tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
José María Peña

Anacleto José María Peña Salegui eli lyhyemmin José María Peña (19. huhtikuuta 1895 Las Arenas, Vizcayan maakunta, Espanja – 13. tammikuuta 1988) oli espanjalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Peña oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti urallaan Arenasia (1915–1926), Real Madridia (1926–1932) ja Celta Vigoa (1932–1934). Arenasin vuosinaan Peña pelasi cup-kilpailu Copa del Reyn loppuottelussa kolmesti. Vuonna 1917 Madrid ja 1925 Barcelona olivat parempia, mutta vuonna 1919 Barcelona kaatui maalein 5–2 ja Arenas voitti ensimmäisen ja ainoan cup-mestaruutensa.
Jalkapalloilu ammattimaistettiin Espanjassa vuonna 1925 ja vuotta myöhemmin Peñasta tuli yksi Real Madridin ensimmäisistä pelaajahankinnoista. Hän pelasi Real Madridin paidassa neljä kautta vuonna 1928 perustettua kansallista pääsarjaa, ja oli mukana seuran voittaessa ensimmäisen pääsarjamestaruutensa kaudella 1931–1932. Cup-menestystä oli tarjolla myös Madridissa, mutta joukkue hävisi loppuottelussa ensin vuonna 1929 Españolille ja sitten vuonna 1930 Athleticille.
Espanjan maajoukkueessa Peña pelasi vuosina 1921–1930 yhteensä 21 ottelua ja teki yhden maalin. Hän otti osaa myös vuoden 1924 kesäolympialaisiin, jossa Espanja putosi jo karsintakierroksella Italiaa vastaan. Vuonna 1929 hän oli kentällä, kun Espanja voitti Englannin ensimmäisenä Britteinsaarten ulkopuolisena joukkueena. Peñan ainoa maaottelumaali syntyi hänen viimeisessä maaottelussaan 30. marraskuuta 1930 Portugalia vastaan. Maalin tehdessään hän oli 35 vuotta ja 225 päivää vanha, joka tekee hänestä iäkkäimmän Espanjan maajoukkueessa maalitilinsä avanneen pelaajan.
Pelaajauransa jälkeen Peña valmensi ainakin Real Oviedoa ja Sporting Gijónia. Hän on ensimmäinen henkilö, joka on valmentanut molempia asturialaisseuroja.
Kundalini

Kundalini (kuṇḍalinī कुण्डलिनी) on sanskriitin kieltä ja tarkoittaa "kierteellä olevaa". Se on eri joogaperinteissä esiintyvä termi, joka tarkoittaa "hienorakenteiseen" eli ei-fyysiseen "energiakehoon" liittyvää elämänvoimaa. Uinuvan kundalinienergian sanotaan olevan kiertyneenä selkärangan alaosassa sijaitsevassa ristiluussa.
Kundalini on jooga-ajattelussa osa hienorakenteista energiakehojärjestelmää, johon kuuluvat nadit eli energiakanavat, joista kolme pääkanavaa ida, pingala ja sushumna kulkevat selkäytimessä/keskushermostossa kolmena ympyräliikkeenä, selän puolella liike on ylöspäin ja kehon etupuolen keskilinjalla alaspäin. Tällä keskilinjalla sijaitsevat energiakeskukset eli chakrat, joita on seitsemän ja jotka muodostuvat kehon läpi toimiessaan/pyöriessään.
Chakrat ja energiajärjestelmä mainitaan mm. varhaisissa Upanishadeissa. Kundalinienergian sanotaan nousevan keskikanavaa, sushumna-nadia pitkin ja läpäisevän kaikki seitsemän päächakraa yhtyen päälaella sahasrara-chakrassa universaaliin elämänvoimaan eli jumalalliseen voimaan, jolloin ihmisen sanotaan olevan itseoivalluksen eli samadhin tilassa. On esitetty biologisia selitysmalleja, joiden mukaan samadhi voisi johtua jonkinlaisesta endorfiinien ja muiden välittäjäaineiden sekä hormonien vaikutuksesta. 
Suomessa on mahdollista opiskella sertifioiduksi kundaliinijoogaopettajaksi.
Kundalinijoogaa käsitelleistä länsimaalaisista ehkä tunnetuin on psykoanalyytikko Carl Jung (1875–1961). Jungin kundalinijoogaa käsitellyttä luentoa Zürichin psykologikerholla 1932 pidetään laajalti virstanpylväänä itämaisen kundalini-käsitteen ja sen psykologian syvemmälle ymmärtämiselle länsimaissa.
Amerikantylli

Amerikantylli ("Charadrius vociferus") on amerikkalainen kahlaaja. Lajin nimesi ruotsalainen luonnontutkija Carl von Linné vuonna 1758.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 23–26 cm, siipien kärkiväli 59–63 cm ja paino 65–90 g. Naaras on hieman kookkaampi. Muistuttaa tylliä, mutta on tätä hiukan suurempi, hoikempi, pitkäpyrstöisempi ja -nokkaisempi. Rinnan poikki kulkee 2 mustaa raitaa ja nokka on kokonaan tumma. Koivet ovat kellahtavat ja pyrstö sekä yläperä punaruskeat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Yleinen huuto on 'kil-dii', josta laji on saanut englanninkielisen nimensä "killdeer". Vanhin amerikantylli on ollut 11 vuotta 11 kuukautta vanha.
Esiintyminen.
Nimialalaji "vociferus" (Linné 1758) pesii Pohjois-Amerikassa Kanadan eteläosista Floridaan ja Meksikoon saakka, alalaji "ternominatus" (Bangs ja Kennard 1920) Bahamalla ja Antilleilla, sekä alalaji "peruvianus" (Chapman 1920) Etelä-Amerikassa Perusta Pohjois-Chileen. Maailman populaation koko on noin 1 miljoonaa yksilöä. Sen kanta on elinvoimainen. Pohjoisimmat populaatiot ovat muuttolintuja, jotka talvehtivat USA:n itärannikolta aina Kolumbiaan ja Ecuadoriin. Muuttomatkallaan se voi harhautua Länsi-Eurooppaan mutta sitä ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Pesimäbiotooppeja ovat avoimet ruohikot, pellot, laitumet, golfkentät, tienreunat ja muut lyhytkortiset avomaat. Muuttoaikoina ja talvehtimisalueilla erityyppisillä kosteikoilla ja rannoilla.
Lisääntyminen.
Laji on yksiavioinen. Pesä on vaatimaton kuoppa sorassa. Munia on 4 ja molemmat puolisot hautovat, yhteensä 24–28 päivää. Poikaset ovat pesäpakoisia ja lentokykyisiä ne ovat 3–4 viikon ikäisinä. Sukukypsä 1-vuotiaana.
Ravinto.
Pääasiassa hyönteiset, nilviäiset ja muut pienet selkärangattomat. Syö myös marjoja.
Aspocomp Group

Aspocomp Group Oyj on suomalainen elektroniikka-alan konserni. Aspocomp-konserni tarjoaa korkean teknologian piirilevyjen suunnittelua ja valmistusta. Aspocompin valmistamia tuotteita käytetään elektroniikkateollisuudessa, muun muassa langattomissa päätelaitteissa, tietoliikenneverkoissa, autoissa ja erilaisissa teollisuussovelluksissa. Yhtiö harjoittaa myös piirilevyjen välitystoimintaa.
Aspocomp Group syntyi vuonna 1999 Aspo Oyj:n jakauduttua kahdeksi pörssiyhtiöksi. Aspon hallituksen silloinen puheenjohtaja H. B. Nyberg perusteli jakautumista elektroniikkateollisuuden vahvalla kasvulla.
Israelin esihistoria

