Tiirikointi

Tiirikoinnilla tarkoitetaan mekaanisten lukkojen avaamista yleiskäyttöisillä työkaluilla. Lukko pyritään tiirikoinnissa tyypillisesti säilyttämään toimintakuntoisena. Tiirikointiin kuluva aika on yksi tärkeimmistä kriteereistä jonkin kohteen murtovarmuutta arvioitaessa.
Lukon tiirikoinnin vaikeusaste riippuu osittain kohteena olevan lukon laadusta ja toisaalta käytettävissä olevista työkaluista.
Huonolaatuisen lukon tiirikoiminen saattaa onnistua kotikutoisilla työkaluilla ilman sen kummempaa osaamista,
siinä missä laadukkaan lukon tiirikointi saattaa vaatia kalliita erityistyökaluja ja vuosien kokemusta.
Samanmallistenkin lukkojen välillä saattaa joskus olla yksilöllisiä eroja.
Tiirikoinnin ammattilaiset ja harrastajat ottavat toisistaan mittaa tiirikointikilpailuissa. Kilpatiirikointi tunnetaan kansainvälisesti lukkourheiluna ().
Tiirikointivälineet.
Perinteiset tiirikointivälineet jaetaan jännitekampiin ja tiirikoihin. Jännitekammella tunnustellaan lukon reaktioita ja estetään lukkoa palaamasta takaisin lukittuun tilaan samalla kun tiirikoilla liikutellaan lukon haittoja, jotka estävät lukkoa aukeamasta. Lisäksi jännitekampea käytetään usein salvan avaamiseen siinä vaiheessa, kun varsinainen tiirikointi on onnistuneesti suoritettu. Tiirikoinnissa käytetään usein apuna myös erilaisia apuvälineitä, ohitustyökaluja, valeavaimia, avaimenjäljittelytyökaluja, sekä mekaanisia tai elektronisia työkaluja, jotka joko helpottavat tiirikointia tai tekevät siitä tarpeetonta. 
Jännitekammet ovat joko alajännitekampia, jotka työnnetään lukkopesän alaosaan avaimen tavoin, tai yläjännitekampia, joilla pyritään saamaan ote lukkopesän ulkoreunasta. Alajännitekampia käytetään tilanteissa, joissa avainreiän alaosassa on runsaasti tilaa. Avainreikään työnnetty alajännitekampi tarjoaa myös tarvittaessa tukevan suoran pinnan, joka tukee lukkoon työnnettäviä tiirikoita ja mahdollistaa tiirikoiden hallitun liikuttelun. Yläjännitekampea käytetään mikäli avainreiässä on niukasti tilaa. Yläjännitekammella pyritään saamaan ote avainreiän yläosasta, jolloin varsinainen avainreikä jää kokonaan vapaaksi ja jättää tiirikoille enemmän liikkumavaraa. 
Tiirikat jakautuvat haravatiirikoihin ja täsmätiirikoihin. Haravatiirikoilla pyritään saamaan useita lukon osia kerralla kohdalleen. Haravatiirikat muistuttavat toimintaperiaatteeltaan ravisteluavaimia ja töytäisyavaimia, mutta ovat yleiskäyttöisempiä ja vaativat sylinterin kiertämistä erillisen jännitekammella samalla kun haittoja liikutellaan haravalla. Täsmätiirikoilla haitat pyritään asettamaan kohdalleen yksi kerrallaan ja ne ovat tyypillisesti muodoltaan yksinkertaisia lippuja tai koukkuja. Erityiset kurotustiirikat voivat joskus olla ponnellisia. Selkeästi jompaan kumpaan kategoriaan kuuluvien tiirikoiden lisäksi on myös kehitelty tiirikoita, jotka yhdistelevät muotoja molemmista kategorioista. Esimerkiksi puoliruutu- ja pallo-tiirikat ovat hyvin yleiskäyttöisiä ja niitä saatetaan tilanteesta riippuen käyttää joko harava- tai täsmätiirikan tavoin. Muutenkin on yleistä ristiinkäyttää erilaisia tiirikointityökaluja ja -tekniikoita, eikä tietyn lukkomallin avaamiseen välttämättä ole vain yhtä oikeaa tapaa. 
