tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Seututie 172

Seututie 172 on tie joka kulkee Orimattilan Artjärveltä Orimattilan keskustaan. Tien pituus on 25 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Salmelantie" seututien 174 risteyksestä yhdystien 1731 risteykseen, "Ratulantie" yhdystien 1711 risteykseen, "Orimattilantie" vanhalle Artjärven ja Orimattilan kuntarajalle, "Niinikoskentie" yhdystien 1701 risteykseen, ja "Artjärventie" koko loppumatkan eli seututien 167 risteykseen.
Yhdystie 3422

Yhdystie 3422 on tie joka kulkee Juupajoen Lylyssä kantatien 58 risteyksestä Lylyn rautatieasemalle. Tien pituus on noin 2 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Lylyntie" koko matkan ajan.
Andamaanilaiset

Andamaanilaiset ovat Andamaanien saariston alkuperäisasukkaita. He asuttivat saaret ilmeisesti 60 000–50 000 vuotta sitten Afrikasta lähteneessä muuttoaallossa.
Andamaanilaiset ovat pienikokoisia ja mustaihoisia. Perinteiseltä elinkeinoltaan he ovat metsästäjä-keräilijöitä. Joitain andamaanilaisten heimoja ovat suurandamaanilaiset, jarawat ja sentinelit.
Kulkutaudit ovat verottaneet andamaanilaisia rankasti 1500-luvulta lähtien, kun he alkoivat joutua kontakteihin laivoilla tulleiden eurooppalaisten kanssa. Nykyisin andamaanilaisten perinteinen kulttuuri on katoamassa, ja moni andamaanilainen on ryhtynyt kerjäläiseksi. Vuonna 2004 Intian hallitus otti käyttöön jarawoiden suojelupolitiikan, ja kontakteja andamaanilaisten ja ulkopuolisten välillä on rajoitettu.
Yhdystie 2595

Yhdystie 2595 on tie joka kulkee Ikaalisissa eurooppatien 12 ja valtatien 3 eritasoliittymästä Vanhakauppalaan. Tien pituus on 3 kilometriä.
Tien alkupisteestä Vanhan Tampereentien risteykseen asti tiellä ei ole omaa osoitenimeä. Vanhan Tampereentien risteyksestä Vanhakauppalan portille tien osoitenimenä on "Vanha Tampereentie" ja koko loppumatkan ajan "Valtakatu".
Kihara-arakari

Kihara-arakari ("Pteroglossus beauharnaesii") on tukaaneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta. Toisinaan se luokitellaan kuuluvaksi omaan sukuunsa "Beauharnaisius". 
Koko ja ulkonäkö.
Kihara-arakari on suurikokoinen lintu ja voi kasvaa 42–46 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Kihara-arakarin päälaki on musta ja päälaen höyhenet ovat kiharat. Silmien ympäristö on valkoinen mustin juovin. Lajin yläselkä ja -perä ovat syvänpunaiset ja siivet, alaselkä ja pitkä pyrstö ovat tummanvihreät. Kihara-arakarin rinta ja vatsa ovat keltaiset ja vatsan poikki kulkee syvänpunainen juova. Linnun nokka on pitkä, hyvin tukeva ja värikäs. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kihara-arakaria tavataan Perusta Boliviaan ja keskiseen Brasiliaan ulottuvalta alueelta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat ja soiset metsät. Sen ravintoa ovat erityisesti viikunoiden hedelmät ja toisinaan myös muiden lintujen munat ja poikaset. Kihara-arakarin pesimäkausi on toukokuulta elokuulle.
Yhdystie 9643

Yhdystie 9643 on tie mikä kulkee Kemijärven Kallaanvaaralta Sallan Pahkakummulle. Tien pituus on 42 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Pahkakummuntie" koko matkan. Kallaanvaaralta Oinaantien risteykseen tie on asvaltoitua. Loppumatka Pahkakumpuun asti on päällystämätöntä soratietä.
Yalçın Ayhan

Yalçın Ayhan (s. 1. toukokuuta 1982 Istanbul, Turkki) on turkkilainen jalkapalloilija.
Pia Tafdrup

Pia Tafdrup (s. 29. toukokuuta 1952 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen kirjailija.
Tafdrup valmistui vuonna 1977 Kööpenhaminan yliopistosta aineenopettajaksi. Seuraavana vuonna hän meni naimisiin apulaisprofessori Bo Hakon Jørgensenin kanssa, ja he asettuivat asumaan Pohjois-Sjællandiin. Kun pariskunnan lapset kasvoivat, perhe muutti Kööpenhaminaan.
Hänen tunnetuimpia runoteoksiaan ovat "Når der går hul på en engel" (esikoisteos, 1981), "Den inderste zone" (1983), "Hvid feber" (1986), "Krystalskoven" (1992), "Tusindfødt" (1999) ja "Hvalerne i Paris" (2002). Lisäksi Pia Tafdrup on kirjoittanut romaanit "Hengivelsen" (2004) ja "Stjerne uden land" (2008).
Tafdrup on nimennyt itselleen tärkeimpien kirjojen olevan anatomian oppikirja, tanskan kielen sanakirja ja Raamattu. Kirjat heijastavat hänen runojensa eksistentiaalisia teemoja: ruumiin, kielen ja uskonnollis-metafyysisen puolen. Hän kuvaa runoissaan naispuolista kokemusmaailmaa, joka koskee sekä ruumista että henkeä. Hänen ilmaisuaan kuvaillaan ruumiilliseksi tai eroottiseksi runoudeksi. Hänelle kieli on eroottinen vartalo, samoin kuin kehon liikkeet luetaan aakkosten tapaan. Sanat elävät lihassa, mutta annetaan myös meille ulkopuolelta armon lahjana, inspiraationa.
Tafdrup sai Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon vuonna 1999 teoksesta "Dronningeporten".
Seututie 687

Seututie 687 on tie joka kulkee Kristiinankaupungin Palonista Karijoen, Teuvan ja Jurvan kautta Laihian Kylänpäähän. Tien pituus on 86 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Alakyläntie" Palonista seututien 663 risteykseen, "Kauhajoentie" 280 metrin pituisella yhdessä seututien 663 kanssa kuljettavalla osuudella, "Kirkkotie" seututieltä 663 yhdystien 6633 risteykseen, "Teuvantie" Teuvan kuntarajalle, "Karijoentie" Porvarintien risteykseen, "Porvarintie" kantatien 67 risteykseen, "Kaskistentie" yhdessä kantatien 67 kanssa kuljettavalla osuudella, "Vaasantie" kantatieltä 67 Kurikan kuntarajalle, "Teuvantie" kuntarajalta seututien 685 risteykseen, jälleen "Vaasantie" yhdessä seututien 685 kanssa kuljettavalla osuudella, "Laihiantie" Laihian kuntarajalle, ja "Jurvantie" kuntarajalta eurooppatien 12 ja valtatien 3 risteykseen.
George W. Bush Presidential Center

George W. Bush Presidential Center on Texasin University Parkissa sijaitseva kirjasto ja museo, joka avattiin yleisölle 25. huhtikuuta 2013. Se esittelee Yhdysvaltain 43. presidentin George W. Bushin presidenttikautta vuosina 2001–2009. Museo toimii Southern Methodist -yliopiston kampusalueella. Museon ylläpidosta vastaa yliopisto ja Yhdysvaltain kansallisarkisto.
Niinisaari (Karjalan tasavalta)

