tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
John Barry

John Barry Prendergast OBE (3. marraskuuta 1933 York, Englanti – 30. tammikuuta 2011) oli brittiläinen säveltäjä, joka oli kansainvälisesti tunnetuimpia elokuvamusiikin säveltäjiä. Hän sai urallaan Golden Globen ja viisi Oscar-palkintoa sekä lisäksi muun muassa Baftan ja Grammyn. Hänet valittiin vuonna 1998 Songwriters Hall of Fameen.
Elämä ja ura.
Vuosina 1957–1962 Barry johti rock and roll -yhtye John Barry Seveniä soittaen itse trumpettia. Heidän kappalettaan ”Hit and Miss” käytettiin BBC:n "Juke Box Jury" -ohjelman tunnusmusiikkina.
Barryn elokuvamusiikkiura alkoi vuoden 1960 elokuvalla "Paha tyttö" (). Vuonna 1964 Shirley Bassey nauhoitti Barryn, Anthony Newleyn ja Leslie Bricussen sävellyksen ”Goldfinger” elokuvan "007 ja Kultasormi" tunnusmusiikiksi. Nauhoitusta myytiin yli miljoona kappaletta.
Barry on viisinkertainen Oscar-voittaja. Don Blackin sanoittama kappale ”Born Free” samannimisestä elokuvasta (suom. "Elsa – vapaana syntynyt") voitti parhaan laulun palkinnon vuonna 1966, ja elokuva palkittiin myös parhaan musiikin Oscarilla. Vuonna 1968 hän voitti parhaan musiikin palkinnon elokuvasta "Leijona talvella" (). Neljännen Oscarin-palkintonsa Barry voitti elokuvan "Minun Afrikkani" (, 1985) musiikkiraidasta. Viimeisin Oscar-voitto hänelle tuli vuonna 1990 elokuvasta "Tanssii susien kanssa" ().
Barry on kirjoittanut musiikin yhteentoista James Bond -elokuvaan. Muita tunnettuja elokuvia, joihin hän on tehnyt musiikin, ovat muun muassa "Heinäsirkat" (, 1974), "King Kong" (1976), "Musta aukko" (, 1979), "Peggy Sue meni naimisiin" (, 1986) ja "Vain yksi yö" (, 1993).
Barry syntyi Yorkissa ja asui kotimaassaan 1970-luvulle saakka. Hän vietti jonkin aikaa Espanjassa, mutta eli viimeiset vuosikymmenet Yhdysvalloissa. Hän koki vuonna 1988 ruokatorven puhkeaman. 
Barry oli naimisissa neljä kertaa. Hän kuoli sydänkohtaukseen tammikuussa 2011.
Suomennettuja kappaleita.
Lähde: Suomen äänilevystö ry.
Frida Hyvönen

Frida Hyvönen (s. 1977) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä. 
Hyvönen on kotoisin Robertsforsista, pieneltä paikkakunnalta Pohjois-Ruotsista, mutta asuu nykyisin Tukholmassa. Hänen isoisänsä oli suomalainen ja kotoisin Rovaniemeltä.
Hyvösen ensimmäinen albumi, "Until Death Comes", nauhoitettiin Tukholman Atlantis-studiolla ja Hyvönen tuotti sen yhdessä The Bear Quartet -yhtyeen Jari Haapalaisen kanssa. Albumi julkaistiin Pohjoismaissa vuonna 2005 Licking Fingers -levy-yhtiön kautta. Muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa sen julkaisi vuonna 2006 Secretly Canadian ja Australiassa 2007 Chapter Music. 
Hyvönen sai debyyttialbumistaan ruotsalaisen "Nöjesguiden"-lehden vuoden 2005 "Stockholmspriset"'n (”Tukholma-palkinto”). Vuonna 2009 hän sai Dagens Nyheterin kulttuuripalkinnon levystään "Silence is wild".
Hyvönen on kiertänyt Ruotsia pianonsa kanssa vuodesta 2004. Hän on lisäksi keikkaillut Helsingissä, Madridissa, Milanossa ja Shanghaissa. Keväällä 2006 hän kiersi Isoa-Britanniaa yhdessä José Gonzálezin kanssa, ja kesällä Yhdysvaltoja yhdessä Jens Lekmanin kanssa.
Syksyllä 2005 Hyvönen sävelsi musiikin "PUDEL"-tanssiesitykseen, jonka koreografian oli tehnyt Dorte Olesen. Hyvönen myös soitti itse musiikin näytöksissä. Soundtrackin julkaisi Licking Fingers vuonna 2007.
Dario Mangiarotti

Dario Mangiarotti (18. joulukuuta 1915 Milano, Italia – 9. huhtikuuta 2010 Lavagna, Italia) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa.
Dario Mangiarotti voitti kalpamiekkailun joukkuekilpailussa hopeaa Lontoossa 1948 ja kultaa Helsingissä 1952. Helsingin olympialaisten henkilökohtaisessa kilpailussa hän sai hopeaa edellään vain pikkuveljensä Edoardo Mangiarotti.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Dario Mangiarotti voitti Kairossa 1949.
Mangiarottin veljesten isä oli kuuluisa miekkailunopettaja Giuseppe Mangiarotti.
Penelope Lively

Penelope Lively (s. 17. maaliskuuta 1933 Kairo) on brittiläinen kirjailija. Hänet palkittiin vuonna 1973 Carnegie-mitalilla teoksesta "Vanhan talon kummitus" ja vuonna 1987 Booker-palkinnolla teoksesta "Kuutiikeri".
Lively vietti varhaiset lapsuusvuotensa Egyptissä, mutta lähti 12-vuotiaana Englantiin opiskelemaan. Hän luki nykyhistoriaa Oxfordissa. Hänen esikoisteoksensa on vuodelta 1970, ja hän on julkaissut sekä aikuisille että lapsille. Lively on Royal Society of Literaturen jäsen. Hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan OBE vuonna 1989 ja CBE vuonna 2001.
Dorothea Tanning

Dorothea Tanning (25. elokuuta 1910 Galesburg, Illinois, Yhdysvallat – 31. tammikuuta 2012 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. 
Tanning oli alkuun kuvittaja mutta Museum of Modern Artin näyttely vuosina 1936–1937 käänsi hänen taiteensa suunnan, ja hän hakeutui Yhdysvaltoihin sotaa paenneiden surrealistien ja dadaistien pariin. Tanning tutustui saksalaiseen Max Ernstin 1942, ja hänestä tuli neljä vuotta myöhemmin tämän neljäs puoliso. He muuttivat 1957 Ranskaan. Tanningin tunnetuin teos on ironisesti nimetty tummanpuhuva "Eine kleine Nachtmusik" (1943). Tanningin muita teoksia on omakuva "Birthday" (1942). 
Tanningin alkuperäinen surrealistinen tyyli muuttui kuitenkin vuosien varrella huomattavasti abstraktiin suuntaan. Ernstin kuoleman jälkeen hän palasi 1979 New Yorkiin, jossa alkoi uusi aktiivinen kausi. Hänen teoksistaan on koottu näyttelyitä 2000-luvulla. Elämänsä loppupuolella Tanning keskittyi myös uuteen uraan kirjailijana. Hän kirjoitti kaksi elämäkertaa, romaanin ja kaksi runokokoelmaa.
Golden Palace

Golden Palace on vuonna 1992 tuotettu yhdysvaltalainen spin-off televisiosarja komediasarjasta "Tyttökullat". Sarjan juoni ja huumori perustuu pitkälti Tyttökullat-sarjaan. Sarjan pääosassa ovat jo Tyttökullat-sarjasta tutuksi tulleet Betty White, Estelle Getty ja Rue McClanahan, mutta neljäs henkilö Beatrice Arthur ei näyttele sarjassa.
Jaksot.
Jaksojen nimet ovat englanniksi.
Elizabeth Catlett

Elizabeth Catlett Mora (15. huhtikuuta 1915 Washington DC, Yhdysvallat – 2. huhtikuuta 2012 Cuernavaca, Meksiko) oli yhdysvaltalainen kuvataiteilija. Hän oli tunnettu lukuisista teoksistaan, joissa usein keskeisessä osassa ovat afroamerikkalaiset.
Catlett syntyi Washington DC:ssä opettajavanhempiensa kolmesta lapsesta nuorimpana. Hän opiskeli taidetta useissa kotimaansa oppilaitoksissa ennen lähtemistään Meksikoon vuonna 1946. Hän opetti veistotaidetta Meksikon kansallisessa yliopistossa kuudentoista vuoden ajan. Hän meni vuonna 1947 naimisiin taiteilija Francisco Moran kanssa, ja hän sai Meksikon kansalaisuuden.
Catlett oli Amerikan huomattavimpia kuvanveistäjiä, ja tällä alalla eräs hänen töistään on "Mother and Child" (1939). Muuta kuvataidetta edustavat muiden muassa teokset "Malcolm X Speaks For Us" (1969) ja "Sharecropper" (1970). Hänen töitään on näytillä lukuisissa museoissa eri puolilla maailmaa, esimerkiksi New Yorkin Museum of Modern Artissa ja Prahan kansallismuseossa Tšekissä.
Catlettin lapsenlapsi Naima Mora on noussut julkisuuteen "Huippumallin haussa" neljännen tuotantokauden voittajana.
Marjaleena Lembcke

Marjaleena Lembcke-Heiskanen (o.s. Heiskanen; 4. helmikuuta 1945 Kokkola – 6. heinäkuuta 2025) oli suomalaissyntyinen kirjailija. Hän kirjoitti teoksiaan saksaksi. Lembcke opiskeli teatteritieteitä Suomessa ja muutti Saksaan vuonna 1967. Vuosina 1972–1975 hän opiskeli kuvanveistoa Münsterin taideakatemiassa. Hänet palkittiin muun muassa kahdesti Itävallan lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnolla.
Lembcke asui miehensä kanssa Grevenissä Nordrhein-Westfalenissa. Hänellä oli yksi tytär ja tyttärentytär.
Lauttakylän Luja

Lauttakylän Luja on urheiluseura, jonka kotikuntana toimii Huittinen. Seuran perustivat yleisurheilua harrastaneet nuoret vuonna 1923. Tarkoituksena oli alun perin ainoastaan päästä osallistumaan Satakunnan välisiin viestimestaruuskilpailuihin. Lauttakylän Lujaan kuuluu nykyisin noin 1 000 jäsentä. Lujalla on oma lehti, Luja-lehti, joka ilmestyy kahdesti vuodessa kaikille jäsenille.
Jääkiekko.
Lujassa on pelattu jääkiekkoa vuodesta 1967 alkaen. Lujalla on joukkueet miesten tasolla sekä E- ja F-ikäisillä junioreilla. Lisäksi nuoremmille on tarjolla luistelu- sekä kiekkokoulua, ja Lujan alaisia harrastejoukkueita ovat Lujat Waarit ja Lätkä -97.
Lujat HT nousi ensimmäisen kerran Suomen kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Suomi-sarjaan kaudelle 2004–2005. Tämän jälkeen sarjataso on vaihdellut Suomi-sarjan ja II-divisioonan välillä. Joukkueen kotihallina toimii vuonna 1996 rakennettu Huittisten jäähalli. Kauden 2012–2013 Luja aloitti II-divisioonassa mutta nousi menestyksen myötä Suomi-sarjan karsintaan. Luja HT karsi Suomi-sarjaan kauden 2017–2018 päätteeksi, mutta jäi ilman paikkaa.
Joukkue voitti II-divisioonan mestaruuden kolmesti putkeen kausina 2014–2015, 2016–2017 ja 2017–2018. Luja HT osallistui myös kaudella 2017–2018 Suomen Cupiin, jossa eteni toiselle kierrokselle. Joukkue lähti kauteen 2017–2018 uusilla vahvistuksilla, sekä vaihtuneella valmennusjohdolla, jossa päävalmentajaksi tuli Erik Kranni ja apuvalmentajaksi Joni Immonen.
Jalkapallo.
Luja osallistui jalkapallossa juniorisarjoihin ensimmäisen kerran vuonna 1990. Eri ikäryhmiä Lujassa on seuraavia: Miehet, KKI-40, P09, P10, P11, P12, P13, P14, P15-16 ja naisten puolella Naiset, T05-08, T09-10, T11-12, T13-14, T15-16. Lujan miehet pelaavat talvisarjaa sekä Satakunnan 4-divisioonaa.
Yleisurheilu.
Lujalle menestystä yleisurheilussa ovat tuoneet muiden muassa Jouko Uola, Kari-Pekka Lax, Seppo Haavisto, Seppo Peltola, Niina Ranta, Ringa Ropo, Antti Rintakoski ja nuorten sarjassa EM-hopeaa saavuttanut pituushyppääjä Petteri Lax. Yleisurheilua on Lujan logon alla harjoitettu seuran perustamisen alusta asti eli vuodesta 1923.
Muut lajit.
Lujalla on lisäksi jaostot suunnistuksessa, hiihdossa ja ringetessä. Hiihdossa menestystä on tuonut Jenni Höylänen SM-mitaleillaan. Oma jaostonsa on aikanaan ollut lisäksi ainakin voimailijoilla, keilaajilla, uimareilla, taitoluistelijoilla ja kuntourheilijoilla.
The Sims (videopeli)

The Sims on Edge of Realityn luoma "The Sims" -pelisarjan peli. Peli on julkaistu PlayStation 2:lle, Xboxille ja Nintendo GameCubelle.
Peli.
Peli alkaa Mamin kodista, jossa hahmon tulee tehtäviä ja pyytää rahaa Mamilta. Kun pelaaja on suorittanut kaikki vaadittavat tehtävät, hän voi siirtyä toiseen tasoon. Kun hahmo ylenee urallaan, hänen on luotava paljon uusia ihmissuhteita ja pidettävä tarpeet korkealla. Suorittamalla tehtäviä pelaaja pystyy hankkimaan uusia tavaroita ostokatalogiin. Tämän jälkeen pelaaja voi siirtyä pelitasoon, jossa hän voi luoda simejä tai rakentaa talon. Simeille voi sisustaa talon ja heille voi hankkia työn. Simeistä voi tulla ystäviä jos heidän suhteensa on tarpeeksi hyvä ja simit voivat myös rakastua, saada lapsen tai mennä naimisiin.
George Jones

George Glenn Jones (12. syyskuuta 1931 Saratoga, Texas – 26. huhtikuuta 2013 Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen countrymuusikko. Hän voitti urallaan kaksi Grammy-palkintoa, ja hänen äänityksistään ennätykselliset 143 päätyi Billboardin Hot Country Songs -listan 40 parhaan joukkoon.
Jonesin tunnetuimpien laulujen joukkoon lukeutuu vuonna 1980 singlenä julkaistu "He Stopped Loving Her Today". Hänen kolmas puolisonsa oli countrytähti Tammy Wynette, jonka kanssa hän oli naimisissa vuosina 1969–1975. 
Teksasissa syntynyt George Jones palkittiin vuonna 2002 National Medal of Artsilla. Hänet valittiin vuonna 1992 Country Music Hall of Fameen. Albumi "Grand Tour" (1974) valittiin vuonna 2005 hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Zwinger (Dresden)

Dresdenin Zwinger tai Zwingerin palatsi on Dresdenissä sijaitseva historiallinen rakennuskokonaisuus, jota pidetään yhtenä barokkiarkkitehtuurin huomattavimmista esimerkeistä. Zwinger sijaitsee Semperoperin ja Postplatz-aukion välissä. Zwingeriin on sijoitettu osa Dresdenin Staatliche Kunstsammlungenin taidekokoelmista. Zwingerin kokoelmiin kuuluu yli 700 vanhojen mestareiden maalausta, laaja veistoskokoelma, yli 20 000 kiinalaista, japanilaista sekä Meissen-posliiniesinettä sekä erilaisia tieteellisiä kojeita ja mittalaitteita. Taidekokoelmiin kuuluu muun muassa Rafaelin, Giorgionen, Tizianin, Rembrandtin ja Vermeerin töitä.
Historia.
Puolan kuningas ja Saksin vaaliruhtinas August II rakennutti Zwingerin vuosina 1709–1719. Rakennusryhmä oli alun perin tarkoitettu turnajaisten ja kuninkaallisten juhlatilaisuuksien pitopaikaksi. Arkkitehti Matthäus Daniel Pöppelmann suunnitteli puutarhat sekä rakennukset ja kuvanveistäjä Balthasar Permoser palatsin patsaskoristelun. Zwingerin rakennustyöt jatkuivat useaan otteeseen 1700–1800-luvuilla. Vuonna 1728 Zwingeristä tuli oppimiskeskus, jonne sijoitettiin tieteellisiä kokoelmia, runsaasti piirustuksia ja painokuvia sekä kirjasto. Vuonna 1746 Zwingeriin sijoitettiin lisäksi kuninkaallinen matemaattis-fysikaalisten instrumenttien kabinetti (Mathematisch-Physikalischer Salon). Zwingerin sisempään puutarhaan kaivettiin vesiallas 1800-luvulla ja koko rakennusryhmää laajennettiin 1800-luvun puolivälissä Elbe-joen puolelle rakennetulla neljännellä siivellä. Siipi sai sittemmin nimen Semperbau suunnittelijansa arkkitehti Gottfried Semperin mukaan. Semperbaun julkisivun koristelusta vastasi kuvanveistäjä Ernst Rietschel, ja rakennukseen sijoitettiin sen valmistuttua vanhojen mestarien maalauskokoelma (Gemäldegalerie Alter Meister) sekä muita taidekokoelmia.
Zwingerin palatsi käsittää 117 × 107 metrin suuruisen pihamaan kaartuvasti päättyvine kapeampine, kummassakin päässä olevine pihaväljennyksineen, jota ympäröi seitsemän matalampien gallerioiden yhdistämää kaksinkertaista paviljonkia. Sitä pidetään Saksan kypsyneen barokin tai rokokoon hienoimpana luomuksena. Ornamentiikassa ja etenkin Zwingerin yhteydessä olevissa keinotekoisissa rotkoissa, suihkulähteissä ja vesiputouksissa on havaittavissa Augustin suosiman posliinitekniikan vaikutus. Rakentamatta jääneen Zwingerin koillissivun sulkee Semperin 1847–1854 suunnittelema Uusi museo. Zwingeriin sijoitettiin useita tieteellisiä kokoelmia, eteläsiipeen eläintieteellinen ja antropologinen museo.
Virallisesti Zwingerin palatsi vihittiin jo vuonna 1719 vaaliruhtinaan Fredrik August II:n ja Itävallan arkkiherttuattaren Maria Josephan häiden yhteydessä.
Zwinger tuhoutui toisen maailmansodan pommituksissa lähes täydellisesti. Sen arvokkaat kokoelmat oli kuitenkin ehditty siirtää turvaan. Sodan jälkeen Zwinger rakennettiin uudelleen ja kokoelmat palautettiin vähitellen rakennusryhmään. Vuonna 1962 Zwingerissä avattiin posliiniesineiden kokoelma, ja vuonna 2020 Semperbau-siipeen lisättiin myös veistoskokoelma. Zwingerissä on tehty laajoja korjaus- ja uudelleenrakennustöitä 2010-luvulta lähtien.
Roger Ducret

Roger Ducret (2. huhtikuuta 1888 – 8. tammikuuta 1962) oli ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Ducret voitti olympiamitaleja kaikilla kolmella miekalla: floretilla, kalvalla ja säilällä. Hänen menestyksekkäimmät kilpailunsa olivat Pariisin 1924 olympialaiset, joissa hän voitti viisi mitalia. Hän voitti kultaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa, josta italialaiset vetäytyivät kärsittyään mielestään tuomarien taholta vääryyttä joukkuekilpailussa. Alkukierroksilla Ducret voitti 13 ottelua ja kärsi kuusi tappiota mutta voitti finaalikierroksella kaikki vastustajansa, muun muassa siihen saakka voittamattomana otelleen maanmiehensä Philippe Cattiaun osumin 5–4. Ducret voitti kultaa myös floretin ja kalvan joukkuekilpailussa. Kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa hän sai hopeaa edellään vain Belgian Charles Delporte, ja säilän henkilökohtaisessa kilpailussa, jonka italialaiset myös jättivät tuomarityöskentelyn vuoksi kesken, häntä parempi oli vain Unkarin Sándor Pósta.
Antwerpenin 1920 olympialaisissa Ducret saavutti kaksi mitalia ja Amsterdamin 1928 olympialaisissa yhden.
Heinrich Malz

Heinrich Malz (26. marraskuuta 1910 Chemnitz, Saksa – ?) oli saksalainen virkamies, SS-upseeri ja Ernst Kaltenbrunnerin henkilökohtainen neuvonantaja. 
Rautatievirkailijan perheeseen 1910 syntynyt Malz opiskeli lakia Hallessa ja Leipzigissa. Malz värväytyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen 1930. Hän työskenteli Sicherheitsdienstissä ja valmistui tohtoriksi 1935. Samana vuonna hän liittyi SS:ään.
Malz siirtyi työskentelemään natsi-Saksan pääturvallisuusvirastoon RSHA:n toukokuussa 1940. Vuonna 1944 hänestä tuli sen päällikön Ernst Kaltenbrunnerin henkilökohtainen neuvonantaja.
Sodan jälkeen Malz internoitiin liittoutuneiden vankileirille ja vapautettiin 1948. Vapauduttuaan hän toimi saksalaisten sotavankien, sotarikollisten ja natsien auttamiseksi perustetuissa järjestöissä kuten Stille Hilfe.
Tammy Wynette

Tammy Wynette Pugh () oli yhdysvaltalainen countrymusiikin laulaja ja lauluntekijä. Hänen tunnetuimpia laulujaan on ”Stand by Your Man” (1968), joka tunnetaan myös lukuisina coverversioina.
Wynetten isä kuoli aivokasvaimeen tyttären ollessa kahdeksan kuukauden ikäinen. Wynetten isovanhemmat kasvattivat hänet Mississippissä, kun hänen äitinsä muutti Alabaman Birminghamiin. Hän meni 17-vuotiaana naimisiin Euple Byrdin kanssa, ja he saivat lyhyessä ajassa kolme lasta. Kolmannen lapsen synnyttyä pari oli jo eronnut. Jäätyään yksinhuoltajaksi ja nuorimman lapsen sairastuttua hän alkoi hankkia lisätuloja laulamalla klubeissa. Wynetten haaveet muusikonurasta alkoivat toteutua 1960-luvulla, ja hän sai levytyssopimuksen Epic Recordsilta. Ensimmäinen single ”Apartment #9” julkaistiin vuonna 1966.
Ura.
Wynette sai Grammy-palkinnot parhaan naislaulajan country-esityksestä 1967 "I Don’t Want to Play House" ja 1969 "Stand by Your Man".
Wynette hallitsi countrylistoja 1960–1970-luvuilla ja levytti kaikkiaan seitsemäntoista listaykköseksi noussutta kappaletta.
Yksityiselämä.
Wynette oli elämänsä aikana viidesti naimisissa. Yksi puolisoista oli countrytähti George Jones, jonka kanssa hän oli naimisissa vuosina 1969–1975. Pariskunta työskenteli yhdessä myös avioeron jälkeen. 1970-luvulla hänellä oli julkisuutta saanut suhde näyttelijä Burt Reynoldsin kanssa.
Wynettella oli neljä lasta. Ensimmäisen miehensä Euple Byrdin kanssa hän sai kolme tytärtä. George Jonesin kanssa Wynettellä on yksi tytär Tamala Georgette Jones (5. lokakuuta 1970), joka on myös kantrilaulaja.
Vuosikausia vakavista terveysongelmista kärsinyt ja useista leikkauksista toipunut laulaja kuoli sydämen rytmihäiriöön kotonaan Nashvillessä Tennesseessä 55-vuotiaana. Hän on kuulunut vuodesta 1998 Country Music Hall of Fameen.
Diskografia.
¹
Gottfried Semper

Gottfried Semper (29. marraskuuta 1803 Hampuri – 15. toukokuuta 1879 Rooma) oli saksalainen arkkitehti. Hän oli yksi merkittävimmistä saksalaisista 1800-luvun keskivaiheen arkkitehdeista. Hänen päätyönään pidetään Semperoper-oopperataloa Dresdenissä (1838–1841). 
Semper opiskeli Hampurin Johanneum-koulussa ennen kuin vuonna 1823 aloitti historian ja matematiikan opinnot Göttingenin yliopistossa. Vuonna 1825 hän opiskeli arkkitehtuuria Münchenin Ludwig-Maximilian-yliopistossa Friedrich von Gärtnerin ohjaamana. 
Semper toimi arkkitehtuurin professorina Dresdenissä 1834–1848. Hän suunnitteli Dresdeniin synagogan, oopperan ja taidemuseon. Vallankumousten leimaamana vuonna 1848 Semper pakeni Pariisiin ja siirtyi sieltä Lontooseen, missä hän osallistui muun muassa vuoden 1851 maailmannäyttelyyn sekä Victoria and Albert Museumin suunnitteluun. Vuosina 1855–1871 Semper opetti Zürichin polyteknillisessä korkeakoulussa ja suunnitteli sen uuden rakennuksen. Vuonna 1871 hän muutti Wieniin, jossa hän suunnitteli yhdessä Karl von Hasenauerin kanssa luonnontieteellisen ja taidehistoriallisen museon sekä Burgtheaterin ja Hofburgin Neue Burgin.
Kokemäen Kova-Väki

Kokemäen Kova-Väki eli KK-V on Kokemäellä toimiva urheiluseura. Sen lajeihin kuuluvat nykyään jalkapallo, suunnistus, hiihto, yleisurheilu, tennis, voimailu, urheilusukellus, salibandy, pesäpallo, kaukalopallo sekä jääkiekko. KK-V:n jalkapallojaosto yhdistyi 1990-luvulla Teljän Nousun kanssa ja muodosti uuden seuran Kokemäen Pallon. Vuonna 2022 KoPa yhdistyi KK-V:hen ja KK-V sai jälleen jalkapallojaoston.
Toiminta.
Seuran pesäpallo- ja jääkiekkojoukkueet pelaavat kotiottelunsa Pitkäjärven vapaa-ajankeskuksessa, jossa sijaitsevat muun muassa pesäpallokenttä sekä jäähalli "Teljä Areena". KK-V:n jääkiekkojoukkue fuusioitui porilaisen Karhu HT:n kanssa vuonna 2018 luopuen paikastaan II divisioonassa. KK-V:n edustusjoukkue pelaa nyt III-divisioonassa. Naisten pesäpallojoukkue pelaa kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjan lounaislohkossa. KK-V:n jalkapallojaostolla ei ole joukkueita Palloliiton järjestämissä aikuisten sarjoissa. Juniorijoukkueita KK-V jalkapallolla on kuitenkin useita.
Historia.
Kokemäen Kova-Väki perustettiin vuonna 1921. Perustajiin kuului muun muassa seuran nimen keksinyt Hanne Potila. Tulkkilaan rakennettiin samoihin aikoihin paikkakunnan ensimmäinen urheilukenttä. 1980-luvulla valmistuivat Pitkäjärven pesäpallo- ja yleisurheilukentät.
KK-V:n naisten pesäpallojoukkue on pelannut korkeimmalla sarjatasolla Superpesiksessä kaksi kautta vuosina 1988 ja 1991.
Seuran lajeihin on kuulunut myös jääpallo, jossa KK-V on 1950-luvulla pelannut Maakuntasarjassa.
Lucien Gaudin

Lucien Gaudin (27. syyskuuta 1886 – 23. syyskuuta 1934) oli ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Gaudin voitti urallaan floretilla ja kalvalla kuusi olympiamitalia, joista neljä oli kultaisia. Antwerpenin 1920 olympialaisissa hän sai floretin joukkuekilpailussa hopeaa. Pariisin 1924 olympialaisissa hän voitti kultaa floretin ja kalvan joukkuekilpailussa. Ensin mainitussa hän voitti kaikki 22 otteluaan ja sai 110 osumaa vastustajien osuessa yhteensä vain 21 kertaa. Näkyvimmät seuraukset oli hänen voitollaan Italian Aldo Bonista. Tuomarit tuomitsivat ratkaisevan viidennen osuman Gaudinille, mitä italialaiset eivät hyväksyneet. Protestoinnin seurauksena Italia tuomittiin hävinneeksi kaikki finaalikierroksen ottelunsa ja asiaa selviteltiin vielä verisellä kaksintaistelulla kisojen jälkeen.
Amsterdamin 1928 olympialaisissa Gaudin voitti kultaa sekä floretin että kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa. Lisäksi hän sai hopeaa floretin joukkuekilpailussa.
Israelin avaruusjärjestö

Israelin avaruusjärjestö () on vuonna 1983 perustettu virasto, joka koordinoi Israelin valtion avaruusohjelmaa kaupallisiin ja tieteellisiin tarkoituksiin. ISA:n johtaja on Jitzhak Ben Israel. Järjestön budjetti on vain miljoona Yhdysvaltain dollaria, koska kaupalliset sateelliitit rahoitetaan erillisistä budjeteista.
Israel laukaisi ensimmäisen tiedustelusatelliittinsa, Ofeqin maata kiertävälle radalle 1988. Lisäksi on laukaistu useita tutkimuskäyttöön suunnattuja sateelliitteja.
Ilan Ramon, Israelin ensimmäinen astronautti, sai surmansa avaruussukkula Columbian viimeisellä lennolla vuonna 2003.
Friedrich von Gärtner

Friedrich von Gärtner (1792–1847 München) oli saksalainen arkkitehti. Yhdessä Leo von Klenzen kanssa häntä pidetään kuningas Ludvig I:n ajan Baijerin merkittävämpänä arkkitehtina.
Gärtner opiskeli Münchenin taideakatemiassa vuonna 1809. Vuonna 1812 hän muutti Pariisin ja opiskeli siellä vuoteen 1814 asti. Hän vietti myös aikaa Roomassa, Napolissa ja Sisiliassa. Gärtneristä tuli 1819 Münchenin taideakatemian rakennustaiteen professori ja vuonna 1842 akatemian johtaja. Hänet aateloitiin vuonna 1840.
Thorvald Stoltenberg

Thorvald Stoltenberg (8. heinäkuuta 1931 – 13. heinäkuuta 2018) oli norjalainen diplomaatti ja sosiaalidemokraattisen Työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi vuosina 1979–1981 Norjan puolustus- sekä vuosina 1987–1989 ja 1990–1993 ulkoministerinä. 
Stoltenberg toimi vuosina 1989–1990 Norjan YK-suurlähettiläänä ja vuonna 1990 UNHCR:n pääsihteerinä. Vuonna 1993 hänestä tuli Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerin erikoisedustaja Jugoslaviaan.
Stoltenberg toimi 1999–2008 Norjan Punaisen Ristin johtajana. Hänen poikansa Jens on ollut Norjan pääministeri ja myöhemmin Naton pääsihteeri.
Ljubov Ljadova

Ljubov Ljadova (s. 17. marraskuuta 1952 Nolinsk) on Neuvostoliittoa edustanut entinen maastohiihtäjä, viestin MM-hopeamitalisti.
Ljadova hiihti avausosuuden 4 × 5 kilometrin MM-hopeaa voittaneessa Neuvostoliiton joukkueessa Oslon MM-kisoissa 1982. Joukkueen muut jäsenet olivat Ljubov Zabolotskaja, Raisa Smetanina ja Galina Kulakova. Samoissa kilpailuissa Ljadova sijoittui 20 kilometrillä neljänneksi ja 10 kilometrillä seitsemänneksi. 
Vuonna 1983 Ljadova voitti Holmenkollenin kisojen 10 kilometrin kilpailun. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän sijoittui 20 kilometrillä seitsemänneksi ja 10 kilometrillä kahdenneksitoista.
Allen Toussaint

Allen Toussaint (14. tammikuuta 1938 – 9. marraskuuta 2015) oli yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja tuottaja, josta tuli yksi merkittävimpiä nimiä New Orleansin R&amp;B-piireissä. Monet hänen lauluistaan tunnetaan niistä tehdyistä useista coverversioista; näitä ovat muiden muassa "Working in the Coalmine", "Ride Your Pony", "Brickyard Blues", "Get Out My Life Woman" ja "Everything I Do Gonna Be Funky".
Toussaint teki musiikkia muiden muassa Elvis Costellon, Neil Youngin, Eric Claptonin sekä monien jazzmuusikoiden kanssa.
Toussaint hyväksyttiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1998. Hän käytti myös peitenimeä Naomi Neville. Yksi esimerkki tällaisesta laulusta on "Ruler of My Heart", jonka levytti Irma Thomas ja myöhemmin Otis Redding nimellä "Pain in My Heart".
Toussaint sai Grammy-palkinnot Elvis Costellon kanssa tehdystä albumista "River in Reverse" 2007 sekä albumistaan "The Bright Mississippi" 2010.
Toussaint vieraili Pori Jazz -festivaaleilla 1994. Helsingin juhlaviikoilla hän antoi soolopianokonsertin 2011.
Hän kuoli 77 vuoden iässä Madridissa Espanjassa ollessaan kiertueella.
Syyläjuurikasvit

Syyläjuurikasvit (Scrophulariaceae) on kukkivien kasvien heimo Lamiales-lahkossa. Aiemmin heimoa kutsuttiin nimellä naamakukkaiskasvit, sillä sen lajien kukat ovat peilisymmetrisiä, kuten ihmiskasvot. Heimoon kuuluvien sukujen ja lajien lukumäärä on myös muuttunut ajan kuluessa. Molekyylirakenteiden tutkimusten myötä Angiosperm Phylogeny Groupin luokittelussa heimoon aiemmin luokiteltuja sukuja sekä lajeja on siirretty muihin Lamiales-lahkon heimoihin, erityisesti näive- ja ratamokasveihin. Vanhassa, lähinnä kasvien ulkoasuun perustuvassa Cronquistin luokittelussa naamakukkaiskasveihin kuului liki viisituhatta lajia.
Tuntomerkit.
Naamakukkaiskasvit ovat ruohoja tai pensaita. Lehdet ovat vastakkaisesti tai kierteisesti. Kukinto koostuu viuhkoista. Heteenponnen lokerot (teekat) sijaitsevat joko päittäin ja ovat vaihtelevissa määrin nuijamaisia tai rinnakkain. Kukassa voi olla joutoheteitä, ja mesiäinen on pieni tai puuttuu. Luotti on tavallisesti pallomainen. Hedelmä on tavallisesti kota, harvoin marja, luumarja tai lohkohedelmä. Siemeniä on paljon, ja niissä on runsas endospermi tai se puuttuu.
Levinneisyys.
Naamakukkaiskasveja tavataan lähes kaikkialla maapallolla kylmimpiä alueita lukuun ottamatta. Eniten heimon lajeja tavataan lauhkeassa ilmastossa.
Luokittelu.
Heimossa on 65 sukua ja 1800 lajia. Runsaslajisimmat suvut ovat tulikukat ("Verbascum", 360 lajia), emuntorvet ("Eremophila", 215 lajia), syyläjuuret ("Scrophularia", 200 lajia), "Selago" (190 lajia), syrikät ("Buddleja", 125 lajia), briitankukat ("Jamesbrittenia", 85 lajia), "Manulea" (75 lajia), dianat ("Diascia", 70 lajia), kohtalonkukat ("Nemesia", 65 lajia), lääkärinkukat ("Zaluzianskya", 55 lajia) ja "Chaenostoma" (46 lajia).
Suvut.
Suvut ja suomenkieliset nimet:
Dünyayı Kurtaran Adam

Dünyayı Kurtaran Adam on vuonna 1982 ilmestynyt turkkilainen tieteiselokuva. Elokuvan ohjasi Çetin İnanç, tuotti Mehmet Karahafiz ja käsikirjoitti Cüneyt Arkın, joka myös esiintyy elokuvan pääosassa. Arkinin ohella pääosissa nähdään myös Aytekin Akkaya, Füsun Uçar ja Hüseyin Peyda. 
1980-luvulla turkkilainen elokuvateollisuus pyrki tekemään vastineita monille länsimaissa menestyneille elokuville, minkä takia "Dünyayı Kurtaran Adamin" juoni on saanut vaikutteita yhdysvaltalaisilta tieteiselokuvista, erityisesti "Tähtien sodasta". "Dünyayı Kurtaran Adam" on tullut tunnetuksi siitä, että elokuvassa on lainattu tekijänoikeuksia rikkoen runsaasti kuvamateriaalia "Tähtien sodasta", ja elokuvan soundtrackin kappaleet ovat peräisin muiden muassa "Apinoiden planeetasta", "Kadonneen aarteen metsästäjistä" ja "Kuuraketista". Elokuva on noussut sekavan leikkauksensa, heikkolaatuisten erikoistehosteidensa ja erityisesti muista elokuvista lainatun kuvamateriaalin ja musiikin ansiosta tieteiselokuvien harrastajien keskuudessa kulttimaineeseen. 
"Dünyayı Kurtaran Adamin" tapahtumat sijoittuvat tulevaisuuteen, jossa avaruusseikkailijat Murat ja hänen kumppaninsa Ali joutuvat avaruustaistelun päätteeksi syrjäiselle aavikkoplaneetalle. Planeetan pinnalla Murat ja Ali liittoutuvat paikallisten luolaihmisten kanssa ja päättävät yhdessä kukistaa pahan velhon, jonka suunnitelmana on valloittaa maapallo.
Ljubov Zabolotskaja

Ljubov Sergejevna Zabolotskaja (s. 2. huhtikuuta 1956, Sardyk, Kirovin alue) () on Neuvostoliittoa edustanut entinen maastohiihtäjä, viestin MM-hopeamitalisti.
Zabolotskaja hiihti toisen osuuden 4 × 5 kilometrin MM-hopeaa voittaneessa Neuvostoliiton joukkueessa Oslossa 1982. Joukkueen muut jäsenet olivat Ljubov Ljadova, Raisa Smetanina ja Galina Kulakova. Norja voitti kultaa 13,7 sekunnin erolla.
Zabolotskaja kilpaili Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1978–1985. Urheilu-uransa jälkeen hän on työskennellyt Moskovan fysiikan ja teknologian instituutissa.
Irma Thomas

Irma Thomas (s. 18. helmikuuta 1941) on yhdysvaltalainen soul- ja R&amp;B-laulaja. Hänen ensimmäinen singlensä "You Can Have My Husband (But Don't Mess With My Man)" ilmestyi maaliskuussa 1960 ja nousi Billboardin R&amp;B-listan 22. sijalle.
Thomas syntyi Ponchatoulassa, Louisianassa, mutta on luonut uransa New Orleansissa. Pian Ron-levymerkillä julkaistun ensisinglen menestyksen jälkeen hän siirtyi Minit Recordsille ja teki yhteistyötä lauluntekijä-tuottaja Allen Toussaintin kanssa muiden muassa lauluilla "It's Raining" ja "Ruler Of My Heart". Jälkimmäisestä teki hieman myöhemmin oman versionsa Otis Redding nimellä "Pain In My Heart".
Vuonna 1963 Thomas siirtyi suuremmalle Imperial-levymerkille, ja seuraavana vuonna ilmestynyt, Los Angelesissa levytetty single "Wish Someone Would Care" oli hänen uransa suurin kaupallinen menestys, sillä se nousi Billboardin pop-listan sijalle 17. Muita tunnettuja vuosien 1964-66 Imperial-levytyksiä olivat mm. "Break-a-Way" (levyttäneet myös mm. Tracey Ullman), "Anyone Who Knows What Love Is (Will Understand)", "Time Is On My Side" (levyttäneet aiemmin Kai Winding, myöhemmin Rolling Stones) ja "Take A Look". Thomas levytti myöhemmin 1960- ja 1970-luvuilla useille muillekin levymerkeille, mutta kaupallinen menestys jäi kuitenkin vähäiseksi. Yksi näistä myöhemmistä levytyksistä on Canyon Recordsille tehty single "Save a Little Bit for Me". 
Thomas esiintyy ja levyttää edelleen. 1980-luvun puolivälistä lähtien hän on julkaissut toistakymmentä albumia Rounder-levymerkillä. Hän on käynyt konsertoimassa Suomessa 1994, 2006 ja 2007.
Irma Thomas sai ensimmäisen Grammy-palkintonsa vuonna 2007, kun ura oli kestänyt yli 45 vuotta, albumillaan "After the Rain". Ensimmäinen ehdokkuus oli ollut vuonna 1991.
Solistiyhtye Suomi

Solistiyhtye Suomi oli tanssimusiikkia soittava yhtye, joka perustettiin 1980-luvun alussa. Solistiyhtye Suomen alkuperäiset jäsenet olivat Pekka Hartonen (basso ja laulu), Kalervo "Randy" Korlin (harmonikka ja laulu) sekä Lassi Marttila (rummut ja laulu). 
Tunnetuksi yhtye tuli esittämällä omia sovituksiaan jo aiemmin julkaistuista iskelmäkappaleista, joista vanhimmat olivat 1930-luvulta. Tunnetuimpia yhtyeen esittämiä kappaleita ovat mm. ”Mahtava peräsin ja pulleat purjeet”, "Sheila" ja ”Rilluttele yö”. Yhtyeen kappaleet olivat usein humoristisia.
Toiminta.
Yhtyeen ensimmäinen LP-levy "Solistiyhtye Suomi" julkaistiin 1981.
1990-luvulle tultaessa yhtye lopetti toimintansa alkuperäisessä kokoonpanossa. Kvartetiksi muuttunut Solistiyhtye Suomi julkaisi vuonna 1991 CD-albumin "Viisastenkerho". Levyltä julkaistu "Kallen valssi" -single soi noihin aikoihin paljon radiossa. Uudistuneen yhtyeen jäsenet olivat Pekka Hartonen (basso ja laulu), Lassi Marttila (rummut ja laulu), Martti Honkanen (harmonikka ja laulu) sekä Markku Rönkkö (harmonikka ja laulu).
Vuodet 1993–1999 Solistiyhtye Suomi vietti täydellistä hiljaiseloa. Vuonna 2000 se aloitti taas toimintansa ja samana vuonna julkaistiin CD-levy "Elämän Tsa Tsa Tsa".
Pekan ja Randyn lisäksi yhtyeessä soittivat Pasi Suikkanen harmonikka, laulu ja Petri Parkko rummut. 
Hartosen sydänleikkauksen ja sitä seuranneen aivoinfarktin jälkeen yhtye lopetti toimintansa vuonna 2005.
Randy Korlin kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Espanjassa 20. heinäkuuta 2005.
Nisos

Nisos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Megaran kuningas yksi neljästä Pandion II:n, Ateenan kuninkaan, pojasta.
Metion, Nisoksen setä, oli kaapannut vallan Pandion II:lta. Tämän pojat – Nisos, Aigeus, Pallas ja Lykos – palasivat kuitenkin isänsä kuoleman jälkeen Ateenaan ja ottivat vallan takaisin itselleen. He ajoivat Metionin pojat pois kaupungista, asettivat Aigeaan valtaistuimelle ja jakoivat hallinnon keskenään. Aigeaasta tuli Ateenan ja Nisoksesta Megaran kuningas.
Nisos oli naimisissa Abrotan kanssa, ja tämän kuoltua hän määräsi kaikki megaralaiset naiset käyttämään samanlaisia vaatteita kuin hänen edesmennyt puolisonsa oli käyttänyt. Heidän tyttäristään Eurynome synnytti Poseidonille pojan, Bellerofonin, josta tuli kuuluisa Kreikan sankari, kun taas Skylla aiheutti oman kuolemansa. 
Minos, Kreetan kuningas, hyökkäsi Nisoksen valtakuntaan Ateenan sodan aikana, joka oli saanut alkunsa hänen poikansa Androgeuksen kuolemasta. Nisosta kuitenkin varjeli vaaroilta hänen purppurainen hiuskiharansa. Eros kuitenkin sai hänen tyttärensä Skyllan rakastumaan Minokseen. Ensimmäisen version mukaan Minos houkutteli kultaisella kaulanauhalla Skyllan pettämään ja murhaamaan isänsä. Toisessa versiossa Skylla ihastui Minokseen etäältä, ja katkaisi isänsä kiharan ja esittelee sen rakkaalleen. Minos kuitenkin kauhistui tekoa ja kutsui Skyllaa kunniattomaksi. Kun Minoksen alukset nostivat purjeensa, Skylla yritti kiivetä yhden niistä kannelle. Jumalat olivat kuitenkin muuttaneet hänen isänsä haukaksi, joka riensi repimään tytärtään kappaleiksi nokallaan. Kauhuissaan Skylla päästi irti ja muuttui itsekin linnuksi.
Lasse Räisänen

Lasse Räisänen (s. 6. marraskuuta 1989) on suomalainen lentopalloilija, joka on voittanut hopeaa lentopallon SM-liigassa kaudella 2007–2008 ja Suomen Cupin 2007 Pielaveden Sampon väreissä. Kaudella 2007 Räisänen voitti beach volleyssa alle 21-vuotiaiden SM-pronssia.
Aya Matsuura

Aya Matsuura (s. 25. kesäkuuta 1986 Himeji, Hyōgon prefektuuri, Japani) on japanilainen laulaja ja näyttelijä. Hänen taiteilijanimensä on "Ayaya". Hän on Hello! Projectin sooloartisti. Ayaya pääsi Hello! Projectin jäseneksi vuonna 2000 Morning Musumen 4:nnen generaation karsinnoista.
Aya on vaikuttanut seuraavissa ryhmissä:
Skylla (Nisoksen tytär)

Skylla () oli kreikkalaisessa mytologiassa Nisoksen, Megaran kuninkaan, tytär. Hänen isänsä harmaiden hiusten keskellä oleva purppurainen hiussuortuva turvasi tämän aseman valtakunnan johdossa.
Minos, Kreetan kuningas, hyökkäsi Nisoksen valtakuntaan Ateenan sodan aikana, joka oli saanut alkunsa hänen poikansa Androgeuksen kuolemasta. Eros kuitenkin sai hänen tyttärensä Skyllan rakastumaan Minokseen. Ensimmäisen version mukaan Minos houkutteli kultaisella kaulanauhalla Skyllan pettämään ja murhaamaan isänsä. Toisessa versiossa Skylla ihastui Minokseen etäältä, ja katkaisi isänsä kiharan ja esitteli sen rakkaalleen, joka valtasi Megaran. Minos kuitenkin kauhistui tekoa ja piti Skyllaa kunniattomana.
Yhden version mukaan, kun Minoksen alukset nostivat purjeensa, Skylla yritti kiivetä yhden niistä kannelle. Jumalat olivat kuitenkin muuttaneet hänen isänsä haukaksi, joka riensi repimään tytärtään kappaleiksi nokallaan. Kauhuissaan Skylla päästi irti ja muuttui itsekin linnuksi. Toisessa versiossa Skylla muuttui kalaksi, jota merikotkaksi muutettu isä yrittää pyydystää repiäkseen sen kynsillään. Kolmannessa Minos sitoi Skyllan laivansa keulapuuhun ja hukutti tämän.
Plurale tantum

Plurale tantum () on latinankielinen sanonta, joka tarkoittaa substantiiveja, joilla on lähtökohtaisesti vain monikkomuoto. Plurale tantum -sanoja on monissa kielissä, kuten englannin "scissors" ja "pants", ruotsin "inälvor".
Suomen kielen plurale tantum -sanoja ovat esimerkiksi sakset, housut, häät, hautajaiset, tikkaat jne. Nämä sanat esiintyvät yksiköllisinä vain yhdyssanan alkuosassa, esim. hääjuhla, tikasauto.
Plurale tantumin vastakohta on singulare tantum.
Jean-François Lamour

Jean-François Lamour (s. 2. helmikuuta 1956) on ranskalainen poliitikko ja entinen miekkailija ja olympiavoittaja.
Moskovan 1980 olympialaisissa Jean-François Lamour oli maansa ainoa edustaja säilämiekkailussa. Hän sijoittui 21:nneksi ja oli ainoa ilman mitalia jäänyt ranskalaismiekkailija. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän voitti kultaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa ja sai hopeaa joukkuekilpailussa. Soulin 1988 olympialaisissa hän voitti toisen henkilökohtaisen kultamitalinsa. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän sai pronssia sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Lamour saavutti henkilökohtaisessa säilämiekkailussa pronssia Sofiassa 1986 ja kultaa Lausannessa 1987.
Urheilu-uransa jälkeen Lamour on toiminut poliitikkona. Hän oli Ranskan hallituksen ministeri 2002–2007 vastuualueenaan nuorisoasiat ja urheilu.
Longshanin kulttuuri

Longshanin kulttuuri oli Kiinan Keltaisenjoen laaksossa sijainnut kivikautinen kulttuuri noin 2600–2000 eaa. Kulttuuri oli pitkälti kaupungistunut. Tämä Kiinan historian varhaisvaihe tunnetaan dreijalla taitavasti tehdystä mustasta keramiikasta ja varhaisesta kirjoituksesta joidenkin ruukkujen kyljeässä. Väestö kasvoi kaudella nopeasti. Taosin noin 230 ha kokoinen kaupunki ajoittuu kauden myöhäisvaiheeseen. Noin 2000 eaa. väkiluku romahti ehkä ilmaston muutoksen takia. Sen jälkeen tuli Erlitoun kulttuuri noin 2000 eaa.
Nimitys, alue.
Longshanin kulttuuri ("Lungshan"in kulttuuri, "Long-Shan"in kulttuuri, "Lung-Shan"in kulttuuri jne.) oli kivikautinen kulttuuri Kiinassa suunnilleen vuosina 2 600–2 000 eaa. Se on nimetty Shandongin maakunnan mukaan, jossa tehtiin ensimmäiset siihen liittyvät arkeologiset löydöt. Kulttuuri levittäytyi Keltaisenjoen ala- ja keskijuoksulla Shandongin, Henanin, Shanxin, Shaanxin ja Sisä-Mongolian provinsseihin.
Aikajako.
Longshanin kulttuuri lienee kehittynyt Dawenkoun ja Yangshaon kulttuureista. Kulttuuri lienee alkujaan levinnyt nykyisestä Shandongin provinssista Keltaisen joen varrelta sisämaahan.
Kulttuurin varhaisvaihe alkoi noin 3000 eaa. Noin 2600–2000 eaa. oli kulttuurin päävaihe. Kulttuurin myöhäisvaihe Taosin alueella oli noin 2300–1900 eaa. Taosi-vaihe. Kulttuuri levitti huippuvaiheessaan vaikutuksensa laajalle , myös Jangtse-joen keskiosaan.
Aluejako.
Longshanin kulttuurin aluejako noin 2600–2000 eaa:
Kulttuuri.
Taidokkaiden saviastioiden valmistus kehittyi huippuunsa. Niiden valmistuksessa käytettiin dreijaa, jolla luotiin ohuita astioita jotka poltettiin mustiksi ja kiillotettiin. Käytössä oli myös ensimmäisiä kupariesineitä. Rakennustaito kehittyi, ja alettiin rakentaa nelikulmaisia savitaloja. 
Kaupungit olivat neliömäisiä ja niissä oli kehittynyt viemäriverkosto. Suuressa Longshanin kaupungissa Shijiahissa saattoi olla jopa 15 000–50 000 asukasta.
Longshan ja kansanperinne.
Longshanin kulttuuri osuu esihistoriallisen ja historiallisen ajan murrokseen, niin kutsuttuun Kolme hallitsijaa ja viisi keisaria -kauteen. Kiinalaisen kulttuurin äitijoeksi kutsutun Keltaisenjoen uoma on vuosituhansien kuluessa vaihtanut kulkuaan satoja kertoja, eikä joen nykyuoma täysin kuvaa oloja yli 4 000 vuotta sitten. Esimerkiksi kahden sukupolven mittaiseksi kuvattu Keltaisenjoen myyttinen Suuri tulva on sijoitettu ajanjaksolle 3 000–2 000 eaa., samoin esihistoriallisen ajan viimeisenä myyttisenä keisarina pidetty keisari Shun (2200- ja 2100-luku eaa.). Väestöä siirrettiin jokiuoman varrelta tulvien seurauksena. Muun muassa joen kartoittamisella ja kanavien rakentamisen myötä tulvia opittiin ymmärtämään ja säätelemään, kulttuuri ja tiede kehittyivät. Kiinalaisen kirjoitetun historian alkuun osuvat Xia-dynastia (noin 2 070–1 600 eaa.), Shang-dynastia ja Zhou-dynastia voidaan liittää Longshanin kulttuurin jatkumoksi.
Horsmakasvit

Horsmakasvit (Onagraceae) on kukkivien kasvien heimo. Siihen kuuluu noin 650 lajia, jotka jaetaan 20–24 sukuun. Heimon lajien kukassa on useimmiten neljä terälehteä ja neljä verholehteä, jotka suurina ja värillisinä saavat joskus kukan näyttämään kahdeksanterälehtiseltä.
Suomessa viihtyviin horsmakasveihin kuuluvat monien horsmalajien lisäksi esimerkiksi helokit ("Oenothera"), kuten isohelokki ("Oenothera missouriensis").
M/S Auto Baltic

M/S Auto Baltic () on suomalaisen Bore-varustamon omistuksessa oleva oleva sto-ro/autonkuljetuslaiva. Alus on rakennettu vuonna 1996 Kristiansundissa, Norjassa ja alun perin sen nimi oli "Transgard". Kuollutta painoa "Auto Balticilla" on 6 165 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa liikkumaan yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Maarianhamina. Nykyään alusta käyttää UECC-varustamo, joka kuljettaa sillä henkilöautoja Euroopasta Suomeen. Kerrallaan autoja alukseen mahtuu 1 530.
Auto Balticin sisaraluksia ovat M/S Auto Bay ja M/S Auto Bank. 
Käyttöhistoria.
21. tammikuuta 1996 alus laskettiin vesille. Kesäkuun puolivälissä se luovutettiin ahvenanmaalaisen Bror Husell Chartering Ltd:n omistukseen, joka rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Ahvenanmaalla sijaitseva Maarianhamina. Tuolloin laiva oli nimeltään "Transgard". Tämän jälkeen alus aikarahdattiin Transfennican liikenteeseen, reitille Antwerpen–Rauma. Tammikuusta 2003 jouluun 2004 välisen ajan Transgard liikennöi Lyypekin ja Haminan välillä, jonka jälkeen se aikarahdattiin UECC:lle. Tammikuussa 2005 Transgard meni telakalle Puolaan, josta palattuaan aloitti liikennöinnin reitillä Bremerhaven–Hanko–Helsinki–Kotka. 
Vuonna 2005 Rettig Groupiin kuuluva Bore osti Bror Husell Charteringin, jolloin myös Transgard siirtyi uuden omistajan haltuun. Joulukuussa 2006 alus sai nykyisen "Auto Baltic" -nimensä.
Avokantaiset

Avokantaiset eli kantaitiöiset sienet (Agaricomycotina, vanh. myös. Basidiomycetes, Hymenomycetes tai Gasteromycetes) on kantasienten alakaari. Siihen kuuluu kolme luokkaa. Sienten taksonomia on vaihdellut eri aikoina ja eri lähteissä, ja joissakin avokantaiset esitetään luokkatason taksoniksi (Agaricomycetes). 
Luokka on saanut nimensä itiöiden kasvutavasta. Suvulliset itiöt kasvavat avoimissa kannoissa eli "basidioissa", kun taas kotelosienten (Ascomycota) itiöt sijaitsevat erillisessä umpinaisessa itiökotelossa.
Useimmat ruokasienet – helttasienet ja tatit – kuuluvat avokantaisiin.
Jack Zander

Jack Zander (3. toukokuuta 1908 – 17. joulukuuta 2007) oli yhdysvaltalainen animaattori, jonka ura kesti animaation kulta-ajalta 1980-luvulle saakka. Hän syntyi Kalamazoossa, Michiganissa, ja oli Pete Burnessin opiskelutoveri Chouinard Schoolissa. 
Zander oli mukana työstämässä mm. sellaista klassikkoa kuin "Puss Gets the Bootia" (1940), jonka hahmot tulivat myöhemmin tunnetuiksi Tomina &amp; Jerrynä. Hän oli vuonna 1981 ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi.
Zander eli hyvin vanhaksi; häntä jopa haastateltiin hänen 99-vuotispäivänsä yhteydessä vuonna 2007. Hän kuoli vuoden 2007 joulukuussa.
Ludwigskirche

Ludwigskirche on evankelinen kirkko saksalaisessa Saarbrückenin kaupungissa, Saarlandin osavaltiossa. Se edustaa barokin tyylisuuntaa ja lukeutuu kaupungin huomattavimpiin nähtävyyksiin.
Historia.
Ludwigskirchen ja sitä ympäröivän Ludwigsplatzin rakennutti ruhtinas Wilhelm Heinrich von Nassau-Saarbrücken. Suunnittelusta vastasi arkkitehti Friedrich-Joachim Stengel ja rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1762. Wilhelm Heinrichin kuoleman jälkeen vuonna 1768 työt keskeytettiin rahapulan vuoksi. Ruhtinaan poika, Ludwig, saatti kirkon rakennustyöt päätökseen vuonna 1775. Kirkko vihittiin käyttöön saman vuoden elokuun 25. päivänä.
Vuosina 1885–1887 ja 1906–1911 kirkossa toteutettiin restauraatiotöitä. Toisessa maailmansodassa 5. lokakuuta vuonna 1944 kirkko vaurioitui merkittävästi. Jälleenrakentaminen aloitettiin vuonna 1949.
Sydney Brenner

Sydney Brenner (13. tammikuuta 1927 – 5. huhtikuuta 2019) oli eteläafrikkalainen biologi. Hän voitti Copley-mitalin vuonna 1991 ja jakoi vuoden 2002 Nobelin lääketieteen palkinnon Horvitzin ja Sulstonin kanssa.
Brenner syntyi Germistonissa, johon hänen juutalaiset vanhempansa olivat muuttaneet Baltian maista. Hän opiskeli Witwatersrandin ja Oxfordin yliopistoissa.
Brenner sai Nobel-palkinnon töistä, jotka liittyivät yksilönkehitykseen ja ohjelmoituun solukuolemaan. Hänen ansioitaan on myös "Caenorhabditis"-sukkulamadon vakiinnuttaminen kehitysbiologian malliorganismiksi. 
Brenner oli Royal Societyn ja Ranskan tiedeakatemian jäsen. Hän kuului Yhdysvaltain kansalliseen tiedeakatemiaan vuodesta 1977. Hän oli Academia Europæan jäsen vuodesta 1989.
Stille Hilfe

Die Stille Hilfe für Kriegsgefangene und Internierte ("Sotavankien ja internoitujen hiljainen apu"), lyhyemmin Stille Hilfe, on saksalainen avustusjärjestö, joka perustettiin auttamaan toisen maailmansodan jälkeen pidätettyjä, tuomittuja ja paossa olleita natseja ja sotarikollisia.
Aluksi järjestö toimi maanalaisesti ja oli mukana auttamassa Adolf Eichmannin ja Josef Mengelen kaltaisia sotarikollisia pakenemaan Saksasta heti sodan jälkeen. Järjestö aloitti julkisen toiminnan 1951 ja sen johtajana toimi Isenburgin prinsessa Helene Elisabeth. Järjestön perustajajäseniin kuuluivat muun muassa entinen SS-Standartenführer William Spengler, joka toimi natsi-Saksassa RSHA:n osastonjohtajana ja SS-Obersturmbannführer Heinrich Malz, RSHA:n päällikön Ernst Kaltenbrunnerin henkilökohtainen avustaja.
Helene Elisabeth toimi myös keulakuvana, sillä hänellä oli hyvät suhteet aristokraatteihin ja myös katoliseen kirkkoon. Järjestö tuki sotaoikeudenkäynneissä tuomittuja natseja ja sotarikollisia ja heidän perheitään taloudellisesti. Oikeudenkäynneissä ja muutoksia hakiessa syytetyt saivat järjestöltä lakiapua.
Järjestön keulakuvana toimi myös Heinrich Himmlerin tytär Gudrun Burwitz.
Brühlsche Terrasse

Brühlsche Terrasse on arkkitehtitoninen kokonaisuus ja suosittu nähtävyys saksalaisessa Dresdenin kaupungissa, Saksin osavaltiossa. Sitä reunustaa Elbe-joki ja Dresdenin jälleenrakennettu vanhakaupunki. Sen varrella sijaitsee muun muassa taidemuseo Albertinum ja Dresdenin taideakatemia.
Brühlsche Terrassen nimi viittaa kreivi Heinrich von Brühliin, joka rakennutti alueelle palatsin vuonna 1737. Vuonna 1747 Saksin vaaliruhtinas lahjoitti koko alueen kreiville. Toisen maailmansodan Dresdenin pommituksissa vuoden 1945 helmikuussa alue tuhoutui täysin, ja se sittemmin jälleenrakennettiin.
Kate Mulgrew

Katherine Kiernan Maria ”Kate” Mulgrew (s. 29. huhtikuuta 1955 Dubuque, Iowa, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Mulgrew syntyi Dubuquessa, Iowan osavaltiossa, irlanninkatolilaisten vanhempiensa kahdeksasta lapsesta toisena. Hän oli jo 12-vuotiaana vakuuttunut siitä, että yrittäisi näyttelijänuraa; hän pääsikin 17-vuotiaana Stella Adler Conservatory of Actingiin New Yorkiin. 
Mulgrewin ensimmäinen televisiorooli oli osa sarjassa "Ryan's Hope" vuosina 1975–1977. Hän esiintyi vuonna 1979 "Columbo"-sarjasta irrotetussa "Mrs. Columbossa", josta hän sai Golden Globe-ehdokkuuden parhaasta naispääosasta draamasarjassa. Muita rooleja hänellä oli esimerkiksi sarjoissa "Dallas", "Murphy Brown" ja "Cheers".
Mulgrew näytteli kapteeni Kathryn Janewayta televisiosarjassa "" vuosina 1995–2001.
Vuodesta 2013 Mulgrew näytteli Galina ”Red” Reznikovia televisiosarjassa "Orange Is the New Black" koko sarjan alusta loppuun saakka (2019), josta hän sai ensimmäisen Emmy-ehdokkuutensa parhaasta naissivuosasta komediasarjassa.
Yksityiselämä.
Mulgrewilla on kaksi poikaa (Ian Thomas ja Alexander James), jotka syntyivät hänen ensimmäisestä avioliitostaan Robert H. Eganin kanssa (1982–1993). Hän oli vuodesta 1999 vuoteen 2014 naimisissa ohiolaisen poliitikon Tim Haganin kanssa.