tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alberto Moravia

Alberto Moravia, oikealta nimeltään Alberto Pincherle, (28. marraskuuta 1907 Rooma – 26. syyskuuta 1990 Rooma) oli italialainen romaanikirjailija, journalisti ja poliitikko. Teoksissaan hän tarkastelee nykyajan seksuaalisuutta ja vieraantumista sekä eksistentialismia.
Moravia sairasti nuorena tuberkuloosin ja oli sen vuoksi parantolassa, jossa kirjoitti ensimmäisen romaaninsa "Välinpitämättömät" (1929). Vuonna 1952 hänelle myönnettiin arvostettu italialainen Strega-palkinto teoksesta "I racconti" (1952).
Moravian romaanien pohjalta on tehty useita elokuvia, kuten Vittorio de Sican "Kaksi naista" (1960), Jean-Luc Godardin "Keskipäivän aave" (1963) ja Bernardo Bertoluccin "Fasisti" (1970).
Moravia toimi kansainvälisen Pen-klubin puheenjohtajana. Hän oli myös Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 1984 kuolemaansa asti. Moravia oli vuodesta 1945 naimisissa kirjailija Elsa Moranten kanssa. He erosivat 1963.
Wacken Open Air

Wacken Open Air on metallimusiikkiin painottunut neljäpäiväinen musiikkifestivaali, joka järjestetään vuosittain elokuussa Itzehoen kaupungin lähellä pienessä Wackenin kylässä ja sitä ympäröivillä pelloilla Schleswig-Holsteinin osavaltiossa Saksassa. Vuonna 2008 festivaaleilla oli parhaimmillaan päivän aikana yli 75 000 kävijää. Festivaali on maailman suurin metallimusiikkifestivaali.
Xutos &amp; Pontapés

Xutos &amp; Pontapés on portugalilainen rock-yhtye. Se perustettiin vuonna 1978. Vuonna 2003 yhtye sai valtion kunniamerkin 25-vuotisen uransa ansiosta.
Ruben Studdard

Christopher Ruben Studdard (s. 12. syyskuuta 1978), tunnetaan paremmin nimellä Ruben Studdard, on yhdysvaltalainen R&amp;B-laulaja, joka nousi kuuluisuuteen voitettuaan American Idolin toisen tuotantokauden, jossa hän voitti täpärästi Clay Aikenin.
Hän on julkaissut tähän mennessä neljä albumia, "Soulful" (2003), "I Need an Angel" (2004), "The Return" (2006) ja "Love Is" (2009), jotka ovat myyneet Yhdysvalloissa yhteensä yli 2,5 miljoonaa kappaletta. Vuoden 2004 Grammy-gaalassa Studdard oli kappaleellaan "Superstar" ehdolla palkinnon saajaksi kategoriassa paras miespuolisen esiintyjän R&amp;B-esitys; palkinnon voitti Studdardin esikuvakseen mainitseman Luther Vandrossin kappale "Dance With My Father".
Aina Group

Aina Group Oyj on suomalainen yritys. Aiemmin se oli Hämeen Sanomat Oy:stä ja Hämeen Puhelin Oy:stä muodostetun konsernin emoyhtiö. Konsernin liiketoiminta-alueita olivat media ja ICT-tekniikka. Medialiiketoiminta muodostui Hämeen Sanomat Oy:stä ja sen tytäryhtiöistä (muun muassa "Hämeenlinnan Kaupunkiuutiset", "Hämeenlinnan Viikkouutiset" ja Iskelmä Janne). ICT-liiketoiminta muodostui AinaCom Oy:stä, johon on yhdistetty muun muassa Hämeen Puhelin Oy ja Finnet Com Oy.
Hämeen Sanomat.
Kesäkuussa 2021 kerrottiin, että Keskisuomalainen-konserni ostaa Hämeen Sanomat -konsernin 8,3 miljoonalla eurolla. Keskisuomalaisen omistukseen siirtyivät "Hämeen Sanomat" ja "Forssan Lehti". Keskisuomalainen vuokrasi Hämeenlinnan toimitilan Aina Groupilta kuuden vuoden vuokrasopimuksella.
AinaCom.
AinaCom Oy oli Aina Group -konsernin ICT-palveluyritys, joka tarjosi kehittyneitä viestintäratkaisuja yrityksille. Maaliskuussa 2014 Sonera ilmoitti ostavansa AinaComin kuluttajaliiketoiminnan ja kiinteät verkot. Marraskuussa 2018 Aina Group ilmoitti myyvänsä AinaComin Telialle.
Midian (albumi)

Midian (CDMFN 666) on Cradle of Filthin neljäs täyspitkä albumi. Levyn kappaleet ovat kokonaisuudessaan yhtyeen omaa käsialaa. Kappaleet sävellettiin yhtyeen yhteistyönä ja sanoituksista vastaa laulaja Dani Filth.
Levy on nauhoitettu loppuvuodesta 2000 ja julkaistu saman vuoden halloweeninä. Levy on Clive Barkerin romaanin "Cabal" (1988) inspiroima konseptialbumi. Sen kappale "Her Ghost in the Fog" päätyi myös elokuvan "Ginger Snaps" ja "Brütal Legend" -videopelin soundtrackeille.
Audionäytteitä saatavilla.
Cradle of Filthin virallisilla kotisivuilla
Károly Takács

Károly Takács (21. tammikuuta 1910 Budapest – 5. tammikuuta 1976) oli unkarilainen ampuja ja olympiavoittaja. Hän oli ensimmäinen olympiapistoolin kaksinkertainen olympiavoittaja.
Oikeakätisenä syntynyt Takács loukkasi oikean kätensä pahasti vuonna 1938 kranaattionnettomuudessa ja joutui aloittamaan harjoittelun vasemmalla kädellään. Seuraavana vuonna hän oli mukana Unkarin joukkueessa voittamassa pistooliammunnan MM-kultaa. Kahdet olympialaiset peruutettiin toisen maailmansodan takia, mutta Takács voitti olympiapistoolilla kultaa Lontoossa 1948 ME-tuloksella 580 ja Helsingissä 1952 tuloksella 579. Hän oli mukana vielä Melbournen 1956 kisoissa ja sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 575. Henkilökohtaisen MM-mitalin Takács sai vuonna 1958 ammuttuaan pronssia isopistoolilla.
Huimaus

Huimaus eli "vertigo" on yleinen vaiva, jolla voi olla monia syitä. Joka kymmenes suomalainen hakeutuu jossain elämänsä vaiheessa lääkäriin huimauksen vuoksi. Huimaus on usein kiusallinen vaiva, joka voi haitata elämää pahasti. Myönteistä huimauksessa on, että se usein helpottaa hiljalleen itsestään. Huimauksen taustalla voi olla vakava sairaus, tosin harvoin. 
Huimaus on fysiologisista seikoista aiheutuva subjektiivinen tuntemus. Huimauksella tarkoitetaan tunnetta siitä, ettei oma tasapaino suhteessa ympäristöön ole kunnossa. Paha huimaus voi johtaa tasapainon menettämiseen eli kaatumiseen.
Huimaustyyppejä erotellaan kaksi päätyyppiä: kiertävä eli kiertohuimaus ja kaatava. Kiertohuimauksessa tuntuu esimerkiksi huone pyörivän, kaatavassa koetaan, että keinutaan, kaadutaan tai pudotaan. Kiertohuimaus liittyy lähes aina sisäkorvan tasapainoelinten vikaan.
Yleisiä huimauksen syitä ovat niska-hartiaseudun lihasten kireys ja hyvänlaatuinen asentohuimaus.
Erityisesti vanhuksilla useat samanaikaiset huimausta aiheuttavat ja pahentavat tekijät ovat tavallisia.
Rovaniemi Rock Festival

