Pekko Käppi

Pekko Käppi (s. 1976) on tamperelainen jouhikkotaiteilija ja Sibelius-Akatemian tuntiopettaja. Hän toimii myös säveltäjänä, tuottajana ja tutkijana. Hän on koulutukseltaan kansanlauluperinteisiin erikoistunut etnomusikologi. Hän keikkailee yhdessä yhtyeensä K:H:H:L:n kanssa, jonka nimi tulee sanoista “kuolleiden hevosten hillittömät luut”.
Varhaisvaiheita.
Vuosina 1993–1994 Käppi vietti 17-vuotiaana vuoden vaihto-oppilaana Yhdysvalloissa. Hänen isäntäperheensä poika oli Grateful Dead -yhtyeen ihailija, ja hänen kauttaan Käppi tutustui tuon yhtyeen musiikkiin ja samalla kansanmusiikin pohjalta toteutettuun rock- ja improvisoituun musiikkiin. Tätä kautta hän kiinnostui myös folkmusiikista ja suomalaisesta kansanmusiikista.
Toinen tärkeä vaikuttaja Käpille on ollut Värttinä, joka sai Käpin tutkimaan kirjaston kansanmusiikkikokoelmia.
Vuonna 1997 Käppi pääsi Kaustisen Ala-Könnin kansanopistoon opiskelemaan kansanmusiikkia, jolloin hän ryhtyi soittamaan jouhikkoa. Käppi oli tuohon aikaan turhautunut kitaransoittoon, jossa oli hänen mukaansa liikaa kieliä ja vaihtoehtoja.
Vuonna 1998 Käppi toimi ystävänsä kanssa katusoittajana. Ystävä soitti säkkipilliä ja Käppi jouhikkoa. Ongelmana oli se, ettei jouhikon ääni kuulunut juuri minnekään. Ratkaisu ongelmaan oli vahvistimen käyttö. Sen tuli olla niin pieni, että sitä saattoi kantaa mukana. Ääni piti kuitenkin kääntää täysille, jolloin se säröytyi. Näin syntyi Käpin oma soundi, joka on vuosien aikana muuttunut vain vähän.
Sooloura.
Käppi julkaisi ensilevynsä, neljän kappaleen EP:n "Kalastajia ja kaivostyöläisiä" vuonna 2001. Heikki Romppainen sanoo sen musiikin tuovan mieleen kulttuuriantropologien keräämät kenttänauhoitukset menneen maailman musiikista. Hän pitää sitä samalla kiehtovana ja esteettisesti miellyttävänä. Sen jälkeen hän on julkaissut kolme muuta EP:tä ja ollut mukana kahdella yhteisalbumilla sekä julkaissut kolme sooloalbumia sekä kolme albumia kokoonpanolla Pekko Käppi &amp; K:H:H:L.
Ensimmäisestä täydestä albumista Jaan Wessman kirjoittaa, että kappalevalikoima on kiitettävän runsas. Hän toteaa ettei levy ole puhdasta kansanmusiikkia vaikka siitä sellaisen ensivaikutelman saa.
Toinen albumi, "Vuonna ’86", saii arvostelijan kirjoittamaan, että Tampereelta on tullut paljon toisten ulottuvuuksien kansanmusiikkia, kiittää Käpin albumia.
Kolmannen levyn, "Rammat Jumalat", arvostelussa Ville Pirinen sanoo Käpin musiikkia helposti lähestyttäväksi ja vastustamattomaksi.
Pekko Käppi &amp; K:H:H:L..
Vuodesta 2015 lähtien Käppi on julkaissut kolme levyä yhdessä K:H:H:L:n kanssa, jossa soittavat hänen lisäkseen Tommi Laine (kitarat) ja Nuutti Vapaavuori (basso) sekä viimeaikaisilla keikoilla myös Jani Auvinen (rummut ja lyömäsoittimet). Yhtye syntyi levyn "Rammat Jumalat" -levyn tiimoilta ja ennakoi seuraavasta yhtyelevyä.
Ensimmäisen yhtyelevyn "Sanguis Meus, Mama!" arvostelussa Soundissa Jussi Niemi kiittää oivaltavuudesta ja kehutaan muutenkin, mutta kriitikko olisi toinut mukaan asiansa osaavaa rumpalia "Sanguis Meus, Mama!" onnistui popularisoimaan Käpin kansanmusiikista ja bluesista ammentavan voodooliemen liki täydelliseksi, jopa radioaalloille sopivaksi kokonaisuudeksi.
Toinen levy, "Matilda", ei saanut aivan yhtä hyviä arvosteluja kuin ensimmäinen
Kolmas levy "Väärä laulu" sai niinikään positiiviset arvostelut. "Soundissa" Virpi Suomi huomaa että aiemmat ainekset ovat tuottaneet tulosta. Hän kiittää levyn aloittavaa popahtavaa “Ikonia”, että ”sen mantramainen jumitus saa kropan nykimään”. Mari Koppinen ("Helsingin Sanomat") kirjoittaa, että levyltä tuli kansanmusiikkihitti, joka on tarttuva ja "kiehtovan outo" viisi ja puoliminuuttinen.
"Väärän laulun" jouhikkosoundin Tero Alanko ("Suomen Kuvalehti") sanoo muistuttavan Led Zeppelinin kitaristin Jimmy Pagen soundia, etenkin silloin, kun tämä soitti kitaraansa jousen avulla. Toinen vaikuttaja on Nirvanan MTV Unplugged -levy, jossa Käppiin teki vaikutuksen Krist Novoselicin haitarinsoitto.