tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kultakala

Kultakala ("Carassius auratus auratus") on särkikaloihin kuuluva makeanveden kala. Tämä isokokoinen parvikala on ensimmäisiä ”kesytettyjä” kaloja, joka tuotiin Eurooppaan Kiinasta 1600-luvulla.
Kultakala on akvaariokaloista yksi pitkäikäisimmistä, ja se voi elää yli 25 vuotta ja kasvaa jopa 40 cm:n pituiseksi.
Alkuperä.
Kultakala elää Keski-Aasiassa, Kiinassa ja Japanissa. Portugalilaiset toivat sen Eurooppaan ja 1700-luvulla Alankomaissa opittiin kalojen kasvatus.
Kultakala on levinnyt ihmisen mukana muuallekin, mutta useat maat ovat raportoineet sen aiheuttaneen epäsuotuisia vaikutuksia alkuperäiseen luontoon.
Kala on läheistä sukua ruutanalle ja hopearuutanalle, jota on pidetty aiemmin sen alalajina, ja se voi selvitä ja lisääntyä eri puolilla Eurooppaa. Suomea lähimmät luonnonvaraiset kannat ovat Saarenmaan rannikolla ja laji voi levitä lähivuosina Suomenkin etelärannikolle. Luonnossa lisääntyvä kultakala menettää muutamassa sukupolvessa punaisen värinsä.
Käyttäytyminen.
Kultakalat ovat parvikaloja. Ilman parvea elävät yksilöt ovat värittömämpiä, arempia ja herkempiä sairauksille. Kultakalat ovat ystävällisiä muita kaloja kohtaan, mutta saattavat syödä pienempiä kaloja kuten neontetroja, jos ne sattuvat osumaan tielle.
Vesiolot ja ravinto.
Kultakala suosii happamuudeltaan neutraalia ja emäksistä (pH 7,0–8,0) vettä ja kestää lämpötiloja +22:sta lähelle nollaa, toisin sanoen se on viileän veden kala. Luonnossa se syö äyriäisiä, hyönteisiä ja erilaisia kasveja. Akvaariotarvikkeiden joukosta löytyy niille suunnattuja erityisiä kultakalaruokahiutalesekoituksia. Kultakalaa on hyvä ruokkia useita kertoja päivässä, sillä sen mahalaukku on melko pieni, ja tyhjenee nopeasti. Kasvislisän tarjoaminen on tärkeää; kasvein koristellussa altaassa se järjestää asian toisinaan itse ja syö jopa limaa. Koska kultakala on hyvin suureksi kasvava parvikala, ei sitä missään nimessä voi pitää pyöreässä maljassa, kuten monissa elokuvissa ja sarjakuvissa tehdään. Muutamana syynä mainitaan lasimaljan pieni koko ja sen muoto, joka ilmeisesti hämää kalaa kuin kalaa. Kolmen kultakalan ryhmälle riittää jo 300-litrainen akvaario, mutta suuremmalle parvelle olisi suotuisaa hankkia vähintään 500-litrainen akvaario. Riittävän suuri uimatila on kultakalalle tärkeää. Jos haluaa pitää kotonaan kultakaloja, kannattaa harkita, pystyykö täyttämään tämän suureksi kasvavan viileänveden parvikalan elinvaatimukset.
Bikinin atolli

Bikinin atolli (suomeksi myös Bikini, englanniksi "Bikini Atoll" tai "Pikinni Atoll") on 6,0 neliökilometrin atolli Mikronesian saaristossa Tyynellä valtamerellä. Atollin asukasluku oli 9 vuonna 2011. Bikinin atolli kuuluu Marshallinsaarten liittovaltioon. Se koostuu 36 saaresta, jotka ympäröivät 594,2 neliökilometrin laguunia. Vuosina 1946–1958 Yhdysvallat käytti aluetta ydinkoealueena yli 20 vetypommille ja atomipommille.
Ydinkokeet alkoivat 1. heinäkuuta 1946, jolloin Operaatio Crossroads testasi ydinaseiden vaikutusta käytöstä poistettuihin laivoihin suorittamalla ensimmäisen ydinkokeensa (koodinimi ABLE; viimeinen Operaatio Crossroadsin kahdesta ydinkokeesta, koodinimi BAKER, suoritettiin 25. heinäkuuta 1946).
Ennen ydinkokeiden alkamista alkuperäinen väestö siirrettiin Rongerikin atollille. Sieltä heidät siirrettiin vuonna 1948 Kwajaleinille ja lopulta Kilille. 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa osa alkuperäisasukkaista palasi Bikinin atollille, mutta heidät karkotettiin korkean radioaktiivisuuden takia.
Unesco lisäsi atollin maailmanperintöluetteloon vuonna 2010.
Bikinit-uima-asu on saanut nimensä Bikinin atollin mukaan. Sana "bikini" tulee marshallin kielen sanoista "pik ()" ja "ni ()" ja kääntyy kuta kuinkin muotoon "kookospähkinöiden pinta".
Peine forte et dure

Peine forte et dure (ranskaa, ’vahva ja ankara rangaistus’) oli Englannin laissa aina 1700-luvulle asti säädetty rangaistusmenetelmä. Rangaistukseen kuului aluksi syytetyn vangitseminen ja näännyttäminen siihen asti, että tämä suostuisi joko myöntämään tai kiistämään tekemänsä rikoksen. Myöhemmin rangaistukseen liitettiin myös suurten painojen latominen syytetyn kehon päälle, mikä lopulta johti syytetyn musertumiseen kuoliaaksi.
Historiaa.
Englannissa.
Englannissa peine forte et dure on ollut käytössä jo ainakin 1200-luvulla, sillä se mainitaan vuodelta 1275 peräisin olevassa Westminsterin laissa. Westminsterin laissa rangaistusmenetelmään kuuluivat vain syytetyn vangitseminen ja näännyttäminen siihen asti, että tämä joko myöntäisi tai kiistäisi syyllisyytensä. Painojen lisääminen syytetyn kehon päälle lisättiin lakiin vasta vuonna 1406.
Peine forte et dure voitiin Englannissa määrätä kahdessa eri tapauksessa. Ensimmäisessä tapauksessa se määrättiin syytetyille, jotka kieltäytyivät myöntämästä tai kiistämästä syyllisyyttään oikeuden edessä. Syytetty saattoi vaieta oikeudenkäynnissä, koska Englannin lain mukaan kruunu saattoi takavarikoida tuomitun omaisuuden vain silloin, jos tämä myönsi oman syyllisyytensä. Lisäksi rangaistus voitiin määrätä syytetyille, jotka hylkäsivät yli 20 heidän oikeudenkäyntiinsä määrättyä valamiestä. Tämä liittyi englantilaiseen oikeuskäytäntöön, jossa syytetyillä oli mahdollisuus hylätä heitä tuomitsemaan määrättyjä valamiehiä esteellisyyden vuoksi. Useita valamiehiä hylkäämällä syytetyt olisivat saattaneet kiertää lain henkeä hylkäämällä kaikki sellaiset valamiehet, jotka olivat heidän tuomitsemisensa puolesta. Maanpetosoikeudenkäynneissä rangaistusta ei voitu määrätä, koska Englannin lain mukaan vaikeneminen tarkoitti maanpetossyytteen kohdalla automaattisesti syyllisyyden tunnustamista. 
Englanti luopui peine forte et duren käytöstä vuonna 1772, jolloin kaikissa oikeudenkäynnissä vaikeneminen määriteltiin maanpetosoikeudenkäyntien tapaan syyllisyyden tunnustamiseksi.
Yhdysvalloissa.
Peine forte et durea käytettiin myös nykyisten Yhdysvaltojen alueella siirtokunta-aikana joitakin kertoja. Tunnetuin tapaus sattui vuonna 1692, kun Salemin noitaoikeudenkäynneissä syytettynä ollut 80-vuotias Giles Corey kieltäytyi osallistumasta oikeudenkäyntiin, jotta hänen perheensä omaisuutta ei takavarikoitaisi. Tämän seurauksena Coreyn päälle ladottiin kivipainoja ja hän musertui kuoliaaksi.
Peine forte et duren käyttö oli omalta osaltaan vaikuttamassa siihen, että Yhdysvaltain perustuslakiin kirjattiin maininta siitä, että ”julmat ja epätavalliset rangaistukset” () ovat Yhdysvalloissa kiellettyjä.
Alkmaar

