tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Frunzen–Primorjen linja

Frunzen–Primorjen linja () on Pietarin metron viides linja. Linja avattiin 20. joulukuuta 2008.
Linjan pituus on 26,24 kilometriä ja siinä on viisitoista asemaa.
Dostojevskajan metroasema (Pietarin metro)

Dostojevskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1991.
Dostojevskajan metroasema

Dostojevskajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Meždunarodnajan metroasema

Meždunarodnajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Meždunarodnajan metroasema (Pietarin metro)

Meždunarodnaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 28. joulukuuta 2012.
Novotšerkasskajan metroasema

Novotšerkasskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1985.
Ladožskajan metroasema

Ladožskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1985.
Prospekt Bolševikovin metroasema

Prospekt Bolševikov () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1985.
Ulitsa Dybenkon metroasema

Ulitsa Dybenko () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 1. lokakuuta 1987.
Ligovski prospektin metroasema

Ligovski prospekt () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1991.
Sadovajan metroasema

Sadovaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1991.
Spasskajan metroasema

Spasskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 7. maaliskuuta 2009.
Spasskaja on osa kolmen metrolinjan risteyksessä sijaitsevaa kolmen aseman kompleksia. Muut ovat Sennaja ploštšad ja Sadovaja.
Asemalle avattiin oma uloskäynti vuonna 2013. Siihen saakka asemalta oli mahdollista poistua vain junalla tai maanalaista yhdyskäytävää pitkin jommankumman muun kompleksiin kuuluvan aseman kautta. 27. joulukuuta 2024 asti Spasskaja oli linjan läntinen päätepiste. Tuona päivänä avattiin laajennus Gornyi Institutiin. Teatralnajan asema sijaitsee Spasskayan ja Gornyi-instituutin välissä, mutta aseman uloskäyntejä ei ole vielä rakennettu, ja aseman on tarkoitus avautua vuonna 2030.
Zvenigorodskajan metroasema

Zvenigorodskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 20. joulukuuta 2008.
Obvodnyi kanalin metroasema

Obvodnyi kanal () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 2010.
Volkovskajan metroasema

Volkovskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 20. joulukuuta 2008.
Buharestskajan metroasema

Buharestskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 28. joulukuuta 2012.
Prospekt Slavyn metroasema

Prospekt Slavy () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 3. lokakuuta 2019.
Dunaiskajan metroasema

Dunaiskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 3. lokakuuta 2019.
Šušaryn metroasema

Šušary () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 3. lokakuuta 2019.
Ellison Onizuka

Ellison Shoji Onizuka (24. kesäkuuta 1946 Kealakekua, Havaiji, Yhdysvallat – 28. tammikuuta 1986 Cape Canaveral, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen astronautti ja insinööri. Onizuka sai surmansa avaruussukkula Challengerin räjähdyksessä 28. tammikuuta 1986. Onnettomuudessa kuoli kaikkiaan seitsemän ihmistä.
Yksityiselämä.
Onizuka oli Masamitsu ja Mitsue Onizukan vanhin poika ja toiseksi nuorin lapsi. Onizuka meni naimisiin Lorna Leiko Yoshidan kanssa 7. kesäkuuta 1969. Heillä oli kaksi tytärtä, Janelle Onizuka-Gillian (s. 1969) ja Darien Lei Shizue Onizuka-Morgan (s. 1975).
Muisto.
Asteroidi 3355 Onizuka on nimetty hänen muistokseen.
Gregory Jarvis

Gregory Bruce Jarvis (24. elokuuta 1944 Detroit, Michigan, Yhdysvallat – 28. tammikuuta 1986 Cape Canaveral, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen insinööri. Jarvis sai surmansa avaruussukkula Challengerin räjähdyksessä 28. tammikuuta 1986, jossa kuoli kaikkiaan seitsemän ihmistä. Hänen oli määrä toimia lennolla Hughes Aircraftin hyötykuorma-asiantuntijana ja se olisi ollut hänen ensimmäinen avaruuslentonsa.
Asteroidi 3353 Jarvis on nimetty hänen muistokseen. Kuun kraateri on nimetty hänen mukaansa.
Korpisara

Korpisara ("Carex loliacea") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, sarojen ("Carex") sukuun kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa jonkin verran viitasaraa ("Carex tenuifolia") ja hentosaraa ("Carex disperma"), mutta ne ovat erotettavissa korpisarasta kukinnon ulkonäön perusteella.
Korpisara on mätästävä ja sen varret voivat kasvaa noin 40 cm korkeiksi. Aluksi varret ovat pystyjä, mutta muuttuvat myöhemmiten rennommiksi ja nuokkuviksi. Lehdet ovat vaaleanvihreitä, tasapintaisia ja kapeita. Kukinnon tukilehti on hyvin lyhyt. Korpisara on yhtäläistähkäinen saralaji ja sen kukinto koostuu kolmesta tai neljästä varren päässä sijaitsevasta tähkästä. Kussakin tähkässä on vain vähän kukkia ja tähkät sijaitsevat erillään toisistaan. Tähkissä on viidestä kymmeneen emikukkaa tähkän yläosassa ja muutamia hedekukkia alaosassa. Emikukissa on kaksi luottia. Aluksi tähkät ovat kalvaanvaaleanvihreitä, mutta muuttuvat sittemmin vaaleanruskeiksi. Pullakot ovat soikeita, suuodattomia ja kaksi kertaa tähkäsuomujen pituisia. Pullakoiden sivuilla on selkeästi näkyvät suonet.
Korpisara kasvaa soistuneissa ja sammaleisissa metsissä, lähteiköissä ja puronvarsilla. Suomessa korpisaraa tavataan siellä täällä koko maassa, yleisimmin ehkä Inarin, Utsjoen ja Kuusamon alueilla, mutta myös monilla muilla alueilla.
Julius Rodenberg

Julius Rodenberg, oik. Levy, (26. kesäkuuta 1831 Rodenberg, Hessen-Nassau – 11. heinäkuuta 1914) oli saksalainen kirjailija. hän valmistui 1856 oikeustieteen tohtoriksi Marburgin yliopistosta. Hän oleskeli useita vuosi Britanniassa ja asettui 1859 Berliiniin, jossa hän 1862–1864 julkaisi "Deutsches Magazinia" ja 1867–1874 "Salon für Literatur, kunst und gesellschaftia" sekä perusti 1874 "Deutsche Rundschaun", jonka johdossa hän oli kuolemaansa saakka ja jossa hän rohkaisi ja kannusti nuoria kirjailijoita.
Rodenberg kirjoitti runoja, muun muassa kokoelmat "König Haralds totenfeier" (1853) ja "Gedichte" (1863). Hän kirjoitti myös romaaneja, kuten "Die Strassensängerin von London" (1861), historiallisen romaanin "Von Gottes gnaden" (1870), jonka tapahtumat sijoittuvat Oliver Cromwellin aikaan, sekä Berliini-kuvauksen "Die Grandidiers" (1878), joka on ensimmäinen saksalaista suurkaupunkielämää kuvaava teos. Tunnetuin Rodenberg on kuitenkin matka- ja kulttuurikertomuksistaan, joista etenkin Englantia käsittelevät ovat ansiokkaita.
Lainate