Israelin esihistoria ulottuu nykyihmisen edeltäjien varhaiskivikautisesta kulttuurista heprealaisten asettumiseen alueelle, jolloin alkoi historiallinen aika. 
Ubeidiyan alueelta Jordanjoen laaksosta on löytyneet työkalut 1,4-1,6 miljoonan vuoden takaa ovat yksi vanhimmista homidien jäänteistä Afrikan ulkopuolella.
Karmel-vuorelta on löytynyt arkeologisia jäänteitä, joiden perusteella on mahdollista, että noin 80 000 vuotta sitten neanderthalit ja nykyihmiset elivät sovussa nykyisen Pohjois-Israelin alueella.
Maanviljelyä edelsi muun muassa villiviljan keräilyllä ja metsästyksellä elänyt Natufin kulttuuri. 
Kolmannella vuosituhannella eaa. Lähi-itään tuli seemiläisiä kieliä puhuvia kansoja, joihin heprealaisetkin kuuluivat. Toisella vuosituhannella eaa. heettiläisten valtion romahdus ja egyptiläisten vallan heikkeneminen loivat tilaa heprealaisille.
Paul Zamecnik

Paul Charles Zamecnik (s. 22. marraskuuta 1912 – 2009) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja tutkija. Hän harjoitti huomattavan akateemisen uransa ohella ammattiaan Massachusetts General Hospitalissa 1950-luvulta lähtien. 
Zamecnik syntyi Clevelandissa, Ohiossa, ja valmistui Harvard Medical Schoolista lääketieteen tohtorina vuonna 1936. Hän oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian sekä American Academy of Arts and Sciencesin jäsen.
Zamecnikin tutkimusryhmä oli keskeisessä osassa muun muassa proteiinien biosynteesin mekanismin selvittämisessä. Hän oli vuodesta 1936 lähtien naimisissa Mary Connorin kanssa. Parilla oli kolme yhteistä lasta. Mary kuoli 94 vuoden ikäisenä 26. elokuuta 2005.
Zamecnikille myönnettiin palkintona hänen lääketieteellisestä tutkimustyöstään National Medal of Science vuonna 1991 ja Laskerin erityispalkinto vuonna 1996.
Afrikantylli

Afrikantylli ("Charadrius pecuarius") on pieni afrikkalainen kahlaaja. Lajin kuvaili ja nimesi Coenraad Jacob Temminck 1823.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 12–14 cm, siipien kärkiväli 40–44 cm ja paino 26–54 g. Pieni, mustajalkatylliä muistuttava kahlaaja. Alapuoli on valkoinen, kupeilla (ja koiraalla myös rinnassa) on punertava sävy. Selkäpuoli ja päälaki ovat harmaanruskeat, suomukuvioiset. Leveä valkoinen silmäkulmajuova ja tumma ohjas. Nokka on kokotumma, lyhyehkö, ja koivet ovat tummat. Lennossa näkyy siivellä epäselvä vaalea siipijuova. Tavallisin ääni on 'tit-piip'.
Esiintyminen.
Afrikkalainen laji, joka puuttuu pesivänä Saharan ja lähes koko Sahelin alueelta sekä pohjoisosista. Pesii kuitenkin Niilin suistossa. Esiintyminen laikuittaista. Maailman populaation koko on 140 000–190 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Pääasiassa paikkalintu mutta voi vaellella sadekausien mukaan. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Kuivat avomaat lähellä vesistöä, lyhytkortiset pellot ja heinikot, hiekkakannakset ja hiekkarannat. Välttää korkeaa kasvillisuutta ja kallioista tai louhikkoista maastoa.
Lisääntyminen.
Pesä on avoimesti maassa. Pesyeitä on tavallisesti 2 ja munia 2. Haudonta-aika on 23–26 päivää, molemmat emot hautovat. Poikaset ovat pesäpakoisia ja lentokykyisiä ne ovat noin 25 päivän ikäisinä. Molemmat emot hoitavat poikasia. Sukukypsä usein jo 1-vuotiaana.
Ravinto.
Etupäässä hyönteiset ja hämähäkkieläimet.
Tbilisin kasvitieteellinen puutarha

Tbilisin kasvitieteellinen puutarha () sijaitsee Tbilisissä Georgian pääkaupungissa, Tsavkisis-Tskalin rotkossa Sololakin vuorijonon, Trialetin vuorijonon osan, eteläisillä kukkuloilla. Puutarha käsittää 161 hehtaarin suuruisen alueen ja yli 4 500 taksonomisen ryhmän kasvikokoelman.
Kasvitieteellisen puutarhan historia käsittää yli kolme vuosisataa. Sitä kuvaili ensimmäiseksi vuonna 1671 ranskalainen matkailija Jean Chardin kuninkaallisiksi puutarhoiksi, jotka oli saatettu perustaa viimeistään vuonna 1625. Puutarhat pääsivät botanisti Joseph Pitton de Tournefortin selontekoon (1701) ja prinssi Vakhuštin Tbilisin karttaan (1735). Persialaisten hyökkäyksessä vuonna 1795 kärsineet puutarhat elvytettiin 1800-luvun alussa ja perustettiin virallisesti Tiflisin kasvitieteellisenä puutarhana vuonna 1845. 
Vuodesta 1888 eteenpäin, kun puutarhaan perustettiin floristiikan keskus, useat merkittävät tutkijat ovat työskennelleet puutarhalle. Vuosina 1896–1904 puutarhaa laajennettiin länteen ja vuosien 1932 ja 1958 välillä entisen islamilaisen hautausmaan alue liitettiin siihen. Useita hautausmaan hautoja, kuten tunnetun azerbaidžanilaisen kirjailijan Mirzə Fətəli Axundovin (1812–1878) hauta, on kuitenkin säilynyt. Kasvitieteellisen puutarhan keskinen sisäänkäynti sijaitsee historiallisen Nariqalan linnoituksen juurella. Toinen, tunnelina kallioon vuosina 1909–1914 leikattu sisäänkäynti oli käytössä 2000-luvun puoliväliin saakka, kunnes siitä tehtiin Georgian suurin yökerho "Gvirabi".
Katherine Esau

Katherine Esau (3. huhtikuuta 1898 Jekaterinoslav, Venäjän keisarikunta – 4. kesäkuuta 1997 Santa Barbara, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kasvitieteilijä. 
Esau syntyi Ukrainassa saksalaisten mennoniittojen tyttäreksi. Venäjän vallankumouksen jälkeen perhe siirtyi Saksaan ja sieltä edelleen Kaliforniaan, jossa Esau sai tohtorinarvonsa vuonna 1931. 
Esau tunnetaan varsinkin ansioistaan kasvianatomian tutkijana sekä pioneerina elektronimikroskoopin käytössä kasvivirusten tutkimisessa. Hän opetti useita oppilassukupolvia kasvien anatomiasta ja toiminnoista, ja loi myös hyvin laajan tieteellisten tekstien ja tutkimusten aineiston. Hänen kirjansa "Plant Anatomy" ja "Anatomy of Seed Plants" ovat alan merkkiteoksia. Hänen mukaansa on nimetty Katherine Esau -palkinto. 
Esau valittiin vuonna 1957 Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäseneksi sen historian kuudentena naispuolisena tutkijana, ja hänelle myönnettiin vuonna 1989 National Medal of Science. Hän eli 99-vuotiaaksi.
Hanka Kupfernagel

Hanka Kupfernagel (s. 19. maaliskuuta 1974 Gera) on saksalainen cyclocross-, maantie- ja maastopyöräilijä. 
Kupfernagel on voittanut cyclocrossin maailmanmestaruuden vuosina 2000, 2001, 2005 ja 2008. Lisäksi hän on sijoittunut MM-hopealle 2002, 2003, 2006, 2009 ja 2010 sekä MM-pronssille 2004. Lajin Euroopan mestari hän on vuosilta 2003, 2004 ja 2008 sekä EM-hopeamitalisti vuodelta 2006 ja EM-pronssimitalisti 2005.
Maantiepyöräilyssä Kupfernagel on voittanut aika-ajon maailmanmestaruuden Stuttgartissa vuonna 2007. MM-pronssia hän saavutti vuonna 1998 niin aika- kuin maantieajossakin. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän sijoittui maantieajossa hopealle. Maantieajon Euroopan mestaruuden Kupfernagel voitti vuonna 1996 sekä UCI:n ranking-listan vuosina 1997–1999. Hän voitti La Flèche Wallonne -klassikon vuonna 1999 ja sijoittui toiseksi 2004. Hän voitti Emakumeen Bira -kilpailun vuosina 1997, 1998 ja 1999. Lisäksi hän on junioreiden maantieajon maailmanmestari vuodelta 1992.
Jan Mark

