tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Steed Malbranque

Steed Malbranque (s. 6. tammikuuta 1980 Mouscron, Belgia) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2011/2012 Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Olympique Lyonnais'ta. Pelipaikaltaan Malbrangue on keskikenttäpelaaja.
Lyon.
Malbranque aloitti uransa Lyonissa, jossa hän vuosien 1995 ja 1997 välillä oli voittamassa alle 15-vuotiaiden mestaruutta kahdesti, alle 17-vuotiaiden Cupin ja reservimestaruutta. Samalla hän toimi myös Ranskan alle 18-vuotiaiden kapteenina.
Edustusjoukkueessa Malbranque debytoi 21. helmikuuta 1998 1-1 tasapeliin päättyneessä ottelussa Montpellier’ta vastaan. Neljän kauden aikana Lyonissa Malbranquelle kertyi yhteensä 87 liigaottelua valkopaidoissa. Sen lisäksi hän sai kokemusta Euroopan kentiltä Mestarien liigasta ja UEFA Cupista.
Fulham.
Malbranque siirtyi Englannin kentille vuonna 2001, kun Fulham maksoi keskikenttäpelaajasta 4,5 miljoonaa puntaa. Debyyttinsä uudessa seurassa hän teki Old Traffordilla ottelussa Manchester Unitedia vastaan. Avauskaudellaan ranskalainen tykitti kymmenen maalia.
Malbranque pelasi lontoolaisjoukkueessa viisi vuotta, jonka aikana hänet nähtiin kentällä yhteensä 211 ottelussa. Maaleja hän teki 44 (mukaan lukien Fulhamin euro-ottelut UEFA Cupissa kaudella 2002-03). Kaudella 2002-03 Malbranque oli Fulhamin paras maalintekijä 13 maalillaan ja auttoi joukkuetta putoamiskamppailussa. Ranskalaistuneella Malbranquella oli myös mahdollisuus edustaa Belgian maajoukkuetta, koska hänellä ei ollut tilillään yhtään aikuisten ottelua Ranskan paidassa. Hän kuitenkin valitsi Ranskan ja toivoo joskus tulevaisuudessa murtautuvansa Ranskan kivenkovaan maajoukkueeseen.
Aivan siirtoikkunan sulkeutumisen alla (31. elokuuta 2006) Tottenham hankki Malbranquen riveihinsä 
Tottenham Hotspur.
Tottenhamissa Malbranque debytoi melkein kymmenen viikon päästä siirrosta, 8. marraskuuta -06 White Hart Lanella liigacupin ottelussa Port Valea vastaan. 9. joulukuuta 2006 ranskalainen teki ensimmäisen maalinsa "Spurseissa", kun hän onnistui joukkueen 5-1 voitossa Charlton Athleticia vastaan. Kesällä 2008 hän siirtyi Sunderlandiin.
Elokuussa 2012 Malbranque palasi vanhaan seuraansa Lyoniin.
Isomyrskyliitäjä

Isomyrskyliitäjä ("Macronectes giganteus") on Antarktiksen ja eteläisten merialueiden raskastekoinen ulappaliitäjälaji.
Koko ja ulkonäkö.
Lintu on maksimissaan 95 cm pitkä ja 4,5 kg painava, albatrossien kokoluokkaa oleva lintu. Sukupuolet ovat samannäköiset. Nuoret linnut ovat kauttaaltaan mustanpuhuvia, vanhemmiten ne muuttuvat rusehtavan ”epäsiisteiksi” väritykseltään. Linnusta esiintyy myös valkea värimuoto.
Levinneisyys.
Isomyrskyliitäjä on eteläisten ja Antarktisten merialueiden lintu.
Elinympäristö.
Ulappalintuna lintu voi ruokailla merellä, mutta se pesii saarilla tai rannikon läheisyydessä.
Lisääntyminen.
Pesä rakentuu pikkukivistä ja kasvinosista, muodostaen matalan keon maahan. Lintu muodostaa pesimäyhdyskuntia. Emot ja poikaset voivat pesällä häirittynä puolustautua sylkemällä pahantuoksuista öljyä. Pesässä on tyypillisesti yksi muna, jota haudotaan 60 päivää. Poikasta ruokitaan kolme viikkoa. Poikanen lähtee lentoon neljän kuukauden iässä, mutta saavuttaa sukukypsyyden vasta 6–7 vuoden ikäisenä.
Ravinto.
Lintu syö merellä kalaa, krilliä ja muuta meren pieneläimistöä. Maalla se syö hylkeiden ja pingviinien haaskoja ja voi tappaa myös muita itseään pienempiä merilintuja ravinnokseen.
Sultan Hashim Ahmad

Sultan Hashim Ahmad al-Tai (1945 – 19. heinäkuuta 2020 Nasiriyya, Irak) oli irakilainen sotilasjohtaja, joka oli puolustusministerinä Saddam Husseinin hallinnossa kevääseen 2003 asti. Hän antautui liittouman joukoille 19. syyskuuta 2003.
Ahmad tuomittiin kesäkuussa 2007 kuolemaan osallisuudesta kurdeja vastaan tehdyistä sotatoimista 1980-luvulla. 4. syyskuuta vetoomustuomioistuin vahvisti hänen, Ali Hasan al-Majidin ja armeijan entisen komentajan Hussein Rashid al-Tikritin tuomiot. Heidät oli määrä hirttää 30 päivän sisällä tuomion vahvistamisesta.
Presidenttineuvosto ei suostunut hyväksymään Ahmadin kuolemantuomiota. Ahmad vietti viimeiset elinvuotensa vankilassa, ja hän kuoli heinäkuussa 2020.
Vuorivaahtera

Vuorivaahtera ("Acer pseudoplatanus") on vaahteroiden ("Acer") sukuun kuuluva kesävihanta lehtipuu. Se on Euroopan yleisimpiä vaahteralajeja, joka esiintyy Keski-Euroopassa Ranskasta Ukrainaan ja Etelä-Euroopassa vuoristoissa Pyreneillä, Apenniineilla ja Balkanilla sekä Kaukasuksella.
Vuorivaahteraa kasvatetaan laajalti luonnollisen esiintymisalueen ulkopuolella, missä se on levinnyt monin paikoin viljelykarkulaiseksi. Sitä tavataan esimerkiksi Britteinsaarilla ja Irlannissa, minne sitä on tuotu jo 1600-luvulla sekä Skandinavian eteläosissa, Islannissa ja Färsaarilla. Pohjois-Amerikassa se on levinnyt yleisimmin Uuteen-Englantiin, New Yorkiin ja Yhdysvaltojen luoteisosiin. Eteläisellä pallonpuoliskolla sitä kasvaa esimerkiksi Uudessa-Seelannissa ja Falklandinsaarilla.
Suomessa vuorivaahtera on säädetty kansallisesti haitalliseksi vieraslajiksi. Haitallista vieraslajia ei saa päästää ympäristöön eikä tuoda Suomeen EU:n ulkopuolelta eikä myöskään toisesta EU-maasta, pitää hallussa, kasvattaa, kuljettaa, saattaa markkinoille, välittää taikka myydä tai muuten luovuttaa. Vuorivaahtera on Suomessa harvinainen, ja sitä tavataan viljelykarkulaisena Ahvenanmaalla ja eteläisessä Suomessa.
Kuvaus.
Vuorivaahtera kasvaa 20–35 metriä pitkäksi, leveälatvuksiseksi puuksi. Nuorien puiden kuori on harmaa ja sileä, mutta vanhemmiten kuori muuttuu karkeammaksi ja hilseilee paljastaen vaaleanruskean värin. Lehdet ovat 10–25 cm pitkiä ja niissä on 5–15 cm pitkä ruoti. 5–10 mm halkaisijaltaan olevat siemenet ovat pareittain. Siemenissä on 20–40 mm pitkä siipi, joka auttaa tuulilevityksessä. Siemenet kypsyvät syksyllä noin kuusi kuukautta pölytyksestä.
Käyttö.
Vuorivaahtera kestää tuulta, saasteita ja suolaa hyvin, minkä vuoksi se on suosittu koristepuu kaupungeissa. Sitä kasvatetaan myös rakennuspuuksi ja puuainesta käytetään huonekaluihin ja parketteihin.
Enäjärvi (Kouvola)

