SM Ringette

SM Ringette (aiemmin "Ringeten SM-sarja"), on ringeten Suomen korkein sarjataso. Ringeten SM-sarjaa hallinnoi Suomen Ringetteliitto. 
SM-sarjan arvokkaimmaksi valittu pelaaja palkitaan Agnes Jack's Trophy -palkinnolla. Ringeten kehittäjän, kanadalaisen Sam Jacksin vaimon Agnes Jacksin lahjoittama Agnes Jacks -palkinto jaettiin ensimmäisen kerran keväällä 1992. Valinnan tekevät SM-sarjajoukkueet itse.
SM Ringette kaudella 2025-26.
Ringetteliiton liittohallitus myönsi SM-sarjan sarjalisenssit kaudelle 2025–2026 kahdeksalle seuralle: Blue Rings, Jääurheiluseura Haukat (Järvenpää), Kiekko-Espoo, Lahti Ringette, Laitilan Jyske, Lapinlahden Luistin -89, Nokian Urheilijat ja Raision Nuorisokiekko. Lapinlahden Luistin -89 palaa sarjaan neljän vuoden tauon jälkeen.
Kaudella 2024-25 runkosarjan selvästi hävinnyt raisiolainen RNK Flyers haki sarjalisenssiä myös kaudelle 2025-26, mutta ilmoitti heinäkuussa luopuvansa sarjapaikasta. RNK oli pelannut ringeten SM-sarjaa sarjan perustamisesta lähtien. Seuran mukaan suurin syy sarjapaikasta luopumiselle oli kapea pelaajarinki, mutta toiminnanjohtaja Laura Kontto totesi Turun Sanomille, ettei päätös perustunut yksittäiseen tekijään. Toiminnanjohtaja luetteli päätökseen vaikuttaneiksi tekijöiksi vaatimustason, kustannusten nousun ja harrastajamäärien laskun. SM-sarjalisenssin edellytykset olivat ristiriidassa seuran resurssien kanssa. Ringetteliitto oli jo aiemmin päättänyt, että SM-sarjaan voidaan myöntää poikkeuslupia kaudelle 2025-2026, mikäli sarjalisenssin ehdoista jää toteutumatta vain yksi. Lisäksi Ringetteliitto tiedotti sarjalisenssi- ja poikkeuslupaehtojen tarkastamisesta kaudelle 2026-27.
SM-sarja pelataan kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena runkosarjana. Kuusi parasta etenee SM-jatkosarjaan, josta neljä parasta pudotuspeleihin. Kaksi heikointa jatkaa kautta SM-karsintasarjassa Ykkössarjan 3–4 parhaan kanssa.
Mestaruudet.
Taulukko on päivitetty 17.07.2025.
Taulukko on päivitetty 17.07.2025.
Lähde:
Vuoden valmentaja ja erotuomari.
Taulukko on päivitetty 17.07.2025.
Lähde:
Historia.
Kaudella 1987–1988 Suomessa aloitettiin ringeten valtakunnallinen sarjatoiminta. Kiinnostuksen laajetessa kokeiltiin erilaisia vaihtoehtoja toiseksi sarjaportaaksi, ja 2008 aloitettiin Ykkössarja. Ringeten Ykkössarja ja SM-sarja olivat aluksi toisistaan kokonaan erilliset sarjat, mutta nopeasti siirryttiin muotoon, jossa Ykkössarjasta on mahdollista nousta SM-runkosarjaan. Ennen Ykkössarjaa pelattiin SM-sarjan lisäksi alueellisia sarjoja, joista oli mahdollista nousta SM-karsintaan.
Runkosarjan lisäksi järjestetty myös SM- ja Ykkössarjojen yhteisiä SM-avausturnauksia, joissa runkosarjajoukkueet pelasivat harjoitusotteluita ennen virallista kauden alkua.
2000-luvun alussa finaalisarja pelattiin kolmen tai kahden loppuottelun sarjassa. Joukkueet toivoivat paras viidestä -systeemin käyttöönottoa julkisesti jo keväällä 2004. 