Janet Marjorie "Jan" Mark (22. kesäkuuta 1943 – 16. tammikuuta 2006) oli brittiläinen lastenkirjailija. Hän julkaisi kymmeniä kirjoja, joista viimeiset vain hieman ennen kuolemistaan aivokalvontulehduksen aiheuttamaan verenmyrkytykseen 62 vuoden iässä.
Mark voitti 1970–1980-luvuilla kaksi Carnegie-mitalia. Muutamia hänen kirjoistaan ovat "Thunder and Lightnings", "Handles", "Zeno Was Here", "The Tale of Tobias", "My Frog and I" ja "Useful Idiots".
Eddie Ojeda

Eddie "Fingers" Ojeda (s. 5. elokuuta 1955) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän kasvoi New Yorkissa isänsä, äitinsä ja pikkuveljensä kanssa. Tällä hetkellä hänet tunnetaan parhaiten yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Twisted Sisterin kakkoskitaristina. 70-luvun alussa hän perusti SPX-nimisen yhtyeen, jonka kanssa teki comebackin lähdettyään Twisted Sisteristä vuonna 1987. SPX lopetti vuonna 1993, jolloin hän siirtyi oman sooloyhtyeensä keulakuvaksi. Vuonna 1997 Ojeda siirtyi takaisin Twisted Sisteriin. Vuonna 2005 hän julkaisi debyyttilevynsä soolouralla. 80-luvulla hän esiintyi myös "Hear 'n' Aid"-projektissa. 
Elämäkerta.
Eddie syntyi tavalliseen perheeseen, joka asui alun perin Denverissä. Myöhemmin Eddien perhe muutti New Yorkiin, jossa Eddie perusti SPX-nimisen yhtyeen. SPX julkaisi kolme singleä, jonka jälkeen Eddie liittyi Twisted Sisteriin ja SPX hajosi. Yhtye levytti ensimmäisen kerran vuonna 1982, ja sai EP-levy nimen "Ruff Cuts". Samana vuonna julkaistiin yhtyeen ensimmäinen studioalbumi "Under The Blade". Seuraavien vuosien aikana Eddie oli mukana levyillä "You Can't Stop Rock 'N' Roll" (1983), "Stay Hungry" (1984), "Come Out And Play" (1985) ja "Love Is For Suckers". Tämän jälkeen yhtye hajosi, ja Eddie nosti SPX-yhtyeen tuhkasta. Tällä kertaa yhtye levytti demon, joka ei kuitenkaan koskaan päätynyt levitykseen. Eddie omistaa ainoan kappaleen. Vuonna 1993 hän perusti oman sooloyhtyeensä, joka keikkaili ahkerasti. Vuonna 1997 hän aloitti Twisted Sister-yhtyeen kasaamisen uudelleen Dee Sniderin kanssa. Vuonna 1999 uudelleenperustettu yhtye ei enää ylettänyt samaan suursuosioon, josta oli 80-luvulla nauttinut. 2000-luvun alussa suosio alkoi vähitellen nousta, ja vuonna 2004 julkaistiin uudelleenänitys vuoden 1984 klassikkoalbumista "Stay Hungry". Levyn nimeksi tuli "Still Hungry", ja myös ääniefektejä on paranneltu.
Seuraavana vuonna Eddie julkaisi debyyttilevynsä soolouralla. Levyn nimeksi tuli "Axes 2 Axes".
Vuonna 2006 yhtye julkaisi studiolevyn nimeltä "Twisted Christmas", jossa yhtye esittää tunnettuja joululauluja.
Yhtye hajosi levyn jälkeen, mutta palasi esiintymislavoille 2007. 
Tällä hetkellä Eddie asuu perheensä kanssa New Yorkissa.
Maarten Schmidt

Maarten Schmidt (28. joulukuuta 1929 – 17. syyskuuta 2022) oli alankomaalainen tähtitieteilijä. Hän syntyi Groningenissa, sai opetusta Jan Hendrik Oortilta ja valmistui Leidenin yliopistosta. 
Schmidt lähti vuonna 1959 Yhdysvaltoihin, jossa hän aloitti työnsä California Institute of Technologylle. Hän on keskeisiä hahmoja kvasaarien tutkimuksen historiassa. Hän oli vuodesta 1978 lähtien Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen. 
Asteroidi 10430 Martschmidt on nimetty Schmidtin mukaan.
Boitzenburgin linna

Boitzenburgin linna () on historiallisesti ja arkkitehtonisesti merkittävä linna saksalaisessa Brandenburgin osavaltiossa, noin 110 kilometriä Berliinistä pohjoiseen. Se on alueen suurimpia linnoja. Yli sadan vuoden ajan linna toimi Arnimin aatelissuvun kantalinnana. Muutama vuosi Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen linna kunnostettiin, ja siinä toimii nykyisin hotelli.
Historia.
Boitzenburgissa sijaitseva linna mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1276 tienoilla. Linna tuhoutui osittain kolmikymmenvuotisessa sodassa. Vuoden 1740 tienoilla linna kunnostettiin barokkityyliin. 1800-luvulla linnaa uudistettiin kahteen otteeseen: vuosina 1838–1842 Friedrich August Stülerin suunnitelmien pohjalta uusgoottilaiseen tyyliin ja vuosina 1881–1884 uusrenessanssityyliin.
Linna sijaitsee saarella, joka muotoiltiin vuonna 1840 maisema-arkkitehti Peter Joseph Lennén suunnittelemana englantilaista tyyliä edustavaksi maisemapuistoksi.
Aikka Hakala

Aikka Hakala on ollut kahden suomalaismuusikon nimi:
Dragan Pejić

Dragan Pejić (s. 6. syyskuuta 1976 Užice, Serbia, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja, joka toimi 2020 kolmosessa pelanneen Oulaisten Huiman päävalmentajana. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Kaudella 2006 Pejić pelasi Ykkösessä AC Oulun riveissä ja oli 15 maalillaan sarjan kolmanneksi paras maalintekijä. Tätä ennen hän oli pelannut Serbia ja Montenegron pääsarjassa, AC Ouluun hän siirtyi kotimaansa FK Javor Ivancijasta.
Geoffrey Burbidge

Geoffrey Ronald Burbidge (24. syyskuuta 1925 – 26. tammikuuta 2010) oli brittiläis-yhdysvaltalainen tähtitieteilijä.
Burbidge oli tutkija Margaret Burbidgen aviomies ja Kalifornian yliopiston fysiikan professori San Diegossa. Hän toimi Kitt Peak National Observatoryn johtajana vuosina 1978–1984. 
Burbidge voitti Helen B. Warner -palkinnon vaimonsa kanssa 1959, Bruce-mitalin itsenäisesti 1999 ja Royal Astronomical Societyn kultamitalin 2005. Hänen mukaansa on nimetty asteroidi 11753 Geoffburbidge.
Kapfenburgin linna

Kapfenburgin linna () on linna Lauchheimin pikkukaupungissa Baden-Württembergissä, Saksassa.
Historia.
Kapfenburgin linnan perustamisajankohta on tuntematon. Varhaisin maininta siitä on peräisin vuodelta 1164. Linna kuului alun perin Grunbergin suvulle, mutta siirtyi 1300-luvun ensimmäisellä puoliskolla Oettingenin kreivien haltuun. Vuonna 1364 Oettingenit myivät omaisuutensa alueella Saksalaiselle ritarikunnalle.
Johann Eustach von Westernachin hallintokaudella linnaan rakennettiin hänen mukaansa nimetty eteläsiipi. Nykyisen ulkonäkönsä linna sai vapaaherra Karl Heinrich von Hornsteinin aikana 1700-luvulla, suunnittelijoina arkkitehdit Franz Keller ja Franz Joseph Roth.
Maallistumisen myötä vuosina 1805–1806 entinen ritarikunnan linna päätyi Württembergin hallintaan. Vuoteen 1807 saakka linnassa asui Württembergin kuningas Fredrikin poika Paul. Linnan kunnostutti Baden-Württembergin osavaltio vuosina 1957–1962 ja 1971–1972.
Filosofiset aikakausjulkaisut