Alkmaar on kaupunki luoteisessa Alankomaissa. Se sijaitsee Pohjois-Hollannin provinssissa. Alkmaarin asukasluku lähes kaksinkertaistui 1970-luvun lopun ja 1990-luvun alun välisenä aikana. Vuoden 2009 lopussa asukasluku oli 93 912. Kaupunki sijaitsee hieman pääkaupunki Amsterdamista pohjoiseen.
Urheilu.
Kaupungin jalkapallojoukkue AZ Alkmaar pelaa Alankomaiden pääsarjassa. Vuosina 1977 ja 1982 Alkmaar on toiminut isäntänä sprintteripikaluistelijoiden maailmanmestaruuskilpailuille. 
Matkailu.
Alkmaarin juustomarkkinat Waagpleinilla ovat Alankomaiden yksi kuuluisimmista turistinähtävyyksistä. Markkinat pidetään joka perjantai huhtikuun ensimmäisestä syyskuun ensimmäiseen perjantaihin. Markkinat ovat itse asiassa esittely vanhoista perinteisistä kaupankäyntitavoista, eikä siellä myydä itse juustoa. Tapahtumapaikan Waagpleinin ympäristössä on kuitenkin lukuisia kauppakojuja, joissa myydään juustotuotteita kaiken muun ohessa.
BOINC

BOINC ("Berkeley Open Infrastructure for Network Computing") on infrastruktuuri, jonka avulla voidaan ajaa useita hajautettuja laskentaprojekteja samanaikaisesti. Se kehitettiin alun perin SETI@home-projektia varten, mutta siitä on sittemmin tullut alusta monien muidenkin tieteenalojen kuten matematiikan, lääketieteen, molekyylibiologian, ilmastotieteen ja astrofysiikan tarpeisiin. BOINCin tarkoituksena on mahdollistaa maailman tietokoneiden laskentatehon hyödyntäminen tieteellisiin tutkimuksiin.
Sun Microsystems ilmoitti joulukuussa 2003 lahjoittavansa BOINCin käyttöön joitakin tuotteitaan, kuten Sun Solaris -palvelimia ja työasemia.
BOINC-ohjelma kykenee hyödyntämään laskennassa NVIDIAn CUDA-yhteensopivia näytönohjaimia ja ATIn CAL-yhteensopivia näytönohjaimia, mikäli projektit tukevat kyseisiä rajapintoja. CUDAa kykenevät hyödyntämään Seti@home- ja gpugrid.net -projektit. CAL-yhteensopivia näytönohjaimia kykenevät hyödyntämään milkyway@home- ja collatz conjecture -projektit.
BOINCia käyttää aktiivisesti noin 307 000 tietokonetta ympäri maailmaa. Koneiden laskentateho oli lokakuussa 2009 noin 2,4 petaflopsia. Tämä tekee BOINCia käyttävistä tietokoneista maailman nopeimman supertietokoneen (Cray XT5 ("Jaguar") yltää 1.759 Petaflopin laskentatehoon).
Suomessa BOINCia hyödyntää yhteisöllinen renderöintipalvelu Renderfarm.fi, joka jakaa taustateknologiansa BURP-projektin kanssa.
BOINCin rakenne.
BOINC suunniteltiin avoimeksi, jotta kuka tahansa voisi aloittaa halutessaan hajautetun laskentaprojektin. Useimmat projektit ovat voittoa tuottamattomia ja luottavat vapaaehtoisten apuun, mutta järjestelmää voidaan käyttää myös kaupallisesti. BOINC muodostuu palvelinjärjestelmästä sekä asiakasohjelmista, jotka viestivät palvelimen kanssa työyksiköiden lähettämisestä, käsittelystä ja palauttamisesta.
BOINC-palvelimissa on myös kehittyneitä ominaisuuksia, kuten
Ranunculales

Ranunculales on kaksisirkkaisten kasvien lahko. Sen apomorfioita eli kehittyneitä ominaisuuksia, joita ei ole kehityshistoriallisilla edeltäjillä, ovat 
Lahkon lajiluku on 4540, joten se käsittää noin 1,6 % aitokaksisirkkaisista eli eudikotyledoneista. Lahkon ikä lienee noin 120–125 miljoonaa vuotta. Lahko edustaa eudikotyledonien vanhinta kehityslinjaa.
Heimojako.
Uudet luokittelujärjestelmät sisällyttävät Ranunculales-lahkoon seuraavat heimot:
Aiemmassa Cronquistin järjestelmässä ei ollut Eupteleaceae-heimoa, ja Papaveraceae, Fumariaceae sekä Pteridophyllaceae muodostavat lahkon Papaverales.
Laboratoriotutkimus

Laboratoriotutkimus on laboratoriossa tehtävä toimenpide tai sarja toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on selvittää näytteessä, eliössä tai laitteessa olevaa ominaisuutta. Yleisiä laboratoriotutkimuksia ovat erilaiset kemialliset tai fysikaaliset analyysit kiinteistä, nestemäisistä tai kaasumaisista näytteistä, millä pyritään selvittämään yhdisteiden tai alkuaineiden määrää ja ominaisuuksia. Mikrobiologiset, patologiset, geneettiset tai fysiologiset laboratoriotutkimukset kohdistuvat eliöön (esimerkiksi kasviin, mikrobiin, eläimeen tai ihmiseen) tai sen osaan, jolloin pyritään selvittämään eliön lajia, ominaisuuksia tai toimintaa. Elektroniikassa laboratoriotutkimuksilla selvitetään sähköisten laitteiden tai niiden osien toimintaa.
Laboratoriotutkimus voi tarkoittaa yksittäistä laboratoriokoetta, mutta usein käsitettä käytetään kuvaamaan sarjaa kokeita ja niihin liittyvää analyysiä, johtopäätöksiä ja yhteenvetoa saaduista tuloksista.
Lääketieteellinen laboratoriotutkimus.
Lääketieteellinen laboratoriotutkimus on tapa saada tietoa ihmisen terveydentilasta tai diagnosoida sairauksia tutkimalla elimistöstä otettuja näytteitä, mittaamalla biosignaaleja tai kuvantamalla sen toimintoja. Tutkimus suoritetaan yleensä sairaalan tai terveyskeskuksen laboratoriossa, mutta myös erillisen tutkimuslaitoksen, yksityisen lääkäriaseman tai yrityksen laboratorioissa.
Tavanomaisesti lääketieteelliseen laboratoriotutkimukseen tarvitaan lääkärin lähete. Tarvittavat tutkimukset merkitään lähetteeseen kaksi- tai kolmiosaisella lyhenteellä. Lyhenteen ensimmäinen osa kertoo tutkittavan systeemin, joka on tavallisesti verta, virtsaa tai muita helposti saatavilla olevia eritteitä tai ruumiinosia. Toinen osa on varsinaisen tutkimuksen tyyppi, esimerkiksi jonkin aineen pitoisuus ja kolmas osa, takaliite, tarkentaa sitä.
Näytteenotosta ja näytteen käsittelystä huolehtii usein laboratoriohoitaja tai bioanalyytikko, joissakin tapauksissa myös lääkäri tai sairaanhoitaja. Nykyisin useimmat terveydenhuollossa otetut näytteet analysoidaan suurissa kliinisen kemian, hematologian, patologian tai genetiikan laboratorioissa, pääosin koneellisesti.
Paul Martin

