Niger (joki)

Niger on 4 200 kilometriä pitkä joki Länsi-Afrikassa. Se sijaitsee Guinean, Malin, Nigerin, Beninin ja Nigerian alueilla. Niger on Afrikan kolmanneksi pisin joki; vain Niili ja Kongojoki ovat pidempiä. Nigerjoki alkaa Guineasta ja päätyy Nigeriaan laskien Guineanlahteen.
Joki saa alkunsa Fouta Djallonin ylängöltä noin 800 metriä merenpinnan yläpuolella. Se virtaa kohti koillista, jossa se muodostaa Nigerin sisämaasuistona tunnetun tulva-alueen. Kohdatessaan Saharan autiomaan eteläreunan Niger tekee mutkan ja kääntyy kohti kaakkoa. Ennen suistoaluetta siihen yhtyy suurin sivujoki Benue, joka saa alkunsa Kamerunin Adamawan ylängöltä. Muita sivujokia ovat Kaduna, Sokoto, Bani ja Milo.
Nigerjoen allas käsittää lähes 2,2 miljoonan neliökilometrin laajuisen alueen, josta 1,5 miljoonaa neliökilometriä on varsinaista valuma-aluetta. Siihen kuuluu suurin osa Malista, Nigeristä ja Nigeriasta sekä osia Beninistä, Burkina Fasosta, Guineasta, Kamerunista, Norsunluurannikosta ja Tšadista.
Joki virtaa Guinean, Sudanin, Sahelin ja Saharan vyöhykkeillä, joiden ilmasto vaihtelee trooppisesta sademetsäilmastosta kuivaan aavikkoilmastoon. Virtaus vaihtelee huomattavasti vuoden eri aikoina. Vesi on korkeimmillaan ylä- ja alajuoksuilla syys-lokakuussa. Yläjuoksun vesi varastoituu loka-marraskuussa sisämaasuistoon, jossa tapahtuu voimakasta haihtumista. Sisämaasuiston tulva saapuu keskijuoksulle joulu-tammikuussa tai helmikuussa. Keskimääräinen virtaus oli vuosina 1971–2002 yläjuoksulla Koulikorossa 1 039, keskijuoksulla Niameyssa 704 ja alajuoksulla 5 066 kuutiometriä sekunnissa. Kuivuuden takia virtaus on vähentynyt yläjuoksulla 23, keskijuoksulla 34 ja alajuoksulla 17 prosenttia vuosien 1929–1970 mittaustuloksiin verrattuna. Vuotuinen virtaus Atlantin valtamereen on 160 miljardia kuutiometriä.
Nigerjoki on aina ollut tärkeä liikenneväylä. Se on purjehduskelpoinen matalapohjaisilla jokialuksilla osan vuodesta Koulikoron ja Bamakon, Malin ja Nigerin rajan sekä Nigerian Boussan osuuksia lukuun ottamatta. Alajuoksulla voidaan liikennöidä ympäri vuoden Onitshaan saakka. Koulikoron ja Gaon välillä on korkean veden aikaan laivaliikennettä.
Joen nimi perustunee tuareginkieliseen nimitykseen "egerou n-igereou" ”jokien joki”. Se tuli tunnetuksi Euroopassa Leo Africanuksen 1500-luvulla kirjoittaman kuvauksen perusteella. Nigerin luultiin kauan olevan yhteydessä Niiliin tai saavan alkunsa Tšadjärvestä ja virtaavan länteen Senegaljoen kautta. Joen yläjuoksua tutki ensimmäisenä eurooppalaisena Mungo Park vuonna 1795. Sen kulku saatiin kokonaan selville vuonna 1830, kun englantilainen Richard Lemon Lander purjehti veljensä kanssa jokea aina sen suistoon saakka.
Nigerjoen varrella asuvia kansoja ovat bambarat ja songhait Malissa, djermat Nigerissä, nupet Nigerian keskiosassa, igbot maan eteläosassa ja ijot joen suistossa. Joesta välittömästi elantonsa saavia etnisiä ryhmiä ovat sorkot, bozot ja somonot.
Markalan patoon perustuvalla Office du Nigerin keinokastelualueella viljellään riisiä ja sokeriruokoa. Kainjin vesivoimalaitos tuottaa sähköenergiaa Nigerialle ja Beninille. Lähes kaikki Nigerian öljy tuotetaan Nigerjoen suistossa. Ympäristöä uhkaavat joen saastuminen, ylikalastus ja sedimentaatio. Joen hyödyntämistä ja suojelua koordinoi vuonna 1980 perustettu alueen valtioiden yhteistyöelin.
Nigerin ja Nigerian valtiot ovat saaneet nimensä Nigerjoesta.