Filosofisia aikakausjulkaisuja eli filosofiaa käsitteleviä tiedejulkaisuja on ilmestynyt laajemmin 1800-luvun jälkimmäiseltä puoliskolta saakka. Niiden kulta-aikaa ovat olleet erityisesti vuodet 1890–1960. Nykyisin julkaisut toimivat usein ennen kaikkea nousevien filosofien julkaisuareenana.
Historiaa.
Ensimmäisiä tieteellisiä aikakausjulkaisuja alettiin julkaista 1600-luvulla. Näihin lukeutuvat "Journal des savants" (1655) ja "Acta eruditorum" (1682). Myös Royal Society ("Philosophical Transactions of the Royal Society", 1665) ja Ranskan akatemia alkoivat julkaista omia julkaisujaan pian perustamisensa jälkeen.
Ensimmäisiä varsinaisia filosofisia julkaisuja olivat William Torrey Harrisin perustama "Journal of Speculative Philosophy" (1867–1893), Alexander Bainin perustama "Mind" (1876–), Théodule Ribotin perustama "Revue philosophique" (1876–) sekä Ludwig Steinin perustama "Archiv für Geschichte der Philosophie" (1888–). Hieman myöhemmin alkoivat ilmestyä "Monist" (1888–), "Ethics" (1890–), "Proceedings of the Aristotelian Society" (1891–), "Philosophical Review" (1892–), "Revue de métaphysique et de morale" (1893–) ja "Kant-Studien" (1896–).
1900-luvulla perustetuista julkaisuista merkittävimpiä ovat "Journal of Philosophy" (1904), "Philosophy" (1926), Wienin piirin "Erkenntnis" (1930–1940), "The Journal of Symbolic Logic" (1936–) ja "Review of Metaphysics" (1947–).
Merkittävimmät suomalaiset filosofiset aikakausjulkaisut ovat olleet Suomen filosofisen yhdistyksen vuosikirjat "Ajatus" (1926–) ja "Acta Philosophica Fennica" (1935–), sekä filosofinen aikakauslehti "Niin &amp; näin" (1994–). Filosofiaa on julkaistu myös "Königsberg"-lehdessä (1996/97). Filosofisina keskustelufoorumeina ovat toimineet myös mm. "Ateneum", "Aika", "Euterpe" (1901–1905), "Finsk Tidskrift" (1876–), "Genesis", "Nykyaika" (1898–1899), "Teologinen aikakauskirja", "Valvoja" (1881–) ja "Vartija" (1888–).
Allan Sandage

Allan Rex Sandage (18. kesäkuuta 1926 – 13. marraskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hän sai opetusta Edwin Hubblelta ja jatkoi tämän työtä hänen kuoltuaan sydänkohtaukseen vuonna 1953. Hän opiskeli fysiikkaa Illinois’n yliopistossa ja valmistumisensa jälkeen vuonna 1948 siirtyi California Institute of Technologyn tähtitieteelliselle osastolle jatko-opiskelemaan.
Sandage tunnetaan ensisijaisesti hänen galaksien etäisyyksiä ja Hubblen vakion arvon havaintoihin perustuvaa määrittämistä koskevista töistään. Sandage oli myös eräs ensimmäisiä kvasaarien tutkijoita. Kosmologisen tutkimuksen ohessa hän myös löysi asteroidin (96155) 1973 HA.
Sandage aloitti työnsä Palomarin observatoriossa. Hän oli 1950-luvulta lähtien kansainvälisesti huomattava tutkija ja julkaisi uransa aikana yli 500 tieteellistä artikkelia. Sandagelle myönnettiin muun muassa Helen B. Warner -palkinto (1957), Eddington-mitali (1963), Royal Astronomical Societyn kultamitali (1967), National Medal of Science (1970), Bruce-mitali (1975) ja Crafoord-palkinto (1991). Lisäksi asteroidi 9963 Sandage on nimetty hänen kunniakseen.
Sandage kääntyi 60-vuotiaana kristinuskoon. Hän ei pitänyt tätä ristiriitaisena hänen tieteellisen elämäntyönsä kanssa. Sandage menehtyi haimasyöpään.
Muixeranga

Muixeranga (valenciaksi ) on nimitys Valenciasta peräisin olevalle tanssi- ja ihmistorniperinteelle, joka on säilynyt pääasiassa Ribera Altan piirikuntaan kuuluvassa Algemesíssa. Muixeranga-ryhmiä löytyy myös joiltakin muilta Valencian paikkakunnilta.
Muixeranga ei ole pelkkä tanssi- ja taidenäytös, sillä se liittyy olennaisesti vuosittaiseen "Pelastuksen Jumalan äidin juhlaan" (les Festes de la Mare de Déu de la Salut) ja sen juhlakulkueeseen. Juhlaa vietetään Algemesíssa 7. ja 8. syyskuuta.
Uskonnollisen merkityksensä kautta muixeranga eroaa muista Katalonian ihmistorniperinteistä. Lisäksi muixerangassa tornin korkeutta tärkeämpi tekijä on tornin tanssi. Usein esitetyn teorian mukaan sekä muixeranga että muut ihmistornit ("castells") ovat kehittyneet vanhemmasta moixiganga-perinteestä. Kuitenkin vain muixerangassa on säilynyt alkuperäinen uskonnollinen ajatus ja tornien liikkuvuus. Nykyään muiden tornien ainoana tarkoituksena on ulottua niin korkealle kuin mahdollista.
Pan Am Cosmobox

Pan Am Cosmobox on suomalaisen muusikon Janne Louhivuoren neljäs sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Janne Louhivuori.
Britton Chance

Britton Chance (24. heinäkuuta 1913 – 16. marraskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen tutkija ja purjehtija. Hän voitti kultaa kesäolympialaisissa 1952 Helsingissä.
Chance valmistui Pennsylvanian yliopistosta vuonna 1940 ja myöhemmin Cambridgesta. Hänet palkittiin National Medal of Sciencella vuonna 1974, ja hän oli Kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1954. Hän oli lisäksi Royal Societyn ulkomaalaisjäsen vuodesta 1981.
Chance oli Pennsylvanian yliopiston biofysiikan emeritusprofessori. Hän tuli tunnetuksi muun muassa hänen infrapunavalon käyttöä käsittelevistä tutkimuksistaan. 
Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli Radiation Laboratoryssa Massachusetts Institute of Technologyssa.
Yin ’n’ Twang

Yin ’n’ Twang on suomalaismuusikko Janne Louhivuoren viides sooloalbumi. Se julkaistiin 18. marraskuuta 2009.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Janne Louhivuori.
Peristyyli

Peristyyli ( &lt; , ’pylväiden ympäröimä’; ) on kreikkalaisessa ja roomalaisessa arkkitehtuurissa rakennuksen sisäpihaa ympäröivä pylväikkö ja pylväikkökäytävä, ja laajemmassa merkityksessä koko kyseisen kaltainen sisäpiha. Arkaaisempi nimitys peristyylille on tetrastoon (/). Kreikkalaista peripteraalitemppeliä reunustava peristyyli on oikeammin "peristasis".
Peristyylin ympäröimä peristyylipiha on reunoilta katettu, mutta keskeltä avoin sisäpiha, jossa voi olla puutarha tai vesiallas. Roomalaisessa yksityistalossa, domuksessa, peristyyli sijaitsi talon takaosassa "atriumin" ja "tablinumin" takana. Sanaa käytetään myös puhuttaessa käsitteen syntymistä varhaisempien kulttuurien vastaavista, kuten egyptiläisen temppelin pylväshalleista.
Peristyyli on laajentunut tarkoittamaan myös pylväiden ympäröimää osaa mistä tahansa huoneesta tai rakennuksesta. Keskiajalla peristyylistä kehittyi "luostari" (, ’suljettu’) eli "luostaripiha", joista luostarit ovat saaneet nimensä.
Splash Damage

