tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pekka Piekäinen

Pekka Martti Piekäinen (30. joulukuuta 1945 – 25. joulukuuta 2004) oli suomalainen hopea- ja kelloseppä, joka toimi vuosina 1971–1989 turkulaisen Auran Kultaseppä Oy:n pääsuunnittelijana. Hän tuli tunnetuksi muun muassa hopeisista korukelloista, joita valmistettiin Turussa yhteistyössä sveitsiläisten kellotehtaiden kanssa. Myöhemmin hän perusti saman alan yrityksen PlatinOro Oy. Hänet palkittiin vuonna 1980 taideteollisuuden valtionpalkinnolla.
Pekka Piekäisen isä oli kelloseppämestari Martti Piekäinen (1911–1978), jonka liike on toiminut vuodesta 1939 Helsingin Töölössä. Poika oli isänsä opissa ja valmistui Kelloseppäkoulusta vuonna 1965. 
Uransa alussa Piekäinen suunnitteli koruja Kaunis Korulle, Viikinniemelle sekä tanskalaiselle Viggo Wollnylle. Vuonna 1971 hän aloitti Auran Kultaseppä Oy:n pääsuunnittelijana. Hän suunnitteli yhtiölle monenlaisia hopeisia käyttöesineitä ja koruja. Niistä kansainvälisesti maineikkaimmiksi nousivat sveitsiläisille Omega-, Tissot- ja Lanco-yhtiöille tehdyt hopeiset kellonkuoret, joista valmistettuja korukelloja myytiin 1970-luvun puolivälissä eri puolilla maailmaa noin 35 000 kappaletta vuodessa. Piekäinen teki koruja muun muassa prinsessa Dianalle, ja hänen sanotaan olleen ainoa pohjoismaalainen suunnittelija, jonka koruja myytiin Tiffany-liikkeissä. J. A. Tarkiainen Oy:lle Pekka Piekäinen suunnitteli hopeaesineistön nimeltä JAT-Collection. Ornamon järjestämässä teetarjoiluun liittyvien esineiden suunnittelukilpailussa voiton vei Piekäisen hopeinen teepussin puristin.
Kun Auran Kultaseppä Oy myytiin vuonna 1989 Hopeakeskukselle (nyk. Kultakeskus), Piekäinen jäi pois yrityksestä ja perusti Annakaisa Laakson kanssa oman yrityksen PlatinOro Oy:n Piikkiöön. Vuonna 1996 se muutti Turkuun, jossa se yhä toimii.
Vuonna 1975 Piekäisen tuotannosta tehtiin näyttely Helsingin Finnish Design Centeriin. Näyttelyssä oli koruja ja kelloja sekä kodin hopeaesineitä. Vuonna 1980 Piekäinen sai taideteollisuuden valtionpalkinnon. Vuonna 2002 hänet valittiin vuoden kultasepäksi.
Pekka Piekäinen kuoli vuonna 2004.
Marian Ilitch

Marian Ilitch (s. 1933) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja, perijätär ja miljardööri. Hän on Yhdysvaltain kolmanneksi suurimman pizzeriaketjun (Little Caesars) omistaja; tällä detroitilaisella yhtiöllä on yli 3 600 toimipistettä ja se teki 3,9 miljardin dollarin liikevaihdon vuonna 2016. Little Ceasarsin ohella Ilitchin perheellä on määräysvalta detroitilaisissa Motor City Casinossa, Detroit Tigers -baseballjoukkueessa, Detroit Red Wings -jääkiekkojoukkueessa, ja Olympia Entertainment -yhtiössä. Sijoituksia hallitaan Ilitch Holdings -holdingyhtiön välityksellä. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi hänen varallisuudekseen 5,2 miljardia dollaria.
Marian Ilitch on makedonialaisten maahanmuuttajinen tytär. Hän on leski, ja puoliso Mike Ilitchin (1929–2017) kanssa perhe sai seitsemän lasta. 
Yhdessä edesmenneen puolisonsa kanssa Ilitch on lahjoittanut miljoonia dollareita hyväntekeväisyyteen. He perustivat Little Caesars Amateur Hockey -ohjelman (1968), joka on tarjonnut jääkiekkoilumahdollisuuksia kymmenille tuhansille lapsille ja nuorille. Little Caesars Love Kitchen -ohjelman puitteissa heidän yrityskonserninsa on jaellut yli kolme miljoonaa pizzaa. Ilitch Charities ja siihen liittyvien Detroit Red Wings -säätiön ja Detroit Tigers -säätiön kautta he ovat lahjoittaneet kymmeniä miljoonia dollareita rahaa tai vastaavaa tarpeessa oleville tahoille. Lisäksi pariskunta on lahjoittanut lähes 50 miljoonaa dollaria Detroitin Wayne State Universitylle.
Marian Ilitch on palkittu useilla paikallisilla, kansallisilla ja kansainvälisillä tunnustuksilla.
Volkswagen Group MLB -pohjalevy

Volkswagen Group MLB -pohjalevy (saks. "Modularer Längsbaukasten") on Volkswagen Groupin kehittämä modulaarinen pohjalevy autoille, joissa moottori on sijoitettu pitkittäin. Se otettiin ensimmäisenä käyttöön Audi A5:ssä vuonna 2007. MLB:n etuja aiempiin pohjalevyratkaisuihin verrattuna ovat rakenteiden keveys, monikäyttöisyys ja alhaisemmat valmistuskustannukset.
Valopaikannin

Valopaikannin eli geolokaattori () on pieni elektroninen laite, joka on kehitetty muuttolintujen muuttomatkan seuraamiseen auringon nousujen ja laskujen avulla. Sen avulla seurataan sellaisten lintujen muuttomatkoja, joille GPS-paikantimet ovat liian raskaita tai joista ei tule rengastamalla havaintoja kovin paljon.
Valopaikantimen toiminta.
Valopaikannin yksinkertaisimmillaan koostuu valoanturista, muistipiiristä, nappiparistosta ja kellosta, edellä mainittujen lisäksi siinä saattaa olla mukana lämpötila-, kosteus- ja johtavuusanturi. Laitteiden paino on pienimmillään 0,3 grammaa, mutta niitä on myös painavampia isommille linnuille. Niiden akun kesto on 0,5–5 vuotta. Siinä ei ole lähetintä, joka lähettäisi kerätyn datan, ja sen vuoksi se on sopivin linnuille, jotka palaavat samoille paikoille vuosittain.
Valopaikannin mittaa valoa ja se tallentaa valon määrää tietyin ajoin. Valon määrästä selvitetään auringon nousu- ja laskuajat, joista voidaan päätellä keskipäivä. Laitteen kello on Greenwichin keskiajassa, ja sen sekä laitteen keskipäivän erotuksesta voidaan päätellä pituuspiiri, päivän pituudesta taas saadaan leveyspiiri. Laitteen tarkkuus ei ole niin hyvä kuin GPS-paikannuksen, mutta sillä päästään noin 50–200 kilometrin tarkkuuteen.
Valopaikannin kiinnitetään lintuun joko selkään erilaisilla joustavasta materiaalista, esimerkiksi silikonikumista, tehdyillä valjailla tai muovisella renkaalla jalkaan, ja rengas voidaan lukita tipalla pikaliimaa jottei se lähde irti. Valoanturin pitää jäädä esille niin etteivät esimerkiksi höyhenet estä valon pääsyä anturiin.
Valopaikantimen käyttökohteet.
Valopaikantimella on Suomessa tutkittu ainakin vesipääskyn ("Phalaropus lobatus") muuttomatkaa, josta ei ennen ole ollut tarkkaa tietoa. Lintujen kaakkomuuton tutkimisessa sitä on käytetty lintujen keskeisten talvehtimisalueiden kartoittamiseen Aasiassa sekä muuttoreittien selvittämiseen, jotta voitaisiin suojella pysähdys- ja levähdysalueita. Vesipääskyn lisäksi on pikkutyllin ("Charadrius dubius"), punavarpusen ("Erythrina erythrina"), viitakerttusen ("Acrocephalus dumetorum"), pikkusirkun ("Schoeniclus pusillus") ja pohjansirkun ("Schoeniclus rusticus") muuttomatkoja kaakkoon seurattu valopaikantimella.
Historia.
Valopaikantimen kehittämisessä ovat olleet uranuurtajina insinööri Vsevolod Afanasyev ja British Antarctic Surveyn tutkijat, jotka kehittivät ensimmäiset laitteet vuonna 1990 jättiläisalbatrossin ("Diomedea exulans") seuraamiseen ja tutkimiseen. Vaikka se ei ole napa-alueiden lähellä kovin luotettava laite niin sielläkin voidaan hämärän perusteella arvioida sijaintia. Valopaikantimessa on sen rajoitteisuuksista huolimatta hyvinä puolina sen keveys ja pitkäikäisyys. Se on myös esimerkiksi GPS-paikanninta edullisempi valmistaa.
Anatoli Rjabov

