tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bergmannin sääntö

Bergmannin sääntö on biologinen sääntö, jonka mukaan kylmemmässä ilmastossa elävien tasalämpöisten eläinten ruumiin koko on yleensä suurempi kuin lämpimämmässä ilmastossa elävien saman lajin tai läheisen sukulaislajin yksilöiden. Sääntö on nimetty saksalaisen biologin Christian Bergmannin (1814–1865) mukaan.
Selitys.
Suurikokoisen eläimen pinta-alan suhde ruumiinpainoon on pienempi kuin pienikokoisen eläimen vastaava suhde. Tästä syystä myös suurikokoisesta eläimestä ulkopinnan kautta poistuvan lämmön määrä on suhteessa pienempi kuin pienikokoisesta eläimestä poistuvan lämmön määrä. Lisäksi suurikokoiset eläimet tuottavat enemmän lämpöä kuin pienikokoiset eläimet.
Kylmässä ilmastossa lämmön poistumisen minimoiminen on tärkeää. Tämän vuoksi tasalämpöisten eläinten ruumiin koko on yleensä suurempi kylmässä ilmastossa. Tämä yhdistettynä esimerkiksi paksuun turkkiin tai rasvakerrokseen takaa tehokkaan lämmöneristyksen. Vastaavasti lämpimässä ilmastossa on tärkeää, että lämpö pääsee poistumaan elimistöstä tehokkaasti, jotta ylikuumenemiselta vältytään.
Perinteinen selitys Bergmannin säännölle on viime vuosikymmeninä kyseenalaistettu, kuten koko säännön paikkansapitävyyskin. On mahdollista, että säännölle on ravintotaloudellinen selitys. Arktisilla alueilla ravinnon saannin erot eri vuodenaikojen välillä ovat suuremmat kuin lauhkeilla alueilla. Suurikokoiset yksilöt kuluttavat rasvavarastojaan hitaammin suhteessa painoon; tämä mahdollistaa paremman selviytymisen silloin, kun ravintoa on niukasti saatavilla.
Säännön paikkansapitävyys.
Monet lajit noudattavat Bergmannin sääntöä. Säännöstä on kuitenkin havaittu myös paljon poikkeuksia. Esimerkiksi Suomessa etelässä ja pohjoisessa elävien karhujen koossa ei ole juurikaan eroja, lukuun ottamatta urosten syyspainoa, joka on keskimäärin suurempi pohjoisemmassa elävillä karhuilla. Vastaavanlaisia esimerkkejä on lukuisia. Brian K. McNab on tutkinut ruumiin koon ja leveyspiirin välistä yhteyttä 129 nisäkäslajilla. Näistä vain 20 lajin yksilöiden koko kasvaa merkitsevästi kohti kylmempiä alueita.
Monet tutkijat ovat kyseenalaistaneet Bergmannin säännön paikkansapitävyyden. Muun muassa Valerius Geist ja J.D. Paterson pitävät sääntöä pätemättömänä. Kyle G. Ashton tutkimusryhmineen on selittänyt tutkijoiden johtopäätösten erilaisuutta käytettyjen lähdeaineistojen ja tilastollisten kriteereiden välisillä eroilla.
M/S Skåne

M/S Skåne () on ruotsalainen ropax-rahtilaiva, joka liikennöi Ruotsin Trelleborgin ja Saksan Rostockin välillä. Laivan omistaa ja sillä liikennöi ruotsalainen Stena Line. M/S Skåne kuljettaa 600 matkustajaa, joita varten on 600 hyttipaikkaa. Päivävuoron matka-aika on kuusi tuntia ja yövuoron 7 tuntia 30 minuuttia. Laiva ajaa reittinsä kaksi tai kolme kertaa päivässä. Autokansille, joiden pituus on 3 295 kaistametriä, mahtuu 500 henkilöautoa. Rautatievaunuja mahtuu 55 kappaletta raiteille, joiden pituus on 1 110 metriä. Alus on rekisteröity Ruotsin lipun alle ja sen kotisatama on Trelleborg.
Käyttöhistoria.
9. elokuuta 1997 alus laskettiin vesille ja 28. maaliskuuta 1998 se kastettiin. Toukokuussa Skåne teki koematkan, jolloin ilmeni aluksen pääkoneissa vikaa ja alus joutui palaamaan takaisin telakalle. 
22. kesäkuuta alus luovutettiin SweFerry Ab:n omistukseen. Elokuun alussa Scandlines aloitti liikennöinnin Skånella, reitillä Trelleborg–Rostock. 16. marraskuuta 1999 ruotsalainen Stena Line osti aluksen. 24.– 26. heinäkuuta 2006 välisen ajan alus liikennöi Trelleborgin ja Mukranin välillä.
Namkku

Namkku tai Muja () on kaupunkityyppinen taajama (vuodesta 1937) Korotkan piirissä Leningradin alueella Venäjällä noin 50 km Pietarin keskustasta itään ja 20 km Korotkasta (Kirovsk) etelään. Se sijaitsee Nevaan laskevan Mujajoen varrella. 
Namkun asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 10 212.
Taajama on syntynyt 1900-luvun alussa Obuhovon ja Zvankan (Volhovstroi) välisen rautatien rakentamisen yhteydessä. Nykyään Namkku on rautateiden risteysasema. Pietari–Vologda-rata kulkee taajaman läpi. Lisäksi Namkusta lähtee Pietarin eteläpuolinen poikittaisrata Hatsinaan ja pohjoiseen vievä pistorata Korotkaan. 
Namkussa oli syntynyt professori Ilmar Talve. Hänen virolaiset vanhempansa olivat menneet sinne töihin.
Kaukametsän kongressi- ja kulttuurikeskus

Kaukametsän kongressi- ja kulttuurikeskus on vuonna 1988 valmistunut Kajaanin kulttuurikeskus, jossa toimivat mm. Kainuun musiikkiopisto (laajennus valmistui 1998), kansalaisopisto Kaukametsän opisto ja tanssin opetus. Kaukametsässä järjestetään lukuisia kulttuuritapahtumia, kuten esimerkiksi Kajaani tanssii, konsertteja, sanataidetapahtumia sekä seminaareja. Kaukametsässä on myös kuvataiteeseen liittyviä harrastusmahdollisuuksia.
Vuonna 2006 Kaukametsässä järjestettiin kokouksia, koulutuksia, konsertteja, tanssinäytöksiä, juhlia ja vastaanottoja yhteensä 329 kpl. Kävijöitä näissä tilaisuuksissa oli yli 51 000 henkilöä.
Kaukametsän kongressi- ja kulttuurikeskuksessa on kolme salia: Kaukametsän sali (486 paikkaa), Kouta-sali (167 paikkaa) ja Leihu-sali (30-80 paikkaa). Lisäksi on 80-paikkainen auditorio sekä pienempiä ryhmätyötiloja ja pienopetusluokkia.
Kaukametsän suunnitelleet arkkitehdit Sinikka Kouvo ja Erkki Partanen saivat onnistuneesta työstään Rakennus- ja yhdyskuntasuunnittelun valtionpalkinnon.
Towers of London

Towers of London on Lontoosta kotoisin oleva punk-yhtye, jonka musiikissa on vaikutteita myös hard rockista.
Historia.
Towers of Londonin edeltäjä oli vuonna 1999 muodostettu The Tourettes. Se koostui veljeksistä Dirk ja Donny Tourette ja soitti glam punk -musiikkia. Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät basisti Tommy Brunette ja rumpali Snell. Yhtye hajosi vuonna 2003. Sen jäsenet perustivat uuden yhtyeen, Towers of Londonin vuonna 2004. Uutena jäsenenä yhtyeeseen liittyi kitaristi The Rev. Snell ja The Rev jättivät yhtyeen vuonna 2007.
Hypermnestra