Lainate on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se on osa Milanon metropolikaupunkia, etäisyys Milanon keskustasta on noin 17 kilometriä luoteeseen. Milanon läheisyys on vaikuttanut Lainaten historiaan ja talouselämään ratkaisevasti. Milanolaisen mahtisuvun Viscontin barokkihuvila Villa Visconti Borromeo Arese Litta sijaitsee Lainaten keskustassa. Lainaten asukkaiden demonyymi on lainatesi.
Maantiede.
Lainate sijaitsee Lombardian länsiosassa ja Milanon metropolikaupungin pohjoisosassa. Kaupungin keskustaa halkoo vesireitti Canale Villoresi. Lainaten frazionet ovat Barbaiana, Grancia ja Pagliera.
Historia.
Lainaten nimi palautunee latinan adjektiiviin ladin, jonka merkitys on "terreno arenoso ma fertile, di facile lavorazione"; "hiekkainen mutta hedelmällinen ja helposti muokattava maaperä". Lainateen viitataan kirjallisesti ensi kerran vuonna 867 dokumentissa, jossa on mainittu via Latenasca. Milanolaisen San Ambrogion luostarilla oli omistuksia Lainaten alueella. Toisen vuosituhannen alun Lainate oli maalaiskylä kappelin ympärillä. Borromeon suku sai jalansijaa alueella ja Pirro I Visconti Borromeo (1560–1604) rakennutti paikkakunnalle näyttävän huvilan Villa Visconti Borromeo Arese Littan, johon kuuluu muun muassa nymfaion. Asiakirjojen perusteella myös Giramin suku vaikutti Lainaten alueella 1500-luvulla, jolloin paikkakunta alkoi saada nykyisiä muotojaan.
1700-luvulla itävaltalaiset uudistivat Lombardiaa laaja-alaisesti. Lainaten väkiluku oli vuosisadan alussa noin 1 300, eli suunnilleen saman verran kuin 1500-luvun lopussa. Italian yhdistymisen aikaan Ignazio Weil Weissista tuli Lainaten mahtimies, ja paikkakuntaa kehitettiin hänen johdollaan. Toisen maailmansodan jälkeen Lainaten väkiluku ampaisi nousuun. Kaupunkiin rakennettiin kolme teollisuusaluetta.
Villa Littan ohella Lainaten historiallisia rakennuksia ovat muun muassa kirkot Chiesa della Beata Vergine delle Grazie 1600-luvulta ja Sant'Andrea 1700-luvulta.
Talous ja liikenne.
Lainaten teollisuusalueilla on muun muassa valmistavaa teollisuutta, logistiikkayrityksiä ja erinäisten kansainvälisten suuryritysten Italian pääkonttoreita. Lainatessa ei ole rautatieasemaa, lähin asema on Rhossa. Kaupungista on paikallisbussiliikennettä Milanon keskustaan ja naapurikaupunkeihin. Autostrada dei Laghi (A8) on rakennettu Lainaten halki kaakkois–luoteissuuntaisesti. Liittymiä on kaksi.
Kulttuuriviitteitä.
Pier Paolo Pasolini kuvasi Lainatessa osan elokuvaansa "Teorema" (1968).
Tylppövihvilä

Tylppövihvilä ("Juncus subnodulosus") on vihviläkasvien (Juncaceae) heimoon ja vihvilöiden ("Juncus") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja suurikokoinen vihvilälaji, eikä se muistuta juurikaan muita vihvilälajeja.
Tylppövihvilällä on suikertava juurakko ja se kasvaa tavallisesti laajoina kasvustoina. Varret voivat kasvaa noin metrin korkuisiksi ja niissä on usein vain yksi tai kaksi lehteä. Lehtien tyvitupet ovat kellanruskeita. Tylppövihvilän kukinto on runsashaarainen ja lukuisista kukista koostuva kukkarykelmä. Tylppövihvilä kukkii kesäkuussa. Tylppövihvilän hedelmät ovat vaaleanruskeita.
Tylppövihvilää kasvaa laajalti Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä Afrikan pohjoisrannikolla. Suomessa tylppövihvilää ei kasva. Suomea lähimmät esiintymät ovat Ruotsin Gotlannissa ja Öölannissa sekä Viron Saarenmaalla.
HIFK Futsal

HIFK Futsal (Idrottsföreningen Kamraterna, Helsingfors) on helsinkiläinen futsalseura, jonka edustusjoukkueet pelaavat naisten pääsarjatasolla Naisten Futsal-Liigassa sekä miesten Futsal-Kakkosessa. Kotiottelunsa HIFK pelaa Pirkkolan palloiluhallissa. 
Naiset voittivat Suomen mestaruuden kaudella 2022-2023. 
Kaudella 2021-2022 naiset voittivat pronssia, kaudella 2020-2021 naiset voittivat hopeaa. 
HIFK Futsal on HIFK Fotbollin alaisuuteen kuuluva futsaljaosto, joka perustettiin kesällä 2020. HIFK Fotboll hankki tuolloin sarjapaikat kahdelta organisaatiolta; naisten sarjapaikka siirtyi Team VanPalta ja miesten sarjapaikka siirtyi sarjanousija Zenith Myllypurolta. HIFK Futsalin miesten edustusjoukkue pelasi debyyttikaudellaan suomalaisen futsalin korkeimmalla sarjatasolla Futsal-liigassa kaudella 2020–2021.
Naisten edustusjoukkue.
HIFK Futsalin naisten edustusjoukkue pelaa futsalin korkeimmalla sarjatasolla Futsal-liigassa kaudella 2023–2024. 
Valmennus.
"Päävalmentaja": Ilkka "Bruno" Somero 
"Maalivahtivalmentaja": Petteri Lehtinen 
"Joukkueenjohtaja": Anette Stubbe, Maija Hilden &amp; Dan Nordström 
"Huoltaja:" Ville Niemi 
Saavutukset.
Suomen Mestaruuden voittanut joukkue 2022-23:.
1 Sara Järvinen (mv), 3 Karoliina Kröger, 4 Anniina Ponkkonen, 6 Saana Vestola, 7 Jasmine Stubbe, 8 Hanna Halonen, 9 Iina Ahola, 10 Kati Nummelin, 11 Hilla Romppanen, 13 Hanna Putaala, 14 Tuula Sirén, 15 Selja Laine, 16 Tiia Savolainen, 17 Selma Rantala, 18 Jenni Huttunen, 19 Annette Korin, 23 Tytti-Maria Mikkola (mv), 25 Kreta Karttunen, 33 Dali Meller
Pronssia voittanut joukkue 2021-2022:.
2 Anna-Kaisa Hannuksela, 3 Karoliina Kröger, 5 Emmy Nyström, 7 Jasmine Stubbe, 8 Hanna Halonen, 9 Iina Ahola, 10 Daniela Tjeder, 11 Hilla Romppanen, 13 Hanna Putaala, 14 Tuula Siren, 15 Selja Laine, 17 Selma Rantala, 20 Saana Fält, 21 Heidi Lindström, 23 Tytti-Maria Mikkola (mv), 25 Kreta Karttunen, 27 Minja Kolkka (mv), Maija Hilden (mv)
Hopeaa voittanut joukkue 2020-2021:.
1 Hilden Maija (mv), Minja Kolkka (mv), 2 Anna-Kaisa Hannuksela, 3 Karoliina Kröger, 4 Anniina Ponkkonen, 5 Emmy Nyström, 7 Jasmine Stubbe, 8 Hanna Halonen, 9 Iina Ahola, 10 Noora Renström, 11 Hilla Romppanen, 12 Anette Stubbe, 13 Hanna Putaala, 14 Tuula Sirén, 17 Selma Rantala, 18 Jenni Huttunen, 20 Ilona Mikkelä, 23 Tytti-Maria Mikkola (mv), 33 Dali Meller
Miesten edustusjoukkue.
HIFK Futsalin miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2023–2024 Miesten Futsal-Kakkosessa. 
Valmennus.
"Päävalmentaja:" Ilkka Somero
"Joukkueenjohtaja:" Juhani Säilä 
Entisiä pelaajia.
Entisiä taustoja
Päävalmentaja 2020-21 Lasse Lind
Valmentajat 2020-21 Ville Sihvonen, Markus Vanninen
1.22.03.Acoustic