Paul Edgar Philippe Martin (s. 28. elokuuta 1938 Windsor, Ontario, Kanada) on kanadalainen poliitikko, joka toimi 21. Kanadan pääministerinä 2003–2006. Hän seurasi edeltäjäänsä Jean Chrétienia 12. joulukuuta 2003. Martin oli liberaalipuolueen johtaja vuosina 2003–2006. Hänet valittiin uudelleen pääministeriksi 28. kesäkuuta 2004 vähemmistöhallituksessa. Liberaaleilla oli tuolloin 135 paikkaa 308:sta Kanadan alahuoneessa.
Martinilla on liikemiestausta, ja oli ennen politiikkaan lähtöään monimiljonääri. Forbes.com arvioi 2004 Martinin omaisuuden arvoksi 225 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Martin toimi laivanvarustajana, ja siirsi osan yhtiönsä laivoista mukavuuslippujen alle, mitä käytettiin häntä vastaan myöhemmin politiikassa.
Hän on suorittanut oikeustieteen tutkinnon vuonna 1965 Toronton yliopistossa.
Martin lähti politiikkaan 50-vuotiaana vuonna 1988, jolloin hänet valittiin parlamenttiin LaSalle–Émardin vaalipiiristä Montrealista. Hän oli ehdokkaana puolueen johtoon 1990 kokouksessa, mutta hävisi Chrétienille tiukassa äänestyksessä. Kun liberaalipuolue voitti vaalit 1993, pääministeriksi noussut Chrétien nimitti kuitenkin Martinin valtiovarainministeriksi. Hänen toimikauttaan pidettiin erittäin menestyksekkäänä taloudellisesti. Martin teki laajoja leikkauksia ja sai pahasti alijäämäisen valtion talouden jaloilleen.
Chrétienin ja Martinin erimielisyydet kulminoituivat 2002: Martin erotettiin hallituksesta ja John Manley nimitettiin valtiovarainministeriksi. Pian Martin ilmoitti aikomuksestaan pyrkiä puolueen johtoon seuraavassa puoluekokouksessa. Chrétien ei asettunut enää ehdokkaaksi, ja Martin valittiin marraskuussa 2003 puolueen johtoon. 12. joulukuuta kenraalikuvernööri Adrienne Clarkson nimitti hänet Kanadan pääministeriksi.
Pian pääministeriksi nousemisensa jälkeen Martin nautti laajasta kannatuksesta, joka kuitenkin hupeni AdScam-skandaaliin, kun havaittiin 100–250 miljoonaa dollaria valtion varoja hävinneen Martinin valtiovarainministerikaudella. Martin kutsui kuitenkin vaalit 28. kesäkuuta 2004. Ennen vaaleja konservatiivit ja liberaalit olivat tasoissa, ja lopulta liberaalit muodostivat vähemmistöhallituksen. He pysyivät hallituksessa demokratiapuolueen tuella.
Martinin hallitus jätti 1. helmikuuta 2005 lakiesityksen saman sukupuolen avioliittojen sallimisesta. Samassa kuussa Kanada ilmoitti jäävänsä Yhdysvaltain ohjuspuolustusohjelman ulkopuolelle. 17. toukokuuta 2005 valtion budjetti hyväksyttiin vain yhden äänen enemmistöllä.
Hallitus kaatui 29. marraskuuta 2005, kun oppositio äänesti sitä vastaan lukemin 171–133 korruptioskandaalin vuoksi.
Pääministerikauden jälkeen Martin on toiminut alkuperäiskansojen ja ympäristöasioiden hyväksi eri säätiöissä ja komiteoissa.
Etnografia

Etnografia ( ’kansa’, "graphein" ’kirjoittaa’) on kansan ja sen kulttuurin kuvaus. Etnografia viittaa nykyään laajasti kolmeen asiaan: se on tutkijan metodologinen asenne tai ote, tapa käsitteellistää ja teoretisoida kulttuurisia ilmiöitä kenttätyön pohjalta ja tutkimukseen liittyvää kirjoittamista. 
Euroopassa termi alkoi esiintyä 1700-luvun lopussa tarkoittaen nimenomaan kenttätyön havaintojen perusteella kerättyä informaatiota, mutta etnografia voidaan koota myös historiallisista dokumenteista. 
Etnografia on kansojen ja kulttuureiden systemaattista tutkimusta. Se on suunniteltu sellaisten kulttuuristen ilmiöiden tutkimiseksi, joissa tutkija tarkkailee yhteisöä tutkimuksen aiheen näkökulmasta. Etnografia on keino, jolla voidaan esittää graafisesti ja kirjallisesti jonkin ryhmän kulttuuri. Sanalla voidaan sanoa olevan kaksoismerkitys, joka riippuu osaksi siitä, käytetäänkö sitä jaottomana vai jaollisena substantiivina. Tuloksena oleva kenttätutkimus tai tapausraportti heijastaa kulttuuriryhmän elämässä olevaa tietoa ja merkitysjärjestelmää.
Tiedonkeruun menetelmänä etnografia tarkoittaa tietyn yhteiskunnallisen tilanteen osallistujien käyttäytymisen tutkimista ja myös sellaisen käyttäytymisen tulkintaa. Dewan (2018) täsmentää, että käyttäytyminen voi muokata osallistujien tuntemia rajoituksia niiden tilanteiden mukaan, joissa he ovat, tai sen yhteiskunnan mukaan, johon he kuuluvat. Etnografia ihmisen yhteiskuntia ja kulttuureja koskevana empiiristen tietojen esittelynä oli edelläkävijä antropologian biologisilla, yhteiskunnallisilla ja kulttuurisilla aloilla, mutta se on myös yleistynyt yhteiskuntatieteissä yleisesti − sosiologiassa, viestintätutkimuksissa, historiassa − missä ihmiset tutkivat etnisiä ryhmiä, kokoonpanoja, koostumuksia, uudelleensijoittamisia, sosiaalisen hyvinvoinnin ominaisuuksia, olennaisuutta, henkisyyttä ja kansan etnogenesistä. Tyypillinen etnografia on kokonaisvaltainen tutkimus, ja siihen sisältyy lyhyt historia ja analyysi maastosta, ilmastosta ja elinympäristöstä. Aina sen pitäisi olla pohtiva, antaa merkittävä panos ihmisten sosiaalisen elämän ymmärtämiseen, vaikuttaa esteettisesti lukijaan ja ilmaista uskottavaa todellisuutta. Etnografia tallentaa kaiken havaitun käyttäytymisen ja kuvaa kaikkia symbolien merkityssuhteita käyttäen käsitteitä, jotka välttävät kausaalista selittämistä.
Perinteisesti etnografia keskittyi niin sanotusti läntiseen katseeseen kohti eksoottiseksi koettua itää, mutta nykyisin tutkijat harjoittavat etnografiaa omassa sosiaalisessa ympäristössään. Dewanin (2018) mukaan, vaikka olisimme toinen, "muu" tai "syntyperäinen", olemme silti "toinen", koska meissä itessämme on monia julkisivuja, jotka yhdistävät meitä eroavaisuuksiamme korostaviin ihmisiin ja muihin julkisivuihin.
Etnografia Suomessa.
Suomessa sanaa käytti ensimmäisenä Antero Warelius artikkelissaan ”Bidrag till Finlands kännedom i ethnographiskt hänseende” (1847).
Verenkuva

Verenkuva on lääketieteellinen termi, joka viittaa tutkimusmenetelmiin, jotka tyypillisesti koostuvat useiden tavallisimpien verikokeiden yhdistelmistä. 
Yleisimmässä verenkuvatutkimuksessa eli perusverenkuvassa mitataan punasoluja, niiden hemoglobiinipitoisuutta ja valkosoluja. Perusverenkuvaa tarvitaan lukuisissa eri tilanteissa, koska sen avulla voidaan todeta monia eri sairauksia. Se tutkitaan herkästi, jos potilaalla on esimerkiksi väsymystä, vatsakipuja tai mustelmataipumusta, joiden yhteydessä voi olla anemia tai liian vähäinen verihiutaleiden määrä.
Lääketieteellisiä laboratoriotutkimuksia.
Tutkimukset merkitään tavallisesti kaksi- tai kolmiosaisella lyhenteellä. Lyhenteen ensimmäinen osa kertoo tutkittavan systeemin, toinen osa on tutkimuksen tyyppi ja kolmas osa, takaliite, tarkentaa sitä. On tärkeätä huomata, että eräät viitearvot ovat laboratoriokohtaisia ja voivat vaihdella huomattavasti, johtuen erilaisista käytetyistä analyysimenetelmistä.
Esimerkki tutkimusten tuloksista.
Alla oleva taulukko sisältää luettelon lääketieteellisistä laboratoriotutkimuksista lyhenteineen. Taulukossa on käytetty aikuisten viitearvoja.
Tämän taulukon mukaista analyysiä voidaan kutsua nimellä pieni verenkuva (B-PVK). Jos jätetään trombosyytit ja leukosyytit huomiotta, mutta tutkitaan punasolujen esiaste retikulosyytit, voidaan puhua punaisesta verenkuvasta. Jos listaan liitetään valkosolujen erittelylaskenta eli ”diffi”, on kysymyksessä täydellinen verenkuva (B-TVK).
Tarvas

