tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Fidelio

Fidelio op. 72c on Ludwig van Beethovenin ainoa ooppera. Oopperan libreton on ranskalaisen Jean-Nicolas Bouillyn libreton pohjalta sovittanut Josef Sonnleithner.
Oopperan synty.
Beethoven sävelsi "Fidelion" alun perin kolminäytöksiseksi vuonna 1805, mutta se ei saavuttanut suosiota. Seuraavana vuonna hän kirjoitti oopperasta kaksinäytöksisen version, mutta sekään ei saavuttanut suosiota. Vuonna 1814 hän muokkasi oopperaa vielä kerran, samana vuonna toinen versio saavutti menestystä.
Suomessa teos on esitetty ensimmäisen kerran jo 1841.
Musiikki.
"Fidelion" kolmas versio on jäänyt oopperatalojen pysyvään ohjelmistoon. Oopperan tunnetuin numero on "Vankien kuoro".
Synopsis.
Tapahtumapaikka ja -aika.
Poliittinen vankila lähellä Sevillaa (castillo de San Jorge, Triana) 1500-luvulla.
Ensimmäinen näytös.
Pizarro vangituttaa viattoman Florestanin. Tämän vaimo Leonore pukee päälleen miehen vaatteet, ottaa peitenimekseen Fidelio ja soluttautuu vankilan vanginvartijoiden joukkoon. (Vankien kuoro.) Roccon tytär Marzellina rakastuu Fidelioon, mutta tämä hylkää hänet. Pizarron korviin kantautuu tieto, että tarkastaja Fernando on tulossa tarkastamaan vankilaa. Hän päättää surmata Florestanin.
Toinen näytös.
Fidelio vaatii saada päästä auttamaan vanginvartija Roccoa sellin haudan kaivamisessa. Pizarro suostuu ja Fidelio löytää puolikuolleen Florestanin vankilan nurkasta. Rocco kieltäytyy surmaamasta häntä ja Pizarro on jo iskemäisillään tikarin Florestanin sydämeen, kun Leonore riisuu naamionsa ja tähtää Pizarroa pistoolilla. Silloin ulkoa kuuluvat trumpettifanfaarit ilmoittavat Fernandon saapuneeksi. Pizarro juoksee vastaanottamaan tätä. Samalla Leonore ja Florestan saavat selville, että kaikki muutkin vangit on vangittu ilman syytä. He kertovat tiedon Fernandolle, joka määrää Roccon surmaamaan Pizarron ja vapauttamaan kaikki vangit.
Paholaisen tytär

Paholaisen tytär on suomalaisen kirjailijan Ilkka Remeksen tarinaan perustuva neliosainen trilleri. Sarja esitettiin MTV3:lla vuonna 2002. Sen on ohjannut Minna Virtanen ja tuottanut Jarowskij. Ikäraja on Suomessa K-11.
Juoni.
Juhani Saloluoto (Mats Långbacka) on johtanut firman kansainväliseen menestykseen, suoraan pörssimaailman huipulle sekä suomalaisen teknologian keulakuvaksi. Hannele Koski (Outi Mäenpää) on älykäs miehinen nainen, joka ei älykkyydestään huolimatta ole sosiaalisesti kovin kehittynyt.
Johtaja Juhani Saloluoto kidnapataan ja kidnappaus on ammattimaisesti suunniteltu. Tapausta lähtee selvittämään Raimo Erkkilä (Kari Sorvali) ja pian koko pörssimaailma on mukana jännittämässä.
Paholaisen tytär on moderni trilleri, jossa viimeisin tietotekniikka näyttelee tärkeää osaa juonen kulussa. Myös henkilösuhteissa on nähdään erilaisia käänteitä, kuten esimerkiksi rakkautta.
Pastis

Pastis on ranskalainen anisviina ja aperitiivi. Tarjoiltaessa pastikseen perinteisesti sekoitetaan vettä, jolloin se muuttuu valkoiseksi ja läpikuultamattomaksi. 
Suosituimpia merkkejä ovat pariisilaistyyppinen Pernod sekä Ricard ja Pastis 51, jotka edustavat marseillelaista tyyppiä. Kun pastikseen sekoitetaan vettä se samenee. Syynä on anisöljyn veteen liukenemattoman ainesosan anetolin sakeneminen. Juoman sakeneminen kertoo anisviinoissa aina paremmasta laadusta. Heikompitasoisissa juomissa sakenemista ei tapahdu. Keskimääräinen alkoholipitoisuus on 40–45 tilavuusprosenttia. 
Perinteinen pastis valmistetaan liottamalla, joten sen maku on suoraviivaisempi kuin hienostuneemman Pernod'n, joka valmistetaan tislaamalla. Pastiksessa käytetään makuaineina anetolin lisäksi fenkolia (vihreä anis), lakritsia ja useita yrttejä.
Historia.
Pastis kehitettiin korvaavaksi juomaksi absintille, joka kiellettiin terveydellisin perustein Ranskassa vuonna 1915 siinä käytetyn koiruohon vuoksi. Juoman nimi tulee ranskan jäljitelmää tai mukaelmaa tarkoittavasta sanasta "pastiche". Ensimmäisen kaupallisen pastiksen toi markkinoille Ricard-yhtiö vuonna 1932. Ricardin Pastis on maailman myydyin anisviina ja kolmanneksi myydyin viina.
Tarjoilu.
Pastis tarjotaan useimmiten veden kanssa joko valmiiksi laimennettuna tai vesilasin kanssa, jolloin juoja voi itse määrittää laimennussuhteen. Juomasta on kehitetty myös juomasekoituksia.
Curt Sachs

Curt Sachs (Berliini 29. kesäkuuta 1881 – New York 5. helmikuuta 1959) oli saksalainen musiikkitieteilijä, joka oli yksi modernin organologian (soitinten tutkimuksen) perustajista. Hänen tunnetuin teoksensa oli Erich von Hornbostelin kanssa julkaistu Sachsin–Hornbostelin soitinten luokittelujärjestelmä. 
Sachs syntyi ja varttui Berliinissä. Hän opiskeli pianoa, musiikinteoriaa ja sävellystä. Hän väitteli Berliinin yliopistossa vuonna 1904 taidehistoriasta aiheenaan Andrea del Verrocchion veistokset. Sachsin mielenkiinto kohdistui kuitenkin vähitellen enemmän musiikkiin, ja hänet nimitettiin valtion instrumenttikokoelman, "Staatliche Instrumentensammlungin", johtajaksi. Hän järjesteli uudelleen ja restauroi ison osan kokoelmasta ja aloitti uransa organologian parissa.
Vuonna 1913 julkaistiin Sachsin ensimmäinen teos "Real-Lexicon der Musikinstrumente", joka oli luultavasti seikkaperäisin soittimien tutkimus 200 vuoteen. Vuonna 1914 Sachsin ja von Hornbostelin tunnetuin artikkeli julkaistiin "Zeitschrift für Ethnologiessa". Vaikka Sachsin–Hornbostelin luokittelua on kritisoitu paljon, se on edelleen käytetyin soittimien luokittelujärjestelmä etnomusikologiassa ja organologiassa.
Vuonna 1933 Sachs erotettiin juutalaisuutensa vuoksi musiikkitieteen professuuristaan Berliinin yliopistosta, ja hän joutui pakenemaan Yhdysvaltoihin New Yorkiin. Hän opetti New York Universityssä vuodesta 1937 vuoteen 1953.
Sachs–Hornbostel-pääluokat.
Myöhemmin hän lisäsi luokitteluunsa vielä viidennen ryhmän, elektrofonit, joissa ääni saadaan aikaan elektronisin keinoin..
Fredrik IX

