suosionsa vuoksi sitä viljellään käytännössä kaikilla viinialueilla.
Geneettisesti Chardonnay on Pinot- ja Gouais Blanc -rypäleiden risteymä. Nimen Chardonnay arvellaan periytyvän Ranskan Mâconnais-viinialueen samannimisestä kylästä. Rypälelajike tunnetaan myös nimillä Pinot Chardonnay, Melon Blanc, Aubaine ja Beaunois, mutta näitä nimiä käytetään nykyisin hyvin harvoin.
Viinit.
Chardonnay tuottaa hyvin erilaista viiniä riippuen kasvualueesta sekä viinin tekemiseen käytettävistä menetelmistä. Viileämmässä kasvuympäristössä rypäle tuottaa raikasta, hapokasta ja usein mineraalista viiniä (esimerkiksi Ranskan Chablis). Lämpimissä olosuhteissa viinistä tulee raskaampaa ja hedelmäisempää (esimerkiksi Kalifornia). Jopa eri kylissä tuotetut viinit voivat aromiltaan ja ominaispiirteiltään vaihdella. 
Monet uudet tuottajat käyttävät chardonnay-viinin teossa malolaktista käymistä sekä viinin vanhentamista tammitynnyreissä, mikä antaa viinille tammisuuden lisäksi vaniljan, kerman ja voin aromeja. Tammikypsytys ei ole kovin tavanomaista perinteisillä Chardonnay-alueilla, kuten Chablis’ssa. Terästankissa käytetyn chardonnayn tuoksu vivahtaa omenaan, päärynään ja sitrushedelmiin. 
Chardonnay on myös yksi samppanjan teossa sallituista rypäleistä. Mikäli samppanja on tehty täysin Chardonnaysta, sitä kutsutaan lisänimellä blanc de blancs.
Yleensä Chardonnayta käytetään viinin ainoa rypäleenä, vaikkakin samppanjassa sen seuralaisena voi olla Pinot Noir- ja Pinot Meunier -rypäleitä. Chardonnayta sekoitetaan jossain määrin Semillon-, Chenin Blanc- ja Viognier-rypäleiden kanssa.
Hemi (kemia)

Hemi on kelaatteihin kuuluva prosteettinen ryhmä. Ihmiselimistössä sitä on hemoproteiineissa. Hemoproteiineja ovat muun muassa hemoglobiini, myoglobiini ja elektroninsiirtoketjussa toimiva sytokromi c. Hemin keskusatomina toimii Fe2+-ioni, joka sitoutuu neljällä sidoksella polyfunktionaaliseen ligandiin, jona toimii protoporfyriini IX. Rauta(II)-ioni muodostaa lisäksi kaksi sidosta hemoproteiinin polypeptidiketjujen aminohappojen sivuketjujen kanssa. Happimolekyylin sitoutuessa hemiin rautaionin yksi sidos peptidiin katkeaa. Näin muodostuu sidos hapen ja rautaionin välille. Kaikki rautaionin muodostamat sidokset hemissä ovat koordinaatiosidoksia.
Happea sitovissa hemoproteiineissa eli myoglobiinissa ja hemoglobiinissa keskusatomina toimivan raudan hapetusluku on aina kaksi. Sen sijaan sytokromien normaaliin toimintaan kuuluu raudan hapetusluvun vaihtelu +II:n ja +III:n välillä. Syanidi-ionin myrkyllisyys perustuukin siihen, että se sitoutuu kolmiarvoiseen hemirautaan estäen näin sytokromia palautumasta pelkistyneeseen muotoon ja siten pysäyttää soluhengityksen.
Ihmisessä hemioksygenaasientsyymi hajottaa hemimolekyylin ensin biliverdiiniksi, joka edelleen hajoaa entsymaattisesti bilirubiiniksi.