tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
G. A. Aho

Gustaf Axel Aho (9. lokakuuta 1897 Minnesota – 12. joulukuuta 1973 Florida) oli amerikansuomalainen teologian tohtori ja pastori, joka toimi vuosina 1931–1953 Kansalliskirkon johtajana. Hän toimi pastorina myös Suomessa vuosina 1953–1957 Suomen Tunnustuksellisen Luterilaisen Kirkon palveluksessa.
Elämä.
Aho syntyi vuonna 9. lokakuuta 1897 Minnesotan osavaltiossa. Hänen vanhempansa olivat muuttaneet Yhdysvaltoihin Etelä-Pohjanmaalta. Teologiset opintonsa hän suoritti Kansalliskirkon pappisseminaarissa vuosien 1918–1921 aikana. Pastoriksi hänet vihittiin Ironwoodissa vuonna 1921, yhtenä kolmesta ensimmäisestä kirkon omasta pappisseminaarista valmistuneesta, mikä oli kirkolle suuri juhlan aihe. Tämän jälkeen hän toimi pastorina useissa Kansalliskirkon seurakunnissa. Vuosina 1929–1931 hän toimi Kansalliskirkon sihteerinä, ja vuonna 1931 hänet valittiin kyseisen kirkon johtajaksi. Hän oli tässä virassa ensimmäinen, joka ei ollut toiminut ensin pastorina Michiganissa. Hänen aikanaan ne Kansalliskirkon nuoret miehet, jotka halusivat pastoreiksi opiskelivat Missouri-synodin Concordia Seminaryssa Springfieldissä, Illinoisissa. Tämä toi helpotusta kirkon pappispulaan, joka uhkasi sen tulevaisuutta. Vuonna 1938 Concordia Seminaryyn perustettiin suomalainen osasto. Aho sai Concordia Seminaryn jumaluusopin kunniatohtorin arvon vuonna 1947. Vuonna 1948 Kansalliskirkon pyhäkoulutyö oli kokonaan englanninkielistä ja suurin osa seurakunnista oli kaksikielisiä. Samana vuonna Kansalliskirkko alkoi työskennellä suomalaisten siirtolaisten parissa Australian Pohjois-Queenslandissa.
Aho toimi Kansalliskirkon johtajana vuoteen 1953 asti, jolloin hänen seuraajakseen valittiin Jalo Elias Nopola. Vapauduttuaan johtajan velvollisuuksistaan hän lähti Suomeen auttamaan Suomen tunnustuksellista luterilaista kirkkoa, joka kärsi vakavasta pappispulasta sen menetettyä lyhyen ajan kuluessa varhaisen kuoleman kautta kaksi kolmesta vakituisessa virassa toimineesta pastoristaan. Hän toimi kyseisen kirkon Lahden ja Kuusankosken seurakuntien pastorina vuodet 1954-1957.
Vuonna 1964 Kansalliskirkko yhdistyi Missouri-synodiin, jonka jäsenenä Aho oli tämän jälkeen elämänsä loppuun saakka. Viimeiset vuotensa hän oli sairas ja jo pastorin virasta eläköitynyt, jolle Missouri-synodin hänen mielestään opillinen heikkous tuotti huolta. Tämän huolen hän myös ilmaisi julkisesti. Aho toimi kappalaisena Miamissa Floridassa vuodet 1968–1972.
Kirjallinen tuotanto.
Aho kirjoitti elämänsä aikana useita hartaus- ja opetuskirjasia sekä runoja. Lisäksi hän kirjoitti artikkeleita Kansalliskirkon "Auttaja" -lehteen vuoteen 1967 asti sekä Suomen tunnustuksellisen luterilaisen kirkon "Luterilainen" -lehteen 1960-luvun lopulle asti. Suomessa hänen saarnakirjojaan on julkaissut myös Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys.
Aktiivihiili

Aktiivihiili on puhdasta, hyvin huokoista hiiltä, jonka pinta-ala massa­yksikköä kohti on erityisen suuri. Yhdessä grammassa aktiivihiiltä on aktiivista pintaa yli 500 m² (vertailuksi tenniskentän pinta-ala on noin 260 m²). Aktiivihiiltä käytetään muun muassa veden suodatukseen, lääkkeenä ja kaasunaamareissa.
Aktiivihiiltä käytetään nykyisin myös esimerkiksi tupakan suodattimissa. Sen ansiosta hengitettävän savun myrkkypitoisuudet (terva ja karsinogeenit) jäävät pienemmiksi, mutta häkä imeytyy siihen huonosti. Aktiivihiiltä käytetään myös ilmansuodatukseen.
Aktiivihiiltä valmistetaan muun muassa puusta, kookospähkinän kuoresta, turpeesta sekä kivi- ja rusko­hiilestä. Sitä voidaan valmistaa myös eläinten kudoksista, jolloin sitä sanotaan eläinhiileksi.
Lääkkeenä.
Aktiivihiilen käyttö lääkehiilenä perustuu myrkyllisten aineiden adsorboitumiseen hiilihiukkasten pintaan. Se adsorboi useimpia lääkeaineita, fenoleja, aromaattisia yhdisteitä, alkaloideja, väriaineita ja bakteerimyrkkyjä. Näin ollen sitä voidaan käyttää useiden myrkytysten ensihoitoon sekä ripulin hoitoon. Sen sijaan esimerkiksi rautaa, etanolia, metanolia ja syanidia vastaan sen teho on huono. Lääkehiili on myrkytöntä, mutta sen joutumista keuhkoihin tulee varoa. Lääkkeen käyttö voi sivuoireena aiheuttaa ummetusta.
Al-Mansura

Al-Mansura () on kaupunki Egyptissä Niilin suistolla. Sen asukasluku vuonna 2006 oli 439 348.
Maantiede.
Al-Mansura sijaitsee Ala-Egyptissä Niilin suistossa Niilin sivuhaaran Damiettajoen itärannalla. Joen toisella puolella sijaitsee Talkhan kaupunki. Kaupunki on al-Daqahliyyan kuvernoraatin hallinnollinen keskus.
Historia.
Al-Mansura perustettiin vuonna 1219. Ristiretkeläiset olivat vallannet saman vuoden marraskuussa Damiettan kaupungin. Heitä vastaan taistellut aijubidisulttaani al-Kamil perusti al-Mansuran paikalle linnoitetun sotilasleirin, josta kaupunki myöhemmin muodostui. Paikka suojasi vesireittejä, jotka johtivat Niilille. Heinä-elokuussa ristiretkeläiset voitettiin taistelussa al-Mansuran liepeillä ja he joutuivat antautumisehtojensa mukaisesti lähtemään Egyptistä. Al-Mansuran edustalle päättyi myös Ranskan kuningas Ludvig IX:n johtama ristiretki vuonna 1250. Ristiretkeläisten oli onnistunut jälleen vallata Damietta, mutta Baibars al-Bunduqdarin johtama armeija voitti heidät taistelussa kaupungin kaduilla. Ludvig IX jäi myöhemmin vangiksi, ja hänet pakotettiin hintana vapaudestaan luopumaan Damiettasta. Nimen al-Mansura eli "voitto" on joskus sanottu viitanneen voittoon ranskalaisista.
Egyptin mamelukkihallitsijoiden valtakaudella kaupunki kuului Al-Daqahliyyan maakuntaan, jonka keskus oli nykyinen Ushmum al-Rumman. Maakunnan hallinnollinen keskus siirtyi al-Mansuraan Osmanien valtakunnan kaudella Egyptin osmanikuvernööri Hadim Suleiman Pašan päätöksellä vuonna 1527. Sittemmin kaupunki kasvoi etenkin puuvillan tuotannon keskuksena.
Talous ja liikenne.
Al-Mansura on oman alueensa kaupan keskus. Ympäröivällä maaseudulla kasvatetaan esimerkiksi puuvillaa, riisiä ja pellavaa. Kaupungissa on maatalouden tuotantoon liittyvää teollisuutta, kuten puuvillan ja jauhojen valmistusta, sekä tekstiiliteollisuutta. Damiettajoen yli Takhlaan kulkee silta.
Väestö ja koulutus.
Al-Mansuran asukasluku oli vuonna 2006 yhteensä 439 348. Vuonna 1970 vastaava lukema oli 218 000, ja vuonna 1917 asukkaita oli 49 000.
Kaupungissa sijaitsevia korkeamman asteen oppilaitoksia ovat al-Mansuran yliopisto, Al-Azharin yliopiston al-Mansuran haara ja al-Mansuran polytekninen instituutti.
Janet Evans

