tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ganggye

Ganggye (, hanja 江界市, McCune-Reischauer "Kanggye-si") on Pohjois-Korean Jagangin maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee sisämaassa maakunnan keskiosassa. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 251 971 asukasta.
Maantiede.
Ganggye sijaitsee Pohjois-Korean sisämaan vuoristoisessa Jagangin maakunnassa jonkin matkan päässä maan Kiinan vastaisesta rajasta. Kaupungin rakennettu alue in kapeassa laaksossa ja kaupungin läpi virtaa Jalujokeen lopulta laskeva Changjajoki. Idässä kohoavat Rangnimvuoret ja pohjoisessa Kangnamvuoret. Kaupungin korkein vuori on 1 123 metrin korkeuteen merenpinnasta kohoava Taeung rakennetusta alueesta länteen. Kaupungin keskikorkeus merenpinnasta on 300 metriä. Kaupunkiin hallinnollisesti kuuluvan alueen pinta-ala on 263,667 km². 
Vuoden keskimääräinen lämpötila Ganggyessa on 7°C. Tammikuussa keskilämpötila on -12,4°C ja elokuussa 22,5°C. Keskimääräinen vuotuinen sadanta on 882,7 mm. 
Historia.
Ganggyen kaupunki on kasvanut sotilaallisesti merkittävälle paikalle. Aluetta kaupungista pohjoiseen asuttivat džurtšenit. Vuonna 1413 paikasta tuli oman alueensa hallinnollinen keskus ja sen kaupunginmuuri rakennettiin vuonna 1436. Historiallisesti kaupunki tunnettiin esimerkiksi paikallisiin gisaengeihin liitetyistä tarinoista. Imphungin paviljonki rakennettiin vuonna 1472 ja jälleenrakennettiin palon jälkeen vuonna 1680. 
Japanin miehitettyä Korean kaupungista tuli japanilainen sotilastukikohta. Pohjoiskorealaisessa historiankirjoituksessa alue on liitetty Kim Hyong-jikin eli sittemmän Pohjois-Korean johtaja Kim Il-sungin isän johtamaan sissisotaan japanilaisia vastaan. Vuonna 1939 valmistui rautatie Ganggyesta Manpoon ja Suncheoniin. 
Pohjois-Korean itsenäistyttyä valtio pyrki kehittämään japanilaisaikana heitteille jääneitä sisämaan alueitaan. Osana tätä kehitystä muodostettiin Jagangin maakunta, jonka pääkaupunki Ganggyesta tuli vuonna 1949. Korean sodan aikana lokakuussa 1950 Pohjois-Korean hallitus muutti väliaikaisesti ensin Sinuijuun ja sitten Ganggyeen heidän menetettyään pääkaupunki Pjongjangin hallinnan. Kaupunki joutui tästä syystä Yhdysvaltain ilmavoimien tekemien suurten ilmapommitusten kohteeksi. Kim Il-sungin sanotaan oleskelleen kaupunkgissa ja sittemmin pohjoiskorealaisessa propagandassa on mainittu ns. "Ganggyen henki" sosialismia puolustettaessa. Kaupungissa on myös Kim Il-sungin muistomerkki. 
Talous.
Kaupunki on teollistunut etenkin vuoden 1945 jälkeen, jota ennen alue oli pääosin maatalousvaltaista. Sittemmin kaupunkiin kasvoi kevyttä ja raskasta teollisuutta, kuten tekstiili- ja koneteollisuutta. Kaupungissa valmistetaan esimerkiksi traktoreita, kenkiä ja viiniä. Kaupungissa on myös aseteollisuutta ja Pohjois-Korean asevoimilla sanotaan olevan alueella useita maanalaisia laitoksia. Teollisuuden etuna alueella ovat lähistön monet vesivoimalat. Lähistöllä on myös kupari-, sinkki-, kivihiili- ja nikkeliesiintymiä.
Väestö.
Ganggyen asukasluku oli vuonna 2008 yhteensä 251 971.
Mestis-kausi 2008–2009

Kausi 2008–2009 oli jääkiekon Mestiksen yhdeksäs kausi. Mestiksestä putosi edelliskauden lopuksi Suomi-sarjaan Salamat, Mestikseen nousi D Team. Hallitsevana mestarina kauteen lähti TuTo. 
Täksi kaudeksi SM-liigakarsinnat palautuivat, ja Mestiksen mestarilla oli mahdollisuus nousta SM-liigaan voittamalla SM-liigan karsijajoukkue sekä lunastamalla tältä "liigalisenssi", jonka hinta julistettiin salaiseksi, mutta sen sanottiin olevan seitsennumeroinen. Runkosarjan voitti Jokipojat ja mestaruuden vei Vaasan Sport, joka pääsi liigakarsintoihin Porin Ässiä vastaan. Sport kuitenkin hävisi karsintasarjan voitoin 3–4.
Kauden päätteeksi Mestiksestä putosi Titaanit ja uutena joukkueena mukaan nousi RoKi.
Runkosarja.
Runkosarjassa pelattiin edelliskausien tapaan 12 joukkueen nelinkertainen sarja, yhteensä 44 ottelua. Lisäksi kukin joukkue pelasi yhden kotiottelun Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta vastaan. Varsinaisella peliajalla saavutetusta voitosta sai kolme pistettä, hävinnyt joukkue jäi pisteittä. Mikäli ottelu venyi jatkoajalle tai viiden minuutin jatkoajan jälkeen voittomaalikilpailuun, voittaja sai kaksi pistettä ja häviäjä yhden pisteen.
Tällä kaudella Mestiksessä tehtiin historiaa, kun SaPKo juhlisti 80-vuotistaivaltaan pelaamalla 7. helmikuuta kotiottelunsa Jukureita vastaan Savonlinnan Kirkkopuiston luonnonjäällä ulkona. SaPKo pelasi edellisen kerran kyseisellä jäällä kaudella 1965–1966, jonka jälkeen se siirtyi Talvisalon tekojäälle noustuaan SM-sarjaan. Ennen ottelua Suomen jääkiekkoliiton projektijohtaja Kimmo Leinonen oli sitä mieltä, että SaPKon 5 000 katsojan ennätys pitäisi rikkoutua.
V = Voitot, JAV = Jatkoajan tai voittomaalikilpailun jälkeen saavutettu voitto, JAH = Jatkoajan tai voittomaalikilpailun jälkeiset häviöt, H = Häviöt, TM = Tehdyt maalit, PM = Päästetyt maalit, ME = Maaliero, P = Pisteet
Lopullinen runkosarjataulukko.
"Päivitetty 25. helmikuuta"
Karsintasarja.
Mestiksen karsintasarjaan osallistuivat sarjan kaksi viimeistä (Kotkan Titaanit ja Savonlinnan SaPKo) sekä Suomi-sarjan kaksi parasta (Imatran Ketterä ja Rovaniemen RoKi). RoKi nousi ensi kaudeksi Mestikseen, ja Titaanit putosi Suomi-sarjaan.
Tilastollinen kausaliteetti

Tilastollinen kausaliteetti on tieteenfilosofinen käsite, jonka kehitti Wolfgang Pauli ja jota K. V. Laurikainen on paljon käsitellyt teoksissaan.
Tilastollinen kausaliteetti tarkoittaa sitä, että luonnonlait eivät ole ehdottomia eli absoluuttisia, vaan kyse on todennäköisyyksistä.
Bodysong

Bodysong on brittiläisen Simon Pummellin ohjaama elämää ja sivilisaatiota luotaava kokeellinen dokumenttielokuva vuodelta 2003.
Elokuva on kerätty elokuva-arkistomateriaaleista sadan vuoden ajalta. Se on Pummellin yhdessä toimittaja Daniel Goddardin kanssa ajalta kasaama mosaiikki joka jakautuu karkeasti kahteen osaan. Ensiksi näytetään ihmisen syntymä, kasvu, murrosikä ja kuolema, jonka jälkeen toisella puoliskolla näytetään väkivaltaa, sotaa ja sairauksia. Taustalla soi filmimusiikki jonka sävelsi Radiohead-yhtyeestä tunnettu Jonny Greenwood, jonka ensimmäinen sooloalbumi "Bodysong"-nimeä kantava julkaisu on.
Elokuva voitti British Independent Film Awards -palkinnon parhaana brittiläisenä dokumenttina vuonna 2003.
Kuuliaiset

