tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Josh Ryan Evans

Joshua Ryan ”Josh” Evans (10. tammikuuta 1982 – 5. elokuuta 2002) oli näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Timmy Lenoxin esittäjänä saippuasarjassa "Passions". Hänellä oli akondroplasia-kasvuhäiriö, jonka vuoksi hän näytti ja kuulosti iästään huolimatta pieneltä lapselta.
Evansin lyhytkasvuisuus aiheutti hänelle useita terveydellisiä ongelmia, ja hän joutui läpikäymään avosydänkirurgisen toimenpiteen kolmesti lyhyeksi jääneen elämänsä aikana. Hän kuoli 20-vuotiaana leikkauksen aikana sattuneisiin komplikaatioihin. Hänet on haudattu Forest Lawn Memorial Parkiin.
Elämä ja ura.
Josh Ryan Evans syntyi 10. tammikuuta 1982 Haywardissa, Kaliforniassa Cheryl ja Chuck Evansille. Hänellä diagnosoitiin hyvin nuoressa iässä akondroplasia, yleisin lyhytkasvuisuuden aiheuttaja. Akondroplasia estää luiden kasvun.
Evans näytteli ensimmäisen kerran "Family Matters" -televisiosarjassa, jonka kahdessa jaksossa hän esitti Stevil-nukkea 1996–1997. Seuraavan kerran hän pääsi kameroiden eteen "Ally McBealissa", jossa hän esitti lapsinero Oren Koolieta jaksoissa ”The Playing Field” ja ”Story of Love” (1996). Hän oli sijaisnäyttelijänä vuoden 1999 elokuvassa "Vaippahousut vauhdissa", jossa hänen päänsä korvattiin digitaalisesti. Vuonna 1999 hän näytteli myös Adamia "Seitsemäs taivas" -sarjan jaksossa ”Come Drive With Me” ja esitti sirkusesiintyjä General Tom Thumbia minisarjassa "P. T. Barnum". 9. kesäkuuta 1999 hän aloitti tunnetuimmassa ja pitkäaikaisimmassa roolissaan elävänä Timmy-nukkena "Passionsissa". Toinen merkittävä rooli oli nuorena Grinchinä Ron Howardin elokuvassa "The Grinch" (2000).
Evans näytteli "Passionsissa" aina vuoteen 2002. 5. elokuuta Evans kuoli leikkauksessa komplikaatioihin. Samana päivänä televisiosta tuli kuukautta aiemmin kuvattu jakso, jossa Timmy kuoli. Tämän vuoksi jakso oli omistettu hänelle. Televisiosta ei ikinä näytetty jaksoa, jossa Timmy pääsee taivaaseen, koska Timmy lupaa palata takaisin, kun Tabitha ei haluaisi Timmyn lähtevän. Evansin oli määrä jatkaa Timmyn enkelinä.
Luettelo ammattilaisnyrkkeilyn hallitsevista maailmanmestareista

Tämä on luettelo nyrkkeilyn neljän suurimman ja arvostetuimman ammattilaisliiton tunnustamista tämänhetkisistä maailmanmestareista. 
Taustaa.
WBA, WBC, IBF ja WBO ovat neljä suurinta maailmanlaajuista ja yleisesti tunnustettua ammattilaisnyrkkeilyjärjestöä. 
Vuonna 1921 perustettu WBA-liitto laskee nyrkkeilijän "kiistattomaksi mestariksi" (), mikäli tällä on hallussaan kahden suuren liiton tunnustama maailmanmestaruus.
WBC-liitolla on normaalien mestaruusotteluiden lisäksi käytäntö, jolla ottelija voidaan julistaa "emeritusmestariksi". Ko. titteli on elinikäinen ja sen voi saada liiton johtokunnan kahden kolmasosan enemmistöpäätöksellä. WBC:n emeritusmestareita ovat Lennox Lewis, Vitali Klytško, Tony Bellew, Roy Jones Jr, Bernard Hopkins (kunniatohtori mestari), Mikkel Kessler, Sergio Gabriel Martínez, Floyd Mayweather Jr (supreme-mestari), Kostya Tszyu, Manny Pacquiao, Danny García, Érik Morales, Mikey García, Toshiaki Nishioka, Vic Darchinyan ja Édgar Sosa.
WBO-liitto on varsinaisten mestaruuksien lisäksi myöntänyt "supermestari"-tittelin seuraaville ottelijoille: Volodymyr Klytško, Anthony Joshua, Marco Huck, Oleksandr Usyk, Sergei Kovaljov, Bernard Hopkins, Joe Calzaghe, Kelly Pavlik, Jermain Taylor, Saúl Álvarez, Óscar De La Hoya, Timothy Bradley Jr, Manny Pacquiao, Terence Crawford, Juan Manuel Márquez, Vasiliy Lomatšenko, Juan Díaz, Marco Antonio Barrera, Fernando Montiel, Jorge Arce, Omar Andrés Narváez, Kosei Tanaka, Donnie Nietes ja Iván Calderón. Joulukuun 8. päivänä 2012 Juan Manuel Márquez on nimetty "Vuosikymmenen ottelijaksi", joka on WBO:n erityinen vyö, kun pelaajan Manny Pacquiao KO kuuden kierrosta. Tammikuussa 2018 Miguel Cotto sai WBO: n Diamond-hihnan.
"The Ring" ei ole nyrkkeilyjärjestö, vaan arvostettu nyrkkeilylehti, joka on pitänyt vuodesta 1933 lähtien omaa listaansa maailmanmestareista. Vuonna 2002 The Ring loi oman puolueettoman maailmanmestaruusjärjestelmänsä. Lehti laskee mestariksi ottelijan, joka voittaa hallitsevan mestarin tai joka voittaa ykkös- ja kakkoshaastajan. Toisin kuin nyrkkeilyliitot, "The Ring" ei ota ottelijoilta mestaruuksia pois elleivät nämä häviä mestaruusottelua, lopeta uraansa tai vaihda painoluokkaa.
Hallitsevat maailmanmestarit.
"(päivitetty 3. syyskuuta 2022)"
HVO

HVO eli "Hrvatsko Vijeće Obrane" oli Kroatian puolustusneuvosto, kuvaavammin Bosnian kroaattiarmeija Bosnian sodassa. HVO oli Bosnian kroaattialueen Herceg-Bosnan armeija. Sitä johti Mate Boban.
Se perustettiin 8. huhtikuuta 1992 Hertsegovinassa.
Sodan alkuvaiheessa HVO taisteli Bosnia-Hertsegovinan armeijan (ARBiH)in rinnalla Bosnian serbejä vastaan, mutta kääntyi myöhemmin entistä liittolaistaan vastaan.
Daytonin sopimuksessa vuonna 1995 HVO tunnustettiin Bosnian kroaattien viralliseksi edustajaksi.
Länsiranta (Kuortane)

Länsiranta on Kuortaneen kylä ja sijaitsee kunnan länsiosassa Kuortaneenjärven länsirannalla rajoittuen pohjoisessa Salmen kylään, idässä Kuortaneenjärveen, etelässä Mäyryn kylään ja lännessä Nurmon ja Lapuan rajaan. Kylä on muodoltaan pitkänomainen sijoittuen kylää halkovan Länsirannantien ympärille. Kylän pituus Länsirannantietä pitkin on noin 7 kilometriä, asutusalueen pinta-ala noin 600 hehtaaria ja koko kylän pinta-ala metsä mukaan lukien noin 5 000 hehtaaria. 
Länsiranta kuuluu yhdessä Kuhajärven ja Lapuanjokirantojen ohella Kuortaneenjärven valtakunnallisesti arvokkaaseen maisema-alueeseen. Länsirannan pohjalaistalot kuuluvat yhdessä Kuortaneen Ruismäen talojen kanssa Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Länsirannalla sijaitsee Kuortaneen ainoa malmikaivos, niin kutsuttu Ruukin runni, joka perustettiin vuonna 1724.
Kaaranka