Rovaniemi Rock Festival oli Rovaniemellä vuosina 2005 ja 2006 järjestetty rockfestivaali. Tapahtuma oli kolmipäiväinen. Tapahtuma-alue sijaitsi Rovaniemen keskustan tuntumassa Ounaspaviljongilla. 
Vuonna 2006 esiintymässä olivat mm. The 69 Eyes, Teräsbetoni, Tiktak, Uniklubi, Apulanta, Smak, Negative, Maija Vilkkumaa ja Antti Tuisku.
Vuonna 2007 Rovaniemi Rockfestivalin työryhmä 31. toukokuuta pitämässään palaverissa päätti perua Rovaniemellä 6.–8. heinäkuuta 2007 järjestettäväksi aiotun Rovaniemi Rock Festivalin. Vuonna 2008 festivaalit muutti nimekseen SimeRock festivaalit.
Hagelstamska skolan

Hagelstamska skolan () on Kauniaisissa sijaitseva ruotsinkielinen 7.–9. luokkien peruskoulu. Samoissa tiloissa toimii myös Gymnasiet Grankulla samskolan lukio. Peruskoulun puolella on vajaat 50 opettajaa ja runsaat 300 oppilasta, joista vieraskielisiä on alle 3 %. Koulun oppilaista noin puolet tulee Espoosta. Koulun nimen on antanut sen monivuotinen rehtori Magnus Hagelstam. Nykyään rehtorina toimii Catharina Sunesdotter.
Koululla on pitkät perinteet. Se perustettiin vuonna 1907 nimellä Grankulla samskola. Syyskuussa ensimmäiset 11 oppilasta aloittivat koulunsa "punaisessa ladossa", joka nykyisin toimii nuorisotalona. Punaisesta ladosta toiminta siirtyi Villa Odenvalliin, joka on edelleen koulun käytössä. Odenvallista koulukeskus kasvoi monessa osiossa Svenska skolcentrumiksi. Koulun uusin osio on Nya Paviljongen, joka toimii myös Kauniaisten kaupungin kulttuurisalina. Koulun perusrakennuksessa sijaitsee Kauniaisten elokuvateatteri "Bio Grani", joka toimii koulun auditoriossa.
Historiallisesti koulu on toiminut ympäristökuntien ruotsinkielisenä opinahjona. Kauempaa tulleet oppilaat asuivat oppilaskodeissa nimeltä Berga ja Granhult. Ne on purettu, ja niiden paikalla on Granhultsskolan. Tytöt asuivat omassa rakennuksessaan nimeltä "Klostret", jossa on nykyään kaupungin vuokra-asuntoja.
Koulu oli yksityinen vuoteen 1977 saakka. Silloin peruskoulun tulon yhteydessä rakennukset ja toiminta siirtyivät Kauniaisten kaupungille.
Koulu on pärjännyt hyvin kansallisissa ja kansainvälisissä vertailuissa. Koulu on menestynyt hyvin myös urheilussa. Esimerkiksi jokavuotisessa stafettkarnevalenissa, joka on suomenruotsalaisten koulujen yhteinen viestijuoksutapahtuma, Hagelstamska skolan on ollut hyvin vahva.
Joidenkin mukaan hiihtoloman väitetään saaneen alkunsa tästä koulusta. Tarinan mukaan Magnus Hagelstam käski oppilaansa hiihtämään jopa Inkooseen asti, josta tultiin junalla takaisin. Myöhemmin Hagelstam totesi, että kokonainen viikko pitäisi varata hiihtämiseen.
Gymnasiet Grankulla samskola

Gymnasiet Grankulla samskola on ruotsinkielinen lukio Kauniaisissa. Koulussa on noin 300 oppilasta ja 30 opettajaa. Koulu syntyi 1977 peruskoulujärjestelmään siirtymisen myötä, mutta se jatkaa vuonna 1907 perustetun Kauniaisten ruotsinkielisen yhteiskoulun, Grankulla samskolan perinnettä. Samoissa tiloissa toimii myös 7.–9. luokkien peruskoulu Hagelstamska skolan.
Kapselointi

Kapselointi tarkoittaa ohjelmoinnissa yhteen kuuluvien tietojen ja toimintojen kokoamista yhdeksi kokonaisuudeksi. Olio-ohjelmoinnissa kapselointi tapahtuu usein kokoamalla muuttujat ja metodit luokaksi. Myös moduulit ja pakkaukset toimivat kapselointivälineinä.
Kapseloinnin tarkoituksena on yhteenkuuluvien asioiden kokoamisen lisäksi myös piilottaa toteutus moduulin tai luokan asiakkailta eli sen käyttäjiltä. Tarkoitus on siis tarjota käyttöön eräänlainen valmis ohjelmoinnin rakennuspalikka, jota voi käyttää ohjelman rakentamiseen tietämättä mitään (ja välittämättä) palikan sisäisestä toteutuksesta. Tämä edellyttää sitä, että moduulin tai luokan rajapinta on hyvin määritelty ja dokumentoitu. 
Jotkin kielet, kuten Smalltalk ja Ruby, sallivat pääsyn vain objektin metodeilla, mutta useimmat muut kielet (kuten C++, C#, Delphi tai Java) tarjoavat ohjelmoijalle keinon hallita sitä, mitä piilotetaan. Yleensä se on toteutettu avainsanoilla, kuten "public" ja "private". ISO C++ -standardin mukaan pääsyoikeuksia voi rajoittaa kolmella tavalla: "protected", "private" ja "public" ja toteaa, että ne eivät "piilota mitään tietoa". Tietojen piilottaminen saavutetaan tarjoamalla käännetty lähdekoodin versio, joka on liitetty otsikkotiedostoon. 
Yleiset rajoittavat avainsanat: 
Kapselointi on mahdollista myös muissa kuin olio-ohjelmointikielessä. Esimerkiksi C-kielessä rakenne voidaan julistaa julkiseksi API:ksi (sovelluksen ohjelmointirajapinta) header-tiedostossa joukolle funktioita, jotka käsittelevät tietoja sisältävää kohteen dataosaa, jota API:n asiakkaat eivät voi käyttää “extern”-avainsanan avulla. 
Syitä kapseloinnin käyttämiseen ovat mm.
Esimerkkejä.
Datan käyttöoikeuksien rajoittaminen.
Kielet kuten C++, C# ja Java tarjoavat to tapoja rajoittaa oikeuksia luokan dataan.
Alla oleva esimerkki näyttää miten avainsanaa "private" voidaan käyttää Javassa:
 public class Car {
 private int horsePower = 500;
 public int getHorsePower() {
 return this.horsePower;
 
 public static void main() {
 Car car = new Car();
 int hp = car.getHorsePower();
Lars Hall

 
Lars Hall (30. huhtikuuta 1927 Karlskrona – 26. huhtikuuta 1991 Täby) oli ruotsalainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiavoittaja. Hall oli ensimmäinen urheilija, joka voitti kaksi henkilökohtaista olympiakultaa nykyaikaisessa viisiottelussa.
Vuoden 1952 kisoissa Helsingissä Hall voitti henkilökohtaisen kilpailun ja sai hopeaa joukkuekisassa. Vuoden 1956 kesäolympialaisten viisiottelu käytiin Tukholmassa hevoskaranteenin vuoksi, jolloin Hall pääsi juhlimaan toista olympiakultaansa kotikisoissaan. 
MM-tasolla Hall saavutti kuusi kultamitalia vuosina 1949–1953, näistä henkilökohtaisen kisan voitot vuosina 1950 ja 1951.
Seurakalenteri

Seurakalenteri on vanhoillislestadiolaisuudessa käytetty menetelmä estää lähialueiden päällekkäisiä suuria niin sanottuja seuroja. Tätä tarvittiin 1990-luvun alkupuolella. Nykyisin 2000-luvulla suurempia seuroja järjestetään useampaan paikkaan samana viikonloppuna nimenomaan sen takia, ettei yhteen paikkaan tulisi liikaa väkeä järjestelyjen kannalta katsottuna.
Kalenterin tapahtumia ovat talviseurat, kevätseurat, kesäseurat, syysseurat, maakunnalliset kesäseurat ja suviseurat. Hyvin monet yksittäiset rauhanyhdistykset järjestävät omia isompia seurojaan. Niitä ei tähän kalenteriin ole otettu mukaan.
Selityksiä: S = Suviseurat, v = viikkoa
Suruliputus

