tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valunta

Valunta on suure, joka kuvaa valuma-alueelta virtauksien mukana poistuvaa vesimäärää. Sen yksikkö on yleensä millimetri tai millimetriä aikayksikössä. Termi "valuma" taas tarkoittaa virtaamaa alueen pinta-alaa kohden. Valuman tunnus on "q" ja yksikkö litraa sekunnissa neliökilometrillä. Englannin kielen termi "runoff" viittaa sekä valumaan että valuntaan.
Veden kiertokulussa vesi sataa ilmakehästä alas maahan kulkeutuakseen sitten valuntana takaisin meriin. Vesistön valuma-alue tarkoittaa sitä aluetta, jolle pudonnut sadevesi kulkeutuu pois kyseisen vesistön kautta. Valuma-alue on niin sanottujen vedenjakajien rajaama: vedenjakajat ovat korkeita maastonkohtia, jotka konkreettisesti jakavat sataneen veden sen mukaan, kumpaa rinnettä pitkin vesi valuu pois. Pintavesien ja pohjavesien valuma-alueet ja vedenjakajat voivat erota toisistaan. Valuma-alue määritetään topografisen kartan avulla, epäselvissä tapauksissa apuna voidaan käyttää maastossa suoritettuja korkeusmittauksia.
Valuntaan vaikuttavat tekijät.
Rankkasateet ja lumien sulaminen aiheuttavat tyypillisesti valuntapiikkejä. Runsas kasvillisuus pidättää vettä estäen valuntaryöppyjä ja siten tulvia. Myös maaperä, esimerkiksi soramaa, voi hidastaa valuntaa merkittävästi. Sen sijaan esimerkiksi asfaltti pidättää vettä erittäin huonosti. Valuma-alueen muoto ja korkeussuhteet vaikuttavat veden keräytymiseen: nopeimmin vesi pääsee keräytymään pyöreillä valuma-alueilla sekä vuorisilla alueilla. Valuma-alueen järvet tai suot keräävät satanutta vettä ja siten hidastavat valuntaa.
Valunnan laskeminen.
Valunta voidaan laskea vesitaseyhtälön avulla:
R = P – E – ΔV, missä
Joltain alueelta poistuva vesimäärä lasketaan käytännössä usein valuma-alueen sadannan ja haihdunnan erotuksena.
Vedenjakaja

Vedenjakaja on maantieteessä kahden tai useamman valuma-alueen välinen maaston raja-alue, missä maahan satanut vesi virtaa eri suuntiin ja päätyy eri vesistöihin. Sadeveden valumisen suunnan maanpintaa pitkin ratkaisee maanpinnan topografia. Maahan imeytyneen veden kulkeutuminen pohjaveden myötä ratkaisee maaperän rakenne ja laatu sekä peruskallion maanalainen topologia. Vedenjakajan paikan tarkka määrittäminen on vaikea tehtävä, sillä se riippuu monista vaikeasti selvitettävistä seikoista. Se tunnetaankin yleensä vain pääpiirteittäin. 
Alueita, jotka jäävät vedenjakajan sisälle, kutsutaan vesistöalueiksi tai valuma-alueiksi. Aluetta ympäröi vedenjakaja, jonka sisälle satanut vesi kerääntyy sen matalimpaan kohtaan. Se sijaitsee usein valuma-alueen reunalla kohdassa, jota kutsutaan laskukynnykseksi. Laskukynnys on useina alkuna virtavedelle tai se on laskupaikka järveen.
Esimerkkejä.
Suomessa varsin kuuluisa vedenjakaja on Suomenselkä, joka on Pohjanmaalla sijaitseva matala selänne Pohjanlahden rannikon ja Sisä-Suomen välillä. Norjan ja Ruotsin raja seuraa pääosin Kölin vuoriston vedenjakajaa, jonka itäpuoli laskee Pohjanlahteen ja länsipuoli Atlanttiin. Maanselkä on Pohjois-Suomessa ja jakaa vesistöt Jäämereen laskeviksi ja Perämereen laskeviksi alueiksi.
Aristotélis Onásis

Aristotélis Sokrátis Onásis (, usein Aristoteles Onassis, 15. tai 20. tammikuuta 1906 Smyrna (nyk. İzmir), Osmanien valtakunta – 15. maaliskuuta 1975 Neuilly-sur-Seine, Ranska) oli kreikkalainen laivanvarustaja. 
Onásis syntyi Smyrnassa, silloisessa Osmanien valtakunnassa (nykyisin Turkki) keskiluokkaiseen kreikkalaiseen perheeseen. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Onásiksen perhe menetti omaisuutensa turkkilaisten vallattua takaisin vähän aikaa Kreikan miehittämänä olleen kaupungin ja siirtyi pakolaisina Kreikkaan. Aristotélis Onásis elvytti perheen tupakkaliiketoimintaa Argentiinassa 1920-luvun alussa. Vuonna 1925 hän sai Argentiinan ja Kreikan kansalaisuuden. 
Onásis osti ensimmäisen laivansa 1930-luvun alussa ja oli vuoteen 1932 mennessä maailmanluokan liikemies, joka omisti kauppalaivoja, tankkereita ja valaanpyyntialuksia. Aluksensa Onásis hankki edullisesti konkurssipesiltä. Vuonna 1954 Onásista syytettiin Yhdysvalloissa siitä, että hän lainvastaisesti omisti ei-amerikkalaisena Yhdysvaltain lipun alla purjehtivia laivoja. Hän joutui maksamaan seitsemän miljoonaa dollaria sakkoa. Onásis perusti Olympic Airways -lentoyhtiön (nyk. Olympic Airlines) vuonna 1957.
Onásis oli naimisissa Athiná ”Tína” Livanoún kanssa vuosina 1946–1960. Pariskunnalle syntyi kaksi lasta, Aléxandros (Alexander) ja Christína. Avioliitto kariutui suhteeseen oopperalaulaja Maria Callasin kanssa. Onásis avioitui omistamallaan Skorpióksen saarella Kreikassa vuonna 1968 Yhdysvaltain presidentin John F. Kennedyn lesken Jacqueline Kennedyn kanssa, mutta palasi pian rakastajattarensa Callasin luokse.
Onásis kuoli Neuilly-sur-Seinessä Ranskassa keuhkokuumeeseen.
Populaarikulttuurissa.
Juha Vainion kappaleen "Pohjolan pidot" sanoissa viitataan Onásikseen kohdassa "Olin kerran kutsuttuna juhlissa mä näissä / Sellaista ei nähty edes Onassiksen häissä".
Haihtuminen

Haihtuminen tarkoittaa nesteen, yleensä veden muuttumista kaasuksi ja siirtymistä ympäröivään tilaan. Toisin kuin kiehumista, haihtumista voi tapahtua kaikissa lämpötiloissa. Haihtumista kuvaa suure haihdunta.
Veden kiertokulussa tavallista erilaisilta pinnoilta, kuten vesistöistä, maasta tai kasvillisuuden pinnalta, tapahtuvaa haihtumista kutsutaan "evaporaatioksi". Haihtumista voi tapahtua myös osana kasvien elintoimintoja siten, että vesi kulkeutuu kasvin juurien ja varren kautta haihtuakseen lopulta ilmaan kasvin lehdiltä. Tällöin puhutaan transpiraatiosta. Yhteisnimitys näille on evapotranspiraatio eli kokonaishaihdunta.
Haihtumisen vastakohta on tiivistyminen, jossa kosteus tiivistyy ilmakehästä alustalle. Jos kiinteä aine siirtyy suoraan kaasuksi ilmakehään olematta välillä nestettä, puhutaan sublimoitumisesta. Vastaava kaasun asettuminen suoraan pinnalle kiinteäksi aineeksi on härmistymistä.
Atomaarisesta näkökulmasta ilmiötä voidaan tarkastella seuraavasti: kuvitellaan, että suurennetaan haihduttavaa pintaa niin, että vesimolekyylit tulevat näkyviin. Tasapainotilassa osa sinne tänne liikkuvista vesimolekyyleistä joutuu takaisin haihduttavalle pinnalle, mutta pinnalta irtoaa saman verran uusia vesimolekyylejä ilmaan. Tällöin pinnan läheinen ilma on kylläinen vesihöyrystä. Varsinainen haihdunta vaatii energiaa eli vesimolekyylien suurempia nopeuksia. Tämän voi havaita esimerkiksi suihkussakäynnin jälkeen tuntuvana kylmyytenä: haihtuminen sitoo energiaa iholta.
Jatkuva haihdunta edellyttää lisäksi ilman pystysuuntaista sekoittumista, sillä muuten haihduttavan pinnan läheinen ilma tulisi nopeasti vesihöyrystä kylläiseksi.
Suolaisen veden haihtuessa jäljelle jääneestä suolakerroksesta käytetään nimitystä effloresenssi.
Haihdunta