Niinisaari (, ) on entinen kylä Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Hirvaksen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Sandaljärven samannimisellä saarella 40 kilometriä Kontupohjasta luoteeseen.
Niinisaaren asutukset mainitaan ensimmäisen kerran vuosien 1496 ja 1563 verokirjoissa. Myöhemmin kylä koostui kahdesta osasta, Suvipäästä ja Pohjoispäästä, joiden välissä sijaitsevalla mäellä kohosi kirkko. Niinisaaren seurakunnan kylät muodostivat Selkien kyläryhmän. Sen asukkaat olivat lyydiläisiä, joilla oli läheiset suhteet naapurissa asuviin venäläisiin. Niinisaarelaiset harjoittivat kalastusta ja maanviljelyä.
1900-luvun alussa lähiseudun kylät muodostivat Kontupohjan volostin Pietari-Paavalin kyläkunnan. Siihen kuului Niinisaaren lisäksi 12 kylää: Joršši (ven. "Jeršovskaja"), Kautvaara, Kondjärvi ("Kondozero"), Kontu ("Vladimirskaja"), Kortaš ("Kortaševa selga"), Koukoiselkä ("Kovkoiselga"), Lismajärven ("Ližmozero") Suurisaari ("Bolšoi ostrov") ja Pienisaari ("Malyi ostrov"), Matju ("Matjukov navolok"), Palolampi ("Palaja lamba"), Riihenselkä ja Tiudia. Vuonna 1905 kyläkunnassa oli 2 657 asukasta. Niinisaaressa oli 37 taloa, 270 asukasta ja koulu.
Venäjän vallankumouksen jälkeen Niinisaari kuului Selkien kyläneuvostoon, jonka keskuspaikka oli Riihenselkä. Niinisaaressa toimi kalastuskolhoosi Udarnik. Vuonna 1933 siellä oli 209 asukasta, jotka kaikki olivat karjalaisia. Kylä jäi autioksi Hruštšovin ajan maatalouspolitiikan seurauksena, ja eristyneisyytensä takia siellä on jäljellä enää muutamia kesämökkeinä toimivia taloja.
Niinisaaren nähtävyys on vuonna 1620 rakennettu puinen Pietarin ja Paavalin kirkko. Sen edeltäjä, joka mainitaan vuonna 1583, lienee tuhoutunut sekasorron ajan levottomuuksissa. Kirkko koostui aluksi alttarihuoneesta ja nelikulmaisesta rukoustilasta, jonka yläpuolella kohosi kahdeksankulmainen torni telttakattoineen. Alkuperäinen eteishuone korvattiin 1700-luvun puolivälissä leveällä viisiseinäisellä eteisellä ruokailutiloineen ja porrashuoneineen. Samaan aikaan tornin yläpuolelle rakennettiin toinen ylöspäin levenevä hirsisalvos. 1800-luvun puolivälissä kirkkoon liitettiin kellotorni, joka ei ole säilynyt. Aikaisemmin pogostalla oli myös Herran temppeliintuomisen talvikirkko.
Kirkon torni tuhoutui Venäjän sisällissodan aikana tykkitulessa vuonna 1920. Rakennuksen ulkoasu palautettiin 1950-luvulla suoritetussa restauroinnissa. Sisätilojen asu on perinteinen, mutta ikonostaasi ei ole säilynyt. Kävijän huomio kiinnittyy kahdeksanosaiseen ”taivaskattoon”. Kirkko restauroitiin uudelleen vuosina 2003–2004.
Krisztina Tóth (pöytätennispelaaja)

Krisztina Tóth (29. toukokuuta 1974 Miskolc) on unkarilainen entinen pöytätennispelaaja ja Euroopan-mestari. Tóth kilpaili urallaan kuusissa olympialaisissa.
Tóth osallistui ensimmäisen kerran olympialaisiin Atlantan olympialaisissa 1996, jolloin hän osallistui sekä kaksin- että nelinpeliin. Kaksinpelissä hän voitti alkulohkossaan yhden ottelun ja hävisi kaksi eikä päässyt pudotuspeleihin. Nelinpelissä hän pelasi Csilla Bátorfin parina. He voittivat alkulohkossaan kaksi ottelua kolmesta, mutta eivät päässeet pudotuspeleihin. Neljä vuotta myöhemmin Sydneyn olympialaisissa Tóth osallistui jälleen kaksin- ja nelinpeliin. Kaksinpelissä hän voitti ensimmäisen kierroksen ottelunsa venäläistä Irina Palinaa vastaan, mutta hävisi toisella kierroksella Kiinan Taipein Chen Jingille. Nelinpeliin hän osallistui jälleen Bátorfin kanssa. He voittivat ensimmäisellä kierroksella Saksan joukkueen ja puolivälierissä Etelä-Korean kakkosjoukkueen. Välierissä he hävisivät Kiinan kakkosjoukkueelle 3–1. Pronssiottelussa Etelä-Korean ykköspari voitti Unkarin parin 3–2. Ateenan olympialaisissa 2004 hän osallistui jälleen kaksin- ja nelinpeliin. Kaksinpelissä hän voitti ensimmäisessä ottelussaan nigerialaisen Funke Oshonaiken, mutta seuraavassa ottelussa hongkongilainen Tie Ya Na voitti Tóthin 4–1. Nelinpelissä unkarilaispari Tóth–Bátorfi hävisi ensimmäisen pelin kroatialaiselle parille. Pekingin olympialaisissa Tóth voitti ensimmäisessä ottelussa Rūta Paškauskienėn, mutta hävisi seuraavan ottelun yhdysvaltalaiselle Wang Chenille. Viimeisen kerran Tóth osallistui olympialaisiin Lontoossa 2012, kun hän pelasi kaksinpelissä. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella venezuelalaisen Fabiola Ramos, mutta hävisi toisella kierroksella Kiinan Taipein Chen Szu-Yulle.
Tóth saavutti urallaan yhden MM-mitalin, kun hän oli vuoden 1995 MM-kilpailuissa nelinpelissä kolmas Csilla Bátorfin kanssa. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän saavutti urallaan 24 mitalia, joista seitsemän oli kultaisia ja yhdeksän hopeisia. Kaksinpelissä hän saavutti kaksi EM-hopeaa (1996 ja 2002) ja kaksi EM-pronssia (1998 ja 2008). Naisten nelinpelissä hän voitti kolme EM-kultaa (1994, 2000 ja 2008), neljä EM-hopeaa (2003, 2005, 2007 ja 2012) ja kaksi EM-pronssia (2010 ja 2011). Sekanelinpelissä hänellä on EM-kultaa vuosilta 1996 ja 2003 sekä EM-pronssia 2005 ja 2007. Naisten joukkuekilpailussa hän on ollut mukana voittamassa EM-kultaa vuosina 2000 ja 2007. Hänellä myös joukkuekilpailusta EM-hopeaa vuosilta 1996, 1998 ja 2008 sekä EM-pronssia 1994 ja 2011.
Catherine McNally

Catherine ”Caty” McNally (s. 20. marraskuuta 2001 Cincinnati, Ohio) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 105 syyskuussa 2019 ja nelinpelissä sijalla 38 maaliskuussa 2020. Hän on voittanut kaksi WTA-turnausta nelinpelissä.
Vuonna 2018 McNally voitti tyttöjen nelinpeliturnauksen Yhdysvaltain avoimissa Cori Gauffin kanssa. Samana vuonna hän pelasi myös Ranskan avointen loppuottelussa, jossa hävisi Gauffille. McNally pelasi ammattilaistasolla Grand Slam -turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Wimbledonissa 2019. Vuonna 2019 McNally voitti kaksi WTA-turnausta nelinpelissä Cori Gauffin kanssa.
Afgrund

Afgrund on Ruotsissa vuonna 2006 perustettu grindcore-yhtye. Yhtyeen perustivat kitaristi Patrik Howe, rumpali Olle Ferner sekä laulaja-kitaristi Andreas Baier. Ferner korvattiin jo perustamisvuonna Panu Postin toimesta.
Yhtyeen tämänhetkinen kokoonpano on hämärän peitossa, sillä yhtyeestä on kaksi eri kokoonpanoa jotka molemmat väittävät olevansa alkuperäisiä. Toiseen kuuluvat alkuperäiskokoonpanosta Baier, Howe ja Posti, toiseen taas Marchiori, Schweiger ja Ryabchenko.
Ostfildern