Suruliputus järjestetään monissa maissa, muun muassa Suomessa, laskemalla lippu, ”puolitankoon”. Käytäntö vaihtelee maittain, ja suruliputus voidaan järjestää erityisen suruharson tai mustan lipun avulla. Suruliputus puolitangossa liputtamalla on peräisin Tanskasta. Siellä oli aikaisemmin käytössä "sorgeflag", surulippu, mutta sen käyttö lopetettiin vuonna 1743, ja suruliputus alettiin ilmaista liputtamalla puolitangossa. Tapa levisi vähitellen muuallekin, muun muassa Suomeen.
Suomessa suruliputusta aloitettaessa lippu nostetaan ensin tangon huippuun saakka, josta sitä lyhyen tauon jälkeen lasketaan alaspäin noin yhden kolmasosan tangon pituudesta; tällöin lipun alareuna jää tangon puoliväliin. Suruliputuksen päättäminen tapahtuu nostamalla lippu hetkeksi tangon huippuun ja laskemalla se alas. Katto- ja seinäsalossa lippu lasketaan keskelle tankoa.
Liputus kuoleman vuoksi.
Suruliputus suoritetaan sinä päivänä, jolloin ihminen on kuollut. Yleisen tavan mukaisesti suruliputetaan henkilön kuolinpäivänä vainajan kodissa sekä niin haluttaessa myös hänen syntymäkodissaan ja työpaikallaan. Mikäli kuolema ajoittuu myöhään iltaan, suruliputus voidaan suorittaa kuolemaa seuraavana päivänä. Surutalossa suruliputusta käytetään myös virallisena ja vakiintuneena liputuspäivänä..
Liputus suoritetaan hautauspäivänä vainajan kodissa ja muistotilaisuuden pitopaikassa. Kyseisen päivän aamuna lippu nostetaan puolitankoon kello kahdeksan aikaan. Siitä se hautaustilaisuuden jälkeen nostetaan tangon huippuun kunnianosoitukseksi vainajalle. Suosituksena on, että lippu nostetaan ylös jo ennen suruväen saapumista muistotilaisuuteen. Lipun ylösnosto ei merkitse suruliputuksen päättymistä, vaan tällöin Suomen lippu ikään kuin tervehtii vainajaa viimeisen kerran. Suruliputus päättyy auringon laskiessa mutta viimeistään kuitenkin kello 21. 
Jos useita lippuja käytetään esimerkiksi hautaustilaisuudessa, Suomen lippu asetetaan esimerkiksi kirkon kuoriin vasemmalle puolelle. Järjestöjen lipuista valtakunnallisen järjestön lippu sijoitetaan Suomen lipun vasemmalle puolelle, paikallisen järjestön lippu oikealle puolelle. Lippuja kannettaessa Suomen lippua kannetaan edellä ja sillä tulee olla airuet.
Suomen lipussa ei käytetä surunauhaa. Sitä voidaan käyttää vain järjestölipuissa. Surunauhaa käytetään joskus urheiluotteluiden yhteydessä oikeassa hihassa.
Yleinen suruliputus.
Yleinen, valtiollinen suruliputus voidaan määrätä koko kansakuntaa koskevan tapahtuman johdosta. Suomessa yleisiä suruliputuksia ovat olleet presidenttien kuolin- ja hautajaispäivät (viimeisimpänä Martti Ahtisaari 2023) sekä merkittävät katastrofaaliset tapahtumat, kuten vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristys, Konginkankaan liikenneonnettomuus, Jokelan, Kauhajoen, Viertolan ja Kuopion koulusurmat sekä Turun puukotusvälikohtaus.
Aiemmin yleinen suruliputus suoritettiin osapäiväisenä myös kaatuneiden muistopäivänä. Tavasta luovuttiin 1995, ja siirryttiin normaaliin liputukseen.
Lis Hartel

 
Lis Hartel (14. maaliskuuta 1921 Kööpenhamina – 12. helmikuuta 2009) oli tanskalainen kouluratsastaja ja olympiamitalisti. 
Vuonna 1944 Hartel, silloin 23-vuotias raskaana oleva äiti, sairastui polioon, joka halvaannutti hänet. Asteittain hän sai kuntoutettua itsensä, mutta jäi halvaantuneeksi polvien alapuolelta. 
Lis Hartel kertoi haastattelussa että oli onnekas sattuma että hänen lapsensa syntyi kesken kuntoutusta: hänellä oli moninkertainen motiivi opetella uudelleen ensin ryömimään, sitten konttaamaan ja lopulta kävelemään samaan tahtiin lapsensa kanssa.
Vuonna 1952 hän voitti Helsingin olympialaisissa hopeaa kouluratsastuksessa huolimatta siitä, että hänet täytyi auttaa hevosen selkään ja sieltä pois. Hartel uusi hopeatilansa vuoden 1956 kisoissa. Vuonna 1954 Hartel voitti kouluratsastuksen epävirallisen maailmanmestaruuden.
Hartel kuoli 87-vuotiaana vuonna 2009.
Bitter Suites to Succubi

Bitter Suites to Succubi (COF001CD) on Cradle of Filthin minialbumi ja järjestyksessään viides julkaisu. Levy on ensimmäinen julkaisu yhtyeen omalla Abracadaver levymerkillä. Levyn kappaleet ovat kokonaisuudessaan yhtyeen omaa käsialaa. Kappaleet sävellettiin yhtyeen yhteistyönä, ja sanoituksista vastasi laulaja Dani Filth. Albumia ei yleisesti pidetä täysimittaisena pitkäsoitto-julkaisuna, sillä kolme kappaleista on uusintaversioita ensimmäiseltä The Principle of Evil Made Flesh studioalbumilta. Lisäksi mukana on yksi cover, "No Time To Cry", joka on alun perin The Sisters of Mercy -yhtyeen kappale.
Kappaleessa "Dinner At Deviants Palace" kuultava puhe on Isä meidän -rukous soitettuna takaperin. Puhujana on kitaristi Paul Allenderin poika Kian.
Levy on nauhoitettu vuonna 2001 ja julkaistu samana vuonna.
Kappaleet.
+ Osassa painoksia myös CD-Rom osuus, jolla videolekkeitä.
Audionäytteitä saatavilla.
Cradle of Filthin virallisilla kotisivuilla
Sirpalesaari

Sirpalesaari () on saari Helsingin Merisatamassa, Ullanlinnan kaupunginosassa. Saaren erottaa mantereesta noin 60 metriä leveä salmi, jossa on 1,8 metrin syväyksinen laivaväylä. Saaren itäpuolella sijaitsee Liuskasaari.
Saaren nimenä on vanhoissa kartoissa Flijshålmen (1696), Flis Hollmen (1775), Flisholmen (1842) ja Flisholm (1900). Virallisiksi nimiksi vahvistettiin Sirpalesaari – Flisholmen vuonna 1909. Oikeampi suomenkielinen vastine olisi Liuskasaari, joka on viereisen Skifferholmen-saaren suomenkielinen nimi.
Vielä 1900-luvun alussa Sirpalesaari oli teollisuusaluetta, siellä toimi muun muassa Eero Erkon omistama konetehdas ja telakka. Samoin siellä sijaitsi Hongkongiksi kutsuttu hökkelikylä, jossa majaili paikallisia kalastajia.
Myöhemmin Suomalainen Pursiseura tarvitsi toiminnalleen uuden alueen, joten Sirpalesaari vuokrattiin sen käyttöön. Uusi seuramaja avattiin vuonna 1963. Saari on edelleen Suomalaisen Pursiseuran käytössä, mutta avoinna myös muille kävijöille. Saarelle on vesibussiyhteys Merisatamanrannasta aina toukokuusta syyskuuhun.
Saaren palveluihin kuuluu Ravintola Saari. Ravintolan ns. Sampo-kabinettiin on asennettu höyryjäänmurtaja Sammosta ennen romutusta puretut päällikön salongin paneloinnit seiniin.
Sirpalesaarella toimii myös vierassatamana. Vierasveneilijöiden käytössä ovat seuran suihku-, sauna- ja WC-tilat sekä jätehuolto. Juomavettä ja sähköä on saatavissa laitureilta.
Patricia McCormick

