Verensokeri

 
Verensokeri tarkoittaa veren glukoosipitoisuutta, jonka mittausyksikkönä käytetään mmol/l eli millimoolia litrassa. Ihmisen veren glukoosipitoisuus on tavallisesti 1,5 grammaa litrassa ja verenkierrossa kiertävän sokerin kokonaismäärä on noin yksi teelusikallinen. 
Normaali "paastoverensokerin" eli 12 tunnin paastoamisen jälkeen mitatun veren glukoosipitoisuus on välillä 3,5–6,0 mmol/l. Veren glukoosipitoisuus alkaa nousta ruokailun jälkeen siten, että se on puolen tunnin – kahden tunnin kuluttua yleensä tasolla 5–8 mmol/l. "Pitkäaikaisen sokerin" viitearvot ovat 4–6 % eli 20–42 mmol/mol. 
Verensokerin säätely.
Hiilihydraattipitoisen ruoan nauttiminen alkaa nostaa verensokeria 15–30 minuutin kuluttua aterioinnin alkamisesta. Nesteen mukana nautittu hiilihydraatti nostaa verensokeria nopeammin kuin kiinteä ravinto. 
Ravinnon hiilihydraattiyhdisteet hajoavat ruoansulatuksessa monosakkarideiksi. Ne imeytyvät verenkiertoon. Elimistö muuttaa kaikki monosakkaridit glukoosiksi. Verestä glukoosi siirtyy soluun solukalvon kantajaproteiinin avulla. Viinin nauttiminen aterialla saattaa hidastaa verensokerin kohoamista monen tunnin ajaksi.
Kun verensokeri on korkea esimerkiksi aterian jälkeen, haimasta vapautuu insuliini-nimistä hormonia, joka varastoi glukoosia glykogeeniksi maksaan ja lihaksiin. Kun verensokeri on matala, haima erittää glukagonia, joka pilkkoo glykogeenia glukoosiksi verenkiertoon.
Veren glukoosipitoisuus nousee ja laskee yleensä aterian jälkeisen kahden tunnin aikana. Ruokailu aiheuttaa osalle ihmisistä tämän lisäksi merkittävän verensokerin laskun perustason alapuolelle 2–4 tuntia aterianjälkeisen verensokeripiikin jälkeen, millä on aterianjälkeistä verensokeripiikkiä suurempi ruokahalua kiihdyttävä vaikutus. Ihmiset, joilla tätä esiintyy runsaimmin, nauttivat päivittäin keskimäärin yli 300 kaloria muita enemmän.
Verensokerin säätelyn on tapana heiketä ihmisen ikääntyessä, minkä vuoksi diabetekseen sairastumisen riski kasvaa.
Hyperglykemia.
Veren liian suurta glukoosipitoisuutta kutsutaan hyperglykemiaksi. Jos verensokeri on pitkiä aikoja liian korkealla tasolla, verisuonet alkavat vaurioitua.
Verensokeri kohoaa diabeteksessa helposti viitearvojen yläpuolelle insuliinin erityksen vähenemisen tai sen vaikutuksen heikentymisen vuoksi. Myös stressi nostaa verensokeria, koska se lisää adrenaliinin ja kortisolin eritystä. 
Hypoglykemia.
Esimerkiksi diabeteslääkkeiden yliannostelu tai vakava aliravitsemustila saattavat aiheuttaa veren glukoosipitoisuuden laskun liian alas, mitä kutsutaan hypoglykemiaksi. 
Reaktiivinen hypoglykemia.
Reaktiivinen hypoglykemia johtuu siitä, että haima tuottaa liikaa insuliinia reagoidessaan ruuan kohottamaan verensokeriin. Tila johtuu tavallisesti siitä, että ihminen on nauttinut runsaasti nopeasti imeytyviä hiilihydraatteja kuten esimerkiksi vaaleaa leipää tai paljon sokeria tai sisältävää ruokaa. Verenkiertoon nopeasti imeytyvä glukoosi nostaa terävästi veren insuliinipitoisuutta, minkä vuoksi verensokeri ylikorjautuu ruokailua edeltävän tason alle. 
Hypoglykemian oireet.
Hypoglykemia vaikuttaa yksilöllisesti ihmisen toimintakykyyn. Tavallisimmat oireet ovat nälän tunne, ärtymys, päänsärky, väsymys ja keskittymisvaikeudet sekä ajattelun, muistamisen ja ymmärtämisen vaikeutuminen. Jos verensokeri laskee edelleen, voi ilmaantua vapinaa, sydämentykytystä, kylmänhikisyyttä, kalpeutta, suun ympäryksen ja huulten pistelyä, näköhäiriöitä ja puheen puuroutumista. Toimintakyky katoaa yleensä kokonaan verensokerin laskiessa arvoon 1,5 tai vieläkin alemmas, mutta toisille riittää jo verensokerin laskeminen tasolle 2,5 mmol/l. Hypoglykemia saattaa aiheuttaa myös heikotusta.
Terveysvaikutukset.
Koholla oleva verensokeri saattaa vaurioittaa verisuonia, munuaisia, silmiä ja hermostoa sekä kalkkeuttaa suuria valtimoita aiheuttaen sydänsairauksia, aivohalvauksia ja dementiaa. Monet tutkijat ajattelevat, että Alzheimeriin liittyvä beta-amyloidin muodostuminen muistille tärkeisiin aivojen osiin saisi alkunsa huonoista elintavoista johtuvista verensokerin muutoksista.
Reaktiivinen hypoglykemia saattaa aiheuttaa väsymystä, lihomista ja diabetesriskin kasvua.