Kaarangan kylä sijaitsee Kuortaneen itäosassa, Kaarankajärven ympäristössä Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Pohjoisessa rajakylänä on Ruonan kylä, lännessä Kirkonkylä, etelässä Leppälänkylä ja idässä entisen Lehtimäen kunnan Länsikylä. Kuortaneen keskustaan on matkaa noin kahdeksan kilometriä.
Poliittinen laululiike

Poliittinen laululiike on yleisnimitys Suomessa 1970-luvun alussa vaikuttaneesta vasemmistolaisesta poliittisesta laululiikkeestä. Se tunnetaan myös nimellä "edistyksellinen laululiike".
Esittäjiä.
Liikkeen kantaviin voimiin kuuluivat muiden muassa säveltäjät Kaj Chydenius, ja Eero Ojanen, Toni Edelmann sekä Otto Donner. Suuri osa levyistä julkaistiin Love Records -levymerkillä.
Tunnetuimpia poliittisen laululiikkeen edustajia olivat muun muassa Agit-prop-kvartetti, Koiton laulu, poliittishenkistä teatteria tehneen KOM-teatterin lauluryhmä, laulaja-näyttelijä Kristiina Halkola, ohjaaja-laulaja Kaisa Korhonen, runoilija-laulaja Aulikki Oksanen, laulaja Arja Saijonmaa sekä varsinkin vanhoja työväenlauluja esittänyt Reijo Frank.
Laululiike sai paljon vaikutteita ja materiaalia Chilen sotilasvallankaappauksesta 1973. Laululiikkeen suosio laski 1970-luvun puolivälissä. 1970-luvun työväenlaulut nousivat uuteen suosioon 1990-luvulla, jolloin useista genren levyistä julkaistiin cd-painoksia ja maassa järjestettiin monia nostalgisia poliittisen musiikin konsertteja. Samaan aikaan Suomeen syntyi myös uusia nuorempien sukupolvien perustamia yhtyeitä, joiden tuotanto imi vahvasti vaikutteita 1970-luvun laululiikkeen tuotannosta. Tunnetuimpia näistä yhtyeistä ovat suureen kaupalliseen menestykseen yltänyt Ultra Bra sekä Varaque.
Poliittisesta laululiikkeestä kertovia dokumenttielokuvia ovat Jouko Aaltosen vuonna 2006 ensi-iltansa saanut elokuva "Kenen joukoissa seisot" sekä Peter von Baghin ja Jouko Aaltosen ohjaama Agit-prop -yhtyeeseen keskittyvä elokuva "Lauluja utopiasta" (2017).
Endodermi

Endodermi () on gastrulaation aikana syntyneen alkiosolumassan alin kerros, eli se sijaitsee mesodermin ja ektodermin alla. Lopullinen endodermi muodostuu, kun alku-uurteen tuottamat solut vaeltavat viskeraalisen endodermin solujen väliin levittäytyen ja samalla korvaten viskeraalisen endodermin solukon. Aluksi endodermin solut ovat litteitä, mutta myöhemmin ne muuttuvat pylväsmäisemmiksi.
Endodermi indusoi useiden mesodermaalisten elinten, kuten selkäjänteen, sydämen, verisuonten ja jopa koko mesodermaalisen alkiokerroksen syntyä. Vastavuoroisesti mesodermaalinen mesenkyymi ohjailee endodermin muodostumista ruoansulatuskanavan eri osiksi. Endodermi on yhteydessä myös ektodermiin muun muassa nielun, aivolisäkkeen ja peräsuolen muodostamisessa. Endodermin toinen tärkeä tehtävä on muodostaa ruoansulatuskanavan ja hengitysteiden sekä virtsarakon ja virtsaputken epiteelit.
Endodermistä muodostuvat elimet ja epiteelit.
Seuraavat epiteelit kehittyvät yksilönkehityksen edetessä endodermin soluista.
Endodermistä silmukoituu myös haaroja, joista kehittyy alueen mesodermin kanssa aiheet kilpirauhaselle, lisäkilpirauhasille, kateenkorvalle, keuhkoille, maksalle ja haimalle.
Kynsisammakolla ("Xenopus") endodermi kehittyy varhaisalkion vegetaalisen puoliskon soluista, jotka vaeltavat gastrulaation aikana alkiopallon sisään. Vegetaalisen puoliskon solut sisältävät runsaasti äidin puolelta perittyä VegT-proteiinia, joka on tärkeä tekijä solujen määräytyessä endodermaalisiksi.
Hohenzollern

Hohenzollern on Svaabiasta kotoisin oleva saksalainen ruhtinassuku, jonka eri jäsenet hallitsivat Brandenburgia, Preussia ja Saksan keisarikuntaa sekä Romaniaa. Suku jakautui 1200-luvulla frankkilaiseen ja švaabilaiseen haaraan. Suvun kantalinna eli Hohenzollernin linna sijaitsee Hechingenin lähellä, nykyisessä Baden-Württembergin osavaltiossa.
Suvun historia.
Frankkilaisen (protestanttisen) haaran päämiehet olivat 1400-luvulta lähtien Brandenburgin rajakreivejä. Fredrik VI nousi 1415 Brandenburgin vaaliruhtinaaksi nimellä Fredrik I, minkä jälkeen Hohenzollernin suku kohosi Saksan mahtavimpien ruhtinaitten joukkoon. Vuodesta 1618 lähtien he hallitsivat Brandenburgin lisäksi myös Itä-Preussia. ”Suuri vaaliruhtinas” Fredrik Vilhelm laajensi Brandenburg-Preussin Westfalenin rauhassa 1648 yhdeksi Euroopan mahtivaltioista, ja hänen poikansa Fredrik I otti 1701 Preussin kuninkaan arvonimen. Preussin kuningas Vilhelm I kruunattiin 1871 yhdistyneen Saksan keisariksi. Sukuhaaran viimeinen hallitsija oli Vilhelm I:n pojanpoika Vilhelm II, joka luopui Saksan keisariudesta ja Preussin kuninkuudesta ensimmäisen maailmansodan lopussa 1918 vallankumouksen seurauksena. Frankkilaisen haaran nykyinen päämies on Georg Friedrich von Preussen (s. 1976).
Hohenzollern-suvun švaabilainen (katolinen) haara jakautui vuonna 1576 perinnönjaon seurauksena vielä kolmeen erilliseen haaraan, jotka olivat "Hohenzollern-Hechingen", "Hohenzollern-Sigmaringen" ja "Hohenzollern-Haigerloch". Jokainen sukuhaara hallitsi omaa kreivikuntaansa. Näistä kaksi ensimmäistä, Hohenzollern-Hechingen ja Hohenzollern-Sigmaringen, korotettiin ruhtinaskunniksi vuonna 1623 ja ne säilyivät itsenäisinä vuoteen 1849, jolloin niiden hallitsijat luopuivat kruunusta ja alueet yhdistettiin Sigmaringenin hallintopiirinä (, myös "Hohenzollernsche Lande") suvun frankkilaisen haaran hallitsemaan Preussin kuningaskuntaan 1850. Toisen maailmansodan jälkeen alue liitettiin osaksi ranskalaisen miehitysvallan perustamaa Württemberg-Hohenzollernin osavaltiota, joka puolestaan myöhemmin sulautui osaksi uutta Baden-Württembergin osavaltiota.
Hohenzollern-Hechingenin haaran sammuttua vuonna 1869 švaabilaisia Hohenzollerneita edustaa nykyisin ainoastaan Sigmaringenin haara, jonka tämänhetkinen päämies on Karl Friedrich von Hohenzollern (s. 1952). Hohenzollern-Sigmaringenin suku hallitsi myös Romaniaa ruhtinaina vuosina 1866–1881 ja kuninkaina vuosina 1881–1947.
X Multimedia System