Fredrik IX (tansk. Frederik 9., "Christian Frederik Franz Michael Carl Valdemar Georg"); (11. maaliskuuta 1899 Sorgenfrin palatsi Kööpenhamina – 14. tammikuuta 1972 Kööpenhamina) oli Tanskan kuningas 20. huhtikuuta 1947 alkaen aina kuolemaansa vuoteen 1972 asti. 
Suku.
Frederik oli Tanskan kuninkaan Kristian X:n ja kuningatar Alexandrinen poika. Hänen nuorempi veljensä oli perintöprinssi Knud.
Elämäkerta.
Kruununprinssi Frederik opiskeli Tanskan laivastoakatemiassa ja Kööpenhaminan yliopistossa, ja rikkoi näin sukunsa perinteitä, jotka olisivat edellyttäneet uraa maavoimissa. Ennen kuin hänestä tuli kuningas, hän oli hankkinut kontra-amiraalin arvon. Sen lisäksi kuningas rakasti musiikkia ja oli hyvä pianonsoittaja ja kapellimestari.
Kuningas Fredrik IX:n valtakaudella tapahtui suuria muutoksia. Tanska kehittyi moderniksi hyvinvointivaltioksi. 1960-luvun talouskasvun seurauksena naisten osuus työvoimasta kasvoi.
Fredrik IX teki valtiovierailun Suomeen kesäkuussa 1958.
Perhe-elämä.
Vuonna 1922 Fredrik oli kihloissa Kreikan prinsessa Olgan kanssa, mutta he eivät koskaan menneet naimisiin. Hän avioitui Ruotsin prinsessa Ingridin (1910–2000), tulevan Ruotsin kuningas Kustaa VI Aadolfin ja kruununprinsessa Margaretin tyttären kanssa 24. toukokuuta 1935. Tästä avioliitosta syntyi kolme tytärtä:
Koska kuninkaalla ei ollut poikia, oletettiin, että hänen nuorempi veljensä Knud perisi kruunun Tanskan sen aikaisten lakien mukaan. Kuitenkin vuonna 1953 lakia muutettiin ja kruununperijän tuli olla verisukulainen. Koska kuninkaalla ei ollut poikia, hänen vanhin tyttärensä, prinsessa Margareeta peri kruunun ja hänestä tuli kuningatar Margareeta II.
Kuolema.
Piakkoin vuoden 1972 uudenvuodenpuheensa jälkeen kuningas sairastui. Kuoltuaan 72-vuotiaana tammikuun puolivälissä 1972 kuningas Fredrik IX haudattiin Roskilden tuomiokirkon ulkopuolelle, lähelle Kööpenhaminaa. Aikaisemmat hallitsijat oli haudattu tuomiokirkon sisälle, mutta kuningas itse oli toivonut tulla haudatuksi kirkon ulkopuolelle.
Dangerous and Moving

Dangerous and Moving on venäläisen popduo t.A.T.u.:n eli Lena Katinan ja Julija Volkovan kolmas (edeltäjät "200 km/h in the Wrong Lane" ja "Remixes") kansainvälisesti julkaistu, pääosin englanninkielinen albumi. Se julkaistiin Interscopen tuottamana 11. syyskuuta 2005. Sen ensimmäinen singlejulkaisu oli ""All About Us" ja toinen "Friend or Foe". Kolmantena singlenä albumilta julkaistiin "Gomenasai (I'm Sorry)" maaliskuussa 2006. Kappaletta on ollut mukana työstämässä Eurythmicsin Dave Stewart. Loppukesällä julkaistiin neljäs single "Loves Me Not".
Albumi tehtiin t.A.T.u.:n uuden managerin, Boris Renskin, johdolla. Albumin teossa olivat mukana edellisien albumien lauluntekijät Trevor Horn ja Martin Kierszenbaum, ja kappaleella "Friend or Foe" vierailee basistina Sting. 
Albumi sai yleisesti kiitettävää kritiikkiä, joskaan se ei menestynyt yhtä paljon kuin duon kansainvälinen esikoisalbumi "200 km/h in the Wrong Lane". Singleistä parhaiten menestyi "All About Us". Levyn singleistä "Gomenasai (I'm Sorry)" jäi monissa maissa huomiotta, mutta saavutti myöhemmin menestystä, kun rap-artisti Flipsyde käytti sitä pohjana kappaleeseensa "Happy Birthday"". Flipsyde ja t.A.T.u järjestivät kappaleen menestyksen myötä muutamia yhteisiä keikkoja.
Pikaluistelun aateliskalenteri

Aateliskalenteri () on vuonna 1928 Norjassa kehitetty pikaluistelun ranking-lista.
Systeemi.
Luistelijan pisteet listalla määräytyvät hänen virallisissa mestaruuskilpailuissa tekemiensä henkilökohtaisten ennätysten 500 metrin keskiaikojen mukaisesti neljältä perinteiseltä luistelumatkalta, jotka miehillä ovat 500, 1 500, 5 000 ja 10 000 metriä sekä naisilla 500, 1 500, 3 000 ja 5 000 metriä. Näin saadut yksittäisten matkojen tulokset pyöristetään alaspäin kolmeen desimaaliin ja lasketaan sen jälkeen yhteen.
Esimerkiksi Johan Olav Kossin pistemäärä lasketaan seuraavasti:
Tämän hetkinen aateliskalenteri.
Miehet.
"Tilanne 9. huhtikuuta 2014. Lähde: evertstenlund.se"
Naiset.
"Tilanne 9. huhtikuuta 2014. Lähde: evertstenlund.se"
Hugh Thompson

Hugh Thompson, Jr. (15. huhtikuuta 1943 Atlanta, Georgia – 6. tammikuuta 2006 Pineville, Louisiana) oli Vietnamin sodan aikainen yhdysvaltalainen helikopterilentäjä. Hänet tunnetaan parhaiten toimistaan My Lain verilöylyn pysäyttäjänä. Tapahtuman aikana hän oli tiedustelulennolla.
16. maaliskuuta 1968 joukko amerikkalaisia sotilaita oli tappanut satoja siviilejä My Lain kylässä: pääosin vanhoja miehiä, naisia ja lapsia. Sotilasmestari Thompsonin johtama helikopterimiehistö sattui paikalle ja hän määräsi miehistönsä avaamaan tulen, jos amerikkalaisjoukko jatkaisi siviilien teurastusta. Kahden muun helikopterimiehistön jäsenen, Lawrence Colburnin ja Glenn Andreottan, avulla Thompson hoiti 11 haavoittunutta vietnamilaista Quảng Ngãin sairaalaan.
30 vuotta myöhemmin Thompsonille, Colburnille ja Andreottalle (viimeksi mainituille postuumisti) myönnettiin Soldier's Medal -kunniamerkki: Yhdysvaltojen armeijan korkein kunniamerkki, joka myönnetään rohkeudesta joka ei liity suoraan kontaktiin vihollisen kanssa.
Thompson kuoli syöpään vuonna 2006 62-vuotiaana.
Sari Kaasinen