Patricia Joan ”Pat” McCormick (12. toukokuuta 1930 Seal Beach – 7. maaliskuuta 2023) oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä ja nelinkertainen olympiavoittaja.
McCormick oli ensimmäinen urheilija, joka kykeni voittamaan kultaa sekä 3 metrin ponnahduslaudalla että 10 metrin kerroshypyissä kaksissa olympialaisissa peräkkäin. Myöhemmin samaan on pystynyt vain Greg Louganis. McCormick otti voittonsa Helsingin kisoissa 1952 ja Melbournessa 1956. 
Melbournen kullat tulivat vain viisi kuukautta McCormickin poikalapsen syntymän jälkeen. Hän jatkoi harjoittelua raskautensa ajan ja ui 800 metriä päivässä vielä kaksi päivää ennen synnytystä. Vuoden 1956 olympiakisojen ponnahduslautakilpailussa hän sai yhteensä 142,36 pistettä, hopeamitalisti Jeanne Stunyonin tuloksen oltua 125,89. Tämä on edelleen kaikkien aikojen suurin ero olympialaisten uimahypyissä.
Pat McCormickin aviomies Glenn McCormick oli Yhdysvaltojen mestari kerroshypyissä 1950–1951. Heidän tyttärensä Kelly McCormick voitti ponnahduslaudalla hopeaa vuoden 1984 olympialaisissa ja pronssia 1988 kisoissa.
Hans Pfitzner

Hans Erich Pfitzner (5. toukokuuta 1869 Moskova – 22. toukokuuta 1949 Salzburg) oli saksalainen säveltäjä, kapellimestari, pianisti ja musiikinopettaja. Pfitzner syntyi Moskovassa vuonna 1869. Vuonna 1872 hän muutti perheineen Frankfurt am Mainiin. Pfitzner opiskeli vuosina 1886–1890 paikallisessa Hoch'sches Konservatoriumissa. Myöhempinä vuosinaan Pfitzner asettui Salzburgiin, jossa hän kuoli vuonna 1949. Pfitznerin tuotantoon kuuluu muun muassa liedejä ja oopperoita, kuten hänen pääteoksenaan pidetty "Palestrina", joka perustuu Giovanni Pierluigi da Palestrinan elämään.
Pfitzneria on pidetty ”viimeisenä romantikkona” hänen saksalaisessa musiikillisessa traditiossa pitäytymisensä vuoksi. Hän oli lisäksi konservatiivinen, ja 1900-luvun alussa kehittynyttä modernismia vastaan hän taisteli suorastaan epätoivoisen kiihkeästi. Säveltäjinä Pfitznerin esikuvia olivat ennen muita Robert Schumann ja Richard Wagner, eikä hän pyrkinyt värikkyyteen ja suuriin tehoihin, toisin kuin maanmiehensä ja ikätoverinsa Richard Strauss. Paljolti tämän vuoksi Pfitzner on pysynyt melko tuntemattomana säveltäjänä saksankielisten maiden ulkopuolella.
Häntä on pidetty natsien myötäilijänä, joka näki natsi-Saksassa mahdollisuuden kansakunnan uudistumiseen. Pfitzner vastusti jazz-musiikkia ja Arnold Schönbergin edustamaa modernismia erityisesti esseessään "Die neue Ästhetik der musikalischen Impotenz" (Musiikillisen kyvyttömyyden uusi estetiikka) vuodelta 1920.
Jury Chechi

Jury Dimitri Chechi (s. 11. lokakuuta 1969 Prato) on italialainen entinen telinevoimistelija, jonka erikoisalaa olivat renkaat. Chechi sai nimensä kosmonautti Juri Gagarinin mukaan.
Chechin ensimmäiset kilpailut olivat Toscanan alueelliset kilpailut vuonna 1977. Vuonna 1984 hän pääsi kansalliseen juniorivalmennusryhmään.
Vuosina 1994, 1995, 1996 ja 1997 hän voitti renkailla MM-kultaa, vuosina 1990, 1992, 1994 ja 1996 EM-kultaa ja Atlantan olympialaisissa olympiakultaa. Hän teki paluun vielä 35 vuoden iässä Ateenan olympialaisiin, missä hän saavutti pronssia.
Katerma

Katerma on kylä Kainuussa Kuhmon kaupungissa. Kylä sijaitsee Kuhmon länsilaidalla, Sotkamon rajalla, noin 30 kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Katermaksi kutsutaan melko laajaa aluetta, mutta kylän ytimenä voidaan pitää vuonna 1992 lakkautetun Katerman koulun koulupiiriä. Vuonna 1935 valmistunut Katerman koulu sijaitsee Kuhmon suurimman järven, Ontojärven, läntisimmän osan, noin 5 kilometriä pitkän Heinälahden pohjoisrannalla.
Oulujärven vesistön valuma-alueeseen kuuluvat Kuhmon alueet laskevat vetensä Katerman halkaisevan Ontojoen kautta. Jokeen rakennettiin 1950-luvulla Katerman voimalaitos, joka on edelleen toiminnassa. Katerman kylä oli elävimmillään juuri voimalaitoksen rakentamisen aikoihin, jolloin alueella oli mm. oma kyläkauppa ja ensiapuasema. Kylässä on paljon jäljellä merkkejä tuolta ajalta. Voimalaitoksen lisäksi kylän nähtävyyksiin kuuluvat Tervasalmeen vuonna 1935 valmistunut teräsbetoninen museosilta sekä Jauhovaaran luontopolku. Tervasalmessa on myös kolmesta kivipaasista merkintöineen koostuva kaukopartio-osasto Marttiinan muistomerkki.
Kylällä toimii kyläyhdistys Katerma-Seura ry. Seuran toimintaan kuuluvat esimerkiksi matkat eri kohteisiin. Kylällä toimii myös metsästysseura Tervasalmen Hirvimiehet. Vierailijoille kylällä on tarjottavana mm. majoituspalveluja, luonnon herkkuja ja luontoon liittyviä harrastuksia.
Aurora toolset

Aurora toolset tai Aurora toolkit on BioWaren Neverwinter Nights-pelille kehittämä editori. Editorilla jolla voi tehdä omia kenttiä, kampanjoita ja modeja . Editori on mukana pelin asennuslevyllä. Aurora toolset ei nimensä mukaisesti ole pelkästään kenttäeditori, vaan useiden työkalujen kokoelma. Kenttäeditorin lisäksi työkaluihin kuuluvat skriptieditori, keskustelueditori ja objektieditori. 
Aurora toolset-editoriin voi myös tuoda muilla työkaluilla tuotettua materiaalia, esimerkiksi 3D-mallinnusohjelmilla tehtyjä objekteja tai uutta musiikkia.
Mall Tycoon