Splash Damage on englantilainen pelitalo, joka on erikoistunut verkkomoninpeleihin. Splash Damagen tunnetuin peli lienee ' ja vuonna 2007 julkaistu ', joka on jatkoa "Quake"-pelisarjalle. Yhtiön tuorein julkaisu on vuonna 2016 julkaistu Gears of War 4.
Splash Damagen perusti vuonna 2001 tunnettujen pelimodifikaatioiden, kuten Quake 3 Fortressin, tekijät. Tehtyään jonkin aikaa modifikaatioita, Splash Damage alkoi tehdä yhteistyötä id Softwaren ja Activisionin kanssa. Yhtiöt alkoivat kehittää lisäosaa "Return to Castle Wolfensteinille", joka kuitenkin myöhemmin julkaistiin ilmaiseksi itsenäisenä pelinä.
Arthur Kornberg

Arthur Kornberg (3. maaliskuuta 1918 – 26. lokakuuta 2007) oli yhdysvaltalainen biokemisti. Hän sai vuonna 1959 yhdessä Severo Ochoan kanssa Nobelin lääketieteen palkinnon tutkimuksistaan DNA-synteesin alalla. 
Kornberg syntyi New Yorkissa, johon hänen vanhempansa Joseph ja Lena olivat muuttaneet Galitsiasta. Hän opiskeli ensin Abraham Lincoln High Schoolissa ja sitten City Collegessa, josta hän valmistui vuonna 1937, sekä Rochesterin yliopistossa, josta hän sai lääketieteen tohtorin arvon vuonna 1941. 
Kornbergilla oli kohonnut veren bilirubiinitaso eli Gilbertin oireyhtymä, joka aiheuttaa lievää keltaisuutta iholla. Lääkäriksi opiskellessaan hän teki opiskelutovereidensa parissa tutkimuksen vaivan yleisyydestä, ja tulokset julkaistiin hänen ensimmäisessä julkaisussaan 1942. 
Tärkein Kornbergiin kohdistetuista huomionosoituksista oli vuoden 1959 Nobel, mutta hän voitti lisäksi muun muassa National Medal of Sciencen 1979 ja oli Kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1957. Hän teki aktiivisesti töitä Stanfordin yliopistossa vuosikymmenten ajan. Hän oli Royal Societyn ulkomaalaisjäsen.
Kornberg oli vuosina 1943–1986 naimisissa Sylvy Ruth Levyn ja vuosina 1988–1995 Charlene Walsh Leveringin kanssa. Molempien avioliittojen päätyttyä puolison kuolemaan Kornberg meni joulukuussa 1998 jälleen naimisiin Carolyn Dixonin kanssa. Kornberg eli 89-vuotiaaksi.
Kornbergin poika Roger Kornberg sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2006.
David Grossman (ohjaaja)

David Grossman on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisio-ohjaaja. Vuodesta 2004 alkaen hän on ohjannut ja tuottanut sarjaa "Täydelliset naiset".
Aiemmin Grossman on ohjannut televisio-ohjelmia "Lost", "Lisa ja pojat", "MADtv", "Buffy, vampyyrintappaja", "Angel", "CSI", "Dead Like Me", "Veljemme on nero" ja "Ally McBeal".
Valerie Harper

Valerie Harper (22. elokuuta 1939 – 30. elokuuta 2019) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosta Rhoda Morgensternin roolissa "The Mary Tyler Moore Show'ssa" ja "Rhodassa" 1970-luvulla. Hänelle on myönnetty neljä Emmy-palkintoa ja yksi Golden Globe.
Harper oli Screen Actors Guildin jäsen ja vuoden 2001 ehdokas sen puheenjohtajaksi.
Michael Frayn

Michael Frayn (s. 8. syyskuuta 1933) on brittiläinen kirjailija. Hän on julkaissut sekä romaaneja että näytelmäkirjallisuutta. 
Frayn opiskeli Cambridgen yliopistossa. Hänen tunnetuimpia näytelmiään ovat vuonna 1998 kantaesitetty, historiallisiin tositapahtumiin pohjautuva "Kööpenhamina" sekä farssi "Saranoita ja sardiineja" eli "Noises Off" (1982).
Fraynin romaaneista Tammi on julkaissut Keltaisessa kirjastossa kaksi: "Päistikkaa" (2001, "Headlong", 1999) ja "Vakoojat" (2003, "Spies", 2002).
Newcastle Brown Ale

Newcastle Brown Ale on suosittu englantilainen olutmerkki, jota myydään Suomessa pulloissa. Se on brown ale -tyyppistä punertavan ruskeaa, hiukan makeahkoa olutta. Alkoholipitoisuus on 4,7 tilavuusprosenttia.
Eversti Jim Porterin kehittämä pintahiivaolut Newcastle Brown Ale tuli myyntiin vuonna 1927. Vuosina 1927–2005 sitä tehtiin Newcastle upon Tynessä, mutta vuonna 2005 valmistus siirrettiin joen toiselle puolelle Gatesheadiin. Sillä on EU:n myöntämä "aito, perinteinen tuote" -merkkisuoja.
Newcastle on Ison-Britannian myydyimpiä pullotettuja ale-oluita. Suomessa sitä markkinoi Hartwall.
Lumilinna (televisio-ohjelma)

Lumilinna ("The Cold Old Days") on Yleisradion vuonna 1965 tuottama viihdeohjelma-lyhytelokuva. Ohjelma on voittanut toistaiseksi ainoana suomalaisohjelmana Montreux'n Kultaisen ruusun vuonna 1965. "Lumilinna" sai myös Lehdistön palkinnon. Ohjelman käsikirjoituksen oli tehnyt "VEK-tiimi", johon kuuluivat Jukka Virtanen, Aarre Elo ja Matti Kuusla. Ryhmän musiikillisena johtajana toimi Jaakko Salo. Ohjelma kuvattiin Olavinlinnassa ja siinä oli mukana useita aikansa tunnetuimpia viihdetaiteilijoita.
Baba Amte

Baba Muralidhar Devdas Amte (26. joulukuuta 1914 Maharashtra, Intia – 9. helmikuuta 2008 Maharashtra, Intia) oli intialainen hindu, joka nousi kansainväliseen julkisuuteen aktivistina ja leprasairaiden hoitajana. Hänelle myönnettiin lukuisia merkittäviä palkintoja, kuten Templeton-palkinto vuonna 1990 ja Gandhin kansainvälinen rauhanpalkinto vuonna 1999. 
92-vuotiaalla Baba Amtella todettiin elokuussa 2007 leukemia, mutta hän ehti täyttää 93 vuotta ja eli vielä seuraavan vuoden helmikuuhun.
Elisabethenkirche

Elisabethenkirche on protestanttinen kirkkorakennus sveitsiläisessä Baselin kaupungissa. Se on rakennettu vuosien 1857 ja 1865 välillä arkkitehti Ferdinand Stadlerin piirustusten pohjalta ja Christoph Riggenbachin ja Carl Wartnerin johdolla. Kirkko edustaa uusgoottilaista arkkitehtuuria ja on yksi tyylisuuntansa merkittävimpiä edustajia Sveitsissä. Kirkon lasimaalauksista ovat vastanneet müncheniläiset Heinrich ja Christian Burkhardt. Kirkontorni yltää 72 metrin korkeuteen.
Kirkko aiottiin purkaa 1900-luvun lopulla, mutta asukkaat vastustivat tätä ja se peruskorjattiin.
Thomas Torrance