1.22.03.Acoustic on yhdysvaltalaisen popyhtye Maroon 5:n livealbumi, joka äänitettiin The Hit Factory -studiolla New Yorkissa 22. tammikuuta 2003. Albumi sisältää akustisia versioita debyyttialbumin "Songs About Jane" hiteistä, ja lisäksi coverit AC/DC:n kappaleesta ”Highway to Hell” ja The Beatlesin ”If I Fell”. Albumi julkaistiin 29. kesäkuuta 2004.
Albumi ylsi kotimaassaan Billboard 200 -listalla sijalle 42 ja Britannian albumilistalla sijalle 58.
Samuel Rogers

Samuel Rogers (1763 Lontoo, Englanti – 1855) oli englantilainen runoilija. Hän työskenteli isänsä pankkiliiketoiminnassa mutta omisti vapaa-aikansa runoudelle, keräsi ympärilleen taidekokoelmia, kutsui vieraakseen aikansa merkkihenkilöitä ja tuki vähävaraisia kirjailijoita. Rogers aloitti jäljittelemällä Oliver Goldsmithia ja Thomas Grayta ja julkaisi 1792 opetusrunoelman "The pleasures of memory", joka oli viimeinen merkittävä teos englantilaisen pseudoklassisismin pyrkimyksessä esittää arkisia ajatuksia hienostuneessa muodossa. 
Teoksessa "An epistle to a friend" (1798) hän esitti käsityksensä harmonisesta elämästä, keskeneräisessä "Voyage of Columbus" (1812) hän pyrki sulattamaan vanhan pohdiskelevan koulukunnan uuteen maalaukselliseen kerrontaan, ja "Jacqueline" (1814), joka oli hänen ensimmäinen laajaa suosiota saanut runonsa, edusti jo aikansa modernia tyyliä. "Human life" (1819) on paluu mieterunouteen, ja siinä hän pyrki samaan muodon täydellisyyteen kuin runossa "The pleasures of memory", mutta sisällöllisesti se on monipuolisempi. Rogersin suurin ja kiinnostavin teos on "Italy" (1821–1834), jonka kieli on yksinkertaisempaa, mietteet terävämpiä ja kuvaukset usein hyvin muotoiltuja. Tunnetuin on kohta, joka käsittelee lordi Byronia.
Pertti Nieminen on suomentanut Rogersin runon "Vankina", ja se on hänen kokoelmassaan "Kuu kultainen terälehti" (Otava 2008, ).
Eini (vuoden 1978 albumi)

Eini on samannimisen suomalaislaulajan esikoisalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 1978. Albumin tuotti Pekka Helin ja kappaleiden sovitukset teki Kalervo ”Kassu” Halonen, joka sävelsi myös muutaman kappaleen levylle. Levyn kappaleista suurin osa on käännöskappaleita, mutta mukana on myös viisi uutta kappaletta. Albumin avausraita ”Täysikuu” on hyvin epätyypillinen kappale Einille, koska se on tango 1950-luvulta.
Albumin tunnetuin kappale on singlenäkin syksyllä 1977 julkaistu ”Yes sir, alkaa polttaa”, joka on käännös espanjalaisen Baccara-duon diskokappaleesta ”Yes Sir, I Can Boogie”. Kappale on edelleen Einin tunnetuimpia ja on usean hänen kokoelma-albuminsa avausraita. Single ylsi parhaimmillaan Suomen singlemyyntilistan 11. sijalle ja oli Suomen jukeboxien toisiksi soitetuin single. Toinen levyltä julkaistu single ”Vielä jossakin kohdataan” ei saavuttanut niin suurta suosiota, mutta oli kuitenkin parhaimmillaan singlemyyntilistojen 22. sijalla. Muita tunnettuja kappaleita edellämainittujen lisäksi ovat ”Rakastua voisit aivan pikkuisen” sekä ”Kapteeni Aika”, joka tunnetaan myös Paula Koivuniemen tulkitsemana vuodelta 1978.
Levy aloitti Einin kiivaimman levytyskauden, jota seurasi viisi studioalbumia vuosina 1978–1985 ennen esiintymistaukoa.
Albumi julkaistiin Finnlevy-levymerkillä vinyylilevynä ja C-kasettina eikä sitä ole toistaiseksi julkaistu CD-levynä.
Taustaa.
Keväällä 1977 Toivo Kärki kutsui Pellosta kotoisin olleen 17-vuotiaan Eini Orajärven koe-esiintymiseen Finnlevyn toimistoon. Katri Helenan tulkitsema ”Lintu ja lapsi” vakuutti Kärjen, joka tarjosi hänelle levytyssopimusta. Einin veli oli kuullut ”Yes Sir, I Can Boogie”-kappaleen ollessaan töissä Ruotsissa ja lähetti singlen Einille Suomeen. Kärki ei ollut tykännyt singlestä ja tokaissut, että ”Lapin tyttö ei tällaista laula”.
Kappaleet.
Kaikkien kappaleiden sovitukset tehnyt Kalervo Halonen.
Avtozavodskajan metroasema

Avtozavodskajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Avtozavodskajan metroasema (Nižni Novgorodin metro)

Avtozavodskaja () on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 8. elokuuta 1987.
Komsomolskajan metroasema (Nižni Novgorodin metro)

Komsomolskaja () on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 8. elokuuta 1987.
Northern Realms

Northern Realms on suomalainen kustannusosuuskunta, joka suunnittelee ja kustantaa roolipelejä. Northern Realmsin tavoitteena on kehittää Suomalaista indie-roolipeli-yhteisöä. Tähän tavoitteeseen pyritään kehittämällä ja julkaisemalla omia pelejä sekä auttamalla muita roolipelien suunnitteljoita julkaisemaan pelejä.
Historia.
Kustannusosuuskunta on virallisesti perustettu 2013 Oulussa. Ennen osuuskunnan virallista perustamista Northern Realmsin jäsenet ovat vuonna 2011 julkaisseet ensimmäisen roolipelinsä: Bliaron - Kalthanien perintö. Bliaronin julkaisun myötä myös ajatus kustantamon perustamisesta alkoi muotoutua. Lopulta kun osuuskunta muodostettiin valittiin sen nimeksi Northern Realms, jonka taustalla on ajatus pohjoismaisen pelisuunnittelun edistämisestä.
Julkaisut.
Northern Realms on julkaissut 7 teosta.
Tulevat julkaisut.
Northern Realms on julkistanut useita roolipelihankkeita, jotka ovat suunnitteilla. Seuraava suunniteltu julkaisu on Grim Noir -roolipeli, joka on suunniteltu julkaistavaksi vuonna 2020. Grim Noir on GUMSHOE-sääntöjärjestelmää käyttävä roolipeli, joka keskittyy mysteerien ratkomiseen film noir -hengessä. Grim Noir julkaistaan englanninkielisenä. Toinen julkistettu julkaisuprojekti on Grim Harvest -niminen roolipeli, mutta sille ei ole arvioitua julkaisupäivämäärää.
Avtozavodskaja-linja

Avtozavodskaja-linja () on Nižni Novgorodin metron ensimmäinen linja. Linja avattiin 20. marraskuuta 1985.
Linjan pituus on 14,5 kilometriä ja siinä on yksitoista asemaa.
Sormovskaja-linja

Sormovskaja-linja () on Nižni Novgorodin metron toinen linja. Linja avattiin 20. joulukuuta 1993.
Linjan pituus on 7,1 kilometriä ja siinä on viisi asemaa.
Kirovskajan metroasema (Nižni Novgorodin metro)

Kirovskaja () on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 15. marraskuuta 1989.
Park kulturyn metroasema (Nižni Novgorodin metro)

Park kultury () on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 15. marraskuuta 1989.
Kirovskajan metroasema

Kirovskajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Kirovskajan metroasema (Samaran metro)

Kirovskaja () on yksi Samaran metron asemista. Se avattiin 26. joulukuuta 1987.
CMake