Haihdunta on haihtumiseen liittyvä suure. Se ilmaistaan yleensä millimetreinä: tunnissa (mm/h), vuorokaudessa (mm/d) tai vuodessa (mm/a). 
Haihdunnan määrittäminen ei ole yhtä yksinkertaista kuin esimerkiksi sademäärän. Haihduntaa voidaan mitata lysimetrien ja haihtumisastioiden avulla. Lysimetri on maalla täytetty ja tutkittavalla kasvipeitteellä peitetty astia, jonka vesitaseesta haihdunta lasketaan. Haihtumisastia taas on yksinkertaisesti vedellä täytetty astia, josta haihtumista voidaan seurata. Haihdunnan suoralle laskemiselle on kehitetty useita kaavoja (esimerkiksi Penmanin kaava), jotka perustuvat muun muassa pystysuorien kosteuserojen mittaamiseen. Se voidaan myös määrittää epäsuorasti esimerkiksi vesitaseyhtälön jäännösterminä eli ainoana tuntemattomana tai vastaavasti lämpöenergiataseesta. 
Maan alueiden erilaiset haihtumiset johtuvat erilaisista energiamääristä eli Auringon säteilyn erilaisesta jakautumisesta Maan pinnalle, mutta myös käytettävissä olevan veden määrästä. Yleisesti aavikoilta haihdunta on vähäistä, meristä ja päiväntasaajan lähettyvillä olevilta runsassateisilta alueilta suurta. Suomessa haihdunnat ovat etelässä luokkaa 400–500 mm/a ja pohjoisessa 200–250 mm/a.
Arkhytas

Arkhytas (, 428–347 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi, matemaatikko, tähtitieteilijä, valtiomies, sotastrategi ja armeijan komentaja.
Arkhytas syntyi Taraksessa, Suur-Kreikassa nykyisen Italian eteläosassa. Hän oli Mnesagoraan tai Histiaioksen poika. Hänen opettajanaan toimi Filolaos, ja hän itse opetti matematiikkaa Eudoksos Knidoslaiselle. Hän kuului pythagoralaiseen koulukuntaan, ja oli tunnettu Platonin läheisenä ystävänä. Hänen ja Eudoksoksen yhteinen oppilas oli Menaikhmos.
Arkhytasta pidetään joskus matemaattisen mekaniikan perustajana. Eutokioksen mukaan Arkhytas ratkaisi kuution tilavuuden kaksinkertaistamisen ongelman geometrisilla menetelmillään. Arkhytaan teoriat on kuvattu Eukleideen teoksessa "Alkeet", kirjassa VIII.
Eräs Arkhytaan pohtima ongelma oli ns. kosmisen reunan arvoitus: mitä tapahtuu keihäälle, joka heitetään maailmankaikkeuden reunan yli?
Heuristiikka

Heuristiikka (sana juontaa juurensa kreikan kielen ilmaisusta "heureka", ”löysin”) on kognitiivisen psykologian määrittelemä epäformaali menetelmä ongelmanratkaisuun. 
Heuristiikkaa käytetään metodina, joka johtaa yleensä varsin nopeasti riittävän lähelle parasta mahdollista lopputulosta. Heuristiikkaa ovat esimerkiksi erilaiset nyrkkisäännöt, akateemiset arvaukset, intuitiiviset päätökset sekä niin sanottu "maalaisjärki". 
Yleistä heuristiikasta.
Heuristiikassa on kyse valmiiden, etukäteen mietittyjen tai hankittujen ratkaisumallien soveltamisesta ongelmanratkaisussa, sekä tietokoneohjelmissa että ihmismielessä. Yksinkertainen esimerkki heuristiikasta on niin sanottu ”yritys ja erehdys”: kun polkupyöräremontin aikana valitaan ruuvia laatikosta, niin sopivan kokoisen ruuvin löytämiseen ei yleensä käytetä mittareita eikä lajittelua, vaan yksinkertaisesti kokeillaan parhaalta näyttävää vaihtoehtoa ja tarvittaessa uusitaan yritys. 
Heuristiset prosessit ovat yksi määritelmä ongelmalle. Asia ei itsessään ole ongelma, mikäli se ei synnytä yksilössä heuristisia prosesseja. Näitä edellä mainittuja prosesseja ovat muun muassa ajatteluprosessin käynnistäminen, ylläpitäminen sekä säätely. Heuristiikkojen ja heurististen prosessien käytössä on suuria eroja yksilöiden välillä, etenkin verrattaessa ongelmaa ratkaisevien noviisien sekä asiantuntijoiden kognitiivisia kykyjä.
Etenkin rahoituksen käyttäytymistaloustieteellinen koulukunta on kiinnostunut yksilöiden heuristisista prosesseista sekä niiden soveltamisesta taloudellisten toimijoiden tehdessä päätöksiä epävarmuuden vallitessa (ks. Prospektiteoria). 
Yleisiä heuristiikkoja.
Yleisiä heuristiikkoja ovat:
Heuristiikkaa käytetään esimerkiksi:
Wuxia

Wuxia on kiinalaisessa kirjallisuudessa ja elokuvassa esiintyvä tyylilaji, joka sisältää historiallisia sankaritarinoita, joissa itämaiset taistelulajit ovat keskeisessä osassa. Alku "wu" viittaa taistelulajeihin ja loppu "xia" merkitsee henkisiä arvoja.
Wuxia-tarinoiden sankari on yleensä mies, joka seikkailee fantasiamaisessa muinaisessa Kiinassa. Sankarilla on yli-inhimillisiä ja jopa yliluonnollisia taitoja ja kykyjä, kuten loistavat lähitaistelutaidot, uskomaton ketteryys ja kyky uhmata painovoimaa. Sankari joutuu selvittämään rikoksia ja vääryyksiä. Yleensä sankari itse on kokenut lapsuudessaan traagisia tapahtumia, esimerkiksi menettänyt perheensä.
Wuxia-kirjallisuus on hyvin suosittua Kiinassa, Hongkongissa, Taiwanissa ja Singaporessa. Aasialaiset elokuvaohjaajat tekevät suosituimmista kirjoista elokuvia ja televisiosarjoja. Elokuvia alettiin tehdä Hongkongissa 1960-luvulla vanhojen tarinoiden pohjalta, mutta elokuvien tyyli sai vaikutteita lännenelokuvista. Kaikkein ensimmäisenä wuxia-elokuvana kuitenkin pidetään "The Burning of Red Lotus Monastery" -nimistä elokuvaa vuodelta 1928.
Wuxia-elokuvat olivat länsimaissa pysyneet pitkään melko tuntemattomina, kunnes elokuvaohjaaja Ang Leen ohjaama wuxia-elokuva "Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme" ilmestyi kesällä 2000. Elokuva menestyi hyvin ja voitti neljä Oscar-palkintoa, kuten vuoden parhaan ulkomaalaisen elokuvan palkinnon. Ang Leetä seurasi elokuvaohjaaja Zhang Yimou elokuvillaan "Hero" ja "Lentävien tikarien talo", jotka myös menestyivät hyvin.
Todellisena vedenrajaajana pidetään King Hun klassikkoa vuodelta 1971, Kultainen Hämähäkki, joka ensimmäistä kertaa lisäsi syvyyttä ennen niin ohueen lajityyppiin yhdistelemällä elokuvaansa voimakkaasti itämaisen filosofian (Buddhalaisuus) ajatuksia sekä symboliikkaa. Elokuva tunnetaan myös sen päähenkilöstä, joka vetäytyy tapahtumiin mukaan vahingossa eikä osaa taistelulajeja.
Naissankareita oli esiintynyt wuxiassa jo jonkin aikaa (esim. Shaw Veljesten tuottamissa elokuvissa 60-luvulla), mutta vasta Kultainen Hämähäkki esitteli voimakkaan ja moniulotteisemman naissankarin, josta esimerkiksi Ang Lee ja Zhang Yimou ovat myöhemmin ottaneet mallia omiin "wuxia "-elokuviinsa.
Issyk Kul