Anatoli Pavlovitš Rjabov (; 16. huhtikuuta 1894, Itšalkin piiri, nykyinen Mordvan tasavalta – 23. toukokuuta 1938, Saransk) oli ersäläinen kielitieteilijä, professori, opettaja ja mordavalaisten kansallistunnon uudelleenkohottaja.
Rjabov syntyi talonpojan perheeseen. Hän meni kouluun, mutta lopetti opintonsa isänsä kuolemaan. Vuonna 1912 hän aloitti filologian opinnot. Hän valmistui vuonna 1916 opiskeltuaan latinaa, englantia ja äidinkielensä sukukieliä viroa ja suomea. Kun hän oli työskennellyt neljä vuotta opettajana, hän alkoi järjestellä ersän ja mokšan kielten kouluopetusta. Vuonna 1923 Rjabov oli perustamassa mordavalaisten Sõrgozema-seuraa (suom. 'Herääminen'), jonka toimintaan liittyi myös kuorolaulantaa. Kuoroa johti Rjabov, ja radioesiintymisensä jälkeen kuoro sai valtavasti ihailijakirjeitä muilta mordvalaisilta ympäri Neuvostoliittoa. 
Mordvan tasavallan perustamisen jälkeen Saranskiin avattiin pedagoginen instituutti, jonne Rjabov siirtyi työskentelemään jättäen kuorotoiminnan. Ajan kuluessa Rjabov ansioitui erityisesti ersän kielen tuntijana ja kehittäjänä.
Liiallinen aktiivisuus ersän kielen ja kulttuurin parissa kiinnitti kuitenkin NKVD:n huomion. Kesäkuun 5. päivä vuonna 1937 Rjabovista annettiin pidätysmäräys. Myös Anatolin vaimo pidätettiin. Heitä syytettiin vakoilusta Suomen ja Viron hyväksi. Anatoli Rjabov teloitettiin 23. toukokuuta 1938 osana Stalinin vainoja, joissa teloitettiin myös muuta mordvalaisälymystöä. Hänen hautapaikkansa on tuntematon.
Rjabovin syntymäpäivää on juhlittu Virossa ersän kielen päivänä vuodesta 1998 alkaen. Suomessa päivää ovat juhlistaneet M. A. Castrénin seura ja Sukukansojen ystävät vuodesta 1999 alkaen.
Vivien Chen

Vivien Chen (nimi myös muodossa "Chen Wai Wai", s. 1958/1959) on hongkongilainen yritysjohtaja, perijätär ja miljardööri. Hänen isänsä oli Chen Din Hwan (1923–2012), jonka sairastuttua Alzheimerin tautiin vuonna 2009 Vivien Chen sai määräysvallan isänsä perustamassa ja alkujaan tekstiilialalla (Nan Fung Textiles) toimineessa yrityksessä, josta oli kehittynyt sittemmin Singaporen pörssissä (SGX) noteerattu ja erityisesti kiinteistösijoituksilla kasvanut Nan Fung Group (eli Nan Fung International Holdings Limited tytäryrityksineen). Vivian Chen toimi tämän konserniyhtiön hallituksen puheenjohtajana vuoteen 2016 saakka jättäytyen tämän jälkeen kunniapuheenjohtajaksi.
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi hänen varallisuudekseen 2,4 miljardia dollaria. Tämä poikkesi huomattavasti Bloombergin arviosta, jonka mukaan hänen varallisuutensa oli huhtikuun 2018 puolivälissä 5,7 miljardia dollaria. Forbesin mukaan Vivian Chen olisi kuitenkin esimerkiksi vuonna 2016 hävinnyt hänen äitinsä 2010 käynnistämän oikeudellisen kiistan perheen varallisuuden jakautumisesta, ja tämän seuraksena olisi ollut noin 1,1 miljardin dollarin hyvitysvelvollisuus; Bloombergin mukaan tämä oikeuskiista olisi ollut yhä kesken (huhtikuussa 2018).
Chen opiskeli muotisuunnittelua (design) San Fransiscossa Yhdysvalloissa. Hän on toiminut isänsä perustamassa, vuodesta 1986 lähtien perheen hallitsemassa yrityskonsernissa vuodesta 1981 lähtien. Hän asuu Hongkongissa, on eronnut, kolme lasta.
Iron Danger

Iron Danger on helsinkiläisen Action Squad Studiosin kehittämä ja Daedalic Entertainmentin julkaisema taktinen roolipeli.
Peli on julkaistu vuonna  Windowsille ja vuonna PlayStation 5:lle ja Xbox Series X/S:lle.
Pelaaminen.
Pelimekaniikassaan peli yhdistää reaaliaikaista ja vuoropohjaista strategiaa roolipelaamiseen.
Peli on ottanut paljon inspiraatiota suomalaisesta kulttuuriperimästä ja erityisesti Kalevalasta. Pelin osapuolet ovat Kalevalan kaupunki ja pohjolaisten armeija, ja pohjolaisten johtajana toimii Lowhee, lausuttuna Louhi.
Pelin ympäristöä on inspiroinut Pohjoismaiden mytologia ja modernit steampunk-tyylit. Pelaaja ottaa haltuunsa Kipuna-nimisen nuoren tytön, joka saa haltuunsa kyvyn uudelleenkelata aikaa ja päihittää kuolema. Pelaajan täytyy opetella käyttämään tätä kykyä suojellakseen ihmiskuntaa ja selvitä sodasta Kalevalan kaupungin ja Pohjolaisten armeijan välillä. Seikkailun aikana pelaajan joukkoon liittyvät kaksi kumppanihahmoa, joilla on omat taitonsa ja päämääränsä. 
Pelimekaniikaltaan peli on ottanut inspiraatiota muun muassa "istä" ja tunnelmaltaan "My Summer Carista".
Kehitys.
Action Squad Studiosin toimitusjohtaja Sami Timonen sekä pelin ohjaaja Jussi Kemppainen tutustuivat työskennellessään Studio Kombolla. Kemppainen ja pelin pääohjelmoija Heikki-Pekka Noronen puolestaan tutustuivat työskennellessään RedLynx Studiosilla. Alun perin Kalevala-henkisestä projektista oli tarkoitus tulla elokuva. Mukana oli runsaasti erilaisia suomalaisia pelialan tekijöitä, mukaan lukien Rovion perustaja Peter Vesterbacka. Elokuva oli tarkoitus julkaista Suomen 100-vuotisjuhlavuonna 2017.
Lopulta elokuvasta saatiin kuitenkin valmiiksi vain traileri, sillä fantasiamaailmaa suunnitellessaan tekijät päättivät muuttaa projektin elokuvasta videopeliksi. Samasta universumista kertova sarjakuva on myös ollut työn alla.
Pelin arvioiduksi julkaisuajaksi kerrottiin alun perin 2018–2019 vuodenvaihde. Myöhemmin julkaisu varmistui maaliskuulle 2020.
Pelin kerrottiin tulevan myös Linuxille, macOS:lle, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle. Peli julkaistiin elokuussa 2023 PlayStation 5:lle ja Xbox Series X/S:lle, jolloin kerrottiin etteivät PlayStation 4 ja Xbox One -versiot ole enää suunnitteilla.
Orange Mali