CMake on alustariippumaton käännösautomaation työkaluohjelma tietokoneohjelman konfigurointiin lähdekoodista käännettäväksi. CMake ei itse käännä projektia vaan tuottaa tiedostot käännöksen tekemiseen muilla työkaluilla.
Historia.
CMaken kehityksen aikana projekteille oli tavallista sisältää Makefile Unix-tyyppisille alustoille ja Visual Studio -projekti Windowsille. Kahden erilaisen käännösjärjestelmän tukeminen oli työlästä ja yksinkertainen tiedoston lisääminen käännökseen oli kömpelöä.
CMaken kehityksessä haluttiin välttää riippuvaisuuksia lisäkirjastoista ja parsereista.
CMake suunniteltiin riippuvaiseksi ainoastaan C++-kääntäjästä, joka voitiin olettaa olevan tietokoneessa jossa halutaan kääntää C++-koodia. Tuohon aikaan monien skriptikielien kuten TCL kääntäminen ja asentaminen oli hankalaa.
Käyttökohteet.
Työkalua voidaan käyttää useiden projektien käännökseen kuten LLVM ja Qt.
KDE-projekti päätti vuonna 2006 siirtyä vanhenevasta GNU Autotools -järjestelmästä CMakeen.
Kanavinskajan metroasema

Kanavinskaja () on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 20. joulukuuta 1993.
Burnakovskajan metroasema

Burnakovskaja () on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 20. joulukuuta 1993.
Burevestnikin metroasema

Burevestnik () on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 9. syyskuuta 2002.
Strelkan metroasema

Strelka () on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 12. kesäkuuta 2018.
Jungorodokin metroasema

Jungorodok () on yksi Samaran metron asemista. Se avattiin 26. joulukuuta 1987.
Beyooooond1st

Beyooooond1st on japanilaisen Beyooooonds-tyttöryhmän ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 27. marraskuuta 2019.
Bezymjankan metroasema

Bezymjanka () on yksi Samaran metron asemista. Se avattiin 26. joulukuuta 1987.
Pobedan metroasema

Pobeda () on yksi Samaran metron asemista. Se avattiin 26. joulukuuta 1987.
Sovetskajan metroasema

Sovetskaja () on yksi Samaran metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1992.
Sportivnajan metroasema (Samaran metro)

Sportivnaja () on yksi Samaran metron asemista. Se avattiin 25. maaliskuuta 1993.
Gagarinskajan metroasema (Samaran metro)

Gagarinskaja () on yksi Samaran metron asemista. Se avattiin 26. joulukuuta 1993.
Gagarinskajan metroasema

Gagarinskajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Moskovskajan metroasema (Samaran metro)

Moskovskaja () on yksi Samaran metron asemista. Se avattiin 27. joulukuuta 2002.
Rossijskajan metroasema

Rossijskaja () on yksi Samaran metron asemista. Se avattiin 26. joulukuuta 2007.
Alabinskajan metroasema

Alabinskaja () on yksi Samaran metron asemista. Se avattiin 1. helmikuuta 2015.
Dinamon metroasema

Dinamon metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Calderón

Calderón tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Dinamon metroasema (Jekaterinburgin metro)

Dinamo () on yksi Jekaterinburgin metron asemista. Se avattiin 22. joulukuuta 1994.
Prospekt Kosmonavtovin metroasema

Prospekt Kosmonavtov () on yksi Jekaterinburgin metron asemista. Se avattiin 27. huhtikuuta 1991.
Uralmašin metroasema

Uralmaš () on yksi Jekaterinburgin metron asemista. Se avattiin 27. huhtikuuta 1991.
Mašinostroitelein metroasema

Mašinostroitelei () on yksi Jekaterinburgin metron asemista. Se avattiin 27. huhtikuuta 1991.
Uralskajan metroasema

Uralskaja () on yksi Jekaterinburgin metron asemista. Se avattiin 23. joulukuuta 1992.
Ploštšad 1905 godan metroasema

Ploštšad 1905 goda () on yksi Jekaterinburgin metron asemista. Se avattiin 22. joulukuuta 1994.
Geologitšeskajan metroasema

Geologitšeskaja () on yksi Jekaterinburgin metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 2002.
Tškalovskajan metroasema (Jekaterinburgin metro)

Tškalovskaja () on yksi Jekaterinburgin metron asemista. Se avattiin 28. heinäkuuta 2012.
Botanitšeskajan metroasema

Botanitšeskaja () on yksi Jekaterinburgin metron asemista. Se avattiin 28. marraskuuta 2011.
Release (Pet Shop Boysin albumi)

Release on Pet Shop Boysin 1. huhtikuuta 2002 julkaisema albumi.
Francisco de Rojas Zorrilla

Francisco de Rojas Zorrilla (1607 Toledo – 1648) oli espanjalainen näytelmäkirjailija ja hovirunoilija. Hän teki yhteistyötä Luis Vélez de Guevaran ja Antonio Mira de Amescuan kanssa, ja yhteistyön tuloksena syntyi komedia "El pleito que tuvo el diabio con el cura de Madrilejos". Rojas Zorillan kaksi näytelmäkokoelmaa (1640–1645) osoittavat, että hän on kekseliäs näytelmäkirjailija, joka vie point d’honneurin pitemmälle kuin Calderón. Parhaissa näytelmissään, kuten "García del Castañar" eli "Del Rey abajo ninguno", Rojas Zorilla kallistuu kohti kultismia, joskin tyyliä leimaa voima, ja hyvin rakennetuissa "Lo que son mujeres" ja "Entre bobos anda el juego" vuoropuhelu leiskuu salamoina. "La traición busca el castigo" on Alain-René Lesagen näytelmän "Le traître puni" lähde, samoin "Donde hay gravios no hay celos, y amo criado" on Paul Scarronin teoksen "Jodelet, ou le maître valet" lähde. Thomas Corneille on hyödyntänyt Rojas Zorillaa paljon. "Obligados y ofendidos, y gorrón de Salamanca" kekseliäine juonitteluineen on kiinnostava aikalaiskuva.
Yoshihide Suga

Yoshihide Suga (, [sɯɡa joɕiꜜçide], s. 6. joulukuuta 1948 Yuzawa, Japani) on japanilainen poliitikko, joka valittiin Japanin pääministeriksi 16. syyskuuta 2020. Hän oli toiminut sitä ennen muun muassa kahdeksan vuotta Shinzō Aben hallituksen kabinettipäällikkönä.
Tausta ja yksityiselämä.
Yoshihide Suga syntyi vuonna 1948. Hänen isänsä viljeli mansikoita, ja hänen äitinsä toimi opettajana. Suga ei halunnut jatkaa isänsä ammattia maanviljelijänä, vaan hän lähti kotoa mahdollisimman pian. Hän muutti Tokioon ja työskenteli ensin pahvilaatikkotehtaassa. Suga opiskeli Hosein yliopistossa, ja on kertonut, että se oli yksi halvemmista opiskeluvaihtoehdoista. Valmistuttuaan työskenteli sen jälkeen sähköhuoltoja tehneessä yrityksessä..
Suga kuuluu äärinationalistiseen Nippon Kaigi -järjestöön.
Suga on harrastanut karatea, josta hänellä on musta vyö. Lisäksi hän on kertonut tekevänsä joka aamu 100 vatsalihasliikettä..
Poliittinen ura.
Suga päätyi pian valmistumisensa jälkeen myös politiikkaan, ja hän toimi ennen omaa poliittista uraansa liberaalidemokraattisen puolueen edustajan avustajana. Suga valittiin vuonna 1987 Jokohaman kaupunginvaltuustoon ja vuonna 1996 Japanin parlamenttiin.
Pääministeri Jun’ichirō Koizumi nimitti vuonna 2005 Sugan sisäasioiden ja viestinnän vanhemmaksi apulaisministeriksi ja seuraavana vuonna Koizumin seuraaja Shinzō Abe ministeriksi. Suga toimi ministerinä vuoteen 2007. Hänen suhteensa Abeen oli läheinen, ja kun tästä tuli vuonna 2012 uudestaan pääministeri Suga valittiin hallituksen kabinettipäälliköksi. Suga toimi tehtävässä kahdeksan vuoden ajan, ja hän oli varsin paljon julkisuudessa, koska hän piti kahdesti päivässä mediakatsaukset. Hallinnon kasvoina Suga myös julisti uuden aikakauden alkamisen, kun Naruhitosta tuli keisari vuonna 2019.
Pääministerinä.
Abe ilmoitti 28. elokuuta 2020 jättävänsä pääministerin tehtävät. Sugaa alettiin heti pitää vahvana suosikkina Aben seuraajaksi. Hän ilmoitti ehdokkuudestaan 2. syyskuuta, jolloin liberaalidemokraattisen puoleen johtohahmot olivat jo lupautuneet tukemaan häntä. Suga valittiin pääministeriksi 16. syyskuuta. Suga ei asetu ehdokkaaksi syyskuussa 2021 puolueen puheenjohtajaksi ja luopuu siten pääministerin tehtävästä.
Rongankatu