2008 sarjamuotoa uudistettiin, ja siirryttiin kahdesta ottelusta useamman finaaliottelun järjestelmään. Kolmen ottelun sarjassa kahdessa ensimmäisessä loppuottelussa jaettiin voitosta yksi piste ja tappiosta nolla. Ottelut pelattiin ratkaisuun saakka tarvittaessa jatkoeriä käyttäen. Kolmannessa finaaliottelussa panokset kasvoivat, sillä voitto hyvitettiin kahdella pisteellä ja tasapeli yhdellä pisteellä. Mikäli pisteet olivat kolmannen ottelun jälkeen tasan, pelattiin jatkoerä.
Muutamana kautena finaali ratkottiin myös kaksinkertaisella ottelusarjalla. Otteluiden kokonaispisteet ratkaisevat Suomen mestaruuden: otteluvoitosta sai kaksi, tasapelistä yhden ja tappiosta 0 pistettä. Ensimmäisen osaottelun päättyessä tasan ei pelattu jatkoaikaa. Jos toisen osaottelun jälkeen kokonaispisteet olivat tasan, ottelua jatkettiin jatkoerin ratkaisuun saakka. Finaalisarjan ottelujärjestelmä oli keskusteluttanut jo aiemmin, sillä käytetyssä kaksinkertaisessa sarjassa toinen finaalijoukkue jäi kokonaan ilman kotiottelua. Tapana oli pelata ensimmäinen ottelu jatkosarjassa paremmin menestyneen kotikentällä, ja toinen ottelu finaalitapahtuman yhteydessä molemmille vieraalla kentällä. 
Kausiyhteenvedot.
2024-2025.
SM-sarjan sarjalisenssi myönnettiin kaikille sitä hakeneille seuroille. Sarjaa täydennettiin ennen runkosarjan alkua kahdeksannella joukkueella, mutta luvialainen LuKi-82 ei lopulta ottanut sarjapaikkaa vastaan. Ringeten SM-sarjaa streamattiin edelleen Ruutu+ -palvelussa.
SM-runkosarja pelattiin kaksinkertaisena sarjana, josta viisi parasta jatkoivat SM-jatkosarjaan ja kohti välieriä. Finaalisarjassa olivat vastakkain edeltävän kauden tapaan tuusulalainen Blue Rings ja Nokian Urheilijat. Blue Rings voitti toisen peräkkäisen Suomen mestaruuden voitoin 3-1. Nokian Urheilijoille hopea oli viides peräkkäinen.
Runkosarjan hävinnyt joukkue RNK Flyers jatkoi SM-karsintasarjaan Ykkössarjan alkusarjan neljän parasta joukkuetta vastaan. SM-karsintasarjaa pelasivat RNK Flyers (Raisio), Lapinlahden Luistin -89 ja Forssan Palloseura sekä Blue Ringsin ja Kiekko-Espoon akatemiajoukkueet. SM-karsintasarjan neljä parasta joukkuetta ratkoivat kevään nousukarsinnoissa pääsystä SM-runkosarjaan kaudelle 2025–26. Karsintasarjan voittaja RNK Flyers ja toiseksi sijoittunut LL-89 ovat oikeutettuja hakemaan SM-sarjalisenssiä seuraavalle kaudelle. 
SM-sarjan palkitut
All Stars -kentällinen
2023–2024.
Hallitseva Suomen mestari RNK Flyers lähti kauteen uuden valmentajan, Tiina Silokiven, johdolla. Joukkue koki kaudella ison menetyksen, kun alkukauden joukkueen maalitilastoja kannatellut kapteeni Susanna Tapani valittiin jääkiekon Pohjois-Amerikan ammattilaissarjaan. Ailahtelevan alkukauden jälkeen joukkue jäi pudotuspelien ulkopuolelle pian Tapanin lähdön jälkeen. Tapani jatkoi kauttaan kuitenkin vielä RNK:n videovalmentajana.
Tuusulalainen Blue Rings lähti finaalisarjaan runkosarjan ja jatkosarjan perusteella suosikkina, ja juhli seurahistoriansa ensimmäistä ringeten Suomen mestaruutta. Blue Rings kaatoi nokialaisen NoU Ringeten finaalisarjassa voitoin 3–1.