Tiirikoiden ja jännitekampien lisäksi tiirikointiin käytetään joskus lukkoveitsiä, tunnustelutyökaluja, lukkosangan tai lukkopesän manipulointikiiloja sekä erityisiä ohitustyökaluja, joilla pyritään joko helpottamaan tiirikoimista tai avaamaan lukko ilman varsinaista tiirikointia. Joskus lukon sylinterin kiertämiseen tarvitaan erillistä jousella toimivaa sylinterinkiertäjää, mikäli sylinterin kääntäminen hitaasti palauttaisi lukon takaisin lukittuun tilaan.
Nykyään on myös monia helppokäyttöisiä työkaluja, jotka joko yhdistelevät tai automatisoivat tiirikoiden ja jännitekampien ominaisuuksia. Niin kutsutut automaattitiirikat voivat olla joko sähkökäyttöisiä tai mekaanisia. Yksinkertaiset yhdistelmätyökalut saattavat vain yhdistää tiirikan ja jännitekammen, jolloin näiden käsittely on tiirikoijalle motorisesti helpompaa. Yhdistelmiä käytetään esimerkiksi tiirikoitaessa pyöriviin haittoihin perustuvia levyhaittalukkoja. 
Miten lukko tiirikoidaan.
Lukko tiirikoidaan jännittämällä lukkoa jännitekammella ja asettamalla mahdolliset liikkuvat haitat paikalleen tiirikoilla. Lukon tiirikointi vaikeutuu merkittävästi mikäli lukon jännittäminen on erityisen hankalaa. 
Alkeelliset lukot.
Alkeellisimmat lukot eivät sisällä lainkaan haittoja. Tällaisen lukon avain on oleellisesti pelkkä jännitekampi, eikä lukon avaaminen vaadi sen kummempaa tiirikointia. Tällainen lukko aukeaa mikäli salpaa onnistutaan kiertämään jännitekammen avulla. Tällaisen alkeellisen lukon turvallisuus perustuu siihen, ettei hyökkääjä yritä manipuloida lukkoa tai siihen, ettei hyökkääjällä ole käytettävissään lainkaan työkaluja.
Kiintolukko.
Kiintolukossa () on sisällä jonkin verran liikkumattomia haittoja joiden tavoitteena on estää lukon jännittäminen väärällä avaimella. Aivan kuten alkeellisten lukkojen kohdalla, myös kiintolukon tiirikointi onnistuu mikäli lukkoa ylipäätään onnistutaan jännittämään. Lukitusjärjestelmän suojaaminen suoralta manipuloimiselta on usein osana muunkinlaisten lukkojen turvallisuutta, mutta kiintolukon turvallisuus perustuu yksinomaan liikkumattomien haittojen tarjoamaan suojaan.
Keinulukko.
Keinulukossa () on liikkuvia keinuhaittoja, jotka on tiirikoitava pois tieltä, jotta salpaa saadaan liikutettua. Helppo tapa tiirikoida vanhanaikainen keinulukko on käyttää yhtä tiirikkaa jokaista levyä kohden ja lisäksi jännitekampea, jolla lukko avataan. Keinuhaitat nostetaan ylös, jolloin lukon kieltä voidaan siirtää.
Vohvelilukko.
Vohvelilukossa () on liikkuvia levyhaittoja, jotka on nostettava tai painettava oikeaan korkeuteen, jotta sylinteriä saadaan käännettyä.
Liukulukko.
Liukulukko () tiirikoidaan liikuttamalla avainreiän leveillä pinnoilla olevia liukukytkimiä ylös ja alas pinnan suuntaisesti.
Tappilukko.
Tappilukko () tiirikoidaan vääntämällä jännitekammella lukkoa niin, että tapit eivät palaudu nolla-asentoon. Tämän jälkeen tiirikan päällä varovasti tappipinoja tunnustelemalla etsitään se tappipino, joka ei suostu liikkumaan, eli ottaa kiinni. Tätä tappipinoa nostetaan varovasti kunnes tappien väli osuu sylinterin vaipan tasolle, jolloin sylinteri pyörähtää minimaalisesti ja jokin toinen tappipino haraa kiinni. Näin jatketaan, kunnes lukko aukeaa.
Ristilukko.
Ristilukko () tiirikoidaan nostamalla tai painamalla tappihaittoja poispäin avainreiän keskustasta. Kukin ristin tai plussan muotoisen avaimenreiän neljästä sakarasta voi sisältää tappihaittoja, jotka vaativat tiirikointia. Ristilukkoihin käytetään joskus erityisiä haravatyökaluja, joilla saadaan haravoitua yhtäaikaisesti avainreiän kaikkia sakaroita.
Pisamalukko.