X Multimedia System eli XMMS on avoimena lähdekoodina julkaistu mediasoitinohjelmisto Unixin kaltaisille käyttöjärjestelmille.
Historia.
Marraskuussa 1997 Peter ja Mikael Alm julkaisivat soittimen nimeltä "X11Amp", joka muistutti saman vuoden toukokuussa julkaistua Winamp-soitinta. Soittimesta löytyi jo ensimmäisestä julkaisusta lähtien tuki Winamp-soittimen ulkoasuille. Ohjelman lähdekoodia ei ollut alun perin saatavilla, mutta nykyisin se julkaistaan GNU GPL-lisenssin alaisena. 
10. kesäkuuta 1999 4Front Technologies ryhtyi sponsoroimaan "X11Amp":n kehitystä ja projekti uudelleen nimettiin "XMMS":ksi.
Vuonna 2002 XMMS:n alkuperäinen kehittäjä Peter Alm aloitti projektin XMMS2, joka oli tarkoitettu "seuraavan sukupolven" versioksi XMMS:stä. XMMS:n lähdekoodi oli rikkinäinen eikä kovin hyvin suunniteltu, jonka johdosta uusien ominaisuuksien lisäämisestä tuli lähes mahdotonta. Tästä johtuen XMMS:stä oli forkattu vaihtoehtoinen projekti Beep Media Player, jossa ongelmia yritettiin korjata.
Magneettivirta

Magneettivirta on erityisesti teosofiaan ja siihen liittyvään vegetarianismiin liittyvä käsite, joka juontuu ainakin 1800-luvulta. Magneettivirtojen katsottiin kulkevan niin sanotussa eetterissä, jonka katsottiin täyttävän tyhjän tilan ennen kuin sähkömagnetismin periaatteita opittiin ymmärtämään. Magneettivirroilla katsottiin olevan huomattava merkitys sairauksien synnyssä ja ehkäisyssä - koululääketieteen vastaisesti. Magneettivirtoja ei katsota kuvatussa mielessä olevan olemassa tieteellisenä käsitteenä.
Nykyaikanakin on tarjolla runsaasti erilaisia magneettisia amuletteja, joita voidaan pitää esimerkiksi rannerenkaina. Tällaisten teho on lumelääkkeen luokkaa, eli luja usko amulettiin voi lievittää oireita.
Pistemutaatio

Pistemutaatio on mutaatio, jonka seurauksena yksi emäs vaihtuu toiseksi RNA- tai DNA-ketjussa. Virhe voi syntyä esimerkiksi jakautumisen yhteydessä, kun jakautumista hoitavat entsyymit korjaavat molekyylin väärin. Pistemutaatioita ovat transitiomutaatiot ja transversiomutaatiot. Edellisissä puriiniemäs (adeniini, guaniini) vaihtuu toiseksi puriiniemäkseksi tai pyrimidiiniemäs (tymiini, sytosiini) toiseksi pyrimidiiniemäkseksi, jälkimmäisissä puriiniemäs vaihtuu pyrimidiiniemäkseksi tai päinvastoin. 
Jos pistemutaatio tapahtuu geeniä koodaavalla alueella, se voi olla tyypiltään joko hiljainen mutaatio, joka ei aiheuta mutatoituneen kodonin koodaaman aminohapon muutosta, neutraali mutaatio, joka muuttaa aminohapon toiseksi, ominaisuuksiltaan samankaltaiseksi aminohapoksi, missense-mutaatio, joka muuttaa aminohapon joksikin toiseksi aminohapoksi tai nonsense-mutaatio joka muuttaa aminohappokodonin lopetuskodoniksi.
Pakkasukko

Pakkasukko () on venäläinen ja itäslaavilainen satuhahmo, joka vastaa jotakuinkin joulupukkia. Pakkasukko voi olla punaisissa, sinisissä, harmaissa tai kullanvärisissä vaatteissa, ja koristeltu muun muassa hopeanvärisin lumihiutalein. 
Pakkasukko liittyy uuteenvuoteen, jota Venäjällä vietetään kuusi päivää ennen Venäjän ortodoksisen kirkon käyttämän juliaanisen kalenterin mukaista joulua 25. joulukuuta eli Venäjälläkin maallisesti käytettävän gregoriaanisen kalenterin mukaan 7. tammikuuta. Pakkasukko on myös pukeutunut venäläisittäin – pitkään turkkiin, joka on vyötetty kankaisella vyöllä. Turkki voi olla melkein minkä värinen tahansa. Päässään Pakkasukolla on pyöreä venäläinen lakki, jonka reunat ovat turkista. Pakkasukon parta on valkoinen, pitkä ja tuuhea. 
Pakkasukko kulkee tyypillisellä venäläisellä kolmivaljakolla eli troikalla (kolmen hevosen vetämä reki) ja mukanaan hänellä on lapsenlapsensa Lumityttö (). Uudenvuodenyönä Pakkasukko ja Lumityttö tuovat lapsille lahjoja sekä toteuttavat ihmisten salaisia toiveita.
Venäläisen Pakkasukon sanotaan asuvan Luoteis-Venäjällä Veliki Ustjugin kaupungissa, mutta Valko-Venäjällä Pakkasukko asustaa Belavežskajan aarniometsän kansallispuistoon perustetulla Pakkasukon tilalla (Pakkasukon talon sijainti ). Neuvostoliiton vaikutusvallan aikana myötä Pakkasukko oli liitettynä uudenvuoden juhlintaan myös joissakin itäisen Keski-ja Etelä-Euroopan maissa. Neuvostoaikana Pakkasukon rooli oli erityisen tärkeä, koska uusivuosi jäi ainoaksi juhlaksi, jota oli vietetty jo ennen bolsevikkivallankaappausta 1917 ja koska joulu oli kielletty kristillisenä, siis uskonnollisena juhlana. Neuvostovaltaa seuranneen Venäjän aikana uusivuosi Pakkasukkoineen on paljolti ottanut kristillisenkin joulun aseman, sillä se seuraa ajankohdaltaan ei-venäläistä joulua aiemmin kuin venäläis-ortodoksinen joulu.
Ivica Račan

Ivica Račan (24. helmikuuta 1944 – 29. huhtikuuta 2007) oli kroatialainen vasemmistopoliitikko. Hän toimi Kroatian pääministerinä vuosina 2000–2003 ja edustamansa Kroatian sosiaalidemokraattisen puolueen johdossa 1990–2007. Kroatian kommunistien liiton johtajaksi Račan valittiin vuonna 1989.
Elämä.
Račan syntyi Ebersbachissa Saksassa, jonne hänen perheensä oli lähetetty työpalvelukseen, ja jossa hänen isänsä kuoli. Äitinsä kanssa hän selvisi Dresdenin pommituksesta 1945.
Račan nousi Kroatian kommunistipuolueen tehtävissä Kroatian kevään jälkeisten puhdistusten jälkeen. 1980-luvulla hänestä tuli yksi sen johtajista ja johtaja 1989.
Račan johti Kroatian valtuuskuntaa Jugoslavian kommunistipuolueiden kokouksessa tammikuussa 1990. Serbialaisen Slobodan Miloševićin tukijat hallitsivat kokousta: Sloveenien ja kroaattien edustajien ehdotukset äänestettiin aina nurin. Sloveenien edustajat päättivät lopulta erota Jugoslavian kommunistipuolueesta. Milošević yritti painostaa Račania jäämään kommunistipuolueeseen, mutta tämä vastasi, ettei Jugoslavian kommunistipuolue ilman sloveeneja käy hänelle. Hän sanoi myös: "Kroatia ei enää syötä Serbiaa!" – kroaatit olivat jo pitkään vastustaneet sitä, että Kroatia joutui maksamaan veroa köyhemmän Serbian tukemiseksi.
Račan rikkoi ensimmäisenä vanhan kommunistipuolueen julistaman tabun julistamalla jouluna 1989 joulun sallituksi Kroatiassa ja määräsi ensimmäiset vapaat vaalit vuodeksi 1990. Račanin mielestä Franjo Tuđmanin johtama HDZ, joka voitti Kroatian vaalit vuonna 1990, oli "vaarallisten aikeiden puolue". Kommunismin romahdettua Itä-Euroopassa Račan muutti Kroatian kommunistipuolueen nimeksi Kroatian kommunistien liitto – Demokraattisten muutosten puolue. Vuonna 1994 puolue liittyi Kroatian sosiaalidemokraatteihin (SDH) ja otti SDP-nimen.
Račan toimi Kroatian pääministerinä vuosina 2000–2003 erilaisten hallitusliittoumien turvin. Hänen hallituksensa johtivat tuolloin Kroatian Euroopan valtavirran politiikan tielle Tuđmanin pitkän valtakauden jälkeen. Tuona aikana Kroatia mm. allekirjoitti lähestymissopimuksen Euroopan unionin kanssa.
Račan erosi kaikista asemista sosiaalidemokraattisessa puolueessa huhtikuussa 2007 sairauden vuoksi ja kuoli myöhemmin samassa kuussa munuaissyöpään.
Munkkidiakoni