Issyk Kul (kirjoitetaan myös "Yssyk-Kul", "Isyk-Köl") on vuoristojärvi Yssyk-Kölin alueella Koillis-Kirgisiassa Keski-Aasiassa Tienšanin vuoristossa.
Issyk Kulin pinta on 1 608 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven pinta-ala on 6 236 neliökilometriä ja sen tilavuus 1 738 kuutiokilometriä. Keskisyvyys on 280 metriä, ja syvin kohta on 668 metrin syvyydessä.
Issyk Kul on 22 080 neliökilometrin laajuisen valuma-alueen laskujärvi. Issyk-Kulin allasta reunastaa sen pohjoispuolella Künggöy Ala-Toon ja eteläpuolella Teskey Ala-Toon vuoristo. Järveen laskee yli 50 jokea ja puroa, ja niistä suurimmat ovat lähes sadan kilometrin pituiset Žyrgalang ja Tüp.
Järvi ei jäädy talvella ja siellä harjoitetaan kalastusta. Neuvostoaikana järvi oli suosittu lomanviettokohde. Järven länsirannalla on Balyktšyn kaupunki, pohjoisrannalla turistikohde Tšolpon-Ata, itärannalla Karakol, jossa on Venäjän nyttemmin vuokraama entinen neuvostolaivaston tutkimuskeskus, ja Tjup sen lähellä.
Järven veden lisääntyvä käyttö ympäröivien alueiden kasteluun on laskenut järven pintaa noin 10 metriä vuoden 1850 jälkeen. Järven supistumisella on ollut vaikutuksia alueen ilmastoon.
Buharan sosialistinen kansantasavalta

Buharan sosialistinen kansantasavalta oli lyhytikäinen valtio Keski-Aasiassa, nykyisten Uzbekistanin, Turkmenistanin ja Tadžikistanin valtioiden alueilla. Sen pääkaupunkina oli Buhara. Kansantasavallan johdossa oli Faizullah Hojaev.
Buharan sosialistinen kansantasavalta käsitti Buharan kaanikunnan alueen. Kaanikunnan viimeinen emiiri syöstiin vallasta 6. syyskuuta 1920 ja samana päivänä kaanikunnasta muodostettiin nimellisesti itsenäinen Neuvostoliiton suojeluksen alainen Buharan sosialistinen kansantasavalta.
Buharan sosialistisen kansantasavallan nimi muutettiin 19. syyskuuta 1924 muotoon Buharan sosialistinen neuvostotasavalta. Pian tämän jälkeen, 19. marraskuuta 1924, Buharan SNT lakkautettiin ja sen alue jaettiin samoihin aikoihin perustettujen Uzbekistanin SNT:n ja Turkmenistanin SNT:n sekä aluksi Uzbekistanin SNT:aan kuuluneen Tadžikistanin ASNT:n kesken. Tämä jako oli osa Neuvostoliiton Keski-Aasian uudelleenjakoa kansallisuusrajojen mukaan.
The Jimi Hendrix Experience

The Jimi Hendrix Experience oli yhdysvaltalais-brittiläinen yhtye, joka perustettiin Westminsterissä, Lontoossa syyskuussa 1966. Yhtye koostui laulaja-lauluntekijä ja kitararisti Jimi Hendrixistä, basisti Noel Reddingistä sekä rumpali Mitch Mitchellistä. The Jimi Hendrix Experience oli aktiivinen kesäkuuhun 1969 asti. Tänä aikana se julkaisi kolme studioalbumia ja siitä tuli yksi suosituimmista rockmusiikin yhtyeistä. Hendrix kuoli 18. syyskuuta 1970.
The Jeff Beck Group

The Jeff Beck Group on kitaristi Jeff Beckin vuonna 1967 perustama rockyhtye, jonka ensimmäinen kokoonpano usein luetaan heavy metalin pioneereihin. Laulajana tässä kokoonpanossa toimi Rod Stewart, basistina Ron Wood, kosketinsoittajana (piano) Nicky Hopkins ja rumpalina Mick Waller. Yhtye antoi vaikutteita monille 1960-luvun lopun ja 1970-luvun alun aloittaville muusikoille ja erityisesti kitaristeille. Tyyliltään The Jeff Beck Groupin ensimmäistä kokoonpanoa voi karkeasti verrata alkuaikojen Led Zeppeliniin.
Yhtye julkaisi vain kaksi albumia. Tämän jälkeen Stewart ja Wood liittyivät yhtyeeseen nimeltä The Faces. Beck jatkoi The Jeff Beck Groupia toisella kokoonpanolla vuonna 1971, mutta tämäkin yhtye hajosi jo vuotta myöhemmin. 
The Jeff Beck Groupin oli määrä esiintyä Woodstockin festivaaleilla vuonna 1969, mutta konsertti peruttiin. On sanottu, että peruutuksen myötä The Jeff Beck Group menetti parhaan tilaisuutensa nousta maailmansuosioon. Yhtyeen toinen kokoonpano esiintyi Turun Ruisrockissa vuonna 1971.
Astrahanin kaanikunta

Astrahanin kaanikunta oli valtio Itä-Euroopassa Volgan suun ja alajuoksun ympärillä Kaspianmeren rannalla Aasian rajan tuntumassa. Kaanikunta oli olemassa 1400- ja 1500-luvuilla. Nykyisin alue kuuluu pääasiassa Kazakstaniin sekä Venäjään kuuluviin Astrahanin alueeseen ja Kalmukiaan. 
Suurin osa Astrahanin kaanikunnan väestöstä oli maanviljelyä harjoittavia Astrahanin tataareja ja paimentolaisia nogaita. Kaanikunnan pääkaupunki oli Xacitarxan, joka sijaitsi nykyisen Astrahanin kaupungin lähellä.
Historia.
Volgan alajuoksun ympäristö oli useiden turkkilais-tataarilaisten kansojen asuttama viimeistään 400-luvulta jaa. Mongolit valtasivat alueen 1200-luvulla. Mongolivaltakunta jakaantui kuitenkin pian pienempiin valtakuntiin. Itäinen Eurooppa tuli kuulumaan Kultaisen ordan valtakuntaan. Sisällissota jakoi Kultaisen ordan 1400-luvulla. Kaani Qasim perusti itsenäinen Astrahanin kaanikunnan noin vuonna 1466. Kaanikunnan sijainti Volgan suun ympärillä ja tärkeän kauppareitin varrella toi sille hyvinvointia. Mutta myös naapurivaltioiden ja -kansojen kiinnostuksen sen alueeseen. Tämä johtikin useisiin sotiin. Suurta vahinkoa Astrahanille toi Krimin kaanikunnan kaani Mengli Giray. 
Venäjän tsaari Iivana IV Julma valtasi Astrahanin pohjoisen naapurin Kazanin kaanikunnan 1552 ja lähetti sotilaitaan myös Astrahaniin. Vuonna 1554 Venäjä nosti Astrahanissa valtaan kaani Derviş Alin, joka hallitsi Venäjän vasallina. Derviş Ali kuitenkin liittoutui Krimin kaanikunnan kanssa ajakseen Venäjän pois alueelta. Niinpä Venäjän armeija hyökkäsi uudelleen Astrahaniin 1556. Nyt kaanikunta vallattiin ja liitettiin suoraan Venäjän alaisuuteen.. Kaani Derviş Ali onnistui kuitenkin pakenemaan Azovin linnaan. Astrahanin kaanikunnan nogaiväestö karkotettiin Kazakstaniin ja Dagestaniin. Heitä myös pakeni Krimin kaanikunnan ja Osmanien valtakunnan alueille Asovanmeren ympäristöön. Tataariväestö sai jäädä alueelle, mutta heihinkin kohdistettiin sortotoimenpiteitä.
Kapingamarangin kieli