Ostfildern on kaupunki Esslingenin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa Lounais-Saksassa. Se muodostettiin vuonna 1975 neljästä maalaiskunnasta, jotka olivat urbanisoitumisen myötä kasvaneet yhteen. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 39 908 asukasta.
Maantiede.
Ostfildern sijaitsee ylänkömaalla Baden-Württembergin keskiosassa seitsemisen kilometriä Stuttgartin keskustasta kaakkoon. Ostfildern ja koko Esslingenin piirikunta kuuluu Stuttgartin metropolialueeseen. Filder on Esslingenin piirikunnan länsipuoliskon ja Stuttgartin eteläiset kaupunginosat kattava hedelmällinen ylänkö. Nimensä mukaisesti Ostfildern sijaitsee Filderin itäosassa. Kaupungin viralliset osa-alueet ovat Kemnat, Nellingen, Ruit ja Scharnhausen. Ostfildern-nimistä kantakaupunkia ei ole, vaan osa-alueisiin viitataan laittamalla niiden nimet Ostfildern-nimen perään.
Historia.
Ensimmäiset asiakirjamaininnat Ostfildernin osa-alueista ovat 1100- ja 1200-luvuilta. Nellingen mainitaan ensi kerran 1120, Ruit 1173, Kemnat 1229 ja Scharnhausen 1242. Nykyisen Ostfildernin itäosassa sijaitseva Nellingen oli seutukunnan tärkein kylä ja Nellingenin rovastikunnan keskus 1200-luvulta 1600-luvulle. Neckarin pohjoispuolella uhkasi kuitenkin valtakunnankaupunki Esslingen, jonka joukot tuhosivat Nellingenin ja Kemnatin kylät vuoden 1449 kahakassa. Ruit koki saman kohtalon 1519. Scharnhausen puolestaan kärsi kaupunginpalosta 1590.
Herttua Carl Heugen rakennutti Scharnhauseniin uusklassisen linnan 1780-luvulla. Sen puutarhaa laajennettiin 1800-luvun alussa, jolloin syntyi Scharnhauser Park. Maatalous oli Ostfildernin alueen pääelinkeino vielä 1800-luvulla, sillä alueen sijainti oli teollisuuden kannalta epäedullinen. Neckarin jokilaakso ja Stuttgart sen sijaan alkoivat teollistua, ja Ostfildernin kylistä käytiin enenevässä määrin töissä lähialueilla jopa jalan. Vanhat talonpoikaiskylät alkoivat muuttua työläisten yhdyskunniksi. 1920-luvulla rakennettiin raitiotieyhteyksiä, jotka yhdistivät Nellingenin ja Scharnhausenin naapurikaupunkeihin.
1960- ja 1970-luvuilla yrityksiä alkoi siirtyä Filderiin, minkä myötä myös Ostfildernin asema muuttui täysin. Väkimäärä moninkertaistui toisen maailmansodan jälkeen, kasvua tuli paitsi tavanomaisesta muuttoliikkeestä, myös ihmisistä, jotka pakenivat idästä. Ostfildern oli 1900-luvun jälkipuoliskolla muuttunut kylien rykelmästä esikaupunkialueeksi. Väkiluku kasvoi edelleen vuodesta 1975 vuoteen 2018 noin 40 %.
Talous ja liikenne.
Ostfildernissä toimii useita kirjankustantamoita, joiden ympärille on kehittynyt klusteri. Kaupungissa harjoitetaan koneenrakennusta ja siellä toimii erinäisiä ammatillisia oppilaitoksia. Ostfildern on myös kongressikaupunki.
Ostfildern liitettiin Stuttgartin kaupunkirataverkkoon vuonna 2000. Moottoritie BAB 8 kulkee aivan kaupungin eteläpuolitse. Stuttgartin lentoasema sijaitsee välittömästi Ostfildernin lounaispuolella.
Merzig

Merzig on kaupunki Merzig-Wadernin piirikunnassa Saarlandin osavaltiossa Lounais-Saksassa.
Maantiede.
Merzig sijaitsee Saar-joen varrella Saarlandin luoteisosassa. Kaupungin alue rajautuu lännessä Ranskaan. Linnuntie-etäisyys Saarbrückenistä on noin 35 kilometriä luoteeseen ja Trieristä saman verran etelään. Luxembourg sijaitsee noin 40 kilometriä Merzigistä luoteeseen.
Merzig koostuu seitsemästätoista kaupunginosasta, joista osa on kantakaupungista erillään olevia kyliä. Saar virtaa Merzigin halki pohjoiseen kohti Moselia. Asutus on keskittynyt joen rannoille. Merzigin toiseksi suurin kaupunginosa Brotdorf sijaitsee muutaman kilometrin koilliseen joenvarren asutustihentymästä. Merzigin länsi- ja itäosat ovat laajalti metsää ja maatalousmaata.
Historia.
Merzigin alueella asui muinoin kelttejä ja roomalaisia. Eräiden kylien historia alkaa frankkien kolonisaatiosta 600-luvulta. Merzig toimi Merzig-Saargaun kondominaatin pääpaikkana sydänkeskiajalta 1700-luvun loppuun. Merzig-Saargau oli Trierin piispojen ja vaaliruhtinaiden sekä Lothringenin herttuoiden yhteishallintoalue. Vuonna 1778 ruhtinas Clemenz Wenzeslaus kohotti Merzigin Trierin vaaliruhtinaskunnan virkakaupungiksi. Wenzeslausin päätös näkyy nykyisin Merzigin vaakunassa, jossa on Trierin punainen risti ja Lothringenin musta kaksoisristi. Vaikka Merzig oli merkittävä hallinto- ja kauppapaikka jo keskiaikana, viralliset kaupunkioikeudet se sai vasta 1825. Nykyinen Merzig muodostettiin 1974 Merzigin kaupungista ja sitä ympäröineistä kuudestatoista maalaiskunnasta.
Talous ja liikenne.
Merzigissä on muun muassa keramiikka- ja metalliteollisuutta. Palvelualat ovat suurin työllistäjä.
Merzigin rautatieasema, Bahnhof Merzig, sijaitsee Saarlandin halki etelästä pohjoiseen kulkevan 88-kilometrisen Saarstrecke-rautatien varrella. Etäisyys Saarbrückenin päärautatieasemalta on 39,2 kilometriä pohjoiseen. Aivan Merzigin keskustassa on rautatieliikennepaikka Merzig Stadtmitte, se sijaitsee noin kilometrin Merzigin rautatieasemalta pohjoiseen. Myös Besseringenissä on liikennepaikka. Moottoritie BAB 8 kulkee Merzigin alueella ja se on kytketty paikalliseen tieverkkoon kahdella liittymällä.
Kim Brennan

Kimberley "Kim" Brennan (o.s. Crow, s. 9. elokuuta 1985) on australialainen soutaja. Hän voitti olympiakultaa yksikössä Rio de Janeirossa 2016. Lontoon olympialaisissa 2012 hän saavutti pariairokaksikossa Brooke Pratleyn kanssa hopeaa ja yksikössä pronssia. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui perämiehettömässä kaksikossa kymmenenneksi.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Brennan voitti yksikössä kultaa Chungjussa 2013 ja Aiguebelettessa 2015 sekä saavutti hopeaa Amsterdamissa 2014. Pariairokaksikossa hän saavutti MM-hopeaa Karapirossa 2010 ja Bledissä 2011. Kahdeksikossa hän saavutti MM-pronssia Etonissa 2006.
Brennan kilpaili nuorempana yleisurheilussa ja saavutti 400 metrin aitajuoksussa hopeaa alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2001.
Kim Brennanin puoliso Scott Brennan on soudun olympiavoittaja Pekingistä 2008.
Cassandra Steen