Enäjärvi on kylä Kouvolassa, Anjalankosken suuralueella. Enäjärvellä asuu noin 200 asukasta noin 85 taloudessa. Kylällä on yli 20 maatilaa sekä useita muun alan pienyrityksiä. Kylällä toimii muun muassa metsästysseura, nuorisoseura sekä urheiluseura nimeltä Enäjärven Urheilijat. Enäjärvi on valittu vuonna 2004 vuoden kymenlaaksolaiseksi kyläksi.
Historia.
Enäjärveltä on löydetty raudanvalmistuskuonaa, jonka ajoituksen perusteella kylässä olisi valmistettu rautaa jo 1300-luvulla. Samanlaisia löytöjä on tehty myös lähistöllä sijaitsevista Saaramaan ja Haapalan kylistä.
Enäjärvi kuului vuosina 1975–2008 Anjalankosken kaupunkiin ja sitä ennen Sippolan kuntaan. Enäjärvi sijaitsee Enäjärvi- ja Sanijärvi-nimisten järvien läheisyydessä. Kylä sijaitsee noin 26 kilometriä koilliseen Myllykosken ja Keltakankaan alueelta eli entisestä Anjalankosken keskustasta. 
Järvet.
Kylä sijaitsee Enäjärven ja Sanijärven rannoilla.
Enäjärven pinta-ala on 168 hehtaaria ja rantaviivan pituus on 10,2 kilometriä ja Sanijärven 89,4 hehtaaria ja 6,7 kilometriä.
Henry Cockburn

Henry Cockburn (14. syyskuuta 1921 Ashton under Lyne, Lancashire – 2. helmikuuta 2004) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen puolustaja. Hän edusti Englannin maajoukkuetta 13 kertaa ja kuului Englannin joukkueeseen vuoden 1950 MM-kisoissa.
Cockburn liittyi Manchester Unitediin juniorina ja ryhtyi ammattilaiseksi elokuussa 1944. Toisen maailmansodan takia hän joutui odottelemaan ensiesiintymistään liigassa aina vuoteen 1946 saakka. Samana vuonna hän pelasi myös ensi kerran maajoukkueessa ottelussa Pohjois-Irlantia vastaan.
Unitedissa Cockburn oli voittamassa FA Cupia vuonna 1948 ja liigamestaruutta vuonna 1952. Hän lähti ManU:sta lokakuussa 1954 ja siirtyi Buryyn, jossa lopetti aktiiviuransa parin kauden jälkeen.
Kapinmyrskyliitäjä

Kapinmyrskyliitäjä ("Daption capense") on yleinen Antarktiksen ja eteläisten merialueiden ulappaliitäjälaji. Kapinmyrskyliitäjä on ainut "Daption"-sukuun kuuluva laji, ja sillä on kaksi alalajia: "Daption capense australe" ja "Daption capense capense".
Koko ja ulkonäkö.
Kapinmyrskyliitäjän höyhenpuku on selkäpuolelta mustan-valkeankirjava, ja täysikasvuisena lintu on 39 cm:n pituinen. Merenkävijät nimittivät lajia aiemmin ”kapinkyyhkyksi”, koska se muistutti heidän mielestään ulkonäöltään kesykyyhkyä. Sukupuolet ovat samannäköiset. Lento on tyypillisesti liidon ja nopeiden siiveniskujen vuorottelua.
Levinneisyys.
Kapinmyrskyliitäjä on eteläisten ja antarktisten merialueiden lintu. Sitä tavataan lukuisilla Antarktista ympäröivillä saarilla. Muutama pari pesii jopa Uuden-Seelannin Aucklandinsaarilla, Chathamsaarilla ja Campbellinsaarella. Valtaosa kannasta pesii Antarktiksen niemimaalla ja Scotianmeren saarilla. Lajia tavataan myös Etelä-Georgian saarella, Ballenynsaarilla ja Kerguelenilla. Kannan suuruudeksi arvioidaan noin 2 000 000 yksilöä, joten laji on sangen elinvoimainen ja yleinen merilintu.
Elinympäristö.
Ulappalintuna kapinmyrskyliitäjä voi ruokailla merellä. Se voi myös sukeltaa. Pesät ja pesäyhdyskunnat sijaitsevat maksimissaan kilometrin etäisyydellä rannasta.
Lisääntyminen.
Lintu pesii mataliin kalliojyrkänteiden syvennyksiin ja vuoraa pesän irtaimella maa-aineksella. Se voi muodostaa pesimäyhdyskuntia tai pesiä yksittäinkin. Koiras ja naaras vuorottelevat hautomisessa useiden päivän vuoroissa. Lintu voi puolustaa pesäänsä aggressiivisestikin sylkemällä vatsaöljyjään tunkeilijoiden päälle. Kuoriutumisen jälkeen poikasta haudotaan vielä kymmenen päivää, kunnes sen lämmönsäätely toimii. Sen jälkeen molemmat vanhemmat pyytävät poikaselle ruokaa mereltä. Lentoonlähtö tapahtuu noin 45 päivän ikäisenä.
Ravinto.
Krillit ja muut äyriäiset muodostavat noin neljä viidesosaa kapinmyrskyliitäjän ruokavaliosta. Lintu syö myös kalaa ja muuta merten pieneläimistöä.
Pikkuviistäjä

Pikkuviistäjä ("Pterodroma cookii") on uhanalainen, vain kolmella Uuden-Seelannin saarella pesivä pieni ulappaliitäjälaji.
Koko ja ulkonäkö.
Lintu on maksimissaan 33 cm pitkä. Sukupuolet ovat samannäköiset. Linnulla on ohuet, heikot jalat ja sen nokan päällä ovat putkimaiset sieraimet. Linnun selkäpuolella on selkeästi erottuva vaalea siipikuvio siipien sisäosissa, jota tummemmat siipien ulkoreunojen juovat reunustavat. Siipien kärkiväli on noin 65–66 cm.
Levinneisyys.
Lintu pesii vain kolmella pienellä Uuden-Seelannin saarella: Little Barrier, Great Barrier ja Codfish Islands. Little Barrier pesii noin 50 000 paria, Great Barrierilla ehkä vain noin 20 paria ja Codfish Islandsilla noin 100 paria, aiemmin noin 20 000 paria 1900-luvun alussa. Lajia voi kuitenkin tavata laajoilla Tyynenmeren merialueilla aina Aleuteille ja Etelä-Amerikan pohjoisosan länsipuolisille merille saakka. Nykyisin lintu luokitellaan erittäin uhanalaiseksi. Kantaa ovat vähentäneet Uuden-Seelannin saarille tuodut uudet petonisäkkäät, eritoten rotat ja kissat, sekä vekaluhtakanat ("Gallirallus australis"). Kanta on kuitenkin alkanut elpyä, kun sen ei-luonnollisia vihollislajeja on poistettu pesimäsaarilta.
Elinympäristö.
Lintu viettää valtaosan ajastaan merellä, saapuen pesimäpaikoilleen vain munimaan ja hoitamaan poikasiaan.
Lisääntyminen.
Pesäkäytävä kaivetaan korkealle metsäisille rinteille. Lintu saapuu pesimäpaikoilleen vain öisin välttääkseen petoeläimiä.
Ravinto.
Ravinto koostuu lähinnä planktonista ja krilleistä. Myös kala ja muut äyriäiset kelpaavat.
Pikkuprioni