 
Janet Beth Evans (s. 28. elokuuta 1971 Placentia, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Evans hallitsi naisten pitkiä vapaauintimatkoja 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa.
Evans aloitti kilpauinnin jo lapsena. Kansainväliseen tietoisuuteen 162-senttinen Evans tuli vuonna 1987. Silloin hän voitti ensimmäiset 45 Yhdysvaltojen mestaruudestaan sekä rikkoi kolme maailmanennätystä: 400 metrin vapaauinnissa 4.05,75 rikkoen Tracy Wickhamin ennätyksen vuodelta 1978, 800 metrin vapaauinnissa 8.17,12 rikkoen myös Wickhamin vuonna 1978 tekemän ennätyksen sekä 1 500 metrin vapaauinnissa 16.00,73 parantaen Kim Linehanin vuoden 1979 ennätystä. Evansin vuonna 1988 uitu 1 500 metrin vapaauinnin ME oli vanhin maailmanennätys rikkoutuessaan kun Yhdysvaltain Kate Ziegler rikkoi sen lähes kymmenellä sekunnilla 17. kesäkuuta 2007.
Soulin olympialaisissa 1988 Evans voitti 400 ja 800 metrin vapaauinnit ja 400 metrin sekauinnin. Hänestä tuli ensimmäinen nainen sitten vuoden 1968 ja Debbie Meyerin, joka on voittanut kolme henkilökohtaista olympiakultaa samoissa kisoissa. 17-vuotiaana, yhä El Dorado High Schoolin opiskelijana hänestä tuli kansallinen julkisuuden henkilö.
Barcelonan kisoissa 1992 Evans voitti kultaa 800 metrin vapaauinnissa. Hänestä tuli matkan ensimmäisenä kahdesti voittanut naisuimari. Evans oli myös hopealla 400 metrin vapaauinnissa. 1992 kisojen jälkeen hän ei ollut enää entisenlaisessaan kunnossa ja vuoden 1996 Atlantan kisoissa Yhdysvaltojen uintijoukkueen kapteenina toiminut Evans ei enää menestynyt. Hän lopetti uransa Atlantan olympialaisten jälkeen.
MM-tasolla Evans on voittanut kaikkiaan viisi kultaa, yhden hopean ja kaksi pronssia.
Lokakuussa 2010 Evans aloitti uudestaan uintiharjoittelun ja uintikisoihin hän osallistui ensimmäisen kerran kesäkuussa 2011. Edellisen kerran hän oli kilpaillut Atlantan olympialaisissa 1996. Evans tavoitteli pääsyä Lontoon olympialaisiin 2012.
Evans on työskennellyt vuodesta 2020 lähtien vuoden 2028 kesäolympialaisten järjestelytoimikunnan johtavana urheilupäällikönä.
Seitsemäs ristiretki

Seitsemäs ristiretki 1248–1254 oli Ranskan kuningas Ludvig IX:n järjestämä ristiretki Egyptiin. Egyptin silloinen sulttaani As-Salih Ayyub kuoli vuonna 1249, kesken ristiretkeläisten piirityksen. Siitä huolimatta retki epäonnistui pahoin: egyptiläiset löivät ranskalaiset Al Mansurahissa, ja Ludvig itse päätyi egyptiläisten vangiksi Damiettaan, mistä hänet vapautettiin suuria lunnaita vastaan. Sen jälkeen Ludvig piileskeli ristiretkeläishovissaan Akkon kaupungissa. Sota ei aiheuttanut rajamuutoksia.
Taina Itkonen

Taina Itkonen (o.s. Impiö, s. 10. huhtikuuta 1956 Ranua) on suomalainen kilpahiihtäjä.
Itkonen, joka hiihtouransa aikana oli nimeltään Impiö, edusti aktiiviurallaan Ranuan Peuraa. Ammatiltaan hän on liikunnanopettaja.
Itkonen sijoittui Innsbruckin olympialaisissa 1976 viidellä kilometrillä 19:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän voitti kultaa viestissä sekä oli 10 kilometrillä viides, viidellä kilometrillä yhdeksäs ja 20 kilometrillä kolmastoista. Hän tuli viestin avausosuudelta vaihtoon ensimmäisenä kahdeksan sekuntia Itä-Saksaa ja 28 sekuntia Neuvostoliittoa edellä. Hänet valittiin myös vuoden 1980 Lake Placidin olympialaisiin mutta hän joutui sairastumisen vuoksi jäämään sieltä pois.
Suomen-mestaruuskilpailuissa Itkonen saavutti hopeaa 20 kilometrillä 1977 ja viestissä 1979 sekä pronssia viidellä kilometrillä 1978 ja 1979 ja 20 kilometrillä 1979.
Pirkko Korkee

Pirkko Maria Helena Korkee (o.s. "Leveelahti", 25. maaliskuuta 1927 Virrat – 12. huhtikuuta 2024) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän edusti Virtain Urheilijoita ja vuodesta 1956 Valkeakosken Hakaa. Lahden MM-kilpailuissa 1958 hän hiihti Suomen naisten viestijoukkueessa toisen osuuden ja saavutti hopeaa. Lahden 10 kilometrillä hän sijoittui 13:nneksi.
Korkee voitti ainoan Suomen-mestaruutensa 10 kilometrillä vuonna 1955. Hopeaa hän sai vuonna 1957, kolmesti henkilökohtaisesti pronssia (1956, 1958 ja 1959) ja kahdesti viestissä. Vuonna 1954 hän voitti Tatran kisoissa sekä viiden että kymmenen kilometrin kilpailut. Ounasvaaralla hän sijoittui toiseksi vuonna 1958, Salpausselällä kolmanneksi vuonna 1960 ja Holmenkollenilla viidenneksi vuonna 1956. Garmisch-Partenkirchenissä hän oli parhaimmillaan kolmas ja Sveitsissä toinen.
Maastojuoksun SM-kilpailuissa Korkee sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi. Aktiiviurheilun lisäksi hän valmensi Hämeen piirin nuoria hiihtäjiä. Korkee saavutti vuonna 1959 suurmestariluokan. Hämeen piirin parhaaksi hiihtäjäksi hänet valittiin vuosina 1958 ja 1959 ja parhaaksi naisurheilijaksi vuonna 1959. Korkee oli ammatiltaan sienilajittelija ja hänen asuinkuntansa oli Valkeakoski.
Häädetkeitaan luonnonpuisto

Häädetkeitaan luonnonpuisto on Parkanon ja Karvian kunnissa Pirkanmaan ja Satakunnan rajalla sijaitseva luonnonpuisto. Puisto on perustettu vuonna 1956 ja sen pinta-ala on 560 hehtaaria. Sen keskeisin osa kuulu Pohjois-Satakunnan kilpikeidassoihin. Puistossa liikkuminen on luvanvaraista. Puisto rajautuu etelässä Häädetjärveen, jonka korkeus merenpinnasta on 149 metriä. Järven laskuoja Samminluoma yhtyy Kovesjokeen, joka laskee Kyrösjärveen sen luoteeseen pistävään Kovelahteen. Luonnonpuistoa ollaan laajentamassa 1500 hehtaarilla. Silloin puistoon kuuluisivat vielä muun muassa Vehkuri ja Keidaslammi.
Luonnonpuistoon kuuluva alue kattaa osan Häädetkeitaasta, joka on keidas- ja rämesoiden sekä luonnonmetsien kokonaisuus. Keitaalla pesii runsaasti eri lintulajeja. Noin puolet luonnonpuiston pinta-alasta on nevaa, noin 40 prosenttia rämettä ja loput lampia sekä kangasmetsäsaarekkeita. Puusto on miltei yksinomaan kitukasvuista mäntyä. Kahlaajalinnuista alueella viihtyvät muiden muassa kurki, kuovi ja liro, muista linnuista pensastasku, niittykirvinen ja västäräkki.
Kim Soo-nyung

