tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kerttulit

Kerttulit (Parulidae) on suurehko heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä löytyy luonnonvaraisina Keski-, Pohjois- ja Etelä-Amerikasta. Kerttulit elävät pääosin puissa, vaikkakin muutama laji viettää aikaansa myös maassa. Suurin osa kerttuleista on hyönteissyöjiä. Monilla koirailla on höyhenpeitteessä paritteluaikana kirkkaita värejä, sillä koiraiden pitää joka vuosi valloittaa naaraat puolelleen. Kaikilla lajeilla ei kuitenkaan ole eroja naaraiden ja koiraiden välillä edes paritteluaikana. Kerttulit ovat pieniä lintuja; pienin lintu, rusoperäkerttuli, on 9-10 cm pitkä ja pisin lintu, tulipääkerttuli, on 11-16 cm pitkä. Kerttuleiden munien lukumäärä vaihtelee pohjoisten muuttolintujen yli kuudesta munasta, trooppisten paikkalintujen kahteen munaan.
Kerttuleihin on sijoitettu ennen banaanikerttuli ja vuorikerttuli, mutta nykyään ne kuuluvat omiin heimoihinsa.
Kerttuleihin kuuluu 18 sukua ja 108 lajia.
Winnipeg Falcons

Winnipeg Falcons oli Winnipegissä toiminut jääkiekkoseura. Seuran perustivat vuonna 1911 aiemmin Icelandic Athletic Clubissa ja Vikings-joukkueessa pelanneet islantilaiset jääkiekkoilijat.
Falcons pääsi kaudeksi 1910–1911 mukaan uuteen vasta perustettuun jääkiekkosarjaan, jossa pelasivat mm. Kenora Thistles, Brandon Wheat City ja Winnipeg AAA. Kaudeksi 1913–1914 Falcons siirtyi "Independent Hockey Leagueen", missä se saavutti tulokaskaudellaan neljä voittoa ja kahdeksan tasapeliä. Seuraavalla kaudella se voitti mestaruuden.
Kaudella 1919–1920 Falcons pääsi edustamaan Länsi-Kanadaa Allan Cupiin voitettuaan "Manitoba Hockey Leaguen" mestaruuden sekä peitottuaan "Winnipeg Hockey Leaguen" mestarin. Frank Frederickson voitti liigan maalikuninkuuden 23 maalillaan kymmenessä ottelussa. Allan Cupin loppuottelussa Falcons voitti Toronton yliopiston joukkueen kaksiosaisessa ottelussa yhteismaalein 11–5. Allan Cupin voittajajoukkue pääsi edustamaan Kanadaa Antwerpenin kesäolympialaisiin. Olympialaisissa joukkue voitti kultamitalin. 
Kaikki pelaajat olivat islantilaisten maahanmuuttajien jälkeläisiä. Nykyisin Islannin jääkiekkomaajoukkueen pelipaidassa on haukan kuva kunnianosoituksena maan jääkiekkoperinteille.
Jamie Moyer

Jamie Moyer (s. 18. marraskuuta 1962) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja (aloittava syöttäjä). Hän teki MLB-debyyttinsä 16. kesäkuuta 1986 ja jatkaa iästään huolimatta uraansa yhä. 
Moyerille myönnettiin vuonna 2003 Lou Gehrigin muistopalkinto.
Street Spirit (Fade Out)

Street Spirit (Fade Out) (myös Street Spirit) on viimeinen kappale Radioheadin vuoden 1995 albumilla "The Bends", ja myös vuonna 1996 julkaistu single. Singleä on kehuttu sen B-puolien laadusta. Kappaletta "Talk Show Host" kuullaan myös vuoden 1996 elokuvassa, "Romeo + Juliet" ja siitä on tullut "Street Spiritin" lisäksi yleinen Radioheadin konserttien settilistoilla. Rockyhtye The Darkness on tehnyt kappaleesta oman versionsa.
Thom Yorke sanoi, että häntä inspiroi kappaleen teossa Ben Okrin vuoden 1991 romaani "The Famished Road", ja sen musiikkiin vaikutti R.E.M. "Street Spirit (Fade Out)" singlestä tuli Radioheadin ensimmäinen kappale, joka nousi Britannian singlelistalla sijalle 5, ja on edelleen yhtyeen suurimpia hittejä kotimaassaan.
Trance-musiikkia tekevä DJ Tiësto teki kappaleesta remiksin vuonna 2003.
The Man Who

The Man Who on skotlantilaisen indie rock -yhtye Travisin toinen studioalbumi, ja albumi, joka toi yhtyeelle maailmanlaajuista huomiota. Se julkaistiin keväällä 1999, ja nousi Britannian albumilistalla sijalle 1 ja sijalle 8 Australiassa. Yhtye voitti vuonna 2000 kaksi BRIT Awards -palkintoa, ja samana vuonna albumi julkaistiin Kanadassa "Why Does It Always Rain On Me?" -singlen kanssa. Britanniassa ensimmäinen single albumilta oli "Writing To Reach You". Albumi on omistettu Stanley Kubrickille.
Albumin nimi viittaa Oliver Sacksin kirjaan "The Man Who Mistook His Wife for a Hat".
Albumi sijoittui sijalle 70 vuonna 2006, kun Q-lehti teki listansa "kaikkien aikojen parhaasta albumista". Albumi on myynyt 9-kertaista platinaa Britanniassa. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Francis Healy, ellei toisin mainittu.
Jordan 191

Jordan 191 oli brittiläisen Gary Andersonin suunnittelema ja Jordanin käyttämä auto kaudella 1991. Autoa ajoi Bertrand Gachot, Michael Schumacher, Roberto Moreno, Alessandro Zanardi ja Andrea de Cesaris.
Talli käytti Goodyearin renkaita ja Fordin kahdeksansylinterisiä moottoreita. Jarrut tallille valmisti Hitco. Auto painoi 505 kg. Auto muistetaan myös vihreästä värityksestään, jota koristivat 7 Up-sponsorin logot. 
Kausi alkoi heikosti, sillä kumpikaan kuljettajista ei päässyt maaliin neljässä ensimmäisessä GP:ssa. Gachot kuitenkin sai sijoitukset Yhdysvaltain ja Brasilian GP:sta, koska hän keskeytti aivan kilpailun lopussa.
Kauden viidennessä kilpailussa, Kanadan GP:ssa, molemmat kuljettajat avasivat pistetilinsä. De Cesaris oli maalissa neljäs ja Gachot viides. De Cesaris ajoi pisteille kahdessa seuraavassakin kilpailussa ollen neljäs ja kuudes. Gachot keskeytti molemmissa, mutta oli puolestaan kuudes Britannian ja Saksan GP:ssa, joista jälkimmäisessä de Cesaris oli hänen edellään viides. Jordan saavutti historiansa ensimmäisen nopeimman kierroksen Unkarin GP:ssa.
Gachot joutui jättämään kuljettajan paikkansa kesken kauden, kun hän sai vankeustuomion tapeltuaan taksikuskin kanssa Lontoossa. Hänet korvasi saksalainen Michael Schumacher, joka teki F1-debyyttinsä Belgian GP:ssa. Schumacherin Jordan-ura jäi kuitenkin yhden kilpailun mittaiseksi hänen siirryttyään Benettonille. Benettonilta Jordanille vaihdossa tuli Roberto Moreno, mutta hän kilpaili tallissa vain kahden kilpailun ajan. Loppukaudella tallin toista autoa ajoi Alex Zanardi. Pisteitä ei loppukaudella enää saavutettu.
Jordan sijoittui valmistajien MM-sarjassa viidenneksi 13 MM-pisteellä.
Formula 1 -tulokset.
Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, "kursivointi" nopeinta kierrosta.
Aiheesta muualla.
Jordan 191 - The Formula One Database 
Jordan 191 - ChicaneF1&lt;br&gt;
Jordan 191 - F1Olivier &lt;br&gt;
Espanjan Grand Prix 1979