Pikkuprioni ("Pachyptila turtur") on eteläisen pallonpuoliskon merialueilla esiintyvä pieni ja yleinen ulappaliitäjälaji.
Koko ja ulkonäkö.
Lintu on suurimmillaan 27 cm pitkä. Linnun selkäpuoli on enimmäkseen harmaa, mutta sen pyrstönpää on musta ja sen selkäpuolella näkyy lentäessä musta M-kirjainta muistuttava kuvio. Vatsapuoli on vaalea. Linnulla on ohuet ja heikot jalat, ja sen nokkaa reunustaa sisäpuolelta kampamainen ripsireunus.
Levinneisyys.
Lintua tavataan eteläisten merialueiden saarilla ja rannikoilla. Pesimäyhdyskuntia on Chatham-, Snares- ja Antipodisaarilla Uudessa-Seelannissa, Bassinsalmen saarilla Australiassa sekä Falklandinsaarilla, Marionsaarella, Crozetsaarilla ja Macquariensaarella. Uuden-Seelannin Eteläsaarelta löydettiin 1990-luvun alkupuolella kolme pientä pikkuprioniyhdyskuntaa. Maailmanpopulaation koko on noin kaksi miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Pikkuprioni viettää valtaosan elämästään lennossa meren yllä. Se pesii yhdyskunnissa pikkusaarilla. Maalla linnun liikkuminen on erittäin kömpelöä.
Lisääntyminen.
Pikkuprioni kaivaa pesäkäytävän jaloillaan ja nokallaan piilottaen sen suun kasvillisuuden suojaan. Se voi myös pesiä kalliononkaloissa. Lintu saapuu pesimäpaikkaansa vain yöaikaan. Naaras munii yhden munan. Haudonta-aika on noin 55 päivää ja poikanen pysyy pesässä noin seitsemän viikkoa.
Ravinto.
Pikkuprioni syö meren pieneläimistöä, eritoten krillejä ja muita äyriäisiä sekä hankajalkaisia.
Krasnokamensk

Krasnokamensk () on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Kaakkois-Siperiassa lähellä Kiinan rajaa noin 535 km Tšitasta kaakkoon. Sen asukasluku on 55 666 (2010), ja se on piirikunnan kaupungeista toiseksi suurin Tšitan jälkeen.
Krasnokamensk perustettiin 1968, ja siitä tuli kaupunki 1969. Siellä on Venäjän suurin uraanikaivos. Kaupunki oli kaivostuotannon strategisen merkityksen vuoksi pitkään suljettu. Kaivostoiminta on aiheuttanut ympäristötuhoja.
Oligarkki Mihail Hodorkovskin vankilavuodet kaupungin lähellä toivat paikkakunnalle ulkomaisia toimittajia ja turisteja.
Halogenidimineraali

Halogenidimineraalit ovat mineraaleja, jotka ovat jonkin metallin ja halogeenien (fluori, kloori, bromi, jodi, astatiini) yhdisteitä.
Tavallisimpia halogenidimineraaleja ovat esimerkiksi fluoriitti eli fluorisälpä (CaF2), haliitti eli vuorisuola (NaCl), natriumfluoridi (NaF), kaliumkloridi (KCl) ja muut luonnonsuolat.
Filmikameroissa käytettävissä valoherkissä materiaaleissa on nykyään valoon reagoivana aineena hopeabromidia (AgBr).
Tumba Tamminen

Tumba Tamminen (oik. Tuomo Tamminen, s. 9. joulukuuta 1942 Kiukainen) on suomalainen laulaja, jonka keikkaura alkoi Veikko Tuomen yhtyeessä.Suuren osan albumeistaan hän teki Pauli Granfeltin yhtyeen kanssa. Tammista säesti pitkään Hannu Tuomaisen yhtye. Ennen siirtymistään ammattimuusikoksi hän työskenteli autonasentajana.
Ura.
Tumba Tamminen lauleskeli paljon jo pikkupoikana. 22-vuotiaana hän nauhoitti Kokemäen kanttorin Pauli Vaitojan kanssa muutaman kappaleen Satakunnan Radioon Poriin. Veikko Tuomi sattui kuulemaan niitä, otti yhteyttä Tammiseen ja pyysi tätä yhtyeensä toiseksi solistiksi. Tuomi keksi Tammiselle myös tämän elinikäisen lempinimen "Tumba". Hieman myöhemmin Tamminen muodosti lähinnä Porin ja Rauman seudulla esiintyneen trion Pauli Vaitojan ja myöhemmän Pori Jazz -festivaalin keskushahmon Jyrki Kankaan kanssa. Muutettuaan pääkaupunkiseudulle Tamminen tutustui erään tuttavansa välityksellä säveltäjä Erik Lindströmiin, jonka karjalaisaiheinen kappale "Evakko" vuodelta 1970 oli Tuomon ensimmäinen levytys. Sota-aika oli ilmeisesti kuitenkin vielä liian lähellä ja levytys jäi melko vähälle huomiolle. Vuonna 1971 Tamminen kokosi oman yhtyeensä, jonka kanssa hän kiersi maata 1980-luvun loppuun saakka. Hän oli myös television Lauantaitanssit-ohjelman vakioesiintyjiä. 
Tamminen julkaisi parinkymmenen vuoden aika useita albumeja ja oli myös mukana monilla kokoelmalevyillä, mutta varsinaista omaa hittiä ei hänen kohdalleen osunut. Hänen vuonna 1979 tekemänsä tulkinta Toivo Kärjen tangosta "Ei erossa yhtään iltaa", jonka Henry Theel oli levyttänyt 30 vuotta aiemmin, saavutti kuitenkin kohtalaista menestystä. Toistaiseksi viimeiset levytyksensä, pari singlelevyä, Tamminen teki vuonna 1998. Aktiiviuransa päätyttyä Tamminen on asettunut asumaan Vihtiin, jossa hän kasvattaa lämminverihevosia ja josta käsin hän tekee pienimuotoisia laulukeikkoja lähiseuduille.
Taljanka

Taljanka on suomalainen lauluyhtye, jonka perusti aviopari Anja ja Timo Tyrväinen vuonna 1975. He ovat olleet yhtyeen keulakuvina koko historian ajan. Mukana olivat aluksi myös laulajat Antero Launis ja Hannele Kaleva-Virkkunen.
Yhtyeen tunnetuin kappale on "Huopikkaat", joka löytyy esikoisalbumilta "Taljanka". Vakiokokoonpanoon kuuluivat tuolloin Lauri Harvilahti, kitara, huilu ja laulu sekä Asko Heinonen, kitara, hanuri, piano ja laulu. Toisesta albumista lähtien Taljanka on ollut trio, jossa kitaraa soittaa Timo Tyrväisen ohella Ari Salin. Konserttikokoonpanossa on heidän lisäkseen tilaisuuden luonteen mukaan 6–10 muusikkoa ja tanssijaa. Yksi tärkeimmistä vakiomuusikoista on ollut harmonikkataituri Petri Ikkelä.
Taljankan levyillä on kuultu monien maiden musiikillisiä sävyjä. Kesällä 1974 Anja Tyrväinen oli venäjän kielikursseilla Leningradissa ja toi mukanaan kasan levyjä. Hän käänsi "Huopikkaat", Timo Tyrväinen taas esikoislevyltä myös löytyvän "Sinisen huivin". Myös toinen albumi on pääosin slaavilaisperäistä musiikkia. "Matkaan"-albumilla on kappaleita, jotka Tyrväiset olivat kuulleet matkoillaan Pariisiin. "Mikset saavu" sisältää espanjalaisten rytmien ja Latinalaisen Amerikan lauluja. "Imarme" merkitsi paluuta slaavilaiseen musiikkiin. "Zaiori"-levyllä oli sellaisia etnomusiikin helmiä, jotka ovat muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta jääneet Suomessa suhteellisen vieraiksi. "Santa Lucialla" on joululauluja eri maista ja kulttuureista. Suomalaisten joululaulujen rinnalla soivat ranskalaisen, espanjalaisen, italialaisen, saksalaisen ja yhdysvaltalaisen joulun sävelet. "Kaksi kuvaa rinnakkain" kulki työnimellä "Taljanka goes iskelmä". Levyn aloittaa Kerkko Koskisen ja Jukka Itkosen "Elämänlangat", josta Katri Helena teki tunnetummaksi muodostuneen coverin. Federico García Lorcan teksteihin perustuva flamencolevy "Tarara" on tekijöittensä mukaan puhtaimmin omaan makuun tehty levy.
Myös Tyrväisten tyttäret Taija (s. 1982) ja Tania Tuulevi (s. 1984) ovat satunnaisesti olleet mukana Taljankan toiminnassa. Taija on soittanut pianoa ja lyömäsoittimia sekä sovittanut lauluja muun muassa albumilla "Santa Lucia" (koko perhe esittäytyy myös levyn kansissa joulutunnelmissa) ja "Tarara"-albumilla, jolla molemmat toimivat taustalaulajina.
Herford