 
Kim Soo-nyung (hangul: 김수녕, hanja: 金秀寧 "Gim Su-nyeong", s. 5. huhtikuuta 1971) on eteläkorealainen jousiampuja ja nelinkertainen olympiavoittaja. Hän edusti maataan olympialaisissa 1988, 1992 ja 2000. 1992 kisojen jälkeen Kim lopetti urheilun, meni naimisiin ja kasvatti kaksi lasta, mutta palasi lajin pariin vuonna 2000. Kaikkiaan Kim voitti olympialaisissa neljä kultaa, yhden hopean ja pronssin.
Bitola

Bitola () on 85 463 asukkaan kaupunki (vuonna 2010) Pohjois-Makedonian lounaisosassa. Se sijaitsee Pelagonian laaksossa lähellä Kreikan rajaa ja on Bitolan kunnan keskuspaikka. Bitola on levittäytynyt Babavuoren juurelle Dragorjoen varrelle. Kaupunki sijaitsee noin 615 metrin korkeudella merenpinnasta ja on tärkeä teollisuuden, maatalouden, kaupan, koulutuksen ja kulttuurin keskus Pohjois-Makedoniassa. Kaupungissa sijaitsee Pyhän Klement Ohridialaisen yliopisto, toinen Pohjois-Makedonian yliopistoista, ja yksi maan vanhimmista ja arvostetuimmista teattereista. 
Historia.
Bitolan alueella on paljon esihistoriallisia monumentteja. Kaupungin lähellä sijaitsee Makedonian kuningas Filippos II:n 300-luvulla eaa. perustaman Herakleia Lynkestiksen kaupungin rauniot. Kaupunki oli yksi Rooman valtakunnan Balkanin alueen tärkeimmistä, ja kauppatie Via Egnatia kulki alueen läpi. Varhaiskristityllä ajalla Herakleia oli kirkollinen keskus. Slaavit alkoivat saapua alueelle 500- ja 600-luvuilla ja perustivat kaupungin Herakleian lähelle. 
900-luvulla kaupunkia hallitsi Samuilin kuningaskunta, ja se mainitaan useissa keskiaikaisissa lähteissä. Keskiajalla kaupungissa oli piispanistuin. Bitolasta tuli osa Serbiaa 1300-luvulla Stefan Dušanin valloitusten myötä. Kaupungista tuli merkittävä sotilaallinen, poliittinen ja kulttuurinen keskus ennen kuin turkkilaiset valloittivat sen 1300-luvun lopussa. Osmanit tekivät heti kaupungista sen strategisen sijainnin vuoksi sotilaallisen keskuksen. Osmanien aikana kaupunki oli pääasiassa islaminuskoinen, ja slaaveja asui sitä ympäröivissä kylissä. 1400-luvun lopussa kaupungin taloutta kohensivat Espanjasta inkvisition aikana karkotetut juutalaiset. Monet ajan rakennuksista ovat säilyneet tähän päivään asti. Itävallan ja Turkin välisten sotien jälkeen muiden alueen kaupunkien tavoin Bitola kuihtui, mutta 1800-luvun loppupuoliskolla siitä tuli Thessalonikin jälkeen Makedonian alueen toiseksi suurin. Vuonna 1894 Bitola yhdistettiin Thessalonikiin rautatiellä. 
1900-luvun alussa Osmanien valtakunnan levottomuudet johtivat Ilindenin kansannousuun vuonna 1903, nuorturkkilaiseen vallankumoukseen vuonna 1908 ja Balkanin sotiin vuosina 1912 ja 1913. Vallankumouksellisen maakunnan pääkaupunkina ja diplomaattikeskuksena Bitola joutui tapahtumien keskipisteeseen. Balkanin sotien jälkeen kaupungista tuli osa Serbiaa, ja kaupunki alkoi kuihtua eristettynä sen tärkeimmästä yhteydestä ulkomaailmaan, Thessalonikista. Ensimmäisessä maailmansodassa Bitolaa pommitettiin vuoteen 1918 saakka ja kaupunki tuhoutui lähes täysin. Toisessa maailmansodassa kaupunkia hallitsivat Saksa ja myöhemmin Bulgaria, kunnes makedonialaiset partisaanit vapauttivat sen 1944. Samaan aikaan käytiin myös ensimmäistä makedonialaista vapaussotaa, ja sodan jälkeen Makedoniasta tuli oma maansa Jugoslavian sisällä. 1945 Bitolaan avattiin ensimmäinen makedonian kieltä käyttänyt lukio.
Veles

Veles (, ) on kaupunki Pohjois-Makedonian keskiosassa. Kaupungissa on 57 616 asukasta (vuonna 2010), ja se on Velesin kunnan keskuspaikka. Se tunnettiin Jugoslavian aikana nimellä ”Titov Veles” Josip Broz Titon mukaan, mutta Makedonian tasavallan eli nykyisen Pohjois-Makedonian itsenäistyttyä nimen etuosa pudotettiin pois. Kaupunki sijaitsee vuorten keskellä Vardarjoen varrella ja on yksi Pohjois-Makedonian viehättävimmistä myös vanhan arkkitehtuurinsa ansiosta. Tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat 1300-luvun pyhän Nikolan ja Dimitrijan kirkot, Musta ja Valkoinen moskeija sekä kaupungin kellotorni. Yksi Pohjois-Makedonian tärkeimmistä runoilijoista, Kočo Racin, on syntynyt kaupungissa.
A Real Live One

A Real Live One on brittiläisen metallimusiikkia esittävän Iron Maidenin livealbumi vuodelta 1993.
Albumi on nauhoitettu yhtyeen "Fear of the Dark"-studioalbumia seuranneen "Fear of the Dark Tour"-maailmankiertueen aikana kiertueen Euroopan-osion konserteissa. "Fear of the Dark Tour" poikkesi myös Suomeen 27. elokuuta vuonna 1992, jolloin yhtye konsertoi Helsingissä. Myös Suomen-konsertti nauhoitettiin, ja "A Real Live Onelle" nauhoitetusta materiaalista päätyivät kappaleet "Bring Your Daughter... to the Slaughter", "The Clairvoyant" ja "Fear of the Dark", joka julkaistiin myös singlenä.
Vuonna 1998 "A Real Live One" ja yhtyeen seuraava livealbumi "A Real Dead One" liitettiin yhdeksi kahden CD-levyn painokseksi ja se julkaistiin uudelleen nimellä "A Real Live Dead One". Alkuperäisten albumien ohella levy sisälsi myös "Fear of the Darkin" konsertissa nauhoitetun videon vuodelta 1993.
"A Real Live Onen" kappalemateriaali koostuu alun perin vuosina 1988-1992 yhtyeen levyttämästä materiaalista, kun "A Real Dead One" sisältää kappaleita vuosilta 1980-1984.
A Real Dead One

A Real Dead One on Iron Maidenin vuonna 1993 julkaistu konserttitallenne. Albumi on taltioitu yhtyeen vuoden 1992 "Fear of the Dark"-studioalbumia seuranneilta "Fear of the Dark Tour"- ja "A Real Live Tour"-kiertueilta aikavälillä 25. elokuuta 1992-4. kesäkuuta 1993. Albumi sisältää yhtyeen tuotantoa aina sen alkuvuosien sävellyksistä vuoden 1984 "Powerslave"-studioalbumin materiaaliin, kun taas aiempi livealbumi "A Real Live One" sisältää materiaalia, joka on julkaistu "Powerslaven" jälkeen. Albumin toinen raita, "The Trooper" on nauhoitettu Suomessa, vuonna 1992 Helsingin jäähallissa järjestetyssä konsertissa.
Vuonna 1998 "A Real Live One" ja "A Real Dead One" niputettiin yhdeksi kahden CD-levyn painokseksi, ja se julkaistiin uudelleenmasteroituna versiona yhtyeen muun tuotannon ohella nimellä "A Real Live Dead One".
Glory Alozie