Sari Johanna Kaasinen (s. 15. syyskuuta 1967 Rääkkylä) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, kanteleensoittaja ja kansanmusiikkialan vaikuttaja. Hän on yksi Värttinä-yhtyeen perustajajäsenistä ja on toiminut muun muassa Keski-Karjalan musiikkiopiston kansanmusiikin lehtorina vuosina 1995–2007 ja Kihaus Folk Music Festival -tapahtuman taiteellisena johtajana 1990–2005.
Ura.
Kaasinen on harrastanut kansanmusiikkia jo nuoresta lähtien. Tunnetuksi hän tuli toimiessaan Värttinä-yhtyeen johtohahmona vuosina 1983–1996. Sittemmin hän on esiintynyt sooloartistina ja vuodesta 2001 lähtien myös Otawa-yhtyeen kanssa. Vuonna 2008 aloitti toimintansa Set'akat-lauluyhtye, jossa Sari Kaasisen lisäksi laulavat Mari Kaasinen ja Karoliina Kantelinen.
Kaasinen kirjoitti vuonna 1986 ylioppilaaksi Kuopion musiikkilukiosta ja suoritti vuonna 1994 Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastossa musiikin maisterin tutkinnon sekä vuonna 2009 musiikin taiteellisen tohtorintutkinnon.
Lokakuussa 2006 Sari Kaasiselta ja Otawa-yhtyeeltä ilmestyi levy "Mie kun" ja ensi-iltansa sai Tampereen Teatterin musiikkinäytelmä "Kun isoisä Suomeen hiihti", jonka Sari Kaasinen on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut. Lokakuussa 2008 julkaistiin Sari Kaasisen kirjoittamana "Nuku, nuku lapseni – kehtolauluja ja hyräilyhetkiä" -kirja ja toukokuussa 2011 "Sylissä ja sydämessä – äidin kirja".
Kaasinen on saanut valtion taiteilija-apurahan, Kansanvalistusseuran palkinnon, ja Emma-patsaan vuonna 1993, jolloin Värttinä valittiin Vuoden yllättäjäksi. Vuonna 1997 hänelle myönnettiin Kareliaani-palkinto. Puu Kulttuurissa ry:n Luonnotar-palkinnon Sari Kaasinen sai vuonna 2001. Suomen Säveltäjät ry:n ja Elvis ry:n myöntämä Vuoden teatterimusiikkiteko -palkinnon Kaasinen sai vuonna 2011 musiikista näytelmään "Kilpakosijat". Sari Kaasinen toimi valtion säveltaidetoimikunnan jäsenenä 2007–2009. Vuonna 2012 hänet valittiin Kalevalaisten Naisten Liiton puheenjohtajaksi.
Sari-yhdistys ry:n jäsenistö valitsi Kaasisen Vuoden Sariksi 2006.
Kaasinen toimi miehensä Petteri Ukkolan ja tyttärensä Kiisa Koskimiehen kanssa Lappeenrannan linnoituksessa sijaitsevan kulttuuri- ja tapahtumakeskus Kehruuhuoneen yrittäjinä vuosina 2015–2019. He myivät liiketoiminnan Etelä-Karjalan Osuuskaupalle maaliskuussa 2019.
Pekka Koskela

Pekka Koskela (s. 29. marraskuuta 1982 Mänttä) on uransa päättänyt suomalainen pikaluistelija. Hän keskittyi sprinttimatkoihin (500 ja 1 000 metriä).
Vuonna 2005 Koskela saavutti 1 000 metrillä pronssia matkakohtaisista MM-kisoista ajalla 1.10,63. Vuonna 2012 hän sai matkakohtaisissa MM-kilpailuissa pronssia 500 metrillä kahden luistelun yhteisajalla 69,82. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän on saavuttanut hopeaa Lee Kyou-hyukin voittamassa kilpailussa 2007 ja Michel Mulderin jälkeen 2013. 
Koskela luisteli 10. marraskuuta 2007 Salt Lake Cityssä 1 000 metrin maailmanennätyksen 1.07,00. Ennätys rikottiin 7. maaliskuuta 2009, kun Salt Lake Cityssä maailmancupin finaalissa ensin yhdysvaltalainen Trevor Marsicano luisteli 1.06,88, ja hieman myöhemmin yhdysvaltalainen Shani Davis 1.06,42.
11. joulukuuta 2004 Koskela voitti ensimmäisenä suomalaisena pikaluistelijana maailmancupin osakilpailun Kiinan Harbinissa. Kaikkiaan hän saavutti urallaan neljätoista maailmancupin osakilpailuvoittoa.
Tammikuussa 2012 Koskela luisteli Salt Lake Cityn osakilpailussa sprinttimatkojen yhteispisteissä Suomen ennätyksen 137,270. Yhteispisteet jäivät Jeremy Wotherspoonin vuonna 2003 luistellusta maailmanennätyksestä 0,04 pistettä. Hieman tämän jälkeen käydyistä sprinttereiden MM-kilpailuista Koskela jäi pois sairastumisen vuoksi. Helmikuussa sprintteriluistelijoiden SM-kilpailuissa Seinäjoella Koskela paransi nimissään ollutta kotimaan ratojen 500 metrin Suomen ennätystä 0,32 sekuntia aikaan 35,79 ja samoin nimissään ollutta kotimaan ratojen 500 metrin yhteispisteiden SE:tä pisteisiin 72,120.
Kolomnan EM-kilpailuissa 2018 Koskela saavutti joukkuesprintissä hopeaa Mika Poutalan ja Harri Levon kanssa.
Olympialaisiin Koskela osallistui vuosina 2006, 2010, 2014 ja 2018. Vuonna 2006 Torinossa hän oli 500 metrillä kymmenes ja 1000 metrillä 31:s. Vancouverissa 2010 hän sijoittui 500 metrin kisassa sijalle 33 ja Sotšissa 2014 samalla matkalla 17:nneksi.
Koskela ilmoitti uransa lopettamisesta vuonna 2018.
Koskelasta ilmestyi vuoden 2021 elokuussa Tammen kustantama, urheilutoimittaja Riku Korkin kirjoittama elämäkertakirja "Jäätävä kone – Pekka Koskelan tarina".
Koskela on 188 senttimetriä pitkä ja painaa 84 kilogrammaa. Hän edustaa Seinäjoen Urheilijoita. Koskelan Pasi-veli oli myös Suomen maajoukkuepikaluistelija ja myöhemmin maajoukkuevalmentaja.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1968

Jääkiekko oli ohjelmassa vuoden 1968 talviolympialaisissa. Ottelut pelattiin 4.–17. helmikuuta. Turnaus oli viimeinen, jotka olivat samanaikaisesti myös maailmanmestaruuskilpailut sekä Euroopan-mestaruuskilpailut.
Kisoihin osallistui 14 joukkuetta. Turnaukseen oli kutsuttu turnaukseen kaikki maailmanmestaruuskisojen A-sarjassa pelanneet 8 joukkuetta, B-sarjan neljä parasta, C-sarjan voittaja sekä isäntämaa Ranska. B-sarjassa pelannut Puola ei kuitenkaan osallistunut turnaukseen, joten Itävalta sai sen paikan.
Turnauksessa joukkueet jaettiin kahteen ryhmään: A-ryhmässä pelattiin sijoista 1.–8. ja B-ryhmässä sijoista 9.–14. Maailmanmestaruuskilpailujen viisi A-sarjan parasta joukkuetta sijoitettiin suoraan turnauksen A-sarjaan. Loput kolme maailmanmestaruuskilpailujen A-sarjan joukkuetta karsivat paikasta maailmanmestaruuskilpailujen kolmen parhaan B-sarjan joukkueen kanssa. Loput joukkueet laitettiin B-ryhmään. Karsinta oli yksiosainen: voittaja pääsi A-ryhmään ja häviäjä joutui B-ryhmään. 
Turnauksessa Tšekkoslovakia tarjosi kovan vastuksen ennakkosuosikki Neuvostoliitolle. Käynnissä ollut Prahan kevät antoi Tšekkoslovakian joukkueelle sisua voittaa Neuvostoliitto. Tappio oli Neuvostoliiton maajoukkueelle ensimmäinen arvokisoissa viiteen vuoteen. Ennen viimeistä kierrosta kolmella joukkueella oli vielä mahdollisuus olympiavoittoon.
Suomi turnauksessa.
Suomen valmentajana toimi Gustav Bubník. Joukkueen paras pistemies Grenoblessa oli Lasse Oksanen. Turnauksessa Suomi onnistui voittamaan Kanadan ensimmäistä kertaa, maalein 2–5. Suomen hyökkääjä Juhani Wahlsten on todennut, että voitto oli taas yksi uusi suomalaisen jääkiekon virstanpylväs. Kanadaa vastaan Suomen maalit tekivät Wahlsten, Matti Keinonen, Lasse Oksanen, Jorma Peltonen sekä puolustaja Ilpo Koskela. Suomen maalivahti Urpo Ylönen pelasi erinomaisesti. Kanadalaiset totesivat pelin jälkeen, että Suomi onnistui taklauspelissä. Tämä on sinällään merkittävää, sillä Suomi oli arkaillut ja suorastaan pelännyt kanadalaispelaajia edellisissä maiden välisissä otteluissa. Nyt Kanadaa vastaan esimerkiksi Lalli Partinen ja Juha Rantasila pelasivat fyysisesti, kun taas Koskela ja Seppo Lindström tekivät töitä vahvan luistelun kautta. Hyökkääjistä maalintekijöiden lisäksi hyvin pelasi Kari Johansson. Samoin Matti Harju toi luistelullaan hyökkäykseen tehokkuutta. Kolmosketjussa Esa Peltonen vastasi liikkuvasta roolista pelaten samalla Pekka Leimulle laukaisupaikkoja.
Ilpo Koskela oli Suomen puolustajista ainoa, joka saavutti turnauksessa itselleen tehopisteitä. Ylösen kakkosmaalivahtina oli Pentti Koskela. Lisäksi joukkueessa pelasi hyökkääjä Matti Reunamäki.
Joukkueen pelaajat kohtasivat turnauksessa myös erikoisen sattumuksen. Puolustaja Juha Rantasila on kertonut, miten Suomen pelaajat olivat Grenoblessa pelailemassa jalkapalloa, kun näyttelijätär Audrey Hepburn pysähtyi katselemaan heitä. Hepburn innostui itsekin osallistumaan peliin hetkeksi, mutta poistui myöhemmin paikalta.
Turnauksen kulku.
A-sarja (sijat 1.–8.).
&lt;br&gt;
Kuttula

