tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jussi Mäntynen

Johan Rickhard Konstantin ”Jussi” Mäntynen (vuoteen 1902 saakka "Lindqvist"; 8. toukokuuta 1886 Helsinki – 10. marraskuuta 1978 Turku) oli suomalainen kuvanveistäjä, tunnettu realistisista eläinveistoksistaan. Mäntynen oli luontoharrastaja ja metsästäjä, ja perehtyi siksi eläinten anatomiaan ja liikehdintään jo nuorena. Hän työskenteli Helsingin yliopiston eläinmuseossa konservaattorina 20 vuoden ajan ennen kuin ryhtyi päätoimiseksi taiteilijaksi.
Elämänvaiheet.
Jussi Mäntysen isä oli ammatiltaan puuseppä ja perhe asui Helsingin Hermannissa. Vuonna 1910 Mäntynen meni töihin Helsingin yliopiston eläinmuseoon, aluksi hän työskenteli preparaattorin apulaisena ja vuodesta 1919 lähtien konservaattorina.
Mäntynen opiskeli kuvanveistoa Taideteollisessa keskuskoulussa, ensin lyhyitä jaksoja vuosina 1901 ja 1904 sekä pidempään 1912–1913 ja oli kuvanveistäjä Alpo Sailon oppilas vuosina 1912–1920. Hän teki 1910-luvun lopulla opintomatkan Berliiniin (1919–1920) ja kaksi matkaa Pariisiin (1926–1927 ja 1934). Opintomatkoillaan Mäntynen tutustui taidemuseoissa erityisesti eläinveistoksiin.
Mäntysen ensimmäinen työ kuvanveistäjänä oli vuonna 1922 tehty palkintoveistos maatalousnäyttelyyn. Vuonna 1924 Helsingin yliopistossa oli pohjoismaisen metsästäjäkongressin yhteydessä metsästäjänäyttely, jossa Mäntynen esitteli kuuluisan "Hirvi"-veistoksensa kipsimallin.
Mäntysen uraan vaikuttivat suuresti kaksi menestystä niittänyttä yksityisnäyttelyä, Tukholman näyttely vuonna 1934 ja näyttely Lontoossa 1939. Mäntynen osallistui Milanon triennaaliin vuonna 1933, josta hän sai pronssimitalin. "Grand prix'n" hän sai maailmannäyttelyistä Brysselissä 1935 ja Pariisissa vuonna 1937.
Mäntysen veistostuotanto oli laajaa ja mahdollista vain, koska hän teki konservaattorina lyhyttä työpäivää ja hänellä oli pitkät lomat. Vuonna 1938 Mäntynen lopetti yliopistossa työskentelyn kokonaan ja muutti vuonna 1943 Ruotsiin Lidingöön. Siellä veistoksista oltiin kiinnostuneempia kuin Suomessa, ja siellä oli paremmat mahdollisuudet niiden myyntiin. Ruotsissa Mäntynen asui vuoteen 1967, jolloin hän muutti takaisin Suomeen Turkuun. Mäntynen lahjoitti vuosien mittaan Turun taidemuseolle runsaasti veistoksia, kaikkiaan liki 120 työtä. Pienoisveistoksia on pysyvästi esillä taidemuseon yläkerran ”Mäntysen huoneessa”.
Mäntynen sai Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkin ja professorin arvonimen vuonna 1949.
Jussi Mäntynen oli naimisissa kahdesti. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Irene Emilia (o.s. Niemi), he avioituivat vuonna 1907 ja liitto päättyi eroon vuonna 1925. Avioliitosta on neljä lasta. Mäntysen toinen puoliso oli Aune Margareta (o.s. Lind), he avioituivat vuonna 1926.
Hirvi.
Ehkä tunnetuin Jussi Mäntysen teoksista on Hirvi-veistos vuodelta 1924. Veistoksen taustahahmona on taiteilijan mukaan ollut Kalevalan Hiiden hirvi. Teoksen alkuperäinen pronssivalos sijoitettiin Viipuriin Torkkelinpuistoon. Veistoksesta on tehty kolme toisintoa, jotka ovat Lahden Erkonpuistossa (1955), Turun Kupittaanpuistossa (1969) ja Helsingissä Luonnontieteellisen museon edustalla (1972).
Kati Tuominen-Niittylä

Ekaterina ”Kati” Tuominen-Niittylä (s. 4. syyskuuta 1947 Helsinki) on suomalainen muotoilija. Hänet tunnetaan muun muassa Arabian toteuttamista lintujen muotoisista "Storybirds"-kannuistaan ja Iittalan toteuttamista kahvattomista "Gluck"-kaatimista.
Tausta.
Tuominen-Niittylä aloitti opiskelun Taideteollisessa oppilaitoksessa mutta siirtyi Taideteolliseen korkeakouluun ja valmistui 1976.
Ura.
Tuominen-Niittylä teki suomalaista keraamisen muotoilun historiaa voittamalla pääpalkinnon International Ceramic Festival '98 Mino &lt;br&gt;-kilpailussa 1998 Japanissa. Samassa kilpailussa hän sai myös kunniamaininnan. Vuonna 2002 hän osallistui samaiseen kilpailuun taidesarjassa ja voitti jälleen, tällä kertaa kultamitalilla, jota jaettiin niitäkin vain yksi, työllään "Vessel". Hänet kutsuttiin myös saman kilpailun tuomariksi vuonna 2005. 
Hän työskenteli Arabian taideosastolla vuosina 1980–2003, mutta jättäytyi sitten vapaaksi taiteilijaksi. Hän kuuluu Arabian taideosasto ry:n taiteilijoiden ryhmään, joka työskentelee nimensä mukaisesti Arabian tehtaan 9. kerroksessa Helsingissä.
Crash (vuoden 2004 elokuva)

Crash on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut episodielokuva, jonka on ohjannut Paul Haggis. Elokuvan ensi-ilta oli Toronton elokuvajuhlilla vuonna 2004, mutta kansainväliseen jakeluun se laitettiin vasta vuonna 2005.
"Crash" sijoittuu Los Angelesiin. Elokuvassa eri yhteiskunnan osista tulevat ihmiset kohtaavat toisiaan törmäämällä toisiinsa. Törmäyksissä vapautuu liike-energian lisäksi sosiaalisia ja rodullisia jännitteitä ( ’kolari, törmäys, rysähdys’).
Kriitikot ylistivät "Crashia" sen ensi-illan aikaan, ja elokuva menestyi loistavasti myös taloudellisesti. Elokuvan budjetti oli vain 6,5 miljoonaa dollaria, ja se tuotti pelkästään Yhdysvalloissa 54,3 miljoonaa dollaria. 
"Crashilla" oli vuonna 2006 kuusi Oscar-ehdokkuutta, ja se voitti kolme Oscaria: paras elokuva, paras alkuperäinen käsikirjoitus (Paul Haggis, Robert Moresco) ja paras leikkaus (Hughes Winborne). Se menestyi myös Bafta- ja Golden Globe -jaoissa.
Tuotanto.
Taloudellisten rajoitteiden takia elokuvaa kuvattiin ohjaaja Haggisin omassa kodissa, televisiosarja "Monkin" lavasteissa. Lisäksi elokuvassa käytettiin ohjaajan ja muiden kuvausryhmän jäsenten autoja.
Palkintoja.
Oscarit.
Ehdokkaana:
Baftat.
Ehdokkaana:
Golden Globet.
Ehdokkaana:
Vastaanotto.
Ilta-Sanomien Timo Malmi arvioi 2009 monikulttuurisen Los Angelesin ennakkoluulojen ja pelkojen mosaiikin kulkevan ja toimivan, vaikka henkilöitä ja episodeja riittääkin. Rasismiteeman osalta Malmi toteaa, että Higgsiä voi syyttää siitä, että hän ei malta olla osoittelematta ja yksinkertaistamatta.
Erik Tulindberg