Glory Alozie Oluchi (s. 30. joulukuuta 1977 Amator, Nigeria) on nykyään Espanjaa edustava pika-aitajuoksija. 
Aiemmin Alozie edusti synnyinmaataan Nigeriaa ja voitti vuonna 1996 nuorten MM-hopeaa. Afrikan-mestaruuden hän voitti vuosina 1996, 1998 ja 2000. Hän pitää yhä hallussaan sadan metrin aitajuoksun Afrikan ennätystä. Aloziesta tuli Espanjan kansalainen 7. heinäkuuta 2001. Espanjaa edustaessaan hän on voittanut Euroopan-mestaruuden ulkoradoilla ja kaksi MM-hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa. Vuonna 2002 Alozie voitti Euroopan-mestaruuden Wienin EM-hallikilpailuissa, mutta menetti voittonsa myöhemmin, koska hän ei ollut saanut Nigerian yleisurheiluliitolta kirjallista lupaa kilpailla Espanjan joukkueessa.
Jaroslav Rybakov

Jaroslav Vladimirovitš Rybakov (, s. 22. marraskuuta 1980 Mogiljov, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen aktiiviuransa lopettanut korkeushyppääjä, olympiamitalisti, maailman- ja Euroopan mestari.
Rybakov nousi korkeushypyn kansainväliselle huipulle saavuttamalla hopeamitalin Edmontonin MM-kilpailuissa 2001. Hän jakoi tuon sijoituksen maanmiehensä Vjatšeslav Voroninin kanssa. Seuraavana vuonna Rybakov sai pronssia Wienin EM-hallikisoissa ja voitti ulkoratojen Euroopan mestaruuden Münchenissä. Vuonna 2003 hän sai hopeaa Birminghamin MM-hallikisoissa, mutta ulkoratojen MM-kisoissa Pariisissa hän jäi yhdeksänneksi. Vuonna 2004 hän uusi sisäratojen MM-hopeansa Budapestin kisoissa. Ateenan olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi.
Vuonna 2005 Rybakov saavutti hopeaa sekä Madridin EM-hallikisoissa ennätyskorkeuttaan 238 cm sivuten että Helsingin MM-kisoissa. Moskovan MM-hallikisoissa 2006 hän voitti maailmanmestaruuden tuloksella 237 cm, mutta jäi kesällä Göteborgin EM-kisoissa viidenneksi. Osakan MM-kilpailuissa 2007 Rybakov hyppäsi ulkoratojen ennätyksensä 235 cm ja saavutti hopeaa samalla tuloksella kuin voittaja Donald Thomas. Maaliskuussa 2008 hän sai hopeaa Valencian MM-hallikisoissa.
Olympiapronssia Rybakov hyppäsi Pekingissä 2008 tuloksella 234 cm. Hän sai saman tuloksen kuin hopealle yltänyt Germaine Mason, mutta Rybakov jäi pronssille useamman pudotuksen takia. Berliinin MM-kisoissa 2009 Rybakov voitti ulkoratojen maailmanmestaruuden tuloksella 232 cm. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän voitti hopeaa.
Vuodesta 2010 lähtien Rybakov kärsi kolme kautta loukkaantumisista. Hän lopetti kilpauransa virallisesti marraskuussa 2013.
Rybakovin ennätys hallissa on 238 cm ja ulkoradoilla 235 cm. Hän on 198 senttimetriä pitkä ja painaa 84 kilogrammaa.
Tbilisin Dynamo

Tbilisin Dynamo eli FK Dinamo Tbilisi () on perinteikäs jalkapalloseura Georgian pääkaupungista Tbilisistä. 
Neuvostoliiton aikana Tbilisin Dynamo oli yksi maan parhaista seuroista. Georgian itsenäistymisen jälkeen se on voittanut maan mestaruuden lähes joka vuosi. Joukkue on saavuttanut menestystä myös kansainvälisissä seurajoukkuekilpailussa, suurimpana saavutuksena Cup-voittajien Cupin voitto vuonna 1981.
Stanislav Hurenko

Stanislav Ivanovytš Hurenko (; 1. toukokuuta 1936 Ilovaisk – 14. huhtikuuta 2013) oli Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean viimeinen ensimmäinen sihteeri kesäkuusta 1990 puolueen lakkauttamiseen 30. elokuuta 1991 saakka.
Itsenäistyneessä Ukrainassa Hurenko toimi Verh'ovna Radassa kansanedustajana vuoteen 2006. 
Hurenkon tytär Ksenja Stanislavna Bornitšjuk toimi 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alkupuolella Kiovan valtionyliopistossa venäjän kielen opettajana ulkomaalaisille ylioppilaille, myös Suomen opetusministeriön Neuvostoliitto-instituutin valtiollisen tieteellis-teknis-taloudellisen yhteistyösopimuksen perusteella lähettämille.
Volodymyr Štšerbytskyi

Volodymyr Vasylovytš Štšerbytskyi (; ; 17. helmikuuta 1918 – 16. helmikuuta 1990) oli ukrainalainen ja neuvostoliittolainen poliitikko, joka toimi Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean ensimmäisenä sihteerinä eli Ukrainan neuvostotasavallan puoluejohtajana vuosina 1972–1989.
Štšerbytskyi kuului Neuvostoliiton vaikutusvaltaisimpiin henkilöihin ja oli politbyroon jäsen vuodesta 1971. Hän oli Leonid Brežnevin läheinen liittolainen. Hänen ajalleen oli ominaista Ukrainan voimakas venäläistäminen ja toisinajattelun tukahduttaminen. Toisaalta hän pyrki edistämään Ukrainan etuja suhteessa Neuvostoliittoon. Hän oli Mihail Gorbatšovin innokas tukija mutta toisaalta vastusti demokraattisia uudistuksia. Hän oli myös vastuussa Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden laajuuden salaamisesta ja siitä, että Kiovassa järjestettiin vappukulkue vain viisi päivää onnettomuuden jälkeen, kun ydinsäteily vaikutus oli vielä voimakas.
Petro Šelest

Petro Juh’ymovytš Šelest (, ; 14. helmikuuta 1908 – 22. tammikuuta 1996) oli ukrainalainen ja neuvostoliittolainen poliitikko, joka toimi Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean ensimmäisenä sihteerinä eli Ukrainan neuvostotasavallan puoluejohtajana vuosina 1963–1972.
Šelest tunnettiin Ukrainan taloudellisten etujen ja kulttuurin ajajana, kunnes hänet erotettiin virastaan syytettynä pehmeästä suhtautumisesta nationalismiin.
Oleksi Kyrytšenko

Oleksi Ilarionovytš Kyrytšenko (, ; 12. helmikuuta 1908 Tšornobajivka, Hersonin kuvernementti, Venäjän keisarikunta (nyk. H’ersonin alue, Ukraina) – 8. joulukuuta 1975 Moskova) toimi Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean ensimmäisenä sihteerinä (Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan puoluejohtajana) 1951–1957.
Bill Koch

Bill Koch (s. 7. kesäkuuta 1955) on yhdysvaltalainen entinen maastohiihtäjä. Hän oli ensimmäisiä hiihtäjiä, jotka käyttivät virallisissa kisoissa luistelutyyliä. 
Koch harrasti ensin yhdistettyä, mutta sittemmin ryhtyi keskittymään täysipainoisesti hiihtoon. 1974 hän sijoittui kolmanneksi nuorten EM-kisoissa ja saavutti ensimmäisenä amerikkalaisena maastohiihdon arvokisamitalin hiihdettyään hopealle 1976 Innsbruckin olympialaisten 30 kilometrin kilpailussa. Koch voitti kaudella 1981–1982 kautta aikain ensimmäisen virallisen maastohiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun. 1982 Oslon MM-kisoissa hän oli 30 kilometrillä pronssilla.
Koch kantoi Yhdysvaltain lippua vuoden 1992 talviolympialaisissa Albertvillessä. Hän oli aina vuoteen 2018 ja Kikkan Randallin ja Jessica Digginsin naisten parisprintin olympiakultaan asti Yhdysvaltain ainoa olympiamitalisti maastohiihdossa.
Jevhenija Bosch