Kuttula oli vuosina 1988–1999 Mäntyharjulla Etelä-Savossa toiminut yksityinen koulukoti ja perhekoti.
Ennen sitä se toimi Anjalankoskella
Kuttula oli lastensuojeluyksikkö, joka erikoistui vaikeissa tilanteissa olevien lasten hoitamiseen. Lasten perhetausta oli vaikea, ja takana oli usein pitkä laitoskierre. Monilla oli rikos- ja huumetaustaa.
Kuttulan "isä" oli entinen poliisi Kari Björkman.
Yhteisön piirteet.
Yhteisö väitti tukeutuvansa seuraavanlaisiin periaatteisiin:
Yhteisö kävi muun muassa Nepalissa. Lapset, jotka kokivat itsensä "sosiaaliongelmiksi" ja harminaiheuttajiksi, tekivät oman osansa kehitysavusta. He ottivat myös vastuuta omasta koulunkäynnistään, joka monissa tapauksissa oli kärsinyt pitkistä tauoista.
Kuttula-kohu.
Kuttula tuli kuuluisaksi vuonna 1998, kun MTV3:n Rikosraportissa näytettiin paikalla kuvattu kotivideo. Siinä tainnutettiin vuohi lyömällä sitä vasaralla päähän, minkä jälkeen vedettiin kurkku auki ja kaivettiin silmä päästä vuohen sätkiessä. Sen jälkeen videossa ammuttiin sikaa päähän ja tapettiin kukko. Kukko karkasi teurastettaessa ja saksanpaimenkoira otti sen kiinni ja piteli paikoillaan, kunnes kukko oli kuollut. 
Lisäksi osa lapsista syytti Kuttulan "isää", Kari Björkmania, muun muassa pahoinpitelystä ja seksuaalisesta ahdistelusta. Syytteet kaatuivat viimeistään Korkeimmassa oikeudessa.
Tapahtumien ilmitulon jälkeisen kohun ja oikeustoimenpiteiden saattelemana Björkmanit lähtivät Kuttulasta ja laitos muutti nimensä Jukolaksi. Myöhemmin Kuttulan isä perusti perhekodin muualle. Kuttulan myönteisiä tuloksia nuoriin ei juuri kyseenalaistettu , mutta menetelmät saivat kovaakin kritiikkiä.
Kalaverkko

Verkko on kalastuksessa käytettävä pyyntiväline, joka koostuu yhteenpunotuista langoista siten, että verkkoon muodostuu niin sanottuja verkon silmiä. Verkko on mattomainen silmäverkko. 
Passiivisesti kalastavassa verkossa kala ui huomaamattaan verkonsilmään ja jää kiinni. Verkonsilmän koolla ja muodolla voidaan valita, millaisia ja minkäkokoisia kaloja halutaan saaliiksi. Verkko merkitään veteen kelluvilla merkeillä, jotta vesilläliikkujat osaavat varoa verkkoa ja kalastaja voi itse kokea (eli nostaa) verkot vedestä.
Riimuverkossa tavallinen verkko on madallettu kahdella isosilmäisellä riimulla (solmuväli useimmiten 300 mm). Riimuverkolla pyydetään isoa lahnaa ja isoa haukea, jotka jäävät paremmin kiinni riimuverkkoon kuin tavalliseen verkon silmään. Kun kala ui riimun läpi, verkko painuu toisen riimun läpi muodostaen pussin, johon kala jää vangiksi.
Aikaisemmin verkot kudottiin käsin. Nykyään verkon liina tehdään koneellisesti ja verkko voidaan pauloittaa joko käsin tai koneellisesti. Verkon kudonnassa, paikkaamisessa ja pauloittamisessa käytetään litteää neulaa, josta käytetään nimitystä "käpy". Aikaisemmin kävyt valmistettiin puusta, mutta nykyään ne tehdään yleensä muovista.
Katiska

Katiska on tavallinen kalastusväline ja yksi vanhimmista pyydysmalleista. Se tehdään nykyään yleensä rautalankaverkosta; aiemmin materiaalina olivat puusäleet eli liisteet ja havut. Katiska on veteen laskettu häkki, johon kalat pääsevät uimaan sisään kohtuullisen helposti, mutta josta pois pääseminen on kalalle vaikeaa.
Sana "katiska" juontuu muinaisvenäjän häkkiä tarkoittavan sanan monikkomuodosta "kotĭci". Suomen kirjakielessä "katiska" mainitaan ensimmäisen kerran herra Martin 1500-luvun käännöksessä kuningas Kristofferin maanlaista.
Liistekatiska eli sälekatiska eli kartiska tehtiin petäjästä pintapuusta kiskotuista liisteistä. Näistä esimerkiksi noin yhden senttimetrin paksuisista ja kolme senttimetriä leveistä säleistä lyötiin pohjaan pyöreähkö pesä ja sen nieluun rannasta johtava aita. Liisteet sidottiin toisiinsa koivuvitsaksin. Liisteiden väli oli yleensä alle 25 millimetriä ja siteiden väli 150 millimetriä. Liistekatiska ulottui veden yläpuolelle noin puoli metriä ja kalat poimittiin sieltä lippoamalla tai haaviamalla. Pesän malleja oli useita ja lokeroitakin saattoi olla useampia. Aita tehtiin usein havuista. Pyydyksen pystytys aloitettiin kevätjäiltä ja kevään kutukalat olivat pääsaalis. Katiskan saattoi pystyä pitämään koko kesänkin paikoillaan. Liistekatiskoiden suosio alkoi taantua eri puolilla Suomea 1800-luvulla, jolloin mäntytukin arvo kohosi. Eräissä Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun tervapitäjissä ja toisaalta myös Vienan Karjalassa on puukatiskan käytöstä 1900-luvulle tultaessa tuskin lainkaan todisteita. 
Nykyisin katiskat tehdään paksusta rautalangasta ja rautalankaverkoista. Tällainen katiska upotetaan kalastuksessa vesistön (järven tai lammen) pohjaan nielu yleensä rantaan päin. Katiskassa on myötäsukainen nielu, josta kalat uivat helposti sisälle, mutta vain onnekkaimmat sattumalta osuvat uimaan takaisin ja vapauteen. Muut katiskaan joutuneet ovat siten katiskan kokijan saalista. Katiskaan on kiinnitetty naru, jonka toiseen päähän on sidottu pinnalla kelluva merkki, tupuri eli kuppu. Tupurin avulla katiska löydetään ja narusta nostetaan ylös kokemista varten.
Katiskaa veteen laskiessa on syytä varmistua, että naru on riittävän pitkä ja tupuri yltää pintaan asti. Muussa tapauksessa katiska kadotetaan, sillä katiska kyllä vetää tyhjän muovigallonankin upoksiin. Ylimääräistäkään pituutta narussa ei saisi olla, sillä ohiajava moottorivene saa kelluvan narun helposti potkuriinsa. 
Kapean nielun kautta ei kannata yrittää ottaa kaloja, koska se menettää hentorakenteisena helposti kuosinsa ja samalla katiska pyytävyytensä. Katiskassa onkin suljettava pieni luukku, jonka kautta kalat varistellaan ulos katiskasta. Nielun kautta kaloja ei saa varistelemallakaan pois.
Otettaessa katiska rannalle on ehdottomasti suljettava nielu, ettei sinne eksy maaeläimiä.
Kokeminen (kalastus)