Espanjan Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. huhtikuuta 1979 Jaraman radalla Espanjassa. Kilpailun voitti Ligierillä ajanut ranskalainen Patrick Depailler, jolle voitto oli uran toinen ja viimeinen. Ligierille voitto oli kauden kolmas ja viimeinen.
Gianfranco Brancatelli

Gianfranco Brancatelli (s. 18. tammikuuta 1950 Torino, Italia) on entinen italialainen autourheilija. 
Ura.
Formula 1.
Hän osallistui kolmeen Formula 1 -kilpailuun Kauhsen ja Merzario-tallien autolla kaudella , mutta ei selvittänyt karsintaa kertaakaan.
Siirtyminen vakioautoihin.
Myöhemmin urallaan Brancatelli kilpaili rata-autosarjoissa paremmalla menestyksellä, voittaen mm. Euroopan ja Italian Touring Car -mestaruudet vuosina 1985 ja 1988. Lisäksi hän voitti vuoden Benson &amp; Hedges 500 -sarjan sekä Span 24 tunnin ajot vuonna 1989.
Shrek kolmas (videopeli)

Shrek kolmas ("Shrek the Third") on Activisionin julkaisema toimintaseikkailupeli, joka on julkaistu vuonna Game Boy Advance, Nintendo DS, PlayStation 2, PlayStation Portable, Windows, Wii ja Xbox 360 alustoille.
Peli perustuu DreamWorks Animationin "Shrek kolmas" animaatioelokuvaan.
Vastaanotto.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 6/10.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 5/10. Peliä on kuvattu laiskasti ja hutiloidusti tehdyksi, joka luottaa brändin maineeseen eikä kiinnostavaan tai kekseliääseen pelaamiseen.
Projektio (lineaarialgebra)

Projektio on eräs lineaarinen transformaatio.
Yksinkertainen esimerkki projektiosta.
Halutaan projisoida 3-ulotteisen avaruuden piste p3D(="x", "y", "z") xy-tasoon. Projektiomatriisi "P" on tällöin seuraavanlainen:
formula_1
Projisoitu piste saadaan kertomalla alkuperäinen piste projektiomatriisilla:
formula_2
Keltarintaluri

Keltarintaluri ("Trichoglossus capistratus") on sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija. Monet lähteet pitävät keltarintaluria sateenkaarilurin alalajina, mutta BirdLife Suomen maailman lintujen luettelossa se on oma lajinsa.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 26 cm. Aikuisen linnun pää on vihreä, otsa ja posket ovat violetinsiniset, rinta keltainen oranssinvärisin merkein, vatsa tummanvihreä ja siipien alapeitinhöyhenet keltaiset oranssinvärisin merkein. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen.
Keltarintaluri esiintyy Timorissa.
Lisääntyminen.
Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto.
Keltarintalurit liikkuvat yleensä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten.
Wicked Ivory

Wicked Ivory on brittimuusikko Jim Pembroken debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin Suomessa vuonna 1972, ja Isossa-Britanniassa vuotta myöhemmin. Pembroke teki levyn salanimellä ”Hot Thumbs O’Riley”. CD-versio levystä ilmestyi vuonna 1992, ja remasteroitu versio vuonna 2005.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset ja sanoitukset Jim Pembroke.
David Roberts

David Roberts (24. lokakuuta 1796 Stockbridge, Edinburgh – 25. marraskuuta 1864) oli skotlantilainen taidemaalari. Hänet tunnetaan erityisesti Egyptiin ja Lähi-itään liittyvistä orientalistisita maalauksistaan, joita hän teki 1840-luvulla. 
Roberts teki pitkiä matkoja Lähi-idässä. Näillä matkoilla tehdyt työt sekä samoista aiheista tehdyt öljymaalaukset tekivät hänestä tunnetun. Vuonna 1841 hänet valittiin Kuninkaalliseen taideakatemiaan.
Jeff Stinco

Jean-François "Jeff" Stinco on kanadalainen rockmuusikko, joka tunnetaan parhaiten Simple Plan-yhtyeen kitaristina. Hän syntyi Montréalissa, Québecissä. Vuonna 1999 hän tapasi entiset lukiotoverinsa 
Chuck Comeaun sekä Sébastien Lefebvren. Stinco on esiintynyt myös näyttelijänä muun muassa elokuvassa "Nitro" (2007).
Chuck Comeau

 
Charles-Andre ”Chuck” Comeau (s. 17. syyskuuta 1979) on kanadalainen rockmuusikko. Hänet tunnetaan Simple Plan -yhtyeestä, jossa hän työskentelee rumpalina ja taustalaulajana.
Comeau syntyi Montréalissa Québecissä, ja hän kuului yhdessä Pierre Bouvierin kanssa jo Simple Plania edeltäneeseen Resetiin.
Punaniskaluri

Punaniskaluri ("Trichoglossus rubritorquis") on sateenkaarilurien sukuun kuuluva papukaijalaji. Monet lähteet pitävät punaniskaluria sateenkaarilurin alalajina, mutta BirdLife Suomen maailman lintujen luettelossa se on oma lajinsa. Vuoden 1973 Eläinten maailma -kirjassa laji on kuvitettu nimellä punakaulalorikeetti ("Trichoglossus haematod rubritoquis").
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 26 cm. Aikuisen linnun pää on violetinsininen, kurkku musta, rinta, kupeet, niskavyö ja siipien alapeitinhöyhenet punaiset tai oranssit, vatsa ja siipisulat mustahkot, pyrstön alapeitinhöyhenet ja reidet keltaiset tummin juovin ja siipisulkien tyviosat keltaiset. Nokka on punainen, iiris punainen ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen.
Punaniskaluri esiintyy Pohjois-Australiassa lännen Kimberleystä idän Carpentarianlahteen Queenslandissa ulottuvalla alueella.
Elinympäristö.
Punaniskalurit elävät metsänreunoissa ja metsissä.
Lisääntyminen.
Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto.
Punaniskalurit liikkuvat yleensä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten.
Illoistenjärvi

Illoistenjärvi () sijaitsee Hirvensalon saaren keskiosassa Turussa. Järvi on pinta-alaltaan vain noin 9 hehtaaria. Järvi on hyvin matala. Sen keskisyvyys on 1,8 metriä ja syvin kohta 2,5 metriä. Illoistenjärvi on rehevä ja se kärsii ajoittain myös hapen puutteesta.
Paikalliset asukkaat arvelevat järven veden pilaantumisen syyksi rannalle vuonna 1947 perustetun Rothbergin kahvipannutehtaan ja myöhemmän pesulan päästöjä. Molemmat yritykset on jo kauan sitten lopetettu.
Taloqan

Taloqan (tai Taluqan, , ) on afganistanilaisen Takharin maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2006 kaupungin asukasluku oli arviolta noin 46 682. Taloganin vanha kaupunki joen länsipuolella mainitaan jo Marco Polon matkakertomuksissa 1200-luvulta. Vuonna 2001 talebanit piirittivät Taloqania pitkään ja saivat sen lopulta haltuunsa.
Timorinluri