Kapingamarangi (omakielinen nimi: "Kapingamarangi" tai "Kirinit") on polynesialainen kieli, jota puhutaan Mikronesian liittovaltioon kuuluvassa Pohnpein osavaltiossa.
Kielellä on noin 3 000 puhujaa, joista noin puolet asuu Kapingamarangin atollilla ja loput Ponapessa. Kapingamarangin läheisin sukulaiskieli on nukuoro. Kielellä ei ole tunnettuja murteita ja sen katsotaan olevan uhanalainen.
Historia ja kirjakieli.
Ensimmäiset kirjalliset maininnat kapingamarangin kielestä ovat peräisin espanjalaisen tutkimusmatkailija Hernando de Grigalvanin vuonna 1557 tekemistä merkinnöistä. Kieltä on tutkittu enemmän tai vähemmän systemaattisesti 1910-luvulta lähtien. Vuonna 1914 japanilaiset siirtomaaisännät yrittivät ottaa käyttöön japaniin perustusvan kirjoitusjärjestelmän, mutta siitä ei koskaan tullut kovinkaan suosittua. Sen Nukuorosta tuleet lähetyssaarnaajat alkoivat levittämään latinalaista kirjaimistoa vuonna 1917.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan kapingamarangiksi ensimmäisen kerran vuonna 1996.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Sanasto ja kielioppi.
Lähde:
Tim Bogert

Tim Bogert (27. elokuuta 1944 Ridgefield, New Jersey, Yhdysvallat – 13. tammikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen rock-muusikko. 1960-luvulla Bogert soitti bassokitaraa raskaan rockin uranuurtajiin kuuluneessa Vanilla Fudge -yhtyeessä. 1970-luvun alussa hän työskenteli hard rock -yhtyeissä Cactus ja Beck, Bogert, Appice. Viimeksi mainitussa soittivat myös kitaristi Jeff Beck ja Vanilla Fudgen rumpali Carmine Appice.
Carmine Appice

Carmine Appice (s. 15. joulukuuta 1946) on yhdysvaltalainen rock-muusikko, jonka pääinstrumentti on rummut.
Appice sai mainetta 1960-luvun lopulla heavy metalin edelläkävijöihin lasketun Vanilla Fudge -yhtyeen rumpalina. Vanilla Fudgen hajottua hän jatkoi yhdessä samassa yhtyeessä soittaneen basisti Tim Bogertin kanssa Cactus-nimisessä hard rock -yhtyeessä sekä kitarataituri Jeff Beckin johtamassa kokoonpanossa Beck, Bogert, Appice. Carmine Appice on soittanut rumpuja myös glam metal -yhtye King Kobran riveissä. Hänen veljensä Vinny Appice on myös rumpali.
Cacophony

Cacophony oli kitaristien Jason Beckerin ja Marty Friedmanin yhteinen duoprojekti. Yhtye tuli tunnetuksi teknisesti vaikeasta musiikistaan, joka on vaikuttanut suuresti moneen nykypäivän kitaristiin.
Historia.
Yhtye perustettiin vuonna 1986 Yhdysvalloissa ja ensilevy julkaistiin 1987. Yhtye teki myös toisen albumin ja kumpikin kitaristi omat soololevynsä, jonka jälkeen Becker siirtyi David Lee Rothin bändiin ja Friedman päätyi Megadethin kitaristiksi.
Osmonsolmu

Osmonsolmu on etenkin partiolaisilla huivissa usein nähtävä narusta tai nahkasuirusta punottu solmu, sekä kuvallinen symboli, joka muistuttaa tätä solmua. Partiolaiset käyttävät usein osmonsolmua huivinsa kiinnittämiseen. 
Toinen osmonsolmun tapainen solmu on josefiinansolmu, joka tunnetaan huivikoristeena myös nimellä "Gilwell-punos" eli vogli, joka usein virheellisesti sekoitetaan osmonsolmuun. Eron näkee solmun ”polvien” määrästä. Osmonsolmussa polvia on 5 ja josefiinansolmussa, jota käyttävät Suomessa partiojohtajien peruskurssin suorittaneet partiolaiset, polvia on 4. 
Sekä osmonsolmuja että nahkaisia vogleja myydään partiokaupoissa. Joidenkin partiolippukuntien ja -piirien perinteiden mukaan etenkin josefiinansolmut eli Partiojohtajien perukurssine käyneen tunnus tehdään itse. Osmonsolmuja on saatavilla partion ikäkausien väreissä: etenkin seikkailijoiden oranssia ja tarpojien violettia näkee paljon. 
Ennen vuotta 2008 narusta punottu osmonsolmu oli usein sininen, joskin lippukunta sai halutessaan käyttää myös muun väristä narua, esim. mikäli sininen ei sointunut huivin väriin.
Mintut

Mintut eli tuoksumintut ("Mentha") ovat luonnonvaraisia ja monivuotisia yrttejä. Maailmassa on arviolta 1200 erilaista minttua. Tärkeimmät niistä ovat kuitenkin viherminttu ("Mentha spicata", ) ja piparminttu ("Mentha" × "piperita", ), joista jälkimmäinen on vesimintun ("Mentha aquatica") ja vihermintun suvullisesti steriili risteytys.
Viljely.
Minttuja voidaan lisätä sekä siemenistä että kasvullisesti maavarsista. Poikkeuksen tuottaa suvullisesti steriili piparminttu, joka voi lisääntyä vain maarönsyjen avulla. Minttu viihtyy aurinkoisella kasvupaikalla. Maan tulee olla voimakas ja kosteutta säilyttävä.
Käyttö.
Piparminttua ja viherminttua käytetään paljon makeis- ja lääketeollisuudessa. Näiden minttujen tärkein aromaattinen aine on mentoli, jota voi varsin helposti valmistaa kemiallisestikin. Mintuissa on kuitenkin muitakin aromaattisia ainesosia, minkä vuoksi niiden käyttöä suositaan edelleen.
Suomessa minttua on perinteisesti totuttu käyttämään lammasruokiin. Minttua käytetään myös teeksi, salaattien ja jälkiruokien mausteeksi.
Kansainvälisesti minttua käytetään myös suosittuun kuubalaiseen cocktail-juomaan, Mojitoon.
Historiallinen lääkintä.
Platina huomauttaa, että mintun ominaisuus tappaa vatsan loisia on erittäin hyödyllinen, ja erityisen tehokas se on vesikauhuisen koiran puremaan.
Mytologiassa.
Tarinan mukaan Zeuksen tytär Persefone oli mustasukkainen Areelle erään Minthe-nimisen nymfin vuoksi ja muutti kilpailijansa yrtiksi, koska kilpakosija oli taitava lemmen nostattaja. Legendan pohjalta arveltiin, että yrtillä olisi samoja vaikutuksia, ja siksipä kreikkalaisilta sotilailta kiellettiinkin mintun käyttö tyystin. Oltiin varmoja, että sotilaat eivät olisi lemmenhuumassa kyenneet taistelemaan.
Conception (yhtye)

Conception on norjalainen progressiivinen heavy metal -yhtye.
Historia.
Conception perustettiin vuonna 1989 Norjassa. Yhtyeen tyyli oli aluksi thrash metalia mutta muuttui ensialbumiin mennessä melodisemmaksi. Ensimmäinen julkaisu onkin lähempänä yhtyeen alkujuuria kuin muut levyt. Seuraava levy osoitti, että yhtye on kehittymässä yhdeksi progressiivisen metallin omaperäisimmistä ja parhaista yhtyeistä. Yhtyeen kolmas levy edusti samaa linjaa, mutta neljäs ja viimeinen albumi jakoi jyrkästi fanien mielipiteet. Pian julkaisun jälkeen yhtye hajosi sisäisiin erimielisyyksiin. Yhtyeen jäsenistä basisti Amlien ja kitaristi Østby jatkoivat soolourilla, Khan oli aikeissa lopettaa mutta päätyi lopulta Kamelotin laulajaksi.
Conception kokoontui uudelleen vuonna 2018 ja julkaisi syksyllä singlen ja EP:n.
Yhtye julkaisi vuonna 2020 albumin "State of Deception", jonka kappale "Waywardly Broken" julkaistiin singlenä. Singlelle julkaistiin myös musiikkivideo.
Tukholman vanhakaupunki