Kokeminen tarkoittaa kalastuksessa ja metsästyksessä pyydyksen tarkistamista ja mahdollisen saaliin keräämistä. Kokemisen jälkeen pyydys viritetään uudelleen, jos pyyntiä halutaan jatkaa. Metsästyksen yhteydessä yleensä on kyse ansan tai loukun käytöstä. Kalastuksessa koetaan verkkoja, rysiä, mertoja, katiskoita ja pitkäsiimoja. Esimerkiksi verkon kokemisessa on olosuhteilla kuten veden lämpötilalla suuri merkitys kokuväliin, sillä lämpimässä monet kalalajit kuten siika ja kuha pilaantuvat nopeasti. Virtaavassa vedessä verkkopyydyksiin tarttuu likaa ja roskia, jotka heikentävät pyydyksen toimivuutta ja lisäävät verkon pinta-alaa, jolloin virtaus saattaa painaa pyydyksen mutkalle tai upoksiin. 
Sulan veden aikana verkot, rysät ja pitkäsiimat koetaan yleensä veneestä. Katiskat, rapumerrat ja eräät koukkupyydykset (esim. iskukoukku) voidaan asettaa pyyntiin niin, että ne voidaan kokea myös rannalta. Muun tyyppiset merrat koetaan veneellä tai suoraan kalapadon päältä. Jään alla sijaitsevat talvipyydykset koetaan avannon kautta. Katiskojen ja yksinkertaisten koukkupyydysten kokeminen ei vaadi erityisiä toimenpiteitä avannon puhdistamisen lisäksi, mutta verkon kokeminen eroaa enemmän kesäpyynnistä. Verkko tarkistetaan suurehkon kokuavannon kautta ja vedetään takaisin jään alle narulla, joka on kiinnitetty verkon toiseen päähän pienen naruavannon kautta.
Vokodlok

Vokodlok on romanialainen black metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 2000 Transilvaniassa ja julkaisi ensimmäisen demonsa saman vuoden syksynä. Nimi Vokodlok juontuu sanasta "vukodlak", joka vanhalla romanian kielellä tarkoittaa ihmissutta, mystistä petoa, joka esiintyy useissa transilvanialaisissa taruissa.
Kokoonpano.
Yhtyeen nykyiset jäsenet:
Piet Mondrian

Pieter Cornelis (Piet) Mondrian (vuoteen 1912 Mondriaan; 7. maaliskuuta 1872 Amersfoort, Alankomaat – 1. helmikuuta 1944 New York, Yhdysvallat) oli alankomaalainen taidemaalari, eräs tunnetuimmista abstraktin taiteen edustajista ja 1920-luvulla vaikuttaneen De Stijl -ryhmän perustajajäsen.
Mondrianin tunnetuimpia teoksia ovat Kompositiot jotka koostuvat suorakulmaisista, puhtaiden päävärien sommitelmista.
Mondrianin kutsui itse tyyliään neoplastisismiksi – siinä muodoilla, viivoilla ja väreillä on oma itsenäinen arvonsa, ei ympäröivän todellisuuden toistajina. Mondrianin töitä voidaan verrata musiikkiin: huilulla voi jäljitellä linnun laulua ja siveltimellä voi maalata linnun kuvan, mutta Mondrian pyrki ”säveltämään omia kappaleitaan” ja luomaan kauneusarvoja ilman jäljittelyä.
Mondrian aloitti taiteilijanuransa realistina ja siirtyi symbolismiin oltuaan yhteydessä teosofiaan. Tutustuttuaan kubismiin, etenkin Pablo Picasson ja Georges Braquen töihin vuonna 1911 Amsterdamissa pidetyssä näyttelyssä, hän päätti muuttaa Pariisiin. Siellä hän kuitenkin lähti kehittämään aivan omaa taidesuuntansa. Neoplastismi syntyi ensimmäisen maailmansodan aikana, kun Mondrian oli Alankomaissa.
Mondrian muutti Yhdysvaltoihin 1940. Hän loi siellä entistä värikkäämpiä teoksia, joiden sanotaan heijastavan suurkaupungin sykettä ja jazzin rytmejä.
Vuonna 2022 havaittiin, että Mondrianin teos "New York City I" oli roikkunut MoMA-museon seinällä ylösalaisin 77 vuoden ajan. Düsseldorfissa Mondrianin näyttelyssä 29.10.2022 - 12.2.2023 taulua ei kuitenkaan käännetä, sillä tarranauhat saattaisivat irrota ja taulu tuhoutua.
Nene (laulaja)

Nene (s. 1980 Maputo) on mosambikilainen laulaja. Hän lauloi lapsena kirkossa. Vuodesta 1998 lähtien hän on laulanut yhtyeissä Os Monstros ja Calanga. Vuonna 2001 kokoelmalevyllä "The Rough Guide to Marrabenta Mozambique" julkaistiin Nenen ennen julkaisematon soolokappale "Africa".
Galaxi

Galaxi on 18. syyskuuta 2005 alkanut Ylen alakouluikäisille suunnattu televisio-ohjelma ja sisältökokonaisuus.
Ohjelman alkuperäinen lähetysaika oli viikonloppuisin kello 9.00–10.00 Yle TV2:ssa. Vuosina 2012–2014 Galaxia lähetettiin myös arkena, ensin klo 18–18.30 ja myöhemmin klo 16–16.30.
Galaxi aloitti makasiinityyppisenä ohjelmana, mutta se on muuttanut useasti muotoaan. 2020-luvulla Galaxi näkyy erilaisina animaatioina, draamana, vlogeina, sketseinä ja joka aamu asiaohjelmina Areenassa ja Yle TV2:ssa. Lisäksi Galaxi tuottaa sisältöjä YouTubeen, Instagramiin ja TikTokiin.
Vuodesta 2016 lähtien Galaxia on esitetty tarvittaessa Yle Teema &amp; Fem -kanavalla (aiemmin Yle Teemalla) silloin, kun TV2:lla urheilulähetys vie ohjelma-ajan.
Suomen Demokratian Pioneerien Liitto

Suomen Demokratian Pioneerien Liitto (Pinskut, ent. SDPL) perustettiin vuonna 1945 vastaamaan kansandemokraattisen liikkeen varhaisnuorisotyöstä. Pioneereiksi kutsutut SDPL:n lapsijäsenet opettelivat leikin kautta työväenliikkeen arvoja, solidaarisuutta ja kansainvälisyyttä. Suomen Demokratian Pioneerien Liitto ry:n puheenjohtaja on Sirpa Martins. 
Historia.
Perustaminen.
SDPL:n perustamiskokous pidettiin 3. kesäkuuta 1945 Helsingin työväentalossa. Periaateohjelman sisältö muodostui seuraavaksi:
"Liiton tehtävänä on varhaisnuorison kasvattaminen demokraattisessa, kansanvaltaisessa hengessä. Se vastustaa kaikkea fasistista ja kiihkoisänmaallista henkeä kasvatuksessa, sen sijaan se opettaa lapset työskentelemään demokratian ja edistyksen puolesta, oikean isänmaallisuuden ja kansainvälisyyden hengessä."
Pioneeritoiminta.
Pioneerit tutustuivat Suomen työväenliikkeen historiaan ja sen keskeisiin henkilöihin. Yleinen tavoite oli lasten sitouttaminen työväenliikkeen perinteisiin. Pioneerileireillä ja -kerhoissa leikittiin, askarreltiin ja laulettiin, mutta myös tutustuttiin leikin kautta muun muassa Kuuban vallankumoukseen.
1970-luvulla SDPL jakaantui aikuisten johtajiensa riitelyn seurauksena kahtia ja käytännössä oli olemassa kaksi SDPL:ää, joilla oli omat lehdet ja omat järjestöt. Enimmillään Pioneeriliitolla oli jäseniä 1950-luvulla, noin 40 000.
 ex-puheenjohtaja Marjo Katajisto kertoo.
1970-luvulla pelkkä vilkaisu vihreään pioneeripaitaan paljasti, kumpaan leiriin sen kantaja kuului. Jos paita oli trikoota ja siinä oli yksi tasku, lapsen vanhemmat olivat maltillisia kommunisteja; jos paita oli kankainen ja kaksitaskuinen, lapsukainen oli todennäköisesti äärikommunistikodista. Kahtiajako oli Pioneeriliitossa sopimaton puheenaihe, kuten moni muukin asia."
Laulaja Niko Ahvonen kiteyttää kokemuksiaan pioneereista seuraavasti:
2000-luku.
Sittemmin Pioneeriliitosta tuli puolueisiin sitoutumaton järjestö, mutta se toimii tiiviissä yhteistyössä Vasemmistoliiton kanssa. Pioneerileirejä järjestetään edelleen, ja paikallistoiminta on vilkasta erilaisten kerhojen muodossa. Jäseniä liitossa arvioidaan olevan noin 15 000. Järjestön tavoitteita ovat lasten oikeuksien puolesta toimiminen, rauhankasvatus, kansainvälisyyskasvatus sekä demokratian puolesta toimiminen. Vuonna 2015 liitolle myönnettiin avustuksena opetus- ja kulttuuriministeriön jakamaa tukea 345 000 euroa.
Talous.
Rahoitus.
Pinskujen omistuksessa on myös muun muassa Siikarannan Kerhotalo Suomussalmella.
Karakorum