Herford on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se on Herfordin piirikunnan hallintokaupunki ja kuuluu Detmoldin hallintopiiriin. Kaupunki sijaitsee Wiehengebirgen ja Teutoburgin metsän kukkula-alueiden välissä. Kaupungin keskustassa joet Aa ja Werre yhtyvät. Kaupungin asukasluku oli 67 459 vuoden 2022 lopussa. Sen pinta-ala on 79,15 neliökilometriä.
Kaupungin alueelle perusti asutuksen Kaarle Suuri vuonna 789. Se sai kaupunginoikeudet vuoden 1170 tienoilla. Myöhäiskeskiajalla Herford oli Hansaliiton jäsen. Kaupungin ystävyyskaupunkeihin lukeutuvat Hinckley (Englanti), Fredericia (Tanska), Gorzów Wielkopolski (Puola), Quincy (USA), Vodice (Kroatia), Manavgat (Turkki) ja Xinbei (Kiina).
Patrik Klüft

Patrik Arne Klüft (o.s. Kristiansson, s. 3. kesäkuuta 1977) on ruotsalainen uransa lopettanut seiväshyppääjä.
Klüft karsiutui Sevillan MM-kisoissa 1999 tuloksella 540. Seuraavana vuonna hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa tuloksella 555 ja Edmontonin MM-kisoissa 2001 tuloksella 560. Vuonna 2002 hän voitti Wienin sisäratojen EM-kisoissa hopeaa hypättyään 575. Myöhemmin samana vuonna hän oli neljäs Münchenin EM-kisoissa tuloksella 580. Klüft karsiutui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003. Samana vuonna hän voitti Ruotsin mestaruuden sekä MM-pronssia Pariisin MM-kisoissa tuloksella 585.
Klüft hyppäsi 2004 Euroopan sisäratojen cupissa kolmanneksi ja Budapestin sisäratojen MM-kisoissa neljänneksi. Myöhemmin samana vuonna hän oli toinen Euroopan cupissa ja karsiutui Ateenan olympialaisissa. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan cupin ykkösliigan ja sijoittui yhdeksänneksi Helsingin MM-kisoissa.
Klüft ilmoitti tammikuussa 2008 lopettavansa yleisurheilu-uransa ja keskittyvänsä jääkiekkovalmentajan hommiin.
Patrik Kristianssonin puoliso on seitsenottelun moninkertainen arvokisavoittaja Carolina Klüft. He menivät kesällä 2007 naimisiin ja Kristiansson otti vaimonsa sukunimen käyttöön.
Vigintisexviri

Vigintisexviri () oli joukko alempiarvoisia virkamiehiä ("magistratus minores") antiikin Roomassa. Vigintisexvirin jäsenyys oli roomalaisen virkamiesuran eli "cursus honorumin" ensimmäinen askel. Tämän jälkeen roomalainen saattoi astua ehdolle kvestoriksi. Toinen vaihtoehto oli palvella kymmenen vuotta armeijassa sotatribuunina. 
Vigintisexviri koostui kuudesta ryhmästä:
Augustus lakkautti kaksi viimeistä virkaa ja vigintisexviristä tuli tämän jälkeen vigintiviri ("kaksikymmentä miestä").
Vasili Kaptjuh

Vasili Borisovitš Kaptjuh () eli Vasil Barysavitš Kaptsjuh’ () (s. 27. kesäkuuta 1967 Maladzetšna, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on neuvostoliittolainen ja valkovenäläinen kiekonheittäjä.
Kaptjuh voitti pronssia 1985 nuorten EM-kisoissa sekä seuraavana vuonna Ateenan nuorten MM-kisoissa tuloksella 58,22. Hän sijoittui Splitin EM-kisoissa 1990 neljänneksi. Tokion MM-kisoissa 1991 hän selviytyi loppukilpailuun, mutta joutui jäämään siitä pois loukkaantumisen takia. Stuttgartin MM-kisoissa 1993 hän oli seitsemäs tuloksella 61,64 ja kaksi vuotta myöhemmin Göteborgin MM-kisoissa hän voitti MM-pronssia 65,88 kantaneella heitollaan. Kauden lopussa hän heitti GP-finaalissa neljänneksi tuloksella 66,30. Seuraavana vuonna hän voitti Atlantan olympialaisissa olympiapronssia. Vuonna 1997 hän sijoittui Ateenan MM-kisoissa yhdenneksitoista ja GP-finaalissa seitsemänneksi.
Kaptjuh heitti Sydneyn olympialaisissa 2000 neljänneksi tuloksella 67,59. Seuraavana vuonna hän oli Edmontonin MM-kisoissa kuudes ja GP-finaalissa kahdeksas. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän voitti MM-pronssia. Kauden lopussa hän oli kolmas. Vuonna 2004 hän sijoittui Ateenan olympialaisissa neljänneksi ja kuudenneksi. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän karsiutui.
Timothy Beck

Timothy Beck (s. 2. tammikuuta 1977) on alankomaalainen pikajuoksija ja rattikelkkailija.
Beck kilpaili Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 rattikelkkailussa, jossa sijoittui neljän miehen kelkkojen sarjassa seitsemänneksitoista. Seuraavana vuonna hän voitti Alankomaiden sisäratojen mestaruuden 60 metrin juoksussa. Myöhemmin samana vuonna Pariisin MM-kisoissa hän oli mukana Alankomaiden joukkueessa, joka voitti 4 × 100 metrin viestijuoksussa MM-pronssia. Vuonna 2006 hän sijoittui viidenneksi Euroopan cupin ykkösliigassa 100 metrin juoksussa ajalla 10,75.
Chandra Sturrup