Erik Eriksson Tulindberg (22. helmikuuta 1761 Vähäkyrö – 1. syyskuuta 1814 Turku) oli suomalainen säveltäjä, viulisti ja korkea virkamies. Häntä pidetään varhaisimpana tunnettuna taidemusiikin säveltäjänä Suomessa. Hän oli myös vuosina 1809–1812 Suomen hallituskonseljin valtionvaraintoimituskunnan puheenjohtaja eli periaatteessa Suomen ensimmäinen valtiovarainministeri.
Elämä.
Erik Tulindbergin vanhemmat olivat maanmittari ja lääninkamreeri Erik Tulindberg ja Kristina Beata Carlborg. Hänen puolisonsa vuodesta 1787 oli Margareta Kristina Nylander (k. 1843).
Tulindberg merkittiin jo 15-vuotiaana vuonna 1776 kirjoille Turun akatemiaan, josta hän valmistui maisteriksi vuonna 1782. Hän muutti vuonna 1784 Ouluun ja toimi siellä virkamiehenä. Hän oli vuodesta 1794 Oulun läänin ja vuodesta 1811 Turun ja Porin läänin lääninkamreeri. Tulindberg valittiin vuonna 1797 Ruotsin Kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi. Vuonna 1809 hän siirtyi takaisin Turkuun ja toimi Suomen suuriruhtinaskunnan hallituskonseljin jäsenenä ja valtionvaraintoimituskunnan puheenjohtajana. Hän oli tuolloin talousosaston ainoa jäsen, jolla oli akateeminen loppututkinto. Vastaavasti hän ja Carl Johan Idman (vuodesta 1814 aateloituna Idestam) olivat osaston ainoat aatelittomat.
Sävellysura.
Tyylillisesti Tulindbergin teokset edustavat 1700-luvun loppupuolen klassismia, mutta jotkin piirteet ennakoivat jo romantiikan aikakautta.
Tulindbergin teoksista kuusi jousikvartettoa on sävelletty todennäköisesti 1780-luvun alussa. Teosten käsikirjoitukset löytyivät Helsingin yliopiston kirjaston kokoelmasta vuonna 1925. Kvartettojen nuottivihkoista puuttui toisen viulun osuus ja myös alttoviuluääni oli osittain puutteellinen. Kvartettoja ovat täydentäneet John Rosas, Toivo Haapanen, Kalevi Aho 1990-luvulla ja Anssi Mattila 2004.
Tulindbergin viulukonsertto on varhaisempi teos kuin jousikvartetot. Se on ilmeisesti esitetty vuonna 1783 Turussa ja sitä pidetään ensimmäisenä suomalaisen säveltäjän luomana suurimuotoisena sävelteoksena. Konserton käsikirjoitus löytyi Tukholman musiikkiakatemian kirjastosta vuonna 1956. Tulindberg sävelsi tiettävästi myös toisen viulukonserton, mutta se on kadonnut.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 1967

Vuoden 1967 jääpallon maailmanmestaruuskilpailut olivat kautta aikain viidennet jääpallon MM-kilpailut. Kisat pidettiin Suomessa, Suomi toimi kisaisäntänä toista kertaa. Kuusi ottelua pelattiin viidellä eri paikkakunnalla, Helsingissä pelattiin kaksi ottelua, Oulussa, Varkaudessa, Mikkelissa ja Lappeenrannassa pelattiin yksi ottelu. 
MM-kilpailuissa pelattiin yksinkertainen sarja, jonka voittaja voitti MM-kultaa. Turnaukseen osallistuivat Suomi, Ruotsi, Norja ja Neuvostoliitto. Mestaruuden voitti Neuvostoliiton joukkue jo viidennen kerran peräkkäin. Turnaus oli tasainen, sillä kaikki ottelut Suomen, Ruotsin ja Neuvostoliiton välillä päättyivät tasapeliin. Otteluita seurasi noin 15 500 maksanutta katsojaa, eli noin 2600 katsojaa ottelua kohden.
Thomas Schelling

Thomas Crombie Schelling (14. huhtikuuta 1921 Oakland, Kalifornia – 13. joulukuuta 2016) oli yhdysvaltalainen ekonomisti, joka toimi professorina Marylandin yliopistossa. Hän jakoi vuoden 2005 Nobelin taloustieteen palkinnon yhdessä israelilaisen Robert Aumannin kanssa peliteoriaa koskevista tutkimuksistaan.
Schelling väitteli Harvardin yliopistossa ja työskenteli Yhdysvaltojen hallinnossa mm. Marshall-ohjelman parissa 1948–1950. Hän työskenteli Harvardin yliopistossa yli kolmenkymmenen vuoden ajan. 1950-luvulla hän tutki ydinasekilpailua ja kirjoitti siitä kirjan. 1980-luvulta alkaen hän tutki muiden aiheiden ohella hiilidioksidipäästöjä ja ilmastonmuutosta.
Itävallan keisarikunta

Itävallan keisarikunta (, aikalaisittain "Kaiserthum Oesterreich") oli 11. elokuuta 1804–8. kesäkuuta 1867 nykyisessä Itävallassa ja sen nykyisissä naapurivaltioissa toiminut Habsburgien suvun hallitsema valtio.
Ennen keisarikunnaksi tuloaan Itävalta oli arkkiherttuakunta: se oli yksi Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuuluneista käytännössä itsenäisistä valtioista, mutta sikäli erikoisasemassa, että sen arkkiherttuana oli useiden vuosisatojen ajan lähes poikkeuksetta sama henkilö kuin keisarinakin. Kun Habsburgien monarkia, johon Itävalta kuului, joutui toistuvasti sotiin Osmanien valtakuntaa vastaan, se valloitti vähitellen myös sille kuuluneita alueita, erityisesti Unkarin. Näitä ei kuitenkaan katsottu Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuuluviksi. 
Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta lakkasi vuonna 1806, kun keisari Frans II luopui sen keisariudesta. Kaksi vuotta aikaisemmin hän oli kuitenkin julistanut Itävallan keisarikunnaksi ja tullut sen keisariksi nimellä Frans I. Tästä keisarikunnasta tuli vuonna 1867 Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia. Itävallan keisari oli Itävalta-Unkarin johdossa aina ensimmäisen maailmansodan päättymiseen vuonna 1918.
Itävallan keisarikunta päättyi vuonna 1867, kun muodostettiin "Valtakunnanneuvostossa edustetut kuningaskunnat ja maat ja Unkarin Pyhän Tapanin kruunun maat", josta puhekielellä on käytetty muotoa Itävalta-Unkari tai Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia kuvaamaan Itävallan keisarikunnan ja sen keisarin hallitsemien maiden sekä Unkarin kuningaskunnan valtioliittoa.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 1975

Vuoden 1975 jääpallon maailmanmestaruuskilpailut olivat järjestyksessään yhdeksännet jääpallon MM-kilpailut. Kisat pidettiin Suomessa kolmatta kertaa jääpallon MM-historian aikana. Otteluita pelattiin Espoossa, Imatralla, Kemissä, Lappeenrannassa, Mikkelissä, Oulussa, Torniossa ja Varkaudessa. MM-turnauksessa pelattiin kaksinkertainen sarja, jonka voittaja voitti MM-kultaa.
Mestaruuden voitti Neuvostoliitto yhdeksättä peräkkäistä kertaa. Se sijoittui sarjan kärkeen tasapisteissä Ruotsin kanssa. Kisoissa tehtiin historiaa, sillä Neuvostoliitto hävisi ottelun ensimmäistä kertaa MM-historian aikana, kun Ruotsi voitti sen Torniossa pelatussa kisojen avausottelussa maalein 3–1. Neuvostoliitto voitti turnauksen myöhemmässä ottelussa Ruotsin maalein 7–2, minkä turvin Neuvostoliiton mestaruusputki jatkui, Ruotsin paremmasta maalierosta huolimatta. Suomi sijoittui kolmanneksi ja Norja neljänneksi.
Suomen joukkue.
Matti Alatalo (OLS), Pauli Auvinen (WP-35), Juha Eklund (Vastus), Jarmo Haavisto (HIFK), Eero Hautala (WP-35), Esko Holopainen (WP-35), Seppo Jolkkonen (Vastus), Kari Kiviharju (Vastus), Seppo Laakkonen (WP-35), Veikko Niemikorpi (HIFK), Timo Okkonen (OLS), Veli Pohjolainen (LaPa), Urho Partanen (HIFK), Ulf Sainio (HIFK), Seppo Sarkima (LaPa), Tapio Tanninen (HIFK), Raimo Tirkkonen (WP-35), Pekka Vartiainen (OLS) ; Valmentajat: Esko Heltola ja Olavi Varma
Domodedovon kansainvälinen lentoasema