Timorinluri ("Trichoglossus euteles") eli aiemmalta nimeltään oliivipääluri ja keltapääluri on sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 25 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on pääosin vihreä. Pää on oliivinkeltainen, kaulassa on vaaleanvihreä kaulus, rinta ja ylävatsa kellanvihreät, siipisulkien alapinnalla on keltainen vyö, pyrstön alapeitinhöyhenet vihreät keltaisin raidoin, pyrstö yläpuolelta vihreä ja himmeän keltainen alapuolelta. Nokka on oranssinpunainen, iiris punainen ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoret linnut muistuttavat aikuista mutta pää on vihreämpi ja nokka ruskehtava.
Esiintyminen.
Timorinluri esiintyy Timorissa ja Pienten Sundasaarten Lomblenista Nilaan ja Babariin.
Timorinlurin esiintymisalueen laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Timorinlurit elävät metsissä noin 2,3 kilometrin korkeudelle saakka.
Lisääntyminen.
Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan vankeudessa eläneen parin pesinnästä. Naaras muni 3 ovaalinmuotoista munaa, joita se hautoi 23 päivää.
Ravinto.
Timorinlurit liikkuvat yleensä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten.
Toshihiko Seko

Toshihiko Seko () (s. 15. heinäkuuta 1956 Kuwana, Mie) on japanilainen entinen kestävyysjuoksija. Hän oli 1980-luvulla maailman parhaita maratoonareita. Seko edusti maataan maratonilla kesäolympialaisissa vuosina 1984 Los Angelesissa ja 1988 Soulissa.
Seko voitti urallaan muiden muassa Fukuokan maratonin vuosina 1978–1980 ja 1983), Bostonin maratonin 1981 ja 1987, Lontoon maratonin 1986 sekä Chicagon maratonin 1986.
22. maaliskuuta 1981 Seko teki maailmanennätyksen 25 000:n (1.13.55,8) ja 30 000 metrin (1.29.18,8) ratajuoksussa. Moses Mosop rikkoi molemmat ennätykset kesäkuussa 2011.
Myöhemmin Seko on toiminut muun muassa juoksuvalmentajana ja jäsenenä hakukomiteassa, joka pyrki saamaan vuoden 2016 kesäolympialaiset Tokion järjestettäviksi.
Sanottua.
Seko on todennut: "Maraton on ainoa tyttöystäväni. Annan hänelle kaiken mitä minulla on".
Guillaume Lemay-Thivierge

Guillaume Lemay-Thivierge (s. 28. helmikuuta 1976) on kanadalainen näyttelijä ja elokuvatuottaja. Hän on näytellyt muun muassa toimintaelokuvassa "Nitro" (2007), jossa hän esittää Maxia.
Lemay-Thivierge on kotoisin Québecistä. Hän esiintyi jo lapsena televisiossa ja elokuvissa.
Danny Pintauro

Daniel John "Danny" Pintauro (s. 6. tammikuuta 1976) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjasta "Who's the Boss?" (1984–1992) ja Lewis Teaguen elokuvasta "Cujo – kauhun silmät" (1983).
New Jerseyssä vanhempiensa ainoana lapsena syntynyt Pintauro opiskeli Middlesex County Collegessa ja Stanfordin yliopistossa. Hän on jatkanut esiintymistä aikuisiälleen, mutta saavutti suurimmat menestyksensä nimenomaan lapsinäyttelijänä.
Pintauro on avoimesti homoseksuaali; ensimmäistä kertaa hän kertoi asiasta julkisesti heinäkuussa 1997 ilmestyneessä haastattelussa.
Snookerin yli 100 pisteen lyöntisarjat

Ammattilaisten snookerissa yli 100 pisteen lyöntisarjoista () kerätään ammattilaispiireissä tilastoa. Tämän suuruinen lyöntisarja on harrastelijapelaajille melko harvinainen ja tällaisen suorittajaa voidaan pitää jo todella hyvänä pelaajana.
Suuret lyöntisarjat ja niiden merkitys ovat pelin muuttuessa hyökkäävämmäksi korostuneet viime aikoina. Ammattilaispelaajat hyökkäävät entistä herkemmin pitkänkin välimatkan päässä oleviin vaikeammin pussitettavissa oleviin punaisiin palloihin pöydän toisesta päästä. Tämä näkyy myös siinä, että 147 pisteen "maksimibreikkejä" alkoi 1990-luvulla ilmaantua yhä useammin ja useammin, ja 2000-luvulla on ammattilaisten kilpailutasolla tehty yli puolet näistä lyöntisarjoista . 
Yksi selkeästi aggressiivisemman pelityylin edelläkävijöitä on ehdottomasti seitsenkertainen maailmanmestari Stephen Hendry , joka tunnetaan erittäin hyökkäävänä pelaajana pienenkin tilaisuuden tullen. Hendry on myös kaikkien aikojen toiseksi eniten ammattilaisturnaustasolla "yli sadan pisteen breikkejä" suorittanut pelaaja huikealla 775 . Hendryä nuorempi, ja myös erittäin hyökkäävä kuusinkertainen maailmanmestari Ronnie O'Sullivan, jota monet asiantuntijat pitävät kaikkien aikojen lahjakkaimpana pelaajana , on saavuttanut jo 1000 yli sadan pisteen ylittävää lyöntisarjaa, ja on tässä tilastossa ykkösenä. Yli 700 on yltänyt kolminkertainen maailmanmestari John Higgins, ja yli 350 1980-lukua hallinnut kuusinkertainen maailmanmestari Steve Davis.
Ammattilaiskiertueen turnauksissa maksetaan turnauksen suurimman lyöntisarjan suorittajalle ylimääräinen palkinto, jonka suuruus vaihtelee turnauskohtaisesti. Mikäli pelaaja suorittaa "maksimibreikin" saa hän suurimman lyöntisarjan palkkion lisäksi vielä bonus-palkkion. Maailmanmestaruusturnauksessa tästä saa huikean 147 000 punnan lisäpalkinnon. O'Sullivan on saavuttanut tämä palkinnon jo kolme kertaa.
Taulukko.
Ammattilaisten turnaustasolla suoritetut yli 100 pisteen lyöntisarjat. Listalta löytyy myös Suomen ykköspelaaja Robin Hull.
Sitruunaluri

Sitruunaluri ("Trichoglossus flavoviridis") on sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 21 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on pääosin vihreä. Päälaki on oliivinkeltainen, kurkku, rinta ja vatsan yläosa ovat keltaiset ja kaikkien höyhenten reunat ovat tummanvihreät tehden ne raidallisiksi, alaperä ja pyrstön alapeitinhöyhenet ovat kellanvihreät ja tummaraitaiset, siipien alapeitinhöyhenet kellanvihreät ja pyrstö päältä vihreä ja alapuolelta himmeän keltainen. Nokka on oranssi, iiris oranssinkeltainen ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lentoääni on karkea 'dra-dra-dra'.
Nuorella linnulla keltaiset höyhenalueet ovat ennemminkin vihreitä ja pyrstö on hienokseltaan raidallinen.
Esiintyminen.
Sitruunaluri esiintyy Indonesian Sulawesissa puuttuen ilmeisesti saaren itäosista.
Sitruunalurin esiintymisalueen laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä ja sen kanta on esilmälläpidettävä.
Elinympäristö.
Sitruunalurit elävät vuorenrinteiden tiheissä metsissä 500–2 000 metrin korkeudella. Alavilla mailla vaihtuu koruluri niiden tilalle. Nämä 2 lajia voivat ruokailla yhdessä metsänreunojen puissa.
Lisääntyminen.
Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto.
Sitruunalurit liikkuvat yleensä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten.
Lewis Teague