 
Munkkidiakoni on Suomessa käytetty muoto nimestä hierodiakoni (kreik. "ιεροδιάκονος", ven. "иеродиакон"), joka tarkoittaa diakoniksi vihittyä munkkia.
Ylidiakoni

Ylidiakoni on arvonimi, jonka diakoni voi saada. 
Luostaripapistossa olevalle diakonille vastaava arvonimi on "arkkidiakoni". Arvonimen myöntää piispa. Käytössä on slaavilaisessa perinteessä myös nimitys "protodiakoni", joka on yleensä katedraalin eli hiippakunnan pääkirkon vanhin diakoni ja jolla on erityinen asema silloin, kun palveluksessa on mukana muitakin diakoneja.
Yli- sekä arkkidiakoneilla on käytössä kierreorari.
Arkkidiakoni

 
Arkkidiakoni on useissa kristillisissä kirkkokunnissa käytössä oleva nimike, joka tarkoittaa usein piispan alapuolella olevaa henkilöä, joka johtaa arkkidiakonikuntaa eli hiippakunnan osaa. Katolisessa kirkossa nimike oli käytössä keskiajalla, mutta on sittemmin jäänyt pois. 
Ortodoksisessa kirkossa arkkidiakoni on arvonimi, jonka diakoni voi saada luostarissa. Arvonimen myöntää piispa. Luostarin ulkopuolella seurakunnissa vastaava nimitys on ylidiakoni. Käytössä on slaavilaisessa perinteessä myös nimitys protodiakoni, joka on yleensä katedraalin (hiippakunnan pääkirkon) vanhin diakoni ja jolla on erityinen asema silloin kun palveluksessa on mukana muitakin diakoneja. Nimityksestä hierodiakoni, joka on siis munkki ja samalla diakoni, käytetään Suomessa muotoa munkkidiakoni.
Anglikaanisessa kirkossa arkkidiakoni ei ole arvonimi vaan kirkollinen virka. Arkkidiakonin alla on useampia rovastikuntia.
Glukoosi

Glukoosi eli rypälesokeri (C6H12O6), on yksi yleisimmistä sokereista. Se on monosakkaridi ja kuuluu aldooseihin sisältämänsä aldehydiryhmän vuoksi. Glukoosi taipuu vesiliuoksessa rengasmaiseksi rakenteeksi, jossa aldehydiryhmän happi liittyy toiseksi viimeisen hiilen OH-ryhmään. D-glukoosista käytetään usein nimeä dekstroosi.
Glukoosilla on erilaisia isomeerejä. L-glukoosissa asymmetriseen hiiliatomiin kiinnittyvä hydroksyyliryhmä on vasemmalla puolella, D-glukoosissa oikealla. Rengasrakenteisessa glukoosissa ensimmäisen hiiliatomin hydroksyyliryhmä voi olla joko α- tai β-asennossa.
Glukoosi on osana monissa muissa sokereissa kuten sakkaroosissa ja laktoosissa sekä varasto- että rakennepolysakkarideissa (glukaanit) kuten tärkkelys, glykogeeni, selluloosa ja kalloosi. Glukoosi ei aiheuta merkittäviä muutoksia suun mikrobistossa eikä lisää hammasmädän riskiä yhtä paljon kuin tavallinen sokeri.
Glukoosi on kasvien yhteyttämisen tärkein lopputuote ja useimpien eliöiden soluhengityksen raaka-aine.
Glukoosi on ihmisen elimistössä elintärkeä sokeri. Kaikki ravinnosta saatavat hiilihydraatit muutetaan glukoosiksi, joka imeytyy verenkiertoon ja varastoidaan tarpeen mukaan glykogeeniksi maksaan ja lihaksiin.
Glukoosi ja sen fosfaatit ovat keskeisessä asemassa energialähteenä soluaineenvaihdunnassa, jossa se metaboloituu glykolyysissä ja sitruunahappokierrossa vedeksi ja hiilidioksidiksi, tuloksena adenosiinitrifosfaatti (ATP). Yhdestä glukoosista vapautuu energiaa normaalisti 26–38 ATP-molekyylin verran.
Glukoosin moolimassa on 180,2 g/mol, sulamispiste 146 °C, tiheys 1,56 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 50-99-7.
Apulaispiispa (ortodoksinen)

Apulaispiispa on yleensä ortodoksisen kirkon päämiehen (Suomessa arkkipiispan) tai ikääntyneen hiippakuntapiispan avuksi vihitty piispa, jolla ei ole omaa hiippakuntaa.
Suomen ortodoksisen kirkon apulaispiispana toimii vuonna 2021 (asetettu virkaan vuonna 2005) valittu KS Haminan piispa Sergei toimipaikkanaan Helsingin ortodoksinen seurakunta.
Kaikki Suomen itsenäisyyden aikaiset ortodoksiset piispat ovat aloittaneet uransa apulaispiispana. Vain Venäjän vallan aikana kaksi arkkipiispaa, Nikolaj ja Sergij, nimitettiin suoraan Suomen hiippakunnan arkkipiispoiksi. Myös Viipurin piispa Aleksanteri (Karpin) oli virallisesti apulaispiispa, itsenäisen hiippakunnan johtaja hänestä tuli vasta sodan jälkeen.
Gastrulaatio

Gastrulaatio on alkionkehityksen vaihe, jossa alkiokerroksista endodermi ja mesodermi vaeltavat alkusuun kautta alkiopallon sisälle. Kolmen alkiokerroksen katsotaan muodostuneen täydellisesti gastrulaation lopulla. Solujen vaelluksen mekanismeja ja signalointiteitä ei tunneta tarkkaan.
Gastrulaatiossa eliölle muodostuu alkusuoli, josta nimi 'gastrulaatio' juontaa juurensa (gaster=maha). Gastrula-vaiheen alkion ulkonäkö saattaa vaihdella huomattavasti eliöittäin, johtuen lähinnä ruskuaisen vaihtelevasta määrästä. Parhaiten gastrulaatio tunnetaan kynsisammakolla ("Xenopus").
"Xenopuksen" gastrulaatio.
"Xenopuksen" gastrulaatio alkaa alkiota ympäröivällä mesodermaalisella vyöhykkeellä. Tässä varhaisessa mesodermissa on erityinen alue nimeltä Spemann-organisoija, josta endodermin erityiset pullosolut alkavat vajota alkion sisään. Pullosoluilla on ilmeisesti sisäänrakennettu taipumus vajota kudokseen. Mekanismia ei tunneta tarkkaan, mutta Spemann-organisoijan alueella ilmenevillä "Brachyury" ja "goosecoid" -geeneillä on tutkimusten mukaan gastrulaatiota helpottava vaikutus.
Alkion sisään vaeltava endodermi muodostaa alkusuolen rajat. Sisään vaeltavasta mesodermaalisesta endodermista muodostuu selkäjänne ja somiitit, joista myöhemmin irtoaa soluja muodostamaan lihaksia, ihon verinahkaa ja selkärangan nikamia. Ektodermin solut puolestaan vaeltavat alkion päällä, peittäen sen lopulta liki kokonaan. Ektodermista muodostuu myöhemmin ihon ylin kerros ja hermosto. 
Gastrulaatiota seuraa neurulaatio.
Elvenking

