Passi

Passi on matkustusasiakirja, jonka näyttämistä pääsääntöisesti edellytetään valtakunnanrajan ylittäviltä ihmisiltä. Se käy myös yleisestä henkilötodistuksesta, jonka avulla sen haltija voi todistaa henkilöllisyytensä ja kansalaisuutensa. Passi sisältää yleensä haltijansa valokuvan, nimikirjoituksen, nimen, syntymäajan, kansalaisuuden ja muita henkilötietoja. Passi oli alun perin asiakirja, joka määritteli kantajalleen oikeuden tulla siinä mainittuihin kaupunkeihin. Eri maissa on ollut erilaisia passeja. Nykyisen muotonsa passi on vasta saanut 1900-luvulla.
Historia.
Ensimmäiset passinkaltaiset asiakirjat on otettu käyttöön jo muinaisessa Egyptissä, jossa rajojen ylittämiseen vaadittiin hallitsijan tai tämän valtuuttaman virkamiehen allekirjoituksella varustettu kulkulupa. Näissä ensimmäisissä passeissa ei varsinaisesti varmistettu asiakirjan kantajan henkilöllisyyttä, sillä kulkuluvan kantajan oletettiin olevan kulkuluvassa mainittu henkilö.
Nykyaikaisille passeille syntyi tarve ensimmäisen maailmansodan yhteydessä, jolloin alettiin pelätä, että vakoojat tai muut epämieluisat henkilöt ylittävät valtionrajoja väärennetyin passein. Vuonna 1914 passimääräyksiä kiristettiin siten, että passista tuli löytyä kuvailuja passinkantajasta, joita olivat esimerkiksi kasvojenmuoto sekä silmien-, ihon- ja hiustenväri. Passissa olevaa valokuvaa alettiin edellyttää ensimmäistä kertaa Englannissa vuonna 1915, mutta passikuvan vaatimukset olivat väljiä: kuvassa sai olla useita ihmisiä ja kuvakulmaa ei ollut rajoitettu, kunhan passinkantajan kasvot olivat erotettavissa kuvasta. Passin käyttövaatimukset ja kiristyvät kuvaehdot herättivät myös närkästystä: vuonna 1919 herätti kohua tapaus, kun Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin ei annettu matkustaa Ranskaan ilman passia.
Turismin ja edelleen passien kysynnän kasvu toi markkinoille passikuva-automaatit 1950-luvulla. Passikuvavaatimuksia on kiristetty jatkuvasti passien käyttöaikana: esimerkiksi vuonna 2004 kiellettiin hymyileminen tai suun auki pitäminen, otsatukat, silmälasit ja vauvoilla tutit. Nykyaikaiset passit luetaan automaattisesti rajavalvonta-automaateilla, joten kuvien on oltava teknisesti mahdollisimman samankaltaisia parhaimman toimivuuden takaamiseksi.
Euroopan unioni.
Euroopan unionissa Schengenin sopimukseen kuuluvien maiden rajoilla passia ei tarvita, vaan matkustusasiakirjaksi riittää henkilökortti. Pohjoismaiden välillä ja Schengen-alueen sisällä ei rajoilla enää tehdä rutiininomaisia passitarkastuksia erikoistilanteita lukuun ottamatta. Etenkin huippukokousten edellä rajamuodollisuudet on otettu käyttöön. Euroopan unionin jäsenvaltioiden passeissa henkilötiedot on tallennettu tavallisen tekstin lisäksi myös koneellisesti luettavassa muodossa ICAO-standardin mukaisesti.
Passi Suomessa.
Suomessa oli vielä 1800-luvulla käytössä matkapassi ja ulkomaanpassi. Matkapassin antoi kirkkoherra. Se oli virkatodistuksen tapainen asiakirja, joka oikeutti taloon sidotun henkilön siirtymään toiseen taloon tai toiselle paikkakunnalle. Ulkomaanpassi oli viranomaisen antama lupa matkustaa toiseen maahan. Maahan saapumiseen piti erikseen hankkia maahantulolupa eli viisumi.
Passien vertailua.