Kuuliaiset olivat vielä 1900-luvun alkupuolella käytössä oleva häätapa. Maaseudulla käytäntönä oli, että kuulutukset käytiin hakemassa kirkosta, ja pappi luki ne kolmessa peräkkäisessä jumalanpalveluksessa. Kun tämä oli selvää, järjestettiin kuuliaiset: ne vastasivat yhdistettynä kihlajaisia ja hääjuhlaa; morsiamen kodissa pidettiin pidot, joihin kutsuttiin kaikki kylän väki; nyt sai jokainen jolla oli huomauttamista tulevaa avioliittoa vastaan esittää kantansa.
Paikalla oli yleensä myös pappi tai joskus hänen tehtävään määräämänsä, esimerkiksi opettaja. Mahdolliset vastalauseet kirjattiin ylös ja tutkittiin. Jos mitään ei ilmennyt, varsinainen vihkiminen toimitettiin kirkossa muutaman todistajan läsnä ollessa seuraavassa sopivassa tilaisuudessa. Tapa hiipui hiljalleen talvisodan edellä.
Minna Canth sijoittaa toisen murhanäytelmänsä, "Anna Liisan", tapahtumaan juuri nimihenkilön kuuliaisissa.
Rahvaan tiedetään viettäneen kuuliaisia jo 1700-luvulla. Muutamissa Etelä-Pohjanmaan ruotsinkielisissä pitäjissä nuorenparin kunniaksi ammuttiin kuuliais- tai häälaukauksia heidän hakiessaan pappilasta kuulutuksia. Vöyrillä tällainen ammunta kiellettiin 1797 sakon uhalla. Seuraavalla vuosisadalla kihlakunnanoikeudet sakottivat mainitunlaisista laukauksista Vöyrin lisäksi ainakin Munsalassa, Uudessakaarlepyyssä ja Mustasaaressa. Suomenkielisissä pitäjissä kuuliaisia voitiin juhlia järjestämällä tansseja.
Mälkölä

Mälkölä (, vuoteen 1948 asti Мялькёля) on kylä Kähärin kunnassa Viipurin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Mälkölä sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Mälkölä oli Suomelle kuuluessaan osa Äyräpään kuntaa. Se sijaitsi Äyräpään eteläosassa Muolaan vastaisella rajalla. Mälkölän naapurikyliä olivat pohjoisessa Pölläkkälä ja Kaukila sekä Muolaan puolella Moiniemi. Mälkölän kylä jakaantui kahteen osaan: varsinaiseen Mälkölään ja Salmenkaitajoen varrella sijainneeseen Salo-Mälkölään. 
Mälkölä rajoittui idässä Vuokseen ja lännessä sen alueelle ulottui Äyräpäänjärvi tai se mitä siitä oli jäljellä vuoden 1857 Vuoksen laskun myötä. Etelässä kylän rajan muodosti Salmenkaitajoki, joka oli muodostunut aiemmin Äyräpäänjärven ja Vuoksen yhdistäneestä Puratsinsalmesta Vuoksen vedenpinnan laskun yhteydessä. Lisäksi kylä alueella virtasi Salmenkaitajokeen laskeva Lieteoja. Kylän alueella sijaitsi Kolmikanta-niminen mäki, joka oli Äyräpään kunnan korkein kohta. 
Kyläkuvaus.
Mälkölä sijaitsi hyvien maantieyhteyksien varrella. Kylän halki kulki Viipurista Rautuun johtanut kantatie 62. Mälkölän kohdalla siitä erkani maantiet Äyräpään kirkolle, kunnan keskustaajamaan Pölläkkälään ja etelään Muolaan Ala-Kuusaan kylään.
Mälkölä oli maalaiskylä, jonka väestöstä suurin osa sai elantonsa maataloudesta. Kylän peltopinta-ala oli noin 1 000 ha, jonka lisäksi kylän alueella oli laajat Äyräpäänjärven pinnan laskun myötä syntyneet lietealueet. Salo-Mälkölässä ja Vuoksen rannalla Ritasaaressa harjoitettiin jonkin verran kalastusta. Kylässä oli myös käsityöläisiä ja kotiteollisuustuotteina valmistettiin erilaisia ajokaluja ja Salo-Mälkölän alueella myös veneitä. Kylässä toimi myös Känkäsen kutomo.
Mälkölän kansakoulu perustettiin vuonna 1884, jolloin Äyräpää kuului vielä Muolaan kuntaan. Mälkölän koulu oli toinen Muolaaseen perustettu kansakoulu ja sitä kävivät aluksi koko myöhempi Äyräpään alue sekä Kuusaan kylä. Kylän toinen koulu perustettiin Salo-Mälkölään vuonna 1927. Mälkölän osuuskaupalla oli päämyymälän lisäksi sivumyymälät Salo-Mälkölässä ja Kaukilassa. Mälkölässä oli myös virkeä nuorisoseura, jolla oli oma talo kylän keskustassa koulun lähellä. Nuorisoseuran lisäksi kylässä toimivat suojeluskunta, lotat ja martat.
Historia.
Mälkölässä sijaitsi aikoinaan Ventelän hovin ulkokartano, josta 1930-luvulla oli muistona koivukujat ja karjarakennus.
Mälkölän väestö evakuoitiin talvisodan alettua läntisempään Suomeen, ja Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle. Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa Mälkölä jäi Neuvostoliiton puolelle.
Massadistribuutio

Massadistribuutio on mittateorian käsite, jonka avulla voidaan kuvata "massan" jakautumista joukoissa.
Määritelmä.
Olkoon formula_1 mitta-avaruus varustettuna topologialla ja formula_2. Nyt mitta formula_3 on massadistribuutio joukossa "F", jos
Tässä ajatellaan, että valitsemme äärellisen määrän massaa ja levitämme sen joukkoon "F", jolloin saamme massan jakauman joukossa "F". Triviaalisti jokainen mitta, joka toteuttaa ehdon 1. on aina massadistribuutio koko perusjoukossa "X" sillä kantaja on suoraan määritelmän nojalla aina X:n osajoukko.
Esimerkkejä.
formula_9
missä formula_10 on 1-ulotteinen Lebesguen mitta ja joukko formula_11 tulkitaan tason sijasta lukusuoran osajoukoksi. Tällöin Lebesguen mitan ominaisuuksista seuraa, että formula_3 on mitta. Lisäksi koska formula_13 ja kantaja formula_14, niin formula_3 on massadistribuutio joukossa formula_16.
Energia.
Avaruudessa formula_17 massadistribuution liittyy oleellisesti potentiaaliteoreettiset käsitteet "s-potentiaali" ja "s-energia". Niiden avulla voidaan mittateoriassa muun muassa arvioida fraktaalien Hausdorffin dimensiota.
Määritellään, että jos formula_18, formula_19 ja formula_3 massadistribuutio formula_17:ssä, niin massadistribuution formula_3 s-potentiaali pisteessä formula_23 on luku
formula_24
missä integraali on massadistribuution formula_3 määräämä mittaintegraali. Tapauksessa formula_26 ja formula_27 tämä kaava antaa tavallisen Newtonin gravitaatiopotentiaalin.
Vastaavasti massadistribuution formula_3 s-energia on luku
formula_29
eli toisin sanoen
formula_30
Esimerkiksi voidaan osoittaa, että jos formula_31 ja on olemassa massadistribuutio formula_3 joukossa "F" siten, että formula_33, niin Hausdorffin mitta formula_34 ja dimensio formula_35
Before the Bleeding Sun