Mall Tycoon on Holisticin kehittämä, Take Two:n vuonna 2002 julkaisema tietokonepeli, jossa tavoitteena on rakentaa tuottava kauppakeskus. 
Pelin kulku.
Alussa pelaajalle annetaan vain asfaltilla päällystetty tontti, josta pitäisi tulla 3-kerroksinen ostoskeskus. Ostoskeskuksen pitäisi täyttää kansalaisten perustarpeet kuten ruoka, vaatteet, meikit ynnä muut sellaiset. Kaupoista pitää myös löytyä erikoisempia pisteitä kuten rasvaimu, hammaslääkäri, leipomo ja huonekaluliike. Ostoskeskuksessa käy eri ikäisiä ihmisiä, joten kaikki tuotteet eivät välttämättä kiinnosta kaikkia.
Pelaajan pitää palkata siivoojia, vartijoita ja muuta henkilökuntaa, jotta ostoskeskus pysyisi järjestyksessä. Kauppakeskus ei tietenkään synny tyhjästä vaan pelaajan täytyy muurata seinää, asettaa portaikkoja, palkata henkilökuntaa ja asettaa puodit itse. Kauppakeskustaan voi koristella ostamalla sinne kukkapenkkejä, suihkulähteitä, patsaita, penkkejä ynnä muita. Tuotteetkaan eivät ilmesty tyhjästä vaan ne pitää tilata ja ne syövät budjettia.
Ostoskeskus voi myös houkutella nuorisoa joka yleensä johtaa ilkivaltaan. Ostoskeskuksesta voi myös tulla avaruusolioiden ykköskohde. Peli tarjoaa yli 60 erilaista esinettä ja 15 liikeideaa.
Enrico Fabris

 
Enrico Fabris (s. 5. lokakuuta 1981 Asiago, Italia) on italialainen pikaluistelija. 
Tammikuussa 2005 Fabris voitti talviuniversiadeissa 1 500 ja 5 000 metrin kilpailut ja oli kolmas 1 000 metrillä. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa joukkuetakaa-ajossa.
Kansainvälisen läpimurtonsa Fabris teki vuonna 2006, jolloin hän voitti kolme maailmancupin osakilpailua, Euroopan mestaruuden, yleisluistelun MM-hopeaa sekä Torinon olympialaisissa kultaa 1 500 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa (yhdessä Matteo Anesin, Stefano Donagrandin ja Ippolito Sanfratellon kanssa) sekä pronssia 5 000 metrillä. Hän on kautta aikain ensimmäinen italialainen pikaluistelun olympiamitalisti. Vuonna 2007 hän saavutti yleisluistelun EM- ja MM-hopeaa sekä matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hopeaa 5 000 metrillä. 
Marraskuussa 2007 Fabris luisteli Salt Lake Cityssä 5 000 metrin maailmanennätyksen 6.07,40. Tammikuussa 2008 hän sai EM-pronssia. 2008 matkakohtaisissa MM-kisoissa Naganossa hän saavutti hopeaa 5 000 ja 10 000 metrillä sekä joukkuetakaa-ajossa. Vuonna 2009 hän sai yleisluistelun MM-pronssia ja 2010 EM-hopeaa.
Lovecraft and Witch Hearts

Lovecraft and Witch Hearts (CDMFN 285) on Cradle of Filthin kuudentena albumina pidetty levy. Tosiasiallisesti levy on lähinnä "Best of" -tyylinen kahden levyn pituinen kokoelma. Levy koostuu yhtyeen omista kappaleista, lainakappaleista, sekä remixeistä.
Tässä mainitut kappaleet eivät ole kokonaisuudessaan yhtyeen omaa käsialaa:
Levyn materiaali on nauhoitettu vuosien 1996 ja 2002 välillä, ja levy on julkaistu vuonna 2002.
ZIS-110

ZIS-110 on neuvostoliittolaisen Zavod imeni Lihatšova -autotehtaan vuosina 1945–1959 valmistama limusiini, käytännössä kopio yhdysvaltalaisesta vuoden 1938 Packard 180:sta. Autoa valmistettiin seitsemänpaikkaisena ja neliovisena limusiinina (ZIS-110(15) ), viisiovisena ambulanssina (ZIS-110A), neliovisena avomallina (ZIS-110B(15)). Ajoneuvoa valmistettiin myös panssaroituna, seitsemisen tonnia painavana ZIS-115 -mallina Neuvostoliiton ylimmän johdon käyttöön.
ZIS-110 tuotanto ajatuksena sai alkunsa 1943, kun neuvostoliittolainen kauppavaltuuskunta oli vierailulla Yhdysvalloissa Packardin tehtailla hankkiakseen lentokonemoottoreita. Autoon liittyen laivattiin Neuvostoliittoon Packardin vanhoja tuotantokoneita ja ensimmäiset ZIS-100:t valmistettiin 1945. Sarjavalmistukseen päästiin 1946 ja auto oli sarjavalmistuksessa 1946–1959.
Autossa on suora kahdeksansylinterinen iskutilavuudeltaan 6,1 litran vetoinen ja teholtaan 137-hevosvoimainen moottori. ZIS-110:n huippunopeus on 140 km/h ja massa 2 720 kg. Sen valmistusmäärä oli noin 2 080 kappaletta. 
Josif Stalinin vuoden 1949 ZIS-110 on nykyään suomalaisomistuksessa.
Paasikiven ja Kekkosen ZIS-110:t.
Nikita Hruštšov lahjoitti valtiovierailun yhteydessä syyskuussa 1953 silloiselle pääministeri Urho Kekkoselle ZIS-110:n, samanlainen auto lahjoitettiin myös presidentti Paasikivelle joulukuussa 1955. Paasikiven auto on nykyään näytteillä Vehoniemen automuseossa. Kekkoselle lahjoitettu ZIS-110 on Mobilia-museossa.
Suomeen lahjoitetut ZIS:t olivat vuoden 1948 valmistetta, mutta peruskorjattuja. Kesällä 1962 valtioneuvosto luovutti ZIS:t pääesikunnan kuljetusosastolle, mistä ne tulivat kenraalien käyttöön. Paasikiven auto sai puolustusvoimien rekisteritunnuksen SA-37 ja Kekkosen auto tunnuksen SA-36. Autojen käyttö pääesikunnan palveluksessa päättyi 1964. Mobiliassa oleva SA-36 -rekisterinumeron saanut ZIS-110 päätyi Sotamuseolle ja Vehoniemen automuseossa oleva SA-37 -rekisterinumeron saanut päätyi Kuljetusvälinevarikon huutokaupassa vuonna 1964 yksityishenkilölle.
ZIL-111

ZIL-111 on Zavod imeni Lihatšovan vuosina 1958–1963 valmistama seitsemänpaikkainen, neliovinen limusiini. Autoa valmistettiin myös ilmastoituna (ZIL-111A) ja avokorisena (ZIL-111V, 1960–1962). Sen suunnittelussa oli saatu selvästi vaikutteita aikansa yhdysvaltalaisista autoista. Siinä on 5 996-kuutiosenttinen, 200 hevosvoiman V8-moottori ja kaksivaihteinen automaattivaihteisto.
ZIL-111:stä valmistettiin 1963–1967 uudella korilla varustettua ZIL-111G -mallia.
ZIL-114

ZIL-114 on Zavod imeni Lihatšovan 1967-1985 valmistama seitsemänpaikkainen, neliovinen limusiini. Sen muotoilu oli päivitys vanhemmista malleista ja siitä tuli edeltäjäänsä kulmikkaampi. Autoissa on nahkaverhoilu, sähköikkunat ja -peilit sekä keskuslukitus. ZIL-114:ssä on 6 959 kuution V8-moottori, jonka teho on noin 300 hv (221 kW) ja kaksivaihteinen automaattivaihteisto. 
ZIL-114:stä alustalle rakennettiin myös ZIL-119 -pikkubussia.
George Orton

George Orton (10. tammikuuta 1873 Strathroy, Ontario, Kanada – 26. heinäkuuta 1958 Meredith, New Hampshire, Yhdysvallat) oli kanadalainen juoksija ja ensimmäinen kanadalainen olympiavoittaja.
1800-luvun loppupuolella Orton opiskeli ensin Toronton yliopistossa ja vaihtoi myöhemmin Pennsylvanian yliopistoon vuonna 1893, jolloin hän oli jo Pohjois-Amerikan parhaita juoksijoita. Hän voitti useita juoksukilpailuja maililla, kahdella maililla ja estejuoksussa. Hänen kerrotaan voittaneen urallaan 121 juoksukilpailua. Hänen mailin ennätyksensä 4.21,8 säilyi Kanadan ennätyksenä 30 vuoden ajan.
Vuonna 1896 Orton valmistui tohtoriksi, mutta jatkoi juoksu-uraansa. 1900 Pariisin olympialaisissa hän edusti oman yliopistonsa joukkuetta ja osallistui sekä 2 500 että 4 000 metrin estejuoksuun ja 400 metrin aitajuoksuun. Hän voitti kultaa 2 500 metrin esteissä, oli aitajuoksussa pronssilla ja 4 000 metrin esteissä viides.
Myöhemmin Orton toimi valmentajana Pennissä ja kirjoitti kirjoja yleisurheilun historiasta. Hän kuoli 85 vuoden iässä.
Majuri maantieltä