Elvenking on italialainen folk/power metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1997.
Historia.
Elvenkingin perustivat kaksi kitaristia – Aydan ja Jarpen – lokakuussa 1997. Yhtye koki alkukuukausinaan useita ongelmia kokoonpanonsa kanssa, mikä haittasi yhtyeen aktiivisuutta projektin parissa. Maaliskuussa 1998 yhtyeeseen liittyi laulaja Damnagoras, ja vasta kun saman vuoden syyskuussa yhtyeeseen liittyi myös rumpali Zender, oli yhtye saanut toimivan ja vakaan kokoonpanon.
Elvenkingin tarkoituksena on heti alusta lähtien ollut luoda power metalin ja kansanmusiikin yhdistelmä. Vuonna 2000 yhtye julkaisi "To Oak Woods Bestowed" -nimisen promon nelihenkisenä Damnagorasin sekä laulaessa että soittaessa bassoa, koska basisti oli jättänyt yhtyeen. Saksalainen levy-yhtiö AFM kiinnostui yhtyeestä heti saatuaan promon, ja solmi Elvenkingin kanssa levytyssopimuksen. Yhtye sai myös uuden jäsenen, kun keikkabasisti Gorlan liittyi siihen.
Elvenkingin ensimmäinen albumi "Heathenreel" julkaistiin 23. heinäkuuta 2001. ja se sai hyvää palautetta kriitikoilta, minkä vuoksi yhtye alkoikin keikkailla Euroopassa. Elokuussa 2002 Damnagoras joutui jättämään yhtyeen terveydellisistä syistä, ja hänen tilalleen tuli Kleid. Koska Elvenking halusi luoda musiikilleen kansanmusiikkimaisen piirteen, liittyi yhtyeeseen myös viulisti ja kosketinsoittaja Elyghen. Tällä kokoonpanolla Elvenking julkaisi 19. huhtikuuta 2004 toisen albuminsa nimeltä "Wyrd".
Vuoden 2004 loppupuolella Damnagoras palasi Elvenkingiin, ja yhtye alkoi työstää kolmatta albumiaan, joka oli tarkoitus nauhoittaa vuonna 2005. Helmikuussa 2005 perustajajäsen kitaristi Jarpen jätti yhtyeen, koska hän oli kyllästynyt sen soittamaan musiikkityyliin.
Vuonna 2006 yhtye julkaisi "The Winter Wake" albumin, joka saavutti enemmän suosiota kuin kaksi edeltävää albumia.
14. syyskuuta 2007 Elvenking julkaisi uuden "The Scythe" -nimisen albumin. Se oli yhtyeen ensimmäinen konseptialbumi; kappaleet kertovat kuolemasta. Se sai ristiriitaista palautetta faneilta. Joidenkin mielestä Elvenking oli ajautunut pois juuriltaan.
14. huhtikuuta 2008 yhtye ilmoitti työstävänsä uutta, täysin akustista albumia. Jäsenet ilmoittivat sen olevan heille mahdollisuus tutkia folk-musiikin juuriaan. Myöhemmin albumin nimeksi paljastui Two Tragedy Poets (...and a Caravan of Weird Figures). Albumi sisältää myös akustisia versioita vanhoista kappaleista. Levy julkaistiin 14. marraskuuta 2008.
Elvenking kertoi jo vuoden 2009 puolella nauhoittaneensa joitakin demoversioita uusista kappaleista. Helmikuussa 2010 yhtye ilmoitti aloittavansa pikapuoliin varsinaisen levytyksen amerikkalaistuottaja Dennis Wardin johdolla. Maalis-huhtikuussa levytetty albumi miksattiin kesän aikana ja 22. heinäkuuta yhtye julkaisi levyn nimen, kansikuvan ja kappalelistan. Elvenkingin kuudes studioalbumi on nimeltään Red Silent Tides ja se julkaistaneen loppuvuodesta 2010 eri versioina.
Vaikutteet.
Elvenking on itse ilmoittanut olevansa yhtye, johon on vaikuttanut kansanmusiikki ja -tanssit ympäri maailmaa, mutta erityisesti metalliyhteisöt ja "kaikki cool, oli se sitten punkia, poppia tai mitä hyvänsä". Yhtyeistä suurin vaikuttaja Elvenkingin tyyliin on Skyclad.
Henkiolento

Henkiolento tai henki tarkoittaa yliluonnollista olentoa kuten haamua tai kummitusta. Uskomus- ja taruolentoina henget ovat varsinaiselta olemukseltaan aineettomia ja ruumiittomia. Moni henkiolento voi kuitenkin ottaa aineellisen hahmon, usein ihmistä tai muuta eläintä muistuttavan. Sana "henki" on sukua sanalle "hengitys", joka viittaa myös johonkin aineettomaksi ja "ilmavaksi" koettuun. Henkiolentoja on lukemattomia erilaisia eri kansojen uskonnoissa, mytologioissa ja saduissa
Henki

Henki tarkoittaa ihmisen tai eläimen elämää, vanhoissa uskomuksissa myös yliluonnollista elämänvoimaa. Elävä ihminen on hengissä eli hänellä on henki. Joillakin eläimillä, kuten kissalla, on nykyaikaistenkin, tosin leikillisten uskomusten mukaan monta henkeä eli elämää. Filosofiassa hengen käsitteellä viitataan oletettuun aineettomaan substanssiin aineen vastakohtana. Kristinusko määrittelee vanhassa testamentissa hengen ilmaksi joka puhallettiin syntyessään ihmiselle suuhun. Jeesus kristinuskossa määritteli hengen "sanoiksi, jotka olen teille puhunut", eli kaikki se mikä ohjaa ruumista ajatuksina on kunkin ihmisen henkiolento.
Henkinen ja hengellinen.
"Henkinen" tarkoittaa yksilön omien tekojen arviointia ikään kuin ulkoapäin ja kykyä eettisiin kannanottoihin. Hengellinen viittaa lähinnä uskonnolliseen aineettomaan ja siihen suuntautuvaan toimintaan ja ajatteluun.
Muinaissuomalaisten elämänvoima.
Henki tarkoitti muinaissuomalaisille ihmisen tai eläimen elämänvoimaa, jonka läsnäolo ilmeni muun muassa hengityksenä. Henki oli kuitenkin eri asia kuin sielu eli persoonallisuus. Henkensä menettänyt ihminen oli kuollut, kun taas sielunsa menettänyt saattoi jatkaa ruumiillista elämäänsä, tosin hyvin masentuneena, halvautuneena tai muuten vakavasti sairaana. Karanneen sielun saattoi tietäjä palauttaa ruumiiseen niin kauan, kuin ruumis oli hengissä. Sielu saattoi palata myös yksinään, ilman ruumista, jolloin kyseessä oli esimerkiksi kummitus tai suojelushaltija. 
Henki virtasi hengityksen mukana. Henkeä saatettiin suunnata esimerkiksi puhaltamalla. Puhallus oli eräs tapa taikoa. Merenkävijät puhalsivat nostaakseen tuulta. Tarinoissa puhallettiin esimerkiksi kyitä ilmestymään aseista, tai luotiin sopiva taistelukenttä vihollisen kohtaamiseen.
Alasaksa