Before the Bleeding Sun on Eternal Tears of Sorrowin viides pitkäsoitto. Albumi julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä Spinefarm Records.
Albumi nousi viikoksi Suomen virallisen listan sijalle 26.
The Black Waltz

The Black Waltz on suomalaisen melodinen death metal -yhtye Kalmahin albumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Musiikillisesti yhtye on ottanut askeleita thrash metallin suuntaan ja Pekka Kokon laulutyyli on muuttunut kokonaan perinteiseksi matalaksi death metal -murinaksi, kun taas edellisillä albumeilla se edusti enemmän korkeaa rääkymistä.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 38.
Liisa Ruismäki

Liisa Orvokki Ruismäki (s. 21. maaliskuuta 1948 Kuortane) on suomalainen historian lehtori, filosofian maisteri, kotiseutuneuvos ja tietokirjailija. Ruismäki syntyi Kuortaneella ja muutti Kauhajoelle vuonna 1974. Ruismäki on toiminut monipuolisesti nykyisen asuinpaikkansa Kauhajoen, synnyinpaikkansa Kuortaneen sekä koko Etelä-Pohjanmaan maakunnan kulttuurielämässä. Hänen kirjallinen päätyönsä tähän mennessä on ollut 874-sivuisen Kauhajoen pitäjähistorian kirjoittaminen. Kotiseutuneuvoksen arvonimi Ruismäelle myönnettiin vuonna 2006.
Ruismäki opetti Kauhajoen lukiossa historiaa ja on nykyisin Kauhajoen kulttuurisäätiön hallituksen puheenjohtaja. Lehtorin virastaan hän jäi eläkkeelle syyslukukauden 2011 päätteeksi.
Luhta Sportswear Company

Luhta Sportswear Company (vuoteen 2016 L-Fashion Group Oy, 1990-luvulle asti Luhta Oy) on suomalainen vaatetusalan konserni. Sen perusti Lahdessa vuonna 1907 Vihtori Luhtanen. Luhta on Suomen suurin muotialan yritys.
Historia.
Kotiteollisuustoimintana alkanut yritys yhtiöitettiin vuonna 1937 nimelle V. Luhtanen Oy, myöhemmin Luhta Oy. Nimi vaihtui 1990-luvulla L-Fashion Groupiksi sen jälkeen, kun oli ostettu kasvuhakuisuuden nimissä Rukka, Torstai, Big-L, J.A.P. ja Beavers, joista muodostettiin erillisiä liiketoimintayksikköjä. Niiden myötä syntyi uudenlainen yhtymäorganisaatio, jota nimi muutettiin vastaamaan. Vuonna 2016 otettiin käyttöön nimi Luhta Sportswear Company.
Liiketoiminta.
Yrityksen vanhimman merkin, Luhdan, lisäksi konserni omistaa tuotemerkit Ril’s, Rukka, Icepeak, James, Torstai, O.i.s, Sinisalo, Skila, Story, Big-L, Beavers ja Your FACE. Luhdan emoyritys Polap-team osti toukokuussa 2019 lisäksi luksusmerkki Balmuirin. 
Luhdan tärkeimmät vientimaat ovat Saksa, Venäjä, Ruotsi, Alankomaat ja Ranska. Lisäksi yhtymään kuuluu trading-toimintaan erikoistunut L-Fashion House sekä vähittäiskauppaketju Aleksi 13. Aiemmin siihen kuului myös Vaatehuone.
Palkinnot.
Vuonna 2012 L-Fashion Groupille myönnettiin Tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinto. Yrityksen edeltäjä V. Luhtanen Oy sai vuonna 1970 saman palkinnon, tuolloin nimellä Tasavallan presidentin vientipalkinto.
Siipimies (kirja)

Siipimies ("Airman") on Eoin Colferin kirjoittama historiallinen fantasiaromaani. Englanninkielinen alkuteos ilmestyi alkuvuodesta 2008, ja WSOY julkaisi romaanin suomeksi vielä samana vuonna Jaakko Kankaanpään kääntämänä.
"Siipimies" oli ehdolla Carnegie-mitalin saajaksi vuonna 2009.
Juoni.
Kirjan tapahtumat alkavat vuoden 1878 Pariisin maailmannäyttelyssä. Salteesaarten kuninkaan vartioon kuuluva Declan on päässyt raskaana olevan vaimonsa kanssa koelennolle kuumailmapallolla, kun synnytys yhtäkkiä alkaa ja lapsi syntyy taivaalla. Niin alkaa Conor Broekhartin lentäjänura. Lapsuutensa hän viettää Irlannin rannikon edustalla sijaitsevassa Salteesaarten kuningaskunnassa. Kerran hän pelastaa kuninkaan tyttären palavasta linnantornista käyttämällä kuningaskunnan lippua laskuvarjona. Tämän seurauksena hän pääsee kuninkaan suosioon.
Conorin elämä kuitenkin muuttuu järkyttävästi, kun vallankaappausta suunnitteleva marsalkka Bonvilian murhaa kuninkaan ja Conorin opettajan. Conorin hän telkeää väärällä nimellä vankilaan. Kahden vankeusvuoden jälkeen Conorilla on suunnitelma. Pian Salteen asukkaat huomaavat salaperäisen ”siipimiehen” liitävän saarten yllä.
Gunnar Elfgren

Karl Gunnar Elfgren (s. 24. lokakuuta 1896 Helsinki – 30. elokuuta 1976 Porvoo) oli suomalainen kuvanveistäjä ja jääkäri.
Nuoruus ja jääkäriaika.
Elfgren syntyi Helsingissä. Hänen vanhempansa olivat faktori Gunnar Fredrik Elfgren ja Naema Matilda Berglund. Karl Gunnar Elfgren kävi kansakoulun ja ammatti- ja teollisuuskoulun Helsingissä.
Elfgren liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 10. helmikuuta 1916, mutta hänet vapautettiin palveluksesta Ruotsin kansalaisena 26. helmikuuta 1916. Hän matkusti Suomeen, mutta palasi takaisin pataljoonaan 9. marraskuuta 1916 ja palveli 25. marraskuuta 1917 asti, jonka jälkeen oleskeli Saksassa. Suomeen hän palasi sisällissodan jälkeen elokuussa 1919.
Ura taiteilijana ja perhe.
Elfgren jatkoi opintojaan taideteollisuuskoulussa vuosina 1919–1920 ja Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1920–1921, jonka jälkeen hän toimi kuvanveistäjänä. Hänen töitään on ollut esillä useissa Euroopan maissa vuosina 1929–1937. Hän sai useita stipendejä ja apurahoja vuosina 1930–1934. Elfgren oli muun muassa Suomalaisen taiteilijaseuran ja Suomen kuvanveistäjäliiton jäsen. Luottamustehtävissä hän oli Taideakatemian palkinto- ja stipendilautakunnan jäsenenä vuosina 1933–1935. Opintomatkoja Elfgren suoritti Lontooseen ja Pariisiin.
Karl Elfgren avioitui vuonna 1928 Liv Tegengrenin kanssa, josta hän erosi vuonna 1935. Hän avioitui vuonna 1938 Alli Sisko Ant-Vuorisen kanssa.
Veistoksia.
Elfgrenin töitä ovat muun muassa Karjaan sankarimuistomerkki, Tammisaaren sankarimuistomerkki (1952), Eurydike-suihkukaivoveistos Karjaan torilla (1953), Fredrika Runebergin rintakuva Porvoossa (1957), Mikael Lybeckin muistopatsas Uudessakaarlepyyssä (1966) ja Helsingin ammattikoulun jousiampujapatsas. Hänen töitään löytyy Ateneumin ja Tampereen taidemuseon kokoelmissa. Elfgen teki myös reliefin Petter Johan Bladhn muistopatsaaseen (1974) Närpiöön, lähelle Bladhille kuulunutta Benvikin kartanoa.
Hei mies