Rongankatu on noin puoli kilometriä pitkä puistokatu, joka sijaitsee Tampereen keskustassa, Kyttälän pohjoisosassa. Kadun itäpäässä on ratapihan alittava jalankulun ja pyöräilyn tunneli. Lännessä katu rajautuu Koskipuistoon, jonka kohdalla se kaartuu luoteeseen ja yhdistyy Satakunnankatuun. Rongankadun muita poikkikatuja ovat Pellavatehtaankatu, Aleksanterinkatu, Tuomiokirkonkatu, Rautatienkatu ja Postikatu.
Rongankadun kautta kulkee yksi Tampereen tärkeimmistä itä-länsisuuntaisista pyöräilyreiteistä.
Kadun historia ja nimi.
Rongankadun nimi kertoo kadun historiasta: se on rakennettu "Ronganoja"-nimisen, Tammerkoskeen laskeneen luonnonojan päälle. Vaakasuora katuosuus perustuu F. L. Caloniuksen laatimaan ruutuasemakaavaan, joka tuli voimaan vuonna 1886. Kaartuva länsiosa on kaavoitettu vuosikymmeniä myöhemmin; se pohjautuu Lars Sonckin suunnittelemaan jugendtyyliseen kaavaan (1908).
Rongankadusta käytettiin varhaisissa suunnitelmissa nimiä "Puutarhakatu" ja "Puutarhankatu". Se oli tarkoitettu jatkeeksi kosken länsipuolella sijaitsevalle Puutarhakadulle. "Rongankatu" tuli kadun viralliseksi nimeksi vuonna 1897.
Rongankadulla oli alun perin Hämeenkadun kaltaiset, jalkakäytäviä reunustavat puuistutukset. Ojan päälle tehty kadun pohja ei kuitenkaan kestänyt autoliikenteen kuormitusta, minkä vuoksi koko katu uudistettiin perusteellisesti 1950-luvulla. Tämän remontin yhteydessä eteläisen ja pohjoisen ajoradan väliin tehtiin laaja pysäköintialue, jonka reunoille jalkakäytävien puut siirrettiin. 2020-luvun uudistuksessa ajoratojen välinen pysäköintialue korvattiin pyörätiellä.
Rongan tornit.
Osoitteessa Rongankatu 5–7 sijaitsee vuodelta 1961 peräisin oleva "Rongan tornit" -niminen rakennuskokonaisuus, joka on Arkkitehtitoimisto Vahtera &amp; Heinon suunnittelema. Se koostuu kahdesta 11-kerroksisesta asuinkerrostalosta ja niitä yhdistävästä matalasta liikesiivestä. Rongan tornien ulkoasu on pelkistetty, ja kohde edustaa tyylipuhdasta 1960-luvun arkkitehtuuria. Pirkanmaan maakuntakaavassa tornit on määritelty osaksi Juhannuskylän maakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.
J. Rinta-Jouppi

J. Rinta-Jouppi oy tai Jarmo Rinta-Jouppi oy on suomalainen vaihtoautoja, uusia autoja, matkailuautoja ja asuntovaunuja myyvä autoliikeketju. Jarmo Rinta-Jouppi perusti autokaupan alun perin vuonna 1987 Seinäjoelle. Ketju on sittemmin kasvanut yhdeksi Suomen suurimmista autokauppaketjuista. Sillä on yhteensä 19 toimipistettä viidellätoista eri paikkakunnalla: Espoossa, Helsingissä, Hyvinkäällä, Hämeenlinnassa, Jyväskylässä, Kotkassa, Kuopiossa, Lahdessa, Lappeenrannassa, Oulussa, Porissa, Porvoossa, Raisiossa, Seinäjoella, Tampereella ja Vantaalla.
Yrityksen koko ja toimiala.
J. Rinta-Jouppi oy:n virallinen toimiala on henkilöautojen ja kevyiden moottoriajoneuvojen vähittäiskauppa. Nykyään ketju on erikoistunut käytettyjen ja uusien autojen nopean varaston kiertonopeuden kauppaan sekä niihin liittyvien palveluiden myyntiin. Yrityksessä on yli 250 automyynnin ja huoltotoiminan työntekijää. Vuosimyynti on yli noin 25 000 ajoneuvoa.
Taloustiedot.
J. Rinta-Jouppi oy:n liikevaihto vuonna 2024 oli 411,2 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 355. 
Erikoisliikkeet.
Rinta-Jouppi Caravan.
Vantaalla ja Seinäjoen Herralankadulla sijaitsevissa Rinta-Jouppi Caravan -liikkeissä myydään uusia ja käytettyjä matkailuajoneuvoja sekä niihin liittyviä lisävarusteita ja tarvikkeita. Caravan-liikkeissä myös huolletaan matkailuajoneuvoja.
Rinta-Jouppi Bike.
Helsingin Ala-Tikkurilan ja Tampereen Lielahden vaihtoautoliikkeen tilojen yhteydessä toimiva käytettyjen moottoripyörien erikoisliike Rinta-Jouppi Bike.
Rinta-Jouppi Machine.
Seinäjoen kupeessa Ilmajoella sijaitsee maansiirtokoneisiin erikoistunut Rinta-Jouppi Machine.
Autojen merkkiedustukset.
J. Rinta-Jouppi oy edustaa henkilöautoissa ja hyötyajoneuvoissa automerkkejä Ford ja Kia. Lisäksi ketjun merkkiedustuksessa ovat seuraavat matkailuajoneuvojen merkit: Adria, Bürstner ja Kabe.
Kritiikkiä.
J. Rinta-Joupin toiminnasta tuli Kilpailu- ja kuluttajavirastolle vuonna 2020 varsin paljon valituksia. Kun otetaan huomioon valitusten määrä suhteessa myytyjen autojen määrään, yritys oli tilastoissa kolmantena Sakan ja Kamuxin jälkeen. Vuoden 2022 ensimmäisellä puoliskolla Kilpailu- ja kuluttajavirastolle tehtyjen valitusten määrä oli 92.
Knock Knock

Knock Knock on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut eroottinen jännityselokuva, jonka on käsikirjoittanut, ohjannut ja tuottanut Eli Roth. Sen pääosissa ovat Keanu Reeves, Ana de Armas ja Lorenza Izzo. Elokuva kertoo naimisissa olevasta miehestä, joka päästää kaksi viettelevää nuorta naista kotiinsa suojaan myrskyltä. Se perustuu Anthony Overmanin ja Michael Ronald Rossin käsikirjoittamaan elokuvaan "Death Game" (1977).
"Knock Knock" sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 23. tammikuuta 2015. Teatteriensi-illan se sai 9. lokakuuta 2015 Yhdysvalloissa ja 6. marraskuuta 2015 Suomessa.
Sattva-Hanna Toiviainen