Lewis Teague (s. 8. maaliskuuta 1938) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Brooklynissä, New Yorkissa, ja voitti vuonna 1987 elokuvallaan "Cujo – kauhun silmät" (1983) palkinnon Fantasportossa.
Teaguen muiden töiden joukossa ovat "Alligaattori" (1980) ja "Paholaisen silmät" (1985).
Dick Groat

Richard Morrow "Dick" Groat (4. marraskuuta 1930 Wilkinsburg, Pennsylvania – 27. huhtikuuta 2023) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja ja koripalloilija. Hän pääsi pitemmälle baseballissa ja tuli vuonna 1960 valituksi National Leaguen "Most Valuable Playeriksi".
Groat oli NL:n viisinkertainen All-Star-pelaaja vuosina 1959–1960 ja 1962–1964. Vuonna 1960 hän oli Lou Gehrigin muistopalkinnon saaja ja NL:n lyöntimestari. 
Groatin ammattilaisjoukkueina olivat viisitoistavuotisen uran aikana:
Koripalloa Groat pelasi ensin Duken yliopistolla, sitten kauden NBA:n Fort Wayne Pistonsissa.
Teiden kansallispuisto

Teiden kansallispuisto () on kansallispuisto Teneriffan saarella Kanariansaarilla Espanjassa. Unesco lisäsi kansallispuiston maailmanperintöluetteloon vuonna 2007.
Kansallispuiston korkein kohta on tulivuori Teide, 3 718 metriä merenpinnan yläpuolella. Pico Viejo, 3 134 m, sijaitsee Teiden lounaispuolella.
Puisto perustettiin vuonna 1954 ja sen pinta-ala on noin 190 neliökilometriä.
Bobby Richardson

Robert Clinton ”Bobby” Richardson (s. 19. elokuuta 1935) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja (toinen pesämies). Hän otteli ensimmäisen kerran Major League -tasolla 5. elokuuta 1955 ja viimeisen kerran 2. lokakuuta 1966.
Richardsonin joukkue oli New York Yankees. Hän oli American Leaguen seitsenkertainen All-Star-pelaaja, World Seriesin "Most Valuable Player" 1963 ja viisinkertainen Gold Glove -voittaja. Lisäksi hänelle myönnettiin vuonna 1963 Lou Gehrigin muistopalkinto.
Richardson jatkoi uraansa valmentajana ja oli vuonna 1976 epäonnistuneesti republikaanien ehdokkaana Yhdysvaltain kongressin jäseneksi Etelä-Carolinasta. Hän on protestanttinen kristitty ja tunnettu kristillinen puhuja.
Luettelo televisiosarjan Ben 10 jaksoista

Luettelo Ben 10 -jaksoista. Jaksot ovat tuotantokausikohtaisessa luettelossa Yhdysvaltain alkuperäisessä esitysjärjestyksessä.
Sarja alkoi Yhdysvalloissa 27. joulukuuta 2005, jolloin sarjan kaksi ensimmäistä jaksoa esitettiin samana päivänä. Ensimmäinen tuotantokausi päättyi 25. maaliskuuta 2006 jaksoon "Secrets", joka oli samalla 13. jakso. Toinen tuotantokausi käsitti myös yhteensä 13. jaksoa ja sitä esitettiin Yhdysvalloissa vuonna 2006 toukokuusta lokakuuhun asti. Kuukauden jälkeen sarja aloitti kolmannen tuotantokautensa marraskuussa jaksolla "Ben 10,000". Viimeinen jakso "The Visitor" esitettiin 21. huhtikuuta 2007. Sarjan neljäs ja viimeinen tuotantokausi alkoi 14. heinäkuuta 2007 jaksolla "Perfect Day". Samalla 4. tuotantokauden jakson "Big Fat Alien Wedding"in jälkeen esitettiin ensimmäinen TV-elokuva nimeltä , jonka ensi-ilta oli 10. elokuuta 2007. Sarja päättyi kaksiosaiseen jaksoon "Ben 10 vs. the Negative 10" 9. maaliskuuta 2008.
Prince of Central Park

Prince of Central Park ("The Prince of Central Park") on yhdysvaltalainen draamaelokuva, joka valmistui vuonna 2000. Elokuva jäi Seagal/Nasso Productionsin viimeiseksi tuottamaksi elokuvaksi, sillä tuotantoyhtiö hajosi pian elokuvan valmistumisen jälkeen.
Falchion

Falchion on jalkaväen yksiteräinen, viiltoihin ja raskaisiin lyönteihin soveltuva yhden- tai kahdenkäden miekka, joka on juuresta kapeampi ja levenee terän kärkeä kohti. Kärjessä saattoi myös olla pieni ohut pistin. Ylellisimmissä malleissa oli myös väistin ja ponsi, mutta alempiluokkaisten miekassa ei välttämättä ollut kumpaakaan. Tätä miekkatyyppiä käytettiin eniten Skotlannissa ja Irlannissa, mutta sitä on myös esiintynyt muuallakin Euroopassa, kuten Ranskassa. Sitä käytettiin erityisesti 1000–1200-luvuilla. Aseen nimi tulee latinan kielen sanasta "falx", ’sirppi’. Pituudeltaan falchion on vajaan metrin mittainen ja paino noin kaksi kiloa.
David Maust

David Edward "Crazy-Dave" Maust (5. huhtikuuta 1954 – 20. tammikuuta 2006) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja ja pedofiili, jonka kaikki uhrit olivat nuoria poikia. Maustia on uhriensa ja tekotapojensa perusteella verrattu John Wayne Gacyyn.
Nuoruus.
Maust joutui äitinsä hylkäämänä Chicagon valtion mielisairaalaan 9-vuotiaana, jossa hän vietti neljä vuotta ja joutui seksuaalisen hyväksikäytön uhriksi. Myöhemmin istuessaan vankilassa Maust raiskattiin uudelleen.
David Maust syntyi Connellsvillessä, Pennsylvaniassa vuonna 1954. Hänen vanhempansa olivat George ja Eva Maust. Isä otti avioeron äidistä Davidin ollessa 7-vuotias, ja hän jäi äitinsä hoitoon. George Maust kasvoi sijaiskodissa, koska hänen vanhempansa olivat kuolleet ennen kuin hän täytti 12 vuotta.
David Maust joutui äitinsä pakottamana mielisairaalaan 9-vuotiaana. Äiti väitti, että David oli sytyttänyt tuleen veljensä sängyn, ja myöhemmin myös yrittänyt hukuttaa tämän. Davidin äiti kertoi hoitohenkilökunnalle tämän olevan häiriintynyt, psykoottinen, marginaalisesti käyttäytyvä, paljon huomiota kaipaava ja narsistinen. Äiti oli itse viettänyt kuukauden mielisairaalassa Pennsylvaniassa. David Maust itse kertoi myöhemmin, että mielisairaala oli täynnä lapsia, joiden vanhemmat olivat itse sairaita, eivätkä joko pystyneet tai halunneet huolehtia lapsistaan. David itse tunsi, että äitinsä vain jätti hänet sinne.
Äidin mukaan hoitohenkilökunta ei ottanut huomioon sitä, mitä hän oli kertonut pojastaan: tämä varasteli, valehteli ja oli muutenkin käytökseltään täysin kontrolloimaton. Äidiltä kysyttiin tarkemmin Davidin huonosta käytöksestä kotilomilla, mutta tämä ei kertonut – sanoi vaan ettei halua poikaansa kotiinsa.
Tosiasiassa Davidilla oli menneisyydessään väkivaltaista käytöstä, hän oli esimerkiksi kuristanut (muttei tappanut) kahta ystäväänsä ilman syytä, ja veljensä muistaa tämän hakanneen oravan pesäpallomailalla kuoliaaksi "huvin vuoksi".
Murhat.
Maustin epäillään syyllistyneen vähintään yhdeksään murhaan (joista viisi on voitu varmistaa), mukaan lukien yksi Saksassa hänen suorittaessaan asepalvelusta; kaksi Texasissa 1980-luvun alkupuolella; kolme Illinoisissa vapauduttuaan vankilasta vuonna 1999; ja kolme Hammondissa, Indianassa missä uhrien ruumiit löydettiin betonilattian alta Maustin asunnosta.
Maust todettiin kyvyttömäksi vastaamaan teoistaan oikeudessa vedoten useisiin mielenterveydellisiin syihin.
Kuolema.
Maust kuoli 51-vuotiaan St. Anthony Medical Center –sairaalassa Crown Pointissa, Indianassa 20. tammikuuta 2006. Maust oli yrittänyt sellissään itsemurhaa hirttäytymällä lakanaan. Hän kuoli 27 tuntia myöhemmin.
Vern Law