2022–2023.
Raision RNK Flyesr vahvisti rivejään, kun Anne Pohjola siirtyi pelaamaan SM-sarjaa Raisioon. Pohjolan ja Susanna Tapanin yhteistyö hyökkäyspäässä tuotti tulosta, ja kun puolustuspääsäs maalia vartioi MM-joukkueen ykkösmaalivahtina töitä tehnyt Maria Perkkola, odotukset kaudelle olivat korkeat. Runkosarjan voittanut raisiolaisseura RNK Flyers kukisti ratkaisevassa ottelussa nokialaisen NoU Ringeten maalein 8–4 ja vei loppuottelusarjan nimiinsä voitoin 3–0.
2021–2022.
Hallitseva mestari Lapinlahden Luistin -89 teki hyvissä ajoin keväällä 2021 päätöksen luopua SM-sarjapaikasta ja siirtyi pelaamaan Ykkössarjaan ilman tavoitteita noususta SM-sarjaan. Lapinlahden päätöksen myötä Tampereen Ilves nousi SM-sarjaan. Sarjassa pelasi kahdeksan joukkuetta: Laitilan Jyske, raisiolainen RNK Flyers, Ilves, Helsinki Ringette, Kiekko-Espoo, Lahti Ringette, tuusulalainen Blue Rings ja Nokian Urheilijat. Runkosarja pelattiin kaksinkertaisena sarjana, josta kuusi parasta eteni jatkosarjaan ja kaksi viimeistä pelasi karsintasarjaa Ykkössarjan neljän parhaan joukkueen kanssa.
Pesäpallotähti Virpi Hukka toteutti haaveensa ja palasi kuuden vuoden tauon jälkeen ringeten SM-sarjaan Nokian Urheilijoiden kokoonpanossa. Aikaisemmin Hukka pelasi ringetteä Blue Ringsissä Tuusulassa, NoU Ringette kohtasi finaalisarjassa Kiekko-Espoon ja vei Suomen mestaruuden suoraan otteluvoitoin 3–0.
2020–2021.
Liiton päätöksellä edellisellä kaudella hopeaa saanut Lapinlahden Luistin -89 kärsi pelaajakadosta, ja kokoonpano oli lisenssi-ilmoittautumisen mennessä umpene edelleen kapea. Lapinlahti väläytti kesän aikana SM-sarjapaikasta luopumista, ja Marjukka Virta toivoi, että joukkue voisi jatkaa pelaamista jatkossa Ykkössarjassa omien junioreiden voimin. Kauden aikana Virtar ikkoi 3 000 pisteen rajan, jonka aikaisemmin oli saavuttanut vain Anne Pohjola 2019. Lisäksi rikki meni 600 SM-sarjaottelun raja 600, jonka olivat ennen Virtaa saavuttaneet Elina Raesola ja Petra Ojaranta sekä peräti 700 SM-ottelua pelannut Kirsi Pukkila.
Huolimatta kapeasta pelaajarungosta Lapinlahden Luistin -89 kohtasi jo tutuksi käyneen vastustajan, Nokian urheilijat, finaalisarjassa. NoU Ringette venytti Suomen mestaruustaiston viidenteen otteluun, jossa LL-89 voitti Lnokialaiset 6–5 ja vei finaalit otteluvoitoin 3–2.
2019–2020.
Anne Pohjola rikkoi ensimmäisenä pelaajana 3 000 pisteen rajan ringeten SM-sarjassa. Pohjola oli pelannut SM-sarjaurallaan 541 ottelua ja viimeistellyt näissä 1460 maalia ja antanut 1548 syöttöä. Marjukka Virran suunnitelmissa oli päättää ringetteuransa tähän kauteen, mutta jatkoi uraansa seuraavalla kaudella Lapinlahden riveissä joukkueen kohdattua pelaajakatoa.