Cassandra Steen (s. 9. helmikuuta 1980 Ostfildern-Ruit, Baden-Württemberg) on saksalainen kevyen musiikin laulaja. Hänen tyylilajinaan on lähinnä rhythm and blues. Steen on esiintynyt sekä soololaulajana että Glashaus-yhtyeen solistina. Hän on niin ikään ollut mukana Zeichen der Zeit -projektissa.
Ura.
Cassandra Steen varttui kaksikielisessä ympäristössä: kodin piirissä puhuttiin englantia, muualla saksaa. Hän lauloi jo 17-vuotiaana stuttgartilaisessa Freundeskreis-hiphop-yhtyeessä ja toimi sen jälkeen lyhyen aikaa soololaulajana. Vuosina 1999–2008 ja edelleen vuodesta 2016 alkaen Steen on toiminut soul-yhtye Glashausin solistina.
Steenin ensimmäinen studioalbumi "Seele mit Herz" julkaistiin 2003, mutta se menestyi heikosti. Vuonna 2009 julkaistiin Steenin toinen studioalbumi "Darum leben wir". Sen kaupallinen menestys oli hyvä, mutta kriitikkovastaanotto jäi varaukselliseksi. Steenin ääntä luonnehdittiin yhtäältä vahvaksi ja tunteikkaaksi, toisaalta sen luonnehdittiin hukkuvan voimakkaaseen äänitaustaan. Levyltä lohkaistu single "Stadt" nousi listoilla sijalle kaksi. Steenin kolmas sooloalbumi "Mir so nah" julkaistiin huhtikuussa 2011, ja siinä nähtiin merkkejä taiteellisesta kypsymisestä.
Vuonna 2017 Steen lauloi Glashausin studioalbumilla "Kraft".
Cassandra Steen on työskennellyt myös ääninäyttelijänä. Vuonna 2009 hän antoi äänensä Tianan hahmolle elokuvassa "Prinsessa ja sammakko". Steen duetoi Ne-Yon kanssa elokuvaan liittyvällä singlellä "Never Knew I Needed".
Muinaiskiina

Muinaiskiina on varhaisin tunnettu kiinan kielen muoto ja kaikkien nykyajan kiinan muotojen kantamuoto. Vanhimmat kirjoitukset muinaiskiinaksi ovat oraakkeliluihin kirjoitettuja ennustustekstejä noin vuodelta 1250 eaa., eli myöhäiseltä Shang-dynastialta. Pronssikaiverrukset yleistyivät sitä seuraavalla Zhou-dynastialla. Zhoun loppupuolella luotiin rikasta kirjallisuutta, kuten Mestari Kongin keskustelujen, Mengzin ja Zuozhuanin kaltaisia klassikoita. Nämä teokset olivat mallina klassiselle kiinalle, joka oli kirjoitetun kiinan standardi 1900-luvun alkupuolelle saakka, säilyttäen myöhäismuinaiskiinan sanastoa ja kielioppia.
Muinaiskiinaa kirjoitettiin monenlaisilla varhaisilla kiinan merkeillä, kuten oraakkeliluu-, pronssi- ja sinettikirjoituksena. Merkkien ja yksitavuisten ja -morfeemisten sanojen välillä oli tarkka vastaavuus koko ajanjaksolla. Vaikka kirjoitusjärjestelmä ei ollutkaan aakkosto, suurin osa merkeistä luotiin fonetiikka huomioon ottaen. Alun perin sanat, joita oli vaikea kuvata visuaalisesti, esitettiin "lainaamalla" merkkiä toisesta sanasta, joka kuulosti samanlaiselta. Myöhemmin lisättiin uusia merkkejä epäselvyyksien välttämiseksi lisäämällä radikaaleja, jotka kuvaavat jotain kategoriaa. Näistä muodostui yhdysmerkkejä (xingsheng). Xingsheng-merkkejä luotiin paljon lisää Zhou-dynastian aikana.
Useimpien tutkijoiden mukaan muinaiskiina erosi keskikiinasta siten, ettei siinä ollut retrofleksejä tai palataalisia obstruentteja vaan jonkinlaisia konsonanttiklustereita, sekä siten, että siinä oli soinnittomia nasaaleja ja likvidoita. Viimeaikaisimmissa rekonstruktioissa muinaiskiinaa kuvataan kielenä, jossa ei ollut tooneja vaan tavunloppuisia konsonanttiklustereita, jotka kehittyivät eri tooneiksi keskikiinassa.
Muinaiskiinan ydinsanasto on sinotiibetiläistä, ja varhaisia lainasanoja naapurikielistä on paljon. Zhou-kaudella alkuperäistä yksitavuista sanastoa laajennettiin monitavuisilla sanoilla yhdistelemällä ja reduplikaatiolla, mutta valtaosa sanoista oli silti yksitavuisia. Toisin kuin keskikiinassa ja nykyajan kiinan murteissa, muinaiskiinassa oli merkittävästi derivaatiomorfologiaa. Kielestä on tunnistettu useita affikseja, kuten substantiivin muuttaminen verbiksi, transitiivisten ja intransitiivisten verbien vaihtelut ja kausatiivisten verbien muodostaminen. Kuten nykykiinakin, muinaiskiina oli ilmeisesti taipumaton. Persoonan ja määrän mukaisia taivutusmuotoja oli olemassa vielä Shang-kaudella ja varhaisella Zhoulla, mutta ne olivat jo katoamassa klassiselle kaudelle mentäessä. Samoin klassisella kaudella useimmista morfologisista derivaatiosta oli tullut hyödyttömiä, ja konstituenttien väliset suhteet määräytyivät enimmäkseen sanajärjestyksen tai partikkelien mukaan.
Brooke Pratley

Brooke Pratley (s. 6. huhtikuuta 1980) on australialainen soutaja. Hän saavutti olympiahopeaa pariairokaksikossa Kim Crow'n (myöh. Brennan) kanssa Lontoon olympialaisissa 2012. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui kahdeksikossa kuudenneksi.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Pratley voitti kultaa pariairokaksikossa Elizabeth Kellin kanssa Etonissa 2006. Pariaironelosessa hän sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi Karapirossa 2010 ja Bledissä 2011 sekä seitsemänneksi Münchenissä 2007.
Yhdystie 7024

Yhdystie 7024 on tie joka kulkee Isonkyrön Kylkkälästä saman kunnan alueella sijaitsevalle Tervajoen asemanseudulle. Tien pituus on noin kilometri.
Tien osoitenimenä on "Olkitie" valtatieltä 18 Tervatien risteykseen ja "Harvakyläntie" koko loppumatkan.
Kate Hornsey

Kate Hornsey (s. 19. lokakuuta 1981) on australialainen soutaja. Hän saavutti olympiahopeaa perämiehettömässä kaksikossa Sarah Taitin kanssa Lontoon olympialaisissa 2012. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui kahdeksikossa kuudenneksi.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Hornsey voitti kultaa perämiehettömässä nelosessa Gifussa 2005 ja Etonissa 2006 sekä kahdeksikossa Gifussa 2005. Lisäksi hänellä on kaksi MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia.
Yhdystie 2670

Yhdystie 2670 on tie joka kulkee Merikarvialla seututien 270 sekä yhdysteiden 2680 ja 6600 risteyksestä Merikarvian satamaan. Tien pituus on 2 kilometriä.
Tien osoitenimenä on koko matkan "Satamatie".
Sayaka Hirano