Sattva-Hanna Toiviainen (s. 1970) on suomalainen lavastussuunnittelija, joka on tehnyt lavastuksia muun muassa elokuviin "Musta jää" (2007), "Vuosaari" (2012) ja "Tyttö nimeltä Varpu" (2016). Toiviainen on ollut ehdolla parhaan lavastuksen Jussi-palkinnon saajaksi seitsemän kertaa.
Antonio Mira de Amescua

Antonio Mira de Amescua (17. tammikuuta 1577 Guadix, Granada – 8. syyskuuta 1644 Guadix, Granada) oli espanjalainen runoilija.
Mira de Amescua on epävarman tiedon mukaan ollut teologian tohtori ja toiminut pappina Filip IV:n palveluksessa. Aikalaiset arvostivat häntä suuresti lyyrisen lennon ja dramaattisen voiman sekä kekseliäisyyden vuoksi. Monet hänen näytelmänsä ovat tarjonneet aineistoa muun muassa Calderónille, Agustín Moretolle, Corneillelle.
Mira de Amescua käytti useita lyriikan muotoja. Osa niistä on José Alfayn kokoelmassa "Poesías varias" (1654) ja suuri runo "Acteón y Diana", on Böhl de Faberin kokoelman "Florista de rimas antiguas castellanas" kolmannessa osassa. Hänen teoksiaan on Manuel Rivadeneiran teoksen "Biblioteca de autores españoles" osissa 14, 20, 45 ja 62. Elämäkerta ja teosluettelo on Alberton luettelossa "Catálogo bibliografico y biografico". Mira de Amescuan nimi sisältyy Espanjan akatemian luetteloon "Catálogo de autoridades de la lengua".
Ágios Díkaios

Ágios Díkaios () eli Aï-Díkaios (Αϊ-Δίκαιος) on vuori Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on metriä (toisen lähteen mukaan metriä).
Ágios Díkaios -vuori sijaitsee Kreetan länsipäässä Kíssamoksen kunnassa Chanián alueyksikössä, etelään Éloksen kylästä. Vuori on saanut nimensä siitä, että sen huipulla on ”Pyhälle vanhurskaalle” ("Ágios Díkaios") eli Jobille ("Díkaios Ióv") omistettu kappeli. Se on rakennettu vuonna 1870 ja juhlii vuosittain 6. toukokuuta. Huipulle johtaa hiekkatie Éloksesta. Ágios Díkaioksen luoteispuolella sijaitsee Koutroúlis-vuori ja itäpuolella kauempana Apopigádi- ja Tourlí-vuoret sekä Lefká Óri -vuoret.
Ágios Ilías (Arkadia)

Ágios Ilías (), antiikin Mainalos (, myös , ; ), on vuori Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Sen korkeus on noin metriä.
Ágios Ilías -vuori sijaitsee Arkadian alueyksikössä linnuntietä noin 11 kilometriä itään Megalópolin kaupungista. Sen nykyinen nimi ”Pyhä Elias” viittaa vuoren huipulla olevaan profeetta Elialle omistettuun kappeliin. Vuoren pohjoisrinteessä on toinen kappeli.
Historia.
Antiikin Mainalos-vuori sai nimensä Arkadian kuningas Lykaonin pojasta Mainaloksesta kreikkalaisessa mytologiassa. Vuorta pidettiin kaikkien arkadialaisten kantaisän Arkaksen hautapaikkana.
Antiikin aikana Mainaloksen huipulla oli temppeli, jonka rauniot ovat nykyisen kirkon vieressä. Se mainitaan usein Athene Soteiran ja Poseidonin temppeliksi, jonka Pausanias sanoo nähneensä. Toisaalta kyseinen temppeli on sijoitettu myös Víglan (antiikin Boreion?) huipulle idemmäksi. Mainalos oli myös Panin kultin keskus, ja siksi tämä tunnettiin myös nimellä ”Mainaloksen jumala”. Vuorta pidettiin myös Artemiille mieluisana metsästyspaikkana.
Antiikin aikana vuori muodosti Mantineian ja Tegean alueiden länsirajan. Sen ympärillä ollut Arkadian alue tunnettiin nimellä Mainalia. Vuoren pohjoispuolella sijaitsi Artemis Lykoatiksen pyhäkkö ja oletettavasti koillisrinteessä stadion ja hippodromi, joita käytettiin Mainaloksen kisoissa. Niitä järjestettiin oletettavasti Arkaksen kunniaksi. Vuoren pohjoispuolella sijaitsi Lykaian eli Lykoan kaupunki, kaakkoispuolella Asea ja länsipuolella Peraitheis. Jossakin vuoren lähellä sijaitsi Mainaloksen kaupunki.
Roomalaiset kirjailijat käyttivät Mainaloksen nimeä synonyyminä koko Arkadialla, ja nimestä johdettuja adjektiiveja "Maenalius" ja "Maenalis" synonyyminä arkadialaisille. Samalla tavalla selittyvät runoilijoiden ilmaukset "Maenalii versus" (paimenlaulut), "Maenalis ora" (Arkadia), "Maenalis nympha" (”Mainaloksen nymfi”, Carmenta) sekä "Maenalis Ursa" ja "Maenalia Arctos" (”Mainaloksen karhu”, Ursa major).
Nykyisin Mainaloksen nimi on yhdistetty virheellisesti Arkadian korkeimpaan vuoreen Maínalo-vuoreen, joka sijaitsee kuitenkin 25 kilometriä pohjoisempana. Virheellisen nimeämisen alkuperänä ovat varhaiset eurooppalaiset matkailijat, jotka pyrkivät tunnistamaan antiikin paikkoja.
Ágios Ilías

Ágios Ilías (, ”Pyhä Elia”) voi viitata seuraaviin paikkoihin:
Apopigádi

Apopigádi () on vuori Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on metriä (toisen lähteen mukaan metriä).
Apopigádi-vuori sijaitsee Kreetan länsiosassa Chanián alueyksikössä Lefká Óri -vuorten länsipuolella, linnuntietä noin 27 kilometriä lounaaseen Chaniásta. Se on Plataniáksen kunnan ja Kántanos-Sélinon kunnan rajalla. Apopigádin ja Lefká Órin välissä sijaitsee Agía Eirínin rotko. Vuoren korkeimman huipun nimi on "Ágios Zínas" (Άγιος Ζήνας), mitä nimeä käytetään joskus myös koko vuoresta.
Drapanokefála

Drapanokefála () on vuori Drápanoksen niemellä Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on 527 metriä.
Drapanokefála-vuori sijaitsee Apokóronaksen kunnassa Chanián alueyksikössä. Sen pohjoispuolella sijaitsee Kókkino Chorión kylä, länsipuolella Kámpian kylä ja eteläpuolella Drápanoksen kylä.
Damaskoksen piiritys (1148)