Tarvas on yleisestä käytöstä kadonnut suomen kielen sana, jonka merkityksestä on erilaisia tietoja ja käsityksiä. Tarvaista on tietoja kerätyssä kansanperinteessä. Kansanperinteessä tarvas on tarkoittanut yleensä jotakin sarvekasta eläintä, kuten hirveä, peuraa, nautaa tai näistä jonkin urosta. Ei kuitenkaan tiedetä, mikä näistä merkityksistä, jos mikään, on alkuperäisin, joskin sanan etymologia viittaa nautaeläimeen. Jo 1800-luvulla sana on askarruttanut tutkijoita. Joskus tarvas-sanaa käyttäneillä ihmisillä ei itselläänkään ollut selvää käsitystä siitä, mikä "tarvas" on. 
"Tarvaasta" on johdettu Tarvo, joka on vanha sonnin nimitys, nykyisin myös miehen etunimi. Juomasarvea on 1700-luvulta peräisin olevan tiedon mukaan sanottu "tarvoin sarveksi". "Tarvasarvi" taas on ollut (nautaeläimen) sarven muotoinen arkun hela.
Sana "tarvas" on lainaa indoeurooppalaisista balttilaiskielistä. Esimerkiksi liettuassa "taūras" merkitsee alkuhärkää, joita eli Euroopassa 1600-luvulle asti. Sana on sukua myös härkää ja sonnia tarkoittaville latinan sanalle "taurus" ja kreikan sanalle "taũros". Suomen kielessä sana "tarvas" on saattanut alun perin tarkoittaa jotain nautaeläintä, mutta merkitys on myöhemmin voinut hajaantua. Virossa "tarvas" merkitsee alkuhärkää ja on joskus myös merkinnyt saksanhirveä. Virossa Rakveren kaupungissa sijaitsee linna, jonka nimi on Tarvanpää. Myös Espoossa sijaitsee Tarvaspää, jonka nimi on ruotsiksi Linudden. Espoon Tarvaspäässä sijaitsee Akseli Gallen-Kallelan Museo.
Nykyinen sana "teuras" (ks. teurastus) on samaa kantaa kuin tarvas ja tarkoittanut alun perin sonnia. Nuoret sonnit nimittäin usein teurastettiin siinä, missä lehmät jätettiin tuottamaan maitoa ja vasikoita. Myös sana "torvi" (jonka alkuperäinen merkitys on 'sarvi') on samaa kantaa.
Renwallin sanakirjassa ja Castrénin "Kalevalan" käännöksessä ruotsiksi (1800-luvulla) "tarvas" käsitettiin elefantiksi.
"Kalevalassa" tarvaat vain mainitaan ohimennen: 
Joissakin kansanrunoissa "tarvaat" samaistetaan hirviin:
Edellinen runo jatkuu siten, että neito saa tappelupaikalle pudonneet sarvet, ja seppo takoo niistä kanteleen. 
"Tarvas" on joskus samaistettu jopa käärmeeseen, kuten näissä käärmeen pistosanoissa:
Eräissä runoissa kerrotaan, että Pohjolassa ovat hirvet hirtettyinä ja tarvaat tapettuina. Siellä on paljon lihaa ja verta syötäväksi vaikka kuinka nälkäiselle. Samaan tapaan myös isoa härkää koskevissa runoissa saadaan paljon lihaa ja verta.
Aiheesta muualla.
Huomaa, että nämä 1800-luvun lehtiartikkelit sisältävät käsityksiä, joita nykytutkimus ei välttämättä hyväksy.
Syntaksi

Syntaksi eli lauseoppi on kielitieteen osa-alue, joka tutkii sitä, miten sanat yhdistyvät suuremmiksi kokonaisuuksiksi, kuten lauseiksi. Syntaktisen tutkimuksen keskiössä ovat lauseen rakennesuhteiden, eli konstituenssin ja dependenssin, sekä syntaktisten roolien selvittäminen ja kuvaus.
Kielitieteessä syntaksiin kuuluu sanojen luokittelu eri lauseenjäseniksi sen perusteella, mikä on niiden tehtävä suuremmassa kokonaisuudessa, kuten lausekkeessa tai lauseessa. Myös sanan sanaluokka voi olla eräänä kriteerinä lauseenjäsenelle. Niin sanotun perinteisen kieliopin mukaan lauseenjäseniä ovat esimerkiksi predikaatti, subjekti, objekti, attribuutti ja adverbiaali.
Semiotiikassa syntaktinen näkökulma tarkoittaa merkkien yhdistelyn sääntöjä ja niiden tutkimista.
Syntaksin ja semantiikan eroa selventää kielitieteilijä Noam Chomskyn 1957 esittämä lause:
 
Lause on syntaktisesti korrekti mutta semanttisesti mieletön. Lause ei ole semanttisesti järkevä myöskään vaikka sanojen järjestystä muutetaan eli "kieliopin" vaihtaminen ei tee lauseesta järkevää.
Toiminnalliset aivokuvantamismenetelmät (fMRI) osoittavat, että kieli on aivojen erillisistä yksiköistä muodostuva neurologinen kokonaisuus. Ihmisen kyky prosessoida syntaksia eroaa muista kognitiivisista taidoista, sillä syntaksin ominaisuus on edustettuna vasemmalla aivopuoliskolla, Brocan alueen läheisyydessä. Kielen muut ymmärtämiseen ja tuottamiseen liittyvät alueet, kuten esimerkiksi semantiikka ja sanavarasto, sijaitsevat taas ohimo- ja päälakilohkon läheisyydessä.
Syntaktisia malleja.
Syntaktisilla malleilla tarkoitetaan tapoja, joilla lauseita ja niiden rakennetta kuvataan. Näihin malleihin kuuluvat muun muassa transformaatiokielioppi, dependenssimalli ja niin kutsuttu "perinteinen kielioppi".
Ohjelmoinnissa.
Tietojenkäsittelytieteessä, etenkin ohjelmointikielissä, syntaksiin kuuluu varattujen sanojen ja lauseiden tunnistus. Ohjelmointikielen syntaksilla viitataan usein kielen kielioppisääntöihin. Tilastotieteen ohjelmistojen yhteydessä syntaksilla tarkoitetaan myös ohjelmassa suorittavien toimintojen ohjelmointikielistä listausta, komentojonoa.
Vetopöytä

Vetopöytä on mekaaninen laite, jonka avulla puoliperävaunu saadaan liitettyä ajoneuvoyhdistelmään tai vetopöydällä varustettuun, toiseen perävaunuun.
Vetopöydän keskellä on takaa avoin lovi, johon puoliperävaunun etuosassa olevan vetotapin pitää osua. Kun puoliperävaunun vetotappi on tarpeeksi syvällä vetopöydän keskellä olevassa kolossa, lukittuu vetopöydässä oleva mekaaninen salpa, joka varmistaa perävaunun paikoillaan pysymisen ajon aikana. Salpa saadaan avattua käsin vetopöydän sivussa olevasta kahvasta.
Iljušin Il-38