Chandra Sturrup (s. 12. syyskuuta 1971) on bahamalainen pikajuoksija. Hän päätti pitkän uransa vuonna 2013.
Sturrup karsiutui 1988 Sudburyn nuorten MM-kisoissa 100 metrin juoksun välierissä ajalla 11,93. Kaksi vuotta myöhemmin Plovdivin nuorten MM-kisoissa hän karsiutui 100 metrin välierissä ajalla 11,62 ja sijoittui 200 metrin juoksussa kuudenneksi ajalla 23,81. Göteborgin MM-kisoissa 1995 hän karsiutui 100 metrin alkuerissä ajalla 11,59. Seuraavana vuonna hän juoksi Atlantan olympialaisissa 100 metrillä neljänneksi ajalla 11,00 ja oli mukana Bahaman joukkueessa, joka voitti 4 × 100 metrin viestijuoksussa olympiahopeaa. Vuonna 1997 Sturrup voitti Pariisin sisäratojen MM-kisoissa hopeaa 60 metrin juoksussa ajalla 7,15. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa 200 metrin toisissa alkuerissä ajalla 23,07.
Sturrup voitti 1998 Kansainyhteisön mestaruuden 100 metrillä sekä Keski-Amerikan mestaruuden samalla matkalla. Kauden lopussa hän oli GP-finaalissa viides ja yleisurheilun maailmancupissa 100 metrillä toinen ajalla 10,97 sekä pikaviestissä myös toinen. Seuraavana vuonna hän voitti Pan-Amerikan mestaruuden 100 metrillä. Sevillan MM-kisoissa samana vuonna hän oli 100 metrillä seitsemäs ja karsiutui 200 metrin välierissä ajalla 22,75. Kisojen pikaviestissä hän oli mukana voittamassa MM-kultaa. Sydneyn olympialaisissa 2000 Sturrup juoksi 100 metrillä kuudenneksi ja karsiutui 200 metrin alkuerissä. 4 × 100 metrin viestissä hän oli voittamassa olympiakultaa. Kauden lopussa hän sijoittui GP-finaalissa 100 metrillä kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa kultaa 60 metrillä ajalla 7,05 ja sijoittui Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa 100 metrillä alun perin neljänneksi mutta nousi vuosia myöhemmin pronssille Marion Jonesin dopingista johtuneen hylkäyksen myötä.
Sturrup karsiutui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 60 metrin välierissä. Myöhemmin samana vuonna Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän sijoittui 100 metrin juoksussa alun perin neljänneksi, mutta nousi Kelli Whiten ja Žanna Blockin dopinghylkäysten jäljiltä MM-hopealle. Kauden lopussa hän juoksi neljänneksi. Seuraavana vuonna hän karsiutui Ateenan olympialaisissa 100 metrin toisissa alkuerissä. Vuonna 2005 hän sijoittui Helsingin MM-kisoissa neljänneksi ja myös neljänneksi. Rio de Janeiron Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa 2007 hän sai pronssia 100 metrillä. Osakan MM-kisoissa 2007 ja Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui 100 metrin välierissä. hän oli 100 metrillä seitsemäs. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi ja juoksi toisen osuuden hopeaa saaneessa Bahaman pikaviestijoukkueessa. hän sijoittui 100 metrillä neljänneksi. Hän oli viides sekä Dohassa 2010 että Istanbulissa 2012 sisäratojen MM-kisojen 60 metrillä.
Mediterranean Shipping Company

Mediterranean Shipping Company S.A. (MSC) on vuoden 2021 lopusta alkaen ollut maailman suurin kontteja meritse kuljettava yritys. Laivayhtiöllä on 318 alusta, jotka yhteensä pystyvät kuljettamaan 1 022 044 kappaletta kuusi metriä pitkää konttia (TEU). Yhtiön pääkonttori on Sveitsissä Genevessä, ja laivalinjojen tärkein keskus on Belgiassa Antwerpenissa.
Historiaa.
Yhtiön perustivat 1970 kapteeni Gianluigi Aponte ja Rafaela Aponte-Diamant] yksityisyrityksekseen ostamalla ensimmäisen laivansa. Sorrentolainen laivanomistaja kuljetti lastia Afrikkaan. Laivayhtiö on siitä lähtien kasvanut yhdeksi maailman suurimmista varustamoista. Risteilyjä tarjoava tytäryhtiö MSC Italian Cruises perustettiin 1988.
Yhtiö nykyisin.
Nykyään (2023) MSC:llä on 675 toimistoa 155 maassa ja 150 000 työntekijää. MSC:n alukset liikennöivät yli 260 reitillä yli 520 satamassa.
Natalja Hruštšeljova

Natalja Petrovna Hruštšeljova (, s. 20. maaliskuuta 1973) on venäläinen entinen 800 metrin juoksija.
Hruštšeljova oli mukana Budapestin EM-kilpailuissa 1998 Venäjän joukkueessa, joka saavutti hopeaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Hän voitti vuonna 2003 Venäjän mestaruuden 800 metrillä. Samana vuonna hän juoksi toiseksi Euroopan cupissa ajalla 2.02,21 ja sai pronssia Pariisin MM-kilpailuissa ajalla 2.00,29. Kauden lopussa hän oli seitsemäs. Seuraavana vuonna hän karsiutui Ateenan olympialaisissa välierissä.
Martin Hansen ja Mikael Nord

Martin Hansen ja Mikael Nord Andersson ovat ruotsalaisia musiikkituottajia. He ovat tuottaneet yhdessä rockyhtye The Rasmuksen kolme albumia vuosilta 2001–2005 (Into, Dead Letters ja Hide from the Sun), mikä on heidän tunnetuin työnsä.
Martin Hansen aloitti musiikkiuransa soittamalla ja laulamalla 1990-luvun alkupuolella monissa eri yhtyeissä Göteborgissa. Vuosina 1996–1998 hän opiskeli äänisuunnittelua Luulajan yliopistossa. 
Mikael Nord on työskennellyt muusikkona ja tuottajana 1980-luvun puolestavälistä lähtien ja esiintynyt ympäri Ruotsia Ulf Lundellin, Eva Dahlgrenin ja Tomas Ledinin yhtyeissä. 1990-luvun alussa hän teki omaa musiikkia "Nord"-yhtyeessään, ja vuosina 1994–1995 hän oli kitaristina Roxetten maailmankiertueella.
Hansen ja Nord tapasivat vuonna 1998, ja he tuottivat yhdessä Sofi Bonden kappaleen "One". Kansainvälistä menestystä he saavuttivat vuonna 2001, jolloin he pääsivät tuottamaan The Rasmuksen Into-albumin. Se myi tuplaplatinaa Suomessa, ja yhtye sai neljä Emma-patsasta. Yhtyeen suuri kansainvälinen läpimurto tapahtui, kun Hansenin ja Nordin tuottama albumi Dead Letters sekä sen single In the Shadows nousivat korkealle listoilla niin Euroopassa kuin muuallakin maailmassa. Tuottajaparin töistä Ruotsissa saivat julkisuutta myös kultaa myynyt Björn Skifsin "Ingen Annat", jonka Hansen kirjoitti, sekä Peter LeMarcin albumi, joka myi maassa platinaa. Myös Ana Johnssonin esittämä "We are", joka on Spider-man 2 -elokuvan soundtrackilla, on Hansenin ja Nordin tuottama.
Hansen ja Nord omistavat myös Nord Studios -levytysstudion, joka sijaitsee Tukholman Brommassa.
Lee Martin

Lee Robert Martin (s. 9. helmikuuta 1987 Taunton, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Nottingham Forestia lainassa Manchester Unitedista. Pelipaikaltaan hän on laitalinkki.
Martin siirtyi Unitediin 15. joulukuuta 2003 Wimbledonista. Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa hän teki 26. lokakuuta 2005 liigacupin ottelussa Barnetia vastaan.
Tammikuussa 2006 Martin lainattiin Belgian kakkosdivarijoukkueeseen Royal Antwerpiin hankkimaan edustusjoukkuekokemusta. Lyhyen lainapestinsä aikana hän oli pidetty pelaaja varsinkin kannattajien keskuudessa. Elokuussa 2006 Martin lainattiin skotlantilaiseen Rangersiin ja sittemmin hän on pelannut lainalla useissa Englannin mestaruussarjan joukkueissa.
Ennen liigakautta 2007–2008 Martin sai peliaikaa ManUssa Aasian-kiertueen harjoitusotteluissa.
Odintsovo

Odintsovo () on linnuntietä 24 kilometriä Moskovan keskustan länsipuolella sijaitseva teollisuuskaupunki Moskova-Minsk -rautatielinjan varrella Venäjällä. Tämän Moskovan alueen kaupungin asukasluku oli 139 021 (2010).
Odintsovon kylä on tunnettu kirjallisissa lähteissä vuodesta 1627. Moskova-Smolensk-rautatien rakentaminen toi kylään paljon uusia asukkaita 1870-luvulla, ja neuvostoaikana Odintsovo jatkoi kasvamistaan Moskovan vanavedessä. Työläistaajaman (kaupunkityyppinen taajama) aseman paikkakunta sai 1939. Kaupungiksi Odintsovo vihittiin vuonna 1957.
Kaupungin tärkeimpiä työaloja ovat rakennus- ja kemianteollisuus, sekä vaate- ja huonekaluvalmistus.
Odintsovo on yli 300 000 asukkaan Odintsovon piirin keskus ja suurin kaupunki.
Danny Simpson