Domodedovon kansainvälinen lentoasema () on lentoasema, joka sijaitsee 42 kilometriä Moskovan keskustasta etelään. Se on toinen Moskovan kahdesta tärkeimmästä lentoasemasta yhdessä Šeremetjevon kansainvälinen lentoaseman kanssa. 
Domodedovo on johtava kotimaan- ja IVY-maiden lentojen lentoasema ja on haastanut Šeremetjevon lentoaseman kansainvälisten matkustajien määrässä. Vuonna 2006 Domodedovo on noussut Venäjän suurimmaksi lentoasemaksi, ohittaen Šeremetjevon jopa kansainvälisten matkustajien määrässä. Vuonna 2007 kentän läpi kulki lähes 19 miljoonaa matkustajaa. 
East Line Group vuokrasi Domodedovon lentoaseman toiminnot kiitoteitä lukuun ottamatta 75 vuoden sopimuksella vuonna 1996. Se on investoinut suuria summia lentoaseman kunnostamiseen. Lisäksi on panostettu matkustajien viihtyvyyteen ja lentoaseman puhtauteen. Edellä mainituista syistä sekä Šeremetjevon lentoaseman ongelmien takia British Airways, Qatar Airways, Swiss International Air Lines, Emirates, SN Brussels Airlines (nyk. Brussels Airlines) ja Thai Airways International ovat siirtäneet kaikki Moskovan lentonsa Domodedovoon. Aeroflot on myös siirtänyt kaikki rahtitoimintonsa Šeremetjevolta Domodedovoon. 
Domodedovon lentoasemalta on Aeroexpress-junayhteys Moskovan Paveletsin rautatieasemalle. Matka kestää noin 40 minuuttia. Lentomatkustajat voivat tehdä lähtöselvityksen jo rautatieasemalla.
Robert I (Dreux)

Robert I Suuri (ransk. "Robert Ier de Dreux dit le Grand") (n. 1123 – 11. lokakuuta 1188) oli Dreux’n kreivi ja Ranskan kuninkaan Ludvig VI:n ja hänen puolisonsa Savoijin Adèlaiden viides poika.
Tausta.
Robert sai vuonna 1137 apanage-läänityksenä isältään Dreux’n kreivikunnan, joka oli Kapetinki-suvun vanhoja perintömaita ja kuninkaan titulaariin kuuluva arvo. Tämän arvon Robert piti itsellään aina vuoteen 1184 saakka, jolloin hän luovutti sen pojalleen Robert II:lle.
Vuonna 1145 solmimansa avioliiton, Évreux’n Harvissen kanssa, myötä Robert sai itselleen myös Perchen kreivikunnan. Vuonna 1152 hän solmi jälleen edullisen avioliiton Agnès de Brainen kanssa, sillä nyt hänen hallintaansa tulivat Braine-sur-Veslen kreivikunta sekä Fère-en Tardenoisin, Pontarcyn, Neslen, Longuevillen, Quincy-en-Tardenoisin, Savignyn ja Baudementin läänitykset.
Robert I osallistui toiseen ristiretkeen ja sen yhteydessä Damaskoksen piiritykseen vuonna 1148. Vuonna 1154 hän osallistui englantilaisia vastaan tähdättyyn Séezin piiritykseen ja vuonna 1158 hän taisteli englantilaisia vastaan avoimessa sodassa.
Avioliitot ja lapset.
Robert I ehti Kapetinki-suvun miesten tapaan eläessään useampaan avioon ja yleisesti ne olivat hänen kannaltaan poliittisesti, taloudellisesti ja vallan kannalta erinomaisen onnistuneita.
Enaimmäisen avioliittonsa Robert I solmi noin vuonna 1140 Rochefortin kreivin Anseau de Garlanden tyttären Agnèsin (1122–1143) kanssa. Avioliitosta syntyi:
Toisen avioliittonsa Robert I solmi noin vuonna 1144 Salisburyn kreivin Gautier d’Évreux’n tyttären Harvisen (1118–1152) kanssa. Tästä avioliitosta syntyi:
Kolmannen avioliittonsa Robert I solmi vuonna 1152 Brainen kreivin Guy de Baudemontin tyttären Agnèksen kanssa (1130–1202 tai 1218). Tästä avioliitosta olivat lapset:
Jukka-Pekka Saraste

Jukka-Pekka Saraste (s. 22. huhtikuuta 1956 Heinola) on suomalainen kapellimestari.
Saraste toimi Radion sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina vuosina 1987–2001. Tällä kaudella orkesteri levytti keskeisiä suomalaisten säveltäjien suurteoksia. Skotlantilaisen kamariorkesterin ylikapellimestarina hän oli 1987–1991. Hän toimi myös Toronton sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana vuosina 1994–2001. Syksyllä 2006 Saraste seurasi André Previniä Oslon filharmonisen orkesterin ylikapellimestariksi. Hän jätti tehtävän 2013 orkesterin taloudellisen tilanteen heikennyttyä sponsorirahojen vähentymisen vuoksi vaikka oli orkesteriin musiikillisesti tyytyväinen. Vuosina 2008–2011 hän toimi Sinfonia Lahden taiteellisena neuvonantajana ja orkesterin Sibeliustalossa vuosittain järjestämän Sibelius-festivaalin taiteellisena johtajana. Helsingin musiikkitalon valmistuttua hän lisää esiintymisiä Helsingissä. Saraste valittiin WDR Sinfonieorchester Kölnin eli Kölnissä sijaitsevan Westdeutschen Rundfunks -yleisradioyhtiön sinfoniaorkesterin ylikapellimestariksi vuosiksi 2010–2013. Häntä ennen virkaa hoiti Semjon Bytškov. Sarasteen kautta Kölnissä jatkettiin niin, että se kesti kaiken kaikkiaan vuoteen 2019. Helsingin kaupunginorkesterin ylikapellimestarina hän aloitti syksyllä 2023. Alun perin kolmevuotista sopimusta seuraa uusi kolmevuotinen jatkokausi niin, että Saraste toimii tehtävässä kesään 2029 asti.
Toimittaja Petri Saraste on Jukka-Pekka Sarasteen veli.
Hugo Magnus (Vermandois)