Damaskoksen piiritys oli toisen ristiretken aikana Ranskan kuningas Ludvig VII:n, Saksan hallitsija Konrad III:n ja Jerusalemin kuningas Balduin III:n johtaman armeijan yrittämä piiritys buridihallitsija Mu'in al-Din Unurin Damaskoksen ympärillä 24.–28. heinäkuuta 1148. Piiritys epäonnistui surkeasti ja merkitsi myös koko toisen ristiretken lopullista epäonnistumista.
Tausta.
Toinen ristiretki alkoi Aleppon hallitsija Nur al-Dinin ja zengidien voimistuttua, sekä kukistettua ristiretkeläisten perustaman Edessan kreivikunnan vuonna 1144. Pyhän maan ristiretkeläiset ja armenialaiset pyysivät apua Ranskan kuningas Ludvig VII:ltä ja Saksan keisari Konrad III:lta. Hallitsijat lähtivät ristiretkelle ja tekivät vaikeaksi osoittautuneen marssin läpi Vähä-Aasian. 
14. kesäkuuta 1148 pidettiin hallitsijoiden kokous Akkossa. Tapaamiseen osallistuivat Saksan keisari ja Ranskan kuningas, sekä Jerusalemin nuori kuningas Balduin III ja Temppeliherrojen johto. Syy ei ole historiallista lähteistä täysin selvä, mutta kokouksessa päätettiin ristiretkeläisten hyökkäävän Damaskokseen, vaikka zengidien valtakeskus olikin Aleppo. Damaskosta hallitsivat zengidien kanssa aikaisemmin yhteen ottaneet Mu'in al-Din Unurin buridit.
Piiritys.
Balduinin, Konradin ja Ludvigin johtama ristiretkeläisarmeija saapui Damaskoksen edustalle 24. heinäkuuta. Armeijan koko oli noin 50 000 sotilasta. Damaskoksessa oli sen sijaan vain verrattain pieni varuskunta. Unur lähetti avunpyynnön Aleppoon ja valmistautui joukkoineen puolustamaan kaupunkia. 
Kaksi vuorokautta piirityksen alkamisesta Unur johti puolustajien vastahyökkäystä ulos kaupungista ajaen huomattavan määrän ristiretkeläisiä hajalle. Samalla kaupunkiin alkoi saapua vahvistukisa pohjoisesta. Ristiretkeläiset eivät olleet sulkeneet joukkoineen pääsyä kaupunkiin Bab Sharqin ja Bab Touman porttien kautta. Ristiretkeläiset päättivät myös 27. heinäkuuta jättää alkuperäiset asemansa ja siirtyä kaupungin itäpuolle. Uusien asemien ongelmana oli veden puute. Ristiretkeläiset olivat saapuneet Damaskokseen keskieksän kuumuudessa. Lisäksi pistoiskuja tehneet muslimit katkaisivat heidän yhteytensä kohti jerusalemia. Lopulta saatiin vielä uutinen Nur al-Dinin saapumisesta apujoukkoineen. Vielä tuolloin hän oli 120 kilometrin päässä Homsin seudulla. 28. heinäkuuta ristiretkeläiset päättivät lähteä takaisin. Tiberiasta kohti marssivia vetäytyviä ristiretkeläisiä ahdistelivat muslimien nopea kevyt ratsuväki.
Seuraukset.
Damaskoksen piiritys oli ollut suuri strateginen tappio ristiretkeläisille ja se merkitsi myös toisen ristiretken epäonnistumista. Piiritys oli paitsi epäonnistunut, mutta ristiretkeläiset olivat myös pilanneet mahdollisuutensa saada mahdollinen liittolainen muslimien puolelta burideista, jotka olivat aikaisemmin taistellet zengidejä vastaan. Zengidi-hallitsija Nur al-Din yhdisti muslimit yhdeksi rintamaksi ristiretkeläisiä vastaan, kun taas ristiretkeläiset ajautuivat riitoihin keskenään. Piiritykseen osallistuneita ristiretkeläisparoneja Palestiinasta syytettiin esimerkiksi lahjusten ottamisesta Unurilta.
Kapsás

Kapsás () on vuori Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on metriä.
Kapsás-vuori sijaitsee Ierápetran kunnan ja Siteían kunnan rajalla Lasíthin alueyksikössä Kreetan itäosassa. Sen harjanne kulkee pohjois-eteläsuunnassa lähellä Mirampéllonlahden itärantaa. Vuoren itäpuolella sijaitsee Ornó-vuori.
Katharó (vuori)

Katharó () eli Tsívi (Τσίβι) eli Alóida (Αλόιδα) on vuori Lasíthi- eli Díkti-vuorilla Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on metriä.
Katharó-vuori sijaitsee Ágios Nikólaoksen kunnan ja Oropédio Lasithíoun kunnan rajalla Lasíthin alueyksikössä. Se kohoaa Lasíthin ylätasangon itälaidalla, koilliseen Díkti-vuoren Spathín huipusta. Sen luoteispuolella sijaitsee Seléna-vuori ja eteläpuolella Katharón ylätasanko ja pieni Katharón kylä sekä Platiá Koryfí -vuori.
Katsonýchi

Katsonýchi () eli Agkáthi (Αγκάθι) on vuori Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on metriä.
Katsonýchi-vuori sijaitsee Amárin kunnassa Réthymnon alueyksikössä. Katsonýchin länsipuolella sijaitsee Sorós-vuori, kaakkoispuolella Sámitos-vuori ja eteläpuolella Kéntros-vuori.
Kouroúpa

Kouroúpa () on vuori Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on metriä.
Kouroúpa-vuori kulkee Kreetan etelärannikon suuntaisesti Réthymnon alueyksikön eteläosassa Ágios Vasíleioksen kunnan alueella. Se sijaitsee Lefká Óri -vuorten itäpuolella ja voidaan nähdä sen jatkeena. Vuoren korkeimmalla huipulla on sama nimi kuin koko vuorella. Muut korkeimmat huiput ovat "Korakiás" (Κορακιάς, 736 m) ja "Kyrimianoú" (Κυριμιανού, 805 m). Kouroúpa-vuoren länsipuolella sijaitsee Kotsifóksen rotko ja kaakkoispuolella Kourtaliótiksen rotko.
Korakiás-huipulla on ollut minolainen vuorenhuippupyhäkkö, jonka arkeologinen kohde tunnetaan myös läheisen kylän mukaan nimellä Atsipádes, ja Kyrimianoú-huipulla myöhempi turvapaikka-asutus nk. pimeillä vuosisadoilla 1100–700-luvuilla eaa. Nykyisin Kouroúpa-huipulla on Pyhälle Hengelle ("Ágio Pnévma") omistettu kappeli sekä telemasto.
Koutroúlis

Koutroúlis () on vuori Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on metriä.
Koutroúlis-vuori sijaitsee Kreetan länsipäässä Kíssamoksen kunnassa Chanián alueyksikössä. Koutroúliksen pohjoisrinteessä sijaitsee Sirikárin rotko. Vuoren itäpuolella sijaitsee Apopigádi-vuori.
Johan Runesson

Johan Runesson (s. 20. marraskuuta 1990) on ruotsalainen suunnistaja. Hän on saavuttanut viestissä kultaa Sarpsborgin MM-kilpailuissa 2019 ja pronssia Tarton MM-kilpailuissa 2017. Nuorten MM-kilpailuista hänellä on kaksi kultaa ja kaksi hopeaa. Hän edustaa .
Cameron Payne

Cameron Payne (s. 8. elokuuta 1994 Memphis, Tennessee) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Pelaajaura.
Pelintekijänä pelaava Payne pelasi vuodet 2013–2015 yliopistokoripalloa Murrayn osavaltionyliopistossa. Oklahoma City Thunder varasi hänet NBA:han 14. vuorolla . Payne pelasi Thunderissa kaksi kautta pelaten välillä myös farmijoukkue Oklahoma City Bluessa.
Helmikuussa 2017 Payne siirtyi osana pelaajakauppaa Chicago Bullsiin. Ajoittain hän pelasi myös Bullsin farmijoukkue Windy City Bullsissa. Keväällä 2018 Payne palasi loukkaantumisen jälkeen Bullsin rotaatioon ja esitti ajoittain hyviä peliotteita.
Tammikuun 2019 alussa Bulls suoritti pelaajakaupan, jonka seurauksena se luopui Paynestä.
Senkki