Karakorum on vuoristo, joka sijaitsee Pakistanin, Intian ja Kiinan rajoilla. Vuoristo sijaitsee Pakistanissa Gilgit-Baltistanin, Intiassa Ladakhin ja Kiinassa Xinjiangin alueella. Se on osa Himalajan ja Hindukušin muodostamaa vuoristoaluetta. Karakorum kulkee noin 500 kilometrin matkan Pakistanin ja Kiinan raja-alueella, ja on maailman jäätiköitynein alue napaseutujen ulkopuolella. Vuoriston läpi kulkee myös Pakistanin ja Kiinan yhdistävä Karakorumin maantie, joka on maailman korkeimmalla kulkeva kansainvälinen maantie.
Maantiede.
Korkeimmat huiput.
Suurin osa Karakorumin korkeimmista huipuista sijaitsee Pakistanin Gilgit-Baltistanin alueella.
Korkeimpia huippuja:
Valtaosa korkeimmista huipuista on joko Gilgit-Baltistanin tai Ladakhin alueilla. Gilgit-Baltistanin alueella on jopa yli sata 6 100 metrin korkeuden ylittävää huippua.
Karakorum-vuoriston osat.
Karakorumin vuorijonojen osien nimeämisestä ja jaosta ei toistaiseksi ole sovittu maailmanlaajuisesti. Seuraavassa on kuitenkin lista tärkeimmistä vuoriston osista Jerzy Walan mukaan. Ne on lueteltu kutakuinkin länsi–itä-suunnassa.
Ray Manzarek

Ray Manzarek (12. helmikuuta 1939 Chicago, Illinois – 20. toukokuuta 2013 Rosenheim, Saksa), oikealta nimeltään Raymond Daniel Manczarek, oli yhdysvaltalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten The Doors -yhtyeen kosketinsoittajana.
Elämä.
Manzarek syntyi 12. helmikuuta 1939 puolalaissukuiseen perheeseen Chicagossa. Hän luki yliopistossa taloustieteitä. Valmistumisensa jälkeen hän muutti Los Angelesiin, missä hän aloitti elokuvaopinnot Kalifornian yliopistossa. Elokuvakoulussa hän tutustui toiseen elokuvaopiskelijaan, runoilija Jim Morrisoniin. Manzarek perusti vuonna 1965 Morrisonin kanssa The Doors -yhtyeen, johon kuuluivat myös kitaristi Robby Krieger ja rumpali John Densmore. Manzarek soitti koskettimia ja samalla bassokuviota vasemmalla kädellään. The Doorsista tuli hyvin suosittu, ja se julkaisi monia menestysalbumeja ja -singlejä. Morrison kuoli 1971, minkä jälkeen Manzarek ja muut jäsenet tekivät 1970-luvulla vielä kolme albumia yhdessä.
Manzarek aloitti soolouran The Doorsin hajoamisen jälkeen. Hän soitti 1970-luvun lopulla yhtyeessä Nite City. 1980-luvulla hän tuotti ja levytti yhdessä X:n, Philip Glassin ja Echo &amp; the Bunnymenin kanssa. Hän julkaisi muistelmansa "Light my fire: Matkani Doorsin kanssa" vuonna 1998. 2000-luvulla Manzarek esiintyi Doors-kitaristi Robby Kriegerin kanssa nimellä "The 21st Century Doors", vuodesta 2005 lähtien nimellä "Riders on the Storm" ja myöhemmin nimellä "Manzarek–Krieger".
Manzarek asui Kalifornian Napa Valleyssa, missä hän kasvatti vihanneksia, hedelmiä ja kanoja. Hän oli naimisissa Dorothy Fujikawan kanssa vuodesta 1967 kuolemaansa asti. Manzarekilla on yksi poika ja kolme lastenlasta. Manzarek kuoli sappitiesyöpään 20. toukokuuta 2013.
Hindukuš

Hindukuš (pers. هندوکش) on vuoristo, joka ulottuu Afganistanista Pakistanin Pohjoisille alueille. Se on Himalajan ja Karakorumin muodostaman vuoristojärjestelmän läntisin osa. 
Vuorijono on noin 800 km pitkä. Sen korkein huippu, Tirich Mir, ulottuu 7 692 metrin korkeuteen. Vuorijonon huiput ovat paljaita ja lumen peitossa, mutta laaksoissa on tiheää asutusta, ja etelärinteiden metsät on paljolti raivattu asutuksen tieltä. 
Hindukušin vuorien korkeus pienenee idästä länteen mentäessä. Vuorijonon keskikohdassa lähellä Kabulia niiden keskikorkeus on 4 500–6 000 metriä ja vuorijonon keskikorkeus on 4 500 m. Vuorijonon pituus on noin 970 km ja leveyden mediaani on noin 240 km.
Uwaine

Uwaine tai Uwain (myös Owain, Yvain tai Ewain) on yksi pyöreän pöydän ritareista, joka esiintyy kuningas Arthuriin liittyvissä legendoissa.
Uwainen hahmo perustuu ilmeisesti todelliseen historialliseen henkilöön, 500-luvulla eläneeseen Rhegedin kuninkaaseen Owain mab Urieniin. Uwaine on yksi varhaisimmista hahmoista, joka on yhdistetty kuningas Arthuriin. Hänet mainitaan jo Geoffrey Monmouthilaisen teoksessa "Historia Regum Britanniae". Myös Chrétien de Troyes kirjoitti hänestä runoelmassaan "Le Chevalier au Lion, roman d'Yvain". Yleensä Uwainen äidiksi mainitaan kirjallisuudessa joku Arthurin sisarpuolista. Thomas Maloryn teoksessa "Pyöreän pöydän ritarit" ("Le Morte d'Arthur") Uwainen äiti on Morgan le Fay. Uwainen serkkuja ovat Gawaine, Agravain, Gaheris, Gareth ja Mordred.
Luettelo Borussia Dortmundissa pelanneista jalkapalloilijoista