Hugo I Magnus tai Hugues Suuri (1057 – 18. lokakuuta 1102) oli Vermandois’n ja Valois’n kreivi, frankkien kuninkaan Henrik I:n ja Kiovan Annan poika sekä kuningas Filip I:n veli.
Ristiretkeilijä.
Vuoden 1096 alkupuolella Hugo ja hänen veljensä kuningas Filip aloittivat keskustelun ristiretkestä, olivathan Clermontin kirkolliskokouksen uutiset jo ehtineet Pariisiin saakka. Filip itse ei voinut osallistua ristiretkeen, sillä paavi oli julistanut hänet pannaan. Historiallisten tarinoiden mukaan Hugo teki päätöksensä ristiretkeen osallistumisesta 11. helmikuuta 1096 nähdyn kuunpimennyksen vaikutuksesta.
Vuoden 1096 kesällä Hugo otti yhdessä Gedefroy de Buillonin kansan ristiretkiviitan ja heidän johtamansa armeija lähti matkaan Ranskasta Italian kautta itään. He ylittivät Adrianmeren Bysantin keisarikunnan alueella, eli he eivät kulkeneet maateitse muiden ristiretkeläisarmeijoiden tavoin. Hugon sotilaat ylittivät meren Barin kaupungin luona, mutta monet alukset tuhoutuivat myrskyssä ennen pääsyään perille Konstantinopoliin. Kuitenkin Hugo itse ja suuri osa hänen armeijaansa pelastui ja pääsi perille välietappiin. Suuria vaikeuksia syntyi kuitenkin suhteesta Bysantin keisari Aleksios I:seen, joka suhtautui ristiretkeläisiin erittäin varovaisesti.
Varsinaiset taistelut Pyhällä maalla eivät sujuneet Hugolta toivotulla tavalla, ja avun saanti esimerkiksi Bysantista takerteli erittäin pahasti. Antiokian valtauksen jälkeen hänen sanotaan saaneen lisänimensä Magnus (suuri). Kun turkkilaiset yrittivät uudelleen Antiokian valtausta, Hugo jätti taistelun sikseen ja palasi takaisin Ranskaan lupaamaansa velvoitetta täyttämättä. Jerusalemin valloitus vuonna 1099 sai hänet tuntemaan häpeää teoistaan, ja poissaolonsa korvaamiseksi hän lähti uudelleen Palestiinaan. Hän haavoittui Halys-virralla käydyssä taistelussa ja kuoli myöhemmin Tarsoksessa.
Avioliitto.
Hugo avioitui Vermandois’n ja Valois’n kreivin Herbert IV:n tyttären Adélaiden (n. 1062–1122) kanssa. Hän peri kreivikunnan itselleen langoltaan Eudes I:ltä vuonna 1084. Näin Hugo edustaa hyvin keskiajan hallitsijaperheen nuorempaa poikaa, jonka piti pyrkiä saamaan omat maa-alueet vähintään edullisen naimakaupan myötä ja lisäksi osallistua ristiretkiin maallisen kunnian ja maineen hankkimiseksi. Vermandois’n kreivinä hän perusti tämän kreivikunnan Kapetinkien dynastian.
Lapset.
Avioliitostaan Adélaide de Vermandoisin kanssa Hugolla oli seuraavat lapset:
Wound Creations

Wound Creations on helsinkiläisen Amoral-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 2004. Albumi julkaistiin alun perin Rage of Achillesin kautta sekä myöhemmin Spikefarm Recordsin kautta bonuskappaleella täydennettynä.
Kappaleet.
Bonuskappale ”Metamorphosis” lisättiin, kun levy julkaistiin uudelleen levy-yhtiö Spikefarm Recordsin kautta.
Villu Tamme

Villu Tamme (s. 2. marraskuuta 1963 Tallinna, Neuvostoliitto) on virolainen punk-muusikko ja kirjailija. 
Tamme näki sanan punk ensimmäistä kertaa vuoden 1978 "Suosikissa", jonka kaveri oli onnistunut tuomaan Neuvostoliittoon. Tamme on kertonut The Sex Pistols -yhtyeen Sid Viciouksen ja Johnny Rottenin ulkonäön tehneen häneen niin suuren vaikutuksen, että hän leikkasi seuraavana päivänä hiuksensa. Myöhemmin hän kuuli näiden musiikkia ja se vei hänet mukanaan. 
Tamme on soittanut muun muassa yhtyeissä nimeltä Türa, Velikije Luki, J.M.K.E. ja Vürst Trubetsky &amp; J. M. K. E. Tamme on julkaissut monien musiikkilevyjen ohella myös runokokoelmia ja hänellä on ollut Virossa myös oma TV-show "Seitse vaprat". Tamme on laatinut työkseen sanaristikkoja. Vuonna 2015 Tamme osallistui Viron televisiossa esitettyyn Vain Elämää -pop-viihdeohjelmaan “Laula Mu Laulu”.
Decrowning

Decrowning on helsinkiläisen Amoral-yhtyeen toinen studioalbumi vuodelta 2005. 
Kappaleet.
¹ Ainoastaan Japanin-painoksella.
Robert Sternberg

Robert J. Sternberg (s. 8. joulukuuta 1949 Newark, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen psykologi. Hän on tutkinut muun muassa älykkyyttä, viisautta, luovuutta ja rakkauden sekä vihan psykologiaa.
Sternberg on toiminut muun muassa dekaanina Tuftsin yliopistossa ja PACE-keskuksen johtajana siirryttyään sinne Yalen yliopistosta, jossa hänellä oli psykologian professuuri.
Sternberg on saanut psykologian alalla lukuisia kansallisia ja kansainvälisiä huomionosoituksia sekä palkintoja. Hänellä on myös neljä eurooppalaista kunniatohtorin arvoa (Espanja, Ranska, Belgia, Kypros). Sternberg on yksi eniten viitatuista tutkijoista psykologian oppikirjoissa. Hän on laatinut yli 950 referee-julkaisua ja kuuluu muun muassa "Contemporary Psychology" -lehden toimituskuntaan. Vuonna 2003 hän toimi APA:n (American Psychological Association) puheenjohtajana.
Sternbergin ”rakkaus on tarina” -teoriassa ihmisten välillä syntyvien parisuhteiden luonne riippuu siitä, millaisia sisäisiä tarinoita rakkaudesta osapuolet toteuttavat. Haastattelututkimusten pohjalta Sternberg on löytänyt 26 erilaista rakkaustarinan tyyppiä. Jokainen näistä tarinoista sisältää selvästi erottuvia etuja ja haittoja, ja monet niistä ovat yhteen sovittamattomia. Parisuhteen osapuolet siis pyrkivät toteuttamaan parisuhteessaan omaa rakkaustarinaansa ja näkemään myös kumppaninsa oman rakkaustarinansa viitekehyksestä. Mikäli molempien osapuolten tarinat sopivat yhteen, parisuhteella on paremmat edellytykset toimia kuin, jos heidän tarinansa ovat ristiriitaiset keskenään.
Sternberg on analysoinut rakkaudessa kolme elementtiä: 1) läheisyys, 2) intohimo ja 3) omistautuminen. Erilaisia rakkauden vaiheita ja lajeja ovat:
MC (hip hop)

MC on hip hop -piireissä käytetty nimitys rap-muusikosta. Se juontuu englannin kielen sanoista master of ceremonies () tai "microphone controller".
MC tuottaa riimeillä hip hop -musiikkiin räppäystä eli ”puhelaulua” ja (joissain tapauksissa) laulua. Ensimmäisiä tällaisia oli esimerkiksi Kool Moe Dee, joka haastoi MC Busy Been sekä MC EnaqPanen räppäyksellä eikä yleisön tunnelmaa nostattavalla funk-tyylisellä räpillä. Suomen ensimmäisenä MC:nä pidetään General Njassaa. Hip Hop MC -ryhmän kollektiivinen substantiivi on MC:iden ”ministeriö”.
Venno Vanamölder

Venno Vanamölder (s. 7. elokuuta 1963) on virolainen muusikko, joka on soittanut rumpuja yhtyeissä Verine Pühapäev, J.M.K.E., Vürst Trubetsky &amp; J. M. K. E. ja P.W.A.. Muusikon töiden ohella Vanamölder on toiminut ainakin logistiikkatyöläisenä.
Vanamölder perusti Verine Pühapäev -yhtyeen, joka oli Viron ensimmäisen hardcore punk -yhtye. Se joka oli toiminnassa vuosina 1982–1983. Tämän jälkeen Vanamölder täytyi mennä kahdeksi vuodeksi armeijaan. Armeijasta tultuaan hän liittyi rumpaliksi Villu Tammen kokoamaan punk rock -yhtyeeseen J.M.K.E.. Vuosina 1989–1998 Vanamölder soitti P.W.A.-yhtyeessä.
Persepolis