Hei mies on suomalaisen Popeda-yhtyeen kappale ja samalla debyyttisingle. Se julkaistiin 5. huhtikuuta 1978. Singlen B-puoli oli nimeltään ”Mönkiäislaulu”.
Kappaleet valittiin yhdessä Poko Rekords -levy-yhtiön johtajan Epe Heleniuksen (joka tuotti singlen ja oli poikkeuksellisesti mukana studiossa) kanssa. Ilari Ainialan säveltämä ja sanoittama "Hei mies" kertoo mm. perheväkivallasta, ja on hyvin punk-henkinen, vaikka Popeda ei muuten ollut musiikillisesti eikä ulkoisesti sen enempää punkkareita kuin diinareitakaan. 
B-puolen "Mönkiäislaulu" on yhtyeen perustajakaksikon Pate Mustajärven ja Ilpo Ainialan yhdessä sanoittama ja Ainialan säveltämä. Kappaleesta on tullut aikojen saatossa eräänlainen klassikko Popedalle, vaikkei se olekaan varsinainen hitti. Rumpali Kai Holm hoisi kuplinta-efektin puhaltamalla pillillä piimälasiin.
Alun perin ensimmäiseksi singleksi kaavailtiin "Kormus" -kappaletta, joka on mukana yhtyeen debyyttialbumilla "Popeda". Helenius piti Mustajärven sanoitusta kuitenkin liian vakavana, ja ajatuksesta luovuttiin. Mustajärvi muistelee Popedasta kertovassa Ilikeesti kiitää -kirjassa, että "Kormuksen" pohjat olisi joka tapauksessa äänitetty samalla reissulla. Single äänitettiin Lahden Microvox-studiossa.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Matsumoto Bizen no kami Ki no Masamoto

Matsumoto Bizen no kami Ki no Masamoto oli japanilainen samurai, joka yhdessä Kunii Kagetsugun kanssa perusti Kashima-Shinryū () nimisen perinteisen japanilaisen taistelulajikoulukunnan 1400-luvun lopulla. 
Matsumoto Bizen no kami Ki no Masamoto oli kuuluisa urotöistään. Esimerkiksi Akira Kurosawa on lainannut käsikirjoitukseensa otteita Masamotoa koskevista japanilaisista legendoista. Seitsemän samuraita elokuvan alussa on kohtaus, jossa ikääntynyt samurai Kambei Shimada (Takashi Shimura) pelastaa buddhalaismunkiksi naamioituneena vauvan tätä panttivankina pitävältä ryöväriltä. Tätä tarinaa on Japanissa kerrottu juuri Masamoton urotekona.
Olen kaunis – kaikki laulut 1978–1980

Olen kaunis – kaikki laulut 1978-1980 on Pelle Miljoonan neljän CD:n levykokoelma. Se julkaistiin 28. toukokuuta 2008.
Boxi sisältää Pelle Miljoonan neljä ensimmäistä studioalbumia sekä "Näyttämökuvia"-livealbumin. Mukana on myös viisi aiemmin julkaisematonta live-taltiointia, jotka löytyivät Tumppi Varosen arkistoista.
Kappaleet.
Levy 1:
Levy 2:
Levy 3:
Levy 4:
Patrick Kavanagh

Patrick Kavanagh ("Pádraig Caomhánaigh") (21. lokakuuta 1904 – 30. marraskuuta 1967) oli irlantilainen runoilija ja kirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on laaja eeppinen runoelma "Nälkä", joka ilmestyi 1943. Se kuvaa maalaiselämän henkisiä ja seksuaalisia turhautumia ja herätti niin kirjallisten piirien kunnioitusta kuin sensuurimielisten piirien huomion. Toinen yhtä laaja runoelma, jonka Kavanagh kirjoitti samana vuonna, julkaistiin vasta 30 vuotta myöhemmin.
Kavanagh oli isänmaallinen ja julisti, että nurkkapatrioottisuus on universaalia ja että runoilijan tulisi pysyä itselleen läheisissä aiheissa.
Kavanagh julkaisi kahdeksan runokokoelmaa, yhdeksän romaania ja kolme omaelämänkerrallista teosta. Hänen teoksistaan on otettu uusia painoksia jatkuvasti, myös 2000-luvulla.
Suomennettuja runoja.
Runoja antologiassa "Maailman runosydän", toim. Hannu Tarmio ja Janne Tarmio, WSOY Helsinki 1998 Kavanagh'n runot suomentanut Risto Ahti.
DEBIE-2

DEBIE-2 (DEBris In Orbit Evaluator - 2) on mikrometeoroideja ja pienikokoista avaruusromua havainnoiva laite Kansainvälisen avaruuaseman eurooppalaisessa Columbus-moduulissa. Laitteen valmistivat suomalainen Patria Advanced Solutions (nyk. Systems), Oxford International ja Space Systems Finland. Laite laukaistiin avaruuteen vuonna 2008. Laite oli avaruusasemalla Retkikuntien 16–20 aikana.
Columbus-moduulin ulkopuolella oleva DEBIE-2 havainnoi kappaleiden määrää, niiden esiintymisajanjaksoja ja kappaleiden pitkäaikaista käyttäytymistä. Laitteen toiminta perustuu anturiin osuvien mikrometeoroidien ja avaruusromun törmäyksiin. Laite havaitsee kappaleita, jotka ovat vähintään mikrometrin kokoisia.
Maan lähellä avaruudessa on noin 15 000 havaittavissa olevaa yli kymmensenttistä avaruusromun kappaletta; tätä pienempiä kappaleita on paljon enemmän. Tietoa pienistä kappaleista tarvitaan avaruusaluksiin kohdistuvien riskien arviointiin ja aluksien suojakuorien suunnittelua varten.
Laitteen ensimmäinen versio DEBIE-1 laukaistiin kiertoradalle vuoden 2001 jälkipuoliskolla PROBA-satelliitin mukana.
Eikosanoidit

Eikosanoidit ovat lipidihormoneja, jotka vaikuttavat elimistön moniin toimintoihin, muiden muassa tulehdusreaktioon, allergiareaktioon, kuumeeseen ja muihin immuunivasteisiin sekä veren virtauksen säätelyyn. Eikosanoidit syntetisoituvat hapettumisreaktiolla vapaasta arakidonihaposta tai muista monityydyttymättömistä rasvahapoista, joissa on 20 hiiliatomia. Eikosanoidit voivat välittyä endokriinisesti verenkierrossa tai parakriinisesti kudoksessa. Eikosanoidireseptorit voivat olla solukalvoreseptoreja tai tumareseptoreja, joihin sitoutuakseen ne eivät tarvitse toisiolähettejä, koska lipideinä ne voivat liueta solukalvon ja tuman kalvojen läpi.
Eikosanoidit ovat oksylipiinejä, ja niihin kuuluvat muun muassa prostaglandiinit, leukotrieenit, prostasykliinit ja tromboksaanit.
Eikosanoidit voivat syntetisoitua entsymaattisesti tai ilman entsyymin vaikutusta. Tärkeitä entsyymejä ovat esimerkiksi prostaglandiineja syntetisoiva syklo-oksigenaasi sekä leukotrieenejä syntetisoiva lipoksigenaasi. Monet tulehduskipulääkkeet, muiden muassa ibuprofeeni ja ketoprofeeni, vaikuttavat juuri syklo-oksigenaasientsyymiä estävästi, jolloin eikosanoidisynteesi vähenee ja tulehdusreaktio ja kuume sitä myötä laantuvat. Glukokortikoidit vaikuttavat niin ikään eikosanoidipitoisuuksia vähentävästi: ne estävät arakinodihapon vapautumista, jolloin eikosanoidisynteesi vähenee.
Force Majeure (yhtye)