Vernon Sanders ”Vern” Law (s. 12. maaliskuuta 1930) on yhdysvaltalainen baseballsyöttäjä. Hän pelasi MLB:ssä vuosina 1950–1967 joukkueenaan koko tuon ajan Pittsburgh Pirates.
Law kuului vuoden 1960 All-Star-joukkueeseen. Hän voitti saman vuoden Cy Young -palkinnon sekä vuoden 1965 Lou Gehrigin muistopalkinnon, ja hänet valittiin kuukauden pelaajaksi kahdesti: elokuussa 1959 ja kesäkuussa 1965.
Law on mormoni ja baseballtähti Vance Lawin isä.
YLE TV1+

YLE TV1+ oli Yleisradion 1. tammikuuta 2008 YLE Extran tilalla aloittanut YLE TV1:n rinnakkaiskanava, joka lähetti TV1:n ohjelmat samanaikaisesti, mutta siten, että vieraskielisten ohjelmien teksti oli "”poltettu”" kuvaan kiinni TV1:n käyttämästä DVB-tekstityksestä poiketen. Kanavan tarkoitus oli toimia ratkaisuna tekstitysongelmiin, joita ilmeni digitaalitelevisioon siirtymisen yhteydessä. YLE TV1+:n lähetykset päättyivät 4. elokuuta 2008, jotta vapautuva lähetyskapasiteetti saataisiin Pekingin kesäolympialaislähetyksiin. Myöhemmin kanavapaikalla aloitti uusi televisiokanava Liv.
Harmon Killebrew

Harmon Clayton Killebrew (29. kesäkuuta 1936 – 17. toukokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän loi huomattavan pitkän MLB-uran vuosina 1954–1975 ja sai vuonna 1984 paikan Baseball Hall of Famessa.
Killebrew pelasi kahdenkymmenen vuoden ajan Minnesota Twinsissä, mutta yhden kauden myös Kansas City Royalsissa. Hän oli American Leaguen "Most Valuable Player" (1969) ja voitti vuoden 1971 Lou Gehrigin muistopalkinnon.
Killebrew tuli tunnetuksi kunnareistaan, joita hän saavutti ammattilaisuransa aikana 573. Niistä viidessadas tapahtui 10. elokuuta 1971, jolloin hän sai pääsyn niin kutsuttuun "500 kunnarin klubiin" muiden muassa Babe Ruthin seuraksi.
Cenote

Cenote (lausutaan espanjaksi ) on osaksi veden täyttämä doliini eli karstialueelle syöpymällä syntynyt sylinteri- tai maljamainen kuoppa.
Cenotet ovat yleisiä muinaisella mayaintiaanien asuinalueella, nykyisellä Jukatanin niemimaalla. Nimi "cenote" tulee jukatekinkielisestä sanasta "dzonot", joka tarkoittaa pyhää kaivoa. Alueella on noin 3000 cenotea, joista osa on sadeveden, osa meriveden täyttämiä. Makeavetiset cenotet olivat mayoille tärkeitä, sillä karstialueella ei ole muita järviä tai jokia.
Muinaiset mayaintiaanit heittivät uhriesineitä ja ihmisiä cenoteihin lepyttääkseen jumaliaan. Tunnetuin cenote lienee Chichen Itzán lähellä oleva Pyhä cenote eli Uhrikaivo, jossa uhrattiin ihmisiä kuivuuden vallitessa.
Jukatanin niemimaalla on monia cenoteja ympyrän kehän osaa muistuttavalla alueella, joka on muinaisen maahan hautautuneen asteroiditörmäyksen aiheuttaman kraatterin reuna. Kyse on liitukauden lopulla syntyneestä Chicxulub-kraatterista, jonka syntyessä dinosaurukset kuolivat sukupuuttoon koko maailmasta. Kraatterin päälle on kasautunut valtavat kerrostumat kalkkikiveä, ja se näkyy vain painovoimamittauksissa hyvin. Täällä kraatterin reunalla cenotet ovat keskimäärin suurempia kuin muualla Jukatanilla. Tämä johtuu siitä, että ne kehittyvät meren pinnan laskettua jääkaudella, jolloin veden pinta cenoteissa laski ja kalkkikivi pääsi rapautumaan. Kun merenpinta taas jääkauden loputtua nousi, cenotet täyttyivät vedellä. Tämä toistui jääkausien toistuessa.
Veden täyttämissä cenoteissa harrastetaan luolasukellusta kirkkaan veden ja tippukivimuodostelmien vuoksi. Luolastoissa elää myös pieniä sokeita kaloja ja onkaloiden vedenpinnan yläpuolisissa osissa asuu lepakoita.
Reggie Jackson

Reginald Martinez ”Reggie” Jackson (s. 18. toukokuuta 1946) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi Major League -tasolla kahdenkymmenen vuoden ajan (1967–1987).
Jackson sai 17. syyskuuta 1984 500. kunnarinsa; kaikkiaan niitä kertyi 563. Hän on kuulunut Baseball Hall of Fameen vuodesta 1993.
Frank Robinson

Frank Robinson (31. elokuuta 1935 – 7. helmikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi MLB-tasolla kahdenkymmenen vuoden ajan (1956–1976) ja pääsi vuonna 1982 Baseball Hall of Fameen.
Robinson ylsi 586 kunnariin. Lopetettuaan pelaamisen hän toimi vielä pitkään valmennus- ja joukkueenjohtotöissä, ja hänelle myönnettiin 9. marraskuuta 2005 Presidential Medal of Freedom.
Metyyli-isosyanaatti