Persepolis ( 'persialaisten kaupunki') oli muinaisen Persian valtakunnan pääkaupunki Akhaimenidien hallitsijasuvun aikana. Kaupungin perusti kuningas Dareios I vuonna 518 eaa. ja se tuhoutui vuonna 330 eaa.
Persepoliin rauniot sijaitsevat nykyisen Iranin Fārsin provinssin alueella, linnuntietä noin 49 kilometriä (maanteitse 57 km) Šīrāzista koilliseen ja noin 660 kilometriä Teheranista etelään.
Historia.
Persepolista alettiin rakentaa vuosien 518–515 eaa. välillä, koska kuningas Dareios I halusi siirtää hallinnollisen pääkaupunkinsa pois Pasargadaista. Kaupungin sijainniksi valittiin syrjäinen vuoristoseutu. Dareios raivasi sieltä tasangon ja rakennutti sille 125 000 neliömetrin suuruisen ja 20 metrin korkuisen tasanteen, jolle hän perusti kaupungin. Rakennukset tehtiin kalkkikivestä ja savitiilistä. Kaupungin alle kaivettiin viemäritunnelit ja vuoren juurelle korotettu sadevesisäiliö. Vuonna 515 eaa. aloitettiin palatsiin vievien leveiden portaikkojen rakentaminen.
Kaupunki koostui yhdeksästä osasta, joihin kuului saleja, kaksi palatsia, haaremi, aarrekammio, portti ja kuninkaan hautakammio. Darius I rakennutti näistä kolme, ja loput rakennuttivat hänen seuraajansa, etenkin Kserkses I ja Artakserkses I mutta myös Artakserkses II, Artakserkses III ja muut kuninkaat.
Kaupungissa oli myös asuinrakennuksia, tori ja muita rakennuksia, joiden käyttötarkoitusta ei tiedetä. Ylhäisö ilmeisesti asui korotetulla tasanteella ja tavalliset ihmiset alempana. Kaupunkia ympäröi kolme muuria, jotka eivät ole säilyneet. Muureilla oli vartiotorneja, ja korkein muureista oli 27 metriä korkea.
Neljä kilometriä Persepolista koilliseen Naqš-e-Rustemissa on kallioon hakattu Dareios I:n ja kolmen muun kuninkaan haudat.
Koska Persepoliihin oli vaikea päästä talven sadekaudella, Akhaimenidien valtakuntaa hallinnoitiin myös muista kaupungeista. Kuninkaalliset asuivat Persepoliissa keväällä ja kesällä. Kaupunki näyttää toimineen seremoniakeskuksena, jonne vasallivaltioiden edustajat tulivat tapaamaan kuningasta. Sijainti oli salainen ulkomaailmalta, mikä teki kaupungista turvallisen paikan säilöä arvotavaroita. Kreikkalaiset löysivät kaupungin vuonna 330 eaa. kun Aleksanteri Suuri poltti ja ryösti sen.
Hävityksen jälkeen kaupungista jäi jäljelle vain pylväitä, joitain seiniä ja oviaukkoja. Rauniot löydettiin hiekasta ja tunnistettiin Persepoliiksi vuonna 1618, ja ammattimaiset kaivaukset aloitettiin vuonna 1931. Kaupungista on löydetty paljon nuolenpääkirjoituksia. Se nimettiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1979 ja on nykyisin suosittu turistikohde.
Persepolis oli Persian valtakunnan 2500-vuotisjuhlan päänäyttämö vuonna 1971.
14 tuntia

14 tuntia ("Fourteen Hours") on yhdysvaltalainen mustavalkoelokuva, jonka ohjasi Henry Hathaway. Se sai ensi-iltansa vuonna 1951. Grace Kelly nähdään tässä elokuvassa ensimmäisessä elokuvaroolissaan, mistä elokuva nykyisin parhaiten tunnetaan.
Juoni.
Hotellin huonepalvelun tarjoilija huomaa varhain aamulla, että mies, jolle hän oli juuri vienyt aamiaisen, on kiivennyt ikkunan ulkopuolella 14. kerroksessa kulkevalle kapealle reunukselle ja uhkaa hypätä alas. Tarjoilija ilmoittaa hotellin johtajalle tilanteesta. Samaan aikaan ulkopuolella partioiva poliisi Charlie Dunnigan näkee miehen ja tekee ilmoituksen poliisipiiriin, minkä jälkeen hän menee hotellihuoneeseen puhumaan miehelle. Kun hän puhuu miehen kanssa, hän esittää miehelle olevansa toinen hotellin vieras. Hotellin apulaisjohtaja Moksar’in saapuessa paikalle lähettää hän Dunniganin huoneesta pois, ja tämä menee kadulle ohjaamaan paikalle saapunutta uteliasta yleisöä. Kun paikalle hälytetyt psykiatrit saapuvat huoneeseen Bellevuen sairaalasta, mies kieltäytyy puhumasta heidän kanssaan ja suostuu puhumaan vain Dunniganin kanssa.
Apologetiikka

Apologetiikka tarkoittaa jonkin opin, erityisesti kristinuskon oppien järjestelmällistä ja periaattellista puolustamista. Sana tulee kreikan kielen sanasta απολογια ("apologia"), joka tarkoittaa hyökkäyksen kohteena olevan näkökannan puolustamista. Apologetiikan harjoittajaa kutsutaan "apologeetaksi", "apologeetiksi" tai "apologistiksi".
Ennen kristinuskon leviämistä kirjoitettuihin apologeettisiin teoksiin kuuluvat Platonin "Apologia" eli "Sokrateen puolustuspuhe", jonka aiheena on Sokrateen puolustus hänen oikeudenkäynnissään, sekä muut Sokrateen puolustuspuheet. "Apologia"-nimisen teoksen julkaisi myös kirjailija Apuleius puolustaakseen itseään noituussyytöksiä vastaan.
Nykyään apologetiikalla tarkoitetaan yleensä kristinuskon teologista puolustamista. Toisella vuosisadalla jälkeen ajanlaskun alun apologetiikkaa harjoitettiin puolustettaessa kristinuskoa roomalaisille ja juutalaisille. Nämä kirjoitukset oli usein laadittu oikeudessa esitettävän puolustuspuheen muotoon. Varhaiseen kristilliseen apologetiikkaan kuuluvat useiden varhaiskristillisten kirjailijoiden työt, kuten Justinus Marttyyrin Marcus Aureliukselle suunnatut apologit, sekä useiden kirkkoisien, kuten Origeneen ja Tertullianuksen teokset.
Keskiajalla kristityt teologit perustelivat uskon totuuksien luotettavuutta. Anselm Canterburylainen ja Tuomas Akvinolainen esittivät kuuluisat todistuksensa Jumalan olemassaolosta. Tuomas Akvinolainen kirjoitti myös islamilaisten filosofien esittämien ajatusten torjumiseksi. Hänen pääasiallinen apologeettinen teoksensa on "Summa contra gentiles".
Reformaation jälkeen Blaise Pascal kirjoitti vuodesta 1656 alkaen teostaan, jonka katkelmat tunnetaan nimellä "Mietteitä".
Vahvistusvinouma apologetiikassa.
Vahvistusvinouma vaikuttaa merkittävästi apologetiikkaan, sillä se viittaa taipumukseen painottaa tietoa, joka tukee aiempia uskomuksia, ja samalla sivuuttaa tai vähättelee ristiriitaisia todisteita. Kristillisessä apologetiikassa tämä kognitiivinen vinouma voi ilmetä, kun apologeetat tulkitsevat uskonnollisia tekstejä tai todisteita tavalla, joka vahvistaa heidän uskoaan. Tämä vinouma voi heikentää apologeettisten argumenttien tehokkuutta, erityisesti silloin, kun puolustetaan uskoa epäilijöitä tai uskonnottomia vastaan käydyissä keskusteluissa.
Nykyiset apologeettiset menetelmät, kuten klassinen, kokemuksellinen ja presuppositionaalinen apologetiikka, heijastavat vahvistusvinouman eri asteita. Klassiset apologeetat tyypillisesti katsovat, että historian oikea ymmärtäminen, erityisesti menneisyyden tapahtumien merkityksen osalta, edellyttää teistisen maailmankuvan omaksumista. Kokemuksellisessa apologetiikassa painotetaan usein niitä henkilökohtaisia kokemuksia, jotka vahvistavat ja tukevat jo olemassa olevaa uskonnollista käsitystä todellisuudesta. Presuppositionalistit puolestaan lähtevät oletuksesta, että kristillinen maailmankuva on totta, ja rakentavat argumenttinsa tämän lähtökohdan ympärille, hyläten vastakkaiset todisteet merkityksettöminä tai virheellisinä.
Merkittäviä kristillisiä apologeettoja.
Antiikin aikana:
Nykyaikana:
Olympia

Olympia viittaa seuraaviin:
Urheilussa.
Olympia varsinkin yhdyssanojen alkuosana viittaa yleensä olympiakilpailuhin rakennettuihin suorituspaikkoihin:
Vürst Trubetsky &amp; J. M. K. E.