Jevhenija Bohdanivna Bosch (, , alkuaan Jevhenija Hotlibivna Maisch, ; 3. syyskuuta 1879 Ajigiolin kylässä lähellä Otšakivia, Hersonin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 5. tammikuuta 1925 Moskova) oli bolševikkeja edustanut poliitikko. Hänestä tuli Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan ensimmäinen kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja. Hän toimi Ukrainan bolševikkihallituksen väliaikaisena johtajana 17. joulukuuta 1917 – 9. maaliskuuta 1918. 
Bosch oli syntyperältään juutalainen. Hänen puolisonsa oli tunnettu bolševikkijohtaja Georgi Pjatakov. 
Poliittisen uransa Bosch aloitti vuonna 1890 kiinnostuttuaan sosiaalidemokraattisesta puolueesta. Hänestä tuli Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen Kiovan-komitean johtaja 1911. Vuonna 1912 hänet vangittiin, häneltä otettiin kansalaisoikeudet ja hänet karkotettiin eliniäksi Siperiaan.
Vallankumouksen 1917 jälkeen hänestä tuli Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen (bolševikkien) aluekomitean sihteeri Ukrainaan. Ukrainan itsenäistymisprosessi alkoi joulukuussa 1917, kun Saksa ja Neuvosto-Venäjä solmivat aselevon Brest-Litovskin rauhanneuvotteluissa. Bolševikit pyrkivät vastustamaan Ukrainan kansallisten sosiaalidemokraattien itsenäisyyspyrkimyksiä ja kilpailevaa Ukrainan kansantasavaltaa sekä muodostamaan entisestä Venäjän keisarikunnasta neuvostovaltaan perustuvan liittovaltion. Boschin johtajakaudella Ukrainassa valtaa piti käytännössä Ukrainan kansantasavallan hallitus, joka teki rauhan saksalaisten kanssa jo ennen Brest-Litovskin rauhansopimusta, minkä vuoksi Saksa tunnusti Ukrainan kansantasavallan. Tämän vuoksi myös Ukrainan neuvostovalta joutui julistautumaan itsenäiseksi kilpaillakseen suosiosta ukrainalaismielisten sosiaalidemokraattien kanssa. Bosch erosi tehtävästään 1918 vastalauseeksi sille, että Brest-Litovskin rauha teki Ukrainasta Saksan alamaisen.
Sittemmin Bosch palveli neuvostohallitusta monissa tehtävissä Ukrainan ulkopuolella. Tuskallisen sairauden murtamana hän teki itsemurhan vuonna 1925.
PFK Levski Sofia

PFK Levski Sofia on perinteikäs ja menestyksekäs jalkapalloseura Bulgarian Sofiasta.
Seuran perusti vuonna 1911 joukko opiskelijoita. Virallisesti seura rekisteröitiin 24. toukokuuta 1914. Joukkueen nimi tulee Vasil Levskiltä. Vuonna 1920 järjestettiin Sofian kaupungin seurojen mestaruuskilpailu ja vuonna 1924 kansallinen mestaruuskilpailu, missä Levski edusti Sofiaa. Noista ajoista lähtien Levski on pelannut maan korkeimmalla sarjatasolla.
Kommunistihallinnon aikoihin Levskistä tuli ihmisten keskuudessa erittäin suosittu kansan joukkue. Vuosina 1950–1957 seura tunnettiin virallisesti nimellä "Dinamo", vuosina 1965–1985 "Levski-Spartak" ja vuosina 1985–1989 nimellä "Vitoša" ennen palautumista nykyisen vanhan nimen käyttöön. Kannattajien suussa seura on aina pysynyt Levskinä.
Saavutuksia.
Eurocup-ottelut.
Joukkue on edennyt neljästi välieriin eurocup-kilpailuissa:
Akseli (nimi)

Akseli on suomalainen miehen etunimi.
Akseli on suomalainen muoto tanskalaisperäisestä nimestä "Axel", joka on muodostettu uudelleen heprealaisesta nimestä "Absalom", jonka merkitys on 'rauhan isä'.
Ensimmäisen kerran nimi oli almanakassa muodossa "Axel" vuodesta 1739 vuoteen 1858, jolloin se vaihdettiin suomalaisempaan kirjoitusasuun "Aksel". Vuodesta 1900 asuna on ollut Akseli.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Akseli-nimen on saanut 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä noin 14 750 henkilöä. Lisäksi muodossa Aksel nimen on samana aikana saanut noin 2550 henkilöä.
Tunnettuja Akseli-nimisiä.
Listan henkilöt ovat suomalaisia.
Tunnettuja Aksel-nimisiä.
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Teraina

Teraina eli Washington Island on koralliatolli Tyynellämerellä. Se on osa Kiribatille kuuluvia Linesaaria. Atollin pinta-ala on 14 neliökilometriä ja asukasluku oli noin 1 700 vuonna 2015. Atollin löysi ensimmäisenä yhdysvaltalainen Edmund Fanning 12. kesäkuuta 1798. Hän nimesi sen George Washingtonin mukaan Washington Islandiksi. Teraina-nimityksen käyttö on yleistynyt Kiribatin itsenäisyyden aikana. Atollin tärkein vientituote on kopra.
Lähteet.
Bohuslav Šťastný

Bohuslav Šťastný (s. 23. huhtikuuta 1949 Chotěboř, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelasi vasempana laitahyökkääjänä. Hän pelasi 188 maaottelua tehden 73 maalia Tšekkoslovakian maajoukkueessa. Šťastný pelasi Tšekkoslovakian mestaruussarjassa 504 liigaottelua tehden 241 maalia. Hän pelasi yhdessä seuratoveriensa Jiří Novákin ja Vladimír Martinecin kanssa samassa ketjussa myös maajoukkueessa. Tšekkoslovakian voittaessa Prahassa 1972 maailmanmestaruuden ensi kertaa 23 vuoteen Šťastnýn ja Martinecin kanssa samassa ketjussa pelasi Richard Farda.
Jacques Martin

Jacques Martin (25. syyskuuta 1921 Strasbourg, Ranska – 21. tammikuuta 2010 Sveitsi) oli sarjakuvantekijä (piirtäjä ja käsikirjoittaja), joka tunnettiin parhaiten Alix-sarjastaan. Hän oli yksi "Tintin"-sarjakuvalehden kultakauden ligne claire -piirtäjistä Edgar P. Jacobsin ja Hergén ohella. Alixin ohella Martin on luonut useita muitakin menestyneitä hahmoja.
Martinin ura.
Opiskeltuaan ensin insinööriksi Martin ryhtyi vuonna 1942 piirtämään sarjakuvia. Sodan jälkeen hän matkasi Belgiaan etsimään julkaisijaa töilleen. Pian sen jälkeen hän tapasi Georges Remin (Hergé), jota hän avusti monessa "Tintti"-albumissa (varsinkin "Tintti Tiibetissä" ja "Seikkailu punaisella merellä").
Vuonna 1948 Tintin-lehdessä alkoi ilmestyä hänen sarjansa Alix. Sarjan päähenkilö oli gallialainen nuorukainen, jonka seikkailut tapahtuivat antiikin Rooman aikana. Sarjakuvasta tuli pian hyvin suosittu, ja sitä julkaistiin monissa maissa. Suomessa Alixia ovat julkaisseet WSOY (1974–1975) ja Apollo Kustannus (vuodesta 2008). 
Myöhemmin Martin loi muitakin hahmoja. Näitä olivat toimittaja "Lefranc" vuonna 1952, keskiaikainen Alixin vastine "Jhen" vuonna 1978, Napoleonin aikalainen "Arno" vuonna 1983, antiikin kreikkalainen "Orion" vuonna 1990, muinainen egyptiläinen "Keos" vuonna 1992 ja 1600-luvun sankari Loïs vuonna 2000. Martin on käsikirjoittanut tai ideoinut useimmat näistä hahmoista kertovat sarjakuva-albumit, mutta itse hän piirsi vain kolme ensimmäistä Lefranc-albumia ja kaksi ensimmäistä Orion-albumia. Näistä hahmoista kertovia sarjakuvia ei ole suomennettu. Ruotsiksi on julkaistu viisi Lefranc-albumia nimellä Frank.
Heikentyneen näkökykynsä vuoksi Martin antoi vuonna 1998 myös tärkeimmän sarjansa Alixin muille piirtäjille. Hän kuitenkin jatkoi sarjan käsikirjoittamista vuoteen 2005 ja tämän jälkeenkin osallistui tarinoiden kehittelyyn aina kuolemaansa saakka.
Martinin eri hahmoista kertovia sarjakuva-albumeja on käännetty 15 kielelle, ja niitä on myyty noin 20 miljoonaa kappaletta.
Zondoma

