Amerikkalaisvastaisuus

Amerikkalaisvastaisuus on vihamielisyyttä, varauksellisuutta, penseyttä tai kriittisyyttä Yhdysvaltain hallitusta, kulttuuria tai ihmisiä kohtaan. Vastustajille Yhdysvallat on symboloinut rahvaan valtaa, rahvaanomaisen kulttuurin leviämistä kansallisten tilalle, liberalismia, vapaakauppaa, juurettomuutta, rotujen sekoittumista, sivistymättömyyttä, rahan palvontaa tai Yhdysvaltojen suoraa puuttumista muiden maiden asioihin.
Antiamerikkalaisuus on yleinen käsite, mutta yleensä sen suosio on kytköksissä Yhdysvaltain hallituksen toimiin maailmassa. Antiamerikkalaisuuden suosio on ollut korkeimmillaan muun muassa Vietnamin sodan, Irakin sodan ja Abu Ghraibin vankilan kidutusskandaalin aikoihin. On kuitenkin kiisteltyä, onko termi aito ideologia vai pelkästään yhdistelmä stereotypioista, ennakkoluuloista ja kritiikistä amerikkalaisia tai Yhdysvaltoja kohtaan. Termin kriitikot kyseenalaistavat antiamerikkalaisuuden erottamisen yksittäisenä ilmiönä ja väittävät termin käyttöön sisältyvän propagandistisia tai poliittisia merkityksiä.
Historia.
Sivistyneistön antiamerikkalaisuus syntyi jo 1700-luvulla. Amerikassa valta oli rahvaalla ja kulttuuri sen mukaista. Demokratian pelon jälkeen antiamerikkalaisuuden sytykkeiksi nousivat kapitalismin ja modernisaation pelot. Amerikasta tulvi autoja, elokuvia ja villitsevää neekerijatsia. Siellä uskottiin arvostettavan vain rahaa, ei perinteitä ja kulttuuria.
Konservatiivifilosofit arvostelivat Ranskan vallankumousta (1789) perustuslain ja yhteiskunnan rakentamisesta luonnon ja tieteen abstrakteille periaatteille. Sama koski Ranskan vallankumouksen edeltäjää, Amerikan vallankumousta (1776). Näiden aatteiden katsottiin rappeuttaneen Yhdysvaltoja.
Rotuteorian isä Arthur de Gobineau moitti Yhdysvaltojen tasa-arvoperiaatteen johtavan rotujen sekoittumiseen ja siten älyltään ja kauneudeltaan ylivertaisen arjalaisen ja anglosaksisen (valkoisen) rodun rappeutumiseen, etenkin "roskarotuiset" maahanmuuttajat sekoittuivat näiden kanssa. Tämä johtaisi keskinkertaisuuteen kaikessa. Professori Ceaser tosin nostaa esiin Tiger Woodsin sekoittumisesimerkkinä.
Nietzschelle Yhdysvallat edusti massatuotantomentaliteettia ja henkistä tyhjyyttä. Martin Heidegger paheksui Amerikkaa modernismin ruumiillistumana. Se edusti teknologiaa, kulutuskeskeisyyttä ja keskivertoihmisen vapautta Venäjän tavoin, vain Euroopassa näitä osattiin hillitä perinteiden avulla. Kulttuurista oli tullut pelkkä kulutushyödyke. Jean-Paul Sartren kaltaiset kommunistit omaksuivat Heideggerin ajattelun muunneltuna vasemmistoälymystön aseeksi Yhdysvaltoja vastaan. Venäjää ei enää nähty uhkana.