Hypermnestra () oli kreikkalaisessa mytologiassa yksi Danaoksen viidestäkymmenestä tyttärestä, danaidista.
Aigyptos, Egyptin kuningas ja Danaioksen kaksoisveli, määräsi, että hänen viisikymmentä poikaansa menisivät naimisiin danaidien, serkkujensa, kanssa. Tällöin Danaos pakeni tyttärineen Argokseen, jota hallitsi kuningas Pelasgos. Aigyptos saapui kuitenkin poikineen heidän perässänsä hakemaan danaideja, jolloin Danaos päätti luovuttaa heidät säästääkseen Argoksen taistelulta. Hän kuitenkin ohjeisti tyttärensä tappamaan miehensä hääyönä, ja neljäkymmentäyhdeksän heistä seurasikin ohjetta. Ainoastaan Hypermnestra säästi miehensä Lynkeuksen, koska tämä kunnioitti hänen toivettaan pysyä neitsyenä. 
Danaos raivostui tottelemattomalle tyttärelleen ja vei hänet tuomittavaksi. Afrodite kuitenkin puuttui tapahtumiin julistaen miehen ja naisen välisen rakkauden pyhäksi ja siten pelastaen Hypermnestran. 
Lynkeuksesta ja Hypermnestrasta sai alkunsa Argoksen kuningasdynastia, "Danaoksen heimo", jonka ensimmäinen kuningas oli heidän poikansa Abas. Hypermnestra oli siten myös esiäiti sellaisille sankareille kuten Perseus ja Herakles.
Tennessee (elokuva)

Tennessee on vuonna 2008 julkaistu draamaelokuva, jonka on ohjannut Aaron Woodley ja tuottanut Lee Daniels. Elokuvassa näyttelevät muun muassa Adam Rothenberg, Ethan Peck ja Mariah Carey. 
Juoni.
Carter ja hänen nuorempi veljensä Ellis aloittavat matkan New Mexicosta Tennesseehen löytääkseen vieraantuneen isänsä toivossa, että pystyisivät pelastamaan Ellisin, jolla on leukemia. Matkalla he törmäävät kunnianhimoiseen laulajattareen Krystaliin, joka lähtee mukaan matkalle.
M/S Stena Freighter

M/S Stena Freighter, vuodesta 2018 lähtien LVP, () on aiemmin pitkään ruotsalaisomistuksessa ollut ro-ro-rahtialus, joka liikennöi Ruotsin Göteborgin ja Saksan Travemünden väliä. Stena Freighterin kotisatama oli Göteborg ja se kulki Ruotsin lipun alla. Matkustajia laiva voi ottaa 12 kappaletta ja kullekin heistä oli varattu vuodepaikka. Aluksen lastikapasiteetti oli 2 715 metriä.
Stena Freighterin sisaraluksia ovat M/S Ark Forwarder ja M/S Stena Carrier.
Käyttöhistoria.
19. helmikuuta 1997 aluksen köli laskettiin ja 9. toukokuuta 1997 tapahtui vesillelasku. Laivaa rakentanut italialainen Societa Esercizio Cantieri -telakka teki vuonna 1999 konkurssin ja vuonna 2003 laiva siirrettiin Rijekaan Kroatiaan Elektromehanika-telakalle rakennettavaksi valmiiksi. Alkuaan laivan nimi oli "Sea Chieftain", myöhemmin se sai nimekseen "Stena Seafreighter".
Maaliskuussa 2004 alus oli viimein valmis ja se luovutettiin Wheelhouse Ltd:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen "Stena Freighter" -nimisenä Ruotsin lipun alle. Myöhemmin maaliskuussa Stena Freighter siirtyi Stena Miljö i Sthlm Ab:n omistukseen. Vuoteen 2018 alus liikennöi Travemünden ja Göteborgin välillä.
Vuonna 2018 aluksen osti avaruusyhtiö Blue Origin, joka aikoo modifioida sitä käytettäväksi uuden, uudelleen käytettävän New Glenn -kantorakettinsa laskeutumisalustana. Samalla aluksen nimeksi tuli "LPV". Se on rekisteröity Marshallinsaarille.
Aigyptos

Aigyptos (, ) oli Ion ja Beloksen poika ja Egyptin kuningas. Hänellä oli useiden eri vaimojen kanssa yhteensä viisikymmentä poikaa, jotka kaikki Lynkeusta lukuun ottamatta tulivat hääyönään serkkujensa ja morsiamiensa danaidien, Aigyptoksen veljen Danaoksen tyttärien, murhaamaksi.
Belos hallitsi aikanaan suurta aluetta Afrikasta ja jakoi maan pojilleen siten, että Aigyptos sai Arabian ja Danaos Libyan hallittavakseen. Tämän lisäksi Aigyptos voitti melampodilaiset, ja alkoi kutsua näiden maata Aigyptiksi.
Beloksen kuoltua hänen poikansa alkoivat riidellä perinnöstä. Aigyptos päätti joukkohäistä sopiakseen riidan, mutta Danaos aavisti kyseessä olevan petoksen. Niin hän pakeni Argokseen tyttäriensä kanssa. Aigyptos puolestaan määräsi poikansa hakemaan morsiamensa, eivätkä nämä saisi palata niin pitkään kuin Danaos olisi elossa. Danaos, josta tällä välin oli tullut Argoksen kuningas, ei tähän suostunut, ja niin Aigyptoksen pojat alkoivat saartaa kaupunkia. Vesipula pakotti Danaoksen luovuttamaan, mutta hän antoi hääyöksi tyttärilleen tikarin käskien näiden murhata miehensä. Kaikki tyttäret Hypermnestraa lukuun ottamatta toimivat näin, ja he hautasivat sulhastensa päät ja loput ruumiista eri paikkoihin.
Aigyptos pakeni Aroihin, jossa hän pian myös kuoli.
Resident Evil 2

Resident Evil 2 () on Capcomin kehittämä ja julkaisema "Resident Evil" -pelisarjaan kuuluva selviytymiskauhupeli. Peli julkaistiin vuonna 1998 PlayStationille ja myöhemmin myös muille alustoille.
Capcom julkaisi pelistä vuonna 2019 uusintaversion () "Resident Evil 2", jossa graafisten ja teknisten muutoksien lisäksi on joitakin juonellisia uudistuksia. Capcom on korostanut, ettei uusversio ole teräväpiirtopäivitys, sillä peli on ”rakennettu kokonaan uudelleen”. Peli on ollut myynti- ja arvostelumenestys.
Pelaaminen.
"Resident Evilin" tapaan "Resident Evil 2":ssa on kaksi pelattavaa hahmoa. Molemmilla hahmoilla on omanlaisensa A- ja B-skenaariot, joten pelissä on kaikkiaan neljä pelattavaa skenaariota. Saavutuksien kautta pelissä on myös mahdollista avata hahmoille uusia asusteita ja erilaisia minipelejä.
Juoni.
Kaksi kuukautta ensimmäisen "Resident Evil" -pelin tapahtumien jälkeen lääkeyhtiö Umbrellan kehittämä biologinen ase, T-virus, on levinnyt Raccoon Cityn kaupunkiin ja muuttanut lähes kaikki asukkaat zombeiksi. Kaupunkiin työn perässä matkustanut alokaspoliisi Leon S. Kennedy tapaa veljeään etsivän opiskelija Claire Redfieldin. Poliisiasemalla Claire saa tietää, että hänen veljensä Chris Redfield on lähtenyt Eurooppaan etsimään Umbrellan päämajaa. Leon ja Claire päättävät hajaantua etsimään muita selviytyjiä ja lopulta paeta kaupungista.
Etsiessään pakotietä Claire tapaa Sherry-nimisen tytön. Claire saa selville, että lahjottu poliisipäällikkö Brian Irons piilottelee todisteita uuden G-viruksen kehityksestä. G-virukselle altistunut mutantti tappaa Ironsin ja Claire sekä Sherry pakenevat poliisiasemalta viemäreihin.
Leon tapaa Ada Wong -nimisen naisen, joka on tullut kaupunkiin etsimään poikaystäväänsä Johnia. Ada löytää Sherryn kadottaman kultaisen kaulariipuksen. Viemäreissä tuntematon nainen ampuu Adaa kohti, mutta Leon syöksyy luodin eteen. Ada seuraa ampujaa ja saa selville, että tämä on Sherryn äiti Annette, G-viruksen kehittäjän William Birkinin vaimo. Suojellakseen elämänsä tärkeintä työtä Umbrellan salaisilta agenteilta William pisti virusta itseensä ja muuttui epämuodostuneeksi mutantiksi. Annette yrittää ottaa Adan löytämän kaulariipuksen, mutta putoaa kamppailun jälkeen kaiteen yli syvään kuiluun. Ada tajuaa, että riipuksen sisällä on näyte G-viruksesta. Myöhemmin Ada palaa Leonin luokse ja hoitaa tämän ampumahaavan.
Leon ja Ada sekä Claire ja Sherry etenevät kohti Umbrellan salaista, maanalaista tutkimuskeskusta. Birkin haavoittaa Adaa pahasti ja Leon joutuu tutkimaan laboratoriota löytääkseen parannustarvikkeita. Psykoottinen Annette kertoo Leonille, että Adan suhde Johnin kanssa on vain hämäystä ja että Ada on G-virusta etsivä vakooja. Bioase Tyrant haavoittaa Annettea ja Adaa, mutta Ada pelastaa Leonin ja vannoo rakastavansa tätä. Ennen kuolemistaan Annette kertoo Clairelle kuinka rokote tartunnan saaneen Sherryn pelastamiseksi valmistetaan. Leon ja Claire pelastavat Sherryn ja pakenevat hätäjunalla. Pahasti vahingoittunut Ada onnistuu pakenemaan ennen kuin itsetuhojärjestelmä tuhoaa laboratorion ja tappaa Birkinin. Leon päättää tuhota Umbrellan ja Claire jatkaa veljensä etsimistä.
Hurusrata