Orange Mali on vuonna 2003 perustettu malilainen tietoliikenneyhtiö. Se on ranskalaisen Orangen hallitseman senegalilaisen Sonatelin tytäryhtiö. Vuoteen 2006 saakka yhtiön nimi oli Ikatel.
Orange Mali tarjoaa matkapuhelin-, Internet- ja mobiilimaksupalveluita. Vuoden 2016 lopussa sen verkko kattoi noin 95 % maan väestöstä ja 46 % pinta-alasta. Yhtiöllä oli 11,3 miljoonaa asiakasta, joista yli 99 prosentilla on prepaid-liittymä. Vuonna 2010 alkaneella Orange Money -maksupalvelulla oli 3,5 miljoonaa ja Internet-laajakaistapalvelulla lähes 191 000 asiakasta.
Yhtiön osuus Malin mobiilimarkkinoista oli 64,8 % vuonna 2016. Sen kilpailijoita ovat Maroc Télécom -ryhmään kuuluva Sotelma/Malitel ja Planor-Monaco Télécom International -konsernin Alpha Télécommunication Mali. Orange on ainoa operaattori Malissa, jolla on 4G-verkko.
Abigail Johnson

Abigail ”Abby” Pierrepont Johnson (s. ) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja, perijätär ja miljardööri. Hän johtaa emoyhtiö FMR:n toimitusjohtajana isoisänsä Edward C. Johnson II:n perustamaa, noin 45 000 ihmistä työllistävää sijoitusyhtiötä Fidelity Investments, ja on hallituksen puheenjohtaja Fidelity Internationalissa. Hän omistaa noin 24,5 prosenttia FMR:stä. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi hänen varallisuudekseen 15,9 miljardia dollaria ja listasi hänet maailman yhdeksänneksi rikkaimmaksi naiseksi vuotuisella miljardöörilistallaan (listan 83. sija). 
Johnson nousi korkealle myös vaikutusvaltaa arvioivilla listoilla. Forbes sijoitti hänet vuoden 2017 maailman vaikutusvaltaisimpien naisten listallaan sijalle 7. Talousjulkaisu Fortune arvioi hänet Yhdysvaltain talouselämän 4. vaikutusvaltaisimmaksi naispuoliseksi yritysjohtajaksi.
Johnson on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1984 ja MBA-tutkinnon vuonna 1988 Harvard Business Schoolista. Hän on naimisissa, kaksi lasta.
Myös Abigail Johnsonin isä (Edward Johnson, III) veli (Edward Johnson, IV) ja sisko (Elizabeth Johnson) ovat Forbesin kevään 2018 miljardöörilistalla.
Abby Johnson

Abby Johnson -nimisiä henkilöitä ovat:
Estrogeenireseptori

Estrogeenireseptori ("ER") on reseptori johon estrogeenit kiinnittyvät. Estrogeenireseptorista on kaksi tyyppiä: tyyppi 1 (alfa) ja tyyppi 2 (beta). Tyypin 2 reseptori löydettiin vasta vuonna 1995. Selektiivisiä estrogeenireseptorin modulaattoreita (SERM) on kehitetty. Näitä käytetään lääkkeenä osteoporoosin hoitoon. Estrogeenireseptoreilla on vaikutus rintasyövän kehittymiseen. Noin 80 prosentissa rintasyöpäsoluista on estrogeenireseptoreita.
Galaktinoli

Galaktinoli (C12H22O11) on disakkarideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Galaktinolin rakenteessa on glykosidinen sidos inositolin ja galaktoosin välillä. Galaktinolia esiintyy useissa kasveissa.
Biosynteesi ja biologinen rooli.
Galaktinolia esiintyy useissa kasveissa, runsaasti muun muassa hernekasvien siemenissä. Ensimmäisen kerran tämä disakkaridi eristettiin sokerijuurikkaasta. Galaktinolia kasvit muodostavat galaktinolisyntaasientsyymin katalysoimana. Galaktinolisyntaasi on glykosyylitransferaaseihin kuuluva entsyymi ja muodostaa galaktinolia inositolista ja UDP-galaktoosista. Entsyymi vaatii toimiakseen mangaani-ioneja.
Galaktinoli toimii kasveissa muiden oligosakkaridien esiasteena, ja kasvit hyödyntävät sitä galaktoosiyksiköiden liittämiseen muihin sokereihin. Näitä reaktioita katalysoivat eräät glykosyylitransferaasit. Esimerkiksi galaktinolin ja sakkaroosin välisessä reaktiossa muodostuu raffinoosia, ja raffinoosin ja galaktinolin välisessä reaktiossa muodostuu stakyoosia. Galaktinoli voi myös toimia kasveissa hapettumisesta aiheutuvilta soluvaurioilta suojaavana yhdisteenä, koska se reagoi happiradikaalien kanssa.
Milanon metro

Milanon metro () on metrojärjestelmä Milanossa, Italiassa. Järjestelmä koostuu viidestä linjasta, jotka on nimetty eri numeroilla ja väreillä. Linjojen kokonaispituus on 111,8 kilometriä ja koostuu 134 metroasemasta, joista suurin osa on maanalaisia. Metroa käyttää arkipäivisin noin 1,4 miljoonaa matkustajaa.
Ensimmäinen linja avattiin vuonna 1964, toinen linja vuonna 1969, kolmas linja vuonna 1990, neljäs linja vuonna 2022 ja viides linja vuonna 2013. Milanon metro on Italian suurin metrojärjestelmä pituuden, asemien lukumäärän ja matkustajamäärien mukaan.
Historia.
Kaupungin hallinto äänesti 3. heinäkuuta 1952 metrojärjestelmäprojektista ja 6. lokakuuta 1955 perustettiin uusi yritys, Metropolitana Milanese, joka hallinnoi uuden infrastruktuurin rakentamista. Ensimmäisen linjan rakennustyöt aloitettiin 4. toukokuuta 1957. Ensimmäinen linja avattiin Lottosta Sesto Marelliin avattiin 1. marraskuuta 1964, seitsemän vuoden rakennustöiden jälkeen.
Tulevaisuus.
Milanon metro on laajentamassa nykyisiä linjojaan.
Diane Hendricks

Diane Marie Hendricks (s. 1947) on yhdysvaltalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, elokuvatuottaja ja miljardööri. Hän perusti vuonna 1982 ABC Supply -yrityksen edesmenneen puolisonsa Ken Hendricksin (k. 2007) kanssa ja toimii nykyään yrityksessä hallituksen puheenjohtajana. ABC Supply on Yhdysvaltain suurin katto- ja julkisivumateriaalien sekä ikkunoiden tukkuliike. Hendricksin vuodesta 2013 täysin omistaman yrityksen kotipaikka on Beloit, Wisconsin. Yritys on kasvanut ostamalla kilpailijoitaan 2010-luvulla ja laajentamalla valikoimaansa myös rakennusten sisämateriaaleihin. Yrityksellä on 700 toimipistettä ja se teki 7,2 miljardin Yhdysvaltain dollarin liikevaihdon vuonna 2016. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi Diane Hendricskin omistusten arvoksi 5,5 miljardia dollaria. 
Hendricks omistaa lisäksi Hendricks Holding Companyn, jossa on kuorma-autoliikenteeseen, vakuutustoimintaan, lääkkeisiin, tuotantoon ja kierrätykseen liittyviä yrityksiä. 
Hendricks on syntyisin suurperheestä ja edesmenneen Ken Hendricksin leski. Hänellä on 7 lasta. Poliittisesti hän on republikaani ja on tukenut kotiosavaltionsa Wisconsin taloudellista kehitystä ja koulutusta.
Laura Mennell