Thomas Forsyth Torrance (30. elokuuta 1913 – 2. joulukuuta 2007) oli brittiläinen teologi. Hän toimi 27 vuotta kristillisen dogmatiikan professorina Edinburghin yliopiston New Collegessa. 
Torrancen skotlantilaiset vanhemmat olivat poikansa syntyessä lähetystyössä Chengdussa, ja hän asui itse Kiinassa vuoteen 1927. Hän oli vanhempiensa esikoinen, joka sai kaksi veljeä ja kolme siskoa. Hän on maininnut omat vanhempansa keskeisimmiksi opettajikseen. Hän meni vuonna 1946 naimisiin Margaret Spearin kanssa. 
Hän aloitti opintonsa Edinburghin ja Oxfordin yliopistoilla, mutta pääsi sitten stipendillä Baselin yliopistoon, jossa hän sai opetusta ihailemaltaan Karl Barthilta. Torrance toimi vuonna 1976 Skotlannin kirkon yleiskokouksen johtajana. 
Torrancen kirjoitettu tuotanto on laaja, ja hän tutki uransa aikana muun muassa uskonnon ja tieteiden välistä suhdetta. Hän myös käänsi teologisiin aiheisiin liittyvää kirjallisuutta, ja hänelle myönnettiin vuonna 1978 Templeton-palkinto. Hän eli 94-vuotiaaksi. Myös hänen vuonna 1949 syntyneestä pojastaan Iain Torrancesta tuli teologi.
Eija Merilä

Eija Merilä (nyk. Kymäläinen, o.s. Muhonen; s. 30. kesäkuuta 1946 Kivijärvi) on suomalainen laulaja, joka on tullut tunnetuksi sekä kevyen musiikin että hengellisen musiikin esittäjänä. 
Ura.
Sijoituttuaan iskelmälaulukilpailussa Jyväskylässä toiseksi Merilä pääsi Veikko Ahvenaisen kautta koelauluun Scandialle. Hänen ensimmäinen singlensä ”Yö Taigalla/Kun sinua katselen” julkaistiin tammikuussa 1964. Merilän ensimmäinen menestyskappale oli ”Yö saaristossa”. Levytyksiä oli tasaiseen tahtiin 1960-luvulla. Merilä oli mukana myös viihdeohjelma "Lumilinnassa", joka voitti Montreux’n Kultaisen ruusun vuonna 1965. Vuonna 1971 Merilä sai levytettäväkseen Lynn Andersonin ”Rose Gardenista” suomenkielisen version ”Luvannut en ruusutarhaa”, joka oli suuri menestys. Jatkoa seurasi seuraavana vuonna kappaleella ”Mä tahdon teidän oppivan”.
Vuonna 1971 Eija Merilä levytti kappaleen ”Itku-wirsi tulevan pahan ajan takia”. Sävelmänä oli Toivo Kärjen parikymmentä vuotta vanha ”Rovaniemen markkinoilla”, ja monisäkeistöisen tekstin oli kirjoittanut Markku Haapio. Laulu voitti "Ilta-Sanomien" pilkkalaulukilpailun, ja se kommentoi tulevia presidentinvaaleja, jotka olivat silloisen käsityksen mukaan edessä vuonna 1974. Tekstissä käytiin läpi kaikki oletetut presidenttiehdokkaat.
1970-luvun puolivälissä Merilä tuli uskoon ja jätti viihdetaiteilijan uran. Hänen uransa jatkui kuitenkin hengellisen musiikin parissa. Jo vuonna 1976 hän teki äänitteen "Kiitokseni", ja seuraava albumi "Konsta Jylhän hengellisiä lauluja" oli suuri menestys ja ylsi timanttilevyyn, jonka raja oli tuolloin yli 50 000 myytyä äänitettä. 
Merilä on kiertänyt ympäri maailmaa esiintymässä ja asui pitkään perheineen Floridassa, jossa hän toimi suomenkielisen helluntaiseurakunnan, Kotikirkon, laulaja-evankelistana. Vuonna 2010 Kymäläiset muuttivat takaisin Suomeen Merilän synnyinseudulle Kivijärvelle. 
Aikamedia myönsi Merilälle Vuoden muusikko 2015 -palkinnon.
Berner Münster

Berner Münster on tuomiokirkko Sveitsin pääkaupungissa Bernissä. Sen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1421. 1500-luvulla kirkko saatiin muita osin valmiiksi, mutta tornin korkeudeksi tuli vain 50 metriä heikon maaperän takia. Tornin rakentamista jatkettiin myöhemmin ja torni valmistui kokonaan vuonna 1893, jolloin siitä tuli 100 metriä korkea. Kirkontorni on Sveitsin korkein ja itse tuomiokirkko on Sveitsin suurin kirkkorakennus. Kirkon 71-äänikertaiset ja 5 400 pilliä sisältävät pääurut ovat peräisin vuodelta 1726.
Balkanintiainen

Balkanintiainen ("Poecile lugubris") on lapintiaista muistuttava, varpuslintuihin kuuluva tiaislaji.
Koko ja ulkonäkö.
Päälaki ja kurkkulappu ovat noenmustat, poskilaikku on valkoinen. Selkäpuoli, siivet ja pyrstö ovat harmaanruskeat. Naaraan huppu ja kurkkulappu ovat himmeämmät, tumman harmaanruskeat, ja sen alapuolen väritys oliiviin vivahtava. Voimakas nokka on musta ja jalat harmaat. Nuoren yksilön poskilaikut ovat likaisemman väriset. 
Pituus 14 cm, siipiväli 21,5–23 cm ja paino 15–19 g.
Kutsuääni on toraisa jäkätys ”tjerr’r’r’r”, laulussa toistaa sarjana yhtä ja samaa ”tsiv”-ääntä.
Levinneisyys.
Balkanintiainen on pesivä paikkalintu Kaakkois-Euroopassa Sloveniasta ja Romaniasta Lähi-itään ja Iraniin saakka. Maailman populaation koko on 260 000–1 000 000 yksilöä, ja lajin kanta on elinvoimainen. Suomesta ei ole havaintoja.
Elinympäristö.
Balkanintiaisen elinympäristöä ovat erityyppiset metsät, myös vuorenrinteiden, sekä puutarhat ja pensaikot. Laji suosii tammea ja pyökkiä kasvavia sekametsiä. Paikoin se elää puhtaissa havumetsissäkin.
Lisääntyminen.
Pesä on puunkolossa, joskus pöntössä tai kallionkolossa, ja heinin sekä höyhenin sisustettu. Naaras munii valkeahkoja, punertavatäpläisiä munia yleensä 5–7 kappaletta, joskus jopa 10. Naaras hautoo yksin keskimäärin 13,3 vuorokautta. Molemmat emot huolehtivat ja ruokkivat poikasia, jotka lähtevät pesästä kolmiviikkoisina. Pesii usein kahdesti kesän aikana.
Ravinto.
Balkanintiaisen pääravintoa ovat pienet selkärangattomat. Se syö toisinaan myös siemeniä.
John Howe

John Howe (s. 21. elokuuta 1957 Vancouver, Kanada) on Sveitsissä asuva kuvittaja. Hän opiskeli École des Arts Décoratifs -koulussa Strasbourgissa Ranskassa ja on työskennellyt kuvittajana koko ikänsä. Myös hänen vaimonsa Fataneh on kuvittaja. Howen erityisenä kiinnostuksenkohteena ovat keskiaikaiset aseet ja haarniskat. Howe on myös aktiivisena jäsenenä "Company of Saynt George" -ryhmässä, joka yhdessä museoiden kanssa toteuttaa keskiaikaa jäljitteleviä elävän historian näytöksiä. 
Ura Tolkien-kuvittajana.
John Howen tunnetuimmat työt ovat kuvituksia J. R. R. Tolkienin kirjoihin. Hän on sanonut laatineensa piirroksia Tolkienin tarinoista jo kauan ennen uraansa kuvittajana, ja maininnut varhaiseksi innoituksekseen Hildebrandtin veljesten kuvittamat Tolkien-kalenterit.
Howe itse on kuvittanut paitsi Tolkienin teosten kansia, myös lukuisia kalentereita, julisteita ja karttoja. Yksi hänen merkittävimmistä töistään oli osallistuminen Brian Sibleyn "Keski-Maan kartat" -teoksen kuvitukseen, johon kuului neljän suuren karttajulisteen piirtäminen ja koristelu. Yhdessä Alan Leen kanssa Howe oli keskeisin lavastussuunnittelija Peter Jacksonin "Taru sormusten herrasta" -filmatisoinneissa. Howen harrastuksenaan keräämä tuntemus keskiaikaisista aseista ja haarniskoista oli suureksi avuksi elokuvien suunnittelutyössä. 
Muut teokset.
Tolkienin teosten lisäksi Howe on tehnyt kuvituksia myös muun muassa Robin Hobbin, G. R. R. Martinin, Guy Gavriel Kayn, Charles de Lintin ja Robert Holdstockin tarinoihin sekä Beowulfiin. Howe osallistui myös "" -elokuvan lavastussuunnitteluun. Hänen omia teoksiaan ovat "Cathédrale", "Myth and Magic" sekä "John Howe Fantasy Art Workshop". Lisäksi hän on uudelleenkertonut ja kuvittanut tarinat "Rip Van Winkle" sekä "The Knight with the Lion, The Story of Yvain".
Kadonnut häviämättömiin