Alasaksa eli alasaksi on pohjoisessa Saksassa sekä Alankomaiden koillisosissa puhuttava kieli. Vaikka useat saksalaiset maallikot uskovat nykyalasaksin olevan saksan murre tai murreryhmä, sillä on huomattavasti enemmän yhteisiä piirteitä hollannin ja friisin kanssa. Yläsaksasta poiketen alasaksissa, hollannissa ja friisissä ei ole esimerkiksi toteutunut niin sanottua toista germaanista äänteensiirtymää.
Muinaissaksista on kirjallisia merkintöjä 800-luvulta 1100-luvun alkuun. Tältä ajalta on säilynyt pääosin uskonnollisia tekstejä, kuten "Heliand". Noin 150 vuoden katkon jälkeen kirjallinen perinne alkaa taas keskialasaksalaisena 1200-luvulla. Kirjoituksessa käytettiin standardina enimmäkseen Lyypekin kansliakieltä.
Keskiajalla alasaksin puhujia asui paitsi Pohjois-Saksassa lähes koko Itämeren alueella sekä Hollannissa. Alueen "lingua francana" keskialasaksa jätti huomattavia jälkiä kaikkiin Itämeren seudun kieliin; muun muassa suomesta on tunnistettu useita alasaksilaisia lainasanoja. Etenkin mannerskandinaavisissa kielissä vaikutus on silmiinpistävä: suuri osa ruotsin arkikielisestä sanastosta on alun perin lainattu alasaksista. Esimerkkejä tästä ovat "språk" 'kieli', "alltid" 'aina', "byxa" 'housu(t)', "besluta" 'päättää', "stolt" 'ylpeä', "fråga" 'kysyä', "konst" 'taide', "vetenskap" 'tiede', "klok" 'älykäs' ja "köpa" 'ostaa'.
Uskonpuhdistuksen aikaan Raamattu käännettiin erikseen alasaksaksi. Hansaliiton heikkenemisen myötä alasaksan merkitys väheni, ja se väistyi virallisissa yhteyksissä yläsaksan tieltä vaiheittain noin 1500-luvun puolestavälistä alkaen. Saksan yhdistyessä 1870-luvulla yläsaksasta tuli Saksan virastokieli.
Nykyalasaksalle ei ole kehitetty yleiskieltä tai vakiinnutettu yhteistä kirjoitusjärjestelmää. Kieltä kirjoitetaan vaihtelevasti hollannin tai saksan kirjakielen oikeinkirjoitussääntöjä soveltaen.
Vuonna 1994 Euroopan unioni tunnusti alasaksin alueelliseksi kieleksi. Saksassa alasaksi on virallisesti tunnustettu alueellinen kieli kahdeksassa pohjoisessa osavaltiossa, jotka ovat: Schleswig-Holstein, Hampuri, Ala-Saksi, Bremen, Nordrhein-Westfalen, Mecklenburg-Etu-Pommeri, Saksi-Anhalt sekä Brandenburg, kun taas Alankomaista ei ole mainittu alueellisia rajoituksia. Lisäksi Schleswig-Holsteinissa sillä on toisen virallisen kielen asema pohjoisfriisin ja tanskan kanssa. Kieltä puhutaan myös Hessenin pohjoisosassa.
Kontinkieli

Kontinkieli on leikkikieli, jossa jokaisen sanan jälkeen lisätään "kontti", ja alkuperäisen sanan ja "kontti"-sanan alkuosat vaihdetaan keskenään. Näin esimerkiksi sanasta "sana" tulee ensin "sana kontti" ja alkuosat vaihtamalla "kona santti". Kontinkieli kuuluu sananmuunnoskielten typologiassa äänteenvaihdoskieliin (erotukseksi tavumuunnoskielistä), ja toisaalta avainkieliin, koska siinä käytetään avainsanaa ("kontti").
Jouko Seppänen on vuonna 1981 esittänyt tarkemman analyysin kontinkielen säännöistä: mistä kohdasta sana katkaistaan ja millaisia mukautumia lisäksi tapahtuu. Katkaisu ei perustu tavujakoon eikä morfirajoihin, vaan sanojen metrisiin ja äänteellisiin piirteisiin. Lyhyt tai pitkä vokaali tulee yleensä mukaan alkuosaan: "sana kontti" → "kona santti", "aatto kontti" → "kootto antti". Jälkimmäisessä esimerkissä näkyy, ettei katkaisukohdan tarvitse osua tavurajaan. Lisäksi vokaalien pituudet mukautuvat niin, että sanojen metrinen hahmo säilyy. Enempää kuin kahta vokaalia ei alkuosaan tule mukaan: "vaa’an kontti" → "kooan vantti". Sanan loppuosa mukautuu alkuosan vokaalisointuun: "löyly kontti" → "koulu löntti".
Diftongista tulee yleensä alkuosaan vain ensimmäinen vokaali: "kieli kontti" → "koeli kintti". Diftongien käsittelystä on tosin eri versioita, esimerkiksi L. Campbellin vuonna 1976 esittämä "kooli kientti". Seppäsen tulkinnan tukena on Samuli Paulaharjun vuoden 1917 sanalippu, jossa on muoto "kieltä kontti" → "koelta kintti". Campbellin havainnot perustuvat amerikansuomalaisten kielikorvaan.
Seppänen esitteli kontinkielelle kääntävän Interlisp-ohjelman, joka oli toteutettu Teknillisen korkeakoulun DECSystem-20-tietokoneella. Ohjelma osasi myös muita leikkikieliä, kuten siansaksan. Common Lisp -toteutus esitellään Eero Hyvösen ja Jouko Seppäsen kirjassa "Lisp-maailma 2" (1987).
Terveysmerkintä

Terveysmerkintä on Euroopassa käytössä oleva elintarvikemerkintä, jolla voidaan jäljittää tuote sen valmistajaan.
Merkintä on elintarvikepakkauksessa oleva soikio, jonka sisällä on merkintä EY XX ja EY-hyväksytyn laitoksen koodinumero. Esimerkiksi Suomen maakoodi (XX) on FI. Koodinumeroita vastaavat suomalaisten laitoksien nimet ja paikkakunnat selviävät Elintarvikeviraston sivuilta.
Merkintä paljastaa myös kaupan omien merkkien sen hetkisen valmistajan.
Maakoodit.
EU-maat
ETA-maat
EFTA-maa
Humanity+

Humanity+ (aiemmin World Transhumanist Association (WTA)) on vuonna 1998 perustettu voittoa tavoittelematon järjestö, joka kannattaa geeniteknologian, kybernetiikan, nanoteknologian ja muiden edistyneiden teknologioiden käyttöä ihmisen ominaisuuksien laajentamiseksi. Järjestön perustivat Nick Bostrom ja David Pearce.
Järjestöllä on paikallisosastoja useissa maissa. Maailmanlaajuinen jäsenmäärä on tällä hetkellä noin 3000.
Historia.
World Transhumanist Associationin perustivat vuonna 1998 filosofit Nick Bostrom ja David Pearce.
Vuonna 2008 järjestö uudelleen nimettiin Humanity+ nimiseksi.
Luonnonhenki