Ringeten SM-sarja piti keskeyttää koronaviruksen vuoksi ennen välierien alkua, ja Suomen kaukalopallo- ja ringetteliitto perui ottelut 13. maaliskuuta alkaen. Liitto pystyi kuitenkin laittamaan joukkueet järjestykseen, ja päätöksen perusteella kauden 2019–20 kirkkaimmat mitalit sai sekä SM-runkosarjan että ylemmän jatkosarjan voittaja Nokian Urheilijat. Lapinlahtelainen LL-89 sai hopeaa ja Espoon Kiekkoseura pronssia. LL-89 oli lähdössä välieriin sarjasijoituksella kaksi, ja EKS oli kolmas ylemmässä jatkosarjassa. Alemman jatkosarjan kaksi parasta, tuusulalainen Blue Rings ja Hyvinkää Ringette, saivat paikat ensi kauden SM-runkosarjaan. Blue Rings nousi sarjaporrasta ylemmäs ja Hyvinkää Ringette säilytti sarjapaikkansa. Päätös aiheutti kritiikkiä osassa pelaajista, sillä joukkueet olivat toivoneet, että otteluita olisi venytetty viikonlopun verran ja mestaruus ratkaistu kerrasta poikki -systeemillä.
2018–2019.
Nokian Urheilijat palasi ringeten SM-sarjaksi mestariksi, kun se kaatoi finaalisarjassa lapinlahtelaisen LL-89:n otteluvoitoin 3–1. Suomen mestaruus oli NoU:n seurahistorian kolmas. NoU haki loppuotteluiden neljännessä ottelussa Lapinlahdelta 7–6-vierasvoiton. Neljännen finaalin ratkaisupelaajaksi nousi vieraiden Maija Väyrynen, joka viimeisteli neljä maalia. Elina Raesola iski NoU:lle tehot 1+3. NoU hallitsi ringettekautta selvästi, sillä se hävisi kauden aikana vain kolme ottelua. Edeltävällä kaudella nokialaiset hävisivät finaaleissa juuri LL-89:lle, joka on kahdeksalla liigamestaruudellaan Suomen ringettehistorian menestyksekkäin seura.
Espoon Kiekkoseuran SM-joukkue sai medianäkyvyyttä, kun joukkue otti mallia jääkiekon puolelta tutuista playoff-parroista, ja valmistautui ratkaiseviin peleihin kasvattamalla säärikarvoja.
2017–2018.
Välierissä hallitseva mestari raisiolainen RNK Flyers kävi jo 13 sekunnin päässä finaalipaikasta, mutta Nokian Urheilijat siirsi ratkaisun viidenteen välieräotteluun. Espoolaisen EKS-Ringeten hurja kiri 0-6-tappioasemasta Lapinlahden Luistin -89:ä vastaan jäi maalin vajaaksi. Nokialainen NoU Ringette pyrki ringeten naisten Suomen mestariksi jälleen vuoden tauon jälkeen. Joukkue varmisti finaalipaikkansa kukistamalla viime kauden finaalivastustajansa, raisiolaisen RNK Flyersin 6-5 viidennessä välierässä. Loppuottelusarjassa kohtasivat Nokian Urheilijat ja Lapinlahden Luistin -89. Pronssiottelussa pelasivat RNK ja EKS. LL-89 peittosi Nokian Urheilijat kolmannessa finaaliottelussa 7-3 ja vei mestaruuden näin otteluvoitoin 3-0.
2016–2017.
Lapinlahti ilmoittautui mukaan Ykkössarjaan tavoitteenaan nopea nousu SM-sarjan kärkeen. Seuran tarkoituksena oli yhteistyö hallitsevan mestarin Nokian Urheilijoiden kanssa, jotta pelaajat pääsisivät heti avauskaudella SM-sarjan peleihin.
Raisiolainen RNK Flyers voitti ringetten Suomen mestaruuden keskiviikkona. RNK Flyers kukisti ratkaisevassa finaalissa Nokian Urheilijat maalein 4–3 ja otteluvoitoin 3–0.
2015–2016.
Nokian Urheilijat voitti ringeten finaalisarjan kaksi ensimmäistä osaottelua, mutta Raision RNK Flyers venytti ratkaisun kotikentälleen ja viidenteen otteluun. RNK ei kuitenkaan päässyt juhlimaan Suomen mestaruutta kotiyleisönsä edessä, sillä NoU voitti ottelun niukasti 6-5 ja vei kultamitalit. Nokian tehopelaajia olivat Lapinlahdelta edellisellä kaudella siirtyneet Anne Pohjola ja Marjukka Virta.