Kadonnut häviämättömiin – tiimalasin sinisen horisontin valkea hiekka on kosketinsoittaja-laulaja Jukka Gustavsonin viides soololevy. Kappaleet "Metsä meren keskellä" ja "Kontrasteja" nauhoitettiin alun perin Radiomafian Hipnoosi-ohjelmaan, joskin kappaleisiin on tehty levyä varten päällekkäisäänityksiä. 
Kappaleet.
Sävellykset, sanoitukset ja sovitukset: Jukka Gustavson
Markus Kokkonen

Markus Juhani Kokkonen (s. 20. toukokuuta 1986 Lieksa) on suomalainen laulaja. Kokkonen on voittanut mm. Olavi Virta - Sininen huvimaja -laulukilpailun vuonna 2005. Iskelmälaulun Suomen mestaruuden hän voitti vuonna 2008 IskelmäNiityt -tapahtumassa Kiuruvedellä. Vuonna 2009 Kokkonen ylsi Seinäjoen Tangomarkkinat laulukilpailun finaaliin kolmen parhaan mieslaulajan joukkoon.
Kokkonen vaikuttaa tällä hetkellä Helminauha -yhtyeen laulusolistina.
Susan Cooper

Susan Cooper (s. 23. toukokuuta 1935 Burnham, Buckinghamshire, Iso-Britannia) on englantilainen lasten- ja nuortenkirjailija, joka kirjoittaa usein fantasiaa. Hän on myös menestynyt näytelmäkirjailija. Cooperin tunnetuin teos on viisiosainen "Pimeä nousee" -sarja. 
Yksityiselämä.
Susan Cooper asui Buckinghamshiressä 21-vuotiaaksi asti. Myöhemmin hän opiskeli Oxfordin yliopistossa, jossa hän toimi muun muassa yliopiston oman sanomalehden, "Cherwellin", ensimmäisenä naistoimittajana. Valmistuttuaan Cooper työskenteli toimittajana The Sunday Times -lehdessä Ian Flemingin alaisuudessa. Vuonna 1963 Cooper muutti Yhdysvaltoihin mennäkseen naimisiin erään Massachusettsin teknillisen korkeakoulun professorin kanssa. Vaikka hän oli aiemminkin kirjoittanut vapaa-ajallaan, hänen kirjailijanuransa alkoi toden teolla vasta Yhdysvalloissa. Heinäkuussa 1996 Cooper meni naimisiin pitkäaikaisen kirjoittajaystävänsä, näyttelijä Hume Cronynin kanssa. Hume kuoli kesäkuussa 2003. Susanilla on kaksi aikuista lasta. Hän asui pitkään Connecticutin Fairfieldissä, mutta muutti hiljattain Massachusettsiin.
Kirjailijanura.
Susan Cooper julkaisi ensimmäisen kirjansa vuonna 1964. Kyseessä oli tieteistarina "Mandrake". "Pimeä nousee" -sarjan ollessa työn alla Cooper julkaisi myös omaelämäkerrallisen tarinan "Dawn of Fear", joka sijoittuu sota-ajan Englantiin. Kelttiläistä mytologiaa, Kuningas Arthur -taruja ja Cooperin omia fantasiahahmoja yhdistelevä "Pimeä nousee" -sarja (1965–1977) sai alkunsa kustantamon järjestämästä tarinakilpailusta. Ensimmäinen osa muistuttaakin perinteistä Viisikko-seikkailua, mutta Cooperin päätettyä jatkaa tarinaa useamman osan verran mukaan tuli nopeasti tummempia ja vakavampia teemoja. Monet sarjan tapahtumapaikoista ovat todellisia Englannin ja Walesin paikkoja, jotka Cooper tunsi nuoruudessaan.
"Pimeä nousee" -sarjan ohella Cooperin palkituin ja tunnetuin kirjallinen teos lienee kahden nuoren kasvutarina "Kultakaapu, siniviitta". Näiden teosten jälkeen Cooper on julkaissut useita lasten- ja nuortenkirjoja sekä kuvakirjoja (muun muassa "King of Shadows", "The Boggart" ja "The Magician’s Boy"). Hän on myös kirjoittanut runoja, näytelmiä ja televisiokäsikirjoituksia. Näistä tunnetuimmat ovat moneen kertaan palkitut "Foxfire" ja "Nukentekijä".
Palkinnot.
Lisäksi Susan Cooperilla on muun muassa kaksi Emmy-ehdokkuutta ("Nukentekijä" 1984 ja "Foxfire" 1987).
Terry Balsamo

Terry Balsamo (s. 8. lokakuuta 1972, Tampa, Florida) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän soitti yhdysvaltalaisessa rock-yhtye Evanescencessä vuosina 2003–2015. Hänet tunnetaan myös Cold-yhtyeen ex-kitaristina.
Balsamon musiikillinen ura alkoi Limp Bizkit -yhtyeessä. Hän jätti yhtyeen muutama vuosi ennen Limp Bizkitin debyyttialbumi "Three Dollar Bill, Y’All$:n" (1997) levyttämistä. Hänet korvasi yhtyeessä Wes Borland. Vuoden 1999 lopussa Balsamo yhdisti voimansa Jacksonvillen rokkareiden Scooter Wardin, Sam McCandlessin, Jeremy Marshallin ja Kelly Hayesin kanssa muodostaen Cold-yhtyeen.
Evanescence.
Balsamo pysyi Coldissa kirjoittaen ja levyttäen heidän kanssaan albumeille "13 Ways to Bleed on Stage" (2000) ja "Year of the Spider" (2003). Hän esiintyi myös Staind-yhtyeen kanssa sen MTV Unplugged -esityksessä vuonna 2001. Cold esiintyi Evanescencen lämppärinä vuoden 2003 Nintendo Fusion -kiertueella.
Kun Evanescencen kitaristi Ben Moody jätti yhtyeen kesken heidän Euroopan kiertueensa, Balsamo soitti Moodyn tilalla keikoilla. Kun Coldin tulevaisuus alkoi näyttää kyseenalaiselta, Balsamo liittyi vakituisesti Evanescenceen.
Balsamon on mukana Evanescencen livealbumilla, "Anywhere but Homella" (2004) ja sen jälkeen julkaistuilla "The Open Doorilla" (2006) ja "Evanescencellä" (2011). Hänestä tuli Amy Leen yhteistyökumppani Evanescence-yhtyeessä ja he kirjoittivat yhdessä useimmat kappaleet "The Open Doorille", kuten levyn ensimmäisen singlen, "Call Me When You're Soberin" ja kolmannen singlen, "Sweet Sacrificen".
Syyskuussa 2005 Balsamo sai aivohalvauksen johtuen kaulavaltimon repeytymisestä, mistä johtuen hän joutui sairaalaan. Balsamo kertoi, että tämä johtui moshaamisesta keikoilla, mikä taas aiheutti veren hyytymisen niskassa. Hän on sittemmin parantunut ja oli mukana The Open Door -kiertueella Evanescencen kanssa.
Aiheesta muualla.
Balsamo-artikkeli The Evanescence Reference -wikissä
Michael Novak