Metyyli-isosyanaatti on orgaaninen yhdiste, jonka molekyylikaava on C2H3NO, ja rakennekaava H3C-N=C=O. Se on normaaliolosuhteissa erittäin helposti syttyvää, haihtuvaa, väritöntä nestettä, jolla on pistävä haju. Metyyli-isosyanaatista käytetään myös nimityksiä "isosyanaattimetaani" ja "MIC". Aine keksittiin vuonna 1888. Sitä valmisteaan isosyaanihapon esterinä ja käytetään hyönteismyrkkyjen valmistukseen, aiemmin myös kumin ja liimojen raaka-aineena. Metyyli-isosyanaatti on erittäin myrkyllistä. Se oli tappava aine Bhopalin onnettomuudessa vuonna 1984.
Aine liukenee hiilivetyihin, mutta reagoi veden kanssa muodostaen metyyliamiinia (CH5N) ja dimetyyliureaa (C3H8N2O). Metyyli-isosyanaatin höyry on ilmaa raskaampaa ja voi siten kulkeutua maata pitkin syttyen etäällä vuotokohdasta, sillä aineen suhteellinen höyry-ilma-seoksen tiheys 20 °C:ssa (ilma = 1) on 1.44.
Metyyli-isosyanaattia käytetään torjunta-aineiden, kuten karbaryylin (C12H11NO2, CAS-numero 63-25-2) ja aldikarbin (C7H14N2O2S, CAS-numero 116-06-3) valmistukseen. Sitä saattaa muodostua myös polyuretaanin ja joidenkin muidenkin muovien lämpöhajoamisen yhteydessä.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikainen altistus ärsyttää voimakkaasti silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Nieltynä aine on syövyttävää ja se imeytyy elimistöön myös ihon kautta. Suuret höyry­pitoisuudet voivat aiheuttaa sokeutta, keuhkovaurioita, kuten keuhkopöhöä, fibroosia, emfyseemaa ja keuhkoputkentulehdusta. Aine on vahingollista ihmisen lisääntymiselle ja kehitykselle.
Yhdisteen myrkyllisyys oli ilmeinen vuonna 1984 tapahtuneessa Bhopalin onnettomuudessa, jossa arviolta 42 000 kg metyyli-isosyanaattia ja muita kaasuja pääsi ilmaan Union Carbide India Limitedin omistamalta hyönteismyrkkytehtaalta. Aine tappoi heti 3 000 ja vammautti yli 400 000 ihmistä.
Al Rosen

Albert Leonard ”Al” Rosen (29. helmikuuta 1924 Spartanburg, Etelä-Carolina – 13. maaliskuuta 2015 Rancho Mirage, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelasi koko yhdeksänvuotisen ammattilaisuransa (1947–1956) Cleveland Indians -joukkueessa. Hän oli All-Star-pelaaja joka vuosi 1952–1955 ja American Leaguen ”Most Valuable Player” 1953. 
Rosen syntyi Spartanburgissa, Etelä-Carolinassa, mutta muutti perheensä mukana puolitoistavuotiaana Miamiin. Hän palveli toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain laivastossa, josta palattuaan hän saattoi tehdä MLB-debyyttinsä 10. syyskuuta 1947. Hänen uraansa mahtui 192 kunnaria ja 717 lyötyä juoksua (RBI).
Rosen oli American Leaguen kunnarimestari (1950, 1953) ja lyötyjen juoksujen mestari (1952, 1953). Juutalaisena hän pääsi vuonna 1980 Israelin International Jewish Sports Hall of Fameen.
Roy Sievers

Roy Edward Sievers (18. marraskuuta 1926 St. Louis, Missouri – 3. huhtikuuta 2017 Spanish Lake, Missouri) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka vaikutti Major League -tasolla kuudentoista vuoden ajan (1949–1965).
St. Louisissa, Missourissa syntynyt Sievers oli American Leaguen ”Rookie of the Year” (1949) sekä kunnari- ja lyötyjen juoksujen mestari (molemmat 1957). Hänelle kertyi ammattilaisuran aikana 1 147 lyötyä juoksua ja 318 kunnaria.
Sievers oli nelinkertainen All-Star-pelaaja. Hän jatkoi pelaamisen lopetettuaan uraansa valmennus- ja joukkueenjohtotöissä.
Maria Holaus

Maria Holaus (s. 19. joulukuuta 1983 Brixen im Thale) on itävaltalainen alppihiihtäjä.
Holaus saavutti hopeaa junioreiden MM-kilpailujen syöksylaskussa helmikuussa 2001 Sveitsin Verbierissä. Maaliskuussa 2006 hän voitti Itävallan syöksylaskumestaruuden.
Maailmancupissa Holaus sijoittui ensimmäisen kerran kolmen parhaan joukkoon 27. tammikuuta 2007 oltuaan kolmas syöksylaskukilpailussa San Sicariossa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti supersuurpujottelussa Cortina d'Ampezzossa 20. tammikuuta 2008. St. Moritzin syöksykilpailussa 2. helmikuuta 2008 hän laski toiseksi.
Holaus osallistui ensimmäisen kerran aikuisten arvokilpailuihin Åren MM-kisoissa 2007, jossa hän sijoittui syöksylaskussa 21:nneksi.
Walt Dropo

Walter ”Walt” Dropo (30. tammikuuta 1923 – 17. joulukuuta 2010) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja (ensimmäinen pesämies). Hän syntyi Connecticutissa Mostarista, nykyisestä Bosnia ja Hertsegovinasta tulleiden vanhempien poikana.
Dropo oli vuonna 1950 American Leaguen ”Rookie of the Year”, All-Star-pelaaja ja lyötyjen juoksujen mestari. Hän aloitti Major League -uransa 19. huhtikuuta 1949 ja päätti sen 17. toukokuuta 1961 saavutettuaan otteluissaan kaikkiaan 152 kunnaria ja 704 lyötyä juoksua.
Dropon ammattilaisjoukkueet olivat:
Gus Zernial

Gus Edward Zernial (27. kesäkuuta 1923 – 20. tammikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi ensimmäisen Major League -tason ottelunsa 19. huhtikuuta 1949 ja viimeisensä 25. syyskuuta 1959.
Zernial oli kunnarien ja lyötyjen juoksujen mestari (molemmat 1951) sekä All-Star-pelaaja (1953). Hän saavutti uransa aikana kaikkiaan 237 kunnaria ja 776 lyötyä juoksua.
Sammy Sosa

Samuel ”Sammy” Peralta Sosa (s. 12. marraskuuta 1968) on Dominikaanisessa tasavallassa syntynyt baseballpelaaja. Hän aloitti Major League -uransa 16. kesäkuuta 1989.
Sosa on tehnyt pitkän uransa aikana yli kuusisataa kunnaria. Hän on ollut National Leaguen kuukauden pelaaja useaan otteeseen, kunnarimestari (2000, 2002), lyötyjen juoksujen mestari (1998, 2001) ja arvokkain pelaaja (1998). Hänelle myönnettiin vuonna 1999 Hank Aaron -palkinto.
Sosan joukkueina ovat olleet Texas Rangers, Chicago White Sox, Chicago Cubs ja Baltimore Orioles.
Jimmy Rollins

James Calvin ”Jimmy” Rollins (s. 27. marraskuuta 1978) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja (shortti). Hän pelasi ensimmäisen Major League -tason ottelunsa 17. syyskuuta 2000 Philadelphia Phillies -joukkueessa, johon hän kuuluu yhä.
Rollins on kolminkertainen All-Star-pelaaja (2001–2002, 2005) ja vuoden 2007 National Leaguen "Most Valuable Player".
Ryan Howard

Ryan James Howard (s. 19. marraskuuta 1979) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän debytoi MLB:ssä 1. syyskuuta 2004 ja on kuulunut Philadelphia Philliesiin siitä lähtien. 
Howard oli vuonna 2006 National Leaguen "Most Valuable Player".
Bruno Kernen