2014–2015.
Hallitseva Suomen mestari ja seurajoukkueiden maailmanmestari Lapinlahden Luistin -89 luopui ringeten SM-sarjasta heti keväällä 2014. Syyksi seura kertoi lajin arvostuksen alenemisen. Seurajoukkueiden MM-kilpailut jouduttiin perumaan, sillä Kanadasta ei saatu seuroja osallistumaan kilpailuun, mikä aiheutti lapinlahtelaisissa harmistusta. Lisäksi Lapinlahti oli edeltävinä kausina ollut ringetessä niin hallitseva, etteivät ottelut olleet pelaajillekaan enää mielekkäitä. Pitkät pelimatkat Itä-Suomesta eteläiseen ja läntiseen Suomeen loivat joukkueelle kustannuspainetta. Iso osa pelaajista vaihtoi lajikseen jääkiekon, jossa Lapinlahti pääsi suoraan Mestis-karsintoihin. Päävalmentaja Juha Pohjolan tavoitteena oli nousta jo heti seuraavana keväänä jääkiekon SM-sarjaan. Lapinlahti menestyi Pohjolan johdolla Mestiksen karsintasarjassa ja voitti heti alkukaudesta otteluita murskaluvuin. Vaikka kiekonkäsittelytaidoissa joukkue tunnusti puutteensa, luistelutaito ja pelikäsitys olivat muita joukkueita edellä. Voitto-otteluita kertyi karsintasarjassa 14 maalieroin 155–18 ja lohkon pistepörssin voittiLapinlahden Kati Koskelin. Joukkue siirtyi jääkiekon Mestikseen, jossa varmisti tammikuun tappiottomalla putkella paikkansa jääkiekon SM-karsintoihin.
Lapinlahden Anne Pohjola ja Marjukka Virta jatkoivat jääkiekon ohella ringetteuraansa SM-sarjassa Nokian Urheilijoissa. Nokian Urheilijat voitti seurahistoriansa ensimmäisen ringettemestaruuden kaatamalla Luvian Kiekko -82: neljännessä finaalikohtaamisessa 4–3. NoU vei finaalisarjan voitoin 3–1.
2013–2014.
Sarjassa pelasi kahdeksan joukkuetta ja se pelattiin nelinkertaisena sarjana. Hallitseva mestari Lapinlahden Luistin lähti jälleen ennakkosuosikkina ringettekauteen. Joukkueeseen siirtyivät Luvialta Marianne Form ja maalivahti Anna Näkki sekä Kanadassa vieraillut Tiina Mononen. Valmentaja Juha Pohjola asetti joukkueen tavoitteeksi jälleen mestaruuden. Lapinlahden lisäksi Suomen mestaruustaistossa oli kolme muuta ennakkosuosikkia: espoolainen EKS, luvialainen LuKi-82 ja raisiolainen RNK. Espoo sai takaisin Kanadan NRL-liigasta Salla Kyhälän ja lisäksi Anna-Kaisa Raesola liittyi joukkueeseen. Luvian kokoonpano oli 12+2, mutta kausi alkoi usean pelaajan sairasteluilla. Valmentaja Antero Kivelä asetti silti tavoitteeksi mestaruuden. 
Mestaruus matkasi lopulta jälleen Lapinlahdelle otteluvoitoin 3–1 Luviaa vastaan. Mestaruus oli Lapinlahdelle kolmas perättäinen ja seurahistorian seitsemäs. Pronssipelissä Raision Nuorisokiekko kaatoi Espoon Kiekkoseuran.
2012–2013.