Euroopassa ennen toista maailmansotaa vaikuttanut filosofinen koulukunta, jota edustivat muun muassa Oswald Spengler ja Heidegger, katsoi Yhdysvaltojen olevan kulttuurittoman sivilisaation ääriesimerkki. Se oli ”rakennettu” eikä ”kasvanut”, teknologisesti kehittynyt mutta ilman Saksan ja muiden ”autenttisten” kansojen luonnollista henkisyyttä ja elinvoimaisuutta. Tämä koulukunta vaikutti voimakkaasti arabimaailmassa 1930-luvulta alkaen ja se näkyy muun muassa alueen Baath-puolueiden ohjelmissa.&lt;ref name="Lewis/2003"&gt;The Crisis of Islam, Bernard Lewis, Weindenfeld &amp; Nicolson, 2003, &lt;/ref&gt; 
Amerikkalaisvastaisuuteen yllytettiin muun muassa sodan aikaisessa Japanissa, natsi-Saksassa sekä kylmän sodan aikana sosialistisissa maissa kuten Neuvostoliitossa, Kiinassa ja Pohjois-Koreassa.
Amerikkalaisvastaisuus kylmän sodan jälkeen.
Neuvostoliiton romahtaminen saattoi paradoksaalisesti lisätä amerikkalaisvastaisuutta, koska Yhdysvallat jäi ainoaksi supervallaksi ja ihmiset, jotka aikaisemmin näkivät sen suojana kommunismilta, eivät enää tunteneet tarvitsevansa sen tukea. Globalisaatio, joka joskus esitetään yhdysvaltalaisena uusliberaalina projektina, lisää kansainvälisiä kontakteja, mutta tuo myös talouskonfliktit näkyvimmiksi ja kasvattaa epävarmuutta työpaikoista.
Vaikka Yhdysvaltoja ei nähdä yleisesti epämiellyttävänä Euroopassa ja muissa läntisissä maissa, ovat antiamerikkalaiset tunteet laajalle levinneitä erityisesti Länsi-Euroopassa. Heinäkuussa 2005 tehty kysely osoitti, että enemmistöllä eurooppalaisista on kielteinen kuva Yhdysvalloista. Antiamerikkalaisilla tunteilla on tapana nousta pintaan esimerkiksi Yhdysvaltain asevoimien ollessa esillä eurooppalaisissa tiedotusvälineissä. Erityisesti Irakin sota lisäsi amerikanvastaisuutta ennen kaikkea manner-Euroopassa. Sitä vastoin esimerkiksi useimmissa Itä-Euroopan maissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Irlannissa ja nykyisin Tanskassa suhtaudutaan Yhdysvaltoihin suhteellisen myönteisesti huolimatta siitä, että kylmän sodan aikaan asenteet olivat siellä kielteisiä. Ruotsissa ja Suomessa, jotka ovat myös olleet perinteisesti amerikkalaisvastaisia maita ja myös Naton ulkopuolella, ovat asenteet varsinkin Irakin sodan ja George W. Bushin hallintokauden päätyttyä merkittävästi pehmentyneet.
Latinalaisen Amerikan maissa on Yhdysvaltoja ihannoivien tunteiden ohella ollut pitkään myös antiamerikkalaisia tunteita. Yhdysvallat on käyttänyt useita kertoja sotilaallista voimaa (muun muassa Grenadassa ja Panamassa) ja puuttunut maiden sisäpolitiikkaan esimerkiksi aseistamalla Nicaraguan kontra-sissejä tai tukemalla Chilen ja Argentiinan sotilasjunttia. Latinalaisessa Amerikassa, kuten muuallakin maailmassa, suhtautuminen Yhdysvaltoihin on usein kaksimielistä: vaikka Yhdysvaltojen suurvaltapolitiikka vastustetaankin, suhtaudutaan usein myönteisesti maan kulttuuriin tai esimerkiksi sen talousjärjestelmään. Myös Yhdysvaltain viimeaikaisen hallituksen unilateraaliseksi väitetty ulkopolitiikka ja irtisanoutuminen joistakin kansainvälisistä järjestöistä ja sopimuksista kuten kansainvälisestä sotarikostuomioistuimesta ja Kioton sopimuksesta ovat lisänneet antiamerikkalaisia tunteita.