Vürst Trubetsky &amp; J. M. K. E. ("Vürst Trubetsky &amp; Joodikud Moskva Kohviku Eest") oli vuosina 1986-1988, 2001 ja 2006 vaikuttanut virolainen punk-yhtye, jonka esittämä materiaali on tullut myöhemmin tunnetuksi lähinnä Vennaskond-yhtyeen esittämänä. Yhtyeessä vaikuttivat kaksi Viron tunnetuinta punk-muusikkoa, Villu Tamme ja Tõnu Trubetsky, ja sitä onkin usein kutsuttu virolaisen punk-musiikin "dream-teamiksi". Yhtyeen materiaalia on julkaistu CD-levyllä nimeltä "Rotipüüdja", joka sisältää 16 live-äänitystä ja J.M.K.E.:n C-kasetilla "Rumal nali".
Koagulaatio

Kemiassa:
Yleisesti käytetty termi, koagulaatio, tarkoittaa kemiassa tapahtumaa, jossa ulkoisten tekijöiden, esim. lämpötilan, voimakkaan hapon, emäksen, raskasmetallien tai alkoholien vaikutuksesta valkuaisaineen rakenne tuhoutuu peruuttamattomasti. Esimerkkeinä annetaan usein kananmunan paistamisessa valkuaiselle tapahtuva kemiallinen muutos. Ensimmäisessä vaiheessa valkuaisainemolekyylien kierteinen kemiallinen rakenne avautuu ja sitä kautta molekyylien vesiliukoisuus laskee. Tämän vaiheen nimi on denaturaatio. Tämän tapahtuman jälkeen valkuaisainemolekyylit saostuvat, koska auenneiden valkuaisainemolekyylien rakenneosien välille muodostuu uusia sidoksia – valkuaisaine siis hyytyy.
Ammattisanastona:
Aerosolifysiikassa koagulaatiolla tarkoitetaan aerosolihiukkasten törmäämistä ja takertumista toisiinsa kaasumaisessa väliaineessa. Toisiinsa törmäävät hiukkaset voivat kimmota toisistaan, sulautua yhdeksi suuremmaksi pallomaiseksi hiukkaseksi tai takertua toisiinsa muodostaen useasta erillisestä hiukkasesta koostuvan agglomeraatin. Koagulaatio kasvattaa siten suurempien aerosolihiukkasten kokoa ja poistaa pienempiä hiukkasia. Näin ollen hiukkaskokojakauma painottuu suurempiin hiukkasiin ja hiukkasten lukumääräpitoisuus pienenee.
Hiukkaskokoluokkien a ja b välisten törmäysten lukumäärä formula_1 aika- ja tilavuusyksikköä kohden eli koagulaationopeus määritellään:
formula_2
jossa alaindeksit a ja b viittaavat koaguloituviin hiukkaskokoluokkiin "a" ja "b", formula_3
on hiukkasten a ja b ominaisuuksista riippuva koagulaatiokerroin ja formula_4 ja formula_5 ovat hiukkaskokoluokkien a ja b lukumääräpitoisuudet. Mikäli kaikki törmäykset eivät johda koaguloitumiseen, voidaan yhtälön oikealle puolelle lisätä vielä törmäystehokkuutta kuvaava termi.
Brownin liikkeestä johtuva terminen koagulaatio on tärkein koagulaatiomekanismeista. Brownin liike on kaasumolekyylien ja hiukkasten satunnaista lämpöliikettä, jonka määrä riippuu lämpötilan lisäksi hiukkasten massasta. Satunnaisen liikkeen johdosta hiukkaset joutuvat kosketusetäisyydelle ja voivat koaguloitua. Suuret hiukkaset liikkuvat vähemmän Brownin liikkeen vaikutuksesta. Pienet hiukkaset liikkuvat nopeammin kun taas suuremmilla on enemmän törmäyspinta-alaa. Sen vuoksi koagulaatio on tehokkainta keskenään huomattavan erikokoisten hiukkasten välillä. 
Kinemaattisella koagulaatiolla tarkoitetaan ulkoisen voiman ansiosta samaan suuntaan kulkevien hiukkasten törmäämistä toisiinsa johtuen niiden nopeuserosta. Tärkein kinemaattisen koagulaation aiheuttaja luonnollisissa prosesseissa on painovoima. Suuremmat hiukkaset putoavat suhteessa pienemmän ilmanvastuksensa vuoksi nopeammin kuin pienet hiukkaset ja siten pudotessaan törmäävät alapuolellaan oleviin hitaammin putoaviin hiukkasiin. Painovoiman lisäksi hiukkasten nopeusero voi aiheutua väliaineen paikallisista nopeuseroista, turbulenssista tai hiukkasten välisistä sähköisistä vuorovaikutuksista.
Antonov An-26

Antonov An-26 on neuvostoliittolais-venäläinen Antonov An-24:stä kehitetty keskipitkän ja lyhyen matkan sotilaskuljetuslentokone, josta tuli yleinen Varsovan liiton maissa. Konetyyppiä käytetään edelleen mm. kaupallisilla rahtilennoilla.
Konetyypille sattuneita lento-onnettomuuksia.
9. maaliskuuta, 2016 syöksyi Bengalinlahden matalaan rantaveteen Antonov An-26 -kone. Operaattorina toimi True Aviation. Onnettomuudessa kuoli 3 ihmistä. Kone nousi ilmaan Bangladeshista.
25. syyskuuta, 2020 Itä-Ukrainassa putosi maahan Antonov An-26 -tyypin kone, lähellä Malynivkaa Harkovan liepeillä. Lentoturmassa kuoli 26 henkeä, joista 18 sotilasilmailun opiskelijoita; vain eräs 20-vuotias lentokadetti selviytyi hengissä onnettomuudesta.
6. heinäkuuta, 2021 Kamtsatkan niemimaalla Ohotanmeren lähettyvillä putosi Antonov An-26. Kone oli matkalla Petropavlovsk-Kamtšatskista Palanaan. Onnettomuudessa kuoli 28 ihmistä.
24. helmikuuta, 2022 Venäläinen sotilaskuljetuskone An-26 syöksyi maahan eteläisellä Venäjällä, lähellä Ukrainan rajaa sijaitsevalla Voronezhin alueella. Lentoturmassa kuoli koko miehistö. Turman syyksi epäillään teknistä vikaa.
Jaipur

Jaipur (hindiksi: जयपुर) on Rajasthanin osavaltion pääkaupunki Intiassa. Jaipurin perusti maharadža Jai Singh II vuonna 1727.
Vuoden 2011 laskennassa Jaipurissa oli noin 3,07 miljoonaa asukasta.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet.
Jaipur on harvinaisuus Intian esimodernien kaupunkien joukossa. Sen kadut ovat leveitä ja säännöllisiä.
Merkittävä nähtävyys on palatsikompleksi Hawa Mahal. Viisikerroksinen palatsi on rakennettu punaisesta ja vaaleanpunaisesta hiekkakivestä. Maharadža Sawai Pratap Singh rakennutti sen 1797. Toinen merkittävä rakennus on Jantar Mantar, Jai Singhin observatorio.
Liikenne.
Jaipurin kansainvälinen lentoasema palvelee kaupunkia ja sen ympäristöä.
Scooby-Doo