Luonnonhenki on henkiolento, joka asuu luonnossa tai on osa luontoa, ja vaikuttaa luontoon. Moni luonnonhenki on henkiolentona pidetty luonnonvoima. Jotkut luonnonhenget ovat ainakin alun perin olleet palvottuja esi-isien sieluja. Moni luonnonhenki on myös palvottu jumala. 
Muinaisihmiset ovat usein lepyttäneet tai miellyttäneet luonnonhenkiä ja luonnossa asuvia jumalia esimerkiksi uhraamalla niille saadakseen paremman sään, kalaa tai riistaa. Luonnonhenget voidaan jakaa karkeasti sen mukaan, mihin luontoympäristöön tai paikkaan ne liittyvät.
Metsänhenget, riistan henget.
Esimerkiksi Tapio, Artemis
Veden haltijat ja jumalat ja kalanhaltijat.
Vedenhaltijoiden asuinaluetta on kaikki märkä: meri, järvet, kaivot, lähteet, joet ja jopa lätäköt. Vedenhaltioita ovat esimerkiksi Ahti, Veen emonen, Poseidon, Neptunus
Ilmanhenget ja taivaan jumalat.
Esimerkiksi Ilmattaret, Tuulettaret, Ukko, Zeus
Maan henget.
Esimerkiksi Maaemo
Kivien haltijat.
Joskus tontut
Vuorten henget.
Esimerkiksi Peikot, jättiläiset ja vuoren väki
Kosrae

Kosrae, jonka vanhoja nimiä ovat Kusaie, Kushai, Kuschai ja Ualan, on tuliperäinen saari Mikronesiassa, Karoliinien saaristossa Tyynellämerellä. Se on Karoliinien itäisin saari ja yksi Mikronesian liittovaltion osavaltioista. Sen pinta-ala on noin 110 km². Saaren asukasluku on noin 7 700. Saarella puhutaan kosraen kieltä.
Osavaltion pääkaupunki Tofol sijaitsee pääsaaren itäosassa. Kosraen luoteisrannikolla on lentokenttä. Saarta ympäröivällä merialueella puolestaan on koralliriuttoja.
Saarella elää muutamia kotoperäisiä eliölajeja, kuten "Pteropus ualanus" -lepakkolaji (joka toisinaan luokitellaan mariaanienlentävänkoiran ("Pteropus mariannus") alalajiksi). Kosraenhuitti ja kosraenkottarainen kuolivat sukupuuttoon jo 1800-luvun puolivälissä, saarelle laivojen mukana saapuneiden rottien takia.
Kosraen kieli

Kosrae (omakielinen nimi: "kusaie") on mikronesialaisiin kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan Kosraen saarella Mikronesian liittovaltiossa. Sen lähimpiin sukulaiskieliin kuuluu muun muassa ponape ja marshalli. Kosrae jaetaan perinteisesti kahteen päämurteeseen. 
Kieltä on tutkittu vain vähän ja perustunut pitkälti yskittäisiin muistiinpanoihin. Vuonna 1825 kerätty ranska–kosrae-sanalista kattoi vain 260 sanaa. Ensimmäinen kosraen kielen oppikirja julkaistiin vuonna 1966 ja se oli tarkoitettu Rauhanjoukkojen vapaaehtoisille.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kosraeksi vuonna 1928.
Puhujamäärät ja status.
Kosraeta äidinkielenään puhuvia oli vuonna 2010 noin 6900.
Kielellä on virallisen kielen asema, englannin rinnalla, Kosraen osavaltiossa. Osavaltio käyttää kieltä 1.–3. luokkien opetuskielenä. Tämän jälkeen kosraen rinnalle tulee englanti.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Sanasto ja kielioppi.
Joitakin keskeisiä fraaseja kosraeksi:
Lukusanat 1–10 kosraeksi:
Euran lentokenttä

Euran lentokenttä sijaitsee Säkylän Pyhäjärven koillispuolella noin neljä kilometriä Euran kunnan keskustasta itään seututien 204:n varressa. Kentällä toimii pääasiallisesti Kauttuan ilmailukerho toimintamuotoinaan moottorilento ja ultrakevyet lentokoneet. Lentopaikalta on 1,5 kilometrin matka Kauttuan keskustaan.
Euran lentokenttä rakennettiin vuonna 1972. Öljysoralla päällystetty kiitotie oli aluksi 600 metriä pitkä. 1980-luvun alussa kiitotie pidennettiin 1 100 metriin. Lentopaikalla on kaksi konesuojaa. Euran lentokenttä on niin sanottu korpikenttä, jossa ei ole vakituista lennonjohtopalvelua. Kenttä on kuitenkin valaistu yö-VFR toimintaa varten.
Kentällä on sääasema, ATIS taajuus 123,800 MHz.
Lentokentän lähistöllä tapahtui 17. toukokuuta 2025 viiden ihmisen kuolemaan johtanut helikopterionnettomuus, jossa kaksi Tallinnasta Piikajärven lentokentälle matkalla ollutta helikopteria törmäsivät ilmassa ja putosivat maahan.
Empiirinen tutkimus

Empiirinen tutkimus () eli kokemusperäinen tutkimus perustuu tutkimuskohteen havainnointiin tai mittaamiseen. Se eroaa siis teoreettisesta tutkimuksesta, jossa tutkimuksen kohteeseen perehdytään ajatusrakennelmien ja niiden tarkastelun avulla. Useimmiten käytännön tutkimuksessa yhdistetään kumpaakin: käytännön esimerkit sitovat teoreettisen tarkastelun todellisuuteen ja aiheen teoreettinen tarkastelu puolestaan vahvistaa empiirisen aineiston käyttökelpoisuutta. 
Tieteenalojen suuri enemmistö pyrkii pohjaamaan empiiriseen tutkimukseen. 
Muun muassa matematiikka, teoreettinen fysiikka sekä filosofian jotkin osa-alueet rakentuvat teoreettisen tutkimuksen varaan. 
Tutkimuksen empiria voi syntyä monella tavalla. Usein toisistaan erotellaan laadullinen ja määrällinen tutkimus. Erilaiset empiiriset tutkimukset poikkeavat toisistaan myös sen mukaan, kuinka tarkasti tutkimuskohteeseen vaikuttavia tekijöitä yritetään kontrolloida mm. erilaisilla koejärjestelyillä. Empiirinen tutkimus kohdistuu sekä toistettaviin että ainutkertaisiin tapahtumiin; edellisiä tutkitaan usein luonnontieteessä, jälkimmäisiä käyttäytymistieteissä.
Pahkasika

Pahkasika "(Phacochoerus africanus)" on Afrikan savanneilla elävä sikojen heimoon kuuluva nisäkäslaji.
Koko ja tuntomerkit.
Pahkasian tunnistaa kahdesta parista ulkonevia torahampaita, joita se käyttää aseena puolustautuessaan petoja vastaan. Pahka-nimi tulee kahdesta sarvennysästä. Pahkasian pituus on 0,9–1,5 metriä ja paino 50 ja 150 kilon välillä.
Naaraan tunnistaa kahdesta pahkasta ja uroksen neljästä. Vaarallisimmat torahampaista ovat alimmat joten niitä on yhteensä neljä kappaletta.
Levinneisyys.
Pahkasika asuttaa suurta osaa Saharan eteläpuolista Afrikkaa. Se elää pääasiassa avoimilla ja puoliavoimilla alueilla: ruohostoilla, tasangoilla sekä puuttomilla ja harvapuustoisilla savanneilla.
Ravinto.
Pahkasika syö ruohoa, marjoja, puun kuorta, juuria sekä hyönteisiä.
Fiktio.
"Leijonakuningas"-elokuvissa esiintyvä Pumba on pahkasika.
Mihail Miloradovitš