Hurusrata eli virallisesti Varkaus–Kommila-rata tarkoittaa Varkauden kaupungissa sijaitsevaa Stora Enson Kommilan tehtaille menevää seitsemän kilometrin mittaista rataosuutta, joka alkaa Varkauden Joutenlahdesta. Radan rakentaminen alkoi vuonna 1984 ja maksoi 46 miljoonaa markkaa, josta Valtionrautateiden osuus oli 23 miljoonaa. Virallisia vihkiäisiä vietettiin 10. kesäkuuta vuonna 1986, ja juhlaan liittyi myös kiertoajelua uudella radalla.
Tietoja radasta.
Varkauden rautatieaseman läntisessä tulosuunnassa on juuri ennen asemaa 180° asteen kaarre, jonka alkupäässä on Hurusradan vaihde. Täten rataa käyttävät junat eivät käy Varkauden ratapihalla.
Radalla on turvalaitteet junakulunvalvontaa myöten kilometrille 425 saakka, jolla sijaitsee radan erkanemisvaihdetta suojaavan pääopastimen esiopastin. Se on rataluokkaa B2 ja K43-kiskotettu. Junia on kulussa maanantaista perjantaihin kolme junaparia, lauantaina ja sunnuntaina yksi.
Ennen rautatieyhteys Kommilaan alkoi Varkauden rautatieasemalta. Se kulki Haukiveteen laskevan Pirtinvirran yli kulkien Varkauden kaupungintalon ohi. Yksi syy vanhan radan purkamiseen ja uuden rakentamiseen oli se, etteivät kuljetukset kulkisi enää tiheään asutun keskustan läpi. Uusi rata ei kulje keskustan läpi, vaan kiertää asutuksen.
Parviainen

Parviainen on muun muassa seuraavien tunnettujen suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Eurycoma longifolia

Eurycoma longifolia (myös "Tongat Ali" ja "Longifolia Jack") on kvassiakasvien (Simaroubaceae) heimoon kuuluva ainavihanta puu, joka on peräisin Indonesiasta ja Malesiasta.
"Eurycoma longifolia" on suosittu lisäravinne erityisesti kehonrakentajien keskuudessa. Sen väitetään nostavan testosteronitasoja ja lisäävän ATP:n tuotantoa, mikä näkyisi lisääntyneenä seksuaalisena aktiivisuutena sekä lihasmassan ja voiman kasvuna.
Tieteellistä näyttöä kasvin tehosta on vähän. Vuonna 2003 "British Journal of Sports Medicine" julkaisi tutkimuksen, jossa todettiin "Eurycoma longifolian" lisänneen sekä voiman että lihasmassan kasvua plaseboryhmään verrattuna.
Afareus

Afareus () oli kreikkalaisessa mytologiassa Periereen ja Gorgofonen poika. 
Afareus meni naimisiin Arenen kanssa, joka oli joko hänen serkkunsa tai sisarpuolensa ja jonka mukaan hän nimesi myös perustamansa kaupungin. Heillä oli kaksi lasta, kaksoset Idas ja Lynkeus.
Afareus oli Spartan Tyndareuksen lanko ja Peliaan ja Nereuksen serkku.. Afareus antoi Nereukselle rannikkokaistan hallittavaksi, ja hänen kuoltuaan – ja hänen omien poikiensa kaaduttua yhteenotossa dioskuurien kanssa – Nereuksen pojasta Nestorista tuli Messenen hallitsija.
Jeanne Demessieux

Jeanne Marie-Madeleine Demessieux (13. helmikuuta 1921 – 11. marraskuuta 1968) oli ranskalainen säveltäjä ja urkuri. 
Demessieux syntyi Montpellier’ssa. Hänellä oli musiikkitaustaa jo ennen pääsemistä Pariisin konservatorioon vuonna 1933. Hänen tunnetuimpiin opettajiinsa lukeutuu Marcel Dupré. 
Vaikka Demessieux opiskeli menestyksellä myös pianonsoittoa, hän sai uransa suurimmat menestykset urkurina. Hän tulkitsi sadoissa konserteissaan muiden muassa Johann Sebastian Bachin, César Franckin, Franz Lisztin, Felix Mendelssohn-Bartholdyn sekä Marcel Duprén tuotantoa. Hän myös levytti useita teoksia, kuten César Franckin koko tuotannon.
Demessieux oli arvostettu opettaja ja vuodesta 1962 Église de la Madeleinen urkuri. Hänen oli tarkoitus levyttää Olivier Messiaenin urkutuotanto Deccalle, mutta hanke jäi toteuttamatta Demessieux’n kuoltua syöpätautiin vain 47-vuotiaana.
Demessieux loi säveltäjänä huomattavan urkumusiikkituotannon, mutta kirjoitti myös kamarimusiikkia, pianoteoksia ja muuta musiikkia.
Hongkongin vaakuna

Hongkongin alueellinen vaakuna (, ) koostuu valkoisesta hongkonginbauhiniasta, jonka tausta on punainen. Vaakunan on suunnitellut Tao Ho, jonka ehdotuksen kansankongressi hyväksyi vuonna 1990. Vaakunan valkoisella ulkoreunalla lukee alueen nimi sekä kiinaksi että englanniksi.
Vaakuna otettiin käyttöön 1. heinäkuuta 1997 Hongkongin siirryttyä Isolta-Britannialta (Brittiläinen Hongkong) Kiinalle.
Hongkongin demokratiamyönteisten protestien myötä kaupungin vaakuna on joutunut vandalismin kohteeksi, koska se nähdään Manner-Kiinan ylivallan symbolina.
Sensomotorinen kuntoutus

Sensomotorinen kuntoutus on hoitomenetelmä, jonka tarkoituksena on korjata yliaktiivisesti tai epätarkoituksenmukaisesti toimivia aisteja. Sensomotorinen kuntoutus yhdistelee useita ennestään tunnettuja menetelmiä, kuten kuulonmuokkaushoitoa (ADT), tasapainoelimen kuntoutusta, näkökyvyn tutkimista ja visuaalisen hahmottamisen kuntoutusta sekä refleksijärjestelmän ja niin sanottujen primitiivirefleksien tutkimusta ja kuntoutusta.
Näiden menetelmien pyrkimyksenä on hoitaa lukivaikeutta ja muita oppimisvaikeuksia, dysfasiaa, autismia, levottomuutta ja motorisia ongelmia. Audiologian ja neuropsykologian asiantuntijoiden mukaan menetelmällä ei ole tieteellistä pohjaa.
Helios Airways