Tukholman vanhakaupunki (, myös "Staden mellan broarna", "siltojenvälinen kaupunki", virallinen nimi vuoteen 1980 asti) on Tukholman vanhin kaupunginosa. Se sijaitsee suurimmaksi osaksi Stadsholmenin saarella, mutta käsittää myös Riddarholmenin ja Helgeandsholmenin. Se on myös osa Södermalmin kaupunginosa-aluetta.
Kaupunki on peräisin 1200-luvulta, jolloin Birger-jaarli rakennutti linnoituksen Mälarenin "lukoksi". Kaupunki levisi linnoituksen ympärille ja alue muodostikin monen vuosisadan ajan Tukholman kaupungin.
Keskiajalla kaupunkia ympäröivät muurit, jotka olivat nykyisten Västerlånggatanin ja Österlånggatanin sisäpuolella. Keskellä vanhaa kaupunkia oleva Stortorget on kuuluisa siellä vuonna 1520 tapahtuneesta Tukholman verilöylystä.
Vanhaa kaupunkia sivuavan Centralbron-sillan kupeessa on Gamla stanin metroasema.
Detty Kurnia

Detty Kurnia (1960 Bandung – 20. huhtikuuta 2010 Bandung) oli indonesialainen pop Sunda -laulaja. Hän aloitti laulamisen nuorena ja julkaisi ensimmäisen äänitteensä 11-vuotiaana. Hän teki levytyssopimuksen japanilaisen Wave Recordsin kanssa vuonna 1991 ja levytti samana vuonna suosituimman albuminsa "Dari Sundan". "Dari Sundan" kappale ”Dar Der Dor” julkaistiin myös kokoelmalevyllä "The Rough Guide to the Music of Indonesia".
Detty Kurnia kuoli rintasyöpään 49-vuotiaana.
Swazin kieli

Swazi (omakielinen nimi: "siSwati") on nigeriläis-kongolainen kieli, jota puhutaan Swazimaassa, Etelä-Afrikan tasavallassa ja hieman Mosambikissa. Kielellä on noin 2 324 200 puhujaa, joista 980 000 asuu Swazimaassa. Kielen katsotaan olevan uhanalainen ja se jaetaan kolmeen päämurteeseen. Swazin lähimpiä sukulaiskieliä ovat mm. zulu, xhosa ja ndebele. 
Swati on virallinen kieli Swazimaassa ja Etelä-Afrikan tasavallassa. Mosambikissa sitä äidinkielenään puhuvia on ainoastaan hieman yli 700.
Swatia kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan swaziksi vuonna 1996.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Swazi

Swazi tarkoittaa seuraavia asioita:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyy läheisesti myös
Ryytisalvia

Ryytisalvia ("Salvia officinalis") on monivuotinen siemenkasvi, joka kasvaa luonnostaan Välimeren alueella. Sitä on jalostettu niin pitkään, että satoja muunnoksia on kehittynyt. Lehdet voivat olla esimerkiksi vihreitä, violetteja, keltaisia, harmaita tai näiden sekoituksia. Koristeelliset lajit eivät sovi mausteeksi niin hyvin kuin tavallinen harmahtava lajike.
Salvia tulee latinan sanasta pelastaa, ja se viittaa kasvin lääkinnällisiin ominaisuuksiin. Perinteisesti ryytisalviaa on totuttu käyttämään mausteena hyvin rasvaisissa porsasruuissa vähentämään rasvaisuuden makua (esimerkiksi hernekeitto). Platinuksen mukaan ryytisalvia rauhoittaa myrkkykäärmeen puremat. Salvian uskottiin myös auttavan hammaskiilteeseen.
Kasvin eteerisestä öljystä 35–60 % on myrkyllistä tujonia, minkä vuoksi salvian pitkäaikainen ja runsas käyttö voi aiheuttaa hermoston ja ruoansulatuksen toiminnan häiriöitä. Ryytisalvian yhdisteet ovat täysin erilaisia kuin päihteenä käytetyn "Salvia divinorumin".
Kasvi kasvaa noin 70 senttimetriä pitkäksi. Se kukkii kesäkuun ja syyskuun välisenä aikana.
Matti Hautamäki

Matti Antero Hautamäki (s. 14. heinäkuuta 1981 Oulu) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja olympiamitalisti. Hautamäki edusti Puijon Hiihtoseuraa. Nykyisin hän toimii veturinkuljettajana.
Hautamäki voitti Val di Fiemmen MM-hiihdoissa 2003 joukkuekilpailussa maailmanmestaruuden ja suurmäessä hopeaa. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän voitti hopeaa joukkuemäessä ja pronssia suurmäessä. Torinon talviolympialaisissa Hautamäki voitti hopeaa sekä normaalimäessä että joukkuekilpailussa. Hän piti hallussaan mäkihypyn Suomen ennätystä (235,5 m), jonka Janne Happonen rikkoi Vikersundin lentomäessä 13. helmikuuta 2011. 
Hautamäki on ollut maailmancupissa kahdesti kolmas (2001–2002 ja 2004–2005) sekä voittanut 16 osakilpailua. Kauden 2004–2005 kuuden osakilpailun voittoputki on ennätys yhdessä Janne Ahosen, Thomas Morgensternin, Gregor Schlierenzauerin ja Ryōyū Kobayashin kanssa.
Hautamäki lopetti urheilu-uransa kauden 2012 jälkeen. Hänen viimeiseksi kilpailukseen maailmancupissa jäi Planicassa hypätty joukkuekilpailu.
Matti Hautamäen veli Jussi Hautamäki kilpaili myös mäkihypyssä maailmancup-tasolla.
Roberto Baggio

Roberto Baggio (s. 18. helmikuuta 1967 Caldogno, Italia) on italialainen entinen jalkapalloilija.
Baggiota pidetään yhtenä sukupolvensa parhaista pelaajista maailmassa ja yhtenä kaikkien aikojen parhaista italialaispelaajista. Hänet valittiin Fifan vuoden pelaajaksi ja Kultaisen pallon saajaksi vuonna 1993. Kolme vuotta aiemmin Baggio oli siirtynyt Juventukseen maailmanennätyksen rikkoneella kahdeksan miljoonan punnan siirtosummalla.
Baggio oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi yleensä niin sanottuna piilokärkenä. Baggio tunnettiin erityisesti pelinäkemyksestään ja teknisistä taidoistaan. 
Baggio muistetaan parhaiten 1994 MM-kilpailuista. Hän johdatti Italian turnauksessa loppuotteluun pudotuspelivaiheen viidellä maalillaan.
Vuonna 2021 Baggiosta tehtiin elokuva nimellä "".
Ura.
Baggio edusti seuratasolla vuosina 1982–2004 Vicenzaa, Fiorentinaa, Juventusta, Milania, Bolognaa, Interiä ja Bresciaa. Hänen merkittävimmät saavutuksensa olivat UEFA Cupin voitto Juventuksen riveissä vuonna 1993 sekä Italian-mestaruus Juventuksen riveissä vuonna 1995 ja Milanin riveissä vuonna 1996. Baggio teki urallaan kaikkiaan 205 maalia Italian pääsarjassa. Hän on Serie A:n kaikkien aikojen maalintekijöiden listalla viidentenä.
Italian maajoukkueessa Baggio pelasi vuosina 1988–2004 56 ottelua ja teki niissä 27 maalia. Hän edusti Italiaa MM-kilpailuissa vuosina 1990, 1994 ja 1998. Baggio on yhdeksällä maalillaan Italian paras maalintekijä MM-kilpailuissa Paolo Rossin ja Christian Vierin ohella. Hän on lisäksi ainoa kolmissa eri MM-kilpailuissa maalin tehnyt italialainen.
Baggio saavutti Italian riveissä pronssia 1990 MM-kilpailuissa. Hänet muistetaan turnauksesta erityisesti soolomaalistaan ottelussa Tšekkoslovakiaa vastaan. Baggio nousi Italian hopeajoukkueen avainpelaajaksi 1994 MM-kilpailuissa. Hänet valittiin turnauksen toiseksi parhaaksi pelaajaksi. Baggio teki Italian molemmat maalit neljännesvälieräottelussa Nigeriaa vastaan, voittomaalin puolivälieräottelussa Espanjaa vastaan ja molemmat maalit välieräottelussa Bulgariaa vastaan. Loppuottelun rangaistuspotkukilpailussa Brasiliaa vastaan hän potkaisi ratkaisevan laukauksen yli maalin.
Saavutukset.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Henkilökohtaiset
Maaliskuussa 2004 Pelé nimesi Baggion FIFA 100:aan, eli luetteloon 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta.
Lumiraja