Laura Mennell (s. 18. huhtikuuta 1980 Surrey) on kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten televisiosarjoista "Alphas", "Haven", "The Man in the High Castle" ja elokuvasta "Watchmen".
Mennellillä on eurooppalaisia sukujuuria briteistä, ranskasta ja skotlannista. Mennell on kuvaillut itseään sanoin; "teatteria rakastava draama-nörtti". Hän on kasvissyöjä ja puhuu englannin lisäksi sujuvasti ranskaa.
Mennell on Roope Ankan ääninäyttelijänä toimineen Alan Youngin serkku.
USS Cincinnati (C-7)

USS Cincinnati (runkonumero C-7) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1892 vesille laskettu Cincinnati-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin 7. syyskuuta 1888 New York Navy Yardilta, missä köli laskettiin 29. tammikuuta 1890. Alus laskettiin vesille 10. marraskuuta 1892 kumminaan neiti S. Mosby ja otettiin palvelukseen 16. kesäkuuta 1894 päällikkönään Henry Glass. Aluksen rungon ja höyrykoneen tilauksen mukaiset valmistuskustannukset olivat 1 100 000 dollaria.
Palvelus.
Ensimmäiselle purjehdukselleen alus lähti Karibianmerelle pitkin itärannikkoa. Sen tehtävänä oli valvoa syyskuusta 1895 tammikuuhun 1896 Kuuban vallankumouksen aikana Yhdysvaltain puolueettomuutta Tampassa ja Key Westissä. Syyskuusta 1896 heinäkuuhun 1897 alus oli itäisellä Välimerellä, mistä se palasi Etelä-Atlantin asemalle syyskuussa 1897. Huhtikuussa 1898 alus osallistui Havannan saartoon ja ampui Matanzasia Espanjan ja Yhdysvaltain välisessä sodassa. Toukokuussa alus partioi Länsi-Intian alueella etsiessään Espanjan laivastoa, jonka tiedettiin olevan tulossa alueelle.
Toukokuun lopulla 1898 alus palasi pohjoiseen huollettavaksi, mistä se palasi elokuussa Karibialle miehitystehtäviin. Alus kuljetti joukkoja Guantanamo Baystä Puerto Ricoon, partioi San Juanin edustalla, teki tiedustelumatkan Culebra Islandille ja saattoi vallattua Espanjan lippulaivaa "Infanta Maria Teresaa", kunnes se upposi matkalla Kuubasta Norfolkiin. Osallistuttuaan alusten pelastamisiin Santiagossa marraskuussa alus lähti pohjoiseen. Se oli palveluksesta poistettuna 14. helmikuuta 1899 - 2. joulukuuta 1901 New Yorkin laivastontelakalla.
Alus suojasi toukokuusta 1902 tammikuuhun 1903 Yhdysvaltain kansalaisia ja heidän omaisuuttaan Karibialla Haitin, Santo Domingon ja Panaman levottomuuksissa sekä toimitti pelastustarvikkeita Martiniquelle, missä Mount Pelee purkautui. Tammikuusta toukokuuhun 1903 alus oli Välimerellä, mistä se siirtyi Suezin kanavan kautta neljäksi vuodeksi Filippiineille Aasian asemalle. Alus osallistui erilaisiin harjoituksiin ja vierailuihin muun muassa Kiinaan, Japaniin ja Tyynenmeren saarille. Lisäksi se partioi ajoittain Korean rannikolla. Alus palasi 10. syyskuuta 1907 Mare Islandin laivastontelakalle, missä se poistettiin palveluksesta 12. lokakuuta 1907.
Alus palautettiin 8. maaliskuuta 1911 reserviin ja palvelukseen 11. lokakuuta 1911. Kaksi kuukautta myöhemmin se palasi Aasian asemalle kuudeksi vuodeksi. Aluksen tehtävät olivat samoja kuin aiemmin. Alus palasi 16. joulukuuta 1917 San Diegoon, mistä se jatkoi itärannikolle. Matkalla se osallistui pelastustehtäviin San Josessa Guatemalassa, missä oli ollut maanjäristys. Alus saapui 16. tammikuuta 1918 Hampton Roadsiin.
Alus oli 1. helmikuuta 1918-28. maaliskuuta 1919 Atlantin laivaston partio-osaston lippulaivana, jolloin se partioi Meksikonlahdelta Key Westiin suojaamassa öljytoimituksia. Alus poistettiin palveluksesta New Orlansissa 20. huhtikuuta 1919 ja myytiin 4. elokuuta 1921.
Wu Yajun

Wu Yajun (, ; s. 1964) on kiinalainen yrittäjä, yritysjohtaja ja miljardööri. Hän on liike- ja asuinkiinteistöjen sijoitusyhtiö Longfor Propertiesin suurin omistaja (44 prosentin osuudella), toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana. Yritys toimii 35 kaupungissa useita tuotebrändejä käyttäen; brändejä ovat esimerkiksi Paradise Walk, Starry Street ja Moco. Yhtiön vuoden 2016 liikevaihto 8,3 miljardia dollaria ja sen osake noteerataan Hongkongin pörssissä. Hän oli aiemmin naimisissa yrityksen toisen perustajan, Cai Kuin kanssa. Wu on Kiinan kommunistisen puolueen jäsen. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi hänen varallisuudekseen 7,7 miljardia dollaria.
Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Fortune luokitteli hänet maailman talouselämän kansainvälisten (ei-yhdysvaltalaisten) naisvaikuttajien 19. sijalle (2017).
Wu aloitti yliopisto-opinnot 16-vuotiaana. Hänellä on alempi korkeakoulututkinto (navigaatiotekniikka, 1984) Kiinan Xi’anissa toimivasta Luoteisesta polyteknisestä yliopistosta (). Hän työskenteli ensin neljä vuotta teknikkona instrumentteja ja mittalaitteita valmistavassa tehtaassa. Vuodesta 1988 lähtien hän toimi Kiinan rakennusministeriön kiinteistöteollisuutta käsittelevän julkaisun journalistina kuusi vuotta. Hän osti ensimmäisen asuntonsa Chongqing, mutta asunnon käyttöönotto viivästyi vuodella useiden suunnitteluvirheiden tai puutteiden vuoksi. Kokemuksistaan oppineena hän perusti vuonna 1994 (toisen lähteen mukaan 1993) kiinteistörakentamiseen keskittyvän yrityksen ex-miehensä kanssa. Tämä yhtiö oli Longfor Properties -yhtiön edeltäjä.
Matti Tuononen

Matti Tapani Tuononen (s. 1964) on Äänekosken kaupunginjohtaja. Hän aloitti tehtävässään 1. lokakuuta 2015; samalla edeltävä kaupunginjohtaja Hannu Javanainen jäi eläkkeelle. Ennen valintaansa kaupunginjohtajaksi hän toimi Äänekosken vs. kaupunginjohtajana ja talousjohtajana vuodesta 2013 lähtien.
Riisu kokonaan

”Riisu kokonaan” on Jannika B:n kappale hänen kolmannelta albumiltaan "Toinen nainen". Kappale julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 1. marraskuuta 2017. Kappaleen ovat säveltäneet Matti Mikkola sekä Emmanuel Laudic ja sanoittaneet Jannika B yhdessä Iisa Pajulan kanssa.
Kappale kertoo siitä kuinka ihmiset kantavat erilaisia naamioita, eivätkä uskalla olla omia itsejänsä ja kuinka olemme paljaana haavoittuvaisia.
Kappale on sijoittunut Billboardin Finland Digital Songs -listalla 5. sijalle sekä radiolistalle, jossa sen paras sijoitus on 15. sija.
USS Boston (1884)