Helios Airways oli kyproslainen halpalentoyhtiö. Yhtiö perustettiin vuonna 1998 ja sillä oli lentokoneita neljä. Kohteita yhtiöllä oli 14. Yhtiö lopetti toimintansa vapaaehtoisesti vuonna 2006 lennon 522 onnettomuuden jälkeen.
Laivasto.
Helios Airways käytti seuraavia lentokoneita:
Biotunniste

Biotunnistetta käytetään henkilön biometriseen tunnistamiseen. Biotunnisteita ovat esimerkiksi DNA, sormenjäljet ja ääninäyte. Myös kasvokuva on biotunniste.
Biometrinen passi.
Biometrisen passin standardi on kehitetty YK:n alaisen Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) puitteissa. Standardin mukaan kaikkien biometristen passien tulee sisältää kasvokuva biometrisena tunnisteena. Lisäksi standardi sallii sormenjälkien ja iiriksen käytön biometrisina tunnisteina.
Euroopan unionin biometrista passia koskeva asetus määrää jäsenmaat ottamaan käyttöön kasvokuvan ja sormenjäljet biometrisina tunnisteina. Ensimmäisessä vaiheessa passin mikrosirulle tallennetaan vain kasvokuva, joka tosin löytyy perinteisestäkin passista.
Biotunnisteet ja tietoturva.
Biometriset tunnisteet ovat henkilötietoja. Niiden tietoturvaan liittyy joitakin erityisiä piirteitä:
Rŭngrado

Rŭngrado (, koko nimi Rŭngrado 5-ŏl 1-il kyŏnggijang) on maailman toiseksi suurin stadion istumapaikoilla mitattuna, Pjongjangissa, Korean demokraattisessa kansantasavallassa. Stadionilla on 114 000 istumapaikkaa. Se valmistui 1. toukokuuta 1989. Nimensä se on saanut Rŭngran saaresta, jolle stadion on rakennettu.
Rŭngradon yleisöennätys on peräti 190 000 katsojaa showpainiottelussa vuonna 1995. Paremmin stadion tunnetaan siellä järjestetyistä mahtavista Arirang-joukkoliikuntaesityksistä.
Theo Adam

Theo Siegfried Adam (1. elokuuta 1926 Dresden – 10. tammikuuta 2019 Dresden) oli saksalainen oopperalaulaja, äänialaltaan bassobaritoni. Hän opiskeli Rudolf Dittrichin johdolla vuosina 1946–1949.
Adam teki oopperadebyyttinsä joulukuussa 1949, jolloin hänellä oli rooli Weberin teoksessa "Taika-ampuja" Dresdenissä. Hän esiintyi vuonna 1952 myös Bayreuthin musiikkijuhlilla ja toimi vuodesta 1953 Berliinin valtionoopperan vakituisena jäsenenä. Hän teki pian vierailevia esiintymisiä muiden muassa Covent Gardenissa ja Wienin valtionoopperassa.
Adam teki Metropolitanin-debyyttinsä helmikuussa 1969.
Arvostettujen Wagner-tulkintojensa lisäksi Adam on esittänyt muiden ohella Wolfgang Amadeus Mozartin, Giuseppe Verdin ja Richard Straussin oopperarooleja. Hän tulkitsi myös tuoreempaa, 1900-luvun tuotantoa, kuten Luciano Berion ja Friedrich Cerhan musiikkia. 
Oopperan ulkopuolella Adam on muun muassa levyttänyt Bachin kantaatteja.
Jennifer Ehle

Jennifer Ehle (s. 29. joulukuuta 1969 Winston-Salem, Pohjois-Carolina) on yhdys­valtalais-englantilainen kaksi kertaa Tony-palkinnon voittanut näyttelijä. Hän on esiintynyt sekä teatterissa, televisiossa että elo­kuvissa. Ehle tunnetaan muun muassa roolistaan Elizabeth Bennettinä vuoden 1995 mini­sarjassa "Ylpeys ja ennakko­luulo".
Varhainen elämä.
Ehle syntyi Pohjois-Carolinan Winston-Salemissa Yhdys­valloissa näyttelijä Rosemary Harrisille ja kirjailija John Ehlelle. Hän vietti lapsuutensa Yhdistyneen kuningas­kunnan ja Yhdys­valtojen välillä ja kävi 18:aa eri koulua. Hän opiskeli North Carolina School of the Artsissa ennen siirtymistään Lontoon Central School of Speech and Draman oppilaaksi.
Ura.
Vuonna 1992 Peter Hall poimi hänet jälkimmäisestä esiintymmän mini­sarjaan "The Camomile Lawn". Neljä vuotta myöhemmin Ehlen näyttelijä­suoritus Elizabeth Bennettinä toi hänelle Baftan.
Ehle oli jonkin aikaa Royal Shakespeare Companyn jäsenenä, minkä jälkeen hän sai ensimmäisen merkittävän elo­kuva­roolinsa "Paradise Roadissa" 1997. Hän pysyi kriitikkojen suosiossa ja voitti 2000 Tonyn ensi­esiintymisestään Broad­wayllä Tom Stoppardin näytelmässä "The Real Thing". Hänen äitinsä oli myös ehdolla saman palkinnon parhaan nais­pää­osan saajaksi samana vuonna roolistaan "Waiting in the Wingsissä". Ehle palasi näyttämölle tauon jälkeen 2005 Old Vic -teatterissa esitetyssä "The Philadelphia Storyssa", jossa hänen vasta­näyttelijänään oli Kevin Spacey. Kesä­kuussa 2006 hän esitti lady Macbethia The Public Theaterin "Macbeth"-tuotannossa.
Lokakuusta 2006 touko­kuuhun 2007 hän näytteli Tom Stoppardin näytelmä­trilogiassa "The Coast of Utopia". Hän voitti roolistaan Tony-palkinnon 2007 (Best Featured Actress in a Play).
Jerusalemin hallintoalue

Jerusalemin hallintoalue () on yksi Israelin kuudesta hallintoalueesta . Sen pinta-ala on 652 km² (mukaan lukien Itä-Jerusalem, joka siirtyi Israelille 1967). Israelin tilastokeskuksen mukaan asukkaista 68,4 % on juutalaisia ja 29,8 % arabeja. Hallinnollinen pääkaupunki on Jerusalem.
Meat Puppets (albumi)

Meat Puppets on samannimisen yhdysvaltalaisen rockyhtyeen debyyttialbumi. Se on hyvin erilainen kuin yhtyeen muut, myöhemmät julkaisut sen hardcore punk -soundin vuoksi. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Meat Puppets, ellei toisin mainita.
Uusintapainoksen bonuskappaleet.
Raidat 15-19 ovat "In a Car" -EP:ltä.
Raidat 10-32 ovat bonusraitoja.
Meat Puppets II

Meat Puppets II on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen Meat Puppetsin toinen kokopitkä albumi. 
Tämän (ja muiden Meat Puppetsin, lukuun ottamatta ensimmäistä) albumin sekoitusta punkia ja countrya on kutsuttu cow punkiksi. 
Nirvana esitti kolme tämän albumin kappaletta live-albumillaan MTV Unplugged in New York. Kappaleissa soittivat myös Meat Puppetsin Curt Kirkwood ja Cris Kirkwood. Kappaleet olivat "Plateau", "Oh Me", sekä "Lake of Fire".
Kappaleluettelo.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Curt Kirkwood, ellei toisin mainittu.
Up on the Sun

Up on the Sun on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen Meat Puppetsin albumi. Se julkaistiin maaliskuussa 1985 ja oli yhtyeen kolmas kokopitkä albumi. Albumi painettiin uudelleen 1999 bonuskappaleiden kanssa. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Curt Kirkwood, ellei toisin mainittu.
Brainchild