Force Majeure on suomalainen power metal -yhtye. Yhtye perustettiin Järvenpäässä vuonna 1998. Debyyttialbumi "Frozen Chambers" julkaistiin huhtikuussa 2008 ja se sijoittui Suomen virallisella listalla sijalle 37. Levyltä julkaistu single Dr. Daydream oli parhaimmillaan sinkkulistan 4. 
Lokakuussa 2011 julkaistiin yhtyeen toinen albumi "Saints of Sulphur", joka oli ensimmäinen levy uuden rumpalin, Jaakko Nylundin kanssa. Levyn julkaisun jälkeen laulaja vaihtui Ricky Tourneesta Marcus Långiin.
Syyskuussa 2017 julkaistiin yhtyeen kolmas albumi "The Rise of Starlit Fires", joka oli ensimmäinen levy uuden laulajan, Marcus Långin kanssa.
Diskografia.
EP:t
Colm Tóibín

Colm Tóibín (s. 30. toukokuuta 1955 Enniscorthy, Wexfordin kreivikunta, Irlanti) on irlantilainen kirjailija ja kriitikko. Hänen teostensa teemoja ovat ulkomailla asuminen, luovuus ja identiteetin etsintä ja säilyttäminen. Hän on arvioinut ankarasti irlantilaista yhteiskuntaa.
Tóibín opiskeli University College Dublinissa ja muutti heti valmistuttuaan Barcelonaan. Vuonna 1978 hän palasi Irlantiin, aloitti yliopisto-opinnot, mutta keskeytti ne ja ryhtyi sen sijaan toimittajaksi. Hän on toiminut myös kriitikkona ja luennoitsijana kotimaassa ja ulkomailla, muun muassa Princetonin yliopistossa. Syyskuussa 2011 Tóibín aloittaa Kingsley Amisin seuraajana luovan kirjoittamisen opetuksen Manchesterin yliopistossa.
"The Blackwater Lightship" ja "The Master" olivat julkaisuvuosinaan ehdokkaina Booker-palkinnon saajaksi. "The Master" sai kansainvälisen Impac Dublin -palkinnon ja "Brooklyn" sai vuoden parhaan kirjan Costa-palkinnon (aiemmin nimeltään Whitbread-palkinto). Suomeksi vuonna 2011 ilmestynyt "Brooklyn" on Tóibínin teoksista ensimmäinen suomennettu.
Walther PPK

Walther PPK () on saksalaisen "Carl Walther GmbH Sportwaffen" -yhtiön valmistama kaksitoiminen, massasulkuinen itselataava pistooli. Aseen sarjatuotanto alkoi vuonna 1931 ja jatkuu edelleen. Ennen toista maailmansotaa aseet valmistettiin Zella-Mehlisissä, joka jäi sodan jälkeen Itä-Saksan puolelle. Waltherin tehtaan toiminta jatkui lännessä Ulmissa. Toisen maailmansodan jälkeen Saksaa kiellettiin valmistamasta sotilasaseita. Näin PPK:n valmistusta siirrettiin Ranskan puolelle, mutta ilmeisesti imagosyistä luistiin merkittiin Ulm. 
Ase luokitellaan taskuaseeksi.
Walther PP oli heti markkinoille tultuaan myyntimenestys. Kaksi vuotta myöhemmin suunniteltiin siviilipukuisille poliiseille tarkoitettu PPK-malli, joka oli pienempi ja siten helpompi kantaa kotelossa takin alla. Tärkeää oli myös, että asetta voitiin turvallisesti kantaa patruuna piipussa ja iskuvasara alhaalla. Ammuttaessa tarvitsee vain poistaa varmistin ja vetää liipasimesta. Luistin takaosassa oleva ladatun patruunapesän ilmaisin on turvallisuustekijä itselataavassa pistoolissa, koska patruunoita ei näe. PP–mallista poiketen PPK:n kahva muodostuu metallisesta etuseinästä ja yksiosaiseksi valetusta muovisesta kahvasta. Kahvan pidennyksenä on usein lippaan pohjalevyn sormituki.
Ase on myös tunnettu diktaattori Adolf Hitlerin itsemurhavälineenä ja James Bond -elokuvista.
Sitä käytettiin myös Katynin joukkomurhien toteuttamisvälineenä, syynä tähän valintaan olivat aseen rekyylin suhteellinen keveys ja sen varmatoimisuus. Saksalaisaseiden käyttö antoi myös Neuvostoliitolle mahdollisuuden syyttää Saksaa tekemästään joukkomurhasta. Aseita kului kuitenkin paljon määrällisesti, koska uhreja tapettiin sadoittain saman päivän aikana.
Suosittuudestaan johtuen asemalli ja sen muoto on myöhemmin laajasti kopioitu, jopa leluaseisiin. Ase on korkealaatuisesti valmistettu, ja niinpä sitä pidetään asiantuntijapiireissä laatustandardina. Muun muassa venäläinen Makarov-pistooli on Waltherin johdannainen.
The Single Factor

The Single Factor on brittiläisen Camel-yhtyeen vuonna 1982 julkaistu yhdeksäs studioalbumi. Albumi oli lähinnä Decca-yhtiölle tehty sopimusluonteinen albumi. Yhtyeen aiemmista albumeista poiketen "The Single Factor" koostuu lyhyistä, 3-5 minuuttia kestävistä sävellyksistä.
Kitaristi Andrew Latimer oli ainoa jäljellä oleva alkuperäisjäsen, vaikkakin alkuperäinen kosketinsoittaja Peter Bardens vieraili B-puolen aloittavassa ”Sasquatch”-kappaleessa. Aiemmilla albumeilla soittanut alkuperäisrumpali Andy Ward oli poissa ”vakavan käsivamman vuoksi”. Jälkeenpäin paljastettiin, että hänet pakotettiin jäämään pois mielenterveysongelmien takia. 
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Frozen Chambers

Frozen Chambers on power metal -yhtye Force Majeuren huhtikuussa 2008 julkaistu esikoisalbumi. Ensimmäisenä singlenä albumilta julkaistiin kappale "Dr. Daydream" hieman ennen albumin julkaisua Suomessa. Toinen julkaistu single on kappaleesta "Endure The Cold", singlessä on mukana myös kolme aiemmin julkaisematonta kappaletta. Frozen Chambers kipusi ensimmäisen myyntiviikkonsa jälkeen Suomen virallisen albumilistan sijalle 37. 
Singlekappale Dr. Daydream nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle neljä. 
Albumin ensimmäinen musiikkivideo tehtiin kappaleesta Gatecrusher.
Sähkövalo

Sähkövalon käyttöönottoa on pidetty modernin yhteiskunnan symbolina niin idässä kuin lännessäkin. Suomessakin järjestettiin "valonjuhlia" kun uusia kyliä kytkettiin sähköverkkoon.
Historia.
Sähkövalaistus alkoi kaarilampusta ja hehkulampusta 1800-luvulla. Pian sen jälkeen, kun Alessandro Volta oli keksinyt pariston, Humphry Davy rakensi kaarilampun. Muut jatkoivat kehitystä kokeillen erilaisia hehkulankamateriaaleja. Thomas Alva Edison kumppaneineen löysi sopivan hehkulankamateriaalin, ja 1900-luvun puolella hehkulamput syrjäyttivät kaarilamput.
Hehkulamppujen jälkeen varsinkin toimistotiloijen valaistuksessa tuli suosioon loisteputki, ja sen jälkeen LED.
Suomen ensimmäinen sähkölamppu otettiin käyttöön Tampereella, Finlaysonilla vuonna 1882. Talvisodan syttyessä sähkövalo oli levinnyt Etelä- ja Länsi-Suomeen.
Erilaisia sähkölamppuja.
Erilaiset valoa tuottavat lamput ja niihin kytkeytyvä tekniikka on osa sähkövalaistusta. Valaisimien sähkövirta siirretään tyypillisesti sähköverkon välityksellä, tai tuotetaan paikallisesti (esimerkiksi ajoneuvon polttomoottorin tai muun sähkögeneraattorin avulla). Tilapäisissä tai liikuteltavissa valaisimissa kuten taskulampuissa voidaan sähkövirta ottaa akustosta tai paristoista.
Injektio (lääketiede)