Michael John Novak (9. syyskuuta 1933 Johnstown, Pennsylvania – 17. helmikuuta 2017 Washington) oli yhdysvaltalainen katolinen uskonnonfilosofi ja diplomaatti. Hän julkaisi lähes 25 kirjaa filosofian ja teologian aiheista; kenties tunnetuin on "The Spirit of Democratic Capitalism" vuodelta 1982.
Novak syntyi Johnstownissa, Pennsylvaniassa. Hän valmistui Harvardin yliopistosta, Rooman Gregoriaanisesta yliopistosta ja Stonehill Collegesta. Hän toimi Yhdysvaltain suurlähettiläänä UNCHR:lle vuonna 1981.
Novakille myönnettiin vuonna 1994 Templeton-palkinto. Hänellä oli kuvittaja Karen Laub-Novakin kanssa lapset Richard, Tanya ja Jana.
John Polkinghorne

John Polkinghorne (16. lokakuuta 1930 Weston-super-Mare – 9. maaliskuuta 2021) oli brittiläinen fyysikko ja teologi. Myöhemmällä urallaan hän tutki laajasti tieteen ja uskonnon välistä suhdetta, ja hänelle myönnettiin tästä Templeton-palkinto vuonna 2002.
Polkinghorne valmistui Cambridgen yliopistosta. Vietettyään kaksi vuotta luennoitsijana Edinburghin yliopistossa hän palasi Cambridgeen 1958 ja toimi vuosina 1968–1979 matemaattisen fysiikan professorina. Hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi 1974. 
Polkinghorne päätti kesken uransa ryhtyä lukemaan teologiaa, ja hänet vihittiin anglikaaniseksi papiksi vuonna 1982. Hän toimi Queens’ Collegen puheenjohtajana vuosina 1988–1996. Hänet valittiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi vuonna 1997. Hän on lisäksi Durhamin yliopiston kunniatohtori.
Polkinghornen mukaan tieteelliset ja uskonnolliset näkemykset eivät ole ristiriidassa keskenään vaan täydentävät toisiaan. Polkinghornen mielestä luonnonteologialla on vakaa paikka uskonpuolustuksessa ja teologiassa.
Tiedettä, teologiaa ja todellisuuden luonnetta pohdiskelevien filosofisten julkaisujensa ohella hän on julkaissut omaelämäkerran "From Physicist to Priest, an Autobiography" (2007).
La Spezia

La Spezia (liguuriksi "A Spèza") on kaupunki Italiassa Ligurian alueella La Spezian maakunnassa. Se on maakunnan pääkaupunki. La Speziassa oli vuoden 2017 alussa 93 678 vakinaista asukasta, ja sen pinta-ala on noin 51 neliökilometriä. Kaupunki sijaitsee Ligurianmereen kuuluvan La Spezian lahden rannalla.
Kaupungissa on alueen keskeinen kauppa- ja sotasatama sekä Italian laajin sotatarviketuotannon keskittymä.
Historia.
Kaupungin alueella on ollut asutusta aina esihistorialliselta ajalta alkaen, jo ennen Rooman myyttistä perustamista. 
Brittiläinen runoilija Percy Bysshe Shelley asui elämänsä loppuvaiheet kaupungissa ja hukkui lähistöllä tapahtuneessa veneonnettomuudessa vuonna 1822. Tämä on johtanut La Spezian lahden ranskankieliseen nimitykseen Runoilijoiden lahti ("le Golfe des Poètes").
Kaupungin satama oli toisessa maailmansodassa niemimaan suuri sotasatama ja keskeinen osa saksalaisten ja italialaisten yhdessä rakentamaa puolustuslinjaa.
Jenkem

Jenkem (myös jekem tai Butthash) on päihteenä käytettävä, impattava dissosiatiivi. Impattava kaasu muodostuu käyttämällä ulostetta ja virtsaa. BBC Newsin mukaan Sambiassa Lusakan katulapset ovat käyttäneet jenkemiä vaihtoehtona liiman tai bensiinin haistelulle.
Ei ole varmaa tietoa, kuinka lapset alkoivat käyttää ainetta.
Varhaisin maininta jenkemistä on vuodelta 1995 Inter Press Servicen (IPS) uutissähkeestä.
Vuonna 1998 New York Times kertoi artikkelissaan vapaaehtoistyöntekijöiden kertoneen katulasten sekoittavan päänsä fermentoiduista ihmisulosteista valmistetulla aineella, joka tunnettiin nimellä "jekem".
BBC News kertoi tavasta 1999.
Jenkemin vaikutus kestää noin tunnin ajan, ja se aiheuttaa visuaalisia hallusinaatioita.
Nettipila.
Lokakuussa 2007 floridalainen poliisi tiedotti uudesta huumeesta high school -oppilaiden kanssa käytyjen keskustelujen perusteella. Tiedotteessa väitettiin, että jenkem on suosittua Yhdysvaltain kouluissa ja kuvailtiin sen valmistusta sulkemalla ihmisulosteita ja virtsaa pulloon, jonka suu suljetaan ilmapallolla, ja jättämällä seos käymään auringonpaisteeseen.
Internet-käyttäjät huomasivat pian, että ohjeet ja valokuvat jenkemin valmistuksesta ja käytöstä olivat verkkosivusto Totse.com:ista, jonne ne ladannut käyttäjä myönsi valmistaneensa pulloissa olleen "jenkemin" jauhoista, vedestä, Nutellasta ja oluesta.
Loka-marraskuussa 2007 kaupunkitarinoita tutkiva Snopes julkaisi artikkelin, joka kyseenalaistaa tarinat jenkemin käytöstä Yhdysvalloissa.
Kovaohranen

Kovaohranen tai kovaotranen on happamaton ohraleipä. Sen nesteenä käytetään paikkakunnasta ja mieliteoista riippuen vettä, piimää tai smetanaa ("kermaa"). Kovaohranen- tai kovaotranen-nimiä käytetään lähinnä Etelä-Karjalan länsiosissa. 
Leivonnainen tunnetaan useilla nimillä, muun muassa Sisä-Suomessa nimellä nyrkkirieska ja Lapissa nimellä rieska, ja se tunnetaan myös monissa Pohjois-Euroopan maissa Pohjanmereltä Uralille. Suomessa happamaton ohrainen leivonnainen on ollut pyhäruokaa ja muinoin kirkkoevästä, jolloin se on yleensä alustettu smetanaan. Tällainen "kermainen kovaotranen" oli suosittua kahvileipää 1900-luvun alkupuolella, jolloin maalla ei juurikaan käytetty valkeita vehnäjauhoja. Arkena kovaotrasta paistettiin, jos leipä pääsi loppumaan, ja silloin nesteenä käytettiin vettä tai vedellä ohennettua piimää.
Margaret Mahy

Margaret Mahy ONZ (21. maaliskuuta 1936 Whakatane – 23. heinäkuuta 2012 Christchurch) oli arvostettu uusiseelantilainen lastenkirjailija. Hänet palkittiin kahdella Carnegie-mitalilla. "Tähtien tytär" (1985) sai Kanadan lastenkirjallisuusyhdistyksen Phoenix-palkinnon vuonna 2005. "Maanalainen tie" (1992) sai AIM-lastenkirjallisuuspalkinnon ja Esther Glen -palkinnon 1993. Mahy sai H. C. Andersenin palkinnon vuonna 2006.
Mahy kirjoitti ensimmäisen tarinansa ollessaan seitsemänvuotias. Valmistuttuaan Aucklandin ja Canterburyn yliopistosta 1955 hän jatkoi Uuden-Seelannin kirjastokoulussa Wellingtonissa ja valmistui kirjastonhoitajaksi. Mahyn ensimmäinen julkaistu kirja oli kuvakirja vuonna 1969 ja vuonna 1980 hänestä tuli kokopäiväinen kirjailija. Syöpää sairastanut Mahy kuoli heinäkuussa 2012 lyhyen sairauden jälkeen.