Brainchild on yhdysvaltalaisen Circle of Dust -yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1992 eri nimellä ja nykyisellä nimellä vuonna 1994. "Brainchild" on yksi 1990-luvun merkittävimmistä kristillisistä industrial metal -julkaisuista.
Äänityshistoria ja yleiskatsaus.
Circle of Dustin johtohahmo Scott Albert äänitti albumin alun perin sivuhankkeena R.E.X. Records -levy-yhtiön omistajan Doug Mannin kanssa. Albumi julkaistiin nimellä "Mindwarp" Brainchild-yhtyenimen alla vuonna 1992. Circle of Dust tuli kuitenkin tunnetummaksi nimeksi muutamaa kuukautta aiemmin julkaistun esikoisalbuminsa myötä, joten "Mindwarp" vaihdettiin "Brainchild"-nimeen ja siitä tuli virallisesti Circle of Dustin albumi. Lisäksi albumi äänitettiin ja miksattiin uudelleen. "Mindwarpin" painosta oli levitetty lähinnä kristillisiin kirjakauppoihin. "Brainchild" kuitenkin julkaistiin vuonna 1994 maallisille markkinoille.
Muutama albumin kappale sai kaupallista huomiota: osaa "Deviate"-kappaleesta käytettiin nykyisin lakanneen MTV Sports -ohjelman tunnusmusiikkina ja "Telltale Crimesta" kuvattiin musiikkivideo Tennesseen vankilassa, joka lakkautettiin epäinhimillisen olosuhteiden vuoksi.
Musiikillisesti albumia luonnehtii raskas, synkkä ja kaoottinen äänimaisema sekä runsas ääninäytteiden sovitus. "Brainchildin" ilmaisu on verrattavissa myöhempään Ministryn metallisempaan ja aggressiivisempaan tuotantoon. Useilla kappaleilla kitarariffit painottuvat thrash metaliin. Tämän vuoksi No Life 'til Metal -sivuston kirjoittaja Scott Waters on luonnehtinut "Brainchildia" "industrial thrash metaliksi". Albumi tunnetaan ääninäytteistään, jotka ovat peräisin aikalaisista uutislähetyksistä ja tieteiselokuva "Blade Runnerista". Jälkimmäisestä näytteitä on sovitettu varsinkin doom metal -vaikutteiseen "Pale Reflection" -kappaleeseen. Sanoitusten teemat ovat kantaa ottavia: esimerkiksi apokalyptinen "Descend" kertoo Yhdysvaltojen lamasta, joka laskee maata raunioihinsa, ja että siitä ovat vastuussa niin pahantekijät kuin ne, jotka eivät tee mitään asialle.
"Brainchild" sai pääasiassa myönteisiä arvioita arvostelijoilta ja merkittävää huomiota sekä kristillisissä että maallisissa musiikkipiireissä. The Whipping Post -webzinen ja HM Magazinen kriitikko Matt Morrow nimittää albumia "industrial metalin klassikoksi". R.E.X. Recordsin rajallisten resurssien vuoksi "Brainchild" kuitenkin jäi kulttialbumiksi.
Allan Octavian Hume

Allan Octavian Hume (6. kesäkuuta 1829 St Mary Cray, Kent – 31. heinäkuuta 1912) oli englantilainen poliitikko, lintutieteilijä ja brittihallinnon virkamies Intiassa.
Nuoruus.
Allan Octavian Humen isä oli Joseph Hume (1777–1855), radikaali parlamenttiedustaja. Allanin syntymäpaikasta on epäselvyyttä, joidenkin lähteiden mukaan se oli Montrosessa, Skotlannissa. Allan Hume kävi koulunsa Haileybury Training Collegessa, entiseltä nimeltään East India Company College. Hän opiskeli lääketiedettä ja kirurgiaa University College Hospitalissa Lontoossa. Vuonna 1849 hän purjehti Intiaan ja vietti seuraavat vuodet Bengalin brittihallinnossa Etawahissa, Uttar Pradeshissa. Hän eteni nopeasti urallaan nousten piirikuntavirkailijaksi, joka esitteli ilmaista alkeiskoulua ja perusti paikallisella kielellä toimitetun sanomalehden "Lokmitra" (The People's Friend, Kansan ystävä).
Vuonna 1853 Hume avioitui Mary Anne Grindallin kanssa.
Koulutuksen edistäminen.
Hume otti koulutuksen sydämenasiakseen ja perusti apurahoja korkeamman asteen koulutukseen. Vuonna 1860 hänelle myönnettiin "Companion of the Bath" ansioista sepoykapinassa 1857. Samana vuonna hän oli perustamassa 181 koulua, joissa oli 5 186 oppilasta (näistä kaksi oli tyttöjä). Vuonna 1867 hänestä tuli luoteisprovinssin tullilaitoksen komissaari ja 1870 keskushallinnon alaisen maataloudesta vastaavan viraston pääjohtaja. Vuonna 1879 hänet alennettiin piirikunnalliseen virkaan Allahabadiin.
Puoluetoiminta.
Vuonna 1882 Hume luopui virastaan. Hän kirjoitti vuonna 1883 avoimen kirjeen Kalkutan yliopiston valmistuneille opiskelijoille ja kutsui heidät perustamaan oman poliittisen puolueen. Tämä johti Intian kansalliskongressin perustamiseen Bombayssa 1885. Hume toimi puolueen pääsihteerinä vuoteen 1908. Yhdessä Sir William Wedderburnin (1838–1918) kanssa he tekivät intialaisille mahdolliseksi poliittisen järjestäytymisen itsehallintoon valmistauduttaessa.
Lintutieteilijä.
Jo nuorena Hume oli kiinnostunut tieteestä ja varsinkin lintutieteestä. Intiassa hän järjestelmällisesti keräsi ja tutki lintuja, kunnes hänen aasialaisten lintujen kokoelmansa oli maailman laajin. Hän säilytti kokoelmaa kotimuseossa Simlassa. 1884 hän lahjoitti kokoelman British Museumille ja Richard Bowdler Sharpe lähetettiin paikan päälle Simlaan siihen tutustumaan. Kokoelman siirryttyä British Museumille siihen kuului kaikkiaan 82 000 näytettä, joista 75 577 lopulta asetettiin näytteille museossa. Kokoelma käsitti seuraavan määrän eri linturyhmiä:
Hume nimesi ja kuvaili suuren määrän uusia lintulajeja, muun muassa aavikkopöllön ja arabianpikkutiiran. 1869 Hume keräsi intianruokokerttusen, joka oli ainoa havainto lajista aina vuoteen 2006, jolloin se havaittiin luonnossa. 1872 Hume alkoi julkaista neljännesvuosittain ilmestyvää lintulehteä "Stray Feathers - A journal of ornithology for India and dependencies".
Vanhuus.
Mary Anne Grindall kuoli 1890. Heidän ainoa tyttärensä oli leski, jonka mies Ross Scott oli jonkin aikaa Oudhin (Awadh) oikeuskomissaari. Hume jätti Intian 1894 ja asettui Lontooseen, jossa hän kuoli 1912. Hänen tuhkansa on haudattu Brookwoodin hautausmaalle.
New Castle (Delaware)

New Castle on kaupunki New Castlen piirikunnassa, Delawaren osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se sijaitsee noin kymmenen kilometriä etelään osavaltion suurimmasta kaupungista Wilmingtonista. Vuoden väestönlaskennassa New Castlen asukasluku oli 4 862. Pinta-alaltaan kaupunki on 8,3 neliökilometrin suuruinen, ja asukastiheys on 616 as./km².
New Castlen ensimmäiset eurooppalaiset asukkaat olivat hollantilaisia, jotka saapuivat alueelle vuonna 1651. Alueelle annettiin nimi "Fort Casimir". Ruotsalaisten otettua alueen hallintaansa vuonna 1654 se sai nimen Trefaldigheet. Myöhemmin, hollantilaisten valloitettua alueen takaisin, se nimettiin New Amsteliksi. Sir Robert Carrin johdolla brittiläiset ajoivat hollantilaiset pois alueelta vuonna 1664 ja vaihtoivat alueen nimen New Castleksi.
Eteläinen hallintoalue (Israel)