Injektiolla tarkoitetaan lääketieteessä nestemäisen lääkevalmisteen antotapaa käyttäen injektioruiskua ja siihen kiinnitettyä onttoa injektioneulaa. Injektion anto on eräs yleisimmistä hoitotoimista terveydenhuollossa.
Pitkävaikutteista injektiovalmistetta kutsutaan nimellä depotinjektio (esimerkiksi pitkävaikutteinen insuliini, flufenatsiini, risperidoni). Nestemäisen lääkevalmisteen (esimerkiksi nesteytyksessä keittosuolaliuoksen) antamista suonensisäisesti tiputuspussia tai -pulloa käyttäen kutsutaan infuusioksi.
Syitä injektion antoon.
Lääkeaineen antamista injektiona kutsutaan "parenteraaliseksi" (’suolen ohittavaksi’) antotavaksi. 
Potilas voi olla kykenemätön ottamaan lääkettä suun kautta, jos hän on pahoinvoiva, kouristeleva tai tajuton, eikä hänellä ole nenä-mahaletkua. Tällöin voidaan turvautua injektioon, mikäli lääkkeen antaminen muutakaan reittiä käyttäen, esimerkiksi rektaalisesti peräpuikkona tai peräruiskeena ei ole mahdollista. Joissakin tapauksissa imeytymishäiriö tai vastaava tekijä, kuten ns. "sisäisen tekijän" puutos B12-vitamiinin puutostilan taustalla, voi estää imeytymisen ruoansulatuskanavassa, jolloin injektio on ainoa käytettävissä oleva hoitomuoto. Jotkin lääkeaineet hajoavat tai muuttuvat ruoansulatuskanavassa epäaktiivisiksi tai eivät imeydy suolen läpi, joten ne on injisoitava (esimerkiksi hepariini ja leptiini).
Laskimoon injisoimalla lääkeaine siirtyy verenkiertoon nopeammin kuin suun tai peräsuolen kautta, jolloin potilaan tila saadaan kohenemaan nopeasti, mistä on hyötyä etenkin ensi- ja tehohoidossa.
Joissakin tapauksissa lääkeaineen vaikutus on tarpeen rajata tietylle alueelle injektion avulla. Paikallis- tai johtopuudutuksessa puudutusvaikutus saadaan aikaan toivotulle alueelle injektoimalla puuduteaine kudokseen, hermoon tai hermojuureen. Vastaavasti esimerkiksi erektiohäiriön hoidossa käytetään verisuonia laajentavia lääkeaineita, jotka injektoidaan suoraan siittimen paisuvaiskudokseen.
Myös rokotukset annetaan yleensä injektoimalla rokote lihakseen.
Historia.
Maailman ensimmäisen injektion verisuoneen suoritti englantilainen arkkitehti Christopher Wren vuonna 1656. Hän antoi koe-eläimenä toimineelle koiralle oopiumia suoneen. Modernit injektioneulat ja ruiskut kehitettiin 1800-luvulla.
Jokioisten voimalaitos

Jokioisten voimalaitos on pienvesivoimalaitos Jokioisissa, Loimijoessa. Alun perin voimalaitos tuotti sähköä lähinnä Ferraria Oyn tarpeisiin. 
Monien muiden kaltaistensa laitosten tavoin 1920-luvulla rakennettu voimalaitos suljettiin kannattamattomana, ja laitos oli pitkään tyhjillään. Vuonna 1999 rakennuksen pohjakerrokseen rakennettiin nykyaikainen vesivoimalaitos, jossa on ns. putkiturbiinit. Voimalan vesi tulee patoaltaalta alkuperäisen kaltaista, noin sata metriä pitkää, osin puista, osin kallioon hakattua kourua pitkin.
Laitoksen modernisoi Oy Vesirakentaja, ja laitteiston toimitti Waterpumps WP Oy. Voimalaitosta varten oli perustettu Jokioisten Voima Oy, joka oli alun perin Espoon Sähkö Oy:n omistuksessa, myöhemmin E.ON Finlandin ja sittemmin Fortum Power and Heat Oy:n omistama. Vuodesta 2012 alkaen laitos on ollut Koskienergia Oy:n hallinnassa.
Voimalarakennus on suojeltu. Konsta Korpelan diplomityössä vuodelta 2020 pohditaan voimalan tulevia mahdollisuuksia. Kunta päätti vuonna 2022 myydä 100 eurolla Jokioisten vesivoimalaitoksen (Ferrarian voimalaitos) rakennuksen Jokirannan Kiinteistöpalvelut Oy:lle. Oikaisuvaatimuksesta huolimatta kunta ei muuttanut päätöstä.
6,35 mm Browning

6,35 mm Browning (tunnettu myös nimillä .25 ACP (Automatic Colt Pistol) ja 6,35 × 16mmSR) on John Browningin vuonna 1906 suunnittelema puolilaippainen, keskisytytteinen 6,35 mm:n pistoolinpatruuna.
Saksalainen Decker tuotti myös revolvereita tälle patruunalle, tunnetumpi se on kuitenkin ns. "liivintaskupistoolien" patruunana. Colt Model 1908 Vest sekä Raven MP-25 ja Walther M9 ovat tälle patruunalle suunniteltuja.
6,35 mm Browningia käyttävät aseet ovat pienikokoisina helposti piilotettavia itsepuolustusaseita, joiden luvallisia käyttäjiä ovat esimerkiksi turvamiehet. Myös sotilaiden vara-aseissa on käytetty tätä kaliiperia.
7,65×17 mm Browning

7,65×17 mm Browning (tunnettu myös muun muassa nimillä .32 ACP ja 7,65×17mm Browning SR) on John Moses Browningin suunnittelema puolilaippainen, keskisytytteinen pistoolin patruuna.
Browning suunnitteli patruunan ensimmäistä itselataavaa pistoolimalliaan, myöhempää FN Browning M1900 varten vuosina 1896 - 1897, Yhdysvalloissa patruuna esiteltiin hänen Colt's Manufacturing Companylle suunnittelemansa Colt Model 1903 -pistoolin myötä ja sai siellä nimekseen aseen valmistajan mukaisesti .32 Automatic Colt Pistol (.32 ACP).
Slavonia

Slavonia on Kroatian itäisin suuralue. Se on alavaa maanviljelys- ja metsätalousaluetta, jonka rajoilla virtaa kolme jokea: Tonava idässä, Drava pohjoisessa ja Sava etelässä. Vuonna 2001 Slavoniassa oli yhteensä 891 259 asukasta. Suurin kaupunki on Osijek, jossa on noin 115 000 asukasta. 
Slavonia on historian kuluessa kuulunut moneen eri valtakuntaan. Viimeksi Kroatian sodan aikana Operaatio Salamassa 1995 kroaatit valtasivat Slavonian länsiosan serbeiltä. Itäosa oli YK:n erityisalue, ja se liitettiin Kroatiaan 1998.
Alueella on jonkin verran öljy- ja maakaasuvaroja, mutta elintarviketeollisuus on sen johtava teollisuuden ala. Vehnä ja maissi ovat tärkeimmät viljelykasvit.
Slavonia jaetaan viiteen piirikuntaan eli županiin:
Poreč

Poreč () on kaupunki Istrian piirikunnassa Kroatian pohjoisosassa. Se on vanha satamakaupunki, jonka luonnonsatamaa suojaa pieni Sveti Nikolan saari. Kaupungissa asui vuoden 2018 arvion mukaan 17 502 asukasta, mutta kesäkaudella asukkaiden määrä jopa kolminkertaistuu.
Jo 200-luvulla eaa. roomalaiset rakensivat Porečiin castran eli linnoitetun sotilasleirin. Siitä kasvoi kaupunki keisari Augustuksen valtakaudella. Roomalaisten jälkeen kaupunkia hallitsivat ostrogootit, Bysantti, frankit ja Venetsia. Itävalta-Unkari hallitsi kaupunkia pitkään vuoteen 1918, mutta vuosina 1797–1814 se oli Napoleonin hallussa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Poreč kuului Italiaan. Mussolinin kukistumisen jälkeen 1943 kaupunki kuului Saksaan, vuodesta 1945 Jugoslaviaan ja vuodesta 1991 itsenäiseen Kroatiaan.
Kristinusko sai jalansijaa Porečissa jo 300-luvulla. Bysanttilaiselta ajalta säilynyt Eufrasiuksen basilikan episkopaalinen rakennusryhmä Porečin kaupungin historiallisessa keskustassa on kuulunut Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 1997. 500-luvulla rakennettu piispa Eufrasiuksen basilika on maailman parhaiten säilyneitä varhaiskristillisiä kirkkoja, ja se tunnetaan etenkin kultaisista mosaiikeistaan.
Richard Smalley

