Marshallin kieli

Marshallin kieli (omakielinen nimi: "majeļ‎") on austronesialainen kieli. Marshallilla on kaksi päämurretta: läntinen ralik ja itäinen ratak, jotka noudattelevat Marshallinsaarten kahta saariryhmää. Erot murteiden välillä ovat ääntämyksessä ja sanastossa, mutta murteet ovat keskenään ymmärrettäviä.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan marshalliksi vuonna 1982.
Sana "bikini" tulee marshallin kielestä ja kääntyy kuta kuinkin muotoon "kookospähkinän pinta" ja viittasi aluksi samannimiseen atolliin, jonka mukaan uima-asu on nimetty.
Puhujamäärät ja status.
Marshallia puhuu äidinkielenään noin 43 900 ihmistä (1979) Marshallinsaarilla, yhteensä kielen puhujia on 54 600. Marshallin kieli kuuluu malaijilaispolynesialaisten kielten ryhmään. Kielen katsotaan olevan elinvoimainen. Marshallinsaarten lisäksi Yhdysvalloissa on merkittävä, arviolta 27 000 vahvuinen, diaspora. Pienempiä marshallinkielisiä yhteisöjä löytyy muun muassa Naurulta.
Marshallilla on virallisen kielen asema, englannin rinnalla, Marshallinsaarilla. Marshallia käytetään opetuskielenä suurimmassa osassa maan peruskouluista.
Fonologia.
Konsonantit.
Marshallilla on runsaahko konsonantivarasto, ja lähes jokaisella konsonantilla on jokin toissijainen artikulaatio (palatalisointi, velarisointi, labialisointi). Konsonantit jaetaan palataalisoituihin ”kevyisiin” ja velarisoituihin ”painaviin”. Tämä kontrasti on verrattavissa venäjän koviin ja pehmeisiin tai goidelisten kielten leveisiin ja kapeisiin konsonantteihin.
Kielessä ei ole foneemista eroa soinnillisten ja soinnittomien konsonanttien välillä. Klusiilit voivat kuitenkin ääntyä allofonisesti soinnillisina vokaalien välissä kun ne eivät ole geminaattoja. Sananloppuiset klusiilit ovat usein laukeamattomia.
Liu'ut katoavat useissa ympäristöissä ympäröivien vokaalien assimiloituessa takaisuudeltaan ja pyöreydeltään. ei koskaan varsinaisesti edes esiinny sellaisenaan, vaan sitä käytetään vain edellämainitun ilmiön selittämiseen. Lisäksi ja esiintyvät sellaisinaan vain sanan alussa tai lopussa.
 voi ääntyä , , , , tai (tai niiden soinnillisina vastineina) vapaassa vaihtelussa. 
Dorsaalit ovat yleensä velaarisia mutta hieman takaisempia; .
Nasaalit ääntyvät retrofleksisinä . 
Tremulantit ovat koronaaleja ja täystremulantteja. ääntyy alveolaarisesti, mutta ääntyy dentaalisesti .
Painavat lateraalit ääntyvät velaarisina .
Vokaalit.
Marshallissa on pystysuora neljävokaalinen systeemi, jossa foneemeilla on kuitenkin runsaasti allofoneja. Eri lähteet analysoivat vokaaleille eri allofonit.
Kun vokaali esiintyy sellaisten konsonanttien välissä, joilla on eri toissijainen artikulaatio, sen äännearvo on seuraavan taulukon mukainen:
Fonotaksi.
Sallittuja tavurakenteita marshallissa ovat KV, KVK ja VK. Foneemisesti sanat aina alkavat konsonantilla ja päättyvät konsonanttiin. Sananalkuiset ja -loppuiset sekä pitkät vokaalit voidaan selittää foneemisella tasolla esiintyvillä liu'uilla. Sananalkuiset vokaalit ääntyvät joskus :llä tai :llä, mutteivät johdonmukaisesti:
Ainoastaan homorgaaniset konsonanttirykelmät ovat sallittuja; rykelmän kaikilla konsonanteilla tulee siis olla sama artikulaatiopaikka. Seuraavissa tapauksissa tapahtuu konsonanttiassimilaatio:
Tyhjissä ruuduissa konsonanttien väliin tulee epenteettinen vokaali, jonka korkeus riippuu sitä ympäröivistä vokaaleista.
Numeraalit.
Marshallin kielen numeraalit yhdestä kymmeneen ovat: