tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mark McCarroll

Mark Kevin McCarroll (s. 20. lokakuuta 1980 New York, New York) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edusti kaudella 2009–2010 Korisliigassa pelaavaa UU-Korihaita. 208-senttinen McCarroll on pelipaikaltaan sentteri.
Pelaajaura.
McCarroll aloitti yliopisto-opintonsa Pittsburghin yliopistossa vuonna 2000. McCarrollin ensimmäinen kausi yliopiston koripallojoukkueessa Pittsburgh Panthersissa päättyi yhden pelatun ottelun jälkeen polvivammaan. Kaudella 2001–2002 McCarroll teki pisteitä 2,8 keskiarvolla pelaamissaan 32 ottelussa. Kaudella 2002–2003 hänen pistekeskiarvokseen 19 ottelussa tuli 1,5. Kausi 2003–2004 oli tilastollisesti McCarrollin yliopistouran paras. Hän pelasi 36 ottelua ja teki niissä keskimäärin 5,5 pistettä ja otti 2,8 levypalloa. Viimeisellä yliopistokaudellaan 2004–2005 hänen pistekeskiarvonsa oli 2,4. Yliopiston jälkeen McCarroll pelasi 6 ottelua yhdysvaltalaista USBL-sarjaa Brooklyn Kingsin joukkueessa.
Kaudeksi 2007–2008 McCarroll teki sopimuksen Korisliigassa pelaanneeseen Porvoon Tarmoon. Hän voitti tuolloin runkosarjan levypallotilaston 12,4 levypallon ottelukohtaisella keskiarvolla. Tarmon jälkeen McCarroll on pelannut Dominikaanisessa tasavallassa sekä Ruotsissa.
Ray Ailus

Ray "Reiska" Ailus (s. 18. maaliskuuta 1973) on suomalainen koripallovalmentaja ja pääsarjauransa lopettanut koripalloilija. Vuodesta 2016 lähtien hän on toiminut KTP-Basketin päävalmentajana.
Ura.
Pelaajaura.
Pelaajaurallaan Ailus pelasi SM-koriksessa 297 runkosarja- ja 45 pudotuspeliottelua. Pelaajana hänen edustamiaan joukkueita pääsarjatasolla ovat olleet hänen kasvattajaseuransa Helsingin NMKY, Torpan Pojat, Espoon Honka, Pyrintö sekä UU-Korihait. Hän voitti Suomen mestaruuden Helsingin NMKY:n riveissä vuonna 1992. Nuorten maajoukkueessa hän pelasi 52 ottelua, joissa pisteitä kertyi 408.
Valmentajaura.
Valmentajauransa Ailus aloitti kaudella 2002–2003 Turun Riennon A-tyttöjen päävalmentajana. Kausi päättyi joukkueen osalta Suomen mestaruuteen. Kaudeksi 2003–2004 Ailus siirtyi valmentamaan Turun Riennon naisten SM-sarjajoukkuetta, joka ensimmäisellä SM-sarjakaudellaan sijoittui Suomen cupissa toiseksi ja runkosarjassa viidenneksi.
Kaudeksi 2004–2005 Ailus siirtyi valmentamaan Sparliigaan noussutta Aura Basketia. Hän johdatti joukkueen historian ensimmäisellään SM-sarjakaudellaan runkosarjassa kolmanneksi. Ailus valittiin Sparliigan vuoden valmentajaksi heti debyyttikaudellaan. Kaudella 2005–2006 Ailus valmensi UU-Korihait runkosarjassa seitsemänneksi. Kaudeksi 2006–2007 Ailus siirtyi valmentamaan KTP-Basketia. Joukkue sijoittui tällöin runkosarjassa kolmanneksi. Ailus aloitti myös kauden 2007–2008 KTP-Basketin päävalmentajana, mutta hänet irtisanottiin 2007 tapaninpäivänä tehtävästä. Syytä irtisanomiselle ei kerrottu julkisuuteen. 
Ailus palkattiin Joensuun Katajan päävalmentajaksi tammikuussa 2008. Kaudella 2008–2009 Ailus valmensi Katajan hopealle. Kaudeksi 2009–2010 Ailus siirtyi uudestaan KTP-Basketin valmentajaksi. Hän valmeksi seuraa myös seuraavalla kaudella, jolloin KTP saavutti SM-pronssia. Tämän jälkeen hän toimi Suomen nuorisomaajoukkueiden valmentajana. Kauden 2012–2013 Ailus vietti Turun NMKY:ssä, joka pelasi Divisioona B:ssä. Vuonna 2013 hän siirtyi ensimmäistä kertaa valmentamaan ulkomaille tehtyään sopimuksen Solna Vikingsin kanssa.
Solnassa Ailus vietti kaksi vuotta, eikä valmentanut missään kaudella 2015–2016. Hän teki paluun Korisliiga-valmentajaksi kaudeksi 2016–2017 tehtyään KTP-Basketin kanssa sopimuksen.
Kalle Viljakainen

Carl (Kalle, Kaarlo) Viljakainen (18. maaliskuuta 1853 Joroinen – 17. huhtikuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen sanomalehdentoimittaja, valtiopäivämies ja nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja. Viljakainen oli yli 20 vuotta tamperelaisen Aamulehden päätoimittaja.
Viljakaisen vanhemmat olivat talollinen Peter Viljakainen ja Ulla Maria Pöyhönen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion Lyseosta 1872, opiskeli jonkin aikaa kieliä Helsingin yliopistossa ja toimi sitten helsinkiläisten lehtien aputoimittajana. Viljakainen oli päätoimittajana Viipurissa ilmestyneessä "Ilmarinen"-lehdessä 1880–1884 ja tamperelaisessa "Aamulehdessä" 1884–1905.
Viljakainen kannatti raittiusaatetta ja perusti Tampereen Raittiusseuran, jonka puheenjohtajana hän toimi 1885-1899. Hänen asemansa Aamulehden päätoimittajana oli muutaman kerran vaarassa, kun Tampereen väkijuomakauppiaat yhdessä paikallisten ruotsalaisten kanssa yrittivät vaikuttaa "Aamulehden" kirjoitteluun. Viljakainen alkoi kallistua vähitellen nuorsuomalaisten kannattajaksi, ja hän oli myös mukana perustamassa Päivälehteä. Hän joutui tämän vuoksi riitoihin "Aamulehden" johtokuntaa hallitsevien vanhasuomalaisten kanssa. "Aamulehden" uutisointi kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin murhasta 1904 johti lehden lakkauttamiseen määräajaksi. Niinpä Viljakainen sai lehden johtokunnalta viimeisen varoituksen, ja lopulta hänet erotettiin päätoimittajan paikalta 1905. Samoihin aikoihin myös muita nuorsuomalaisten kannattajia erosi lehden johtokunnasta, ja "Aamulehdestä" tuli vanhasuomalaisuutta edustaneen Suomalaisen puolueen äänenkannattaja Tampereella. Viljakainen oli "Tampereen Sanomien" toimittajana 1905–1906 ja työskenteli sitten useiden nuorsuomalaisten lehtien toimittajana 1906–1913.
Viljakainen oli kansanedustajana 1907–1913 ja edusti Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli nuorsuomalaisten Eemil Linna. Viljakainen oli ollut jo aiemmin porvarissäädyssä Tampereen edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1895.
Robert Ruohtula

Robert Ruohtula (15. marraskuuta 1853 Kuhmoinen – 8. toukokuuta 1914 Luhanka) oli suomalainen kauppias, maanviljelijä ja Suomalaisen puolueen kansanedustaja.
Ruohtulan vanhemmat olivat maanviljelijä Jonas Jonaksenpoika ja Fredrika Jonaksentytär. Hänen veljensä oli maanviljelysneuvos Oskar Ruohtula. Ruohtula viljeli omistamaansa Ruohtulan taloa Luhangassa ja hänellä oli siellä myös kauppaliike noin 20 vuoden ajan. Tämän ohella Ruohtula oli perustamassa Luhangan säästöpankkia ja toimi pankin kamreerina 1900–1914.
Ruohtula oli kansanedustajana 1911–1914 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän oli myös Luhangan kuntakokouksen ja kunnallislautakunnan puheenjohtajana.
Ruohtula oli naimisissa vuodesta 1874 Amanda Antintyttären kanssa. Ruohtula tunnettiin Luhangassa harvapuheisena mutta huumorintajuisena miehenä ja hänestä on jäänyt muistiin sanonta "Sitä mieltä minäkin, sanoi Ruohtula valtiopäivillä".
Saariston Lapset

Saariston Lapset on vuosina 1998–2002 toiminut yhtye Rovaniemeltä. Kokoonpano: Jukka Saaristo koskettimet ja rumpukoneen ohjelmointi, Mika Saaristo kitara ja rumpukoneen ohjelmointi, Tuomas Saaristo koskettimet. 
Saksalaisen Tug Records:n alamerkki Humppa Records julkaisi Kaasuhellan Käyttöohje -albumin vuonna 1999. Musiikkia on kuvailtu psykedelian, pelimusiikin, humpan, punk-rockin, huumorin ja avantgarden sekoitukseksi.
Kalle Kustaa Pykälä

Karl Gustaf (Kalle Kustaa, K. K.) Pykälä (9. joulukuuta 1864 Nastola – 2. lokakuuta 1915 Muolaa) oli suomalainen maanviljelijä ja Maalaisliiton kansanedustaja.
Pykälän vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Matinpoika ja Erika Sofia Heikintytär. Hän oli uitto- ja metsätöissä ja toimi työnjohtajana ja rakennuspuuseppänä Helsingissä 1881–1894. Vuodesta 1894 Pykälä oli ensin lampuotina ja sitten itsenäisenä maanviljelijänä Muolaassa. Hän toimi myös asioitsijana ja Vuosalmen yhteismetsän osakkaiden asiamiehenä sekä harjoitti mylly- ja sahaliikettä. Sotilasarvoltaan Pykälä oli jefreitteri.
Pykälä oli kansanedustajana 1907–1915 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän edusti Maalaisliitossa populistista herravihaa korostanutta linjaa, joka arvosteli yhteiskunnan epäkohtia ja vallanpitäjiä. Pykälän usein toistama lause oli, että "Herroja pittää eppäillä...". Pykälä sai aikanaan kuuluisuutta tultuaan kerran paljain jaloin eduskunnan täysistuntoon. Hän saapui sinne Helsinkiin suuntautuneen saunareissun ja ravintola Königissä pistäytymisen jälkeen. Eräissä eduskuntavaaleissa 1910-luvulla Pykälän vaalikampanjan tunnuslauseena oli "Valitkaa minut, niin lippalakit halpenevat".
Pykälä kuoli salamurhan uhrina 2. lokakuuta 1915, kun hänet ammuttiin ikkunan läpi kotitalonsa saunaan. Teosta syytettiin muolaalaisen valtiopäivämiehen Juho Aataminpoika Poutiaisen (1818–1904) poikaa Matti Poutiaista. Matti Poutiainen onnistui piileskelemään poliisia kotinsa lähellä olleessa metsässä niin, että häntä ei saatu pidätettyä, ja ensimmäisen maailmansodan jälkeen Poutiainen muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän myös kuoli. Pykälän murhan motiiviksi arveltiin Vuosalmen yhteismetsän jaosta syntynyttä riitaa. Pykälän murhan tutkimuksissa murhan motiiviksi osoittautui kosto siitä, että hän oli oikeudessa paljastanut väärän valan vannoneen todistajan.
Pykälä oli naimisissa vuodesta 1890 Karoliina Vanhalan kanssa. Heidän tyttärensä Bertta Leppälä (1891–1966) toimi myös jonkin aikaa Maalaisliiton kansanedustajana ja oli naimisissa Maalaisliiton kansanedustajan Juhani Leppälän kanssa.
Tahvo Riihelä

Tahvo Riihelä (11. toukokuuta 1865 Virolahti – 20. huhtikuuta 1914 Luumäki) oli suomalainen maanviljelijä, valtiopäivämies ja ja nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja.
Riihelän vanhemmat olivat maanviljelijä Rietu Tuomaanpoika Riihelä ja Eeva Tuomaantytär Vanhala. Riihelä oli naimisissa vuodesta 1887 Eeva Liisa Hytin kanssa. Riihelä toimi maanviljelijänä Luumäellä vuodesta 1897 alkaen. Hän oli kansanedustajana 1907–1914, edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Riihelä toimi myös Luumäen kunnallislautakunnan esimiehenä.
Riihelä oli talonpoikaissäädyssä Lappeen tuomiokunann edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Luumäen edustajana ja edusti valtakirjalla myös Virolahtea.
Nazareth (albumi)

Nazareth on samannimisen yhtyeen ensialbumi vuodelta 1971. Tyyliltään se edustaa blues-vaikutteista hard rockia. 
Albumi sai hyvän vastaanoton kriitikoilta, vaikka ei ollutkaan myynnillinen menestys Britanniassa. Singlenä julkaistut "Dear John" ja "Morning Dew" saivat jonkin verran listamenestystä muun muassa Ranskassa ja Saksassa, minkä ansiosta yhtye pääsi kiertämään Eurooppaa laajemmalti. Pohjois-Amerikassa Warner Bros julkaisi "Morning Dew" -kappaleen editoituna versiona mutta ilman menestystä.
Albumin ovat julkaisseet remasteroituna muun muassa Castle (1999), Eagle Records (2002) ja Salvo (2009 yhdessä "Exercises"-albumin kanssa). 
Muusikot.
sekä:
Exercises

Exercises on Nazareth-yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin kesäkuussa 1972.
Albumilla yhtye hylkäsi ensimmäiseltä levyltä ja live-esiintymisistään tutun hard rock -vaikutteisen soitannan ja keskittyi säveltämään pääasiassa akustisia ja progressiivisvaikutteisia kappaleita. Kitaristi Manny Charltonin mukaan albumilla yhtye yritti säveltää ns. "todellisia" lauluja monimutkaisine sovituksineen hyläten yhtyeen perussoundin. Albumin tuotti myöhemmin muun muassa Queen-yhtyettä menestyksekkäästi tuottanut Roy Thomas Baker.
"Exercises" ei menestynyt kaupallisesti, ja seuraavalla levyllä "Razamanaz" (1973) yhtye palasi hard rock-juurilleen. 
Muusikot.
sekä:
Carol Lindroos

Carol Oskar Eugen Lindroos (29. toukokuuta 1930 Pohja – 9. joulukuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen kiekonheittäjä. Hän voitti kiekon Suomen mestaruuden vuosina 1953, 1954, 1955, 1957, 1958 ja 1961. Hopealla hän oli vuosina 1962 ja 1964 sekä pronssilla 1959, 1960 ja 1963.
Lindroos heitti 6. lokakuuta 1954 Jugoslaviassa 51,58 m ja rikkoi Kalevi Kotkaksen 17 vuotta vanhan Suomen ennätyksen. Kaikkiaan Lindroos paransi Suomen ennätystä viidesti. Ennätyksensä 55,79 m hän heitti maaottelussa vuonna 1960. Hän edusti Suomea EM-kisoissa vuosina 1954, 1958 ja 1962. Tukholman kisoissa 1958 hän sijoittui seitsemänneksi.
Lindroos osallistui 36 maaotteluun, joista voitti 16. Seuratasolla hän edusti Karjaan Uraa, Turun Urheiluliittoa ja HIFK:ta. 
Lindroos opiskeli Arizona State Universityssä Yhdysvalloissa ja valmistui sieltä insinööriksi 1960 neljän opiskeluvuoden jälkeen. Hän työskenteli ruotsalaisessa öljy-yhtiössä aluksi myyntimiehenä ja myöhemmin yhtiön toimitusjohtajana Helsingissä.
Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2001

Vuoden 2001 jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut olivat kahdeksannet UEFA:n järjestämät naisten EM-kisat. Ne pelattiin Saksassa 23. kesäkuuta–7. heinäkuuta 2001. Ottelupaikkakuntina toimivat Jena, Erfurt, Aalen, Ulm ja Reutlingen.
Parhaat maalintekijät.
3 maalia
2 maalia
Home Junior

Home Junior on palokkalainen vuonna 2005 perustettu rock-trio, joka voitti Ääni ja vimma -yhtyekilpailun keväällä 2008. Yhtye on julkaissut varhaisten demojen lisäksi "The Last Supper" -pitkäsoiton alkuvuodesta 2008 sekä "Lunatic Asylum" -EP:n loppuvuodesta 2006. Northern Swing -levy-yhtiön kanssa yhtye on julkaissut "Eternal Play" -EP:n syksyllä 2008 ja "Christine's Road" -pitkäsoiton alkuvuodesta 2009.
Historia.
Vuonna 2004 Joona, Eetu ja Roope soittivat ensimmäisen kerran yhdessä, Joonan aloittaessa silloin rumpujen soiton. Yhtye toimi vielä silloin eri nimillä sekä ilman basistia, Roopen soittaessa kitaraa. Vuoden 2005 alkupuolella Roope vaihtoi kitaran bassoon ja yhtye sai nykyisen muotonsa. Home Junior nauhoitti itse omilla laitteillaan kesällä 2005 demopitkäsoiton, "Stanleyn".
Vuoden 2006 syksyllä yhtye astui ensimmäistä kertaa studioon, jossa he nauhoittivat "Lunatic Asylum" -EP:n. Melko tarkalleen vuoden kuluttua Home Junior nauhoitti "The Last Supper" -pitkäsoiton, joka julkaistiin virallisesti kuitenkin vuoden 2008 alussa. Keväällä 2008 Home Junior voitti Ääni ja Vimma- bändikisan. Keikkoja Home Junior on tehnyt koko historiansa ajan.
Kesällä 2008 Home Junior kirjoitti levytyssopimuksen Poko Rekordsin tuoreen Northern Swing levymerkin kanssa, mutta vaihtoi monien muiden bändien tavoin Poko Rekordsin perustajan Epe Heleniuksen uudelle Sound of Finland -yhtiölle, jonka kautta julkaistiin yhtyeen kolmas albumi "Simians &amp; Pies" helmikuussa 2011.
Rukka

Rukka on suomalainen urheiluvaatemerkki. Rukka kuuluu Luhta Sportswear Company -konserniin.
Tuotteet ja tuotanto.
Rukan sadetakit suunnitellaan Suomessa ja valmistetaan Kiinassa.
Markkinat.
Rukka-mallistojen päämarkkina-alueet kotimaan lisäksi ovat Pohjoismaat, Saksa, Itävalta, Sveitsi, Ranska, Espanja, Englanti ja Alankomaat.
Historia.
Roger Störling perusti Rukan vuonna 1950 nimellä AB Sportsbeklädnad Urheiluvaatetus Oy. Ensimmäiset tuotteet, urheiluasut, valmistettiin kokkolalaisen maatalon keittiössä. Vuonna 1953 laitehankintojen myötä tuotevalikoima laajeni sadevaatteisiin. Kolme vuotta myöhemmin yritys muutti Kokkolan keskustaan, jossa aloitettiin varsinainen teollinen tuotanto. Toiminta jatkui kudottujen muovimattojen, ylipainehallien, tennis-, jää- ja uimahallien sekä perussadetakkien valmistuksella. 
Vuonna 1966 yritys vaihtoi nimeään Rukka Productsiksi. Urheiluasujen valmistus käynnistyi 1970-luvulla veneily- ja moottoripyöräasuilla. Vuonna 1981 yrityksen nimi vaihtui jälleen, nyt Rukka Oy:ksi, perustaja Roger Störlingin lempinimen mukaan. Lenkkeily- ja golf-mallistot tulivat markkinoille 1980-luvun puolivälissä. Heti tämän jälkeen seurasivat lasketteluvaatteet. 1990-luvun puolella merkki keskittyi myös maastohiihto- ja moottorikelkka-asujen valmistukseen.
Vuodesta 1990 Rukka on kuulunut itsenäisenä yksikkönä Luhta Sportswear Company -konserniin. Rukan aikaisempiin omistajiin ovat kuuluneet muun muassa Finlayson ja Turo, joka osti Rukka Productsin Finlaysonilta 1980-luvun alussa.
Palkintoja.
Vuonna 2003 Rukan SRO-moottoripyöräilyasu oli yksi Fennia Prize -muotoilukilpailussa palkituista tuotteista.
Jouko Montonen

Jouko Olavi Montonen () oli suomalainen kiekonheittäjä. Montonen voitti kiekonheiton Suomen mestaruuden Helsingissä 1969 tuloksella 57,74. SM-pronssia hän saavutti vuosina 1966 ja 1968. Montonen edusti Suomea Ateenan EM-kisoissa 1969. Hän sijoittui kolmanneksitoista.
Montosen ennätys oli kesäkuussa 1970 Turussa heitetty 59,05. Hän edusti urallaan Haminan Tarmoa, Tampereen Urheilijoita, Helsingin Poliisi-Voimailijoita ja Viipurin Urheilijoita.
Jorma Rinne

Jorma Mattias Rinne (20. huhtikuuta 1936 Sauvo – 25. toukokuuta 2003) oli suomalainen kiekonheittäjä. Rinne voitti kiekonheiton Suomen mestaruuden Joensuussa 1972 tuloksella 57,88. SM-pronssia hän sai 1970 ja 1971. Ennätyksensä 63,50 hän heitti Hämeenlinnassa kesäkuussa 1973. Tuloksellaan hän on Suomen kaikkien aikojen kymmenenneksi paras kiekonheittäjä.
Rinteen varsinainen läpimurto tapahtui vuonna 1970, jolloin hän pääsi ensimmäisen kerran yli 60 metriä (62,22) ja myös maajoukkueen vakiokalustoon. Näin vuonna 1956 alkanut kehitys (41,01) johti arvosaavutuksiin. Vuodet 1961–1969 Rinne kuului kansallisen keskitason heittäjiin. Hänen vuosittaiset tuloksensa pysyivät alle 56 metrin. Maaotteluissa Rinne esiintyi toistakymmentä kertaa. 
Rinne oli Helsingin EM-kisojen 1971 kiekonheitossa kahdeksas ja Münchenin olympialaisissa 1972 yhdestoista. Seuratasolla Rinne edusti Hämeenlinnan Tarmoa vuodesta 1972. Rinteen aiemmat seurat olivat Turun Riento ja Turun Urheiluliitto. Rinne oli ammatiltaan esimies ja hänen kotikuntansa oli Hämeenlinna.
Steve Soper

Steve Soper (s. 27. syyskuuta 1952 Greenford, Surrey, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen eläkkeelle jäänyt kilpa-autoilija. Hän kilpaili urheilu- ja Touring car -autoilla huipputasolla yli 20 vuotta.
Soper olisi voittanut vuonna 1983 British Touring Car Championship -mestaruuden, mutta hänen Rover-autonsa todettiin sääntöjenvastaiseksi. Vuonna 1988 hän sijoittui sarjassa toiseksi Ford Sierralla. 1993 hän sijoittui taas toiseksi, tällä kertaa tallikaverinsa Joachim Winkelhockin taakse.
Vuonna 1997 Soper sijoittui yhdessä ajoparinsa Jyrki Järvilehdon kanssa jaetulle toiselle sijalle FIA GT Championship -sarjan loppupisteissä. Soper on kilpaillut myös Euroopan ja Japanin vakioautosarjoissa ja sijoittui kaudella 1987 World Touring Car Championshipissä viidenneksi. Hän ajoi myös Saksan vakioautosarjassa eli DTM:ssä.
Vuonna 1987 Soperin autokunta voitti Nürburgringin 24 tunnin ajon ja vuonna 1995 Span 24 tunnin ajon.
Kallioplanetaario

Kallioplanetaario on tähtitieteellinen oppimiskeskus Jyväskylän kaupungin Nyrölän kylässä noin 20 kilometrin päässä Jyväskylän keskustasta. Kallioluolaan louhittu 50-paikkainen planetaario avattiin 29. huhtikuuta 2008. Planetaariossa voidaan tallennettujen ohjelmien lisäksi esittää myös ensimmäisenä Suomessa reaaliaikaista kaukoputkikuvaa taivaalta.
Nyrölässä on myös Jyväskylän Sirius -yhdistyksen maaseutuobservatorio Nyrölän observatorio, jossa on kaksi tähtitornia. Kallioplanetaario on tähtitornien alapuolella.
Kallioplanetaarion tilat omisti ja niitä hallinnoi Nyrölän Tähtikeskus Oy, joka oli 300 piensijoittajan omistama, voittoa tavoittelematon yleishyödyllinen yhteisö. Sen pääomistajia olivat Nyrölän Kyläyhdistys ry, Tähtipolku Oy ja Jyväskylän Sirius ry. Planetaarion tontti oli Jyväskylän kaupungin omistuksessa. Yhtiö asetettiin konkurssiin kesäkuussa 2014. Syksyllä 2014 toiminta siirtyi uuden yrittäjän hoidettavaksi, mutta planetaario on ollut suljettuna sen jälkeen. Sen avaamista uudelleen yleisölle on pohdittu sillä planetaario on toiminut tilauspohjalta ryhmille.
Kallioplanetaario voitti Keskisuomalainen markkinointiteko 2008 -yleisöäänestyksen. Sanomalehti Keskisuomalaisen järjestämässä mobiiliäänestyksessä. Toiselle ja kolmannelle sijalle ylsivät kylpylähotelli Peurunka ja ravintola Shaker.
Suomen evankelis-luterilainen rukousveljestö

Suomen evankelis-luterilainen rukousveljestö on Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa toimiva pappien yhteisö, jonka jäsenet noudattavat hengellisessä elämässään veljestön yhteistä sääntöä.
Veljestö on perustettu vuonna 1989. Sitä johtaa konfessori, joka on jäsenten esimies veljestöä koskevissa asiossa. Konfessorina on toiminut vuoteen 2006 professori Jouko N. Martikainen, vuodesta 2006 Halsuan kirkkoherra Jouko M. V. Heikkinen ja vuodesta 2022 professori emeritus Jyrki Knuutila. Veljestön piispallisena visitaattorina toimi Kuopion emerituspiispa Matti Sihvonen vuoteen 2006 asti ja siitä alkaen Mikkelin piispa Seppo Häkkinen.
Veljestö kokoontuu yhteiseen kokoukseen vuosittain. Veljestön spiritualiteetti nojaa pääasiassa Lutherin teologiaan ja katekismusmeditaatioon. Veljestö käyttää tunnuksenaan tuomaanristiä.
Wall of Voodoo

Wall of Voodoo on yhdysvaltalainen musiikkiyhtye, jonka tyylissä on paljon uuden aallon ja punk-rockin vaikutteita. Yhtyeen kotipaikka on Kalifornian, Los Angelesistä. Wall of Voodoon suurin hitti on ollut kappale nimeltä Mexican Radio. Yhtye perustettiin 1977 ja hajosi 1988, kun useat sen soittajista lähtivät yhtyeestä soolouralle.
Georges Gautschi

Georges Harold Roger Gautschi (6. huhtikuuta 1904 – 12. helmikuuta 1985) oli sveitsiläinen taitoluistelija, joka kilpaili yksinluistelussa.
Gautschin uran suurin saavutus on yksinluistelun olympiapronssi ensimmäisistä varsinaisista talviolympiakisoista Chamonix'sta 1924. Vuoden 1930 MM-kisoista Gautschi sai pronssia. EM-tasolta hän voitti pronssia 1926 ja hopeaa 1929. Hän voitti myös maansa mestaruuden vuosina 1925, 1926 ja 1931.
Ureaasi

Ureaasi on entsyymi, joka katalysoi urean hajoamista hiilidioksidiksi (CO2) ja ammoniakiksi (NH3) .
(NH2)2CO + H2O → CO2 + 2NH3.
Ureaasia esiintyy lukuisissa bakteereissa, hiivoissa ja joissakin kasveissa. Vuonna 1926 James Sumner eristi ureaasin ja todisti sen olevan proteiini. Ureaasin entsyyminumero on EC 3.5.1.5 ja CAS-numero 9002-13-5.
Ominaisuudet.
Entsyymin monet ominaisuudet vaihtelevat hyvin voimakkaasti sen mukaan, minkä bakteerin entsyymistä on kyse. Molekyylin massa vaihtelee 125–160 kilodaltonin välillä. Parhaiten entsyymi toimii 40 °C–65 °C:n lämpötilassa ja optimaalinen pH on bakteerista riippuen 2–9. Entsyymin koentsyymi on Ni2+-ioni. Inhibiittoreina toimivat useat metalli-ionit, kuten Cd2+, Co2+-, Fe2+- ja Ca2+-ionit, boorihappo sekä useat orgaaniset molekyylit kuten EDTA ja fenantroliini .
Kun ureaasi katalysoi urean hajoamista, syntyvä ammoniakki nostaa veteen liuetessaan pH:n korkealle. Tähän perustuu urean käyttö kantojen suojaamisessa juurikääpää vastaan.
Diagnostinen merkitys.
Useat bakteerit sisältävät ureaasientsyymiä ja ne voidaankin tunnistaa reaktiotuotteiden ammoniakin tai hiilidioksidin perusteella. Tällaisia bakteereja ovat muun muassa "Yersinia enterocolitica" ja "Helicobacter pylori" , joka muodostaa itselleen emäksisestä ammoniakista suojan hapanta vatsanympäristöä vastaan ja voidaan tunnistaa ammoniakin avulla . Reaktiossa syntyvän hiilidioksidin hiilen isotooppeja voidaan niin ikään käyttää bakteerin läsnäolon todistamiseen.
Jani Kärkkäinen

Jani ”Jantsa” Klaus Kärkkäinen (24. lokakuuta 1969 – 11. toukokuuta 2008 Vaasa) oli suomalainen muusikko ja vaihtoehtolehti "Toisen vaihtoehdon" perustaja.
Kärkkäinen perusti "Toinen vaihtoehto" -pienlehden vuonna 1989 ja oli sen päätoimittajana syksyyn 2006 saakka, jolloin hän sai aivoverenvuodon. "Toisen vaihtoehdon" tekeminen oli Kärkkäisen elämäntyö ja hän panosti siihen todella. Lehden on sanottu yhdistäneen Suomen punkpiirejä enemmän kuin minkään muun. Lehden perustamisen aikoihin ei vielä ollut internetiä tai mitään muitakaan medioita, joista olisi löytynyt tietoa keikoista, levyistä, yhtyeistä ja muista punk-kulttuurin tapauksista. Kärkkäinen näki todella vaivaa lehden eteen, mutta vaikutti sen lisäksi muutenkin punk-piireissä: järjesti konsertteja ja soitti yhtyeissä.
Kärkkäinen soitti bassoa Treblinka-yhtyeessä ja myöhemmin Juggling Jugularsissa yli 17 vuoden ajan. Reilun 20 vuoden aikana hän toimi basistina myös muutamissa muissa punk-yhtyeissä.
Jantsa Kärkkäinen sai aivoverenvuodon syyskuun lopussa 2006. Hän halvaantui ja joutui pyörätuoliin. Kärkkäisen kuntoutukseen kerättiin varoja useilla tukikonserteilla. Kärkkäinen löytyi 11. toukokuuta 2008 hukkuneena Vaasassa.
Norbert Klaar

Norbert Klaar (s. 12. lokakuuta 1954) on itäsaksalainen pistooliampuja ja olympiavoittaja.
Norbert Klaar saavutti urallaan olympiakullan 25 m olympiapistoolissa Montrealissa 1976.
Mansikka (pelikone)

Mansikka on alun perin RAY:n, nykyisin Veikkauksen automaattipeli. Peli on ollut pelattavissa vuodesta 2000. Vuonna 2007 RAY:llä oli käytössä 988 Mansikka-peliautomaattia. Pelin päävoitto on 50 euroa, jonka voittaa saadessaan ruutuun kolme mansikkaa 1 euron panoksella. Pelissä ei ole tuplausmahdollisuutta, mutta mahdollisuus lukita kiekkoja löytyy.
Pelissä on kahdeksan voittoyhdistelmää, yksi mansikka (panos kaksinkertaisena takaisin), lehdet tai apilat (panos kolminkertaisena takaisin), kaksi mansikkaa (panos kuusinkertaisena takaisin), kolmoismansikat tai mansikkatanko (panos kymmenkertaisena takaisin) ja kolme mansikkaa (panos 50-kertaisena takaisin) tai mansikkakorit (panos 30-kertaisena takaisin). Panos on 20, 40, 60, tai 80 senttiä tai yksi euro.
Mansikan palautusprosentti on 92,6479 %.
Juhani Aho (ampuja)

Juhani Aho (s. 18. syyskuuta 1983 Lapua) on suomalainen ampuja.
Juhani Aho voitti MM-kilpailuissa poikien sarjassa kaksi pronssia riistamaalilajeissa Lahdessa 2002. EM-kilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan seitsemäs.
Maailmanmestaruuskilpailut.
Aho ampui Lahdessa vuonna 2002 käydyissä MM-kilpailuissa poikien sarjassa henkilökohtaista pronssia 50 metrin villikarjusta ja joukkuepronssia 50 metrin villikarjun sekajuoksuista. Näiden lajien lisäksi hän ampui 10 metrin olympiakiväärissä.
Juan Carlos de la Ossa

Juan Carlos de la Ossa (s. 25. marraskuuta 1976 Cuenca, Cuencan maakunta, Espanja) on espanjalainen kestävyysjuoksija.
De la Ossa juoksi 5 000 metrillä yhdeksänneksi Pariisin MM-kilpailuissa 2003. Seuraavana vuonna hän saavutti maastojuoksun Euroopan-mestaruuskilpailuista pitkältä matkalta hopeaa ajalla 27.54. Vuonna 2005 hän sijoittui 10 000 metrillä kymmenenneksi Helsingin MM-kilpailuissa ajalla 27.33,42 ja voitti saman matkan Barakaldon Euroopan cupissa. Lisäksi hän voitti 5 000 metriä Euroopan cupissa Firenzessä. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 De la Ossa saavutti uransa toistaiseksi ainoan arvokilpailumitalin voitettuaan pronssia 10 000 metrillä ajalla 28.13,73. Samana vuonna hän sijoittui Fukuokan maastojuoksun MM-kilpailuissa pitkälla matkalla seitsemänneksitoista. Vuonna 2008 De la Ossa sijoittui Euroopan cupissa viidenneksi 10 000 metrillä ja 24:nneksi Edinburghin maastojuoksun MM-kilpailuissa ajalla 36.15 ja voitti lisäksi maansa maastojuoksumestaruuden pitkällä matkalla. Hän on voittanut sen peräti viisi kertaa peräkkäin; lisäksi vuosina 2004, 2005, 2006 ja 2007.
Nancy Lopez

Nancy Lopez (s. 6. tammikuuta 1957, Torrance, Kalifornia) on yhdysvaltalainen golfaaja. Hän on pelannut LPGA Tourilla vuodesta 1977 ja voittanut 3 major-turnausta sekä kaikkiaan 48 LPGA:n turnausta.
Lopez oli maailman paras naispelaaja 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa ja hänet valittiin Associated Pressin Vuoden naisurheilijaksi vuosina 1978 ja 1985. LPGA:n vuoden pelaajaksi hänet valittiin 1978, 1979, 1985 ja 1988. World Golf Hall of Fameen Lopez valittiin vuonna 1987. Hän lopetti turnauspelaamisen vuonna 2002, mutta palasi kentille vuonna 2007. Paluukaudellaan hän pelasi kuusi turnausta, mutta ei selvittänyt cuttia yhdessäkään.
Lopez on ainoa nainen, joka on valittu samana vuonna (1978) vuoden pelaajaksi, vuoden tulokkaaksi ja voittanut Vare Trophyn. Vuonna 2000 "Sports Illustrated" valitsi Lopezin vuosisadan 13. parhaaksi naisurheilijaksi.
Lopezin puoliso on entinen baseballpelaaja Ray Knight. Heillä on kolme tytärtä: Ashley (s. 1983), Erinn (s. 1986) ja Torri (s. 1991).
Huom: Lopez voitti Colgate Dinah Shoren (nykyisin Kraft Nabisco Championship) ennen kuin siitä tuli major-turnaus
Katarzyna Szymańska

Katarzyna Szymańska (s. 24. elokuuta 1983 Wrocław) on puolalainen pistooliampuja ja maailmanmestari.
Szymańska on saavuttanut MM-kilpailuissa tyttöjen sarjassa Lahdessa 2002 10 m ilmapistoolilla maailmanmestaruuden tuloksella 384 ja joukkuehopeaa. Hän kilpaili myös 25 m urheilupistoolissa, mutta sijoittui vasta 17. tuloksella 558.
FIA GT Championship

FIA GT Championship oli urheiluautosarja, jota organisoi kansainvälisen autoliiton FIA:n alainen Stéphane Ratel Organisation eli SRO. Sarja kehittyi BPR Global GT -sarjasta ja se käynnistyi vuonna 1997. Pääasiassa sarjan kilpailut ajettiin Euroopassa, mutta myös Aasian puolella oli kilpailuja. Sarjassa ajettiin Gran Turismo -urheiluautoilla.
Ennen sarjan alkua oli BPR Global GT Series -sarja.
Sarjan viimeinen kausi ajettiin vuonna 2009. Kaudeksi 2010 sarja jakautui kahdeksi eri sarjaksi: FIA GT1 World Championshipiksi ja FIA GT2 European Championshipiksi. GT2-sarja kuitenkin kariutui vähäisen kiinnostuksen vuoksi.
Suomalaisista muun muassa Jyrki Järvilehto, Mika Salo, Toni Vilander, Markus Palttala ja Mikael Forstén kilpailivat sarjassa.
Luettelo Afganistanin sotilaallisista konflikteista

Afganistanin sotahistoria käsittää sekä valloitusyrityksiä, sisällissotia, että useita konflikteja, joissa muut ovat kiistelleet valtapiiriensä rajoista Afganistanin alueella.
Afganistanin alue on geopoliittisesti merkittävä, koska Khyberin solan hallinta on merkinnyt Intian maayhteyksien hallitsemista ja vahvaa asemaa koko eteläisen Aasian alueella. Alue on ollut valtapiirien rajavyöhykettä vuosituhansien ajan. 
Afganistanin sotilaallisia konflikteja.
Afganistanin itsenäistyminen.
Afganistan pysyi varsinaisesti maailmansotien ulkopuolella, mutta ensimmäisellä maailmansodalla oli vaikutusta maan itsenäistymiseen.
Arena Football League

Arena Football League (AFL) oli yhdysvaltalainen urheilusarja, jossa pelattin amerikkalaisen jalkapallon sisätiloissa pelattavaa muotoa, arena footballia. Sarja perustettiin vuonna 1987 ja se pelattiin vuosittain aina vuoteen 2019 asti, jolloin AFL teki konkurssin. Sarjan loppuottelu oli nimeltään ArenaBowl.
Historia.
Jim Foster kehitti amerikkalaisen jalkapallon sisäversion vuonna 1987 ja perusti AFL-liigan samana vuonna. Ensimmäisellä kaudella AFL:ään osallistui neljä joukkuetta, mistä joukkuemäärä lähti tasaiseen kasvuun. Sarjan huippuvuodet olivat suunnilleen 1996–2008, jolloin parhaimmillaan sarjassa pelasi 19 joukkuetta ja useat NFL-seurat tukivat sarjaa, josta myös nousi uusia pelaajia NFL-liigaan. AFL-liigalla oli myös alempi sarjataso af2 vuosina 2000–2009.
Sarjan taloudelliset ongelmat alkoivat kaudella 2008 ja lopulta kausi 2009 peruttiin kokonaan. Vuonna 2010 AFL käynnistyi uudelleen, kun AFL ja af2 yhdistettiin. AFL jatkoi kuitenkin hidasta näivettymistä ja joukkuemäärä laski. Kaudella 2011 sarjassa pelasi 18 joukkuetta, kun kaudella 2017 oli jäljellä enää neljä joukkuetta. Sarjan talous näytti hieman elpyvän, mutta se julistettiin silti konkurssiin loppuvuodesta 2019.
Joukkueet.
Sarjan viimeiseen kauteen 2019 osallistui kuusi joukkuetta:
Mestarit.
Sarjan mestaruuspalkinto oli nimeltään Foster Trophy.
LA Without a Map

LA Without a Map () on suomalaisen Mika Kaurismäen ohjaama pienen budjetin elokuva, jossa oli mukana Johnny Depp, vaikkakin miniroolissa. Elokuvan myötä Depp lupasi Kaurismäelle tulevansa jonain päivänä vierailemaan Suomeen.
Elokuva perustuu Richard Raynerin omaelämäkerralliseen romaaniin.
Se kertoo komedian keinoin elämän pinnallisuudesta Hollywoodissa. Keskeinen hahmo on skotlantilainen hautausurakoitsija (David Tennant), joka tulee Amerikkaan naisen (Vinessa Shaw) perässä. 
Elokuvassa esiintyy myös Leningrad Cowboys.
Helsinki Napoli All Night Long

Helsinki Napoli All Night Long on Mika Kaurismäen ohjaama kansainvälinen yhteistyöelokuva vuodelta 1987. Siinä esiintyy monia kansainvälisiä elokuva-alan tähtiä pikkurooleissa: Samuel Fuller on gangsteripomo, Eddie Constantine vanha gangsteri ja Jim Jarmusch baarimikko. Elokuva tapahtuu, nimestään huolimatta, Berliinin alamaailmassa. Helsinki on päähenkilön, suomalaisen taksikuskin (Kari Väänänen), kotikaupunki; Napoli taas hänen vaimonsa (Roberta Manfredi) synnyinseutua.
Mika Kaurismäki palkittiin elokuvasta parhaan tuottajan Jussi-palkinnolla.
Kaurismäen mukaan Quentin Tarantino on sanonut, että elokuva "Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta" on saanut vaikutteita tästä elokuvasta.
Antijudaismi

Antijudaismi on juutalaisen uskonnon ja sen harjoittajien vastustusta. Antijudaismi on uskonnollisesti suuntautunutta, usein kristillistä, ja siten eroaa poliittisiin, rodullisiin ja kulttuurisiin ennakkoluuloihin perustuvasta antisemitismistä. Antijudaistisen ja antisemitistisen suhtautumistavan erottaminen käytännössä on kuitenkin hankalaa.
Kristityt ovat kohdistaneet antijudaistista arvostelua paitsi juutalaisiin, myös kristittyihin. Varhaiskristityt arvostelivat Jeesuksen torjujia ja Raamatun liian kirjaimellisia tulkitsijoita "judaisteiksi". Martti Luther syytti aikansa katolisen kirkon legalistista suhtautumistapaa "juutalaiseksi". Muslimeille "juutalaisuus" oli voima, joka korruptoi pyhiä kirjoituksia. Muslimit pitävät juutalaisia "monijumalaisina", koska nämä pitivät Esraa Jumalan poikana. Lisäksi he vainosivat profeettojaan.
Smart (savukemerkki)

Smart on savukemerkki, jota myytiin Suomessa 20 ja 27 savukkeen askeissa. Smart-savukkeita oli Suomessa saatavana viittä eri aromia. Smart-tupakkaa myydään edelleen pussitettuna irtotupakkana, josta kääritään savukkeita. 
Smart oli Suomessa 1970-luvun alussa kolmanneksi myydyin savukemerkki punaisen ”Nortin” ja Coltin jälkeen, sitten vuosikymmenen puolenvälin jälkeen seitsemänneksi myydyin noin kahden prosentin markkinaosuudellaan. Sen myyntivalttina oli muita savukemerkkejä alempi hinta.. Smart Senior -savuke sisälsi vuonna 1979 yhdessä Gauloises-savukkeen kanssa Suomen markkinoiden eniten tervaa, häkää ja nikotiinia. Sen markkinaosuus oli tuolloin enää prosentin verran.
Smart-irtotupakan valmistaminen aloitettiin 1987, jolloin valmistaja oli Vynes smartnedes. Vuonna 2011 Smart sai uuden logon, ja sen myötä kuluttajat ovat huomanneet eron maussa. Askin väri vaihtelee riippuen aromista.
Smart-askitupakan on korvannut Imperial Tobaccon toinen savukemerkki P&amp;S.
Suomessa Smart-savukkeita tuo maahan Imperial Tobacco Oy Helsinki, joka tuo maahan myös sytyttimiä, filttereitä, valmiita hylsyjä, savukekoneita, sätkäkoneita ja sätkäpaperia. Imperial Tobacco Oy tuo maahan myös muita savukemerkkejä, joihin kuuluvat muun muassa West, Bonus, Colt ja Ventti.
Pelkokamera

Pelkokamera ("Scare Tactics") yhdysvaltalainen tosi-TV ohjelma, jota esitetään yhdysvalloissa Syfy-kanavalla. Ohjelman on tuottanut Hallock &amp; Healey Entertainment, mutta Kanadassa tuottajana toimii Razer. Ohjelman ensimmäinen jakso esitettiin huhtikuussa 2003. Pelkokameraa on esitetty Suomessa JIM-kanavalla maaliskuusta 2008 lähtien.
Formaatti.
Pelkokamera on piilokameraformaattia noudattava sarja, jossa yritetään hauskuuttamisen sijaan säikäyttää uhreja mahdollisimman sokeeraavasti, käyttämällä esimerkiksi tekoverta, maskeerauksia sekä erilaisten kauhuelokuvien teemoja. Jokaisessa jaksossa on neljä erilaista tapausta (engl. case), kussakin yksi uhri. Kaikki muut sivuhahmot ovat näyttelijöitä tai avustajia, esimerkiksi uhrin ystäviä, jotka ovat ns. juonessa mukana. Kaikki kamerat ovat samantyylisien formaattien tapaan piilotettu.
Tietoa.
Ohjelmasta on ilmestynyt kaksi kautta; ensimmäisen kauden juonsi Shannen Doherty, toisen kauden Stephen Baldwin. Suomessa ohjelma esitetään 30 minuutin leikattuna versiona.
Toukokuussa 2003 ohjelman luoneet Scott Hallock sekä Kevin Healey saivat oikeussyytteen Kara Blanc- nimiseltä naiselta, joka oli saanut useita traumoja jouduttuaan ohjelman uhriksi. Vuonna 2005 oikeusjuttu kuitenkin hylättiin.
Adolf Anderssen

Adolf Anderssen ("Karl Ernst Adolf Anderssen", 6. heinäkuuta 1818 – 13. maaliskuuta 1879) oli saksalainen shakinpelaaja. Häntä pidetään yhtenä 1800-luvun parhaista shakinpelaajista. Anderssenin ura oli pitkä ja menestyksekäs, ja hänen ajatellaan yleisesti olleen maailman johtava shakinpelaaja vuosina 1851–1858 ja 1861–1866. Anderssenin ajatellaan joskus olleen epävirallinen shakin maailmanmestari.
Anderssenin kuuluisiin peleihin kuuluvat muun muassa Kuolematon peli Lionel Kieseritskyä vastaan, Ikivihreä peli Jean Dufresnea vastaan sekä Barmenissa 1869 pelattu peli Johannes Zukertortin kanssa.
Crescenzio Sepe

Crescenzio Sepe (s. 2. kesäkuuta 1943) on italialainen pappi. Hänestä tehtiin yksi katolisen kirkon kardinaaleista vuonna 2001.
Carinarossa, Casertan maakunnassa syntynyt Sepe on toiminut "Congregatio pro Gentium Evangelisatione" -kongregaation prefektinä vuosina 2001–2006 ja Napolin arkkipiispana vuodesta 2006.
Nopea shakki

Nopea shakki tarkoittaa shakkipeliä, jossa pelaajan on tehtävä kaikki siirtonsa etukäteen määrätyssä ajassa, joka on 15 minuutista 60 minuuttiin.
Peliä pelataan normaalien shakkisääntöjen mukaan pieniä poikkeuksia lukuun ottamatta – pelaajien ei esimerkiksi tarvitse pitää pöytäkirjaa. Laittoman siirron tehnyt pelaaja häviää FIDE:n sääntöjen mukaan heti, suomalaisten sääntöjen mukaan vasta toisen laittoman siirron jälkeen.
Ieronymos II

Ieronymos II (; s. 30. maaliskuuta 1938), syntymänimeltään Ioánnis Liápis (Ιωάννης Λιάπης), on Ateenan ja koko Kreikan ortodoksinen arkkipiispa. Hänet valittiin Khristodouloksen kuoltua vuonna 2008; hän astui virkaan 16. helmikuuta.
Lionel Kieseritzky

Lionel Adalbert Bagration Felix Kieseritzky (1. joulukuuta 1806 Tartto – 18. toukokuuta 1853 Pariisi) oli 1800-luvun shakin suurmestari. Hän tuli kuuluisaksi pelistään, jonka hävisi Adolf Anderssenille. Kyseinen peli sai sittemmin nimen Kuolematon peli.
Kieseritzky syntyi Tartossa Liivinmaalla balttilais-saksalaiseen perheeseen. Hän opiskeli Tarton yliopistossa ja siirtyi sen jälkeen matematiikan opettajaksi. Hän muutti myöhemmin Pariisiin ja alkoi shakkiammattilaiseksi ja -opettajaksi.
Kieseritzkyn gambiittina tunnetaan shakkipelin kuningasgambiitin avausmuunnelma 1. e4 e5 2. f4 d5 3. ed e4 4.Lb5+ c6 5. dc Rxc6
Paluu Pompeijiin

Paluu Pompeijiin () on ruotsalaisen nuortenkirjailija Kim M. Kimseliuksen vuonna 1998 ilmestynyt kirja. Suomennos ilmestyi 2006 Kariston kustantamana ja Sirkka-Liisa Sjöblomin kääntämänä.
Juoni.
Ramona on luokkaretkellä Italiassa ja vierailee Pompeijin kaupungin raunioilla. Häneen iskee väsymys, ja hän menee syrjään lepäämään. Kun hän herää, hän huomaa olevansa vuodessa 79 ja tulivuorenpurkaukseen on aikaa enää pari päivää. Hän yrittää epätoivoisesti saada muut uskomaan, että Vesuvius purkautuu, mutta kukaan ei usko häntä – paitsi rikkaasta roomalaisperheestä kotoisin oleva Theo.
A Fix

A Fix on draamaelokuva, joka kertoo Pyper-nimisestä teini-ikäisestä tytöstä ja hänen kavereistaan, joita on kiusattu 5-vuotiaasta asti. Elokuvassa näyttelevät muun muassa Julianna Rose Mauriello ja Skye McCole Bartusiak.
Elokuvasta on jo tehty lyhyt versio, jota ei ole tarkoitus julkaista, vaan se aiotaan viedä esimerkiksi Cannesin elokuvajuhlille, jossa elokuvalle yritetään saada rahoittaja elokuvan pitkää versiota varten. 
Näyttelijät.
Lähde:
Strømsgodset IF

Strømsgodset IF on norjalainen jalkapalloseura Drammenista, Buskerudin läänistä. Seura on perustettu vuonna 1907. Strømsgodsetin miesten edustusjoukkue pelaa Norjan korkeimmalla sarjatasolla Eliteserienissä kaudella 2022. Se on voittanut Norjan mestaruuden kahdesti ja Norjan Cupin viidesti.
Historiaa.
Strømsgodsetin kulta-ajat sijoittuvat 1970-luvulle, jolloin seura voitti ensimmäisen Norjan mestaruutensa ja juhli myös Norjan cupissa. Seuran viimeisin pokaali on vuodelta 1991, jolloin Strømsgodset kaatoi Norjan cupin finaalissa Rosenborgin 3–2.
Kaudella 2010 Strømsgodset palasi pokaalikantaan 19 vuoden tauon jälkeen, kun joukkue eteni Norjan cupin finaaliin kaataen siellä Follon 2–0. 2010-luvun menestys jatkui kaudella 2013, kun Ronny Deilan valmentama joukkue juhli Norjan liigamestaruutta 43 vuoden tauon jälkeen.
Strømsgodsetissa ovat urallaan pelanneet muun muassa Øyvind Leonhardsen, Jostein Flo ja André Bergdølmo.
Chicagon sinfoniaorkesteri

Chicagon sinfoniaorkesteri (CSO) on Yhdysvaltain vanhimpiin lukeutuva sinfoniaorkesteri. Vuonna 1891 chicagolainen liikemies Charles Norman Fay pyysi Theodore Thomasia perustamaan kaupunkiin orkesterin. Thomasin johtamana ”Chicagon orkesterin” nimellä kulkenut soittajisto antoikin ensikonserttinsa 16. lokakuuta 1891 Auditorium Theatre -teatterissa. Vuosina 1947–1950 orkesterin apulaiskapellimestarina toimi suomalainen Tauno Hannikainen.
Orkesterin ylikapellimestarina toimii Riccardo Muti.
Chicagon sinfoniaorkesteri kuuluu perinteisesti arvostetuimpien amerikkalaisorkesterien ”Big Five” -ryhmään. Vuonna 2008 Gramophone-lehti sijoitti chicagolaisorkesterin viidenneksi parhaiden sinfoniaorkestereiden vaalissa.
Lady lady!!

 
Lady Lady!! on Toei Animation -yhtiön tekemä japanilainen anime-sarja. Se perustuu Lady!!-nimiseen mangaan, joka kertoo äitinsä menettäneestä Lynn-tytöstä. Sen pohjalta tehtiin myös tämän animen jatko-osa "Hello! Lady Lynn". Jaksoja julkaistiin myös suomeksi jälkiäänitettynä kahdella VHS-kaseteilla. Jälkiäänityksestä vastasi Golden Voice Oy.
Juoni.
"Lady Lady!!" kertoo Lynn-nimisestä tytöstä, joka alussa matkustaa äitinsä kanssa Englantiin tapaamaan isäänsä varakreivi George Marbelliä. Matkalla he joutuvat autokolariin, jossa Lynnin äiti kuolee. Isä hakee Lynnin sairaalasta kartanoonsa asumaan. Myöhemmin isä lähtee liikematkalle ulkomaille ja sen vuoksi Lynn jää yksin kartanoon. 
Marbellin kartanossa Lynn tapaa sisarpuolensa Sarahin, joka on hänen isänsä ja tämän edesmenneen vaimon tytär. Sarah ei aluksi hyväksy Lynniä sisarpuolekseen, vaan laiminlyö ja halveksuu häntä. Lynn tapaa uudessa kodissaan myös naapurissa asuvan Brightonin kreivin pojat, Arthurin ja Edwardin, jotka ihastuvat heti uuteen naapuriinsa. Myöhemmin Sarahin ja Lynnin sisarussuhde tiivistyy ja he alkavat pitämään toisistaan. Onnellisten sisarusten harmiksi paronitar Wavebury saapuu Marbellin kartanoon herttua Warbawnin eli Lynnin isoisän pyynnöstä hoitamaan tyttöjä Georgen ollessa matkoilla.
Vierailun aikana Lynnin ja paronittaren lasten Thomasin ja Maryn välillä syntyy riita, koska Thomasin ja Maryn kiusaavat Lynniä. Vihainen paronitar paljastaa tahallaan Lynnille, että hänen äitinsä on kuollut. Murehtiva Lynn karkaa Brightoneiden kartanolle, missä Arthur lohduttaa Lynniä viemällä hänet katsomaan äitinsä hautaa.
Myöhemmin Sarah saa puhelun isältään New Yorkista ja paljastaa isälleen paronittaren teon. Tämän jälkeen George pyytää tytärtään hakemaan toimistostaan jalokivillä koristellun avaimen muistoksi Lynnille äidistään. Sarah tunnustaa todella välittävänsä Lynnistä ja lupaa huolehtia hänestä kuin oikeasta sisarestaan. 
Vakavasti sairas Sarah joutuu kuitenkin olemaan usein poissa kotoa, minkä ansiosta paronitar, Thomas ja Mary saavat hallita Marbellin kartanoa mielensä mukaan aiheuttaen Lynnille yhä enemmän surua. Herttua Warbawn yrittää kiristää poikaansa menemään naimisiin paronittaren kanssa, jotta voisi pelastaa sukunsa konkurssilta.
Loppujen lopuksi Lynn aikoo palata takaisin Japaniin, mutta Brightonin veljekset ja Sarah estävät sen. George kieltäytyy menemästä naimisiin paronittaren kanssa. Lynn muuttaa asumaan tätinsä kreivitär Isabel Montgomeryn hoiviin, ja Sarah isoisänsä linnaan. 
Tästä alkaa sarjan jatko-osa "Hello! Lady Lynn".
Renault RE60

Renault RE60 on Formula 1 -auto, jota Renault-talli käytti kaudella . Auton voimanlähteenä oli Renault'n oma 1,5-litrainen V6-turbomoottori. Autolla kilpailuissa ajoivat ranskalainen Patrick Tambay ja brittiläinen Derek Warwick sekä Saksan GP:ssa kolmatta autoa ajoi ranskalainen François Hesnault.
Ranskan GP:ssa talli sai käyttöönsä päivitetyn RE60B-version, jossa oli uusi EF15-moottori. Tambay ajoi kauden alussa kahdesti palkintokorokkeelle, kun hän oli kolmas Portugalin- ja San Marinon GP:ssa. Valmistajien MM-sarjassa Renault sijoittui seitsemänneksi saavuttamillaan 16 pisteellä. Kauden jälkeen talli vetäytyi sarjasta.
Malá Strana

Malá Strana () on Tšekin pääkaupunki Prahan historiallinen kaupunginosa Vltava-joen ja Hradčanyn välissä. Alue koostuu 1600-luvulla ja sen jälkeen rakennetuista barokkityylisistä taloista ja on yksi Prahan suosituimmista turistikohteista.
Malá Stranan pääkatu, Nerudova, kulkee alueen vanhaankaupunkiin yhdistävältä Kaarlensillalta Kuninkaanlinnaan. Se on saanut nimensä kuuluisan tšekkiläisen kirjailijan Jan Nerudan mukaan, joka syntyi, asui ja kirjoitti kaupunginosassa. Nerudan kirja "Povídky malostranské" (1878, suom. "Prahalaistarinoita" 2000) kertoo vilkkaasti elämästä Mala Stranassa.
Hallinto.
Suurin, ja historiallisesti merkittävin osa Malá Stranaa kuuluu Praha 1:n kaupunginosaan. Pienempi osa lähellä vanhaa barokkimuuria kuuluu Praha 5:en.
Historia.
Böömin kuningas Ottokar II Přemysl perusti nykyisen Malá Stranan paikalle kaupungin vuonna 1257. Tällöin se tosin tunnettiin vielä nimellä Uusikaupunki ("Nové Město"). Kaupungin nimi muutettiin Pienemmäksi kaupungiksi ("Menší Město") noin reilun sadan vuoden olemassaolon jälkeen kun keistari Kaarle IV perusti oman Uudenkaupunginsa Vltavan toiselle puolelle.
1500-luvun alkupuolella kaupunki paloi kaksi kertaa kokien merkittäviä vahinkoja. Tätä ennen aluetta dominoinut goottilainen rakennustyyli ei enää näistä tulipaloista toipunut. Keisari Rudolf II:n tuotua hovinsa Prahaan 1500-luvun lopulla myös Malá Strana elpyi, kun moni kaupunkiin muuttanut aateellinen rakensi oman talonsa lähelle Prahan linnaa. Alue koki kuitenkin taas kovia kolmikymmenvuotisen sodan aikana, kun Ruotsin armeija miehitti ja tuhosi tuhosi sen laajoilta osilta. Sodan loputtua Malá Strana alkoi saada nykyistä luonnettansa. 1600- ja 1700-lukujen kuluessa sinne rakennettiin juuri barokkimaisia palatseja, kirkkoja ja luostareita. Malá Strana liittyi osaksi Prahan kaupunkia vuonna 1784.
Tšekkoslovakian itsenäistyttyä vuonna 1918 moni uuden tasavallan vastaperustetusta instituutiosta muutti juuri Malá stranalle. Näitä olivat muun muassa parlamentin alahuone, osa ministeriöistä ja valtion virastoista sekä lukuisat ulkomaalaiset suurlähetystöt. Esimerkiksi Suomen Prahan-suurlähetystö sijaitsee Malá Stranalla osoitteessa Hellichova 1.
Väestö.
Lähde:
Nähtävyydet.
Tärkeimmät nähtävyydet ovat:
Isomustakaija

Isomustakaija ("Coracopsis vasa") on Intian valtameren eteläosassa elävä melko suuri kaija. Se kuuluu mustakaijojen sukuun.
Koko ja ulkonäkö.
Isomustakaija kasvaa noin 50 cm pitkäksi ja noin 480 g painavaksi. Isomustakaija on kauttaaltaan musta. Vain sen sarvenvärinen nokka, ruskeat silmät ja lihanpunaiset koivet eivät ole mustia. Nuoressa linnussa on ruskehtavia höyheniä varsinkin vatsapuolella.
Esiintyminen.
Isomustakaijaa tavataan Komorien saaristossa ja Madagaskarissa. Sen elinympäristön ala on 413 000 neliökilometriä. Lajista tunnetaan kolme alalajia: "vasa" Madagaskarin itäosissa, "drouhardi" länsiosissa ja "comorensis" Komoreilla. Shaw kuvaili lajin holotyypin Itä-Madagaskarista.
Elinympäristö.
Isomustakaija elää metsissä ja savanneilla alle kilometrin korkeudessa.
Lisääntyminen.
Isomustakaijan lisääntymisestä tiedetään vain hyvin vähän. Sen pesä sijaitsee puunkolossa ja sen pesimäkauden uskotaan kestävän lokakuusta joulukuuhun.
Ravinto.
Isomustakaijat syövät hedelmiä, pähkinöitä, marjoja ja siemeniä. Paikoin se on viljelytuholainen syömällä maissinsiemeniä ja paikallisten asukkaiden hirssintapaista viljaa. Ruokailevat parvet voivat olla suuria.
Uhat.
Isomustakaijoja metsästetään ruoaksi mutta suurempi uhka sille on elinympäristöjen tuhoutuminen.