USS Boston oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1884 vesille laskettu panssarikansiristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin osana niin kutsuttuja ABCD-aluksia John Roach and Sonsilta Chesteristä, missä köli laskettiin 15. marraskuuta 1883. Alus laskettiin vesille 4. joulukuuta 1884 ja otettiin palvelukseen 2. toukokuuta 1887 päällikkönään Francis M. Ramsay.
Palvelus.
Alus makasi ankkurissa Puget Soundissa 15. kesäkuuta 1911 saakka, jolloin se lainattiin Oregonin naval militialle. Syyskuussa 1916 alus palautui laivaston hallintaan, mutta sitä ei palautettu palvelukseen ja se poistettiin alusluettelosta 3. toukokuuta 1917. Kolme viikkoa myöhemmin alus siirrettiin United States Shipping Boardille, mistä se palautettiin laivastolle kesäkuussa 1918. Nyt alus muutettiin vastaanottoalukseksi.
Alus palautettiin palvelukseen Mare Island Naval Shipyardilla 16. joulukuuta 1918. Pian tämän jälkeen alus hinattiin San Franciscoon, missä se oli seuraavat 27 vuotta. Alus nimettiin 9. elokuuta 1940 uudelleen "Despatchiksi", jotta nimi vapautuisi valmistuvalle raskaalle risteilijälle CA-69. Aluksen runkonumeroksi vaihdettiin 17. helmikuuta 1941 IX-2. Alus hinattiin 8. huhtikuuta 1946 San Franciscosta merelle ja upotettiin. Alus poistettiin alusluettelosta 17. huhtikuuta.
Jamo Niemi

Jamo Niemi (oik. Jari-Matti Niemi, s. 3. tammikuuta 1972) on ähtäriläinen laulaja, esiintyjä ja juontaja. Hän aloitti 1980-90-lukujen taitteessa laulajan uransa ähtäriläisessä Surmanajotivoli-yhtyeessä, joka solmi levytyssopimuksen Warner Musicin kanssa 90-luvun puolivälissä. Tuon jälkeen Niemi on vaikuttanut muun muassa Laiska Koira -yhtyeessä ja tehnyt paljon keikkoja trubaduurina, duo-kokoonpanoissa sekä muissa yhtyeissä. Niemi on tehnyt myös teatteria ja esiintynyt musikaaleissa Rockville, Brian Carr (2013), Hääkeikka ja Robin Harma (2016-2017). Lisäksi hän on ollut mukana useassa muussa teatteriproduktiossa kotiseudullaan Ähtärissä.
Niemen ensimmäinen single "Kiitollinen" julkaistiin vuoden 2017 loppupuolella levy-yhtiön Heremusicin kautta. Jamo Niemen toinen single "Turkoosiin" julkaistiin suoratoistopalveluissa 12.9.2018.
Radiumtytöt

Radiumtytöt (eng. Radium Girls) oli joukko noin 1920-luvulla Yhdysvalloissa tehtaassa työskenteleviä naisia, jotka saivat työnsä vuoksi radiumin käsittelystä säteilymyrkytyksen. Naiset maalasivat tehtaassa kelloja pimeässä hohtavalla, radiumia sisältävällä maalilla. 
Naisille oli kerrottu maalin olevan harmitonta ja että heidän pitäisi kostuttaa maalipensseliä huulillansa ennen kellojen maalaamista, jotta jälki olisi tarkkaa. Tästä syystä he usein saivat elimistöönsä tappavan määrän radiumia. Osa naisista käytti hohtavaa maalia myös huulipunana ja kynsilakkana, sekä maalasivat sillä joskus jopa hampaansa.
Osa New Jerseyssä työskennelleistä naisista haastoi työnantajansa oikeuteen saatuaan oletetusti oireita tekemästään työstä, mutta he hävisivät oikeudessa. Illinois’ssakin työskennelleet naiset haastoivat työnantajansa, ja voittivat jutun vuonna 1938.
United States Radium Corporation ja Radium Dial Company.
The United States Radium Corporation.
The United States Radium Corporation tuotti pimeässä hohtavia kelloja sotilaille maailmansotien aikoina. Yritys palkkasi naisia käsittelemään radioaktiivista radiumia, ja antoi heidän käsitellä sitä ilman minkäänlaisia turvavarusteita siitä huolimatta, että radioaktiivisen säteilyn terveysvaikutukset tiedettiin jo.
USA:ssa ja Kanadassa palkattiin yhteensä jopa 4 000 naista maalaamaan kelloja. Naiset maalasivat yli 200 kelloa päivässä kostuttaen pensseliä huulillansa useita kertoja yhtä kelloa maalatessa. Koska radiumia sisältävän maalin haittavaikutuksista ei kerrottu, naiset maalasivat sillä kehoaan huvin vuoksi. Moni tehtaan työntekijä sairastui ja osa kuoli radiumin takia. Radiumin takia kuolleiden tarkkaa lukumäärää ei tiedetä.
Radium Dial Company.
Myös Radium Dial Companyn työntekijät maalasivat kelloja. Yritys perustettiin U.S. Radium Co:ta myöhemmin, ja sinne palkatut työntekijät eivät vielä olleet tietoisia New Jerseyssä tapahtuneista kohuja nostattaneista oikeusjutuista. Kun Radium Dial Co:n naiset kuulivat jutuista ja kyseenalaistivat radiumin turvallisuuden, vakuuttelivat työnantajat heitä siitä, että New Jerseyn naisten oireet eivät johtuneet radiumista.
Säteilysairaus.
Tehtaan työntekijät kärsivät useista sairauksista kuten anemiasta, nekroosista eli solukuolemasta etenkin leuassa, sekä luiden heikkenemisestä. Tehtaat kielsivät työntekijöiden sairauksien johtuvan altistumisesta radiumille, ja useat lääkärit sekä hammaslääkärit salasivat tietoja yritysten pyynnöstä. Lääkäreiden pyydettiin kertomaan sairauksien ja kuolemien johtuvan muista syistä kuten sukupuolitaudeista, etenkin kupasta. Seksitaudit olivat pahamaineisia siihen aikaan, ja syyttämällä naisia niistä yritettiin samalla tahrata heidän mainettaan. 
Kun radiummaalin keksijä Sabin A. Von Sochocky sairastui itsekin radiumin takia, hän alkoi tukea tehtaiden naisia heidän lakijutuissaan. Hän kuoli vuonna 1928 ja oli 16. tiedetty radiumin takia kuollut.
Niagara (kappale)

Niagara on Jannika B:n kappale, joka julkaistiin 15. huhtikuuta 2016.
Jannika B julkaisi pitkän tauon jälkeen jälleen musiikkia. Niagara biisi on Regina-yhtyeen Iisan kirjoittama, Egotripin Knipin säveltämä ja Jukka Immosen sekä Eppu Kososen tuottama kappale. Kappale poikkeaa muista Jannika B:n kappaleista siten, ettei hän ole itse sitä kirjoittanut.
Niagara kappale kertoo kuitenkin pelokkaammasta ja epävarmemmasta Jannikasta.
Kappaleeseen on myös kuvattu musiikkivideo jonka on ohjannut Viivi Huuska.
Kristeligt Dagblad