Zondoma on yksi Burkina Fason provinsseista. Se sijaitsee Burkina Fason pohjoisosassa Nordin alueella. Zondoman pääkaupunki on Gourcy. 
Vuonna 2016 provinssissa arvioidaan olevan 221 400 asukasta.
Timo Saarikoski

Timo Sakari Saarikoski (s. 17. heinäkuuta 1969 Kiukainen) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä.
Saarikoski aloitti uransa Porin Ässissä, jossa hän pelasi kaudet 1987–1989. Ässistä hän siirtyi Rauman Lukkoon, jossa pelasi kaudet 1989–1993. Seuraavaksi hän siirtyi Jokereihin. Jokereissa hän pelasi viisi ja puoli kautta, kunnes siirtyi kesken kauden 1998–1999 takaisin Ässiin. Kauden 1999–2000 Saarikoski pelasi SaiPassa ja uransa viimeisen kauden 2000–2001 taas Jokereissa. Yhteensä hän teki urallaan SM-liigan runkosarjassa 541 ottelussa 130 maalia ja 260 syöttöä eli yhteensä 390 tehopistettä. Pudotuspeleissä vastaavat tehot olivat 45 ottelussa kymmenen maalia ja 15 syöttöä eli 25 tehopistettä. Saarikoski voitti urallaan kolme Suomen mestaruutta, yhden hopean ja yhden pronssin.
Saarikoski edusti Suomen maajoukkuetta 74 maaottelussa tehden niissä 8 maalia ja 13 syöttöä eli 21 tehopistettä. Hän oli mukana 1992 talviolympialaisissa sekä MM-kisoissa vuosina 1992 ja 1993. Vuoden 1992 MM-kilpailuissa Suomi saavutti MM-hopeaa.
Pelaajauransa jälkeen Saarikoski on toiminut valmentajana. Hän valmensi kaudella 2005–2006 Ässien A-junioreita, mutta erosi toimestaan kesken kauden. Saarikoski valittiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 178.
1.6.2009 alkaen Timo Saarikoski työskenteli Lukon organisaatiossa juniorivalmennuspäällikkönä ja A-juniorien apulais- ja päävalmentajana. Kauden 2016-17 hän toimi Lukon edustusjoukkueen apulaisvalmentajana, mutta palasi taas seuraavaksi kaudeksi A-juniorien päävalmentajaksi. 
Kaudesta 2019-20 hän on työskennellyt ulkomailla, ensin Ranskan liigassa Chamonixin päävalmentajana 19-21, sitten Slovakian Extraliigassa HC Košicen apuvalmentajana 21-23 ja viimeiseksi syksystä 2023 alkaen Saksan kakkosliigassa EHC Freiburgin päävalmentajana, josta sai potkut 15. lokakuuta 2024.
Billy Gould

William David Gould (s. 24. huhtikuuta 1963 Los Angeles) on yhdysvaltalainen muusikko ja tuottaja. Hän syntyi Los Angelesissa, mutta siirtyi 1980-luvun alussa San Franciscoon. Vuosina 1982–1998 hän toimi Faith No More -yhtyeen basistina. Hän aloitti uransa tuottajana 1990-luvun puolivälissä. Gould on tuottanut muun muassa CMX:n albumin "Vainajala".
Ganesha

Ganesha (sanskritiksi गणेश tai श्रीगणेश, myös Ganapati, Vinayaka tai Binayak) on yksi hindulaisuuden tärkeimmistä ja kunnioitetuimmista jumalista. Hänet kuvataan yleensä suurivatsaisena, keltaisena tai punaisena, nelikätisenä ihmisenä, jolla on yksikärsäinen elefantin pää ja vierellään tunnuseläin hiiri. Ganesha on Shivan ja Parvatin poika sekä joissain myyteissä Bharatin, Riddhin ja Siddhin mies. Hän on hyvän onnen, viisauden ja älykkyyden jumala.
Ganeshan neljä kättä kuvataan usein seuraavasti: yhdessä on kirves, toisessa norsun ohjauskeppi (jotka symboloivat syntien irtileikkuuta ja kaitselmusta) ja kolmannessa lootuksenkukka tai kupillinen makeisia (symboloiden jumalallista viisautta ja sen hedelmiä). Neljännen käden kämmen on käännetty katsojaan päin siunauksen merkkinä. 
Kerrotaan, että Ganeshan äiti Parvati loi hänet ilman apua mieheltään Shivalta, joka ei halunnut lapsia. Tästä syystä Ganeshan ja hänen äitinsä suhde on ainutlaatuinen. 
Ganesha samaistetaan usein pyhään tavuun OM, ja hän edustaa tasapainoa vahvuuden ja hyvyyden välillä sekä mahdin ja kauneuden välillä. Ganesha on hyvin rakastettu ja palvottu jumala, koska hän edustaa hyvää onnea ja uusia alkuja. Hän tarjoaa menestystä ja vaurautta ja poistaa sen tieltä kaikki henkiset tai materiaaliset esteet. Tämän takia häneen turvaudutaan ennen kaikenlaisia toimia ja suorituksia: häneltä pyydetään esimerkiksi apua matkoille, kokeille ja liiketoimille. Lisäksi kaikki pyhät menot (puja) ja rukoukset usein aloitetaan häntä kutsumalla. Ganesha on myös ensimmäinen symboli, joka uuteen kotiin asetetaan.
Nitrokabinetti

Nitrokabinetti on vuosina 1997–1998 MTV3:lla esitetty suomalainen komediasarja. Sarja on esitetty uusintana vuonna 2006.
Sarja kertoo viiden eläkeläisen hulvattomasta elämästä Ruskalinnan vanhainkodista. Vanhukset ovat nuoruudessaan olleet merkittäviä hahmoja suomalaisessa politiikassa ja teollisuuselämässä. He käyttävät ainutlaatuisia diplomaattisia suhteita herkästi vielä vanhoilla päivilläänkin. Lähes jokaisessa jaksossa merkittävässä asemassa on vanhainkodin hoitaja Karin Långströmin ja vanhusten välinen jännite. "Nitrokabinetin" jaksoissa käsiteltiin usein humoristisella tavalla ajankohtaisia aiheita, kuten politiikkaa. Jaksoissa nähtiin joskus myös muun muassa kansanedustajia esittämässä itseään. Sarjan ovat käsikirjoittaneet salanimet Olle Kaarna ja Tarja V. Parsas.
Viña del Mar

Viña del Mar on kaupunki Valparaíson alueella, Chilessä. Sen asukasluku on noin 318 500 (2004), joten se on maansa neljänneksi suurin kaupunki. Kaupunki sijaitsee Tyynen valtameren rannikolla ja noin 110 kilometrin päässä Santiagosta. Viña del Mar on yksi Chilen tärkeimmistä turistikohteista, ja se houkuttelee myös ulkomaalaisia turisteja valkoisilla hiekkarannoillaan ja vuosittaisilla musiikkifestivaaleillaan.
Viña del Marissa on myös varuskunta ja presidentin kesäasunto.
Slayer-yhtyeen laulaja/basisti Tom Araya on syntynyt Viña del Marissa.
Vuoden 2024 helmikuussa kaupunki kärsi pahoin alueella riehuneista maastopaloista.
Es Español