Kauden SM-sarja oli epätasainen. Talvella 2012 runkosarjaa oli jäljellä vielä useita viikkoja, kun pudostuspeliasetelmat alkoivat olla jo selvät. Luvia, Lapinlahti ja Raisio olivat jo tammikussa lähes varmat pudotuspelijoukkueet. Neljännestä pudotuspelijoukkueesta kilpailivat tasaisessa tilanteessa Hyvinkää, Blue Rings ja Espoon Kiekkoseura. Aiempien vuosien mahtiseura VG-62 oli sarjan hännillä. Lapinlahti uusi lopulta mestaruutensa lopulta kolmella voitolla Luviaa vastaan. RNK putosi yllättäen kokonaan mitalien ulkopuolelle.
2011–2012.
Sarjassa pelasi kahdeksan joukkuetta, ja se pelattiin nelinkertaisena sarjana. Kauden aikana järjestettiin myös ringeten seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailu WCC Turussa.
Perinteisen SM-avausturnauksen voitti edellisen kauden mestari Raision Nuorisokiekko. RNK:n kokoonpano koki muutoksia uusien pelaajien liittyessä joukkueeseen ja muutamien päättäessä peliuransa. Luvian tavoitteena oli paluu kultakantaan. Lapinlahti tavoitteli myös mestaruutta ja joukkue oli saanut leveyttä kokonpanoonsa Järvenpään Haukoista siirtyneestä Tiina Monosesta ja välivuoden jälkeen takaisin joukkueeseen palanneesta maalivahti Minna Petäjäniemestä. Lapinlahti pääsi juhlimaan tavoiteltua mestaruutta sen kukistaessa Raision Nuorisokiekon voitoin 2-0. Molemmissa finaaliotteluissa Lapinlahden maalintekijöinä olivat Marjukka Virta ja Anne Pohjola, jotka olivat myös sarjan pistepörssin kärki. Pronssista kilpailivat Luvian Kiekko -82 ja Järvenpään Haukat.
2010–2011.
Sarjassa otettiin ensimmäsitä kertaa käyttöön neljäeräiset ottelut aiemman kolmen erän sijasta. tehokas peliaika, 60 minuuttia, pysyi samana. Sarja pelattiin nelinkertaisena, ja alkukautta värittivät myös 2010 MM-kilpailut Tampereella. SM-sarjassa pelasi kahdeksan joukkuetta.
Hallitseva Suomen mestari Lapinlahden Luistin -89 lähti srjaan maltillisin tavoittein. SM-sarjaa dominoinut Lapinlahti tavoitteli ainoastaan paikkaa neljän parhaan joukossa, ja valmentaja Juha Pohjola ennakoi sarjasta aiempia vuosia tasaisempaa. Lapinlahdella oli farmisopimus nokialaisen NoU Ringeten kanssa. Nokialaisilla pyrittiin lisäämään muuten kapeaa pelaajareserviä. Huolimatta aiempia vuosia maltillisemmista tavoitteista Lapinlahti oli yksi ennakkosuosikeista Raision Nuorisokiekon ja Järvenpään Haukkojen ohella. RNK:n runko pysyi samankaltaisena edelliseen kauteen. Edellisen kauden hopeamitalisti Järvenpään Haukat asetti heti tavoitteekseen mestaruuden. Haukkojen valmentajana toimi jääkiekkovalmentajasta ringetteen siirtynyt Ossi Moilanen.
Lapinlahti selvitti tiensä finaaleihin, joissa Raision Nuorisokiekko vei mestaruuden otteluvoitoin 3–1. Pronssiottelussa kohtasivat Luvian Kiekko -82 ja Järvenpään Haukat.
2009–2010.
Sarjaan osallistui alunperin 7 joukkuetta. Turun Ringette luopui ringeten SM-sarjapaikastaan joulukuun alussa taloudellisten syiden takia. Joukkueen SM-sarjassa pelaamat ottelut mitätöitiin sarjapaikasta luopumisen jälkeen. Ennen sarjapaikastaan luopumista turkulaiset eivät olleet voittaneet yhtäkään pelaamistaan 12 sarjaottelusta, ja maaliero oli valtava (24 tehtyä - 199 päästettyä). Jäljelle jääneet joukkueet pelasivat kauden loppuun alkuperäisen ohjelman mukaan ilman turkulaisia. SM-karsintasarja pelattiin kaksinkertaisena sarjana Ykkössarjan kolmen parhaan kesken, ja kaksi parasta nousivat SM-sarjaan kaudelle 2010–2011.