Eteläinen hallintoalue () on yksi Israelin kuudesta hallintoalueesta ja se on suurin ja harvaan asutuin hallintoalue Israelissa. Sen väkiluku on 1 002 400. Sen pääkaupunki on Beersheba ja suurin kaupunki Ashdod. Asukkaista arviolta 86 % on juutalaisia ja 14 % arabeja.
Ken Watanabe

 on japanilainen teatteri-, televisio- ja elokuvanäyttelijä. Watanabe sai Oscar-ehdokkuuden elokuvasta "Viimeinen samurai" (2003). Watanabe on myös esiintynyt Christopher Nolanin ohjaamissa elokuvissa "Batman Begins" (2005) ja "Inception" (2010).
Watanabelta löydettiin tammikuussa 2016 vatsasyöpä, joka leikattiin onnistuneesti.
Gennadi Burbulis

Gennadi Eduardovitš Burbulis (, 4. elokuuta 1945 Pervouralsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 19. kesäkuuta 2022 Baku, Azerbaidžan) oli venäläinen poliitikko, joka toimi maansa varapääministerinä Boris Jeltsinin noustua valtaan Neuvostoliiton romahdettua.
Tammikuussa 1992 Burbulis allekirjoitti Suomen ja Venäjän välisen naapuruussopimuksen. Elokuussa 2007 "Kainuun Sanomat" uutisoi, että Burbulis olisi 1990-luvun alussa ehdottanut Suomelle luovutetun Karjalan ostamista. Uutisesta kuultuaan Burbulis kiisti sen ja harkitsi oikeustoimia "Kainuun Sanomia" vastaan.
M/S Regula

M/S Regula on Saksassa vuonna 1971 valmistunut A/S Saaremaa Laevakompaniin autolautta.
Valmistus.
Alus tilattiin Jos. L. Meyerin telakalta Papenburgista Saksasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 563 ja alus laskettiin vesille 1. helmikuuta 1971. Alus luovutettiin 7. huhtikuuta 1971 Linjebuss Internationalille (Rederi Ab Svea).
Palvelus.
Alus aloitti liikenteen välillä Helsingborg – Helsingør. Vuonna 1980 alus siirtyi Scandinavia Ferry Linesille. Maaliskuussa 1985 alus palasi muutostöiden jälkeen liikenteeseen. SweFerry Ab ryhtyi liikennöimään aluksella 1991. 27. toukokuuta 1995 alus oli viimeistä päivää liikenteessä Juutinraumassa. Sen jälkeen alus telakoitu Helsingborgissa. Huhtikuussa 1997 alus myytiin virolaiselle A/S Saaremaa Laevakompaniille. Toukokuussa siihen rakennettiin uusi peräramppi ja se aloitti liikenteen välillä Virtsu – Kuivastu. Törmättyään 18. joulukuuta 2006 myrskyssä laituriin Virtsussa alus otettiin liikenteestä korjattavaksi. Liikenne jatkui "Tuule laevad" -markkinointinimen alla. Vuonna 2016 alus on liikenteessä välillä Rohuküla – Heltermaa. Vuonna 2014 lauttaliikenne Saarenmaalle ja Hiidenmaalle kilpailutettiin ja uudeksi operaattoriksi valittiin Tallinnan sataman tytäryhtiö TS Laevad. Sen oli tarkoitus hankkia neljä uutta alusta Saarenmaan ja Hiidenmaan reiteille, mutta alushankintojen aikataulut eivät pitäneet jolloin varustamon oli pakko ostaa edellisen operaattorin vanhat alukset. Aluskauppoja on arvosteltu sillä niistä on sanottu maksetun huomattavaa ylihintaa. Saarenmaa laevakompanii oli maksanut M/S Regulasta vuonna 2007 30 miljoonaa viron kruunua (alle kaksi miljoonaa euroa), kun TS Laevad maksoi siitä vuonna 2016 neljä miljoonaa euroa.
Kazuyoshi Akiyama

Kazuyoshi Akiyama (, 2. tammikuuta 1941 – 26. tammikuuta 2025) oli japanilainen kapellimestari.
Akiyama syntyi musikaaliseen perheeseen ja opiskeli pianonsoittoa Toho Gakuen -musiikkikoulussa, mutta kiinnostui Seiji Ozawan välityksellä orkesterinjohdosta. Hän pääsi opiskelemaan alaa Hideo Saiton johdolla.
Akiyama toimi American Symphony Orchestran ylikapellimestarina vuosina 1973–1978 ja toimi sittemmin mm. Vancouverin sinfoniaorkesterissa 1972–1985. Hän oli Tokion sinfoniaorkesterin johtaja 1974–2004 ja toimi vuodesta 1998 Hiroshiman sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina.
Akiyama johti Tokion sinfoniaorkesterin kanssa mm. Schönbergin "Mooseksen ja Aaronin" sekä John Adamsin "El Niñon" Japanin-kantaesitykset. Hallitus myönsi hänelle vuonna 2001 "Keisarin purppuranauhamitalin" työstä maan kulttuurin hyväksi.
Juri Ahronovitš

Juri Mihailovitš Ahronovitš (; 13. toukokuuta 1932 – 31. lokakuuta 2002) oli israelilais-venäläinen kapellimestari. Hän syntyi Leningradissa ja valmistui sen konservatoriosta 1954.
Ahronovitš asui Israelissa vuodesta 1972. Hän johti mm. Gürzenich-orkesteria 1975–1986 ja Tukholman kuninkaallisia filharmonikkoja 1982–1987, mutta sai mainetta myös muiden maailmankuulujen orkesterien, kuten Lontoon ja Wienin sinfoniaorkesterien vierailevana kapellimestarina.
Viimeiseksi jääneen konserttinsa Ahronovitš piti Orchestre de Parisin kanssa lokakuussa 2002. Hän kuoli kuun viimeisenä päivänä keuhkoinfektioon Kölnissä. Kapellimestarilla oli kuolinhetkellään asunnot sekä Kölnissä että Jerusalemissa.
Sylvia Kristel

Sylvia Kristel (28. syyskuuta 1952 Utrecht, Alankomaat – 17. lokakuuta 2012) oli alankomaalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi erityisesti nimiroolistaan elokuvassa "Emmanuelle" (1974).
Lapsuus ja nuoruus.
Sylvia Kristel syntyi vuonna 1952 perheeseen, jonka vanhemmat pitivät hotellia Utrechtissa. Hänen isänsä oli myös menestynyt skeet-ampuja. Kristel kertoi viimeisessä elämäkerrassaan joutuneensa seksuaalisen hyväksikäytön uhriksi yhdeksän vuoden iässä, mutta hän vaikeni tapauksen yksityiskohdista. Vanhemmat erosivat Kristelin ollessa 14-vuotias isän lähdettyä toisen naisen luokse.
Julkisuudessa.
Kristel aloitti mallin työt 17-vuotiaana. Hän osallistui Miss TV Europe -kisoihin, jotka voitti. Kansainvälisesti hän tuli tunnetuksi roolistaan pehmopornoelokuvassa "Emmanuelle". Hänen palkkionsa roolista oli vain 6 000 Yhdysvaltain dollaria. Jatko-osassa hänen palkkionsa oli jo 100 000 dollaria. "Emmanuellen" jälkeen Kristelillä oli useita rooleja vastaavanlaisissa tuotannoissa kuten "Lady Chatterleyn rakastajassa" (1981), jonka käsikirjoitus perustuu saman nimiseen kirjaan. Hänellä oli runsaasti rooleja myös valtavirran elokuvissa.
Yksityiselämä.
Sylvia Kristel oli näyttelijä Arthur Kristelin äiti. Hän puhui ranskaa, englantia, italiaa ja hollantia. Asuessaan Los Angelesissa Yhdysvalloissa Kristel sortui enenevästi alkoholiin ja huumeisiin. Hänen yksityiselämänsä oli myrskyisä. Ensimmäisen kerran Kristel oli aviossa itseään 27 vuotta vanhemman kirjailija Hugo Clausin kanssa. Suhteen päätyttyä Kristel muutti Los Angelesiin, jossa hän oli suhteessa brittiläisen näyttelijä Ian McShanen kanssa. He tapasivat McShanen "The Fifth Musketeer" elokuvan kuvauksissa. Suhde kesti neljä vuotta ja oli epätasapainoinen ja väkivaltainen. Toukokuussa 1982 Kristel avioitui yhdysvaltalaisen liikemies Alan Turnerin kanssa. Tämä liitto päättyi eroon vain viiden kuukauden jälkeen. Kristelin kolmas aviomies oli elokuvatuottaja Philippe Blot, jonka kanssa Kristel oli aviossa vuosina 1986–1991.
Tämän jälkeen Kristel palasi Amsterdamiin ja elätti itsensä taiteilijana asuen pienessä yksiössä. 
Kristel kuoli syöpään 60-vuotiaana.
M/S Colombo Express