Senkki on tarjoiluastioille ja aterimille tarkoitettu säilytyskaluste, matala ja leveä kaappi jonka yläpinta toimii lasku- tai työtasona. Senkkiä käytetään yleisimmin ruokailutilassa sijoitettuna seinän viereen ruokapöydän lähelle, jolloin siitä on apua kattauksessa ja sivupöydän tavoin ruoan tarjoilussa. Sana senkki tulee ruotsin kielen sanasta "skänk" [šenk], joka viittaa juuri tarjoilemiseen (verbin "skänka" eräs merkitys). 
Senkki muistuttaa vetolaatikoista muodostuvaa lipastoa, mutta senkin säilytystilat ovat yleensä ovien takaa avautuvia hyllykaappeja. Vetolaatikoitakin voi olla.
Senkki voi jatkua työtason yläpuolella syvyyssuunnassa kapeampana kaapistona, usein näyttäville astioille ja koriste-esineille tarkoitettuna lasiovisena lasikkona eli vitriininä. Vitriinin taustaseinä voi olla peililasia.
Ala- ja yläkaapeista sekä työtasosta muodostuva senkki oli aiemmin myös yleinen keittiöiden säilytys- ja työskentelykaluste, niin sanottu "emännänkaappi". Sen pohjalta ovat syntyneet nykyiset kiinteät keittiökalusteet erikseen hankittavine pöytä- ja seinäkaappeineen ja työtasoineen.
Myös Suomessa yleinen talonpoikaishuonekalu "klaffipiironki" on eräänlainen senkki, jossa avattu klaffikansi toimii kirjoituspöytänä tai laskutasona esimerkiksi ruokaa tarjoiltaessa.
Tšekin Sleesia

Tšekin Sleesia (, sleesiaksi Czeski Ślůnsk, , ) on historialliseen Sleesiaan kuuluvalle alueelle annettu nimi. Tšekin Sleesia on osa Tšekin tasavaltaa. 
Tšekin Sleesia sijaitsee Tšekin tasavallan koillisosassa, pääasiassa Määrin-Sleesian läänissä. Se on laajuudeltaan lähes identtinen Ylä- ja Ala-Sleesian herttuakunnan kanssa, joka tunnetaan myös nimellä Itävallan Sleesia. 
Maantiede.
Tšekin Sleesia rajautuu Määriin etelässä, Puolaan pohjoisessa ja Slovakiaan kaakossa. Se käsittää suuren osan modernista Määrin-Sleesian läänistä mukaan lukien Ostravan kaupungin. Ostravan jälkeen tärkeimpiä kaupunkeja ovat Opava ja Český Těšín. Historiallisesti
Český Těšín on Puolaan kuuluvan Cieszynin kaupungin läntinen osa. 
Tšekin Sleesian suurimmat joet ovat Oder, Opava ja Olše.
Väestö.
Väestö puhuu pääasiassa tšekkiä muutetuilla vokaaleilla. 
Merkittäviä henkilöitä Tšekin Sleesiasta:
Galaktokinaasi

Galaktokinaasi on transferaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi galaktoosi-1-fosfaatin muodostamista galaktoosista ja ATP-molekyylistä. Se siis osallistuu sokeriaineenvaihduntaan ja sitä tavataan niin aitotumaisista kuin esitumaisistakin eliöistä. Galaktokinaasin EC-numero on EC 2.7.1.6.
Rakenne ja toiminta.
Galaktokinaasi on rakenteeltaan yhdestä yksiköstä koostuva monomeeri. Ihmisen entsyymin molekyylimassa on 38 kDa. Entsyymi vaatii fosfaattiryhmän luovuttajaksi ATP-molekyylin. Jotta ATP sitoutuu entsyymiin, tulee entsyymiin olla sitoutuneena koentsyymeiksi magnesiumioneja. Eläimillä ja hiivoilla entsyymiin sitoutuu ensin ATP ja tämän jälkeen galaktoosi. Kasvien entsyymeillä järjestys on vastakkainen.
Galaktokinaasin katalysoiman mekanismin keskeisessä osassa on entsyymin aktiivisen kohdan aspartaattiryhmä, joka ottaa vastaan protonin eräältä galaktoosin hydroksyyliryhmältä. Näin hydroksyyliryhmästä muodostuu alkoksidi, joka on nukleofiilisempi kuin hydroksyyliryhmä. Tämä alkoksidiryhmä reagoi ATP:n kanssa ja tuotteena muodostuu galaktoosi-1-fosfaattia ja ADP-molekyyli.
Puutteellinen galaktokinaasin toiminta johtaa galaktosemiaan, joka on harvinainen autosomien välityksellä periytyvä sairaus. Sairaudessa galaktoosin ja galaktitolin pitoisuudessa ovat koholla. Yleensä tauti on lievä, mutta vastasyntyneillä galaktoosi voi aiheuttaa katarakteja silmiin.
Judith Light

Judith Light (s. 9. helmikuuta 1949 Trenton, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt merkittävissä sivurooleissa useissa televisiosarjoissa kuten esimerkiksi "", jossa hän esitti tuomari Elizabeth Donollya vuosina 2002–2010. Hän on voittanut kahdesti Daytime Emmy -palkinnon roolistaan sarjassa "One Life to Live" vuodelta 1968. Hän on myös ollut ehdolla kerran Golden Globe -palkinnon saajaksi sekä neljästi Primetime Emmy -palkinnon saajaksi.
Light debytoi Broadwaylla jo vuonna 1975 valmistuttuaan Carnegie Mellon -yliopistosta. Hänen ensimmäinen roolinsa oli Henrik Ibsenin perhedraamassa "Nukkekoti" ("A Doll's House"). 
2012 Judith Light sai Tony-palkinnon roolistaan Broadway-näytelmässä "Other Desert Cities" ja heti seuraavana vuonna toistamiseen saman palkinnon näytelmästä "The Assembled Parties". Hän myös näytteli Amazon TV:n sarjassa "Transparent", josta roolisuorituksestaan hän oli ehdolla Golden Globen saajaksi. 
Judith Light on ollut aviossa tammikuusta 1985 lähtien näyttelijä-käsikirjoittaja Robert Desiderion kanssa. Pari tutustui toisiinsa 1980-luvun alussa molempien näytellessä saippuaoopperassa "One Life to Live".
Papa (mytologia)

Papa on Polynesian mytologiassa esiäiti tai jumalatar. Havaijilaisten mytologiassa hän on esiäiti sekä maan jumalatar ja manalan valtiatar. Papan nimi tarkoittaa matalaa, ja todennäköisesti jumalatar yhdistettiin alun perin Havaijisaarten vedenalaisiin perustuksiin. Hänen täydellinen nimensä oli Papa-hanau-moku (olento josta maa on saanut alkunsa). Papa pidettiin Havaijisaarten varhaisen elämän kantavana voimana. Tarujen mukaan hän otti puolisokseen Wakean, ensimmäisen heimopäällikön, ja synnytti hänelle monta lasta. Mutta kun Wakea ryhtyi sukurutsaiseen suhteeseen heidän tyttärensä kanssa, Papa raivostui niin, että lähti maan päältä ja antoi ihmiskunnalle kuoleman kiroukseksi. Papan ja Wakean erosta johtuu paitsi kuolevaisuus myös havaijilaisen yhteiskunnan jakautuminen eri luokkiin. Yhdestä Papan hylkäämästä lapsesta tuli nimittäin ajan oloon ensimmäinen orja. 
Papa esiintyy myös Uuden-Seelannin maorien luomismyyttissä, jossa hän on taivaan jumalan Rangin puoliso. Maorien mukaan Rangi ympäröi Papan joka puolelta sulkien siten kaiken maan jumalattaren kohtuun. Ratkaistakseen tilanteen heidän poikansa Tane-mahuta työnsi heidät eroon toisistaan.
Papu tunnetaan lisäksi nimellä Papatuanuku, ja hän on myyteissä alkujumalien naisellinen puolisko. Kun hän kohotti kätensä halatessaan puolisoaan Rangia, heidän lapsensa näkivät ensimmäisen auringonsäteen.