Majuri maantieltä on Ossi Elstelän ohjaama rillumarei-tyyppinen farssielokuva vuodelta 1954. Väärinkäsityksiin perustuvista kommelluksista kertovan elokuvan tekee historiallisesti mielenkiintoiseksi se, että Puolustusvoimien ylin johto suuttui elokuvasta ja kieltäytyi myöhemmin kaikesta yhteistyöstä elokuvan tuottaneen Suomen Filmiteollisuuden kanssa sen kuvatessa "Tuntematon sotilas" -elokuvaa. Varsin lyhyessä elokuvassa on muutamia iltamanumeroita.
Tarina.
Masa Pikkarainen (Masa Niemi) on sympaattinen pieni kulkuri, joka ajautuu varuskuntaan ja saa sattumalta ylleen majurin univormun. Upseerit olettavat hänen olevan tarkastava upseeri, jonka saapumisesta varuskuntaan he ovat kuulleet huhuja. Pikkaraisella on mukanaan romanimies, jonka uskotaan olevan hänen adjutanttinsa. Heimonsa tavoille uskollisena tämä suunnistaa hevostalleille Niemen lähtiessä kohti erinäisiä kommelluksia ympäri varuskuntaa. Niemi käy muun muassa saunassa, jossa joutuu pienen kokonsa vuoksi varusmiesten pilkan kohteeksi, mutta nämä kauhistuvat, kun näkevät hänen pukeutuvan majurin univormuun.
Romanimiestä esittävä Armas Jokio poikkeaa markkinoille kauppaamaan armeijan hevosta, jonka onnistuu useammalla peräkkäisellä kaupalla ostamaan takaisin ja saamaan vieläpä yhden hevosen lisää. Elokuva etenee Reino Helismaan käsikirjoituksen pohjalta kömpelösti kohtauksesta toiseen, kunnes loppuhuipentumana nähdään Masa Niemen kaksoisrooli omana kaksoisveljenään, joka todellakin on varuskuntaan tarkastukselle saapunut upseeri. Tässä vaiheessa kulkuri on paljastunut, mutta veljekset kohtaavat lämpimissä merkeissä. 
Kulkuriveli lähtee varuskunnasta jatkamaan huoletonta elämäänsä. Romanimiehen palatessa markkinoilta hevosineen ei kulkuriveljensä näköinen upseeri luonnollisesti tunne romanimiestä. Romanimies, joka on tällä välin saanut vaimonsa mukaan, ei voi ymmärtää kulkuriksi edelleen luulemansa upseerin tylyä käytöstä vaan poistuu varuskunnasta tuhahdellen palautettuaan armeijalle kuuluvan hevosen.
Vaikutukset.
Puolustusvoimien ylin johto suuttui elokuvasta. Puolustusvoimat kieltäytyi myöhemmin kaikesta yhteistyöstä Suomen Filmiteollisuuden kanssa sen kuvatessa "Tuntematonta sotilasta". Erityisesti Puolustusvoimain komentaja jalkaväenkenraali Kaarlo Heiskanen oli syvästi loukkaantunut suomalaisten upseerien karikatyyrisestä kuvaamisesta jäykkää kuria noudattavina tomppeleina sekä Puolustusvoimien saattamisesta naurunalaiseksi. Kerrotaan Heiskasen todenneen puolustusvoimilta "Tuntemattomaan" apua pyytäneelle filmiväelle: "Koska teitte sellaisen elokuvan kuin 'Majuri maantieltä', ette saa remmin pätkääkään!" Väinö Linnan elämäkerran kirjoittaja Yrjö Varpio pitää kuitenkin todennäköisempänä perusteena päätökseen ulkopoliittisia syitä.
Suomen Filmiteollisuus oli jo lisännyt alkuteksteihin viestin:
Charles Bennett

Charles Bennett (28. joulukuuta 1870 Shapwick – 9. maaliskuuta 1949 Bournemouth) oli brittiläinen juoksija. Ammatiltaan hän oli veturinkuljettaja.
Bennet oli 1800–1900-lukujen vaihteessa maansa parhaita pitkien ja keskipitkien matkojen juoksijoita. Hän voitti Englannin amatöörimestaruuden neljällä maililla vuonna 1897 ja maastojuoksumestaruuden vuosina 1899 ja 1900, jolloin hän voitti mestaruuden myös maililla ja pääsi Pariisin olympialaisiin. Pariisin kisojen 1 500 metrillä Bennett johti koko kisan ja voitti myös paikallisen suuruuden ja ennakkosuosikin Henri Delogen. Hänen voittoaikansa 4.06,2 oli silloinen maailmanennätys. Aika paransi Edwin Flackin edellistä olympiaennätystä 27 sekuntia. Bennett voitti Pariisista myös toisen olympiakullan 5 000 metrin joukkuekilpailusta. Hän saavutti vielä hopeaa 4 000 metrin estejuoksusta joukkuetoverinsa John Rimmerin takana.
Bennett kuoli Bournemouthissa 78 vuoden iässä.
Tuoppajärvi

Tuoppajärvi () on Karjalan tasavallan kolmanneksi suurin järvi Laatokan ja Äänisen jälkeen. Koko Venäjän mittakaavassa se on 11. suurin järvi. Tuoppajärvi sijaitsee Karjalan tasavallan pohjoisosassa Koutajoen vesistössä, ja kuuluu Louhen piiriin. Venäläiskartoissa järvi on vuodesta 1966 lähtien esitetty usein osana tuolloin rakennettua vesivoimalaa palvelevaa Koutajoen tekojärveä ().
Tuoppajärven vesipinta-ala on 986 km², kokonaispinta-ala 144 saaren kanssa 1 050 km2. Vesistön pinta-ala on 3 530 km2. Järven keskisyvyys on 15,2 metriä ja syvin kohta on 56 metriä. Järven vesitilavuus on 14,9 km3. Järven pituus luode-kaakkosuunnassa on noin 75 kilometriä ja leveys noin 40 kilometriä. Vedenpinnan taso on noin 109–110 metriä merenpinnan yläpuolella. Vesi on kirkasta, sillä järven näkösyvyys on 6–8 metriä. Järven pintaveden lämpötila kohoaa heinäkuussa 15–18 °C:een. Järvi on jäässä marraskuusta toukokuulle. 
Tuoppajärvi laskee Sohjananjokea myöten luoteeseen, Pääjärveen. Järvessä on 144 saarta, joista suurin on länsiosan Pyhäsaari (myös Eläjiensaari). Pyhäsaaressa sijaitsi aikoinaan vanhauskoisten luostari, joka hävitettiin 1800-luvulla. Lisäksi järven länsirannalla on sijainnut Skiitan nunnaluostari. Järven rannoilla oli aikoinaan monia suuria kyliä, mutta monet niistä ovat nykyisin autioina. Vienan Karjalasta kansanrunoja kerännyt Elias Lönnrot kävi runonkeruumatkoillaan myös Tuoppajärven Pyhäsaaressa. 
Suurin asutuskeskus on järven pohjoisrannikolla sijaitseva Kiestinki.
Tuoppajärvi on hyvin kalaisa. Siitä pyydetään mm. siikaa, muikkua, harjusta ja kuoretta. Vesistöalueella harjoitetaan vesimatkailua, mm. koskimelontaa.
Ellery Clark