Richard Errett Smalley (6. kesäkuuta 1943 Akron – 28. lokakuuta 2005 Houston) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1996 fullereenin löytämisestä. Smalley jakoi palkinnon Robert Curlin ja Harold Kroton kanssa.
Curl opiskeli Michiganin yliopistossa ja suoritti alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1965. Ennen kuin hän jatkoi opintojaan, hän työskenteli teollisuuden palveluksessa. Filosofian tohtorin arvon hän sai vuonna 1973 Princetonin yliopistosta. Smalley jatkoi tohtorintutkinnon jälkeisiä opintoja (post doc) Chicagon yliopistossa, jossa hän kehitti laserspektroskopiamenetelmiä yhdessä Lennart Whartonin ja Donald Levyn kanssa.
Smalleyn fysiaalisen kemian tutkimukset kohdistuivat epäorgaanisiin ja puolijohderykelmiin. Tutkimuksissaan hän käytti silloin uutta massaspektoskopia menetelmää, joka perustui ionien resonanssiin syklotronissa. Robert Curl esitteli Smalleyn Harold Krotolle, joka arveli että tekniikkaa voisi soveltaa avaruuden pimeän aineen tutkimiseen. Tämä yhteistyö johti C60-molekyylin löytymiseen.
Smalleyn viimeisimät tutkimukset kohdistuivat nanoteknologiaan, erityisesti hillinanoputkiin. Smalley kehitti ryhmineen tavan syntetisoida nanoputkia korkeassa paineessa hiilimonoksidista. Smalley oli näkyvä kokoojateorian vastustaja. Hän perusti vuonna 2000 Carbon Nanotechnologies Inc. -yrityksen, jotta hänen tieteelliset löydöksensä hyödyttäisivät ihmiskuntaa.
Viimeisinä vuosinaan Smalley puhui voimakkaasti puhtaan energian puolesta. Hänen mukaansa koulutus on tässä tärkeässä asemassa. Vuonna 1999 Smalleyllä havaittiin Non-Hodgkinin lymfooma, joka myöhemmin kehittyi krooniseksi lymfaattiseksi leukemiaksi johon hän kuoli vuonna 2005.
Vesa Kietäväinen

Vesa Tapio Kietäväinen (s. 25. huhtikuuta 1962 Sodankylä) on suomalainen näyttelijä. Hän esiintyi televisiosarjoissa "Metsolat" ja "Taivaan tulet". Hänellä on kiinnitys Tampereen Työväen Teatteriin.
Willie Garson

Willie Garson (20. helmikuuta 1964 – 21. syyskuuta 2021) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnettiin varsinkin Stanford Blatchin roolista televisiosarjassa "Sinkkuelämää", mutta hän oli esiintynyt myös lukuisissa muissa televisiosarjoissa ja elokuvissa, kuten "Frendeissä" ja elokuvassa "Sekaisin Marista".
Klaus Ostwald

Klaus Ostwald (s. 26. elokuuta 1958 Bad Elster) on saksalainen mäkihyppääjä, joka edusti urallaan Itä-Saksaa.
Ostwald saavutti MM-kilpailuista hopeaa Engelbergin joukkuemäestä vuonna 1984 ja pronssia vuotta myöhemmin Seefeldistä. Parhaimmillaan hän on yltänyt henkilökohtaisessa kilpailussa neljänneksi Oslon 1982 suurmäessä. Hänen suurin saavutuksensa Lentomäen MM-kulta Harrachovissa 1983.
Maailmancupissa Ostwald voitti kaksi osakilpailua ja sijoittui kymmenen kertaa palkintokorokkeelle, hän sijoittui kokonaiskilpailun seitsemänneksi kaudella 1983–1984. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän sijoittui toiseksi kaudella 1984–1985 ja kolmanneksi kaudella 1985–1986.
Hän lopetti uransa kauteen 1986.
Mika Myllyaho

Mika Juhani Myllyaho (s. 30. joulukuuta 1966 Kerava) on suomalainen teatterinjohtaja, teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija. Hän aloitti Kansallisteatterin pääjohtajana vuonna 2010.
Henkilöhistoria.
Mika Myllyaho syntyi Urho ja Lilja Myllyahon perheeseen. Nuorena hän soitti kitaraa ja lauloi yhtyeessä "Urban Tango". Ennen Teatterikorkeakouluun pääsemistä Myllyaho opiskeli Lahden kansanopistossa. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta ohjaajaksi vuonna 1999. Myllyaho toimi vuosina 2002–2006 Teatterikorkeakoulun ohjaajantyön lehtorina ja oli vuodesta 1998 Ryhmäteatterin taiteellinen johtaja yhdessä kirjoittaja-ohjaaja Esa Leskisen kanssa. 
Myllyaho on ohjannut Ryhmäteatterissa ja Kansallisteatterissa. Vuonna 2007 Kansallisteatterin Willensaunassa sai kantaesityksensä hänen ohjaamanaan Sofi Oksasen näytelmä "Puhdistus". Sama ohjaus on nähty myös Tampereen Teatterikesässä. Myllyaho on myös näytellyt sekä teatterissa että elokuvassa. Hän oli myös yksi Tampereen teatterikesän kolmesta taiteellisesta johtajasta vuodesta 2007 alkaen.
Ohjauksia.
Muut.
Lähde
Esa Leskinen

Esa Kullervo Leskinen (s. 30. toukokuuta 1970 Jyväskylä) on suomalainen teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija. Vuodesta 2018 lähtien Leskinen on toiminut Suomen Kansallisteatterin pääohjaajana. Sitä ennen hän toimi Ryhmäteatterin taiteellisena johtajana vuosina 1997–2017.
Esa Leskinen kirjoittaa Pääohjaajan blogia, joka on osa Kansallisteatterin Avauksia-blogia.
Ohjauksia.
Ryhmäteatterissa:
Kansallisteatterissa:
Karel Kodejška

Karel Kodejška (20. maaliskuuta 1947) on tšekkiläinen mäkihyppääjä, joka edusti urallaan Tšekkoslovakiaa. Kodejška voitti lentomäessä kaksi MM-mitalia: pronssia vuonna 1973 ja mestaruuden vuonna 1975. 
Kodejška osallistui Sapporon 1972 ja Innsbruckin 1976 talviolympialaisiin ja sijoittui parhaimmillaan Sapporossa 1972 normaalimäen kilpailussa seitsemänneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hänen paras sijoituksensa oli kuudes sija suurmäen kilpailussa 1974.
Kodejška valittiin Tšekkoslovakian Vuoden urheilijaksi 1975.
Gary Dourdan