Kristeligt Dagblad on tanskalainen Kööpenhaminassa julkaistava sanomalehti.
Historia.
Lehti perustettiin vuonna 1896 osittain reaktiona siihen mediahuomioon, jota neljän hukkuneen kalastajan hautajaisissa pidetty ruumissaarna oli saanut osakseen. Sen pitänyt pastori koki, että saarna oli väärinymmärretty ja häntä oli siteerattu väärin. Herätysliikejärjestö Indre Mission tulkitsi tämän vuoksi tarvittavan kristillistä sanomalehteä. Lehti ajateltiin myös aseeksi kulttuuriradikalismia ja jumalattomuutta vastaan.
Ensimmäiset vajaa 20 vuotta lehti oli pitkälti epäpoliittinen ja keskittyi uskonnollisiin ja moraalisiin kysymyksiin. Vuosina 1914-1932 lehden levikki kasvoi ja aihepiiri laajeni, ja vuonna 1935 se katkaisi siteensä Indre Missioniin laajentaen aihepiirejään politiikkaan ja kulttuuriin säilyttäen edelleen poliittisen riippumattomuutensa. Päätoimittaja Gunnar Helweg-Larsenin kansallisen linjan vuosina 1936-1941 lehden lukijamäärä kasvoi, mutta se menetti asemiaan vuoden 1950 jälkeen kun tuli tavalliseksi tilata vain yhtä sanomalehteä. Vuoden 1960 jälkeen lehden linja on jatkuvasti uudistunut sen ottaessa lehteen uusia aiheita. Vuosituhannen vaihteessa ei-tunnustuksellisten uskonnollisten aiheiden käsittely lisääntyi.
Skumppalaulu

Skumppalaulu on Jannika B:n kappale ja single, joka julkaistiin 19. lokakuuta 2016.
Jannika B:n mukaan kappale on syntynyt vanhoja päiväkirjoja selaillessa ja sen tarina perustuu tositapahtumiin. Single ei yltänyt listasijoituksiin.
William Huggins

William Huggins (7. helmikuuta, 1824 Lontoo, Britannia – 12. toukokuuta, 1910 Lontoo, Britannia) oli englantilainen tähtitieteilijä. Hän teki uraauurtavaa työtä astronomisen spektroskopian alalla vaimonsa kanssa.
Huggins rakennutti oman observatorion Lontoon Tulse Hilliin vuonna 1856. Vuonna 1859 hän alkoi soveltaa tähtitieteessä Robert Bunsenin ja Gustav Kirchhoffin kehittämää spektroskopiaa. Hän julkaisi vuonna 1863 ensimmäiset spektroskooppiset havaintonsa, jotka todistivat, että tähdet sisältävät samoja alkuaineita kuin Aurinko ja Maa. Vuonna 1864 erilaisista kaasusumuista tekemiensä spektroskooppisien havaintojen perusteella hän pystyi osoittamaan, että ne koostuivat pelkästään hehkuvista kaasuista eivätkä tähtien joukoista. Hän sai myös pian tämän jälkeen tutkituksi komeettojen spetrejä ja löysi niistä hiilivetyjä. 
Tärkeimmän keksintönsä hän kuitenkin teki vuonna 1868, kun hän ensimmäisenä määritti spektriviivoissa esiintyvän punasiirtymän avulla maasta poispäin liikkuvan tähden nopeuden. 
Vuoden 1875 jälkeen Huggins teki töitä pääasiassa Margaret Hugginsin kanssa. Vuonna 1897 William Huggins lyötiin ritariksi.
Olof Ottelin

Karl Olof Ottelin (3. toukokuuta 1917 Helsinki – 9. helmikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti ja kalustesuunnittelija, joka toimi 1950-luvulla Stockmannin huonekaluosaston johtajana ja pääsuunnittelijana.
Ottelin aloitti vuonna 1939 opinnot Taideteollisessa keskuskoulussa mutta joutui keskeyttämään opintonsa jatkosodan vuosiksi 1941–1944 asevelvollisuuden takia. Hän valmistui sisustusarkkitehdiksi 1946 ja aloitti Stockmannin piirustuskonttorissa 1948. Hän toimi yhtiön huonekaluosaston johtajana 1953–1954 ja sisustusosastojen taiteellisena johtajana vuodesta 1955 kuolemaansa 1971 saakka.
Ottelinin tunnetuimpia tuotteita ovat modernistiset puutuolit kuten "Status, Camillo, Nero, Kaleva" ja "Othello". Hän suunnitteli myös kaapisto- ja hyllystöjärjestelmiä ja laajoja sisustuskokonaisuuksia eri kohteisiin. Niitä olivat muiden muassa Helsingin ruotsinkielinen työväenopisto, Königstedtin kartano, Lahden Seurahuone, Porin kaupungintalo ja Laulumiesten talo Etu-Töölössä. Vuonna 1952 Olof Ottelin suunnitteli Helsingin ruotsinkielisen kauppakorkeakoulun kalustuksen yhdessä Lisa Johansson-Papen (valaisimet), Yki Nummen (väritys) ja Dora Jungin (tekstiilit) kanssa. Vuonna 1949 pidetyillä ensimmäisillä sodanjälkeisillä huonekalumessuilla Vanhassa messuhallissa Stockmann esitteli Ottelinin suunnitteleman osaston, jonka teemana oli pienen arava-asunnon sisustus. Ottelin teki suunnittelutyötä myös tapettitehdas Pihlgren &amp; Ritolalle ja televisiovalmistaja Helvarille.
Olof Ottelin tunnettiin myös pilapiirtäjänä, ja hänen piirroksiaan julkaistiin "Kaunis koti" -sisustuslehdessä, Yleisradion suorissa TV-ohjelmissa sekä ruotsinkielisissä julkaisuissa "Nya Pressen", "Lucifer", "Astra" ja "Nordisk Medicin". Lisäksi hän kirjoitti artikkeleita muun muassa "Arkkitehti"-lehteen.
Tammi–helmikuussa 1989 Amos Andersonin taidemuseo järjesti Olof Ottelin huonekaluista ja piirroksista näyttelyn. Vuonna 2023 järjestettiin Ottelinin näyttely "Sisustusarkkitehti ja muotoilija" Keravan taidemuseossa.
USS Charleston (C-2)

USS Charleston (runkonumero C-2) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1888 vesillelaskettu panssarikansiristeilijä.
Valmistus.
Aluksen tilaus vahvistettiin 3. maaliskuuta 1885 annetulla lailla. Se tilattiin Union Iron Worksiltä San Franciscosta, missä köli laskettiin 20. tammikuuta 1887. Alus laskettiin vesille 19. heinäkuuta 1888 kumminaan rouva A. S. Smith ja otettiin palvelukseen 26. joulukuuta 1889 päällikkönään G. C. Remey.
Palvelus.
Alus lähti 10. huhtikuuta 1890 Mare Islandin telakalta liittyäkseen Tyynenmeren laivueeseen lippulaivana. Alus kuljetti matkalla kuolleen Havaijin kuninkaan Kalākauan ruumiin Honoluluun. Alus osallistui 8. toukokuuta - 4. kesäkuuta 1891 chileläisen höyryaluksen SS "Itatan" etsintöihin. Alus oli Aasian laivueen lippulaivana 19. elokuuta - 31. joulukuuta 1891, minkä jälkeen se oli jälleen Tyynenmeren laivueessa 7. lokakuuta 1892 asti. Alus matkasi itärannikolle vieraillen matkalla useissa Etelä-Amerikan satamissa.
Alus ajoi 2. marraskuuta 1898 kartoittamattomaan riuttaan lähellä Camiguinin saarta Luzonin pohjoispuolella. Alus vaurioitui korjauskelvottamaksi ja se miehistö jätti sen perustaen leirin läheiselle saarelle, mistä miehistö siirtyi myöhemmin Camiguinille. Apua hakemaan lähetettiin aluksen pursi ja "USS Helena" saapui 12. marraskuuta noutamaan haaksirikkoiset.
Volkswagen Polo Playa

Volkswagen Polo Playa on Volkswagenin vuosina 1996–2002 Etelä-Afrikan markkinoille valmistama pieni henkilöautomalli. Se oli uudelleennimetty SEAT Ibiza, joten se erosi muilla markkinoilla myydystä Polo-mallista.
Moottoriksi oli valittavana 1,4- (60/75 hv) tai 1,6-litrainen (100 hv) bensiinimoottori.
Anne Brochet