 
Scooby-Doo on Hanna-Barbera Productionsin (nykyinen Cartoon Network Studios) tuottama suosittu piirrossarja, jonka loivat Joe Ruby ja Ken Spears. Sarjan päähenkilönä on salapoliisikoira, tanskandoggi Scooby-Doo, joka ratkoo mysteerejä teini-ikäisten ystäviensä Velman, Shaggyn (Nuhru), Freddien ja Daphnen kanssa. Heidät tunnetaan yhdessä nimellä Mysteeripoppoo, joka otettiin käyttöön alkuperäisen sarjan jälkeen. Viisikko ajelee ympäri maailmaa vihreällä pakettiautollaan ja ratkoo mysteereitä, joihin usein liittyy jokin kertomus aaveista ja muista yliluonnollisesta voimista. Jakson lopussa paljastuu, että yliluonnollisten ilmiöiden takana onkin aivan tavallinen rikollinen naamiaisasuun pukeutuneena. Myöhemmissä sarjoissa Scooby-Doon sukulaiset esiintyvät ensi kertaa, kuten serkku Scooby-Dum ja siskonpoika Scrappy-Doo, jolla oli Scooby-Doon kanssa päähahmoja animaatiosarjassa "Scooby-Doo and Scrappy-Doo".
Konseptista luotiin ensimmäinen animaatiosarja "Scooby-Doo, Where Are You!" vuonna 1969, jonka loivat Joe Ruby ja Ken Spears Hanna-Barbera Productionsin tuottamana. Tuotannossa olivat mukana myös CBS-kanavan pääjohtaja Fred Silverman ja hahmojen suunnittelija Iwao Takamoto. Ensimmäisestä sarjasta tuotettiin yhteensä 25 jaksoa, jotka esitettiin vuoteen 1970 asti. Tämän jälkeen Scooby-Doo sai useita spin-off-sarjoja ja erikoisjaksoja, kunnes Warner Bros. Animation hankki sarjan oikeuden itselleen vuonna 1997. Tämän jälkeen Scooby-Doosta on tuotettu kaksi televisiosarjaa ja elokuvaa, sekä useita suoraan videolle julkaistuja elokuvia. Vaikka ohjelman konsepti ja päähahmot, sekä heidät iät ovat vaihdelleet merkittävästi vuosien saatossa, sarjan keskeisin idea on pysynyt samana, jossa puhuva koira Scooby-Doo ja neljä teini-ikäistä ratkovat mysteereitä.
Vejle

Vejle on Tanskassa Etelä-Tanskan alueella sijaitsevan Vejlen kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 51 804 asukasta. Taajama on Etelä-Tanskan alueen pääkaupunki.
Vejle ympärillä oleva luonto on rikasta. Laakson seinämillä kasvaa metsää ja Dyrehavenin hirvieläinpuistossa laiduntaa japaninpeuroja.
Säveltäjä, viulisti ja teatterikapellimestari Jacob Gade syntyi ja vietti lapsuutensa Vejlessä.
Historia.
Vejle perustettiin 1100-luvulla saarelle, jokilaakson suistoon. Ensimmäinen maininta kaupungista on vuodelta 1256. Yhdyskunnalle myönnettiin kaupunkioikeudet vuonna 1372, mutta vasta 1800-luvun puolivälissä teollistuminen myötä Vejle muotoutui nykypäivän suosituksi ja varakkaaksi alueensa pääkaupungiksi.
Kulttuuri.
Nähtävyydet.
Kaupungissa on kukoistavia kävelykatuja ja historiallisia rakennuksia. Kulttuuria Vejlessä tarjoavat konserttihalli, musiikkitetteri ja kansainvälinen Casino Munkebjerg. Lisäksi kaupungissa pidetään erilaisia kulttuuritapahtumia. Vejlessä on myös useita museoita, muun muassa hiljattain uudistettu Vejlen taidemuseo, joka sisältää merkittäviä kokoelmia Tanskan ja Euroopan kuvataiteesta, ja Økolariet, joka on käytännön oppimiskeskus luonnosta, ympäristöstä ja sähköntuotannosta.
Muita nähtävyyksiä ovat muun muassa Vejlen vanhin rakennus Pyhän Nikolain kirkko 1200-luvulta, ja kaupungin maamerkkinä toimiva tuulimylly vuodelta 1847.
Urheilu.
Horsensin tunnetuin urheiluseura on jalkapallon Superliigassa pelaava Vejle BK. Joukkue pelaa kotiottelunsa Vejle Stadionilla.
ElGamal

ElGamal on julkisen avaimen salausmenetelmä, joka perustuu Diffie-Hellman avaimenvaihtojärjestelmään. Menetelmä perustuu logaritmien laskentaan ja sen on esittänyt Taher Elgamal vuonna 1985.
ElGamal-menetelmää käyttävät mm. GNU Privacy Guard -ohjelmisto, PGP:n uudemmat versiot ja monet muut salausjärjestelmät. DSA (Digital Signature Algorithm) on ElGamal-allekirjoitusmenetelmän variantti, mutta sitä ei tule sekoittaa ElGamal-algoritmiin.
ElGamal voidaan määrittää missä tahansa syklisessä ryhmässä G. Sen turvallisuus riippuu diskreetin logaritmin laskemisesta ryhmässä G.
Algoritmi.
ElGamal koostuu kolmesta komponentista: avainten generointi, salausalgoritmi ja salauksen purkualgoritmi.
Avainten generointi tapahtuu seuraavasti:
Liisa valitsee jonkin syklisen ryhmän formula_1. Olkoon formula_2 ryhmän formula_1 kertaluku eli alkioiden lukumäärä. Tämä kertaluku määrää Liisan käyttämän salakirjoitusjärjestelmän avaimen pituuden.
Seuraavaksi Liisa etsii jonkin ryhmän formula_1 
primitiivisen alkion formula_5. Primitiivisen alkion ominaisuus on se, että jokainen syklisen ryhmän formula_1 alkio voidaan esittää tämän alkion potenssina. Tämän eksponentin laskemista kutsutaan ryhmän formula_1 diskreetin logaritmin probleemaksi.
Liisa valitsee satunnaisen luvun formula_8 joukosta formula_9.
Liisa laskee ryhmän formula_1 alkion formula_11.
Liisa julkaisee käyttämänsä syklisen ryhmän formula_1, sen kertaluvun formula_2, primitiivisen alkion formula_5 ja 
laskemansa alkion formula_15. Nämä muodostavat hänen julkisen avaimensa. Luvun formula_8 Liisa pitää salaisena avaimenaan.
Salausalgoritmi toimii seuraavasti:
Oletetaan, että Roope haluaa lähettää Liisalle salaisen viestin käyttäen Liisan julkistamaa salakirjoitusjärjestelmää.
Roope konvertoi aluksi viestinsä ryhmän formula_1 alkioksi formula_18 käyttäen jotain yksinkertaista ja tunnettua koodausta (vaikkapa ASCII-koodia). 
Roope valitsee satunnaisen alkion formula_19 lukujoukosta formula_9.
Tämän jälkeen hän laskee ryhmän formula_1 alkiot formula_22 ja 
formula_23.
Roope lähettää Liisalle salakielisen viestin formula_24.
Salauksen purku toimii seuraavasti:
Liisa laskee ryhmän formula_1 alkion formula_26.
Nyt
formula_27.
Ryhmän formula_1 kertaluvun formula_2 määräämää avaimen pituutta pitemmät viestit joudutaan pilkkomaan avaimen pituutta pienempiin osiin.
ElGamal-järjestelmää käytetään kuitenkin varsinaisten viestien salaamisen sijasta yleensä ns. avaimenvaihtojärjestelmänä. Tällöin lyhyt symmetrisen salauksen salakirjoitusjärjestelmän avain vaihdetaan ElGamal-järjestelmää käyttäen ja näin vaihdettua avainta käytetään sitten varsinaisten pitempien viestien salaamiseen.
Tehokkuus.
Viestin salaamiseen ElGamal-järjestelmää käyttäen tarvitaan kaksi potenssiinkorotusta. Nämä potenssiinkorotukset voidaan kuitenkin laskea toisistaan riippumatta. Viestin purkamiseen tarvitaan kuitenkin vain yksi potenssiinkorotus. Desiferoinnissa käytetty laskukaava voidaan nimittäin kirjoittaa muotoon formula_30.
Toisin kuin RSA-menetelmässä, laskentaa ei voida nopeuttaa kiinalaista jäännöslausetta käyttäen.
Tuvan autonominen sosialistinen neuvostotasavalta