Pisamalukko () tiirikoidaan painamalla tappihaittoja avainreiän kylkien sisään. Pisamalukkojen tiirikoinnissa käytetään usein lipun muotoisia tiirikoita. Lippu astetaan yksittäien tappihaitan päälle, jonka jälkeen haittaa saadaan liikuteltua kiertämällä lippua tiirikan pysyessä muuten liikkumattomana. Jotkut pisamalukot sisältävät myös sisäkkäisiä tappihaittapareja, jotka vaikeuttavat yksittäisten tappien täsmällistä liikuttelua sisemmän ja ulomman tapin liikkuessa vahingossa toistensa mukana.
Putkilukko.
Putkilukon () tapit ovat lukkopesän takaseinässä ja tiirikoitaessa niitä painellaan sisään samalla kun lukkoa jännitetään. Avaimella avattaessa tapit painetaan alas suoralla putken muotoisella avaimella. Tapit näkyvät avaimenreiestä ja niiden paineleminen onnistuu millä tahansa suoralla tikulla. Koska tapit ovat renkaan muodossa ne siirtyvät helposti tiirikoitaessa seuraavan tapin reikään mistä johtuen lukko voidaan joutua tiirikoimaan useampaan kertaan, jotta lukon salpa saadaan kierrettyä auki kokonaan. Lisäksi putkilukon jännittäminen vaatii usein pyöreästä avaimenreiestä johtuen usein erityisen putkilukoja varten suunnitellun jännitekammen.
Kiekkolukko.
Kiekkolukko () tiirikoidaan kiertämällä kiekot paikalleen samalla kun lukkoa jännitetään jännitekammella. Vanhan mallinen Abloy Classic -lukko tiirikoidaan vempeleellä. Uudempiin Classic-lukkoihinkin on olemassa työkaluja, samoin Profile-, Disklock- ja Disklock Pro -lukkoihin. Exec on mahdollista tiirikoida, mutta vaatii tarkkuustyökalua ja kärsivällisyyttä. Protec- sekä Protec 2 -avainpesät ovat sekä tiirikoitavissa että dekoodattavissa. Sento, Sentry ja Novel ovat myöskin kaikki tiirikoitavissa.
Kaksoisakselilukko.
Kaksoisakselilukko () tiirikoidaan nostamalla tappihaitat oikealle korkeudelle ja kiertämällä ne oikeaan sivuttaiskulmaan. Lukon haitat liikkuvat siis kahdella eri tavalla, jotka yhdistelevät tappihaittojen ja kiekkohaittojen ominaisuuksia.
Murtosuojauksen merkitys.
Tiirikointi on yleensä hidasta ja työlästä, mistä johtuen varkaalla ei käytännössä ole siihen aikaa. Yleensä lukon ja lukituksen pystyykin ohittamaan ilman, että lukkoa varsinaisesti tiirikoidaan. Esimerkiksi rakennuksen ulko-ovi voidaan nostaa pois saranoiltaan lukon ollessa lukittuna mikäli oven saranaturvallisuuteen ei ole kiinitetty huomiota. Ammattilainen voi suhteellisen helposti myös avata yleisimmät lukot käyttäen poraa, putkipihtejä, hydraulista tunkkia tai hakaa. Ovi tai alusta, johon lukko on kiinnitetty, voidaan myös sahata, porata tai rikkoa muulla tavoin. Vaikeasti tiirikoitavat lukot eivät välttämättä tee luvatonta käyttöä vaikeammaksi vaan ne vaikeuttavat huomaamattoman murron tekemistä. Tämä on tärkeää, jotta voidaan esimerkiksi päätellä onko murtoa ylipäätään tapahtunut ja onko uhri oikeutettu vakuutuskorvauksiin. Lukkoja käytetään yleensä hälytysjärjestelmien yhteydessä monipuolisemman turvaratkaisun aikaansaamiseksi.
Tiirikoinnin laillisuus.
Tiirikoiden hallussapitoa koskevat lait ja käytännöt vaihtelevat jossain määrin eri maiden välillä. Suomessa tiirikoiden laillisuus riippuu niiden käyttötarkoituksesta. Hallussapito on Rikoslain 28 luku 12 a §:n mukaan laitonta, jos katsotaan, että tiirikan pääasiallinen käyttötarkoitus on tunkeutua toisen hallinnassa olevaan suljettuun tilaan rikoksen tekemistä varten. Yhdysvalloissa tiirikointia koskevat lait ja käytännöt riippuvat osavaltiosta.