Iljušin Il-38 on neuvostoliittolainen merikaukotiedustelukone sekä nk. suto-kone (ASW), joka kehitettiin Iljušin Il-18:n pohjalta. Muokkausprojekti aloitettiin vuonna 1959. Konetta valmistettiin noin 100 kappaletta pitkä- ja lyhytrunkoisena vuoden 1961 ensilennon jälkeen vuoteen 1971 mennessä. Koneessa on kaksi pommisäiliötä ja neljä Ivšenko AI-20M turbiinimoottoria. Päätuotantovuodet lienevät ajoittuneet vuosien 1965–1968 väliin.
Syyskuussa 2002 solmittiin modernisointisopimus, missä koneisiin asennetaan Leninetšin Morskoi Zmei -avioniikka (elektronisen sodankäynnin laitteet), jonka tarkoituksena on havaita ja tunnistaa sukellusveneitä 150 kilometrin säteeltä. Laitteisto voi olla liitettynä Glonassiin ja sillä voi havaita myös ilmamaaleja. Il-38 käyttää myös metallin tunnistimia eli magneettikentän muutoksien mittaimia.
Konetyyppien käyttäjämaita ovat Intia, Kiina, Pohjois-Korea, Romania, Syyria, Ukraina, Vietnam, Venäjä sekä jotkin edellä mainitsemattomat IVY-maat. Näistä merkittävimpiä ovat olleet Venäjä, Ukraina sekä Intia, jolla kaksi konetta törmäsi yhteen ja tuhoutuen.
Iljušin Il-38 modernimpi tutkavalvontakone on Beriev A-50. Il-38:a vastaava länsimainen konetyyppi oli P-3 Orion.
Käyttö.
Venäjä.
Vuonna 1997 Venäjällä oli 38 Iljušin Il-38 konetta, ja niitä on ollut sijoitettuna ainakin Pohjoisen laivaston meritiedusteluilmarykmenttiin Kuolan niemimaalle Kilpajärvelle ja Tyynenmeren laivaston meritiedusteluilmarykmenttiin Korsakoviin.
Muun muassa seuraavat Iljušin Il-38-koneyksilöt ovat käytössä:
Intia.
Koneita on toimitettu myös Intian ilmavoimille, aluksi syyskuussa 1977 kolme kappaletta (tunnukset IN301, IN302, IN303) ja edelleen vuonna 1983, kun koneita kehitettiin uudelleen sukellusvenetorjuntaan sopiviksi, kaksi konetta lisää (tunnukset IN304, IN305). Näistä koneista Intian ilmavoimien käytössä on enää kolme yksilöä, (IN301, IN303 ja IN305), 1. lokakuuta 2002 tapahtuneiden onnettomuuksien jälkeen.
Intia on ilmoittanut tilaavansa kaksi konetta lisää.
Korkkiruuvi

Korkkiruuvi on viinipullon korkin avaamiseen suunniteltu työkalu. Yksinkertaisimmillaan se on kahvaan kiinnitetty metallinen spiraali. Korkki avataan korkkiruuvilla kiertämällä ruuvi korkkiin ja vetämällä se ulos. Joskus siinä voi olla vipuja tai muita avaamista helpottavia lisäosia. Ensimmäiset korkkiruuvit kehitettiin 1600-luvulla, kun luonnonkorkin käyttö yleistyi ensimmäisten viinipullojen käyttöönoton jälkeen.
Ensimmäinen patentti korkkiruuville myönnettiin 1700-luvun lopulla Englannissa. Saksalainen keksijä Karl Wienke kehitti tarjoilijan korkkiruuvin vuonna 1882 ja mallia pidetään edelleen yhtenä parhaista korkkiruuveista. Siihen on yleensä yhdistetty kruunukorkin avaaja ja veitsi korkkien kapseleiden aukileikkaamiseksi. Sen jälkeen korkin avaamiseen ja kapselin auki leikkaamiseen on kehitetty lukuisia malleja joissa on erilaisia vipuja ja mekanismeja, suurin osa niistä perustuu pohjimmiltaan kuitenkin ruuviin. 
Korkkipihdeissä on kaksi eripituista jäykkää teräksistä liuskaa, jotka painetaan korkin ja pullon suun väliin, minkä jälkeen sitä heilutellaan edes takaisin niin, että liuskat painuvat vuorotellen syvemmälle. Kun se on riittävän syvällä, sitä kierretään ja samanaikaisesti vedetään, jotta teräliuskojen väliin kiilautunut korkki saadaan pois. Se ei riko korkkeja ja sitä suositaan sen vuoksi vanhempien viinipullojen haurastuneiden korkkien avaamisessa.
Mega Man 7

Mega Man 7 on klassisen Mega Man -sarjan seitsemäs osa, joka vei sarjan 16-bittiselle aikakaudelle Super Nintendo Entertainment System -pelikonsolille. Pelin juoni oli tavallista monipuolisempi ja kaikki kahdeksan robottimestaria eivät ole heti valittavissa, vaan niitä vastaan taistellaan kahdessa neljän mestarin vaiheessa. Sarjaan tuo syvyyttä uusi juonihahmo Bass apurinsa Treblen kanssa. Pelimukavuutta lisää salasanojen jakelu myös viimeisten kenttien välissä. Mega Man 7:sta on tehty fanin luoma 8-bittinen versio, joka muistuttaa vanhoja klassisia Mega Maneja.
Pelaaminen.
Peli muistuttaa tietyssä mielessä enemmän sarjan "Game Boy"-pelejä kuin edeltäjiään NES-konsolilla. Mega Manin sprite on kuvaruudun kokoon nähden entistä suurempi, ja kuten Game Boy -peleissä, pelaaja voi kohdata vain neljä robottimestaria kerralla. Myös "Mega Man V" -Game Boy -pelistä tuttu esineiden rakentaminen on palautettu. Select-napin painaminen tasovalikossa vie pelaajan Auto-robotin työpajaan jossa pelissä ansaittuja ruuveja (bolt) voi käyttää esineiden rakentamiseen.
Pelin karkkimainen grafiikka saattoi olla Capcomin tapa erottaa kyseinen peli paljon synkemmästä "Mega Man X" -sarjasta. Tästä huolimatta monet erehtyivät aikoinaan luulemaan peliä Mega Man X 2:en jatko-osaksi, sillä se ilmestyi samana vuonna kuin Mega Man X 3.
Tarina.
Peli jatkuu Mega Man 6:n lopusta. Tri Wily pakenee vankilasta piilottamiensa robottien avustuksella. Mega Man yrittää pysäyttää hänet jo heti alussa, mutta päätyy kohtaamaan ennestään tuntemattoman robotin nimeltä Bass, joka yllättäen vaikuttaakin olevan suorittamassa samaa tehtävää kuin Mega Man.
Berijev A-50