Järvenpään SM-avausturnauksen voitti Lapiinlahti, ja hallitsevalla Suomen mestarilla oli tavoitteena heti alkukaudesta lähtien mestaruus. Lapinlahti voitti runkosarjan yli kymmenen pisteen erolla toiseksi tulleeseen Järvenpään Jääurheiluseura Haukkoihin, ja joukkue hävisi kaudella ainoastaan yhden välieräottelun ennen finaalisarjaa. Lapinlahti johti ottelusarjaa voitoin 2–0, mutta hävisi kolmannen ottelun Haukoille 11–8. Neljännessä finaaliottelussa Lapinlahti vei mestaruden kotiinsa 10–2. Pronssiottelu pelattiin Luvialla ja siinä toisensa kohtasivat LuKi-82 ja VG-62.
2008–2009.
Ringeten SM-sarja muokkasi naisten kansallista kilpatasoa radikaalisti. SM-sarjan muotoa muutettiin, ja lisäksi luotiin alempi kansallinen sarja, Ykkössarja.
Lapinlahden Luistin -89 ja Luvian Kiekko -82 olivat kauden ennakkosuosikit. SM-sarjan avausottelu pelattiin Tukholmassa. Lapinlahti hallitsi SM-sarjaa koko kauden. Lapinlahtelaisten ainoa tappio oli runkosarjassa naantalilaista VG-62 vastaan, ja joukkueet kohtasivat toisensa finaalisarjassa. Välierissä Luvia johti ottelusarjaa jo voitoin 2–0, mutta naantalilaiset kampesivat itsensä finaaliin. Finaalisarja avattiin Forssassa järjestetyn finaalitapahtuman yhteydessä, toinen ottelu pelattiin Lapinlahdella. Forssassa pelattiin myös SM-pronssiottelu, jossa vastakkain olivat Luvian Kiekko -82 ja espoolainen EKS-Ringette.
2007–2008.
Koko kauden ringeten SM-sarjan kärkipaikkaa pitänyt Helsinki Ringette otti seuran ensimmäisen Suomen mestaruuden voittamalla finaalissa edellisen kauden Suomen mestarin Luvian Kiekko -82:n lukemin 8–7. Mestaruus ratkesi vasta jatkoerässä kahden minuutin pelaamisen jälkeen, kun Nina Sundell sinetöi kullan Helsinkiin. Pronssiottelussa kohtasivat edellisen kauden hopeamitalisti Espoon Kiekkoseura sekä Lapinlahden Luistin -89. Lapinlahdelle neljäs sija oli hieno päätös nousujohteiselle kaudelle, ja jo ennen välieriä VG-62 oli vähällä jättää lapinlahtelaiset ulos mitalitaistoista kokonaan. Finaalitapahtuma järjestettiin Turussa Kupittaalla.
2006–2007.
Koko kauden selkeänä ennakkosuosikkina voitosta toiseen edennyt Luvia piti suosikin paikkansa loppuun asti, ja mestaruuspokali matkasi Luvialle. Edellisen kauden hopeamitalisti kirkasti pelaajiensa mitalikokoelmaa yhdellä kultaisella voittaessaan finaalissa Espoon kiekkoseuran maalein 9–7. Finaalitapahtuma järjestettiin Tampereella Hakametsän jäähallissa.
2005–2006.
Kaksi kertaa Suomen mestaruuden voittanut Luvian Kiekko -82 menetti yhdeksän pelaajaa, kun suurin osa pelaajista siirtyi Rauman Lukkoon. Luvian Raumalla asuneet pelaajat olivat tyytymättömiä valmentaja Antero Kivelän tiiviiseen harjoittelutahtiin. Lukko oli tarjonnut sopimusta myös Kivelälle, mutta hän jäi valmentamaan Luviaa. Luvia sai lopulta vahvistusta Kanadan maajoukkuepelaaja Colleen Haganista, Helsingin Miia Railiosta ja Kanadaan NRL-sarjassa pelanneesta Marianne Hietamäestä.