Gary Robert Dourdan (s. 11. joulukuuta 1966 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka roolitöihin kuuluu Warrick Brown televisiosarjassa "CSI". 
Elämäkerta.
Dourdan muutti nuorena perheensä kanssa Philadelphiasta Willingboroon, New Jerseyn. Kun Dourdan oli kuusivuotias, hänen 23-vuotias isoveljensä kuoli Haitilla pudottuaan motellin parvekkeelta. Kuolemantapaus jäi selvittämättömäksi. Dourdan kiinnostui samoihin aikoihin näyttelemisestä, musiikista ja taistelulajeista. Myöhemmin hän muutti New Yorkiin, jossa työskenteli ovimiehenä harjoitusstudiolla.
Näyttelijänä.
Dourdan päätyi lopulta näyttelijäksi, kun näyttelijä ja tanssija Debbie Allen hankki hänelle roolin televisiosarjasta "A Different World". Sarjan jälkeen Dourdan esiintyi muutamissa televisiosarjoissa ja elokuvissa, kuten "Saarten salaisuus", "Teräsmieheni" ja "Alien – ylösnousemus" ennen kuin hän sai siihenastisen uransa merkittävimmän roolin televisiosarjasta "CSI". Sarjan ohella hän on tehnyt myös muutamia äänirooleja animaatioihin, kuten "Fillmore", "Kim Possible", sekä vuonna 2008 julkaistuun elokuvaan "".
Wow (Kylie Minoguen kappale)

Wow on toinen single Kylie Minoguen albumilta X. Se julkaistiin helmikuussa 2008. Sen ovat kirjoittaneet Kylie Minogue, Greg Kurstin ja Karen Poole. Kappaleen tuotti Greg Kurstin.
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Melina Matsoukas Los Angelesissa, Kaliforniassa tammikuussa 2008 samalla kun Kylien seuraavan singlen In My Arms video kuvattiin. Videossa Minogue nähdään tanssimassa klubissa.
Sievin kirkko

Sievin kirkko on Sievin seurakunnan neljäs kirkko. Kirkko sijaitsee Sievin kunnan hallinnollisessa keskustassa Haikolankylässä.
Sievin seurakunta erotettiin vuonna 1650 Kalajoen emäseurakunnasta omaksi kappeliseurakunnaksi nimeltään Evijärvi. Ensimmäinen kirkko rakennettiin nykyisen Vanhakirkon kylän läheisyyteen vuonna 1654. Kirkko osoittautui kuitenkin liian pieneksi, ja niinpä samalle paikalle rakennettiin uusi isompi kirkko jo vuonna 1690.
Tämä kirkko korvattiin Simon Silvénin rakentamalla kirkolla, joka valmistui 1775.
Raution kylä erosi Sievin seurakunnasta omaksi kappeliseurakunnaksi vuonna 1826. Jo aiemmin kyläläiset olivat rakentaneet oman kirkon. Raution kylän eroaminen Sievin seurakunnasta johti uuden kirkon rakentamiseen uudelle paikalle lähemmäs uuden seurakunta-alueen keskustaa.
Uuden ja siis nykyisen kirkkorakennuksen on suunnitellut Oulun läänin lääninarkkitehti L. I. Lindqvist. Kirkko valmistui vuonna 1861 ja se vihittiin käyttöön 30. kesäkuuta 1862. Kirkko on tyyliltään perinteinen puinen ristikirkko. Pituudeltaan kirkko on 46 metriä ja kirkontornilla on korkeutta 36,5 metriä. Kirkko on säilynyt varsin hyvin alkuperäisessä asussaan. Vuoden 1979 ulkomaalauksessa pyrittiin palauttamaan kirkon alkuperäinen väritys.
Kirkon alttaritaulun "Tulkaa minun tyköni kaikki työtä tekevät ja raskautetut" on maalannut taiteilija Arthur Heickell. Taulu hankittiin kirkkoon vuonna 1915.
Castelfidardo

Castelfidardo on kaupunki Italian Marchen alueella Anconan maakunnassa, noin 21 kilometriä Anconasta. Kaupungissa on arviolta 18 733 asukasta (vuonna 2015), ja sen pinta-ala on 32,7 neliökilometriä. 
Maantiede.
Kunnan alueen korkeus merenpinnasta vaihtelee viidestä 199 metriin. Kaupunki sijaitsee Aspion ja Musonen jokilaaksojen välissä.
Historia.
18. syyskuuta 1860 kaupungissa oli Castelfidardon taistelu, joka oli ratkaiseva Italian yhdistymisessä. 1860-luvulla Paolo Soprani perusti kaupunkiin harmonikkatehtaan, jonka myötä harmonikkojen valmistus nousi alueella merkittäväksi elinkeinotoiminnaksi.
Väestö.
Väestönkehitys on ollut kasvavaa: vuonna 1991 kaupungissa oli 15 321 asukasta, vuonna 2001 16 917 asukasta ja vuonna 2007 18 338 asukasta.
Nähtävyyksiä.
Kaupungin siluettiin lyövät leimansa monet kirkot. Kaupungintalo on peräisin 1500-luvulta, ja siellä on nähtävillä muun muassa Galluccin maalaus Castelfidardon taistelusta. Palazzo Mordinissa on kulttuurihistoriallisia näyttelyjä. Palazzo Sopranin perusti harmonikanvalmistaja ja pormestari Paolo Soprani 1900-luvun alussa. Rakennuksessa on muun muassa harmonikkamuseo. Kaupungissa järjestetään vuosittain myös kansainvälinen harmonikkafestivaali ja -kilpailu.
René Mortiaux

René Mortiaux (1881 - ?) oli belgialainen rattikelkkailija, hän voitti yhdessä Charles Mulderin, Paul van den Broeckin, Victor Verschuerenin ja Henri Willemsin kanssa olympiapronssia neljän-viiden miehen kelkasta Chamonix’sta 1924. Renéstä ei tiedätä mitään muuta kuin hänen osallistumisensa talviolympialaisiin.
Victor Verschueren

Victor Abel Verschueren (19. huhtikuuta 1893 – 1. tammikuuta 2000) oli belgialainen rattikelkkailija, joka voitti pronssia Chamonix’n olympialaisista 1924 4–5 miehen joukkuekilpailusta Charles Mulderin, René Mortiaux’n, Paul van den Broeckin ja Henri Willemsin kanssa. Hän kuului samoissa kisoissa myös jaetulle seitsemännelle sijalle tulleeseen Belgian jääkiekkomaajoukkueeseen. Verschueren pelasi maalivahtina.
Henri Willems

Henri Willems (30. syyskuuta 1899 – ?) oli belgialainen rattikelkkailija, joka voitti pronssia Chamonix’n talvikisoista 1924 4–5 miehen joukkuekisasta Charles Mulderin, René Mortiaux’n, Paul van den Broeckin ja Victor Verschuerenin kanssa. Willemsistä tiedetään tämän saavutuksen ulkopuolelta hyvin vähän.
Charles Mulder

Charles Marie Aloy Mulder (1. heinäkuuta 1897 Antwerpen – 7. toukokuuta 1953 Antwerpen) oli belgialainen rattikelkkailija, joka voitti pronssia Chamonix’n 1924 talvikisojen 4–5 miehen joukkuekisasta Henri Willemsin, René Mortiaux’n, Paul van den Broeckin ja Victor Verschuerenin kanssa.
Mulder pelasi jääkiekkoa Le Puck d’Anvers -joukkueessa Antwerpenissä. Hän edusti Belgiaa vuosina 1924–1927 neljissä EM-kisoissa yhteensä kymmenessä ottelussa. Belgian joukkue saavutti hopeaa vuonna 1927 ja pronssia 1924. Mulder osallistui kelkkailussa vielä vuoden 1928 talviolympialaisiin sijoittuen 16:nneksi.
Ypäjä Karuso

Karuso (s. 1993 Ruotsi) on suomalaisen kenttäratsastaja Piia Pantsun menestyksekkäin ratsu. Se kilpaili nimellä Ypäjä Karuso. Karuso on vuonna 1993 syntynyt ruunikko ruotsinpuoliveriruuna. Sen kasvattaja on Marttorpin perhe. Karuson emä on englannintäysiverinen Just Splendit ja isä ruotsalaissyntyinen puoliverinen Krocket. Pantsu on osallistunut Karusolla useisiin kansainvälisiin kilpailuihin aina MM-tasolla saakka. Vuoden 2007 lopulla sen kerrottiin lähtevän Italiaan lähinnä esteratsastajana tunnetulle Juan Carlon Garcialle leasing-sopimuksella.