Sayaka Hirano (平野 早矢香, s. 24. maaliskuuta 1985 Kanuma) on japanilainen entinen pöytätennispelaaja ja olympiamitalisti. Parhaimmillaan Hirano oli urallaan kaksinpelirankingin kymmenes elokuussa 2010.
Hirano kilpaili uransa aikana kaksissa olympialaisissa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän kilpaili kaksinpelissä ja joukkuekilpailussa. Kaksinpelissä hän hävisi ensimmäisen ottelunsa yhdysvaltalaiselle Jun Gaolle. Joukkuepelin alkulohkossa Hirano voitti kaksinpelit Espanjan ja Australian edustajat sekä oli voittamassa samoja joukkueita vastaan myös nelinpelin. Etelä-Koreaa vastaan hän hävisi sekä kaksin- että nelinpelin. Japani pääsi kuitenkin keräilyeriin, jonka ensimmäisellä kierroksella Japani kohtasi Itävallan. Hirano voitti sekä kaksin- että nelinpeliottelunsa, kun Japani eteni seuraavalle kierrokselle Hongkongia vastaan. Myös Hongkongia vastaan Hirano voitti sekä nelin- että kaksinpelin. Pronssiottelussa Japani hävisi Etelä-Korealle: Hirano hävisi jälleen Etelä-Koreaa vastaan kaksin- ja nelinpelinsä. Lontoon olympialaisissa 2012 Hirano kilpaili vain joukkuepelissä. Ensimmäisellä kierroksella Hirano voitti Yhdysvaltojen Lily Zhangin, kun Japani eteni jatkoon 3–0 voitoin. Puolivälierissä Hirano pelasi nelinpelissä, kun Japani voitti Saksan 3–0. Välierässä Singaporea vastaan Japani voitti jälleen kolme ottelua ja Hirano pelasi voitokkaassa nelinpeliottelussa. Loppuottelussa Kiinaa vastaan Japani hävisi 3–0. Loppuottelussa Hirano pelasi nelinpelissä.
ITTF:n avoimissa turnauksissa Hirano on saavuttanut viisi mestaruutta kaksinpelissä: Serbian avoin turnaus 2006, Saksan avoin 2009, Intian avoin 2010, Espanjan avoin 2011 ja Valko-Venäjän avoin 2014. Nelinpelistä hänellä on turnausvoitot Puolan avoimesta turnauksesta 2006, Itävallan avoimesta turnauksesta 2007, Japanin avoimesta 2009, Egyptin avoimesta 2010, Chilen avoimesta 2011 ja Venäjän avoimesta 2014.
Chiyonofuji Mitsugu

Chiyonofuji Mitsugu (千代の富士 貢, 1. kesäkuuta 1955 – 31. heinäkuuta 2016), alun perin Mitsugu Akimoto, oli japanilainen sumopainija. Hän on järjestyksessä 58. sumopainin suurmestari eli yokozuna, ja häntä pidetään yhtenä viime vuosikymmenten parhaimpana suurmestarina. Chiyonofuji voitti urallaan 31 turnausmestaruutta, ja on kaikkien aikojen listalla kolmantena Hakuhōn ja Taihōn jälkeen. Chiyonofujin kausi yokozunana kesti poikkeuksellisen pitkään, vuodesta 1981 vuoteen 1991, jolloin hän hallitsi lajia suvereenisti. Chiyonofujin suosio nosti lajin tunnettuutta.
Chiyonofuji sai lempinimen ”Susi” komean ulkomuotonsa, hurjan ottelutyylinsä ja nopeiden liikkeidensä ansiosta. Chiyonofuji oli uransa alussa kevytrakenteisempi kuin useimmat kilpakumppaninsa, ja kärsi sen vuoksi olkapäiden sijoiltaan menemisestä. Tästä sisuuntuneena hän aloitti raivoisan harjoitteluohjelman, johon kuului muun muassa 500 päivittäistä punnerrusta. Chiyonofuji myös kehitti omintakeisen, suoraviivaisen rynnistystyylin otteluita varten. Aktiiviuransa aikana hän oli 183 senttiä pitkä, painoi 115 kiloa ja oli tyypillistä sumopainijaa lihaksikkaampi. Voimiensa ja räväkän ottelutapansa ansiosta hän pystyi voittamaan itseään huomattavasti massiivisempia painijoita.
Chiyonofuji sai mestarin eli ozekin arvon vuonna 1981 voitettuaan ensimmäisen turnauksensa, ja hän sai yokozunan arvon samana vuonna, voitettuaan Nagoyan turnauksen. Tämän jälkeen hän pysyi voittamattomana 54 ottelun ajan. Vuonna 1990 Chiyonofujista tuli ensimmäinen sumopainija, joka oli voittanut urallaan 1000 ottelua. Vuoden 1991 kesäturnauksessa Chiyonofuji hävisi nuorelle lupaukselle Takanohanalle, josta tuli sittemmin yokozuna. Tappion jälken Chiyonofuji vetäytyi kilpauralta. Seuraavana vuonna Chiyonofujista tuli Kokonoen painitallin johtaja.
Yhdystie 3682

Yhdystie 3682 on tie joka kulkee Kouvolan Keisanmäestä saman kaupungin alueella sijaitsevaan Selänpäähän. Tien pituus on 5 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Selänpääntie" koko matkan.
Hinaaja Ferro

Ferro oli Oy Wärtsilä Ab:n Taalintehtaan tuotantolaitoksen hinaajien nimi. Ensimmäinen tämän niminen alus luovutettiin sotakorvauksena Neuvostoliittoon vuonna 1945, jälkimmäinen palveli Wärtsilää vuosina 1949-75, ja kuului sen jälkeen Saaristomeren Hinaus oy:n, Paratugin ja Alfons Håkansin laivastoon 1990-luvulle asti.
Valmistus.
Jälkimmäinen Ferro eli Miinanraivaaja DR-14 oli alun perin Yhdysvalloissa Normandian maihinnousua varten rakennettu ST-luokan hinaaja "ST-339". Tyyppi oli niin merikelpoinen, että lisäpolttoainesäiliöin varustettuna se voitiin ajaa omin konein Yhdysvalloista Englantiin. Kuitenkin aluksia upposi monta tässä siirrossa.
Alus rakennettiin United Boat Servicen telakalla City Islandilla Bronxissa New Yorkissa. Aluksen tilaaja oli Yhdysvaltain maavoimat (Army transportation corps). ST-339 osallistui Normandian maihinnousuun liittyvään keinotekoisen sataman kokoamisoperaatioon.
Palvelus.
Kansanhuoltoministeriö osti 12. kesäkuuta 1946 Yhdysvaltain asevoimien selvittelyelimeltä kahdeksantoista ST-luokan hinaajaa sodanjälkeiseen miinanraivaukseen. Suomen merivoimat vuokrasi aluksen 25. syyskuuta 1946 ja se liitettiin raivauslaivastoon 1947. Raivauksen päätyttyä alus palautettiin 5. lokakuuta 1948 ja se myytiin Wärtsilälle seuraavana vuonna.
Ferron kotisatama vaihtui Taalintehtaalta Turkuun vuonna 1964. Vuosina 1975-87 aluksen omistivat vuorollaan Jouko Tuomarmäen yritykset Saaristomeren Hinaus oy ja Paratug oy. Viimeiset vuotensa Ferro oli osa Alfons Håkansin hinaajalaivastoa. Alus romutettiin vuosituhannen vaihteessa.
Seututie 369

Seututie 369 on Kouvolan kaupungin pohjoisosassa Jaalasta Tuohikottiin kulkeva maantie. Tien pituus on noin 32 kilometriä. Vuoteen 2009 asti tie kulki Kouvolaan liitettyjen Jaalan ja Valkealan kuntien alueella.
Tien osoitenimenä on ensin "Selänpääntie" kantatieltä 46 yhdystien 3682 risteykseen, "Kankaantie" yhdystien 3691 risteykseen, "Vekarantie" Kääpälässä sijaitsevaan Tikkalantien risteykseen, "Kääpäläntie" Tuohikotissa sijaitsevaan Villenpolun risteykseen, ja "Tuohikotintie" koko loppumatkan eli valtatien 15 risteykseen.
Notre Dame College (Dhaka)