Ellery Harding Clark (13. maaliskuuta 1874 Itä-Roxbury, Massachusetts, Yhdysvallat – 17. helmikuuta 1949) oli yhdysvaltalainen pituus- ja korkeushyppääjä. Clarkin uran huippuvuodet ajoittuivat 1800- ja 1900-luvun vaihteen tietämille, jolloin hän oli maailman huipulla. 
Clark voitti Ateenan olympialaisissa vuonna 1896 kultaa sekä pituus- että korkeushypyssä. Kisojen pituushyppykilpailussa Clark käytti hattuaan askelmerkkinä, mutta kilpailun tuomarina toiminut kuningas Konstantinos poisti hatun kahdesti, koska sellainen oli hänen mielestään ammattilaisten touhuja. Vasta kolmannella yrityksellään Clark sai aikaan kunnon hypyn, 635 senttimetriä, mikä riitti kultamitaliin. Korkeushypyssä hän ylitti 181 senttimetriä, kun pahimmat kilpakumppanit ja maanmiehet James Connolly ja Robert Garrett ylittivät riman 165 senttimetrin korkeudelta. Clarkin voittotulokset olivat lajien ensimmäiset olympiaennätykset.
Clark ei koskaan voittanut maansa mestaruutta kummassakaan hyppylajissa, mutta hän voitti vuosina 1897 ja 1903 Amerikan amatöörimestaruuden moniottelussa. Hän osallistui myös 1904 Saint Louisin olympialaisissa 1904 yleisurheilun moniotteluun mutta joutui keskeyttämään kilpailun. Hän jatkoi urheilu-uraa ja harrasti kilpakävelyä 56-vuotiaaksi saakka. Hän toimi monissa ammateissa, muun muassa kirjailijana, lakimiehenä, urheiluvalmentajana, opettajana sekä Bostonin kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Aavasaksa

Aavasaksa on vaara Ylitornion kunnassa Tornionjoen varrella 70 kilometrin päässä Torniosta ja noin viiden kilometrin päässä Ylitornion keskustasta pohjoiseen. Sen korkeus on 242 metriä merenpinnasta, ja se on selvästi lähiseudun vaaroja korkeampi. Aavasaksa on vanhastaan ollut tunnettu maisemanähtävyys ja näköalapaikka, ja se on yksi ympäristöministeriön valitsemista 27 virallisesta Suomen kansallismaisemasta. 
Historiaa.
Aavasaksan rinteillä on näkyvissä jääkauden jälkeisen, Saksasta Lappiin ulottuneen Ancylusjärven muinaista huuhtoutunutta rantakivikkoa. Aavasaksa-nimen oletetaan saaneen alkunsa saksalaisten hansakauppiaiden ylläpitämistä kulttuurisuhteista. Kuitenkin todennäköisempää nimen juontuvan huomattavasti vanhemmalta ajalta, ja jopa saamenkielestä.
Ranskan tiedeakatemia teki Pierre Louis Moreau de Maupertuis’n johdolla geofysikaalisia mittauksia Aavasaksalla vuosina 1736–1737. Aavasaksa oli myös yksi Struven ketjun mittauspisteistä 1800-luvun alkupuoliskolla, ja se on sellaisena nimetty Unescon maailmanperintökohteeksi.
Vapaa-ajan kohde.
Aavasaksalla on lomakylä ja hiihtokeskus, kahvila, näkötorni sekä vuonna 1883 valmistunut, arkkitehtonisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokas, hirsirakenteinen matkailumaja, jota kutsutaan Keisarinmajaksi. Vaara tunnetaan Suomen eteläisimpänä pisteenä, jossa voidaan juhannuksena nähdä keskiyön aurinko. Varsinkin 1950- ja 1960-luvuilla siellä pidettiinkin vuosittain suuri juhannusjuhla, jonne saapui joka vuosi tuhansittain ihmisiä. Aavasaksalla on järjestetty myös Aawastock-rockfestivaaleja.
Lontoossa sijaitsevassa Harrodsin luksustavaratalon ravintoloissa ja kahviloissa myydään talon vetenä aavasaksalaista lähdevettä.
Tengeliön kylä.
Tengeliö on Tornionjoen itärannalla lähellä Aavasaksan vaaraa sijaitseva kylä. Sen kautta kulkevat valtatie 21 ja Kolarin rata. Kylästä johtaa vuonna 1965 valmistunut kantatien 98 silta Tornionjoen yli Ruotsin Ylitornion keskustaan Matarenkiin. Kylässä on aikoinaan ollut myös rautatieasema, joka ei enää ole kaupallisen liikenteen käytössä.
Unionismi (Irlanti)

Unionismi on ideologia, jonka kannattajat haluavat säilyttää Pohjois-Irlannin osana Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa. Nimitys unionismi tulee siitä, että Irlanti liitettiin Isoon-Britanniaan vuonna 1800 sopimuksella, jonka nimi oli "Act of Union 1800". Unionismin kannattajat ovat unionisteja. He ovat usein protestantteja, ja heitä voidaan kutsua myös lojalisteiksi, koska he ovat lojaaleja Yhdistyneen kuningaskunnan monarkille.
Irlannin tasavalta itsenäistyi vuonna 1922 ja vetäytyi liitosta, johon tahtoi kuitenkin jäädä kuusi saaren pohjoisosan kreivikuntaa. Ulsterin alueella asuville unionismi on luonnollinen vaihtoehto, sillä sitä asuttivat alkujaan Englannista ja Skotlannista 1600-luvulla muuttaneet ihmiset.
Unionistisia puolisotilaallisia järjestöjä ovat muun muassa Ulster Defence Association ja Ulster Volunteer Force.
Historiassa unionisteilla on tarkoitettu myös Irlannin itsenäisyyden vastustajia.
Aaltoputki

Aaltoputki on radiotekniikassa käytetty mikroaaltojen siirtolinja. Yleensä se on metallinen putki, jota käytetään esimerkiksi yleisradiolähettimien ja antennin välillä sekä tutkan osana. Aaltoputkessa kuljetetaan mikroaaltoja lähettimestä antenniin ja antennista vastaanottimeen. Aaltoputki kestää enemmän tehoa ja on vähähäviöisempi kuin koaksiaalikaapeli. Aaltoputkia käytetään myös optiikassa ja akustiikassa.
Rakenne ja toiminta.
Sähkömagneettinen kenttä etenee aaltoputkessa joko TE- () tai TM- () aaltona. Aallonpituuden ja putken mittojen yhteensopivuuden vuoksi kenttä heijastuu putken sisäpinnasta ja siirtyy aaltoputkessa lähes häviöttä. Aaltoputken optimaalinen mitoitus määräytyy siten suoraan siirrettävästä taajuudesta. Kyse on suorakaiteen muotoisesta, elliptisestä tai pyöreästä kupariputkesta, jonka sisäpinta voi olla hopeoitu häviöiden vähentämiseksi. Nyrkkisääntönä aaltoputken aukon pitkä sivu on suunnilleen aallonpituuden mittainen, eli 3 GHz taajuudella aukon pitkän sivun pituus on noin 10 cm. Aaltoputken aukon lyhyt sivu on puolet pitkästä sivusta.
Poikkileikkaukseltaan elliptinen tai pyöreä aaltoputki voi olla taipuisaa ja sillä saadaan aikaan jouhevia mutkia toisin kuin suorakaideputkella, jossa käytetään yleensä jäykkiä kaaria ja kulmapaloja. Taipuisa suorakaideputki muodostuu haitarimaisista nivelistä, joiden vuoksi siihen syntyy häviöllisyyttä. Aaltoputkia käytetään 1 GHz taajuudesta ylöspäin, sillä tätä matalammilla taajuuksilla aaltoputken koko on huomattava.
Uukuniemen kirkko