Bruno Kernen (s. 1. heinäkuuta 1972 Thun, Sveitsi) on uransa lopettanut sveitsiläinen alppihiihtäjä.
Kernen voitti syöksylaskun maailmanmestaruuden vuonna 1997, Italian Sestrieressä. Samoissa MM-kilpailuissa hän oli vielä alppiyhdistetyssä toinen. 1999 Vailin MM-kilpailuissa hän ei selviytynyt mitaleille, mutta St. Moritzin maailmanmestaruuskilpailuissa 2003, hän saavutti pronssimitalin syöksylaskussa ja sijoittui supersuurpujottelussa kahdeksanneksi. Bormion MM-kilpailuista 2005 tulivat syöksyn 5:s sija, ja super-G:n 8:s sija. Uransa viimeisissä arvokisoissa, Åren MM-kilpailuissa 2007, Kernen sijoittui super-G:ssä pronssille.
Kernen saavutti uransa ainoan olympiamitalin Torinon kisojen syöksylaskusta, jossa hän sijoittui pronssille. Samoissa olympialaisissa hän osallistui vielä supersuurpujotteluun, jossa sijoittui 18:nneksi. Naganon olympialaisissa Kernen keskeytti syöksylaskussa ja sijoittui super-G:ssä 11:nneksi.
Junioreiden MM-kilpailuissa 1991, Kernen voitti alppiyhdistetyn mestaruuden ja saavutti super-G:ssä pronssia.
Urallaan Kernen pystyi kolmeen maailmancupin osakilpailuvoittoon ja oli palkintokorokkeella yhteensä seitsemän kertaa. Hän kärsi urallaan paljon loukkaantumisista ja ilmoitti kesällä 2007 lopettavansa polvivaivan takia.
Joe Dumars

Joe Dumars (s. 24. toukokuuta 1963 Shreveport, Louisiana) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hänet otettiin vuonna 1985 Detroit Pistonsiin, josta hän vetäytyi 1999. 
Dumars pelasi Yhdysvaltain maajoukkueessa, joka voitti kultaa vuoden 1994 koripallon maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän on kuulunut Basketball Hall of Fameen vuodesta 2006.
Dumars oli vuonna 1989 NBA:n finaalien "Most Valuable Player".
Paul Lansky

Paul Lansky (s. 18. kesäkuuta 1944 New Yorkissa) on elektronisen musiikin säveltäjä, joka on tehnyt musiikkia 1970-luvulta saakka. Hän on George Perlen oppilas, ja itse on nykyään musiikin säveltämisen professori Princetonin yliopistossa, ja häntä pidetään yhtenä elektronisen musiikin pioneerinä.
Radioheadin kappaleessa "Idioteque," yhtyeen vuoden 2000 albumilta "Kid A", on huomattava sample Lanskyn nauhalta "Mild und Leise" (1973), joka taas "sämplää" Richard Wagnerin "Tristan und Isoldea". Lansky on kirjoittanut esseen Radioheadista, ja essee löytyy kirjasta "The Music and Art of Radiohead", ja myös internetistä .
Lansky on pahamaineisen gangsterin Meyer Lanskyn veljenpoika.
Willis Reed

Willis Reed Jr. (25. kesäkuuta 1942 – 21. maaliskuuta 2023) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja, joka pelasi New York Knicksissä vuosina 1964–1974. Hänet otettiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1982.
Reed valittiin vuonna 1970 . Hän oli ensimmäinen pelaaja, joka sai kauden aikana kolme arvokkaimman pelaajan palkintoa. Hänet valittiin koko liigan arvokkaimman pelaajan lisäksi sekä että . Reed oli merkittävä tekijä, kun New York Knicks voitti historiansa ensimmäisen mestaruutensa. Reed loukkasi reisilihaksensa viidennessä finaaliottelussa Los Angeles Lakersia vastaan eikä pystynyt pelaamaan kuudennessa ottelussa. Hän palasi seitsemänteen ja ratkaisevaan otteluun ja heitti ottelun kaksi ensimmäistä koria, vaikka ei selvästikään pystynyt juoksemaan kunnolla. Reed ei tehnyt enempää pisteitä, mutta Knicks tarvitsi kapteeninsa esimerkkiä ja voitti ottelun 113-99.
Reed ja Knicks voittivat toisen mestaruutensa vuonna 1973. Hänet valittiin urallaan seitsemän kertaa un, ja hän voitti kahdesti finaalien arvokkaimman pelaajan palkinnon. Pelaamisen lopetettuaan hän jatkoi uraansa valmentajana.
Vuonna 1996 NBA valitsi Reedin yhdeksi historiansa .
Siikajoen taistelu

Siikajoen taistelu oli yksi Suomen sodan maineikkaimmista taisteluista. Taistelu käytiin Siikajoen kirkonmäen läheisyydessä 18. huhtikuuta 1808.
Taistelu.
Sota Ruotsin ja Venäjän välillä oli alkanut suomalaisten joukkojen nopealla vetäytymisellä, eikä taisteluja ollut ennen Siikajokea juuri käyty. Yppärissä Pyhäjoella oli käyty lyhyt kahakka venäläisten ja perääntyvien suomalaisten välillä 16. huhtikuuta. Venäläiset tavoittivat perääntyvät suomalaiset joukot ennen kuin nämä ehtivät ylittää Siikajokea. Suomalaisten joukkojen päällikkö Carl Johan Adlercreutz päätti aloittaa viivytystaistelun ja suomalaiset kävivät asemiin Siikajoen vanhan uoman rantaan. Jacob Petrovitš Kulnevin johtamat venäläiset hyökkäsivät suomalaisten asemiin, mutta nämä pitivät asemansa. Lopulta venäläisten saatua lisäjoukkoja oli suomalaisten peräännyttävä Siikajoen yli.
Venäläiset yrittivät saartaa suomalaiset, mutta samalla venäläisten keskusta heikkeni ja kun Adlercreutz havaitsi tämän, päätti hän hyökätä. Suomalaiset valtasivat kirkonmäen ja pappilan, ja venäläisten oli peräännyttävä. Suomalaiset ajoivat heikentyneitä venäläisjoukkoja takaa viiden kilometrin päähän kirkonmäeltä. Sota sai Siikajoen ja myöhemmin Revonlahden taistelun jälkeen uuden käänteen, kun suomalaiset aloittivat hyökkäyksen. Kesän 1808 aikana suomalaiset etenivät syvälle Savoon ja Etelä-Pohjanmaalle.
Perintö.
Taistelupaikalla Siikajoen kirkon läheisyydessä on vuonna 1934 paljastettu muistomerkki, jonka on suunnitellut Matti Visanti. Uudenmaan Prikaati, joidenkin taisteluun osallistuneitten yksiköiden nykyinen joukko-osasto, kantaa joukko-osastoristinään Siikajoen ristiä ja juhlistaa vuosipäiväänsä taistelun muistopäivänä.
Remain in Light

Remain in Light on Talking Headsin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 1980. Albumi on päässyt monille "kaikkien aikojen paras albumi" -listoille, kuten Rolling Stone -lehden listalle "500 Greatest Albums of All Time". Lehti valitsi albumin myös 1980-luvun neljänneksi parhaaksi rocklevyksi. 
Albumin kansitaiteen on tehnyt graafinen suunnittelija Tibor Kalman. 
Tammikuussa 2022 "Helsingin Sanomat" pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. Albumin kakkospuolen avaava, singlenäkin menestynyt ”Once in a Lifetime” ylsi kokonaistuloksissa sijalle 35.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet David Byrne, Brian Eno, Chris Frantz, Jerry Harrison ja Tina Weymouth.
Listasijoitukset.
Albumi
Singlet
Cover-albumi.
Beninistä kotoisin oleva laulaja Angélique Kidjo julkaisi vuonna 2018 tästä Talking Heads -levystä oman afrikkalaisvivahteisen cover-version "Remain in Light". Levy on paitsi samanniminen, se sisältää myös samat kappaleet kuin alkuperäinen levy, samassa järjestyksessä. Kidjon levyn kappaleilla vierailevat Blood Orange (Dev Hynes), Alicia Keys, Ezra Koenig, Tony Allen ja Questlove.
Kiko Loureiro