Brittiläinen maahanmuuttoon ja kansalaiskysymyksiin perehtynyt Henley &amp; Partners -yhtiö on vertaillut maailman passeja. Vertailun paras oli Singaporen passi, sillä sen avulla on mahdollista matkustaa 192 maahan. Jaettu toinen sija oli Espanjalla, Italialla ja Saksalla, joiden passeilla pääsee 190 maahan. Suomi nousi vuoden 2023 vertailussa jaetulle kolmannelle sijalle Etelä-Korean, Itävallan, Japaniin, Luxemburgn, Ranskan ja Ruotsin kanssa. Suomen passilla pääsee matkustamaan 189 maahan ilman viisumia. Heikoiten vertailussa sijoittuivat Afganistan (27 maata), Irak (29 maata) ja Syyria (30 maata).
Lapsen kanssa matkustaminen.
Alle 18-vuotiaat tarvitsevat oman passin ja kaikkien huoltajien suostumuksen sen saadakseen. Lapsen kanssa matkustava huoltaja tarvitsee lisäksi toisen huoltajan kirjallisen suostumuksen matkaa varten. Mukana on hyvä olla maistraatista englanninkielinen virkatodistus sukulaisuuden vahvistamiseksi. Ilman todisteita lomamatka saattaa päättyä jo toisen valtion rajalle, koska sukulaisuussuhde täytyy olla todistettavissa tiettyihin valtioihin matkustaessa.
Passin puute.
Mehran Karimi Nasseria ei päästetty lentokoneeseen, koska häneltä puuttui passi, minkä seurauksena hän joutui asumaan Charles de Gaullen lentoasemalla vuosien ajan.
Passeja myynnissä.
Saint Kitts ja Nevis alkoi ensimmäisenä maana myydä passejaan ulkomaalaisille vuonna 1984. Sittemmin monet muut maat ovat toimineet samoin. Itävalta myy passeja harvoin ja kalliilla; Dominican tai St. Kitts &amp; Nevisin passeja myydään halvalla ja kursailematta. Muita passikauppiaita ovat Montenegro, Saint Lucia, Tonga, Pohjois-Makedonia sekä Antigua ja Barbuda. 
Euroopassa Malta, Kypros ja Bulgaria pyörittävät passikauppaa. Vuodesta 2014 vuoteen 2016 mennessä Malta oli myynyt passeja 2 miljardin euron arvosta. Maltan passi maksaa 1,15 miljoonaa euroa kappale. Passikauppa on ollut merkittävä tulonlähde Kyprokselle, joka keräsi vuodesta 2007 vuoteen 2020 mennessä seitsemän miljardin tulot myymällä passeja 2,5 miljoonan euron kappalehintaan, mutta skandaalin jälkeen Kypros ilmoitti luopuvansa käytännöstä. Euroopan komissio on vaatinut passikauppaa lopetettavaksi turvallisuusriskin takia; kaupan vuoksi esimerkiksi Ukrainan sodassa sanktioidut henkilöt ovat saattaneet hankkia itselleen vapaan kulun Euroopassa. Sekä Malta, Kypros että Bulgaria ovat luvanneet lopettaa ohjelmansa.
Muita oleskelulupia myydään Euroopassa edelleen. Irlannissa myytiin vuodesta 2012 alkaen oleskelulupia rikkaille lahjoituksia tai sijoituksia vastaan ja kauppa tuotti Irlannille vuosikymmenessä 1,25 miljardia euroa, mutta ohjelma lopetettiin. Portugalissa myytiin viisumeita puolen miljoonan euron kappalehintaan, ja ohjelma tuotti 10 vuoden aikana 6 miljardia, mutta ohjelma lopetettiin asumisen hintojen noustua ulkomaisten asukkaiden takia. Sen sijaan Kreikan "kultaiset viisumit" nousivat suureen suosioon vuonna 2022. Muualla maailmassa Mauritius myy oleskeluoikeutta ja Seychellit kansalaisuutta, ja Keniassa ja Ugandassa kehitellään vastaavia ohjelmia.