Daniel ”Danny” Simpson (s. 4. tammikuuta 1987 Salford, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Bristol Cityä. 173 senttimetriä pitkä Simpson on pelipaikaltaan laitapuolustaja.
Simpson on Manchester Unitedin junioreita ja murtautui reservijoukkueeseen vuonna 2005. Edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä liigacupin ottelussa Coventry Cityä vastaan 26. syyskuuta 2007. Tammikuussa 2006 Simpson lähetettiin lainalle Belgian kakkosliigassa pelanneeseen Royal Antwerpiin. Belgian visiitin jälkeen Simpson lainattiin yhdessä joukkuekaveri Jonny Evansin kanssa Sunderlandiin. Kaksikko pelasi Sunderlandissa menestyksekkään kevätkauden ja seura nousi Valioliigaan.
Syksyllä 2007 Simpson solmi ManUn kanssa vuoteen 2010 ulottuvan jatkosopimuksen. Hän pelasi kaudella 2007–2008 kolme ottelua sekä Englannin Valioliigassa että Mestarien liigassa, jotka United lopulta voitti.
Maaliskuussa 2008 Simpson lainattiin Ipswich Towniin, jossa hän vietti loppukauden. Gary Nevillen paluun lähestyessä manageri Sir Alex Fergusonin mukaan parasta Simpsonille olisi saada ykkösjoukkuekokemusta Ipswichista. Kesällä 2008 hänet lainattiin vuodeksi Blackburn Roversiin.
Elokuussa 2009 Simpson lainattiin kuudeksi kuukaudeksi Newcastle Unitediin. Lainapesti oli menestys ja johti Simpsonin pysyvään siirtoon Newcastleen tammikuussa 2010. Newcastle nousi keväällä 2010 valioliigaan, jossa Simpson pelasi seuraavien kolmen kauden aikana kaikkiaan 84 ottelua. Hän siirtyi heinäkuussa 2013 Queens Park Rangersiin, joka nousi valioliigaan keväällä 2014. Hän siirtyi 1,75 miljoonan punnan siirtosummalla Leicester Cityyn elokuussa 2014.
Simpson pelasi 14 valioliigaottelua kaudella 2014–2015. Seuraavalla kaudella hän ei päässyt kentälle seitsemässä ensimmäisessä valioliigaottelussa. Tämän jälkeen hän pelasi kaikki liigapelit avauskokoonpanossa, yhden ottelun pelikieltoa lukuun ottamatta, Leicesterin voittaessa Valioliigan mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän pelasi 35 ottelua Valioliigassa ja kuusi Mestarien liigassa. Kaudella 2017–2018 hän esiintyi 28 pääsarjaottelussa, mutta seuraavalla kaudella vain kuudessa, eikä hänen sopimustaan jatkettu. Syyskuun 2019 lopulla hän liittyi Mestaruussarjan Huddersfieldiin, jossa pelasi kauden aikana 24 liigaottelua. Keväällä 2021 hän teki sopimuksen saman sarjan Bristol Cityn kanssa.
Stev Theloke

Stev Theloke (s. 18. tammikuuta 1978, Karl-Marx-Stadt) on saksalainen uimari, joka voitti kaksi olympiapronssia, 100 metrin selkäuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, Sydneyssä 2000.
Theloke ei päässyt puolustamaan mitalejaan kesäolympialaisiin 2004 loukkaantumisen vuoksi.
Italian Grand Prix 2002

Italian Grand Prix 2002 oli Formula 1 -sarjan kauden 15. osakilpailu. Se pidettiin Italian Autodromo Nazionale Monzassa 15. syyskuuta 2002. Kilpailun voitti Ferrarin Rubens Barrichello ennen tallikaveriaan Michael Schumacheria.
Legio XII Fulminata

Legio XII Fulminata "(Salamoiva)" oli roomalainen legioona. Julius Caesar perusti legioonan ja Legio XI Claudian helvetialaisia vastaan käymäänsä sotaa varten vuonna 58 eaa.
Legioona otti osaa Caesarin sisällissotaan. Se taisteli muun muassa Farsaloksen taistelussa. Sisällissodan jälkeen Caesar päästi tämän jälkeen legioonalaisensa eläkkeelle, mutta legioona palasi palvelukseen Caesarin murhan jälkeen. Legio XI Claudia astui Marcus Antoniuksen palvelukseen. Se osallistui luultavasti toisen triumviraatin sotiin Caesarin murhaajia vastaan. Myöhemmin se osallistui Antoniuksen epäonnistuneeseen Armenian sotaretkeen. Augustuksen kukistettua Antoniuksen Legio XII Fulminata lähetettiin takaisin itään, aluksi Egyptiin, mutta lopulta se päätyi Syyriaan. 
Legioona otti osaa Gnaeus Domitius Corbulon Armenian sotaan. Legio XII Fulminata ja Legio IIII Scythica joutuivat kuitenkin antautumaan parthialaisille vuonna 62. Tämän häpeän lisäksi legioona menetti tunnuksensa taistelussa juutalaisia kapinallisia vastaan vuonna 66. Legioona kunnostautui kuitenkin ensimmäisen juutalaissodan aikana, ja se kannatti Vespasianusta, kun tämä julistautui keisariksi vuonna 69.
Vuonna 75 Domitianus lähetti legioonan avustamaan Albanian ja Iberian kuningaskuntia. Legioona otti luultavasti osaa Trajanuksen Armenian sotaan, joka johti Armenian liittämiseen Roomaan. Vuonna 134 alaanit hyökkäsivät Roomaan, mutta Arrianos löi heidät Legio XII Fulminatan ja Legio XV Apollinariksen avulla. Vuosina 162-166 legioona otti osaa Lucius Veruksen sotaan Parthiaa vastaan. 
Vuoden 193 sisällissodassa legioona tuki Pescennius Nigeriä. Legioona osallistui luultavasti Rooman 200-luvulla käymiin sotiin Persiaa vastaan. Legioona tuki niin sanottua Palmyran valtakuntaa, jonka Aurelianus kukisti vuonna 274. Legio XII Fulminata oli vielä 400-luvulla vartioimassa Rooman itärajaa, mutta häviää tämän jälkeen lähteistä.
Legio XII Fulminata esiintyy Rick Riordanin fantasiaromaanissa "Merenjumalan poika", jonka mukaan legioona selvisi Rooman hävityksestä ja muutti San Franciscoon jumalten tullessa Amerikkaan.
Dan Boyle

Daniel ”Dan” Boyle (s. 12. heinäkuuta 1976 Ottawa, Ontario) on kanadalainen ammattilaisuransa päättänyt jääkiekkoilija. Boyle pelasi 17 kauden aikana NHL-liigassa yli tuhat ottelua, joissa hän edusti Florida Panthersia, Tampa Bay Lightningia, San Jose Sharksia ja New York Rangersia.
Boylea ei koskaan varattu NHL-liigaan. Hän pelasi alkuun yliopistokiekkoa Miamin yliopistossa Ohiossa. Boylen ammattilaisura alkoi vuonna 1998, kun hän siirtyi vapaana pelaajana Florida Panthersiin. Hän edusti Kanadaa Vancouverin talviolympialaisissa 2010, jossa Kanada voitti kultaa. Hän voitti urallaan Stanley Cupin Tampa Bay Lightningin riveissä kaudella 2003–2004. Kauden 2006–2007 päätteeksi hänet valittiin NHL:n kakkostähdistöön.
Peik Johansson