Pedro Henrique "Kiko" Loureiro (16. kesäkuuta 1972 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen kitaristi, joka on soittanut muun muassa Angrassa ja Megadethissä. Loureiro on soittanut myös Tarja Turusen taustayhtyeessä.
Loureiro aloitti akustisen kitaran soiton 11-vuotiaana ja siirtyi sähkökitaraan 13-vuotiaana. 16-vuotiaana hän oli jo parissa yhtyeessä ja soitti yökerhoissa São Paulossa. 19-vuotiaana Loureiro oli perustamassa Angraa. Hän siirtyi siitä Megadethin kitaristiksi vuonna 2015 Chris Broderickin jätettyä yhtyeen. Vuonna 2023 hän lähti Megadethista.
Soolokitaristina Loureiro on julkaissut neljä studioalbumia, joista viimeisin äänitettiin Helsingissä 5by5-studiolla. Hän on myös suunnitellut japanilaiselle kitarapedaalivalmistaja Zoomille soundeiltaan personoidut signaturemallit G1- ja G2.1-multiefektipedaalista.
Yksityiselämä.
Loureirolla on suomalainen vaimo. Parilla on syyskuussa 2011 syntynyt tytär ja marraskuussa 2016 syntyneet kaksoset. Loureiro osaa äidinkielensa portugalin lisäksi puhua englantia, ranskaa, suomea ja japania.
Tunnearvo

Tunnearvo on elämyksellinen kokemus, mielihyvän tai mielipahan sävyinen psyykkinen tila asiasta, jolle asetetaan esimerkiksi määritteitä hyvä/paha, kaunis/ruma, kallis/halpa tai paljon/vähän. ’Arvo’ käsitteenä on moraalifilosofiaan kuuluva asia, jota pidetään (yleensä) hyvänä; vertaa käsitettä "”olla arvokas”". Siten arvo ja arvottaminen liittyvät kaikkeen ihmisten harjoittamaan sosiaaliseen toimintaan: voidaan väittää, että kaikki perusteet, joille esitetään arvoväittämiä, sisältävät tunnearvoon liittyvä määreitä; arvot sisältävät tunteen, ovat osa tunnetta. Toisaalta arvoja, kuten tunnearvojakin voidaan määritellä eri tavoin:
Tunnearvot käsitteenä on liitetty nk. arvosubjektivismiin, jonka mukaan arvoja ei voida loogisesti johtaa tosiasioista eikä arvoilla ole siten mitään objektiivista perustaa (Humen giljotiini) erotuksena arvo-objektivismista. Edelleen tunnearvoja voidaan käsitellä arvorelativismista käsin, joka korostaa erityisesti sitä, miten arvot vaihtelevat eri kulttuureissa ja eri aikoina; se mikä arvo (omalle) tunteelle asetetaan, riippuu ajasta ja kulttuurista.
Ongelmallista on ollut suhteuttaa tunnearvo ja tieto, asiat joita pidämme totena. Kognitiivisen kannan mukaan arvot ovat eräänlaista tietoa, tai meillä voi olla tietoa arvoista, kun taas ei-kognitiivisen kannan mukaan arvot eivät perustu lainkaan tietoon eikä niillä ole tiedollista sisältöä, vaan arvoja koskevat kannanotot kuvaavat lähinnä esittäjänsä tunteita tai mielipiteitä.
Kansantajuisesti tunnearvo käsite on yhdistetty usein ekonomiaan kuluvaksi siten, että asiat joilla on ollut tunnearvoa, eivät ole olleet rahallisen mittaamisen tapana. Esimerkiksi tuomioistuimissa on jouduttu määrittelemään rahallinen hinta tunteelle (tunnearvolle).
Guido Cappellini

Guido Cappellini (s. 7. syyskuuta 1959) on entinen italialainen F1-veneilijä. Hän on menestynein F1-veneilijä kautta aikojen kymmenellä maailmanmestaruudellaan.
Uran alku.
Capellini oli pikkupojasta asti kiinnostunut vauhdista ja moottoreista, jalkapallo tai koulunkäynti eivät häntä pahemmin kiinnostaneet. Isä Luciano osti pojalleen lahjaksi mikroauton tämän täyttäessä kolme vuotta. Siitä lähtien vauhdista tuli keskeinen asia Guido Cappellinin elämässä. Ensimmäisen moottoriveneensä hän sai viisivuotiaana, mutta kilpaili rata-autojen parissa ja voitti muun muassa kartingin Italian ja Euroopan-mestaruuden 1980-luvun alussa. 
Siirtyminen veneisiin.
Kilpaveneilyn pariin Cappellini siirtyi 1980-luvun puolivälissä. Ensin hän kilpaili F3-luokassa, mutta siirtyi nopeasti kilpaveneilyn kuninkuusluokkaan, F1:een. Menestys ei osunut kohdalle heti, vaan ensimmäisen mestaruutensa Cappellini voitti vasta kahdeksannella F1-kaudellaan, vuonna 1993. Cappellini on voittanut kymmenen mestaruutta, sekä kolme MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia. Cappellini pitää myös hallussaan F1-veneiden nopeusennätystä, joka on 256,2 km/h.
Cappellini lopetti kilpaveneuransa vuoden 2009 jälkeen.
Elämä kilpaveneilyn ulkopuolella.
Capellini on menestyksensä myötä noussut suureen suosioon Italiassa ja nauttii supertähden asemastaan täysin siemauksin. Asuinpaikaksi hän on valinnut monien moottoriurheilutähtien tapaan Monacon, mutta Italian verohallinnon mukaan hänen on maksettava veronsa kotimaahan. Capellini on myös veneilyalan liiketoiminnassa mukana. Hän on osakkaana italialaisessa DAC-yrityksessä, joka valmistaa kilpaveneitä ja käyttää maailmanmestarin kokemusta hyväkseen tehdessään veneistään yhä nopeampia.
Original Soundtracks 1

Original Soundtracks 1 (myös Original Soundtracks) on vuoden 1995 albumi, jonka levyttivät U2 ja Brian Eno sivuprojektinaan nimellä Passengers. Sen kappaleet on pääosin kirjoitettu kuvitteellisille elokuville. Albumin lehtisessä mainitaan elokuvat, joihin kappaleet kirjoitettiin. Pääasiassa nämä elokuvat ovat kuvitteellisia, mutta 13:sta listatusta elokuvasta kolme on todellisia: "Beyond the Clouds", "Miss Sarajevo", ja "Ghost in the Shell".
Island Records oli haluton julkaisemaan albumia U2:n nimellä, joten esittäjästä käytettiin nimeä "Passengers". 
Noin puolet albumista on instrumentaalia. Laulukappaleissa ei ole selkeää melodiaa tai kertosäettä. Kappaleessa "Miss Sarajevo" laulaa italialainen tenori Luciano Pavarotti.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Passengers.
"Miss Sarajevo" julkaistiin singlenä, ja se löytyy myös U2:n kokoelmalta "The Best of 1990–2000".
"Your Blue Roomin" piti olla toinen single albumilta, mutta se peruttiin vähäisen myynnin takia. Kappale julkaistiin myöhemmin vuoden 1997 singlen "Staring at the Sun" b-puolena, ja kokoelman "The Best of 1990–2000" b-levyllä.
Ulf Kirsten

Ulf Kirsten (s. 4. joulukuuta 1965 Riesa, Itä-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Kirsten oli ensimmäinen pelaaja, joka pelasi sata maaottelua edustaen kahta eri maajoukkuetta. Hän pelasi Itä-Saksan maajoukkueessa 49 ottelua ja Saksan maajoukkueessa 51 ottelua. Hänen suurin saavutuksensa oli Saksan cupin voitto vuonna 1993.
Kirsten edusti Saksaa vuosien 1994 ja 1998 MM-kisoissa ja vuoden 2000 EM-kisoissa.