Es Español on vuonna 2001 tuotettu espanjalainen kieliohjelma. Sarja kertoo neljästä henkilöstä Tonista, Begoñasta, Lolasta ja Antonista. Sarja opettaa espanjan kielen alkeita.
Sarjaa on esitetty Suomessa Yleisradion TV-kanavilla.
Hanuman

Hanuman (sanskritiksi हनुमत् "hanumat"; हनुमान् "hanumān") on hindulaisuuden apinankasvoinen jumala. Hanuman on hindujen "Ramayana"-runoelmassa apina-armeijan päällikkö, oppinut mies ja taitava muusikko. Hanuman auttoi Vishnun seitsemättä inkarnaatiota Ramaa pelastamaan vaimonsa Sitan Ravana-demonin käsistä. Hanumania palvotaankin uskollisena auttajana. Uskollisuutensa hän osoitti repimällä auki oman rintansa, näyttäen sydämessään olevan Raman ja Sitan kuvan.
Hanuman on tuulenjumala Vayun poika. Hän on saanut apinakasvonsa siitä, että hänen äitinsä Anjana oli muuttunut apinaksi. Hanumania pidetään myös Shivan ilmentymänä.
Hanuman on monen hindun suosikkijumala. Hanumanin papit ovat vaishnalaisia, mutta myös moni shaivalainen pitää häntä suosikkijumalanaan. Hanuman on erityisesti painijoiden ja akrobaattien suojelija. Hanuman selvittää pulmatilanteet, ja hänen apuaan etsivät usein näyttelijät, ohjaajat, asianajajat ja luennoitsijat. Myös matkaajat pysähtyvät maanteiden varsilla oleviin pieniin Hanumanin temppeleihin pyytämään apua matkanteossa.
Hanuman kuvataan puolittain polvistuneena, käsivarret usein eteenpäin ojennettuina, kädet "namaste"-asennossa ja häntä pystyssä. Hänen olallaan näkyy joskus pyhä nauha, ja hänellä on kädessään usein nuija ja vuori. Vuorella kasvavat taikayrtit kuvaavat Hanumanin kykyä voittaa voittamattomilta näyttävät esteet.
Angers

Angers ([ãʒɛ]) on kaupunki Länsi-Ranskassa Pays de la Loiren alueella. Angers'ssa oli 157 175 asukasta vuonna 2021, ja se on Maine-et-Loiren departementin pääkaupunki. Se on myös muinaisen Anjoun herttuakunnan entinen pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Maine-joen rannalla muutaman kilometrin päässä Loire-joesta. Nykyään kaupungissa toimii mm. Euroopan unionin erillisvirasto CPVO (Yhteisön kasvilajikevirasto).
Varhaisin merkki ihmisten suvun esiintymisestä alueella on 400 000 vuotta vanha kivityökalu. Nykyihmisen asutuksesta on neoliittiselta kaudelta löytynyt hyvin paljon jäänteitä. Roomalaiset valtasivat alueet gallialaiselta Andecavi-heimolta, joka on antanut nimensä sekä Anjoulle että Angers'lle. Roomalaiset antoivat kaupungille nimen "Juliomagus".
Tuy

Tuy on yksi Burkina Fason provinsseista. Se sijaitsee Hauts-Bassinsin alueella maan länsiosassa. Tuyn pääkaupunki on Houndé.
Vuonna 2016 provinssissa arvioidaan olevan 314 600 asukasta.
Marie-José Pérec

Marie-José Pérec (s. 9. toukokuuta 1968 Basse-Terre) on ranskalainen uransa lopettanut pikajuoksija ja kolminkertainen olympiavoittaja. Pérec voitti ensimmäisenä urheilijana 400 metrin juoksun olympiakultaa kahdesti.
Pérec syntyi Basse-Terressä Guadeloupella ja muutti Pariisiin 16-vuotiaana. Vuonna 1988 hän edusti Ranskaa Soulin olympialaisissa 200 metrillä. Ensimmäisen arvokisavoittonsa Pérec otti vuoden 1991 MM-kisoissa, jossa hän voitti 400 metrin juoksun. Seuraavana vuonna 1992 Barcelonan olympiakisoissa hän voitti saman matkan olympiakultaa. Hänestä tuli ensimmäinen olympiakultaa voittanut ranskalainen naisyleisurheilija sitten vuoden 1968, jolloin Colette Besson voitti saman lajin Méxicossa.
Vuoden 1994 EM-kisoissa Helsingissä Pérec voitti Euroopan mestaruuden 400 metrillä ja 4 × 400 metrin viestissä.
Vuonna 1996 Atlantassa Pérec puolusti olympiakultaansa 400 metrillä menestyksekkäästi. Hän voitti matkan uudella olympiaennätyksellä 48,25. Hän onnistui voittamaan myös 200 metrin juoksun, ja näin hänestä tuli eräs harvoista molempien matkojen olympiavoittajista. Pérec teki tämän parikymmentä minuuttia ennen kuin Michael Johnson teki saman.
Pérec oli mukana Sydneyn olympialaisissa 2000 tarkoituksenaan yrittää kolmatta olympiavoittoaan 400 metrillä, mutta hän lähti kisakylästä eikä osallistunut kilpailuun. Pérecin mukaan tuntematon mies ahdisteli häntä hotellihuoneessa.
Pérec voitti Ranskan mestaruuden 100 metrillä vuonna 1991, 200 metrillä vuosina 1992 ja 1995, 400 metrillä vuonna 1988 sekä 400 metrin aidoissa vuonna 1989. Ranskan sisäratojen mestaruuden hän voitti 200 metrillä vuonna 1989. Ranskan ennätystä hän paransi 100 metrillä kerran (10,96 s vuonna 1991), 200 metrillä kolme kertaa (22,26:sta 21,99 sekuntiin vuosina 1991–1993), 400 metrillä kahdeksan kertaa (51,35:stä 48,25 sekuntiin vuosina 1988–1996) ja 400 metrin aidoissa neljä kertaa (54,51:stä 53,21 sekuntiin vuonna 1995). Sisäradoilla hän juoksi Ranskan ennätyksen 200 metrillä vuonna 1989 (23,16 s) ja 400 metrillä vuonna 1996 (51,44 s).
Vuoden 2024 kesäolympialaisten avajaisissa Pérec sytytti olympiatulen yhdessä judoka Teddy Rinerin kanssa.
Angaur

Angaur eli Ngeaur on saari ja osavaltio Palaussa. Sen pinta-ala on kahdeksan neliökilometriä ja asukasluku oli 130 vuonna 2012 ja 243 vuonna 1980. Saari sijaitsee Peleliusta lounaaseen. Toisen maailmansodan aikana saarella käytiin Angaurin taistelu. 
Saarella puhutaan palaun, japanin ja englannin kieliä. Osavaltion perustuslain mukaan kaikki kolme ovat virallisia kieliä, ja Angaur on ainoa paikka maailmassa, jossa japani on virallisesti lailla tunnustettu virallinen kieli.
Peleliu

Peleliu eli Beliliou on saari ja osavaltio Palaussa. Osavaltioon kuuluu myös kaksi saaren koillispuolella sijaitsevaa luotoa. Peleliu sijaitsee Angaurista koilliseen ja Kororista lounaaseen. Suurin osa saaren asukkaista elää Kloulklubedin kylässä saaren pohjoisrannikolla. Koko osavaltion asukasluku oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 470.
Osavaltion viralliset kielet ovat palau ja englanti. Vuodesta 2022 lähtien osavaltion kuvernöörinä on toiminut Emais Roberts.
Muut osavaltioon kuuluvat saaret ovat Ngercheu, Ngesebus, Ngurungor, Kongauru ja Murphy Island, joista vain Ngercheulla on asutusta.
Toisen maailmansodan aikaan saarella käytiin Peleliun taistelu Yhdysvaltain ja Japanin välillä.
Nielutulehdus