Amerikkalaisvastaisuutta on myös lisännyt se, että monien ihmisoikeusjärjestöjen mukaan Yhdysvallat ei nykyään yritä noudattaa ihmisoikeuksia. 
Islam.
Muslimien länsivastaisuus kohdistui 1950- ja 1960-luvulle saakka pääasiassa Ranskaan ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, jotka olivat kolonialisoineet alueen, mutta viime aikoina islamilaisista alueista on tullut amerikkalaisvastaisuuden keskipiste. Iran oli yksi ensimmäisiä maita, jossa se nousi merkittäväksi ilmiöksi ja termit ”suuri saatana” ja iskulause ”kuolema Amerikalle” ovat olleet jatkuvassa käytössä vuodesta 1979, jolloin Yhdysvaltojen voimakkaasti tukema šaahi Mohammad Reza Pahlavin hallinto syrjäytettiin islamilaisella vallankumouksella. Myös Yhdysvaltain laajamittainen tuki Israelille ja Palestiinan miehityksen pitkittyminen ja palestiinalaiskysymyksen ratkaisemattomuus on osasyynä ilmiöön. Vaikka monet länsimaiden ja Yhdysvaltojen poliittiset ratkaisut ja teot ovat vaikuttaneet islamilaisessa maailmassa ilmenneeseen länsivastaisuuteen on siihen vaikuttanut myös islamismin nousu ja sen jyrkät länsivastaiset mielipiteet. Liikkeen amerikkalaisvastaisessa propagandassa maa ja yhdysvaltalainen elämäntapa esitetään yleensä synnillisenä, degeneroituneena, ja sukupuolisesti siveettömänä ja pyritään estämään länsimaisten vaikutteiden leviäminen islamilaiseen maailmaan. Amerikkalaisvastaisuudella on monissa islamilaisissa maissa myös sisäpoliittinen ulottuvuus, koska useiden maiden, erityisesti Saudi-Arabian ja Egyptin, hallitukset ovat Yhdysvaltain läheisiä liittolaisia. Yhdysvaltojen vastustaminen on samalla myös oman korruptoituneena pidetyn hallituksen arvostelemista.
Syyskuun 11. päivän terroriteot kuten myös aikaisemmat terroristihyökkäykset Yhdysvaltoja vastaan ovat äärimmäisiä esimerkkejä ilmiöstä. Tosin samankaltaisia terrori-iskuja on tehty myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Espanjassa. CNN:n mukaan lähes puolet saudiarabialaisista pitää Osama bin Ladenin ”retoriikkaa” hyvänä. Toisaalta läheisiä suhteita Yhdysvaltoihin kannatti 41 prosenttia.
Näkemyksiä.
Toimittaja Saska Saarikosken mielestä Donald Trump näyttäisi toteuttavan amerikanvastaisten toiveet, koska hän vetäisi Yhdysvaltojen sotilastuen pois muilta mailta ja vastustaa vapaakauppaa. Pohjois-Korea iloitsikin Trumpin toteuttavan iskulauseen "jenkit, menkää kotiin". Suomalaisen antiamerikkalaisuuden erityispiirre on halu pitää Yhdysvaltoja yhtä pahana kuin Venäjää.
Filosofi Jean-Francois Revelin mukaan "Äärioikeiston antiamerikkalaisuutta ruokkii sama demokratian ja liberaalin talouden viha, joka innostaa äärivasemmistoa." Professori Alan McPhersonin näkemyksen mukaan antiamerikkalaisuus on ”"Yhdysvaltojen kansainvälistä vaikutusvaltaa vastustavan mielipiteen ilmentymä"”. 
Britannian entisen EU-asioiden ministerin Denis MacShanen mukaan antiamerikkalaisuus on ”poliittinen ja kulttuurinen normi Euroopan älymystön keskuudessa ja suuressa osassa muslimimaailmaa”.