Notre Dame College () on Bangladeshin pääkaupungissa Dhakassa sijaitseva lukio (opetusta luokille 11–12) ja yliopisto, joka on osa Bangladeshin kansallista yliopistoa. Pyhän Ristin seurakunta perusti koulun 1949 roomalaiskatolisen kirkon seminaarikouluksi nimellä "St. Gregory College".
Julkaisut.
"Blue and Gold" on Notre Dame -koulun vuosikirja. Notre Dame College julkaisee opiskelijoiden neljännesvuosittain ilmestyvää "Dhak Dhol-Chit Chat" -lehteä. Jokaisella klubilla on oma vuosittainen aikakauslehti. Niistä tunnetuin on Notre Dame Science Clubin "AUDRI".
Muun luokan klubit.
Tällä korkeakoululla on 24 luokan ulkopuolista klubia:
Yhdystie 2652

Yhdystie 2652 on tie joka kulkee Porin Ulasooriin kuuluvasta Pikakylästä saman kaupungin alueella sijaitsevaan Kaanaankorpeen. Tien pituus on noin 11 kilometriä.
Tien osoitenimenä on ensin "Kyläsaarentie" Pikakylästä Enäjärvellä sijaitsevaan Fleiviikintien risteykseen, "Pihlavantie" Enäjärven ja Pihlavan kaupunginosien rajalle, "Vanha maantie" Pihlavantien risteykseen, "Pihlavantie" Pihlavassa sijaitsevaan Sepänmäentien risteykseen, ja "Vanha tie" koko loppumatkan eli Kaanaankorvessa sijaitsevaan valtatien 2 risteykseen.
Mikael Persbrandtin filmografia

Tämä on Mikael Persbrandtin filmografia.
Televisioelokuvat.
Mikael Persbrandt esiintyi vuosina 1994–2016 elokuvasarjassa Beck.
Yhdystie 2653

Yhdystie 2653 on Porissa Rieskalasta Pihlavaan kulkeva yhdystie. Sen pituus on noin kaksi kilometriä.
James Biberi

James Biberi (s. 28. heinäkuuta 1965 Đakovica, Jugoslavia) on albanialais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan elokuvissa "Stranger in You" (2007) ja "Drive" (2011).
Valentin Bergman

Valentin "Mali" Bergman (aik. marraskuuhun 1915 saakka Malinoffsky, 10. joulukuuta 1894 Helsinki – 13. huhtikuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija, joka saavutti 1910-luvulla useita Suomen mestaruuksia pikajuoksuissa ja pikaviesteissä.
Valentin Malinoffsky edusti vuoteen 1914 Boxbackan (suom. Pukinmäen) Urheiluseuraa. Sen jälkeen hän edusti aikakauden yleisurheilun helsinkiläistä ykkösseuraa Helsingin IFK:ta, jonka riveissä hän voitti vuonna 1914 ensimmäisen SFI:n mestaruutensa 200 metrillä ja oli voittamassa samana vuonna niin pikaviestin kuin 1 600 metrin viestin mestaruudet. Valentin Malinoffsky osallistui samana vuonna Suomen vapaaurheilumestaruuskilpailussa 100 ja 400 metrin juoksujen lisäksi viisiotteluun jossa sijoittui viidenneksi. 
Seuraavina vuosina Valentin Bergmanina vuodesta 1916 kilpaillut entinen Malinoffsky oli mukana voittamassa vuosien 1915, 1916, 1917 ja 1918 pikaviestimestaruudet HIFK:n riveissä. Henkilökohtaisesti parhaaksi vuodeksi muodostui vuoden 1918 Suomen mestaruuskisat, joissa hän voitti 100, 200 ja 400 metrin juoksut. Kaikkiaan hän saavutti seitsemän viestimestaruutta ja kolme henkilökohtaista mestaruutta. 
Bergman oli mukana myös HIFK:n muussa urheilutoiminnassa. Hän pelasi jääpalloa HIFK:n kakkosjoukkueessa ja jalkapalloa HIFK:n kolmosjoukkueessa. Hän oli vuodesta 1916 seuran rahastonhoitajana. Bergman menehtyi huhtikuussa 1919 vain muutaman päivän sairastettuaan espanjantautiin 24 vuoden iässä.
Matsusaka

Matsusaka () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Mien prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren Isenlahden rannikolla prefektuurin keskiosassa. Kaupungin keskusta on rakentunut Isen tasangolle lähelle Kushidajoen suuta. Lännessä muodoltaan pitkänomainen kaupunki käsittää laajoja alueita Daikō- ja Takamivuorilta ja ulottuu Naran prefektuurin rajalle saakka. Matsusakassa on 159 407 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 623,58 neliökilometriä.
Matsusaka perustettiin 1580-luvulla linnanaluskaupungiksi, kun Gamō Ujisato sai sieltä 120 000 "kokun" arvoisen läänityksen. Iseen, Kumanoon ja Wakayamaan johtaneet tiet linjattiin kulkemaan kaupungin kautta ja sinne tuotiin kauppiaita Hinosta, jota Ujisato oli aiemmin hallinnut. Edo-kaudella Matsusaka kehittyi Wakayaman daimiokunnan paikallisena hallintokeskuksena sekä kauppa- ja satamakaupunkina, jossa kaupattiin etenkin puuvillaa ja kasvopuuteria ("oshiroi"). Kaupungista on lähtöisin esimerkiksi vaikutusvaltainen Mitsui-suku. Sittemmin kaupunkiin on sijoittunut tekstiili-, metalli-, lasi- ja elektroniikkateollisuutta. Maaseutualueilla viljellään muun muassa riisiä, teetä, "shimeji"-sieniä ja intianjuuttia, rannikolla "nori"-merilevää. Erityisesti kaupunki tunnetaan naudanlihan tuotannosta ("Matsusaka-ushi"). Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Matsusakalle myönnettiin vuonna 1933. Kaupungin hallinto järjesteltiin uudelleen ja se laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Iinanin, Iitakan, Mikumon ja Ureshinon maaseutukaupungit. 
Edo-kaudella Matsusakassa vaikutti "kokugaku"-oppinut Motoori Norinaga, jonka kotitalo on suojeltu ja siirretty Matsusakan linnan puistoon. Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat myös esimerkiksi Takarazukan kofun-hautakumpu sekä muut historialliset linnanrauniot ja muistomerkit. Osa kaupungin länsiosien vuoristoalueista kuuluu Murō-Akame-Aoyaman puolikansallispuistoon. Matsusakaa palvelevat JR Tōkain Kisei-päälinja ja Meishō-linja sekä Kintetsu-rautateiden Nagoya-linja, Osaka-linja ja Yamada-linja.
Pentti Turunen

Pentti Turunen (14. syyskuuta 1924 – 6. lokakuuta 2016) oli tamperelainen, vuonna 1952 valmistunut arkkitehti. Hänellä oli oma arkkitehtitoimisto vuosina 1958–2007, ja lisäksi hän toimi pitkään yliopettajana Tampereen teknillisessä opistossa. Suomen Arkkitehtiliitto on myöntänyt Turuselle vuonna 2005 ansiomerkin ”pitkäaikaisesta ja menestyksekkäästä toiminnasta Tampereen arkkitehtuurin vaikuttajana”. 
Turunen suunnitteli Tampereelle muun muassa useita seurakuntataloja. Piispa E. G. Gulin ihastui Lielahden valoisaan seurakuntataloon ja vihki rakennuksen heti valmistumisvuonna kirkoksi.
Latvian tautienehkäisy- ja -valvontakeskus