Lumiraja on se korkeus, jonka yläpuolella on pysyvä lumipeite ja jäätiköitä maan yllä. Sen kohdalla lumen kertymä on yhtä suuri kun lumen sulaminen ja sublimoituminen. Lumirajan korkeus riippuu muun muassa lämpötilasta ja aurinkoisuudesta: varjonpuoleisilla rinteillä se voi olla kilometrin alempana kuin auringonpaisteisilla.
Ilmaston muuttuminen vaikuttaa lumirajan korkeuteen. Jääkaudella lumiraja aleni satoja metrejä, jopa kilometrin. Ilmaston lämpeneminen nostaa lumirajaa arviolta 150 m jokaista keskilämpötilan nousun astetta kohti.
Esimerkkejä lumirajan korkeudesta maapallon eri osissa:
Yhteenveto lumirajan korkeudesta leveysasteiden mukaan.
Pohjannaula

Pohjannaula, taivaannaula, taivaannapa eli naulatähti viittaa pohjantähtenä tunnettuun tähteen ja taivaankannen lakikohtaan muinaissuomalaisten maailmankuvassa. Pohjannaula eli pohjantähti on suomalaisessa mytologiassa taivaan tukipilarin kiinnike, jonka ympäri taivaankansi kiertää. Pohjantähti todellakin näyttää pysyvän paikoillaan, muiden tähtien kiertäessä sitä. Pohjannaula on ilmeisesti isketty taivaankanteen sekä maailmanpylvääseen, sitä tukevaan tukipilariin.
Suomalaisilla pohjannaulan on oletettu liittyneen sampo-taruihin.
Saamelaisilta tunnetaan historiallisia mainintoja maailmanpylvään maallisista malleista pohjannauloineen; puisia pylväitä, joiden päähän on isketty naula. Naula saattoi olla iskettynä myös paaluun kaiverretun jumalankuvan päähän. On myös kerrottu lappalaisten pitäneen tällaisia paaluja maailmanpylväinä, ja ne ovat olleet seitoja ja uhripaikkoja. 
Eräs saamelaisten pohjantähden nimitys on "batte navlle", "patanaula", toinen on "boahenavlle", "pohjannaula". Tämä tukee oletusta, että saamelaiset ovat pitäneet taivaankantta padan muotoisena, ja pohjantähteä ikään kuin padan pohjassa olevana naulana. "Patanaula" on myös ollut oikea esine, jolla saamelaiset ovat joskus paikanneet metallisia, ja siten arvokkaita patojaan.
Tutkijat ovat perinteisesti olettaneet saamelaisten pohjannaulan ja siihen liittyvien uskomusten olevan skandinaavikielisiltä kansoilta lainattu, mutta tämä vaikuttaa kyseenalaiselta, sillä pohjannaula esiintyy monien muidenkin pohjoisten kansojen, myös muiden suomalais-ugrilaisten kielten puhujien myyteissä.
Länsipohja

Länsipohja (ruots. "Västerbotten") on historiallinen alue, johon kuuluu Perämeren länsirannikko Ruotsissa sekä osa Tornionlaaksoa molemmin puolin Ruotsin ja Suomen rajaa. Suomen puolella Länsipohjan ja itäisen Pohjanmaan raja on kulkenut Tornionjoen ja Kemijoen välissä Kaakamojokea pitkin. 1200-luvulla tämä raja oli myös Upsalan ja Turun lohikalastusalueiden raja.
Kun Tornionjoesta tuli vuonna 1809 Ruotsin ja Venäjän välinen valtioraja, Länsipohjan itäosa jäi Suomen puolelle ja länsiosa Ruotsin puolelle. Suomen-puoleinen osa kuuluu nykyisin Lapin maakuntaan. Ruotsin-puoleinen osa jaettiin kahdeksi maakunnaksi, pohjoisemmaksi Norrbottenin maakunnaksi ja eteläisemmäksi Västerbottenin maakunnaksi.
Pariisin yliopisto

Pariisin yliopiston () historia ulottuu 1100-luvulle, jolloin se kasvoi Notre Damen katedraalin yhteyteen. Nykyään se jakautuu yhteen­toista itsenäiseen yliopistoon (Université Paris I–III ja Paris VIII-XIII sekä Université Sorbonne ja Université de Paris). Pariisin yliopisto tunnetaan myös Sorbonnen yliopiston nimellä, sillä tämän niminen oli Robert de Sorbonin vuonna 1257 köyhille teologian opiskelijoille perustama laitos. Nykyisistä Pariisin yliopistoista neljä käyttää Sorbonnea nimessään. Varsinaisesti nimi Sorbonne tarkoittaa Pariisin 5. kaupunginosassa sijaitsevaa yliopiston rakennuskompleksia.
Sorbonnen yliopistoon liittyi collegiumeja, joita perustettiin kansallisuuksien mukaan eri maista saapuville opiskelijoille lähinnä asuinsijoiksi. Niinpä esimerkiksi ruotsalaisille oli kolme collegiumia: "Collegium Upsaliense", "Collegium Scarense" ja "Collegium Lincopense" Uppsalan, Skaran ja Linköpingin mukaan.
Alkuperäinen Pariisin yliopisto lakkautettiin Ranskan vallan­kumouksen aikana vuonna 1793. Sen tilalle perustettiin erillisinä toimineet oikeustieteellinen, lääketieteellinen ja teknillinen korkeakoulu sekä normaalikouluja. Yli sata vuotta myöhemmin, 1896, perustettiin uusi Pariisin yliopisto yhdistämällä siihen saakka erillisinä toimineet oikeustieteellinen, lääketieteellinen, humanistinen ja luonnontieteellinen tiedekunta.
Vuonna 1970 Pariisin yliopisto organisoitiin uudelleen erillisiksi yksiköiksi. Historiallinen Sorbonnen rakennusryhmä Latinalaiskorttelissa jaettiin useiden Pariisin yliopistojen käyttöön. Sinne sijoitettiin kaikkien kolmentoista yliopiston toimistot.
Vuonna 2017 annetulla asetuksella IV ja VI yliopisto yhdistettiin uudeksi Sorbonne Université -nimiseksi yliopistoksi. Kaksi vuotta myöhemmin myös Pariisin V ja VII yliopisto yhdistettiin uudeksi Université de Paris -nimiseksi yliopistoksi.
Sorbonnen yliopistossa ovat opiskelleet monet kuuluisat tutkijat, esimerkiksi Marie ja Pierre Curie. Yliopistossa on ollut jo keskiajalta lähtien myös suomalaisia opiskelijoita ja opettajia, kuten Jacobus Petri Röd ja hänen oppilaansa Turun piispa Olavi Maununpoika 1400-luvulla.
Pariisin nykyiset yliopistot.
Ennen vuosina 2017 ja 2019 suoritettuja uudelleenjärjestelyjä Pariisin IV–VII yliopistoilla oli seuraavat nimet:
Oregano