Peik Johansson on suomalainen kehitysmaihin erikoistunut toimittaja, kirjailija ja "Voima"-lehden entinen päätoimittaja. Johansson sai vuonna 2001 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon aikakauslehtityöstään. Johansson on uransa aikana työskennellyt Pekka Haaviston päätoimittamassa "Suomi"-aikakauslehdessä ja "Kansan Uutisissa" sekä toiminut "Vihreän Langan", "Ylioppilaslehden", "Suomen Kuvalehden", "Like-uutisten" ja "Pakolainen"-lehden avustajana. Vuodesta 1990 lähtien hän on matkustanut Afrikassa säännöllisesti ja tehnyt maanosasta dokumentteja ja uutisraportteja Yleisradiolle. Vuonna 1998 hänelle myönnettiin Yleisradion, MTV3:n, Suomen Journalistiliiton, Suomen YK-liiton ja ulkoministeriön Maailman Kuva -palkinto Etelä-Afrikan totuuskomissiosta kertovasta radiodokumentista.
Hämäläinen (Viipurin mlk)

Hämäläinen oli kylä entisessä Viipurin maalaiskunnassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella Venäjällä. Hämäläisen kylä sijaitsi maalaiskunnan itäosassa Viipurin kaupungin kaakkoispuolella. Hämäläisen naapurikyliä olivat Yläsäiniö, Alasäiniö, Uskila, Tirhilä ja Korpela–Autio. Viipurin maalaiskunnan suurin taajama, Säiniö, sijaitsi osittain Hämäläisen kylän alueella. 
Asutus ja elinkeinot.
Hämäläisen kylän läpi kulki valtatie 15 Viipurista Rajajoelle. Vuonna 1937 kylässä oli 937 asukasta. Asutuksen ja palveluiden puolesta Hämäläinen liittyi läheisesti pääasiassa Yläsäiniön kylän alueella sijainneeseen Säiniön taajamaan, jonka eteläosa sijaitsi Hämäläisen alueella. Taajamamaisen asutuksen syntyyn kylän pohjoisosaan ja edelleen valtatie 15 varteen vaikutti Viipurin maalaiskunnan harjoittama asuntotonttien myynti alueella. Kylän eteläosat olivat kuitenkin puhdasta maaseutualuetta. Vuonna 1937 kylässä oli 450 ha metsää ja 186 ha peltoa. Suurin osa kylästä kuului Säiniön koulupiiriin. Aivan eteläisin osa kuului Aution koulupiiriin. 
Historia.
Talvisodan loppuvaiheessa neuvostojoukot etenivät Hämäläisen alueelle. Asukkaat oli evakuoitu jo sodan alussa muualle Suomeen. Moskovan rauhassa Viipurin maalaiskunta Hämäläinen mukaan lukien siirtyi Neuvostoliitolle. Jatkosodassa luovutetut alueet valloitettiin takaisin vuonna 1941 ja kyläläiset pääsivät palaamaan koteihinsa. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä kesällä 1944.
Wendell Meredith Stanley

Wendell Meredith Stanley (16. elokuuta 1904 Ridgeville, Indiana, Yhdysvallat – 15. kesäkuuta 1971 Salamanca, Espanja) oli yhdysvaltalainen biokemisti ja virologi. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1946 tupakan mosaiikkiviruksen eristämisestä. Stanley sai palkinnon yhdessä James B. Sumnerin ja John Howard Northropin kanssa.
Stanley suoritti master of sciences -tutkinnon Illinois'n yliopistosta vuonna 1927, ja kaksi vuotta myöhemmin hän sai tohtorin arvon.
Yhdysvaltain kansallisen tutkimusneuvoston jäsenenä Stanley muutti väliaikaisesti Müncheniin. Siellä hän toimi yhteistyössä Heinrich Otto Wielandin kanssa. Hän palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1931. Palattuaan hän toimi Rockefeller-instituutissa assistenttina vuoteen 1948 asti, minkä jälkeen hän toimi Berkeleyssä Kalifornian yliopistossa biokemian professorina. Vuonna 1958 Stanleysta tuli biokemian osaston johtaja.
Stanley teki stereokemiallista ja steroidien tutkimusta. Hän löysi tupakan mosaiikkiviruksen nukleoproteiinin.
Stanley sai lukuisia huomionosoituksia, kuten Rosenburger-mitalin, Alder-palkinnon ja Scott Award -palkinnon. Hän sai myös tunnustuksia useilta yliopistoilta, kuten Harvardin yliopistolta, Yalen yliopistolta, Princetonin yliopistolta ja Pariisin yliopistolta.
Stanley meni naimisiin vuonna 1929 Miriam Staplesin kanssa, ja he saivat kolme tytärtä ja yhden pojan.
Enūma Eliš

Enūma Eliš on babylonialainen luomistaru, joka on kirjoitettu seitsemälle savitaululle. Viides taulu ei ole säilynyt kokonaisena. Savitaulut löytyivät Uus-Assyrian kuninkaan Assurbanipalin kirjastosta.
Sisältö.
Luomistarussa jumalat, esimerkiksi Ea, syntyvät miespuolisen makean veden jumalan Apsun ja naispuolisen suolaisen veden jumalan Tiamatin sekä näiden pojan Mummun jälkeen. Apsu ja Mummu aikovat tappaa kovaa melua pitävät, nuoremmat jumalat, ja Tiamat päättää kertoa tästä Ealle. Ea taikoo Apsun koomaan, tappaa hänet ja sulkee Mummun pois talostaan. Tiamat aikoo kostaa Apsun kuoleman, mutta kuolee lopulta välienselvittelyssä. Tiamatin puolella riidassa olleet jumalat joutuvat pakkotyöhön. Marduk luo maailman Tiamatin ruumiista. Ihmiskunta luodaan teräaseella lyödyn Kingun ruumiista. Babylon perustetaan kuningasjumalien asuinpaikaksi.
Kirjoitusajankohta ja merkitys.
Yleisesti uskotaan, että Enūma Eliš kirjoitettiin Nebukadressar I:n kukistettua Elamin. Ajankohdaksi on kuitenkin ehdotettu myös varhaisempia Babylonian ensimmäisen dynastian ja kassiittidynastian aikakautta. Vanhoista rituaaliohjeistuksesta on käynyt ilmi, että Babylonian myöhäiskaudella Enūma Elišiä resitoitiin Mardukin patsaan edessä Nisannu- (1. kuukausi, maalis–huhtikuu) ja Kislimu-kuiden (9. kuukausi, marras–joulukuu) neljäntenä päivänä "akitu"-juhlien aikana. Enūma Eliš toimi myös poliittisena propagandana, sillä se antoi Babylonille sen aseman alueen poliittisena ja uskonnollisena keskuksena, jonka se otti Sumerin Nippurilta.
Huomattavista eroistaan huolimatta Enūma Elišissä ja Raamatun luomiskertomuksessa on joitain samoja piirteitä. Esimerkiksi babylonialaistarun kuusi jumalten sukupolvea ja yksi jumalten lepo vastaavat Raamatun kuutta luomispäivää ja yhtä lepopäivää. Valon tuleminen, alkumeri sekä ihmisen ilmaantuminen löytyvät molemmista. Raamatun alkumeren nimi "tehôm" muistuttaa Tiamatia.
San Marinon Grand Prix 1990

San Marinon Grand Prix 1990 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. toukokuuta 1990 Imolan radalla Italiassa. Kyseessä oli 10. San Marinon GP. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Riccardo Patrese, jolle voitto oli kauden ensimmäinen lisäksi tämä oli hänen ensimmäinen voittonsa sitten vuoden 1983 Etelä-Afrikan GP:n.
Claudio Langes

Claudio Langes (s. 20. heinäkuuta 1960 Brescia, Italia) on entinen italialainen kilpa-autoilija.
Ura.
Alkuvaiheet.
Vuonna 1978 Langes voitti Italian kartingmestaruuden 125 cm³ luokassa. Sen jälkeen hän kilpaili Formula 3- ja Formula 3000 -sarjoissa, parhaana tuloksenaan vuoden 1985 Curaçaon Grand Prix'n kolmas tila Marchin Formula 3000 -autolla.
Formula 1.
Langes osallistui yhteensä 14 Formula 1 -sarjan osakilpailuun EuroBrun-tallin autolla kaudella 1990, mutta ei selvittänyt karsintoja kertaakaan eikä näin ollen startannut yhteenkään kilpailuun. Langes on myös eniten F1-kilpailuun mukaan yrittänyt kuljettaja, joka ei kuitenkaan osallistunut lähtöön.
Böömin jalkapallomaajoukkue