Latvian tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (, lyhennys SPKC; , myös muodossa , lyhennys CDPC) on Latvian pääkaupunki Riiassa toimiva, huhtikuussa 2012 perustettu valtiollinen kansanterveyslaitos.
Keskus toimii Latvian terveysministeriön alaisuudessa. SPKC:n johdossa on tohtori Iveta Gavare.
Saint Vincent ja Grenadiinien parlamentti

Saint Vincentin ja Grenadiinien parlamentti (eng. House of Assembly) on Saint Vincent ja Grenadiinien lakia säätävä elin. Maassa ei ole paikallishallintoa, vaan kuntatason päätökset tulevat keskushallinnolta.
Parlamentti koostuu 15 vaaleilla valitusta edustajasta sekä kuudesta senaattorista. Lisäksi läsnä ovat myös parlamentin puhemies ja korkeimman oikeuden presidentti, mutta heitä ei lasketa kansanedustajiksi..
Vaaleilla valitut edustajat valitaan yleisillä vaaleilla viiden vuoden välein. Äänioikeus on kaikilla vähintään 18-vuotiailla kansainyhteisön kansalaisilla, jotka ovat asuneet vakituisesti Saint Vincent ja Grenadiineilla vähintään 12 kuukautta.. Viimeisimmät vaalit pidettiin 2015. Ainoat edustajapaikkoja voittaneet puolueet olivat ULP ja NDP.. 
Senaattorit ja virkamiehet ovat kenraalikuvernöörin nimittämiä.
Parlamentti kokoontuu parlamenttitalossa, joka on aiemmin toiminut oikeustalona.
Friggesby

Friggesby on kylä Kirkkonummella Porkkalantien varrella, noin kymmenen kilometriä kunnan keskustasta etelään.
Friggesbyn kyläkoulu.
Friggesbyn kyläkoulu on perustettu vuonna 1891. Friggesbyn koulun juuret ulottuvat vuoteen 1881, jolloin eteläinen Kirkkonummi sai ensimmäisen koulunsa Häggesböxlen Gabbelsissa. Häggesbölen korkeampi kansakoulu aloitti toimintansa 17. tammikuuta 1881, ja sen ensimmäinen oppilas oli 15-vuotias Eleonor Mathilda Johansson. Vuonna 1885 kunnassa käytiin kiistaa kansakoulun sijainnista. Ensimmäisenä opettajana toimi Elin Toll(o.s. Renvall), hän toimi Häggesbölen ja myöhemmin Friggesbyn koulun opettajana yhteensä 36 vuoden ajan, vuodesta 1880 vuoteen 1916. Häntä pidettiin yhtenä Kirkkonummen pitkäaikaisimmista ja arvostetuimmista kansakoulunopettajista, jonka työssä yhdistyivät kärsiväxllisyys, rakkaus ja ymmärrys. 
Koulu toimi alussa Häggesbölessä vuokratiloissa, mutta osa kuntalaisista halusi siirtää koulun Bergstadin kylään, jonne paikallinen maanomistaja oli luvannut lahjoittaa maata koulutontiksi. Päätöksestä valitettiin kuvernöörille, ja asiasta käytiin vilkas keskustelu kuntakokouksissa koululaitoksen tarpeellisuudesta ja rahoituksesta. Osa kuntalaisista vastusti kansakouluja ja väitti, että ne ”tekevät ihmisistä vain puoliherroja (halvherrar), jotka eivät sovellu ruumiilliseen työhön", kun taas toiset puolustivat koulutusta välttämättömänä kaikille yhteiskuntaluokille. Koulu siirtyi vuonna 1894 uusiin tiloihin Järsössä ja vuonna 1916 Friggesbyn nykyiselle paikalle. Koulutalo on vanha keltainen puutalo, jossa on kaksi luokkahuonetta, ruokailuhuone, keittiö, veistosali, liikuntasali ja opettajanhuone. Alapihalla on urheilukenttä, joka toimii kyläläisten yhteisenä kokoontumispaikkana: kesällä siellä pelataan jalkapalloa ja talvella luistellaan.
Kun kunta tiedotti lakkauttavansa kyläkoulun järjestivät kyläläiset mielenosoituksia lakkauttamista vastaan. Lopulta kunta kuitenkin laukkautti Friggesbyn kyläkoulun toiminnan Porkkalanniemellä vuonna 2016. Kyläläiset ja vanhemmat hoitivat kenttää ja jäitä vielä hetken koulun lopetuksen jälkeenkin, mutta kunta myi rakennuksen huutokaupassa vuonna 2021 yksityishenkilöille.
Friggesbyn lentokenttä.
Friggesbyn kylän lähelle rakennettiin vuonna 1954 Porkkalan tukikohdan lentokenttä. Lentokenttä oli tarkoitettu suihkukoneille, ja kiitotietä käytti mm. MiG-15-hävittäjälaivue. Kiitotien pituus oli 2 200 metriä, ja se oli päällystetty teräslevyillä sekä kestopäällysteellä.
Kenttäalueen reunoilla on yhteensä 33 betoniseinäistä suojaa ja seitsemän hiekkaseinäistä avointa suojaa, jotka ovat nykyisinkin löydettävissä. Alueelta löytyvät myös räjäytetty tiilirakennus sekä pellon keskellä sijaitseva suuri kaivo.
Lentokenttä ehti olla vain hetken käytössä, sillä jo vuonna 1955 Neuvostoliitto luovutti alueet takaisin Suomelle.
Häggesböle

Häggesböle kylä sijaitsee 15 kilometriä Kirkkonummen keskustasta. Kylän nimi on esiintynyt historiallisissa lähteissä useissa muodoissa: "Heggisböle" (1540), "Heggesböle" (1544), "Heggelsböle" ja "Heggersböle" (1558), "Heggursböle" (1565) sekä "heggisböde". Nimen alkuperä on todennäköisesti suomenruotsalaisessa henkilönnimessä Hägvidher ja jälkiosassa "böle" (suomeksi asuinpaikka, kylä). 
Historiallisten lähteiden mukaan Häggesbölessä on ollut kolme tilaa. Näiden kolmen tilan lisäksi kylään kuului Järsö-niminen tila. Kylä kuului Färje-booliin (verokuntaan) 1500-luvulla ja myöhemmin se nautti verovapauksista. Verottaja hankki kylän haltuunsa 1700-luvun lopulla. Häggesbölentien varrella on Vintervägträsket luonnonsuojelualue. Lisäksi kylässä sijaitsee kylätalo Bergåsa. Kylässä on aiemmin toiminut taiteilija Tarja Ahlstrandin ateljee, mainostoimisto, sähkötarvike- ja työliike sekä kyläkoulu, joka sittemmin siirrettiin viereiseen Friggesbyn kylään. 
Kyläkoulu.
Lisäksi eteläisen kirkkonummen ensimmäinen kansakoulu perustettiin vuonna 1881 Häggesbölen kylään, kunnassa käytiin 1885 kiistaa kansakoulusta. Koulu oli toiminut siihen asti vuokratiloissa, mutta osa kuntalaisista halusi siirtää koulun Bergstadin kylään, jonne paikallinen maanomistaja oli luvannut lahjoittaa maata koulutontiksi. Asiasta valitettiin kuvernöörille, ja siitä käytiin vilkas keskustelu kuntakokouksissa koululaitoksen tarpeellisuudesta ja rahoituksesta. Osa kuntalaisista vastusti kansakouluja ja väitti, että ne ”tekevät ihmisistä vain puoliherroja (halvherrar), jotka eivät sovellu ruumiilliseen työhön", kun taas toiset puolustivat koulutusta välttämättömänä kaikille yhteiskuntaluokille. Lopulta kunnalle lahjoitettiin maata Friggesbystä koulua varten ja koulu siirtyi sinne.
Bergåsa.
Häggesbölen kylässä sijaitsevan suomenruotsalaisen Järsö Uf:n (Järsön nuorisoseura) talon tiloja vuokrataan juhlakäyttöön. Siellä ovat viettäneet häitään muun muassa Amin Asikainen ja Nilüfer Syvämeri. Kylän harrastetoiminta tapahtuu pääsääntöisesti talolla. Bergåsan päiväkotitoiminta lopetettiin Friggesbyn kyläkoulun sulkemisen myötä.
Sjöscoutkåren Porkala.
Sjöscoutkåren Porkala (suomeksi Porkkalan Meripartiolippukunta) on 1990-luvun alussa perustettu meripartiolippukunta, joka toimii Kirkkonummella, Järsön nuorisoseuran yhteydessä.
Nuorisoteatteri.
Nuorisoteatteri täytti 20 vuotta vuonna 2020.
Uuden edessä