M/S Colombo Express () on saksalaisen Hapag-Lloyd-laivayhtiön omistama yksi maailman suurimmista konttialuksista. "Colombo Express" on kooltaan kolmen jalkapallokentän kokoinen. Alus on rakennettu vuosina 2004–2005 Hyundai Heavy Industriesin telakalla, Ulsanissa, Etelä-Koreassa. Kuollutta painoa aluksella on 103 800 tonnia. Colombo Express on rekisteröity Saksan lipun alle ja sen kotisatama on Hampuri. 
Colombo Expressin sisaraluksia ovat M/S Tsingtao Express, M/S Osaka Express, M/S Chicago Express, M/S Kyoto Express, M/S Hanover Express, M/S Bremen Express ja M/S Kuala Lumpur Express.
Käyttöhistoria.
Aluksen kastaminen tapahtui 11. huhtikuuta 2005 Singaporessa. Kastajana toimi TUI AG:n hallintoneuvoston puheenjohtaja Jürgen Krumnowin vaimo Christiane Krumnow. Kastamistilaisuuteen otti osaa myös Singaporen liikenneministeri Cheow Tong Yeo. Nykyisin alus liikennöi reitillä: Shanghai–Xiamen–Yantian–Hongkong–Singapore–Southampton–Hampuri–Rotterdam–Port Klang– Singapore–Hongkong–Shanghai. Tämä reitti kestää Colombo Expressillä 56 päivää.
Live at Rockperry

Live at Rockperry on Peer Güntin livealbumi, joka taltioitiin Vaasan Rockperry -festivaalilla 15. heinäkuuta 2005 ja julkaistiin 10. toukokuuta 2006. Albumi on DualDisc eli kaksipuolinen CD-levy, jonka toisella puolella on ääniraidat ja toisella DVD.
Konttialus

Konttialus on rahtilaiva, joka on suunnuteltu kuljettamaan rahtia pakattuna standardikokoisiin merikuljetuskontteihin. Ruumassa kuljetettavat kontit sijoitellaan päällekkäin hyllyihin. Sääkannelle lastatut kontit kiinnitetään aluksen runkoon kiinni erilaisilla siirrettävillä sekä kiinteillä kiinnitysvälineillä. 
Riippuen konttien täyttöasteesta konttialuksiin sopii paljon lastia, ja ne ovatkin parhaimmillaan valtameret ylittävillä matkoilla. 
Konttialusten kapasiteetti on kasvanut 15-kertaiseksi vuosina 1968–2023 ja lähes kaksinkertaistunut 2010-luvulla.
Vuonna 2023 maailman suurin konttialus oli kiinalainen MSC Loreto jonka kapasiteetti on 24 346 TEU. Siinä kontteja lastataan 25 kerrokseen.
Carryduff

Carryduff () on joki Downin kreivikunnassa Pohjois-Irlannissa. Se ei ole purjehduskelpoinen.
Joki alkaa Killinuren kaupungin lähettyviltä, soisesta maastosta Oylen kukkulan (186m) pohjoisesta osasta ja sitä ruokkii useat kuivatusojat sen virratessa viljelyalueen läpi Carryduffin kaupungin eteläpuolella. Siellä se ohittaa Carryduffin patoaltaan ja virtaa pohjoiseen alas Castlereagh Hillin läpi liittyen Purdy's Burnin kanssa Laganin laaksossa jossa se liittyy Laganin jokeen Minnowburnin kohdalla.
Alkuperäinen Carryduffin kylä kasvoi kohtaan jossa liikenneyhteydet Belfastin ulkopuolelta Downpatrickia ja Newcastlea kohti sekä itä-länsi-reittiä Hillsboroughista Strangfordin järvelle kohtaavat Carryduffin joen luona.
Joki kulkee osan matkastaan putkessa, erityisesti kaupunkiosuuksilla.
Belos

Belos (, ) – hellenistinen muoto seemiläisten Baalista – oli kreikkalaisessa mytologiassa Poseidonin ja Libyan poika. Hänen kaksoisveljensä Agenor lähti Foinikiaan ja hallitsi siellä veljensä jäätyä Egyptin kuninkaaksi.
Apollodoros kertoo, että Beloksella oli puolisonsa Ankhinoen, Neiloksen tyttären, kanssa kaksoispojat Aigyptos ja Danaos, ja jatkaa, että Euripideen mukaan myös Kefeus ja Fineus olivat heidän lapsiaan. Belos jakoi valtakuntansa pojilleen siten, että Aigyptos sai Arabian ja Danaos Libyan hallittavakseen. Tämän lisäksi Aigyptos voitti melampodilaiset ja alkoi kutsua heidän maataan Aigyptiksi.
Ferekydeen mukaan Beloksella oli myös tytär nimeltään Damno, joka nai setänsä Agenorin ja synnytti tälle Foiniksen ja kaksi tytärtä, jotka puolestaan menivät naimisiin serkkujensa Aigyptoksen ja Danaoksen kanssa. Hesiodos puolestaan kertoo, että Beloksen tyttären nimi oli Thronia, ja hän synnytti Hermeelle Araboksen.
Nonnos nimeää Belokselle viisi lasta: Fineus, Foiniks, Agenor (tämän kuulemma on Kadmoksen isä), Aigyptos ja Danaos. Toisaalla Nonnos kuitenkin kertoo Fineuksen olevan Kadmoksen veli.
Palavarakkaus

Palavarakkaus ("Lychnis chalcedonica") on Euraasiasta kotoisin oleva monivuotinen kohokkikasvi. Laji on suosittu koristekasvi eli perenna. Se on Suomessa luonnonvaraisena kasvavien niittykäenkukan ("L. flos-cuculi" eli "Silene flos-cuculi") ja mäkitervakon ("Viscaria vulgaris") lähisukulainen.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen palavarakkaus kasvaa 35–110 cm pitkäksi. Pystyt, jäykät ja haarattomat varret ovat tiheään karkeakarvaisia. Varsilehdet ovat 4–10 cm pitkiä, puikeita ja herttatyvisiä. Huiskilomainen tai mykerömäinen tiivis kukinto on kasvin latvassa. Kukinnossa on 10–40 kappaletta, yleensä helakanpunaista kukkaa. Joskus kukat voivat olla myös vaaleanpunaisia tai valkoisia. Sekä kukan verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Verhiö on yhdislehtinen, ulkoverhiötön ja suonista pitkäkarvainen. Punaiset terälehdet ovat kaksijakoisia, lisäteriöllisiä, kynnellisiä ja 6–11 mm pitkiä. Emin vartaloita on viisi kappaletta. Palavarakkaus kukkii Suomessa kesä-elokuussa. Hedelmä on viisiliuskaisesti aukeava kota.
Levinneisyys.
Palavarakkaus on alun perin kotoisin Itä-Euroopasta, Venäjältä, Kazakstanista, Mongoliasta sekä Kiinan luoteisosista. Suomessa palavaarakkautta voi tavata luonnosta viljelyjäänteenä tai -karkulaisena aina Etelä-Lappia myöten.
Elinympäristö.
Palavarakkaus viihtyy auringossa tai puolivarjossa. Villiintyneenä sitä voi tavata esimerkiksi puistoista, pientareilta ja hakamailta.
Käyttö.
Palavaarakkautta on jo pitkään viljelty puutarhoissa koriste- ja hyötykasvina. Läntiseen Eurooppaan laji saapui alun perin ristiretkeläisten mukana keskiajalla. Ruotsissa laji on tunnettu jo 1700-luvulla ja Suomeen se on saapunut viimeistään 1800-luvulla. Palavaarakkautta ei ole viljelty pelkästään koristekasvina. Kasvin juurissa on saippuankaltaisia aineita, saponiineja, jotka muodostavat veden kanssa vaahtoavan pesuliuoksen. Tämän ominaisuuden takia sitä on hyödynnetty pesuaineena.
Nykyisin palavastarakkaudesta on jalostettu useita kaupallisia lajikkeita. Kukkien väri on lajikkeesta riippuen punainen, oranssi, vaaleanpunainen tai valkoinen. Tunnettuja lajikkeita ovat esimerkiksi 'Dusky Salmon' (vaaleanpunainen), 'Alba' (valkoinen).
Harrogaten aarre