Anne Brochet (s. 22. marraskuuta 1955 Amiens, Ranska) on ranskalainen elokuva- ja teatterinäyttelijä sekä käsikirjoittaja.
Anne Brochet valmistui näyttelijäksi Ranskan kansallisesta taideinstituutista ja sai ensimmäisen filmiroolinsa Cinéma 16 -filmisarjasta (1986). Ensimmäinen elokuvapääosa oli filmissä "Masques" (1987). Sen jälkeen hän on esiintynyt kymmenissä eri filmi- ja teatteriproduktioissa. Hänen tunnetuimmat roolityönsä ovat elokuvissa "Cyrano de Bergerac" (1990) ja "Kaikki elämän aamut" ("Tous les matins du monde", 1991). Hän on saanut yhden César-palkinnon filmistä "Kaikki elämän aamut" sekä kolme César-palkintoehdokkuutta.
Hänellä on yksi lapsi aviomiehensä Gad Elmalehin kanssa.
Cyrielle Clair

Cyrielle Clair (syntyjään "Cyrielle Claire Besnard"; s. 1. joulukuuta 1955 Pariisi, Ranska) on ranskalainen näyttelijä. 
Cyrielle Clair on esiintynyt yli 50 elokuvaroolissa alkaen vuoden 1978 elokuvasta "Playmate - leikkitoveri" ("Le dernier amant romantique", 1978). Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat elokuvissa "Rohkea ritari" ("Sword of the Valiant: The Legend of Sir Gawain and the Green Knight", 1984), "À la vie, à l'amour" (1991), Éric Rohmerin ohjaama "Kolmoisagentti" ("Triple agent", 2004) ja "Frantz" (2016).
HMS Dido (1869)

HMS Dido oli Britannian kuninkaallisen laivaston puinen Eclipse-luokan potkurisluuppi ja vuodesta 1876 alkaen potkurikorvetti.
Valmistus.
Sir Edward Reedin suunnittelema alus tilattiin Portsmouthin telakalta. Se laskettiin vesille 23. lokakuuta 1869 ja otettiin palvelukseen 20. huhtikuuta 1871.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1876 potkurikorvetiksi ja oli 1870-luvulla Afrikassa ja Australiassa sekä seuraavalla vuosikymmenellä Pohjois-Amerikassa ja Länsi-Intiassa. Vuonna 1906 se nimettiin uudelleen "Actaeon II:ksi". Alus myytiin 1922 romutettavaksi.
Hannele Päiviö

Hannele Päiviö, ent. Repo (s. 9. tammikuuta 1957) on suomalainen teologi. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2002 Helsingin yliopistossa.
Päiviö oli 1997–2006 Helsingin yliopiston uskonnonopetuksen didaktiikan lehtori. Vuoden 2007 alusta Päiviö on ollut Tallinnan suomalaisen seurakunnan pappi, myöhemmin kirkkoherra. Sitä ennen hän oli 1988–1997 Helsingin Huopalahden seurakunnan pastori. Vuodesta 2008 hän on ollut Viron evankelisluterilaisen kirkon teologinen instituutin lehtori.
Myös Päiviön puoliso Markku Päiviö on Tallinnan suomalaisen seurakunnan palveluksessa, turistipappina.
Þorgerður Katrín Gunnarsdóttir

Þorgerður Katrín Gunnarsdóttir (s. 4. lokakuuta 1965 Reykjavík, Islanti) on islantilainen poliitikko. Hän toimii islantilaisen reformipuolueen puheenjohtajana ja istuu Islannin parlamentissa Alltingissa. 
Yksityiselämä ja tausta.
Þorgerður syntyi Reykjavíkissa vuonna 1965. Hän valmistui Menntaskólinn við Sund -lukiosta vuonna 1985. Þorgerður on opiskellut oikeustiedettä Islannin yliopistossa ja valmistui vuonna 1993..
Þorgerður on naimisissa islantilaisen käsipallon pelaajan Kristján Arasonin kanssa. Kristján työskenteli vähittäiskaupan toimitusjohtajana Islannin finanssikriisin aikana kaatuneessa Kaupthing Bankissa. Heillä on kolme lasta, Gunnar Ari (1995), Gísli Þorgeir (1999) ja Katrín Erla (2003). Hän seuraa innokkaasti jalkapalloa, kannattaa Liverpool FC:tä ja omistaa useita islanninhevosia.
Poliittinen ura.
Þorgerður on nykyään reformipuolueen puheenjohtaja, mutta hän kuului ennen vuotta 2016 itsenäisyyspuolueeseen, johon hän oli liittynyt siihen vuonna 1999. Tänä aikana Þorgerður ehti toimia vuosina 2003–2009 opetus-, tiede- ja kulttuuriministerinä. 
Hän siirtyi heti vuonna 2016 reformipuolueeseen ja tuli valituksi sen listalta vuonna 2016. Þorgerður toimi vuoden 2017 tammikuusta marraskuuhun kalastus- ja maatalousministerinä Bjarni Benediktsson hallituksessa.. Hänet valittiin lokakuussa 2017 reformipuolueen puheenjohtajaksi. 
Joulukuussa 2024 Gunnarsdóttir nousi Islannin ulkoministeriksi Kristrún Frostadóttirin hallitukseen. Gunnarsdóttir ilmoitti tuolloin, että maassa on tarkoitus järjestää kansanäänestys EU-jäsenyydestä vuoteen 2027 mennessä. Lisäksi hallituksen tarkoitus asettaa asiantuntijakomitea selvittämään euroon siirtymisen hyödyt ja haitat.
Oktakosaani

Oktakosaani eli n-oktakosaani (C28H58) on 28-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää, vahamaista ainetta. Oktakosaanin rakennekaava on CH3(CH2)26CH3, moolimassa 394,772 g/mol, sulamispiste 61,3 °C, kiehumispiste 432 °C, tiheys 0,8067 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 227 °C ja CAS-numero 630-02-4. Oktakosaani ei käytännössä liukene veteen, mutta liukenee bentseeniin ja kloroformiin sekä sekoittuu asetonin kanssa.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Eugeniu Cebotaru

Eugeniu Cebotaru (, s. 16. lokakuuta 1984 Kišinjov, Moldavian SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Chișinău, Moldova) on moldovalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Venäjän jalkapallon 1. divisioonassa pelaavaa Sibir Novosibirskiä ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Moldovan maajoukkueessa 57 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin vuodesta 2007 alkaen.
Clotilde Courau

Clotilde Courau (s. 3. maaliskuuta 1969 Levallois-Perret, Ranska) on ranskalainen elokuva- ja televisionäyttelijä.
Clotilde Couraun ensimmäinen elokuvarooli oli vuonna 1988 TV-sarjassa "Civilisations". Hänen tunnetuimmat roolityönsä ovat elokuvissa "Pariisin varpunen – Edith Piaf" (2007), "Syötti" (L’Appât, 1995), 
ja "Élisa" (1995). Hän on saanut César-palkinnon parhaana tulokkaana vuonna 1991.
Vuonna 2003 Clotilde Courau avioitui Savoijin prinssin Emanuele Filiberton kanssa. Aatelisasemastaan huolimatta Savoijin prinsessa Clotilde käyttää elokuvamaailmassa entistä porvarisnimeään.
Paluta Badunova