__notoc__
Luettelo Borussia Dortmundissa pelanneista jalkapalloilijoista.
Natsuki Takaya

Natsuki Takaya (, s. 7. heinäkuuta 1973) on japanilainen mangaka. Takaya vietti lapsuutensa Tokiossa. Hänen ensimmäinen teoksensa julkaistiin 1991, mutta hänen uransa katsotaan alkaneen 1992 "Born Free" -sarjalla. Takaya on vasenkätinen ja hän on haaveillut mangakan urasta ensimmäisestä luokasta alkaen, kun hän katseli siskonsa piirtämistä.
Takaya ei ole kertonut itsestään paljoa julkisuuteen, mutta hänen tiedetään pitävän videopeleistä kuten Final Fantasy ja Sakura Wars. Takaya pitää erityisesti tyttömäisten naishahmojen sekä röyhelöisten mekkojen piirtämisestä. Hän pitää myös mieshahmojen piirtämisestä mekoissa. Takaya loukkasi kätensä ja joutui leikkaukseen, minkä vuoksi Fruits Basket -manga oli lyhyellä tauolla. Hänen kätensä parani, mutta Takayan mielestä hänen käsialansa muuttui rumemmaksi leikkauksen takia. Takaya ei pidä itsestään puhumisesta, mutta kertoo välillä vähän itsestään sarjojensa välisivuilla.
Takayan tunnetuin teos on "Fruits Basket". Fruits Basket sai huomattavaa suosiota Japanissa ja muualla maailmassa. Fruits Basket on Yhdysvaltojen parhaiten myyneitä shojo-mangasarjoja ja Japanin toiseksi parhaiten myynyt shojo-mangasarja. Sarja kertoo orvosta Tohru Hondasta, joka sattumusten kautta päätyy asumaan Soman suvun taloon. Tohrulle alkaa pian selvitä, että Soman perheessä on useita synkkiä salaisuuksia ja ongelmia. Pienin niistä ei ole sukua kohdannut kirous: jos vastakkaisen sukupuolen edustaja halaa Soman suvun jäsentä, tämä muuttuu eläimeksi. Eläimet määräytyvät kiinalaisen horoskoopin mukaan, mutta lisäksi joukosta löytyy myös kissa.
The Soft Parade

The Soft Parade on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen The Doorsin heinäkuussa 1969 julkaistu studioalbumi. Albumi on aikaisempia The Doors -albumeja kokeellisempi, ja monissa albumin kappaleissa käytettiin puhallin- ja jousisoittimia. "The Soft Parade" ei kerännyt yhtä suuria kehuja kriitikoilta kuin yhtyeen aikaisemmat julkaisut.
Joulukuussa 1968, ennen albumin julkaisua, julkaistiin singlenä kappale ”Touch Me”. Singlen nimeksi ajateltiin aluksi antaa ”Hit Me”, mutta laulusolisti Jim Morrison piti lopullista nimeä kuvaavampana.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Jami Puustinen

Jami Petteri Puustinen (s. 9. tammikuuta 1987 Espoo) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hyökkääjänä viihtyvä Puustinen siirtyi syksyllä 2003 FC Espoosta Manchester Unitedin junioriakatemiaan, mutta palasi kaksi ja puoli vuotta myöhemmin Suomeen ja FC Honkaan. Hän oli kausina 2007 ja 2010 Hongan paras maalintekijä Veikkausliigassa, ja kaudella 2009 liigan maalipörssin kakkonen joukkuetoverinsa Hermanni Vuorisen jälkeen. Vuonna 2012 hän siirtyi FC Hakaan, mutta hänen sopimuksensa purettiin muutama kuukausi myöhemmin kesken kauden. Puustisen suurimpia vahvuuksia on hyvä lähtönopeus.
Puustinen oli vuonna 2003 Suomessa pidetyssä alle 17-vuotiaiden MM-turnauksessa osa Suomen ”Vintiöiksi” nimettyä maajoukkuetta. Hän sai myös vastuuta Markku Kanervan valmentamassa alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Yhteensä Puustinen pelasi yhdessä B-maaottelussa, kuudessa nuorten maaottelussa, ja 53 poikamaaottelussa.
Ernest Chausson

Ernest Chausson (20. tammikuuta 1855 – 10. kesäkuuta 1899) oli ranskalainen säveltäjä.
Chausson syntyi Pariisissa ja opiskeli aluksi oikeustiedettä. Hän aloitti musiikin opiskelun vuonna 1879 Jules Massenet’n johdolla. Jo sitä ennen hän oli säveltänyt harrastuksenaan pianokappaleita ja lauluja. Chausson loukkaantui vuonna 1899 polkupyöräonnettomuudessa ja kuoli myöhemmin samana vuonna.
Chausson tunnetaan ensisijaisesti laulujensa ansiosta. Hän sävelsi myös orkesterimusiikkia, kuten sinfonian, kaksoiskonserton viululle ja pianolle sekä sinfonisen runon "Viviane", motetteja, kuoroteoksia ja näyttämömusiikkia.
Vincent d’Indy

Paul Marie Théodore Vincent d’Indy (27. maaliskuuta 1851 Pariisi, Ranska – 2. joulukuuta 1931 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen säveltäjä ja musiikinopettaja.
D’Indy syntyi Pariisissa ja opetteli lapsena soittamaan pianoa. Hänen isänsä oli kreivi Antonin d'Indy (1822-1904). Myöhemmin hän opiskeli lakia. Hän kuitenkin jätti lain opintonsa voidakseen opiskella musiikkia César Franckin johdolla. Hän oli César Franckin ja Franz Lisztin oppilas. Johtaa Alexandre Guilmantin ja Charles Bordes’n kanssa (1898) perustamaansa musiikkioppilaitosta Schola Cantorum, josta oli tarkoitus tulla gregoriaaninen kirkkomusiikkiopisto mutta joka sitten laajentui taiteellisia uudistuspyrkimyksiä kannattavaksi yleiseksi musiikkikouluksi. Hän sävelsi sinfonioita, kuoro- ja kamarimusiikkiteoksia ja oopperoita, joista tunnetuin lienee "Fervaal" (1897).
D’Indyä pidettiin aikansa merkittävimpänä säveltäjänä, mutta nykyään vain harvoja hänen teoksiaan esitetään säännöllisesti.
Trilli (musiikki)

Trilli on musiikillinen koriste, joka yleisimmin on sellainen, että kahta sävelasteikon vierekkäistä ääntä toistetaan nopeasti peräkkäin. Nuotteihin trilli merkitään tavallisesti kirjaimilla "tr" sen nuotin yläpuolella, johon trilli halutaan lisätä. Joskus trilli merkitään myös nuotin yläpuolella olevalla aaltoviivalla jota sanotaan trilliketjuksi. Se on kysymyksessä silloin kun useita peräkkäisiä eritasoisia säveliä esitetään trilleinä.
Pralltrilli.
Pralltrilli eli mordentti nousevana (ylähele) on epätäydellinen trilli, jossa esitetään nopeasti toistensa jälkeen pääsävel, yläsivusävel ja pääsävel. Pralltrillin yläpuolelle sijoitetaan yläsivusävelen kromaattista muuntamista osoittava merkki.
Mordentti.
Mordentti laskevana (alahele) on pralltrillin kaltainen nopea vuorottelu, jossa esiintyy pääsävel, alasivusävel ja pääsävel. Laskevan mordentin merkki on sama kun pralltrillin, mutta erotuksena on merkin keskellä oleva lyhyt pystyviiva. Alasivusävelen kromaattista muuntamista osoittava merkki sijoitetaan mordenttimerkin alapuolelle.
Gruppetto.
Gruppetto eli kaksoislyönti (kaksoishele)sisältää pääsävelen ja sen toistojen välissä alasivusävelen että yläsivusävelen.
Gruppetto voidaan sijoittaa nuotin päälle tai kahden nuotin väliin.
Northwest Airlines

Northwest Airlines oli yhdysvaltalainen lentoyhtiö. Sen solmukohdat olivat Minneapolis-Saint Paulin, Detroit Metropolitanin ja Memphisin kansainvälinen lentoasema. Yhtiön pääkonttori sijaitsi Minnesotan Eaganissa.
Northwest Airlines oli maailman neljänneksi suurin lentoyhtiö tulojen, matkustajamäärien ja kilometrien mukaan. Northwest kuljetti matkustajia Tyynenmeren yli enemmän kuin mikään muu yhdysvaltalainen lentoyhtiö. Se kuljetti myös rahtia enemmän kuin mikään muu matkustajalentoyhtiö. Northwest Airlines liittyi SkyTeam Allianceen vuonna 2004. Yhtiö hakeutui Chapter 11 -velkasaneeraukseen syyskuussa 2005. Delta Air Lines osti Northwest Airlinesin vuonna 2009, ja vuoden 2010 alussa Northwest lopetti toimintansa sen fuusioiduttua Deltan kanssa.
Nigerialaismies yritti 25. joulukuuta 2009 räjäyttää yhdysvaltalaisen Northwest Airlinesin lentokoneen lennolla 253. Hänellä oli käytössään PETN-nimistä räjähdysainetta.
Laivasto.
Vuoden 2009 lopussa:
Telefónica