Oregano on yrttimauste, johon käytetään meiramien ("Origanum") kuivattuja ja hienonnettuja lehtiä, latvoja ja kukintoja. Suomen kaupoissa myytävä oregano tuodaan yleensä ulkomailta, ja se sisältää mäkimeiramia ("Origanum vulgare"), maustemeiramia ("Origanum majorana") ja turkinmeiramia ("Origanum onites"). Oreganoa käytetään erityisesti tomaattiruokien ja pizzan mausteena, mutta myös salaatteja ja kastikkeita maustetaan oreganolla.
Oreganossa käytetyistä kasveista mäkimeirami kasvaa luonnonvaraisena myös Suomessa. Sen lehdet ja nuoret versot sopivat käytettäväksi oregano-mausteseoksen tapaan. Pelkän mäkimeiramin maku on kuitenkin pistävämpi kuin mausteseoksen. Maustemeiramia ei esiinny Suomen luonnossa, mutta sitä on viljelty maassa jo 1600-luvulla.
Haapamäki–Seinäjoki-rata

Haapamäki–Seinäjoki-rata on Suomen rataverkkoon kuuluva rataosuus, joka johtaa Haapamäeltä Ähtärin ja Alavuden kautta Seinäjoelle. Se on Tampere–Haapamäki–radan pohjoinen jatke ja yhdistyy Seinäjoella Pohjanmaan rataan. Rataosuus on noin 118 kilometriä pitkä, sähköistämätön ja yksiraiteinen.
Rataosuudella on nykyisin kahdeksan henkilöliikenteen olevaa asemaa. VR liikennöi osuudella kiskobusseja. Radalla kulkee neljä matkustajajunaa päivässä, kaksi kumpaankin suuntaan.
Historia.
Rataosuus Tampere–Haapamäki–Seinäjoki valmistui vuonna 1882. Se oli valmistuessaan osa Helsingistä Pohjanmaalle johtavaa päärataa ja Pohjanmaan rataa. Liikenne oli vilkasta vuoteen 1971 asti, jolloin valmistui Tampere–Parkano–Seinäjoki-oikorata.
Rataosuudella sijaitsivat aikanaan muun muassa Albergin sekä Kuoraksen (nyk. Koura) vekselit.
Nykytilanne.
Rata on yksiraiteinen ja sähköistämätön. Haapamäeltä on yhteys Jyväskylään sekä Oriveden kautta Tampereelle. Yhteys Parkanon kautta Poriin on suljettu liikenteeltä, joskin rata on suurimmaksi osaksi edelleen olemassa. Seinäjoelta on yhteys edelleen Tampereelle, Kaskisiin, Vaasaan ja Kokkolan kautta Ouluun.
Nykyisin rataosan liikenteenohjaus hoidetaan kaukokäytöllä Seinäjoella sijaitsevasta liikenteenohjauskeskuksesta. Junien kohtaamiset ovat nykyisin mahdollisia vain Alavuden, Ähtärin ja Pihlajaveden rautatieasemilla.
Liikenne.
Haapamäki–Seinäjoki-radalla on sekä VR:n henkilö- että tavaraliikennettä. Henkilöliikenne hoidetaan kiskobusseilla, jotka kulkevat reitillä Jyväskylä–Seinäjoki. Päivittäisiä junavuoroja on kumpaankin suuntaan kaksi. Henkilöliikenteen asemat ovat Haapamäki, Pihlajavesi, Myllymäki, Eläinpuisto-Zoo, Ähtäri, Tuuri, Alavus ja Seinäjoki.
Tulevaisuus.
Vuonna 2010 suunniteltiin, että nykyisten liikennepaikkojen lisäksi otettaisiin käyttöön myös Kouran sekä Sydänmaan liikennepaikat, mikäli kyliin tulee uutta asutusta. LVM on suunnitellut, että radalla tehtäisiin 2020-luvulla parannustöitä, joissa radan nopeustasoa nostettaisiin ja kiskot vaihdettaisiin.
Syyskuussa 2015 LVM kuitenkin ilmoitti säästötoimista, joka tarkoitti Haapamäki–Seinäjoki-radan lakkautamista matkustajaliikenteeltä 27.3.2016. Ilmoitus herätti suurta vastustusta ja adressit.com-verkkosivustolle perustetun adressin oli allekirjoittanut (18.9.2015) yli 5 000 henkilöä. Junaliikenne jatkui kuitenkin velvoiteliikenteenä toistaiseksi.
Heron Aleksandrialainen

Heron Aleksandrialainen (, n. 10–70) oli antiikin kreikkalainen keksijä, mekaanikko ja matemaatikko. Hänet tunnetaan etenkin nerokkaista mekaniikkaa, hydrauliikkaa ja pneumatiikkaa hyödyntävistä keksinnöistään, joiden tarkoitus oli pikemminkin hämmästyttää kuin tehdä mitään hyödyllistä. Eräs näistä laitteista oli "eolipiili", jota pidetään ensimmäisenä, alkeellisena höyrykoneena. Matematiikan alalla Heron tunnetaan etenkin Heronin kaavan keksijänä.
Muutamia Heronin keksintöjä:
Musée de Cluny

Musée de Cluny, virallisesti Musée National du Moyen Âge, on keskiaikaisen taiteen museo Pariisissa. Se sijaitsee Latinalaiskorttelissa Boulevard Saint-Michelin ja Boulevard Saint-Germainin risteyksessä.
Rakennus on rakennettu 1400-luvun lopun ja 1500-luvun alun aikana. Rakennuksen tyyli yhdistää goottilaista ja renessanssityyliä. Rakennuksen osti vuonna 1843 Alexandre du Sommerard, joka muutti Hôtel de Clunyn museoksi keskiaikaisten esineidensä kokoelmalle. Museossa on esillä laaja kokoelma tekstiilitaidetta.
Agitprop

Agitprop (venäjäksi отдел агитации и пропаганды; latinisaatio "otdel agitatsi i propagandy") eli agitaation ja propagandan toimisto oli osa Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskus- ja aluekomiteoita. Se perustettiin 1920-luvulla ja sen vastuulla oli kaiken virallisen tiedon sisällön tarkistaminen, koulujen poliittisen koulutuksen valvonta, joukkotiedotuksen valvonta ja yleisen mielipiteen kääntäminen puolueen ohjelman puolelle. Jokaisessa kommunistipuolueen osastossa tasavaltatasolta paikallispuoluetasolle oli agitprop-osasto. Paikallistasolla koulutetut puhujat, agitaattorit, olivat yhteysväylänä puolueen ja kansan välillä.
Laajemmassa merkityksessä propagandaa oli myös muun muassa tiedon jakaminen puolueen päätöksistä ja käytännön neuvot uusista maanviljelystavoista. Sittemmin sanan käyttö on laajentunut tarkoittamaan ylipäänsä yleensä vasemmistolaisen agitaation ja propagandan harjoittamista, eritoten kulttuurin piirissä.
Parc Astérix

Parc Astérix on ranskalainen huvipuisto, joka perustuu Albert Uderzon ja René Goscinnyn luomiin Asterix-sarjakuviin. Se sijaitsee Plaillyssä noin 35 kilometriä Pariisista pohjoiseen.
Parc Astérix avattiin vuonna 1989, ja se oli vuonna 2023 Ranskan toiseksi suosituin teemapuisto. Siellä kävi vuoden aikana 2,81 miljoonaa vierailijaa, joka oli puiston ennätys. Vain Disneyland Paris on suositumpi kuin Parc Astérix. Puisto on laajentunut kattamaan myös muun muassa Rooman valtakunnan ja antiikin Kreikan. Puistossa on lisäksi teatteri ja delfinaario.
Nuohous