Harrogaten aarre on Harrogatesta, North Yorkshiren kreivikunnasta löytynyt 900-luvulta peräisin oleva viikinkien aarrekätkö. Se koostuu 617 hopeakolikosta ja 65 muusta esineistä. Vuonna 2007 löydetty aarre on suurin läntisestä Euroopasta löytynyt viikinkiaarre sitten vuoden 1840. 
Aarre oli kätketty kullalla koristeltuun hopeiseen astiaan, joka oli tehty nykyisen Ranskan tai Saksan alueella noin vuonna 900 ja koristeltu köynnöksillä, lehdillä ja kuudella metsästysaiheisella näkymällä. Sitä on todennäköisesti käytetty ehtoollisleivän säilytykseen jossakin pohjoisen Ranskan rikkaista luostareista tai kirkoista. Itse astia oli tämän lisäksi vielä lyijyarkun sisällä. 
Satojen eri puolilta peräisin olevien hopeakolikoiden lisäksi aarteeseen kuuluu myös koriste-esineitä, harkkoja ja hopeapaloja. Kolikoissa oli niin kristillisiä, islamilaisia kuin esi-kristillisiä pakanasymbolejakin ja kaiken kaikkiaan esineet olivat peräisin alueelta, joka ulottui Samarkandista, nykyisestä Uzbekistanista ja Venäjältä Pohjois-Afrikkaan ja Irlantiin.
Särkynytsydän

Särkynytsydän ("Lamprocapnos spectabilis", syn. "Dicentra spectabilis") on unikkokasvien heimoon kuuluva punakukkainen monivuotinen ruoho. Se on perinteinen koristekasvi.
Ulkonäkö.
Särkyneelläsydämellä on pitkät, kaarevat, haarattomat varret ja himmeän sinivihreät liuskaiset lehdet. Varresta riippuvat alaspäin ruusunpunaiset kellomaiset kukat, joiden keskellä vilkkuu valkoista. Yhdessä varressa on rivissä 5–15 kukkaa. Se kukkii toukokuusta heinäkuuhun. Kasvi kasvaa 50–70 cm korkeaksi.
Levinneisyys.
Särkynytsydän on alun perin kotoisin Aasiasta, Siperiasta ja Japaniin ulottuvalta alueelta.
Elinympäristö.
Särkynytsydän viihtyy auringossa tai puolivarjossa. Se aloittaa kasvunsa aikaisin, ja voi saada hallavaurioita, jos lämpimän kauden jälkeen tulee uudestaan kylmää.
Conquering the Throne

Conquering the Throne on Hate Eternalin esikoisalbumi, joka julkaistiin 2. marraskuuta 1999.
Levyn kansitaide on Hans Memlingin maalauksen "The Last Judgement"in oikea puolisko, joka kuvaa helvettiä.
Werner Maser

Werner Maser (12. heinäkuuta 1922 Paradeningken, Itä-Preussi, Saksa – 5. huhtikuuta 2007 Speyer, Rheinland-Pfalz, Saksa) oli saksalainen professori ja historioitsija.
Maserin erityisalaa olivat natsi-Saksa ja Adolf Hitler. Maser oli ensimmäinen historioitsija, joka esitti saksalaisen aikakauslehti Sternin 1983 julkaisemia Hitler-päiväkirjoja väärennyksiksi, joiksi ne pian paljastuivat. Maser kuoli Steyerissä 84-vuotiaana.
Teoksia.
Suomeksi julkaistu:
Porkansaari

Porkansaari on Viipurinlahden saari ja entinen kylä entisen Viipurin maalaiskunnan alueella Venäjällä, Suomen luovuttamalla alueella. Porkansaari sijaitsee Viipurinlahden länsiosassa Piispansaaren ja Koivuniemen välissä. Saari on pohjoispäästään kasvanut lähes kiinni mantereeseen. Porkansaaren kylä käsitti varsinaisen saaren lisäksi saaren itäpuolella olevan Koivuniemen. Porkansaaren naapurikyliä olivat Piispansaaren lisäksi Kiiskilä, Ahokas ja Kärki sekä Viipurinlahden toisella puolella Lihaniemi. 
Porkansaaren kylässä oli 245 asukasta vuonna 1937. Asutus oli keskittynyt Porkansaaren eteläosaan ja Koivuniemelle. Kyläläisten enemmistö työskenteli maatalouden parissa. Vuonna 1937 kylässä oli 52 ha peltoa, 12 ha niittyä ja 96 ha metsää. Merkittävä sivuelinkeino oli kalastus. Porkansaareen johti tie Ahokkaan kylästä. Omaa kansakoulua kylässä ei ollut, vaan koulua käytiin naapurikylän Kiiskilän koulussa.
Historia.
Talvisodan aikana kylän väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Moskovan rauhassa Viipurin maalaiskunta Porkansaari mukaan lukien siirtyi Neuvostoliitolle. Jatkosodassa luovutetut alueet valloitettiin takaisin vuonna 1941 ja kyläläiset pääsivät palaamaan koteihinsa. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä kesällä 1944.
Lihaniemi

Lihaniemi on niemi ja entinen kylä Viipurinlahden itärannalla Venäjällä Suomen luovuttamalla alueella. Lihaniemi sijaitsi Uuraansalmen ja Rauhalahden välissä. Lihaniemen kylä käsitti vain noin puolet niemestä, sillä niemen tyviosa kuului Samolan kylään. Rauhalahden toisella puolella oli Alasommeen kylä ja Uuraansalmessa Lihaniemen kylä rajoittui Viipurin kuuluneeseen Uuraan satama-alueeseen. Viipurinlahden toisella puolella naapurikyliä olivat Porkansaari ja Piispansaari. Nykyisin Lihaniemen alueella on vähäistä asutusta, mutta sillä ei ole asutusnimeä.
Asutus ja elinkeinot.
Lihaniemen kylässä oli 287 asukasta vuonna 1937. Maatalous oli kylän tärkein elinkeino, jonka lisäksi harjoitettiin myös kalastusta. Vuonna 1937 kylässä oli 123 ha peltoa, neljä ha niittyä ja 345 ha metsää. Kylässä toimi Matti Hottisen Perillisten kauppa ja Samolan Osuuskaupan sittemmin Osuusliike Torkkelin myymälä. Kylässä toimi nuoriseura.
Kansakoulu.
Lihaniemen kansakoulu valmistui vuonna 1933. Lihaniemen kylän lisäksi koulupiiriin kuului muutamia Alasommeen kylän taloja. Vuonna 1939 Lihaniemen kansakoulussa oli 3 opettajaa ja 37 oppilasta.
Historia.
Suomen sisällissodan aikana Lihaniemen koillisimman kärjen edustalla sijaitsevassa Venäjänsaaressa majaili muutaman päivän ajan Viipurista paenneita suojeluskuntalaisia eli ns. Venäjänsaaren retkikunta. Talvisodan taistelut ulottuivat Lihaniemeen aivan sodan loppuvaiheessa. Asukkaat oli evakuoitu jo aiemmin muualle Suomeen. Moskovan rauhassa Viipurin maalaiskunta Lihaniemi mukaan lukien siirtyi Neuvostoliitolle. Jatkosodassa luovutetut alueet valloitettiin takaisin vuonna 1941 ja kyläläiset pääsivät palaamaan koteihinsa. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä kesällä 1944.