Berijev A-50 "Šmel" ("Шмель") (NATO-koodi "Mainstay") on venäläinen kaukotiedustelu- ja tutkavalvontalentokone. Neuvostoliiton tutkavalvontakonekehitys alkoi 1960-luvulla, jolloin tähän tarkoitukseen kokeiltiin Tupolev Tu-95, Tupolev Tu-124 ja Tupolev Tu-126 -koneita. Berijev A-50 tuli käyttöön 1980-luvun puolivälissä. Teknisesti Berijev A-50 perustuu Iljušin Il-76 MD- ja Il-76 TD-kuljetuskoneisiin.
Koneesta on olemassa useita versioita: Berijev A-50 "Mainstay-A", Berijev A-50M "Mainstay-B" ja Berijev Aircraft 976 "Mainstay-C". Tämän jälkeen on tullut uusia malliversioita. Vuosina 2018--2021 on uutisoitu A-50U -mallin koneiden luovuttamisista Venäjän ilmavoimille. 
A-50:n seuraaja on Berijev A-100, joka on varustettu uudella Vega Premier AESA-tutkalla, ja on otettu ensimmäisen kerran käyttöön helmikuussa 2022.
Paranneltu Berijev A-50E kykenee havaitsemaan monenlaisia kohteita: 
Lisäksi se kykenee harjoittamaan sähköistä tiedustelua 0,5–18 GHz tutka- ja linkkitaajuuksilla sekä signaalitiedustelua 50–500 MHz radiotaajuuksilla. 
Le Bourget´n ilmailumessuilla 1997 Rosvoruženie allekirjoitti israelilaisen, Israel Aerospace Industries konserniin kuuluvan Elta Systemsin kanssa sopimuksen Taganrogski ANTK:n varusteleman Berijevin myymisestä kiinalaisille. Myöhemmin ilmeni, että kauppasumma olisi ollut 250 000 000 dollaria.
Berijev A-50U tuli käyttöön 1995 Vega Šmel-M -tutkalla. Irak on kehittänyt Iljušin Il-76:n perustalle Berijeviä vastaava tutkavalvontakonetta Thomson-CSF:n tutkaa muistuttavalla Bagdad-1-laitteistolla, mikä ei kuitenkaan onnistunut rungon alle sijoitettuna. Adnan -versiossa taas laitteisto asennettiin rungon yläpuolelle. Kolmesta Adnanista yksi tuhoutui Persianlahden sodassa. 
Toukokuussa 2005 Turun Sanomien mukaan myös Venäjän ilmavoimien Berijev A-50 koneilla on saatettu loukata Suomen ilmatilaa.
Loppuvuodesta 2018 uutisoitiin Venäjän Rostehin toimittaneen uudistetun Berijev A-50U -tutkavalvontakoneen maan ilmavoimille. Joulukuussa 2021 uutisoitiin Rostehin toimittamasta seitsemännestä A-50U-mallin tiedustelu- ja ilmavalvontakoneesta Venäjän ilmavoimille. 
Koneiden pääsijoituspaikka Venäjällä oli 2020-luvun alkupuolella Ivanovon alueen Ivanovon pohjoinen lentotukikohta (, jossa näkyi Googlen 5/2021 satelliittikuvassa 14 kpl A-50:iä). Koneita on uutisoitu sijoitetun tilapäisesti esimerkiksi Venäjän vuodesta 2014 miehittämän Krimin niemimaan Sakyn lentotukikohtaan. Maaliskuussa 2022 kolme Venäjän A-50 -tutkavalvontakonetta havaittiin Valko-Venäjän Baranavitšyn lentotukikohdassa. Venäjä kävi tässä vaiheessa hyökkäyssotaa Ukrainassa.
Konetyyppiä käyttävät Irak, Intia ja Venäjä. Vastaavanlainen yhdysvaltalainen konetyyppi on E-3 Sentry.
Iso tammi

Iso tammi on kalevalaisessa runoudessa esiintyvä jättimäinen, taivaan peittävä puu, maailmanpuu. 
Kalevalassa iso tammi kasvaa maailmaan jo alkuaikana, kun maailmaa vielä muokataan ja luodaan. Tammi peittää kuun ja auringon, ja maailmaan tulee pimeä. Puulle etsitään kaatajaa, ja joku epäonnistuu yrittäessään. Lopulta merestä tulee pieni vaskeen pukeutunut mies, joka kasvaa jättiläiseksi ja iskee kolmella iskulla puun poikki. Taivaanvalot vapautuvat vihdoin, ja maailma on valmis. Puun taikavoimat vapautuvat ihmisten iloksi. Latvan taittaja saa iäisen taian, oksan taittaja iäksi onnen ja lehvän leikkaaja saa ikuisen lemmen. 
Tammen lastut ajelehtivat merellä ja päätyvät vihdoin rantaan. Hiiden piika pikkarainen, Lapin koira rautahammas tai joku muu paha olento tekee niistä noidannuolia. Tämä yksityiskohta ei ehkä ole satunnainen, se saattaa sisältää myyttisen käsityksen aseiden alkuperästä – ne syntyvät samaan aikaan ja liittyvät samoihin kulttuurin edistysaskeliin kuin monet hyvää tuottavat asiat. Noidannuolia hoidettaessa niiden synty luetaan joskus loitsuissa ison tammen kaatoon.
Suomalaisessa mytologiassa on muitakin merkkejä maailmanpuusta. Karhunpeijaisiin liittyvä tapa nostaa karhun pääkallo puuhun on mahdollisesti ollut karhun sielun vertauskuvallinen palauttaminen maailmanpuun kautta taivaalle. 
Suomalaisessa mytologiassa.
Tarusto kutsuu isoa tammea myös nimillä "tasmatammi" ja "rutimoraita". Tasma on harvinainen, ilmeisesti syrjäänien kautta turkkilaisilta jo muinoin lainautunut sana, joka tarkoittaa nuoraa ja yhdyssidettä, jollainen on esimerkiksi valjaissa. Tasmatammi on ilmeisesti tarkoittanut puuta, joka yhdistää maan ja taivaan nuoran tavoin. Rutimo taas viittaa rautaan, eli puu on raudanluja.
Timo Heikkilä tulkitsee jotkut Ukon kirves -taikaesineiden piirteet maailmanpuuhun viittaaviksi. Eräiden taivaanvalojen syntyä selittävien tarinoiden mukaan taivaanvalot ripustetaan puun oksille.
Pyhä ja symbolinen puu.
Isoksi kasvava, pitkäikäinen ja kovapuinen tammi on ollut pyhä itämerensuomalaisille ja monille Keski-Euroopan kansoille, kuten germaaneille ja kelteille. Tammen lehvien on uskottu tuottavan onnea. Tammi on myöhempänä tunnuksena merkinnyt kestävyyttä ja voimaa. Se on kansallispuun asemassa muun muassa Saksassa, Englannissa, Ranskassa, Yhdysvalloissa ja Virossa. Tammen lehvät ovat myös eräänlainen suomalaisten viime sotien veteraanien tunnus. Muinaisten lämpimämpien kausien aikana jalot lehtipuut ovat viihtyneet nykyistä huomattavasti pohjoisempana Suomessakin.
Kullervo

Kullervo on "Kalevalan" ja kalevalaisen kansanrunouden henkilö, jonka kohtalo on traaginen. Kullervo on kaunis mies, jolla on koreat, keltaiset hiukset. 
Kullervo on "Kalevala"-eepoksessa (runot 31–36) Kalervo-nimisen miehen poika. Alkuperäisissä kansanrunoissa hänet kuitenkin usein kerrotaan myös Kalevanpojaksi. Kalevanpojat olivat taruston tuntemia muinaisia jättiläisiä. Lapsena Kullervo onkin väkivahva, eikä häntä saada hengiltä millään. Muusta Kalevalasta poiketen Kullervo-runon alkuperä on Inkerissä, josta sen keräsi ja toimitti Lönnrotille D. E. D. Europaeus.
Kullervon elämä Kalevala-eepoksen mukaan.
Kalervo, Kullervon isä, riitaantuu Untamon suvun kanssa. Untamon miehet tulevat lopulta miekkoineen ja surmaavat Kalervon joukot ja koko suvun. Vain piikatyttö jätetään orjaksi Untamolle. Piikatyttö kuitenkin pian synnyttää Kalervon pojan. Poika pannaan töihin mutta osoittautuu niihin kelvottomaksi. Hänet yritetään tappaa, mutta siinä ei onnistuta. 
Lopulta Kullervo myydään Ilmariselle. Ilmarinen lähettää Kullervon paimeneen, mutta Ilmarisen ilkeä vaimo, Pohjolan tytär, leipoo Kullervon eväsleipään kiven. Kullervo katkaisee puukkonsa, ainoan isän perintönsä, leivän kiveen ja tästä suuttuneena vannoo kostoa ja manaa karhut ja sudet lehmikarjaan ja tappamaan pahan emännän.
Kullervo pakenee. Siniviitta eukko kertoo hänelle, että hänen isänsä ja äitinsä ovatkin elossa. Kullervo löytää perheensä, mutta kuulee siskonsa kadonneen. Yrityksistä huolimatta Kullervosta ei ole tälläkään kertaa työmieheksi, mutta hänet lähetetään veron maksuun. Paluumatkalla hänen onnistuu vietellä vastaan tullut neito. Selviää, että neito on hänen kateissa ollut sisarensa. Sisko hyppää koskeen ja hukkuu. Kullervo palaa kotiinsa häpeissään.
Epätoivoinen ja itsetuhoinen Kullervo lähtee sotaretkelle Untamolaan, eikä hänen kohtaloaan sure kuin hänen äitinsä. Sotaretkellään hän saa yksi kerrallaan tiedon perheenjäsentensä kuolemasta. Tuhottuaan Untamon suvun Kullervo palaa tyhjälle kotitilalleen. Hän sanoo miekalleen sen juoneen paljon viatonta verta, ja lupaa sen saavan nyt juoda myös viallista – ja surmaa sillä itsensä.
Kullervon kuolinruno on kuuluisa. Siinä hän puhuu miekalleen kuten Macbeth tikarilleen, mutta toisin kuin Macbethin tikari, Kullervon miekka myös vastaa. 
Tulkintoja.
Kalervon ja Untamon sukujen taistelu on pohjimmiltaan laajalti tunnetun veljessodan myytin paikallinen muunnos. Silti se voi olla myös osittain historiallinen. Kalervon ja Untamon sukujen välisestä selkkausta koskevissa tarinoissa on tulkittu olevan kerrostumia useista todellisista eri ryhmien vastakkainasetteluista, joita on eri aikakausina ollut.
Kullervon vaikutus taiteessa ja kulttuurissa.
Kullervo on ollut inspiraation lähteenä useilla säveltäjillä, taidemaalareilla ja kirjailijoilla ympäri maailman.
Kalervo