Professori Jean-François Lyotardin mukaan antiamerikkalaisuus on pääasiassa itsepäistä haluttomuutta nähdä Yhdysvalloissa vallitseva poliittinen, sosiaalinen ja taloudellinen vapaus ja demokratia sekä hämmennystä, jota yhä edelleen pohjimmiltaan epäliberaaleille tai jopa totalitaarisille doktriineille omistautuneet ihmiset Euroopassa ja muualla maailmassa kokevat.
USAn presidentin hallinto.
Maaliskuussa 2025 BBC uutisoi, että Yhdysvallat on lähettänyt YK:n avustusjärjestöille kyselylomakkeita, joissa pyydetään ilmoittamaan, onko niillä "amerikkalaisvastaisia" uskomuksia tai yhteyksiä. Yhdysvaltain hallinto- ja budjettitoimiston (OMB) lähettämän ja BBC:n näkemän lomakkeen 36 kysymyksen joukossa on yksi, jossa kysytään, onko heillä yhteyksiä kommunismiin. Kyselylomake on lähetetty joillekin maailman suurimmista humanitaarisista järjestöistä, kuten YK:n pakolaisjärjestölle ja Punaisen Ristin kansainväliselle komitealle. Donald Trumpin hallinto on käynnistänyt Elon Muskin johtaman kustannusten leikkauksen Yhdysvaltojen hallinnossa ja sulkenut suuren osan ulkomaisesta avustaan. YK-ryhmät pelkäävät, että OMB:n kysely olisi merkki siitä, että Yhdysvallat suunnittelee luopuvansa humanitaarisesta työstä kokonaan - tai jopa itse YK:sta. 
Kyselyn eräs kysymys on: "Voitteko vahvistaa, että organisaationne ei työskentele kommunistisiin, sosialistisiin tai totalitaarisiin puolueisiin liittyvien tahojen tai minkään amerikkalaisvastaisia ​​uskomuksia kannattavan puolueen kanssa?" Toisessa pyydetään virastoja vahvistamaan, että he eivät saa rahoitusta Kiinasta, Venäjältä, Kuubasta tai Iranista. Vaikka nämä maat erivät ole Yhdysvaltain liittolaisia, ne rahoittavat humanitaarisia asioita, kuten kiakki muutkin YK:n jäsenmaat. Muissa kysymyksissä avustusjärjestöjä pyydetään varmistamaan, että mikään hanke ei sisällä moninaisuuteen, yhdenvertaisuuteen ja osallisuuteen tai mitään ilmastonmuutokseen liittyvää.
Erään asiantuntijan mukaan avustusjärjestöt pannaan epäonnistumaan: "Päätös on jo tehty. On erittäin todennäköistä, että Yhdysvallat lopettaa osallistumisensa mihin tahansa YK-järjestelmään." "Kyseessä on kirjon kaksi päätä: monenvälisyys vastaan ​​Amerikka ensin." Eräs turhautunut avustustyöntekijä sanoi: "Ikäänkuin sinulta kysyttäisiin, oletko lopettanut lapsesi hakkaamisen, kyllä ​​vai ei?".
 on päättänyt olla täyttämättä lomaketta. Sen tiedottaja kertoi BBC:lle: "Koska ne olivat enimmäkseen kyllä/ei-kysymyksiä, joissa oli hyvin vähän tarkennustavaraa, ja koska osa kysymyksistä ei koskenut YK:ta, emme pystyneet vastaamaan suoraan online-kyselyihin", tiedottaja kertoi BBC:lle. "Sen sijaan annoimme vastaukset sähköpostitse ja selitykset niihin kysymyksiin, joihin voisimme vastata."
Jotkut kysymyksistä kuvastavat myös presidentti Trumpin hallinnon taloudellisia etuja. On kysytty hankkeista, jotka saattavat vaikuttaa "pyrkimyksiin vahvistaa Yhdysvaltojen toimitusketjuja tai turvata harvinaisten maametallien mineraalit".