Paluta Badunova (, oikea nimi "Pelageja Aljaksandrauna Badunova", Пелаге́я Алякса́ндраўна Бадуно́ва; 1885 Navabelitsa, nykyään osa Homelia – 29. marraskuuta 1938 Minsk) oli valkovenäläinen poliitikko.
Badunova työskenteli opettajana ja valmistui korkeakoulukursseilta Pietarissa vuonna 1917. Hän kuului Valko-Venäjän sosialistisen liiton keskuskomiteaan ja Pietarin työläis- ja sotilasneuvostoon sekä työskenteli Valko-Venäjän kansallisessa sihteeristössä vuonna 1918. Vuosina 1918–1925 Badunova kuului Valko-Venäjän sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen ja toimi sen keskuskomitean sihteerinä. Vuonna 1919 hän oli Valko-Venäjän kansantasavallan radan jäsen kannattaen maan täyttä itsenäisyyttä.
Vuonna 1920 käydyissä neuvotteluissa Badunova kannatti yhteistyötä neuvostohallituksen kanssa. Hänet pidätettiin vuonna 1921, mutta päästettiin lähtemään Puolaan. Vuosina 1923–1925 Badunova asui Prahassa. Hän palasi vuonna 1925 Neuvostoliittoon, jossa hän työskenteli opettajana.
Neuvostovastaisesta toiminnasta syytetty Badunova pidätettiin syyskuussa 1937. Hänet tuomittiin ensin kymmenen vuoden vankeuteen ja myöhemmin kuolemaan. Badunova rehabilitoitiin vuonna 1989.
L. O. Johanson

Lars Olov Johanson (6. lokakuuta 1919 Helsinki – 19. maaliskuuta 1999 Espoo) oli suomalainen kaupunkineuvos ja Suomen Kaupunkiliiton pitkäaikainen toimitusjohtaja. 
Johansonin vanhemmat olivat filosofian tohtori Väinö Frithiof Johanson ja tämän ensimmäinen puoliso Mary Margit Eugenie von Hertzen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1939 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1943. Sodan jälkeen Johanson valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1945, lakitieteen lisensiaatiksi 1948, valtiotieteen kandidaatiksi 1947 ja valtiotieteen maisteriksi 1956. Hän sai varatuomarin arvon 1946. 
Johanson toimi Helsingin kaupungin apulaiskaupunginsihteerinä 1947–1954 sekä kaupunginsihteerinä ja kaupunginkanslian päällikkönä 1955–1964. Hän oli Suomen Kaupunkiliiton toiminnanjohtajana ja Suomen Kunnallislehden päätoimittajana vuodesta 1964 alkaen. Johanson sai kaupunkineuvoksen arvon 1972.
Pirak

Pirak on muinainen asutuskeskus Pakistanin Balochistanissa. Paikka on 20 km Sibistä etelään.
Paikan ala on noin 6 ha. Täältä on löydetty jälkiharappalaista asutusta: merkkejä hevosella ratsastamisesta ja varhaisia rautaesineitä.
Historia.
Siellä asuttiin noin 1800–800 eaa. Paikka edustaa jälkiharappalaista kulttuuria, luultavasti indoiranilaisten valloittajien tuomaa. Ensimmäisestä kerrostumasta on löydetty tasanne ja 
kamelien ja hevosten savikuvia. Tällöin n. 1700 eaa. lienee hevonen kesytetty. Kaudella tehtiin terrakottasinettejä: pyöreitä, neliömäisiä ja käyrämäisiä. Noin 1300/1200 alkoi toinen vaihe, jossa
tehtiin eläinten kuvien lisäksi myös ihmiskuvia, mm ratsastajia. Rauta ilmaantui pronssin ja kuparin rinnalle. III vaiheessa noin 1000–800 eaa. rauta yleistyi. Riisi ja sorghum ilmaantuivat tänne ensi kertaa viljeltyjen viljojen joukkoon.
Heptakosaani

Heptakosaani eli n-heptakosaani (C27H56) on 27-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää ainetta. Heptakosaanin rakennekaava on CH3(CH2)25CH3, moolimassa 380,745 g/mol, sulamispiste 58,8 °C, kiehumispiste 442 °C ja CAS-numero 593-49-7. Heptakosaani ei käytännössä liukene veteen, mutta liukenee hieman dietyylieetteriin.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Petrona Viera

Maria Petrona Viera Garino (24. maaliskuuta 1895 Montevideo – 4. lokakuuta 1960) oli Uruguayn ensimmäinen naispuolinen ammattitaidemaalari, sekä yksi Pianismo-liikkeen jäsenistä. Hän käytti nimestään lyhyttä muotoa Petrona Viera. 
Elämäkertaa.
Petrona Vieran isä oli Uruguayn presidentti Feliciano Viera. Tuleva taiteilija sairastui lapsena aivokalvontulehdukseen ja komplikaation johdosta hän kuuroutui. Hänelle palkattiin ranskalainen kotiopettaja opettamaan viittomakieltä.
Täytettyään 20 vuotta Viera sai yksityisopetusta katalonialaiselta taidemaalari Vicente Puigilta. Kun Puig lähti maasta hänen uudeksi opettajakseen tuli Guillermo Laborde. Juuri Laborde sai hänet mukaan Planismo-liikkeeseen. Ensimmäiseen ryhmänäyttelyynsä Viera osallistui vuonna 1923 ja ensimmäisen yksityisnäyttelynsä hän piti 1926. 
Laborden kuoleman jälkeen Viera muutti työtapaansa. Hän keskittyi akvarelleihin, kaiverruksiin ja keramiikkaan. Maalauksissaan hän ryhtyi esittämään maisemia entisten lapsiaiheiden sijasta.
Nonakosaani

Nonakosaani eli n-nonakosaani (C29H60) on 29-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää ainetta. Nonakosaanin rakennekaava on CH3(CH2)27CH3, moolimassa 408,799 g/mol, sulamispiste 63,7 °C, kiehumispiste 443 °C, tiheys 0,8083 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), taitekerroin 1,4529 ja CAS-numero 630-03-5. Nonakosaani ei käytännössä liukene veteen, mutta liukenee bentseeniin ja erittäin hyvin etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin sekä hieman kloroformiin.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Heidi Avellan

Heidi Marita Avellan (s. 16. tammikuuta 1961 Helsinki) on suomenruotsalainen toimittaja, joka on työskennellyt Ruotsissa 2000-luvun alusta alkaen.
Heidi Avellan on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. 1980-luvulla hän työskenteli "Hufvudstadsbladetissa" ja Ylellä. Hän muutti Tukholmaan 1990. 1990-luvulla hän oli "Hufvudstadsbladetin" ja tanskalaisen "Politikenin" Pohjoismaiden-kirjeenvaihtaja. Hän aloitti "Sydsvenskanissa" 2001, ja vuodesta 2005 hän on ollut "Sydsvenskanin" politiikan päätoimittajana Vuodesta 2014 hän on työskennellyt politiikan päätoimittajana myös "Helsingborgs Dagbladissa". Lisäksi hän on HD-Sydsvenskanin yritysjohdossa.
Avellan on ollut Ruotsin radiossa ja muissa viestimissä kolumnistina ja on työskennellyt myös viestintäkonsulttina. Hän vierailee paneelissa Sveriges Radio P1:n ohjelmassa "Godmorgon, världen!"
Tove Bull

Tove Bull (s. 31. lokakuuta 1945 Alattio) on norjalainen kielentutkija. Hän oli Tromssan yliopiston rehtorina 1996–2001. Vuodesta 1984 hän oli pohjoismaisen filologian apulaisprofessorina ("amanuensis"), ja vuodesta 1990 hän on ollut professorina Humanistisen tiedekunnan Pohjoismaisten kielten ja kirjallisuuden laitoksessa. Tutkijana Bull on tutkinut lukuoppimisprosessia ja kielikontaktia. Hän on muun muassa tutkinut norjan kielen murteita, joilla on ollut saamen ja suomen kielen substraattia.
Tove Bull oli Norjan kielineuvoston (Norsk Språkråd) jäsen 1980–1995. Hän oli Finnmarkun korkeakoulun johtokunnan jäsenenä 2003–2007, ja Saamen korkeakoulun (Sámi allaskuvla) johtokunnan jäsenenä 2007–2015.
Bull on Oulun yliopiston kunniatohtori vuodesta 1998.