Kalervo (josta tunnettiin myös nimi Kaleva) on suomalaisessa mytologiassa esiintyvä henkilö. Kalervo on suuren suvun päämies. Suvun mainitaan asuvan Karjalassa. Untamo on Kalervon veli ja toisen suvun päämies, mutta suvut riitautuvat. Untamon suku kalastaa luvatta Kalervon erävesillä, ja Kalervo katsoo oikeudekseen viedä saaliin. Tästä syttyy sota, joka tuhoaa Kalervon suvun, lukuun ottamatta raskaana olevaa piikaa, joka myöhemmin synnyttää Kullervon.
"Pääartikkeli: Untamo"
Tulkintoja.
Kalervon ja Untamon sukujen taistelu on pohjimmiltaan laajalti tunnetun veljessodan myytin paikallinen muunnos. Silti se voi olla myös osittain historiallinen. Kalervon ja Untamon sukujen välisestä selkkausta koskevissa tarinoissa on tulkittu olevan kerrostumia useista todellisista eri ryhmien vastakkainasetteluista, joita on eri aikakausina ollut Suomen maaperällä.
Kultaneito

Kultaneito eli kultainen nainen on ihmisen tekemä nainen tai naisen kuva tai patsas "Kalevalassa" ja kalevalaisissa kansanrunoissa.
Kalevalassa Seppo Ilmarinen tekee naisen hopeasta ja kullasta korvikkeeksi menetettyään puolisonsa. Nainen on kuitenkin kova ja kylmä, eikä lämmitä nukkuessa kylkeä. Opetuksena Väinämöinen valistaa, ettei pitäisi naida kullan tai hopean vuoksi, koska kulta ja hopea hohkaavat kylmyyttä.
Kultaneitoperinne tunnettiin Suomen, Karjalan, Inkerinmaan ja Viron alueilla. Suomalaisten ja karjalaisten keskuudesta runon eeppinen muoto säilyi parhaiten Karjalan ortodoksisella väestöllä. Luterilaisten suomalaisten keskuudessa perinne oli laajalti kadonnut 1800-lukuun mennessä, muttei kuitenkaan kokonaan.
Breakout (kolikkopeli)

Breakout on Atarin kehittämä ja julkaisema toimintapeli. Peli on julkaistu vuonna kolikkopelinä. 
Pelaaminen.
Pelissä on tarkoitus tuhota tiiliseinää "Pong"-tyylisen mailan ja pallon avulla. Pallon osuessa tiileen se kimpoaa takaisin ja tiili häviää. Pelistä tehtiin lukemattomia jäljitelmiä, joista menestynein on Taiton vuonna 1986 julkaisema "Arkanoid".
Pelimekaniikassa tapahtui kehitysaskel kun peli toi mukanaan muuttuvan pelikentän, jossa pelaajan toimilla oli näkyvä seuraus rikottujen tiilien muodossa.
Aiemmin "pallo ja maila" -tyyppisiä pelejä oli jo Ralph Baerin Magnavox Odyssey -konsolissa. "Breakout" oli askel eteenpäin pelimekaniikassa ja peli oli ensimmäinen "pallo ja maila vastaan palikat", josta tuli keskeinen myöhemmissä lajityypin peleissä. Segan vuonna 1986 julkaisema "Gigas" sisälsi muita elementtejä, kuten tehosteita () ja vältettäviä elementtejä, mutta "Arkanoid" on ehkä suosituin peli, joka määrittelee nykyisin tunnetun lajityypin.
Kehitys.
Peli perustuu Nolan Bushnellin ideaan. 
Peli on toteutettu TTL-logiikalla.
Steve Jobs työskenteli vuonna 1974 Atarilla ja Atarin Bushnell kiinnostui Steve Wozniakista johtuen tämän suunnittelemasta "Pong"-versiosta, joka käytti pientä määrää mikropiirejä. Tuolloin Atarin pelit tarvisivat 150–200 mikropiiriä ja tavoitteena oli pudottaa määrää. 
Jobs ja Wozniak saivat tehtäväksi minimoida "Breakoutin" tarvitsemaa elektroniikkaa: Wozniak oli laitteiston suunnittelija ja Jobs teki koekytkentälevyt sekä testasi. Wozniakin lopullinen suunnitelma vei 44 tai 46 piiriä, mutta valmistusta varten se suunniteltiin uudestaan. Wozniakin mukaan Atarin väellä oli joko vaikeuksia ymmärtää hänen suunnitelmaansa tai siihen yritettiin tehdä muutoksia: lopullinen peli kuitenkin toimi samalla tavalla kuin Wozniakin suunnittelema.
Peli oli viimeisiä TTL-logiikkaan perustuvia pelejä ennen mikroprosessorin yleistymistä.
Tuonen poika

Tuonen poika tai Tuoninpoika on Tuonin ja Tuonettaren lapsi. Hän on Kalevalassa mainittu verinen ja koukkusorminen hahmo, joka puolustaa Tuonelaa asiattomilta tunkeilijoilta.
Tuonen poika laskee rautaverkkoja Tuonelan virtaan, ja iskee joesta nostamansa Lemminkäisen miekalla palasiksi:
Pong

Pong on ensimmäisiä kaupallisia videopelejä. Pelin kehitti ja julkaisi Atari vuonna 1972. Se on videonäytöllä pelattava pöytätenniksen tapainen kaksinpeli, jossa ruudun vasemmassa ja oikeassa laidassa on suorakaiteen muotoiset mailat, joilla kimmotellaan neliön muotoista ”palloa”. Peli sai suuren suosion, ja Atari myi kaikkiaan Pong-peliautomaattia. Peli oli ensimmäinen kaupallisesti menestynyt videopeli. 
Alkuperäinen laite ei ollut kotikäyttöön tarkoitettu, vaan maksullinen kolikkopeliautomaatti. 
Pongin menestyksen seurauksena markkinoille tuli seuraavina vuosina kymmenittäin jäljittelijöitä, osa luvattomia ja osa Atarilta lisensoituna, muun muassa Midway Gamesin "Winner". Midwayn "Winner" kiersi tuolloin Suomessakin surmanajaja Onni Suurosen tivolissa. Magnavox-yhtiö alkoi haastaa yrityksiä oikeuteen, sillä Magnavox oikeastaan omisti patentin ”kotivideopeleihin”; yritys oli julkaissut pelikonsolinsa Odysseyn jo vuonna 1972. Atari yritti välttää oikeusjuttuja ja maksoikin Magnavoxille pientä lisenssimaksua. Pongin suosion innostama Atari ryhtyi kehittämään siitä kotiversiota. Pongin kotiversio (nimellä "Tele-Game") julkaistiin vuonna 1975, ja siitä tuli Searsin postimyyntiluettelon myydyin kohde. Pelin ohjaimena oli vasemmalle ja oikealle käännettävä "nuppi", jolla mailaa liikuteltiin. Ohjaintyyppiä kutsuttiin myöhemmin mailojen () mukaan paddle-ohjaimiksi.
Atari 2600 -pelikonsolin mukana tuli pari paddle-ohjaimia "Pongin" ja "Breakoutin" -tyylisiä pelejä varten.
Pelin suosion takia siitä julkaistiin lukuisia kopioyritelmiä. Seurauksena oli vuonna 1977 tapahtunut videopelialan romahdus, joka on kuitenkin tuntemattomampi kuin vuonna 1983 tapahtunut vastaava ilmiö. Tapahtumaa pidetään kuitenkin ensimmäisen ja toisen konsolisukupolven rajaviivana.
Tiera

