Hainaultin Filippa

 
Philippa de Hainault (24. kesäkuuta 1311 Valenciennes, Hainaut'n kreivikunta, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 15. elokuuta 1369 Windsorin linna, Englannin kuningaskunta) oli alankomaalainen aatelinen ja Englannin kuningas Edvard III:n kuningatarpuoliso vuosina 1328–1369. Hän toimi myös sijaishallitsijana puolisonsa poissaolon aikana vuonna 1346.
Suku.
Philippa oli flaamilaisen Hainaut'n, Hollannin ja Zeelandin kreivi Willemin (n. 1286–1337) ja Jeanne de Valois'n (n. 1294–1352) tytär. Hänen enonsa oli Ranskan kuningas Filip VI ja äidinpuoleinen isoisoisänsä oli Ranskan kuningas Filip III. 
Hänellä oli kahdeksan sisarusta, joista hän oli keskimmäinen. Hänen veljestään Willemistä tuli isänsä seuraaja Hainaut'n kreivinä ja hänen vanhempi sisarensa Margaret avioitui Saksan ja Italian kuningas Ludvig IV Baijerilaisen kanssa, ja heidät kruunattiin yhdessä Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi ja keisarinnaksi Roomassa vuonna 1328. Toinen sisar Johanna avioitui Jülichin herttua Wilhelm II:n kanssa. Lisäksi hänellä oli kahdeksan aviotonta sisaruspuolta isänsä muista suhteista.
Avioliitto, kuningatar.
Philippa kihlattiin elokuussa 1326 ja vihittiin välittäjän avulla lokakuussa 1327 Englannin kuningas Edvard III:n kanssa. He avioituivat 24. tammikuuta 1328 Yorkin tuomiokirkossa, yhdeksän kuukautta tämän valtaistuimelle nousun jälkeen. Hänet kruunattiin Englannin kuningattareksi 18. helmikuuta 1330. Poliittisin perustein solmittu liitto oli tähdätty vahvistamaan kuningatar Isabelle de Francen ja tämän rakastajan Roger Mortimer aikeita Englannin valtaistuimen kaappaamiseen kuningas Edvard II:lta Hainault'n kreivin varustamalla heille siihen laivastoa.
Seuratessaan Edvardia tämän sotaretkillä Skotlantiin vuonna 1333 ja Satavuotisen sodan aikana Flanderiin vuosina 1338–1340, hän sai osakseen yleistä kunnioitusta lempeydestään ja myötätunnostaan. Flanderissa ja Hollannissa heille syntyi kaksi lasta.Vuonna 1347 hän esirukoilemalla pelasti kuuden Calais'n porvarin hengen Ranskassa, jotka Edvard oli uhannut teloittaa niskoittelusta Calais'n piirityksessä joukkojensa edessä. Toisin kuin aiemmat Englannin ulkomaalaiset kuningattaret, hän ei vieraannuttanut englantilaisia ​​paroneja tuomalla hoviin suurta määrää maanmiehiään.
Philippa toimi Englannin valtionhoitajana puolisonsa poissa ollessa Satavuotisen sodan taisteluissa vuonna 1346. Skotlannin hyökkäyksen edessä hän kokosi Englannin armeijan, taisteli skotteja vastaan ​​Neville's Crossin taistelussa 17. lokakuuta 1346 lähellä Durhamia ja kokosi englantilaiset ratsusotilaat eteensä ennen taistelua. Tapahtuma johti englantilaisten voittoon ja Skotlannin kuningas David II:n vangitsemiseen, jota pidettiin vankeudessa yksitoista vuotta.
Taiteiden ja tieteiden suosija.
Kuningatar Philippa oli hainautlaisen kronikoitsija Jean Froissartin suojelija, joka toimi hänen sihteerinään vuodesta 1361 lähtien. Hänen kappalaisensa Robert Eglesfield perusti Oxfordin yliopiston Queen’s Collegen, joka nimettiin hänen mukaansa. 
Perintö.
Kuningatar Philippa de Hainault kuoli ödeeman kaltaiseen tautiin 58-vuotiaana elokuussa 1369 Windsorin linnassa. Hänelle järjestettiin valtiolliset hautajaiset kuusi kuukautta myöhemmin 9. tammikuuta 1370, ja hänet haudattiin Westminster Abbeyyn. Jo hänen elinaikananaan vuonna 1367 valmistuneen hautamonumentin realistisen, ikääntyneestä kuningattaresta tehdyn alabasteripatsaan veisti brabantilainen kuvanveistäjä Jean de Liège. Hänen hautansa sijoitettiin Edvard Tunnustajan kappelin koillispuolelle ja puolisonsa isovanhempien, Edvard I:n ja Eleonor Kastilialaisen vastakkaiselle puolelle. 
Kahdeksan vuotta myöhemmin puoliso Edvard III kuoli ja hänet haudattiin kuningatar Philippan viereen. Kaikkien tietojen mukaan heidän neljäkymmentä vuotta kestänyt avioliittonsa oli ollut onnellinen.
Jälkeläiset.
Philippalle ja Edvardille syntyi kolmetoista lasta, joista kahdeksan eli aikuiseksi asti. Viisi heidän pojistaan ​​oli näkyvästi mukana 1300-luvun politiikassa.