Kreivi Mihail Andrejevitš Miloradovitš (; 12. lokakuuta 1771 Pietari − 27. joulukuuta 1825 Pietari) oli venäläinen kenraali, joka keräsi mainetta Napoleonin sodissa.
Serbialaista alkuperää oleva Miloradovitš palveli Suvorovin alaisena Turkkia ja Puolaa vastaan, ja myöhemmin sotaretkillä Italiaan ja Sveitsiin 1799. Vuonna 1805 hän toimi kenraaliluutnanttina Kutuzovin alaisuudessa Austerlitzin taistelussa, ja 1807 Giurgevossa hän taisteli menestyksekkäästi Turkkia vastaan.
Miloradovitš ylennettiin jalkaväenkenraaliksi vuonna 1810. Hän johti venäläistä armeijakuntaa Borodinon taistelussa, ja voitti Muratin, Napolin kuninkaan Tarutinossa 18. lokakuuta 1812. Hänen armeijakuntansa jahtasi säälimättä Napoleonin vetäytyvää Suurta armeijaa; se otti osaa Leipzigin taisteluun ja lopulta Ranskan murskaamiseen vuonna 1814.
Vuonna 1818 Miloradovitš nimitettiin Pietarin kenraalikuvernööriksi. 14. joulukuuta 1825 hän meni rauhoittelemaan Senaatintorille kerääntyneitä dekabristikapinallisia. Kapinalliset upseerit olivat melkein jo tottelemassa maineikkaan sotasankarin käskyä palata kasarmeihinsa, kun yksi radikaaleimmista upseereista, Pjotr Kahovski, ampui Miloradovitšin, joka kuoli välittömästi. Kahovski hirtettiin, kun kapina oli kukistettu.
Pjotr Kahovski

Pjotr Grigorjevitš Kahovski (; 1797 Smolenskin kuvernementissä – 25. heinäkuuta 1826 Pietari) oli venäläinen upseeri ja dekabristikapinallinen.
Alkuperäisessä kapinasuunnitelmassa Kahovskin piti mennä aamulla 14. joulukuuta 1825 Talvipalatsiin ja ampua tuore keisari Nikolai I ennen kuin tämä ehtisi antaa hallitsijanvakuutuksensa. Kahovski ei rohjennut toteuttaa suunnitelmaansa, mutta sen sijaan hän meni Pietarin Senaatinaukiolle muiden kapinallisten kanssa. 
Senaatinaukiolla Kahovski ampui kenraalikuvernööri Mihail Miloradovitšin, joka oli pitämässä puhetta upseereille ja käskemässä näitä palaamaan kasarmeilleen. Kapinan kukistuttua hänet otettiin kiinni ja hirtettiin yhdessä neljän kapinan johtohahmon kanssa.
Norman McLaren

Norman McLaren CC, CQ, (11. huhtikuuta 1914 Stirling, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 27. tammikuuta 1987) oli skotlantilainen animaattori ja elokuvaohjaaja, joka tunnetaan parhaiten National Film Board of Canadalle tekemistään kokeellisista animaatioelokuvista.
McLaren syntyi Stirlingissä, Skotlannissa. Hän opiskeli Glasgow School of Artissa ja teki opiskeluaikanaan ensimmäiset animaatiokokeensa. Vuonna 1939 hän muutti New Yorkiin ja vietti siellä kaksi vuotta. McLaren kutsuttiin vuonna 1941 työskentelemään Kanadaan, jossa hänen tehtäväkseen tuli perustaa animaatiostudio ja kouluttaa kanadalaisia animaattoreita. Työskennellessään National Film Board of Canadalle McLaren teki kuuluisimman elokuvansa "Naapurit" (1952), josta hän sai Oscar-palkinnon. "Naapurit" on puheenvuoro sotaa ja väkivaltaa vastaan. Elokuvassa McLaren käytti animaatiotekniikkaa, jota kutsutaan piksillaatioksi. Piksillaation ohella McLaren kehitti suuren määrän muita vallankumouksellisia animaatiotekniikoita. Hän muun muassa raaputti sekä kuvan että ääniraidan suoraan filmille.
Pietari-Paavalin linnoitus

Pietari-Paavalin linnoitus () sijaitsee Pietarin Jänissaarella Nevajoen rannalla. Siellä sijaitsee muun muassa Pietari-Paavalin katedraali, johon on haudattu kaikki Venäjän keisarit Pietari Suuresta lähtien. Linnoitus on toiminut myös poliittisten vankien säilytyspaikkana. Nykyään se on osa Pietarin kaupungin historian museota. Siellä toimii myös Pietarin rahapaja. 
Pietari Suuri perusti linnoituksen 16. toukokuuta 1703 suurta Pohjan sotaa varten. Se rakennettiin alun perin puusta. Kivirakennelmat tehtiin vaiheittain vuosina 1706–1740. Linnoitusta ei koskaan tarvittu sotatoimissa, koska sen valmistuttua todettiin, että Retusaari suiston ulkopuolella olisi strategisesti paremmassa paikassa ja sinne mahtuisi sotasatamakin. Kronstadtin merilinnoituksen valmistuttua Pietari-Paavalin linnoitus jäi vaille sotilaallista käyttöä.
Linnoitus oli tärkeässä asemassa vuoden 1917 vallankumouksissa. 1970-luvulla aloitettiin uudelleen tsaarien aikainen perinne: eräältä bastionilta ammutaan päivittäin tykillä puolipäivän hetken ilmoittava merkkilaukaus.
Deksamfetamiini

Deksamfetamiini eli dekstroamfetamiini ("(+)-2-amino-1-fenyylipropaani") on amfetamiinin stereoisomeeri, joka vapauttaa dopamiinia ja kiihdyttää neuronien viestintää. Se lisää motorista toimintaa ja mielen valppautta, vähentää väsymystä ja lisää joillakin ihmisillä keskittymiskykyä. Suomessa deksamfetamiinilla on myyntilupa valmistenimillä Attadex, Attentin ja Dexfarm.
Käyttö.
Deksamfetamiinia käytetään tarkkaavaisuushäiriöiden ja vaikean narkolepsian hoidossa. ADHD:n ja ADD:n hoitolääkkeenä deksamfetamiini on vaihtoehtona etenkin, mikäli metyylifenidaatti ("Concerta", "Ritalin, Medikinet, Equasym") ei anna vaikutusta tai ei muusta syystä sovi potilaalle.
Lääkeyhtiö Smith, Kline, and French toi deksamfetamiinin markkinoille ensimmäisenä vuonna 1937 nimellä Dexedrine. Lääkettä myydään nykyisin nimellä Dexamfetamine Sulphate. Vain Yhdysvalloissa ja Kanadassa käytössä oleva Adderall sisältää 3/4 deksamfetamiinia. Deksamfetamiinin aihiolääke lisdeksamfetamiini sai Suomessa myyntiluvan vuonna 2013. Yleisimpien ADHD-lääkkeiden tapaan lisdeksamfetamiini luokitellaan Suomessa huumausaineeksi.
Monet terveysalan laitokset kieltäytyvät määräämästä deksamfetamiinia vedoten väärinkäyttöpotentiaaliin ja lisäksi myös mahdollisina pitämiinsä pitkän aikavälin neurotoksisiin (hermosoluja vahingoittaviin) vaikutuksiin. Kaikki tähänastiset tutkimukset on kuitenkin tehty 10-30 kertaa isommilla annoksilla kuin lääkinnälliset annokset. Lisäksi tutkimuksissa on käytetty levo- tai metamfetamiinia, ei dekstroamfetamiinia. Yhtäkään tutkimusta ei ole tehty ihmisillä vaan kaikissa on käytetty koe-eläimiä. Amfetamiineja on myöskin käytetty 1930-luvulta lähtien ADHD:n ja narkolepsian hoidossa ilman todisteita pitkäaikaishaittavaikutuksista.
Deksamfetamiinia käyttivät esimerkiksi Yhdysvaltain ilmavoimien lentäjät pitkillä pommitus- ja tiedustelulennoilla. Samaan valmisteeseen turvautuivat myös Apollo-astronautit kuulennoilla. Ilmavoimissa tämä valppautta lisäävä ja lisävoimia tuova "go-pill" on nykyisin korvattu modafiniililla.
Deksamfetamiinin käytöstä aiheutuvia sivuvaikutuksia ovat unettomuus, ruokahaluttomuus ja hermostuneisuus. Myös suun kuivuutta, särkyjä, myös päänsärkyä ja hikoilua.