Nuohous on palonehkäisytoimintaa, joka sisältää erilaisia ilmanvaihdon ja lämmityslaitteiden puhdistustoimenpiteitä, joissa niistä poistetaan käytössä kertynyt noki ja muu roska. Säännöllinen tulisijojen nuohous lisää paloturvallisuutta ehkäisemällä nokipaloja. Nuohoustyön yhteydessä tarkkaillaan henkilö- ja paloturvallisuuteen vaikuttavia asioita. Puhtaassa tulisijassa hyötysuhde on hyvä ja palaminen puhtaampaa.
Suomessa.
Suomen pelastuslaissa velvoitetaan kiinteistön omistajia nuohouttamaan tulisijat ja hormit säännöllisesti. Säännöllinen tulisijojen tarkkailu on tärkeää palo- ja henkilöturvallisuuden kannalta. Yleisimmin nuohous suoritetaan kerran vuodessa. Siihen kuuluu muun muassa tulisijojen ja hormien savukanavien harjaus sekä noen poisto kanavista ja piipusta. Tuhkalle ja noelle tulee kiinteistössä olla kannellinen metallista valmistettu tuhka-astia. 
Suomessa nuohoustyön suorittajalta vaaditaan pelastuslaissa nuohoojan ammattitutkinto. Nuohooja huolehtii työllään kiinteistöjen paloturvallisuudesta, sisäilman puhtaudesta, energian säästöstä sekä ympäristön puhtaudesta. 
Kiinteistön tai rakennuksen omistajan/haltijan on huolehdittava turvallisesta pääsystä nuohottaviin kohteisiin, kuten savupiipulle. Nuohooja on velvollinen ilmoittamaan havaitsemistaan tulipalon riskeistä ja mahdollisista nuohoukseen liittyvistä turvallisuuspuutteista pelastuslaitokselle. Tällaisia turvallisuuspuutteita, jotka estävät nuohouksen turvallisen suorittamisen ovat mm. irtonaiset talotikkaat tai katolta puuttuvat lapetikkaat/kattosillat (jos kaltevuus yli 1:8). 
Nuohous jakaantuu kahteen päätoimialaan:
Noenpoltto.
Eräs nuohouksen toimenpiteistä on noenpoltto tai pikeentymienpoltto, jonka tarkoituksena on puhdistaa savupiippu tai -hormi seinämiin kertyneistä pikeentymistä, joita ei voida mekaanisesti poistaa. Kyseessä on vaativa ja riskialtis työ, jonka tekee nuohousalan ammattilainen nähdessään sen olevan tarpeellista. Noenpoltossa on huomioitava kiinteistön paloturvallisuus. Ammattitaitoinen nuohooja varmistaa että hormi pysyy auki koko palotapahtuman ajan. Jos hormi tukkeutuu, on mahdollista että se halkeaa paineen ja kuumuuden vaikutuksesta. Noki laajenee palaessaan moninkertaiseksi, joten hormin tukkeutuminen on mahdollista.
Noenpoltossa savuhormi lämmitetään ensin reilulla lämmityksellä mahdollisimman lämpimäksi (parhaiten se onnistuu talviajan runsaan lämmityksen jälkeen). Sen jälkeen nuohooja sytyttää hormiin tulen yleensä piipun yläosasta. Ennen noenpolton aloittamista nuohooja tarkistaa savuhormin kunnon, varaa alkusammutusvälineitä ja ilmoittaa poltosta aluehälytyskeskukseen. Kun pikeytymä on saatu syttymään, annetaan sen palaa itsekseen loppuun asti tarkkaillen tapahtumaa. Noenpoltto kuumentaa voimakkaasti savupiippua ja soveltuu vain ehjälle piipulle.
Itsekseen syttyvä nokipalo on merkki pitkälle pikeentyneestä savupiipusta, joka olisi pitänyt hallitusti polttaa jo aiemmin. Piipun pikeytyminen on seurausta kosteiden tai pihkaisten puiden polttamisesta (mänty, tervaspuu). Myös liian vähäinen palamisilma lisää pikeentymistä.
Nokipalo

Nokipalo on palo, jossa savuhormin sisäpinnalla oleva noki ja karsta / palamaton hiili palaa. Nokipalo aiheutuu, kun epätäydellisen palamisen seurauksena savuhormiin kertyy liiallinen määrä nokea, joka kovan tuulen, lämmön, tai kipinän vaikutuksesta syttyy palamaan. Nokipalolle tyypillistä on kova kuumuus savuhormissa (n. 1 200 °C), minkä takia savuhormi on vaarassa vaurioitua. Nokipalo voi myös kipinöidä ympäristöön.
Nokipalo ilmenee niin, että tulipesä alkaa vetämään tavallista voimakkaammin. Lisäksi savupiipusta saattaa tulla jopa metrin mittaisia liekkejä. Nokipalo voi olla helpompi havaita talon ulkopuolelta kuin sisältä. 
Nokipaloille ja muille tulisijoihin ja hormeihin liittyville tulipaloille on tyypillistä, että ne tapahtuvat pääosin asumiseen liittyvissä rakennuksissa: 84 % asuinrakennuksissa, 4 % vapaa-ajan rakennuksissa ja 4 % muissa rakennuksissa. Tilastojen mukaan nokipalolle on tyypillistä, että tulipalo palaa vain savuhormissa (95 %). Vuosittain noin 16 nokipaloa (4–6 %) leviää savuhormien ulkopuolelle ja sytyttää rakennuksen rakenteita tai irtaimistoa palamaan. Nokipalon leviämiseen savuhormin ulkopuolelle vaikuttaa hormin kunto.
Nokipalon voi välttää huolehtimalla savuhormin säännöllisestä nuohouksesta ja polttamalla tulisijoissa vain kuivaa puuta riittävällä ilmamäärällä.
Kyykäärmeet

Kyykäärmeet (Viperidae) on uuskäärmeisiin (Caenophidia) kuuluva myrkyllisten käärmeiden heimo, jonka lajeja elää kaikkialla maailmassa. Kyykäärmeillä on yleensä paksu ruumis, solakka häntä ja kolmiomainen pää.
Useimmat kyykäärmeet synnyttävät eläviä poikasia. Alkuperäislajit munivat munia, joissa sikiö on jo täysin kehittyneessä tilassa. 
Kuoppakyiden (Crotalinae) alaheimon lajeilla on myös infrapuna-aistielin.
Myrkyllisyys.
Kyiden myrkky on aina hemotoksista, mutta osa lajeista erittää sekä hemotoksista että neurotoksista myrkkyä. Vanhan maailman myrkkykäärmeistä kyykäärmeillä on kehittynein myrkkyelin. Kyiden hampaat ovat niin pitkät, että ne eivät normaalisti mahtuisi suljettuun suuhun. Tästä syystä lyhyeksi kehittynyt yläleukaluu taittuu linkkuveitsen tapaan kokoon. Käärmeen purressa hampaat taittuvat salamannopeasti esiin ja iskeytyvät saaliiseen. Myrkky alkaa saman tien vaikuttaa, ensin lamauttaen ja lopulta tappaen saaliseläimen. Vaikka saaliit ehtivätkin juosta pitkähköjäkin matkoja pureman jälkeen, kyy löytää ne yleensä kuolleena seuraamalla hajujälkeä tarkan hajuaistinsa avulla. Käärme nielee saaliinsa pää edellä.
Luokittelu.
Kyykäärmeiden heimo jakautuu kolmeen alaheimoon, joissa on yhteensä 364 lajia:
Port Louis

Port Louis on Mauritiuksen pääkaupunki. Sen arvioitu asukasluku on 140 430 (2012). Se on maan suurin kaupunki ja tärkein satama Intian valtameren rannalla.
Ranskalaiset perustivat Port Louisin noin vuonna 1735 levähdyspaikaksi Hyväntoivonniemeä kiertäville aluksilleen. Kaupunki nimettiin Ludvig XV:n () mukaan. Nykyisestä väestöstä on suuri osa 1800-luvulla Intiasta muuttaneiden jälkeläisiä.
Port Louisin vanhakaupunki sijaitsee Port-Louisin vuorella. Kaupungissa on myös kiinalainen kaupunginosa, Chinatown. Nähtävyyksiin kuuluvat luonnontieteellisen museon näytteet sukupuuttoon kuolleista linnuista, kuten mauritiuksendodosta, ja postimuseon värikkäät postimerkit.
Port Louisin lentoasemalta on suoria yhteyksiä useisiin Euroopan kaupunkeihin.