Tiera, pidemmältä nimeltään Iku-Tiera Nieran poika, esiintyy suomalaisessa tarustossa ja siitä kootussa "Kalevalassa", sen 30. runossa. Hän on taitava soturi ja Lemminkäisen ystävä, joka lähtee hänen tapaansa mielellään sotimaan. Hahmon lähtökohtana on todennäköisesti Ahdin ja Kyllikin runoissa tavattava Teuri eli Teiri eli Kuuro sekä kuulun runonlaulaja Arhippa Perttusen esittämä Sammon ryöstö -runo, jossa kolmantena sotamiehenä esiintyy Iku-Tiera Nieran poika. Tieran eräänä nimenä on "Kalevalassa" Kuura"." Tieran nimi on yhdistetty Räisälässä sijaitsevaan Tiurinlinnaan ja skandinaaviseen sankarnimeen Diur.
Nimen muunnoksia ja toisintonimiä ovat muun muassa Tuura, Teura ja Liera. Nimen "Iku"-etuliite viittaa ikuisuuteen ja tarkoittaa luultavasti kunnioitettua. "Kalevalassa" Tiera on taidokas keihäänkäyttäjä. Hän on niin innostunut sodankäynnistä, että jättää uuden vaimonsa tyydyttämättä ehtiäkseen nopeammin sotaan.
Battlezone

Battlezone on Atarin vuonna julkaisema kolikkopeli. Peli on ensimmäinen kolmiulotteista vektorigrafiikkaa käyttänyt videopeli. Peli on varhaisimpia ensimmäisen persoonan ammuntapelejä.
Pelaaja ohjaa omaa panssarivaunuaan tasaisessa maastossa. Tavoitteena on tuhota vihollisen panssarivaunuja, superpanssarivaunuja ja ohjuksia. Ohjaimina on kaksi ohjaussauvaa, joilla ohjataan panssarivaunun telaketjuja. Toisessa ohjaussauvassa on tulitusnappula. Maastossa on erilaisia geometrisiä kappaleita (muun muassa kuutioita ja pyramideja), joiden taakse pelaaja voi suojautua ja joihin pelaaja voi myös törmätä peruuttaessaan. Ruudun yläosassa keskellä on tutka, jossa vihollispanssarivaunujen sijainti näkyy.
Näyttö on mustavalkoinen, mutta ruudun päällä on vihreä ja yläreunassa punainen muovi.
Peli on julkaistu myös kotitietokoneille kuten Apple II ja VIC-20.
Tulikipuna

Tulikipuna (tunnetaan myös muilla nimityksillä, kuten tulisoronen ja punasoronen) on kalevalaisessa runoudessa taivaalta putoava kipinä tai tulipallo. Tulikipuna liittyy tulen syntykertomukseen, jossa jumalolento tai -olennot iskevät tulta.
Tarinan on arveltu kertovan todellisesta meteoriitti-iskusta Viroon. Kertomus tulikipunasta on myös kansanrunouden pohjalta kootussa Kalevalassa kirjan 47. runossa.
Tulikipunan tarina Kalevalan mukaan.
Louhi on kätkenyt Auringon kiviseen mäkeen vaikeuttaakseen Väinölän elämää. Ukko ylijumala määrää uuden auringon tehtäväksi, ja iskee miekastaan kipunan. Kipuna annetaan ilman immelle, joka alkaa keriä tulikipunasta aurinkoa. Impi kuitenkin pudottaa keräsen, joka putoaa läpi kuuden kirjokannen ja yhdeksän taivaan erään Tuurin tupaan. Tuurin vaimo karkottaa taialla lapsensa tappaneen kipunan. Kipuna joutuu Aluen järveen, saaden sen kiehumaan yli äyräidensä.
Väinämöinen näkee tulikipunan putoavan, ja lähtee hakemaan kipunaa Nevanjoen takaa, saadakseen siitä tulen helpottamaan elämää pimeydessä. Aluen järvestä hän kalastaa kalan, joka on niellyt kipunan. Kipuna on sinikeräsenä, jonka Väinämöinen kehittää. Siitä syntyy punakeränen, jonka senkin Väinämöinen purkaa. Nyt löytyy vihdoin tulikipuna, mutta se karkaa, sytyttää metsäpalon, polttaa Väinämöisen parran ja vielä seppä Ilmaristakin pahasti.
Väinämöinen menee kytevän metsäpalon luo, ottaa palavan kannonkappaleen, ja vie sen kotiinsa Väinölään. Niin saa Väinölä tulen.
Tulkintoja.
Tulikipunan uskotaan liittyvän todelliseen tapahtumaan, pronssikaudella Viron Kaalijärven synnyttäneeseen meteoriitti-iskuun. Kalevalan tulikipunan putoaminen nähtiin kaukaa, ja myös oikea meteori luultavasti näkyi ympäri Pohjoisen Euroopan. Samoihin aikoihin vallitsi pimeys, joka johtui törmäyksen aikaansaamasta pölystä. Myös Kalevalassa kerrotaan pimeydestä. Järven kuohunta ja metsäpalot viittaavat myös meteoriitti-iskuun. Kaalin kraatterin synnyttänyt meteoriitti-isku tapahtui Suomesta nähtynä Nevanjoen takana, kuten myös Kalevalan tapahtuma.
Badghisin maakunta

Badghisin maakunta on yksi Afganistanin maakunnista. Se sijaitsee maan luoteisosassa Turkmenistanin rajalla. Maakunnassa on arviolta 504 200 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 20 794 neliökilometriä. Sen tärkein kaupunki on Qal'eh-ye Naw.
Badghisin nimi tulee persian kielestä ja tarkoittaa "tuulten kotia".
Lampungin kieli

Lampung on austronesialaisten kielten malaijilais-polynesialaiseen ryhmään kuuluva kieli. Sitä puhuu äidinkielenään osa Lampungin provinssin asukkaista, Sumatran saarella Indonesiassa.
Suurin osa kieltä äidinkielenään puhuvista osaa puhua myös indonesiaa.
Lampung

Lampung on provinssi Indonesiassa Sumatran saaren eteläkärjessä. Lampungin pohjoispuolella on Bengkulun provinssi, ja eteläpuolella on Sumatran ja Jaavan saarten välinen Sundasalmi, joka yhdistää Jaavanmeren ja Intian valtameren. Provinssin asukkaat puhuvat äidinkielenään muun muassa lampungia, mutta useimmat osaavat myös indonesiaa.
Provinssin asukasluku on noin 7 592 200 (vuonna 2010) ja pinta-ala 34 624 neliökilometriä. Lampungiin on muuttanut uusia asukkaita erityisesti ylikansoittuneelta Jaavalta. Alueella sattuu usein maanjäristyksiä.
Lubango

Lubango on Angolassa sijaitsevan Huílan maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee valtion lounaisosassa. Vuoden 2019 arvion mukaan Lubangon kunnassa oli 903 564 asukasta, mutta kaupungin väkiluvuksi on esitetty joissakin lähteissä myös noin 100 000.
Kaupungin perustivat portugalilaiset. Siirtomaa-ajalla kaupungin nimi oli "Sá da Bandeira". Sieltä on 160 kilometriä Moçâmedesiin, ja kaupunkien välillä on rautatieyhteys.
Lubango sijaitsee sisämaassa yli 1 700 merin korkeudessa, joten sen ilmasto on viileämpi kuin monien muiden Angolan kaupunkien.
Lubangon talous perustuu maatalouteen. Kaupungissa on muun muassa lentokenttä.
Korkeakouluopetusta kaupungissa antaa Marraskuun 11. päivän yliopisto (Universidade 11 de Novembro, UON).
Lubangossa on myös suuri Kristus-patsas, joka on kopio Brasiliassa ja Portugalissa olevista jättipatsaista.