Uukuniemen kirkko on yksi Parikkalan luterilaisen seurakunnan kolmesta kirkosta. Se sijaitsee Uukuniemen kirkonkylässä. Kirkko kuului aiemmin Uukuniemen seurakunnalle, joka yhdistettiin Parikkalan seurakuntaan vuonna 2005.
Historiaa.
Ei ole tarkkaa tietoa siitä, kuinka mones Uukuniemen nykyinen kirkko on. Uukuniemen luterilainen seurakunta muodostettiin vuoden 1617 jälkeen ja siihen kuului myös Kesälahti vuoteen 1721 asti. Tiettävästi seurakunnan ensimmäinen kirkko oli rakennettu vuonna 1642 ja se oli sijainnut Kesälahden kylässä. Uukuniemen Pyhämäelle oli valmistunut uusi kirkko vuonna 1692, mutta se tuhoutui salaman polttamana jo vuonna 1694. Tämän jälkeen täytyi ottaa vanha huonokuntoinen kirkko uudelleen käyttöön, kunnes se saatiin korvattua jälleen uudella, vuonna 1699 Ertonmäelle valmistuneella kirkolla. Uukuniemen Papinniemellä ovat sijainneet ortodoksinen kylä ja kirkko, mutta oli hylätty 1950-luvulla.
Kirkkorakennus ja irtaimisto.
Nykyinen kirkko on rakennettu puusta vuonna 1793 ja vihittiin käyttöön 1797. Kirkkoa on sittemmin korjailtu useampaan otteeseen, muun muassa 1853, 1909, 1916 ja 1929. Muodoltaan kirkko on ristikirkko, jonka ristikeskuksessa on tornimainen kupoli. Kirkon pituus ja leveys ovat 24 metriä ja kupolin korkeus 23 metriä. Kirkkoa ympäröi kiviaita. Erillinen 26 metriä korkea kellotapuli kirkon vieressä yhdystie 4021:n toisella puolella on kirkkorakennusta uudempi, vuodelta 1853.
Kirkon alttaritaulun on maalannut taiteilija Mikko Kiljander vuonna 1883. Se on jäljennös Kaavin kirkon alttaritaulusta, jonka on maalannut Adolf von Becker. Taulu, jonka aiheena on "Kristus ristillä", konservoitiin vuonna 2004. Kirkon 18-äänikertaiset urut ovat uudet, vuodelta 1982. Kellotapulissa on kaksi kelloa, joista vanhempi on vuodelta 1860 ja nuorempi vuodelta 1875.
Freddie Hubbard

Freddie Hubbard (7. huhtikuuta 1938 Indianapolis – 29. joulukuuta 2008 Sherman Oaks, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jazztrumpetisti. Hän aloitti uransa soittamalla Wes ja Monk Montgomeryn kanssa Indianapolisissa. Muutettuaan 20-vuotiaana New Yorkiin hän alkoi saavuttaa mainetta soittamalla sellaisten muusikkojen kuten Philly Joe Jones, Sonny Rollins, Slide Hampton, J.J. Johnson, Eric Dolphy ja Quincy Jones kanssa.
Vuonna 1961 Hubbard liittyi kuuluisaan Art Blakeyn "Jazz Messengers"-kokoonpanoon. 
Vuonna 1960 hän levytti ensimmäisen albuminsa nimeltään "Open Sesame" ja seuraavana vuonna hän julkaisi yhteistyössä Wayne Shorterin kanssa neljännen albuminsa, "Ready For Freddie", jota monet pitävät mestariteoksena. 1960-luvulla Hubbard oli mukana myös sellaisilla levyillä, kuten Ornette Colemanin "Free Jazz", Eric Dolphyn "Out to Lunch", Herbie Hancockin "Maiden Voyage" ja John Coltranen "Ascension", jotka kuuluvat jazzin historian merkkipaaluihin. Osa mainituista levyistä edustaa avantgarde-jazzia, mutta Hubbard ei soolourallaan jatkanut tämän tyylin parissa työskentelyä.
1970-luvun alussa Hubbard julkaisi sähköisempiä levyjä. Näistä tunnetuimmat ovat vuonna 1970 julkaistut "Red Clay" sekä "Straight Life", joista ensin mainittua Hubbard on sanonut itse jälkeenpäin parhaaksi levykseen. Levyillä on mukana sähköbasso ja -piano sekä hieman funkmaiset rytmit. Tyyliltään ne eivät kuitenkaan ole varsinaisesti fuusiota. Myöhemmin 1970-luvulla Hubbard julkaisi kaupallisempia levyjä, joiden on sanottu vahingoittaneen hänen mainettaan jazzin kuuntelijoiden parissa.
Hubbard julkaisi yhteensä yli 50 albumia. Hän kuoli 70-vuotiaana 29. joulukuuta 2008 saatuaan tapaninpäivänä sydänkohtauksen.
Hubbard vieraili yhtyeineen Helsingissä jo 1960-luvulla. Hän esiintyi Pori Jazz -festivaaleilla 1978 kvintetteineen, 1990 McCoy Tynerin kvartetissa ja vuonna 2000 The New Jazz Composers Orchestran kanssa. UMOn solistina häntä kuultiin Helsingissä 1993.
Zeniittikaukoputki

Zeniittikaukoputki on tähtikaukoputki, joka on pystytetty kiinteästi niin, että se osoittaa aina suoraan ylöspäin, kohti zeniittiä.
Zeniittikaukoputken etu on se, että kiinteän pystytyksen vuoksi sen kuvakenttä on hyvin vakaa. Toisaalta sillä voi tarkkailla vain hyvin kapeaa osaa taivasta, rengasta jonka kaukoputken kuvakenttä piirtää taivaanpallolle tähtitaivaan liikkuessa Maan pyörimisliikkeen vuoksi. Zeniittikaukoputken tarkoitus onkin tehdä tarkkoja havaintoja zeniitin ympärillä näkyvien tähtien paikoista. Zeniittikaukoputket ovat usein liikuteltavia.
Ensimmäisen zeniittikaukoputken rakensi vuonna 1669 Robert Hooke, joka yritti mitata formula_1 Draconis -tähden etäisyyttä parallaksin avulla. Hän käytti havainnoissaan zeniittikaukoputkea, joka oli rakennettu hänen taloonsa Lontoossa. Objektiivi oli talon katon läpi kulkevassa putkessa ja okulaaripää kaksi kerrosta alempana lattianrajassa. Hooke ei kuitenkaan ehtinyt tehdä kuin neljä havaintoa, ja hänen tuloksiaan ei uskottu kun hän väitti havainneensa pienen parallaksiliikkeen. Robert Hooken ja Christopher Wrenin suunnittelema Lontoon suuren tulipalon muistomerkki on rakennettu toimimaan myös zeniittikaukoputkena.
Iolanda Balaș

Iolanda Balaș (, 12. joulukuuta 1936 Timișoara – 11. maaliskuuta 2016) oli romanialainen korkeushyppääjä ja olympiavoittaja. 
Balaș dominoi naisten korkeushyppyä vuosien 1957–1967 välillä. Hän voitti 154 peräkkäistä kilpailua ja rikkoi maailmanennätyksen 14 kertaa. Balașin hyppäämä ME 191 cm oli viimeinen ulkojalantyylillä tehty ennätys. Se kesti kymmenen vuotta kunnes 1971 Ilona Gusenbauer hyppäsi 192 cm.
Vuonna 1960 Rooman olympialaisissa Balaș hyppäsi 185 cm voittaen peräti 14 sentin erolla seuraavaan. Vuoden 1964 kisoissa hän puolusti kultaansa voittaen tuloksella 190 cm, josta hopeamitalisti jäi 10 senttiä. Balaș oli ensimmäinen kaksinkertainen olympiakultamitalisti naisten korkeushypyssä (samaan pystyi myöhemmin Ulrike Meyfarth).
EM-kisoissa Balaș voitti kultaa Tukholmassa 1958 ja Belgradissa 1962 sekä hopeaa Bernissä 1954. 
Hänen uransa korkeushyppääjänä päättyi akillesjänteen repeytymään vuonna 1967.
Bukarestin kaupunki nimitti hänet kunniakansalaiseksi 23. lokakuuta 2001.