Uuden edessä on Toivon kärki -nimisen ryhmän hyväntekeväisyysprojektina syntynyt kappale, joka julkaistiin 10. huhtikuuta 2020. Kappaleen tuotto lahjoitetaan Punaisen ristin kautta koronavirusepidemiasta kärsineiden auttamiseen Suomessa. Kappaleen on säveltänyt Lauri Tähkä ja sanoittanut Timo Kiiskinen. Kappaleen musiikkivideon on tuottanut Ville Juurikkala.
”Uuden edessä” on saavuttanut Suomen virallisen single- ja radiosoittolistojen toisen sijan.
Osallistujat.
Kappaleen tekoon on osallistunut yhteensä 90 artistia ja 60 muuta musiikin ammattilaista.
Electronic Entertainment Expo 2019

 
Electronic Entertainment Expo 2019 (lyh. E3 2019) oli kahdeskymmenesviides Electronic Entertainment Expo -tapahtuma.
Tapahtuman järjesti Entertainment Software Association (ESA) Los Angeles Convention Centerissä kesäkuun 11.–13. päivä vuonna 2019.
Keanu Reevesin esiintyminen "Cyberpunk 2077" -pelin esittelyssä muodostui internet-ilmiöksi.
Karen Nystrom

Karen Nystrom (s. 17. kesäkuuta 1969 Scarborough, Ontario, Kanada) on kanadalainen pääosin 1990-luvulla pelannut jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli hyökkääjä. Hän pelasi Kanadan naisten jääkiekkomaajoukkueessa kolmet maailmanmestaruuskilpailut, joista jokaisessa hänen joukkueensa saavutti kultaa. Nystrom pelasi myös vuoden 1998 talviolympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa, jonka loppuottelussa Kanada hävisi Yhdysvaltain joukkueelle.
Nystrom asuu Scarboroughissa, Ontariossa, Kanadassa.
Lyndsay Wall

Lyndsay Wall (s. 12. toukokuuta 1985 Visalia, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän voitti olympiahopeaa vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä ja pronssia vuoden 2006 talviolympialaisissa Torinossa sekä yhden MM-kullan 2005.
Judy Diduck

Judith Anne "Judy" Diduck (s. 21. huhtikuuta 1966 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen 1980- ja 1990-luvuilla pelannut jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli puolustaja. Hän pelasi Kanadan naisten jääkiekkomaajoukkueessa neljät maailmanmestaruuskilpailut, joista jokaisessa hänen joukkueensa saavutti kultaa. Diduck pelasi myös vuoden 1998 talviolympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa, jonka loppuottelussa Kanada hävisi Yhdysvaltain joukkueelle.
Diduck asuu Sherwood Parkissa Kanadassa.
Filatov

Filatov tai Filatova on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Thérèse Brisson

Thérèse Anne Brisson (s. 5. lokakuuta 1966 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadalainen 1980-, 1990- ja 2000-luvuilla pelannut jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli puolustaja. Hän pelasi Kanadan naisten jääkiekkomaajoukkueessa seitsemät maailmanmestaruuskilpailut, joista kuudessa hänen joukkueensa saavutti kultaa. Brisson pelasi myös olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa kahdesti saavuttaen ensin 1998 hopeaa Naganossa ja sitten 2002 kultaa Salt Lake Cityssä.
Brisson asuu Mississaugassa, Ontariossa, Kanadassa.
Brent Johnson

Brent Spencer Johnson (s. 12. maaliskuuta 1977 Farmington, Michigan) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti. Johnson pelasi urallaan yhteensä 309 NHL-ottelua St. Louis Bluesissa, Phoenix Coyotesissa, Washington Capitalsissa ja Pittsburgh Penguinsissa. Colorado Avalanche varasi hänet vuoden 1995 varaustilaisuudessa viidennellä kierroksella.
Johnsonin isä Bob Johnson ja isoisä Sid Abel olivat myös NHL-jääkiekkoilijoita.
Moses Muurman

Moses Muurman (4. syyskuuta 1849 Vehkalahti – 25. elokuuta 1910 Hamina) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Moses Muurmanin vanhemmat olivat talollinen Erik Muurman ja Maria Ståhlberg ja puoliso vuodesta 1888 Maria Vogt. Muurman tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1867 ja määrättiin sieltä 1873 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 3. Novorossijskin rakuunarykmenttiin Pohjois-Kaukasiaan. Hänet määrättiin kouluttajaksi jalkaväen opetuspataljoonaan 1875–1876 ja ylennettiin luutnantiksi 1876, alikapteeniksi 1877 ja kapteeniksi 1879. Hän palveli vuodesta 1879 edelleen 3. Novorossijskin rakuunarykmentissä aina vuoteen 1881 asti, jolloin hänet siirrettiin pataljoonankomentajaksi 2. Turun tarkk’ampujapataljoonaan. Hän toimi myös pataljoonan 9. reservikomppanian päällikkönä vuonna 1883.
Muurman ylennettiin everstiluutnantiksi 1892 ja everstiksi 1900, jolloin hänestä tuli 6. Mikkelin tarkk’ampujapataljoonan komentaja. Kun pataljoona lakkautettiin 1902, Muurman siirrettiin seuraavan vuoden alussa 1. Brest-Litovskin linnoitusjalkaväkipataljoonan komentajaksi ja sitten 28. Itä-Siperian tarkk’ampujarykmentin komentajaksi. Rykmenttiään hän komensi Venäjän-Japanin sodassa, joutuen japanilaisten sotavangiksi vuoden 1905 alussa. Hän vapautui sotavankeudesta saman vuoden syyskuussa, palasi Suomeen ja anoi vuoden lopulla eroa sotapalveluksesta. Se myönnettiin hänelle kenraalimajurina. Sotilasuransa jälkeen Muurman toimi venäjän kielen kääntäjänä Turun lääninhallituksessa 1906 ja Haminan raastuvanoikeudessa sekä senaatissa 1906–1910.
Stepanov

Stepanov, naisilla Stepanova, on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
John Prine

John Prine (10. lokakuuta 1946 – 7. huhtikuuta 2020) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, joka esiintyi 1970-luvulta aina kuolemaansa saakka.
Postimiehenä toimineen John Prinen lauluääni ja folkahtava tyyli muistuttivat aluksi Bob Dylania niin, että veikkaukset hänestä ”seuraavana Dylanina” pikemminkin haittasivat kuin edistivät hänen muusikkouraansa. Prine sai levytyssopimuksen Atlantic Records -yhtiölle Kris Kristoffersonin myötävaikutuksella ja julkaisi countryvaikutteisen esikoisalbuminsa "John Prine" vuonna 1970. Albumin sanoituksia värittää Vietnamin sodan vastustus, etenkin morfiinikoukkuun ajautuneesta sotilaasta kertovassa balladissa ”Sam Stone” ja humoristisessa laulussa ”Your Flag Decal Won't Get You into Heaven Anymore”. Albumi valittiin vuonna 2005 hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään". Vuonna 2012 se pääsi mukaan "Rolling Stone" -lehden kaikkien aikojen 500 parhaan albumin listaukseen.
Prine kuoli covid-19-tautiin huhtikuussa 2020.