Nielutulehdus (toisilta nimiltään nielurisatulehdus, angiina, tonsilliitti tai faryngiitti) on nielussa oleva sairaus, jossa on merkittävimpänä oireena jatkuva tai nieltäessä tuntuva kipu. Taudin aiheuttajana toimivat virukset tai bakteerit, joista tärkein on A-ryhmän beetahemolyyttinen streptokokki, vaikka useimmiten aiheuttajana toimiikin virus. Bakteerin aiheuttama angiina voidaan hoitaa antibiootilla. Sairauden itämisaika on yleensä lyhyt.
Luettelo aiheuttajista.
Läheskään aina taudin aiheuttajaa ei saada selville.
MilFight

MilFight on suomalaisen Hannu Maunulan kehittämä kamppailulaji. Nimi on lyhennelmä sanoista "military fight" ja juontaa juurensa Maunulan sotilastaustaan. Maunula toimii itse Vaasassa.
Yleistä.
MilFight (sotilaskamppailu) on Krav Magaan tai Combat Samboon verrattavissa oleva kamppailulaji, jota voi harrastaa esimerkiksi Reserviläisen voimakäyttö -kursseilla.
Huolimatta sotilaallisesta nimestään laji kuuluu kamppailulajeihin, joissa harjoittelu tapahtuu urheilun, itsepuolustuksen ja kamppailun näkökulmista. Rajoituksena ei ole minkään lajin sääntöjä, vaan liikkeet on valittu tehokkuuden ja tarkoituksenmukaisuuden mukaan.
Harjoitus koostuu pitkästä lämmittelyjaksosta, joka on välttämätön loukkaantumisten välttämiseksi. Lämmittelyä seuraa tekniikka- ja hermottamisharjoitus, jossa käydään läpi uusia liikesarjoja. Harjoituksen tempo kasvaa anaerobiselle tasolle. Tämän jälkeen tehdään tekniikan käyttö rasittuneessa tilassa. Harjoituksen lopuksi tehdään kuntopiiri. Pitkä venyttelyosuus nopeuttaa toipumista harjoituksen rasituksesta, joka on yleensä kova.
Kaikessa korostetaan kaatojen, heittojen, lyöntien ja potkujen hallintaa loukkaantumisten välttämiseksi. Suojauksena kamppailuharjoituksessa käytetään hammas- ja alasuojaa, nyrkkeilyhansikkaita ja säärisuojia. Lisäksi voi tarvittaessa käyttää kypärää.
Irena Szewińska

Irena Szewińska (alk. Irena Kirszenstein, 24. toukokuuta 1946 Leningrad, Neuvostoliitto – 29. kesäkuuta 2018 Varsova) oli puolalainen yleisurheilija, joka oli 1960- ja 1970-lukujen menestyneimpiä naisyleisurheilijoita.
Irena Szewińska syntyi puolanjuutalaiseen perheeseen Leningradissa (nykyinen Pietari), Neuvostoliitossa. Vuonna 1964 18-vuotiaana nimellä Irena Kirszenstein hän osallistui Tokion olympialaisiin. Kisoissa hän voitti hopeaa pituushypyssä ja 200 metrin juoksussa. Lisäksi hänestä tuli olympiavoittaja Puolan otettua yllätysvoiton 4 × 100 metrin viestissä uudella ME-ajalla 43,6. Seuraavana vuonna Szewińska juoksi 100 metrillä ME-ajan 11,1. Budapestin EM-kisoissa 1966 Szewińska oli voittaja 200 metrillä, pituushypyssä ja pikaviestissä, lisäksi 100 metriltä tuli hopeaa. Vuonna 1967 hän meni naimisiin Janusz Szewińskin kanssa.
Mexico Cityn olympialaisissa 1968 Szewińska ei selviytynyt pituushypyn finaaliin, mutta otti 100 metrin juoksussa pronssia. 200 metrillä hän juoksi voittoon uudella maailmanennätysajalla. 1971 EM-kisoissa Helsingissä Szewińska oli kolmas 200 metrillä ja samana vuonna halli-EM:ssä pituudessa toinen.
Münchenin olympialaisissa 1972 Szewińska oli pronssilla 200 metrillä. Rooman EM-kisoissa 1974 hän oli kisojen tähti voitettuaan kultaa sekä 100 metrillä että 200 metrillä. Jälkimmäisellä matkalla hän juoksi maailmanennätysajan 22,21 Potsdamissa 13. kesäkuuta 1974.
1976 Montrealin olympialaisiin Szewińska vaihtoi 400 metrin matkalle. 400 metrin juoksussa hän voitti olympiakultaa uudella ME-ajalla 49,29. Vuosien 1974–1978 välillä Szewińska voitti 34 peräkkäistä kisaa 400 metrillä. Szewińskan arvokisaura päättyi vuoden 1978 EM-kisoihin Prahassa, jossa hän voitti pronssia 400 metrillä ja 4 × 400 metrin viestissä.
Urheilu-uransa jälkeen Szewińska toimi urheilun järjestötehtävissä. Hän oli Puolan yleisurheiluliiton puheenjohtajana ja KOK:n jäsenenä. Vuonna 2005 hänet valittiin IAAF:n hallitukseen.
Hän kuoli 29. kesäkuuta 2018 Varsovassa.
Peltirumpu

Peltirumpu ("Die Blechtrommel") on saksalaisen Günter Grassin ensimmäinen romaani. Se julkaistiin vuonna 1959, ja se on osa Danzig-trilogiaa. Teoksesta on ilmestynyt kaksi suomennosta (Aarno Peromiehen 1961 ja Oili Suomisen 2009), molemmat Otavan kustantamina.
"Peltirumpu" kertoo Oskar Matzerathista, joka päätti lopettaa kasvamisen kolmivuotiaana vastalauseena aikuisten maailman tympeydelle ja tekopyhyydelle. Romaani kuvaa natsi-Saksaa maagisen realismin keinoin. "Peltirumpu" oli ensimmäisiä saksalaisia romaaneja, jotka kuvasivat natsiaikaa tavallisten kansalaisten näkökulmasta, ja sitä on pidetty eräänä 1900-luvun jälkipuoliskon kirjallisuuden keskeisimmistä teoksista. Kirjalle on ominaista rikas mielikuvituksellisuus, joka hyödyntää historiaa, myyttejä ja fantasiaa, sekä tummasävyinen satiirinen huumori.
"Peltirumpu" sai heti ilmestyessään kiittävät arvostelut, mutta se herätti myös vastalauseita avoimen seksuaalisuutensa vuoksi, eivätkä kaikki hyväksyneet teoksen aikalaiskuvaakaan. 
Volker Schlöndorff on vuonna 1979 ohjannut romaaniin perustuvan samannimisen elokuvan.
Luettelo Suomen peruskouluista

Tämä artikkeli on epätäydellinen luettelo Suomen peruskouluista. Luettelon lähteenä on käytetty Opetushallituksen ylläpitämiltä sivuilta löytyviä luetteloita ala-asteista ja yläasteista sekä kuntien omia kotisivuja. Luettelosta kuitenkin puuttuu useita peruskouluja.
Siirtyminen kansakouluista peruskoulujärjestelmään oli viety loppuun koko Suomessa syyslukukaudella 1977. Tuolloin Suomessa oli 4 010 peruskoulun ala-astetta, 583 yläastetta, 255 apukoulua ja 34 muuta erityiskoulua. Lisäksi toimi 12 harjoittelukoulua, 24 peruskoulua korvaavaa koulua ja 6 muuta koulua.
Syksyllä 2007 Suomessa oli 3 263 peruskoulua. Vuonna 2016 Tilastokeskus kertoi tilastossaan yhteensä 2 440 peruskoulun oppilasmäärät. Vuosina 2006–2012 lakkautettiin 601 peruskoulua ja lukiota.