Tuvan autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Tuvan ASNT) oli Neuvostoliiton hallinnollinen alue Venäjän federatiivisessa sosialistisessa neuvostotasavallassa, joka käsitti nykyisen Tuvan tasavallan alueen. 
Tuvan ASNT muodostettiin 10. lokakuuta 1961 Tuvan autonomisesta alueesta. Tuvan ASNT lakkasi virallisesti olemasta 31. maaliskuuta 1992, jolloin Tuvasta tuli Venäjän federaatioon kuuluva tasavalta. Tätä ennen Tuva oli kansantasavalta, joka itsenäistyi Qing-Kiinasta vuonna 1911.
Luigi Dallapiccola

Luigi Dallapiccola (3. helmikuuta 1904 Pisino d’Istria, Itävalta-Unkari [nyk. Pazin, Kroatia] – 19. helmikuuta 1975 Firenze) oli italialainen säveltäjä. Hän opiskeli pianonsoittoa Firenzen konservatoriossa, jossa hän itse toimi professorina vuosina 1931–1967. Dallapiccola sai myös opetusta sävellyksessä Vito Frazzilta. 
Dallapiccola alkoi saavuttaa tunnettavuutta Mussolinin Italiassa. Hän oli kuitenkin fasistien vastustaja ja joutuikin hengenvaaraan toisen maailmansodan aikana. Esimerkiksi sellaiset aiheet kuin vaino, vankeus ja tyrannian vastustaminen ovat hänen tuotannossaan usein esillä. Yhdeksi säveltäjän viimeisistä teoksista jäi ooppera "Ulisse" (1960–1968). Heikkenevä terveys vaikeutti hänen sävellystyötään viimeisinä vuosina. Säveltäjä kuoli keuhkoödeemaan.
"Ulissen" lisäksi Dallapiccolan tuotantoon kuuluvat muiden muassa oopperat "Volo di notte" (kantaesitetty 1940) ja "Vanki" (kantaesitetty 1950). "Encyclopædia Britannican" mukaan säveltäjästä tekee huomionarvoisen 12-säveljärjestelmän hyödyntäminen lämpimässä, emotionaalisessa ilmaisussa.
Vuosina 1930–1932 Dallapiccola sävelsi kaksi teosta Kalevalan tekstiin: "Due liriche del Kalewala" (1930) ja "Tre studi" (1932).
Garryales

Garryales on kaksisirkkaislahko, joka kuuluu asteridien toiseen pääryhmään Euasteridae I. Lahkon tunnetuimpia edustajia ovat koristekasveina käytetyt kiiltopensaat ("Aucuba").
Lahkon kasvit ovat puuvartisia kasveja, joiden anatomisia ominaisuuksia ovat korkkijällen esiintyminen epidermissä tai sen alla, putkiloiden porrasmaiset perforaatiot, syysolujen rengashuokoset, ruodin johtojänteiden kaarimaisuus, kivisolujen eli sklereidien esiintyminen ja yksisoluiset karvat. Kasvit ovat kaksikotisia ja kukat ovat pieniä. Niissä on yksilokeroiset sikäimet, joissa on kutakin emilehteä kohden 1–2 kärki-istukallista siemenaihetta. Emin vartalo on enintään lyhyt. Hedelmä on avautumaton.
Heimot.
Lahkossa on vain kaksi heimoa, mutta lahkon yhteyteen liittyy kolme heimoa lisää. Varsinaiset lahkoon kuuluvat heimot ovat:
Lahkoon yhteyteen liitetyt heimot ovat:
Wilhelm Peterson-Berger

Olof Wilhelm Peterson-Berger (27. helmikuuta 1867 Ullånger, Ångermanland – 3. joulukuuta 1942 Östersund) oli ruotsalainen säveltäjä.
Peterson-Bergerin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu pianosarja "Frösöblomster". Muita sävellyksiä ovat mm. sinfoniat "Solitudo" ja "Same-Ätnam", viulukonsertto, joukko yksinlauluja sekä oopperat "Ran" ja "Arnljot". Hän laati itse oopperoidensa ja useiden yksinlaulujensa tekstit kansallisten ruotsalaisten aiheiden pohjalta. Peterson-Berger sai eniten vaikutteita Edvard Griegin ja Richard Wagnerin musiikista. Hän julkaisi vuonna 1913 tutkielman suuresti ihailemastaan Wagnerista kulttuuri-ilmiönä "(Richard Wagner som kulturföreteelse)".
Säveltäjänuransa ohella Peterson-Berger toimi 1896–1930 musiikkikriitikkona "Dagens Nyheter" -lehdessä, ja arvostelijana hän oli erityisen pelätty.
Sofija Gubaidulina

Sofija Asgatovna Gubaidulina (, ; 24. lokakuuta 1931 Tšistopol, Tatarstan – 13. maaliskuuta 2025) oli venäläinen säveltäjä, jota pidetään yhtenä 1900-luvun lopun merkittävimmistä venäläisistä säveltäjistä. Gubaidulinan musiikissa on uskonnollisia vaikutteita. Hän käytti joissakin teoksissaan epätavallisia soittimia ja soitinyhdistelmiä.
Sofija Gubaidulina syntyi Tatarstanissa. Hänen isänsä oli tataari ja äitinsä venäläinen. Hänen alkuperäinen etunimi on tataarilainen "Saniyä" (Сания). Gubaidulina opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä Kazanin konservatoriossa valmistuen vuonna 1954. Myöhemmin hän opiskeli Moskovassa. Omaperäisen sävellystyylinsä takia hän joutui Neuvostoliiton säveltäjäliiton hylkimäksi, eikä hänen musiikkiaan esitetty hänen kotimaassaan. Hänen musiikkiaan esitettiin vain Moskovan underground-piireissä. Tukeaan hänelle esitti muiden muassa Dmitri Šostakovitš.
1970-luvulla Gubaidulina perusti kansanmusiikkiyhtye Astrejan. Lännessä hän vieraili ensimmäistä kertaa vuonna 1984 Helsingin juhlaviikoilla. Vuodesta 1992 Sofija Gubaidulina asui Hampurissa, Saksassa. Hän kuoli maaliskuussa 2025 kotonaan Hampurin lähellä.
Grażyna Bacewicz

Grażyna Bacewicz (5. helmikuuta 1909 Łódź – 17. tammikuuta 1969 Varsova) oli puolalainen säveltäjä ja viulisti. Hän kuului varhaisimpiin kansainvälistä huomiota saaneisiin puolalaisiin naissäveltäjiin.
Bacewicz aloitti pianon- ja viulunsoiton opiskelun isänsä Wincenty Bacewiczin () johdolla. Vuonna 1928 Grażyna Bacewicz pääsi Varsovan konservatorioon, josta hän valmistui vuonna 1932. Tämän jälkeen Bacewicz jatkoi opiskeluaan Pariisissa. 
Monet Bacewiczin teoksista on sävelletty viululle. Tuotantoon kuuluu muun muassa seitsemän viulukonserttoa, kaksi pianokonserttoa, kuusi sinfoniaa, kamarimusiikkia (muun muassa seitsemän jousikvartettoa) ja pianoteoksia.