Böömin jalkapallomaajoukkue oli jalkapallomaajoukkue, joka edusti vuosina 1906–1908 kuudessa virallisessa maaottelussa Itävalta-Unkarille kuulunutta Böömiä.
Historia.
Böömin jalkaapalloliitto perustettiin Prahassa 19. lokakuuta vuonna 1901. Siihen kuuluivat ainoastaan böömiläiset seurat: saksalaiset ja itävaltalaiset seurat kuuluivat omiin liittoihinsa. Ensimmäisen ottelunsa Böömin joukkue pelasi 5. huhtikuuta 1903 Budapestissa Unkaria vastaan, mutta tätä ei lasketa missään viralliseksi A-maaotteluksi. Böömi hyväksyttiin kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n jäseneksi vasta 2. kesäkuuta 1906, Itävalta-Unkarin protestoinnin takia kuitenkin vain tilapäisesti. Lopullisesti Böömistä tuli FIFA:n jäsen 20. toukokuuta 1907 Amsterdamissa pidetyssä kokouksessa. Virallisia otteluita Böömin maajoukkue pelasi kuusi kappaletta: viidesti Unkaria ja kerran Englantia vastaan. Böömin oli määrä olla mukana ensimmäisissä olympialaisten jalkapalloturnauksessa Lontoossa 1908, mutta poliittisista syistä se jäi turnauksesta pois. Joukkueen pelaajista koostui lähes yksinomaan prahalaisista pelaajista, pääasiassa Slavian joukkueesta.
Heikki Santala

Heikki Santala (s. 1934 Kauhava) on suomalainen tietoliikenteen uranuurtaja ja pitkän linjan ammattiyhdistysaktivisti. Järjestöneuvos Santala toimi ammattijärjestötehtävissä lähes 40 vuoden ajan. Hän oli perustamassa kaikkiaan seitsemää eri ammattiliittoa ja työttömyyskassaa ja toimi niiden puheenjohtajina. Suomen Tietoliikennetekniset ry:n puheenjohtajana hän toimi yhtäjaksoisesti 31 vuotta.
Koulutukseltaan Heikki Santala on kansainvälinen radiosähköttäjä. Hän kuitenkin erikoistui heti ammattitutkinnon suoritettuaan 1964 tietoliikenteen automatisointiin tietokoneiden avulla, mikä erityisesti 1960-luvulla oli pioneerityön luonteista; kuten Ilmatieteen laitoksen sääviestiliikenteen automatisointi, ja myös VR:n automaattinen paikanvarausjärjestelmä 1970-luvulla. Ammattijärjestötehtävissä Santalan tiukka toiminta jakoi mielipiteitä puolesta ja vastaan. Tasavallan presidentti myönsi 2005 Heikki Santalalla järjestöneuvoksen arvonimen hänen yhteiskunnallisista ansioistaan. Santala jäi eläkkeelle 70-vuotiaana vuonna 2004. 
Santala on kirjoittanut aktiivisesti yleisönosastokirjoituksia ja keskustelupalstakommentteja esimerkiksi "Ilkkaan" ja "Helsingin Sanomiin". Hän on ottanut kantaa muun muassa Jyrki Kataisen hallitusneuvotteluihin, yksityiseen pysäköinninvalvontaan ja homoseksuaalisuuteen. Politiikassa hän on ollut mukana toimimalla Kauniaisten kaupunginvaltuustossa sekä SDP:n paikallisyhdistyksessä.
Gary Brabham

Gary Brabham (s. 29. maaliskuuta 1961 Wimbledon, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on australialainen autourheilija. Gary Brabham on kolminkertaisen F1-maailmanmestari Jack Brabhamin poika. Garyllä on myös kaksi veljeä, Geoff ja David, jotka ovat myös kilpa-autoilijoita.
Ura.
Alkuvaiheet.
Ennen F1-kokeiluaan Brabham kilpaili useissa eri pikkuformulaluokissa, mm. Formula Fordeissa, Formula 3:ssa, Formula 3000:ssa sekä Le Mansin 24 tunnin ajoissa. Hän voitti Skotlannin Formula 3 Superprix'n sekä Britannian Formula 3000 mestaruudet vuosina 1988 ja 1989. Vuonna 1988 hän oli lisäksi Britannian Formula 3 -sarjassa toinen.
Formula 1.
Brabham osallistui kahteen Formula 1 -osakilpailuun ja karsiutui molemmista eikä näin startannut yhteenkään GP:hen.
Paluu pienempiin sarjoihin.
Brabham kilpaili Formula 1:sten jälkeen myös CART ja Indycar -sarjoissa heikolla menestyksellä. Formula 3000:issa hän sijoittui vielä kahdesti palkintokorokkeelle vuonna 1990 ja auttoi veljensä Geoffin autokunnan voittoon vuoden 1991 Sebringin 12 tunnin ajoissa.
Yksityiselämä.
Brabham tuomittiin tyttölapsen raiskauksesta maaliskuussa 2016 Englannissa ja tuomio julistettiin huhtikuussa, jolloin hän sai yli kaksi vuotta vankeutta. Hänet vapautettiin kuuden kuukauden jälkeen tuomion täytäntöönpanosta.
Legio XI Claudia

Legio XI Claudia oli roomalainen legioona. Julius Caesar perusti legioonan ja Legio XII Fulminatan Helvetialaisia vastaan käymäänsä sotaa varten vuonna 58 eaa.
Legioona otti osaa Caesarin sisällissotaan. Se taisteli muun muassa Farsaloksen taistelussa. Caesar päästi legioonalaiset eläkkeelle mutta Octavianus pestasi heidät jälleen palvelukseen Caesarin kuoleman jälkeen. Toisen triumviraatin sisällissotien jälkeen Augustus lähetti legioonan Balkanille. Legioona oli Burnumissa, kun Lucius Arruntius Camillus Scribonianus kapinoi Claudiusta vastaan. Legio XI ja Legio VII kukistivat kapinan melko pian. Tästä hyvästä Legio XI sai lisänimen "Claudia Pia Fidelis". Vuoden 69 sisällissodassa legioona kannatti Othoa ja tämän kukistumisen jälkeen Vespasianusta. Legioona lähetettiin vuonna 70 kukistamaan bataavien kapinaa. Tämän jälkeen legioona siirrettiin Vindonissaan Germania Superiorissa. 
Vuosian 101-106 legioona otti osaa Trajanuksen Daakian sotiin. Vuonna 114 se siirrettiin Moesia Inferioriin. Legioona tuki Septimius Severusta, kun tämä julistautui keisariksi vuonna 193. Sodassa Pescennius Nigeriä vastaan legioona oli mukana piirittämässä Byzantionia ja Issoksen taistelussa. Legioona oli luultavasti myös mukana Severuksen sodassa Parthiaa vastaan. 
Legioona tuki keisari Gallienusta hänen sodassaan Gallian keisarikuntaa vastaan. Legioona oli vielä 400-luvulla vartioimassa Tonavan vastaista rajaa. Tämän jälkeen se häviää lähteistä.
Unbreakable (Scorpionsin albumi)

 Unbreakable on heavy metal -yhtye Scorpionsin 16. studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2004. Tällä albumilla Scorpions palasi takaisin klassiseen tyyliinsä monen konseptialbumin jälkeen.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 15.
Queenin diskografia

Tämä artikkeli käsittelee Queenin diskografiaa.
Albumit.
"Kaikki albumit on julkaistu useaan kertaan uudelleen masteroituina versioina."