Finaali pelattiin kaksiosaisena ottelusarjana VG-62 ja Luvian Kiekko -82 välillä. VG voitti ensimmäisen ottelun 6–4 ja Luvia toisen osaottelun 4–2, joten tasapisteissä paremmuus ratkottiin jatkoerässä. VG-62:n Riikka Lehtinen ratkoi kullan Naantaliin ajassa 71.06, ja varmisti näin VG:lle Suomen mestaruuden 14 vuoden tauon jälkeen. Kahtena edellisenä kautena VG:n tappiolliset finaaliottelut olivat juurikin Luviaa vastaan, ja molemmilla kerroilla naantalilaiset hävisivät jatkoerässä. Ensimmäinen osaottelu pelattiin Naantalissa, sillä VG-62 oli jatkosarjassa sijoittunut Luviaa paremmin. Ratkaiseva finaaliottelu pelattiin Tampereella.
2004–2005.
Finaalisarja pelattiin kolmen loppuottelun sarjassa. Luvian Kiekko -82 voitti finaaleissa VG-62:n. Kolmannessa ja ratkaisevassa finaalissa jatkoerää ehdittiin pelata vain 37 sekuntia, kun Luvian Kiekon Anna-Kaisa Raesola räjäytti luvialaiskatsomon riemuhuutoihin. VG-62 Naantalista joutui tyytymään hopeamitaleihin, vaikka se voittikin kolmannen finaaliottelun varsinaisella peliajalla 7–5. Voitto riitti kuitenkin vasta tasoittamaan finaaliotteluiden pisteet 2–2 ja siirtämään ratkaisun jatkoerään. Pronssiottelussa pelasivat Hyvinkää Ringette ja Tuusula. Pronssiottelu ja kolmas, ratkaiseva finaaliottelu pelattiin Vantaan Tikkurilassa.
2003–2004.
Luvialaisten historian ensimmäinen SM-mitali oli heti ensi yrittämällä kultainen. Jatkoajalla ratkennutta SM-finaalia jännitti 2000 katsojaa. 
Finaalisarjan ottelujärjestelmä nousi keskusteluun keväällä 2004, ja joukkueet toivoivat paras viidestä -systeemin käyttöönottoa.
2002–2003.
Lapinlahti vei ringeten SM-kullan Tuusula Ringeteltä toisessa finaalissa jatkoerän jälkeen 7–6. Espoon Kiekkoseura voitti pronssiottelussa Turun Ringeten 6–3.
2001–2002.
SM-sarjassa pelasi 12 joukkuetta. Runkosarja pelattiin kaksinkertaisena, jonka jälkeen kuusi parasta joukkuetta jatkoivat ylemmässä loppusarjassa ja muut alemmassa loppusarjassa.
Neljä peräkkäistä Suomen mestaruutta voittaneen Tuusula Ringeten joukkue menetti riveistään neljä maailmanmestaria. Menetykset korvattiin lähinnä oman seuran junioripelaajilla. Kauden ennakkosuosikkeja olivat Turun Ringette ja Hyvinkää Ringette. Huolimatta menetyksistään Tuusula saavutti kaudella pronssimitalin. Ennakkosuosikeista kumpikaan ei päässyt mitalisijoille, sillä kulta meni Lapinlahdelle ja hopeaa juhlittiin Naantalissa.
2000–2001.
Tuusula Ringette juhli neljättä peräkkäistä Suomen mestaruuttaan. Finaalisarjan ratkaiseva ottelu pelattiin Espoon Areenalla, ja Tuusula voitti Turun Ringeten 7–3.
1999–2000.
Finaaleissa kohtasivat Tuusula Ringette ja Raision Nuorisokiekko. Tuusula Ringette lähti kauteen muuttuneella keskushyökkääjäosastolla, ja alkukaudesta joukkueen kapteeni Katja Kortesoja jätti joukkueen lähtiessään Englantiin. Jatkosarjan voittajana Tuusula sai ensimmäisen finaaliottelun kotikentälleen, Ratkaiseva finaali pelattiin 15.4. Espoossa, ja sen yhteydessä järjestettiin ringeten Rock on Ice 2000 -tapahtuma.