Telefónica S.A. on espanjalainen tietoliikenneyhtiö. Se on maailman neljänneksi suurin tietoliikennealan yritys asiakkaiden määrässä ja kuudenneksi suurin kokonaismarkkina-arvolla mitattuna. Yhtiö toimii pääasiassa Espanjassa ja Latinalaisessa Amerikassa.
Telefónica oli ainut puhelinoperaattori Espanjassa perustamisestaan vuodesta 1924 vuoteen 1997 asti, jolloin hallitus purki sen monopoliaseman ja siitä tuli julkinen yhtiö. Johtuen suuresta markkinaosuudestaan (vuonna 2004 yli 75 prosenttia), Telefónicaa pidetään kuitenkin yhä "de facto" -monopolina.
Telefónican omistukseen kuuluvat muun muassa Telefónica de España (Espanjan suurin lankapuhelin- ja ADSL-operaattori), Telefónica Móviles (Espanjan suurin matkapuhelinoperaattori), Terra Networks (Internet-palveluntarjoaja) ja Telefónica Publicidad e Información (Espanjan keltaisten sivujen julkaisija).
Telefónican suurimmat toiminnot Espanjan ulkopuolella ovat Brasiliassa São Paulon osavaltiossa, jossa se tarjoaa laajakaista-, paikallispuhelu- ja kaukopuhelupalveluita. Yhtiö on viime aikoina pyrkinyt laajentamaan myös Euroopan markkinoille, mistä osoituksena tšekkiläisen Český Telecomin ja brittiläisen O2:n ostaminen vuonna 2005.
Telefónican osakkeet ovat listattuna Madridin, New Yorkin ja Tokion pörsseissä.
Pamelia Kurstin

Pamelia Stickney (aiemmin tunnettu nimellä Pamelia Kurstin, s. 28. toukokuuta 1976) on yhdysvaltalainen thereministi. Hän opiskeli kaksivuotiaasta saakka pianonsoittoa, ja 12-vuotiaana hän lisäsi soittimiinsa viulun, alttoviulun ja sellon. 18-vuotiaasta lähtien hän opiskeli myös kontrabasson soittoa, ja soitti jazz- ja rockyhtyeissä. Stickney on esiintynyt useissa elokuvissa, televisiossa ja radiossa, ja kehittänyt myös niin sanotun ”walking bass” -theremintekniikan inspiroituneena hänen taustastaan pystybassoa soittavana jazzmuusikkona. Stickney on pitänyt thereminin soitosta luentoja ja muun muassa TED-puheen.
Stickney työskenteli New Yorkissa vuoteen 2005 saakka, ja asuu nykyään Wienissä.
Stickney on soittanut duossa miehensä, kosketinsoittaja Greg Kurstinin kanssa. Duo julkaisi vuonna 2000 albumin "Gymnopedie". Kurstin on soittanut myös yhtyeessä Blueblut yhdessä Mark Holubin ja Chris Jankan kanssa. Wieniläinen trio julkaisi ensimmäisen levynsä vuonna 2014.
Solipsismi

Solipsismi (latinan sanoista "solus ipse" ’yksin itse’) on filosofinen näkemys, jonka mukaan ”minä”-näkökulma on ensisijainen. Se on fenomenalismia radikaalimpi subjektiivisen idealismin muoto. Sen mukaan vain ajatteleva minä tai minän ajattelu, kokemus ja tietoisuuden sisällöt ovat ontologisesti riippumattomia ja kaikki muu on minusta riippuvaista. Solipsismin mukaan kaikki on siis riippuvaista kokemuksestani, ajattelustani tai tietoisuudestani. Solipsismissa varmaksi oletetaan oma olemassaolo. Näin esimerkiksi havainnot ja niiden luonne voivat olla vain oman ajattelun tuotoksia.
Solipsismissa vain havainnoijan minä määrää sen, mitä on olemassa. Sen mukaan yksilö on ehdottoman riippumaton ulkomaailmasta ja voi vain luottaa omaan näkemykseensä. Ajatuksen perustalla on eräänlainen kaikkivoipaisuus, minkä ansiosta ei ole tarvetta ulkoisen huomioimisella tai siihen mukautumisella.
Solipsismin kolme osa-aluetta ovat:
Ady

Adailton Pereira dos Santos eli Ady (, s. 18. huhtikuuta 1973 Caatiba, Bahia, Brasilia) on brasilialais-tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi urallaan seurajoukkueissa Brasiliassa, Tunisiassa, Libyassa ja Suomessa sekä Tunisian maajoukkueessa.
Ura.
Kotimaassaan Ady edusti viittä eri pääsarjajoukkuetta, muun muassa Goiásia ja Santosia, ja pelasi lähes 150 Série A:n ottelua. 2000-luvun alussa hän edusti tunisialaista Espérancea yli sadassa Ligue Professionnelle 1:n ja Afrikan Mestarien liigan ottelussa. Hän sai Tunisian kansalaisuuden ja pelasi kolme ottelua Tunisian maajoukkueessa. Tunisian jälkeen hän pelasi myös Libyassa ja Saudi-Arabiassa.
Suomeen Ady siirtyi kesken kauden 2005. Hän liittyi Turun Palloseuraan, jota hän edusti kolmen kauden aikana 58 Veikkausliiga-ottelussa tehden 18 maalia. Kaudella 2007 hän saavutti joukkueineen SM-pronssimitalin. Marraskuussa 2007 Ady solmi kaksivuotisen sopimuksen Ykkösen Jyväskylän Jalkapalloklubin kanssa. JJK:n liiganousuun päättyneen kauden 2008 jälkeen hän siirtyi Myllykosken Palloon, jota hän edusti kahden kauden ajan.
Adyn pelaajaura päättyi loukkaantumiseen kaudella 2010. Hän aloitti vuonna 2011 valmentajakoulutuksen Palloliiton Huippupelaajan valmentajakurssilla.
Léon Theremin

Léon Theremin (alk. Lev Sergejevitš Termen (); 28. elokuuta 1896 Pietari – 3. marraskuuta 1993 Moskova) oli venäläinen keksijä.
Theremin keksi vuonna 1920 elektronisen soittimen, jonka hän nimesi itsensä mukaan thereminiksi (). Theremin siirtyi 1920-luvulla Yhdysvaltoihin, jossa hän soitti New Yorkin filharmonikkojen kanssa thereminiä. Theremin haki keksinnölleen patentin vuonna 1929.
Theremin palasi Neuvostoliittoon 1930-luvun loppupuolella ja joutui vangituksi. 1970-luvulla hän opetti thereminin soittoa sisaruksensa lapsenlapselle Lidija Kavinalle (s. 1967). Kavinasta tuli sittemmin thereministi.
Vuonna 1991 Theremin palasi joksikin aikaa Yhdysvaltoihin. Hän kuoli Moskovassa vuonna 1993. Léon Thereminin elämästä on tehty dokumenttielokuva "" (1993), joka valmistui ennen hänen kuolemaansa.
Fireball-turnaus

Fireball-turnaus on Turun Palloseuran ja Eastway Sound &amp; Lightingin järjestämä kaukalojalkapalloturnaus, joka on pelattu vuodesta 2005 lähtien. Turnauksen pitopaikka oli vuosina 2005–2007 Turkuhalli Turussa ja siihen ottivat osaa Veikkausliigan joukkueet. Vuodeksi 2008 turnaus siirtyy Turun Holiday Club Caribiaan ja siitä tulee kolmipäiväinen. Suuri muutos on myös, että turnaus ei ole enää tarkoitettu liigajoukkueille.