tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Henry Gray

Henry Gray (1827–1861) oli brittiläinen anatomisti ja kirurgi, jonka tunnetuin teos on "Grayn anatomia" ("Henry Gray's Anatomy of the Human Body").
Toukokuussa 1845 Gray aloitti opintonsa Lontoon yliopistoon kuuluvassa opetussairaalassa St. George’s Hospitalissa, jossa hänen kuvattiin opiskelevan hitaalla, mutta huolellisella ja järjestelmällisellä metodilla.
Vuonna 1848 vielä opiskellessaan Graylle myönnettiin kolmivuotinen apuraha Royal College of Surgeons of Londonilta hänen esseensä “"The Origin, Connexions and Distribution of nerves to the human eye and its appendages, illustrated by comparative dissections of the eye in other vertebrate animals"” julkaisemisen vuoksi.
Vuonna 1852 Henry Gray valittiin 25-vuotiaana Royal Society -tiedeakatemian jäseneksi, ja seuraavana vuonna hän sai 300 guineaa tutkimuksestaan pernan rakenteesta ja tarkoituksesta.
Vuonna 1858 Gray julkaisi ensimmäisen painoksen anatomiaa käsittäneestä teoksestaan, joka sisälsi 750 sivua ja 363 piirrosta. Apua teoksen tekemiseen Gray sai taitavalta piirtäjältä ja St. Georgen luennoitsijalta tohtori H. V. Vandyke Carterilta. Ensimmäinen painos oli omistettu sir Benjamin Collins Brodielle. Teoksen toinen painos ilmestyi vuonna 1860.
Henry Gray työskenteli museon kuraattorina ja anatomian luennoitsijana St. Georgen opetussairaalassa, ja vuonna 1861 hän oli ehdolla kirurgian apulaislääkäriksi. Hoidettuaan erästä sukulaistaan Gray sairastui isorokkoon, jonka seurauksena hän kuoli 34-vuotiaana.
Katoey

Katoey tai katoi () on Thaimaassa naiseksi pukeutuva mies tai naiseksi sukupuolensa korjannut henkilö. Usein heistä käytetään nimitystä "ladyboy". Alkukielinen kiertoilmaus, jota käytetään Thaimaan mediassa, on 'toisen kategorian nainen' (). Katoi-kulttuuria ei tule sekoittaa gay-kulttuuriin, sillä katoy on monesti transsukupuolinen ja katoy-identiteetti on historiallisesti rakentunut Thaimaan sukupuolisia ilmaisutapoja ohjanneille kehityskuluille.
Asema yhteiskunnassa.
Katoit ovat Thaimaassa melko yleisiä, ja heidän osuutensa on 5–15 prosenttia geeneiltään miespuolisesta väestöstä. Tavallisesti tällaiset henkilöt alkavat nauttia naishormoneita murrosiässä välttääkseen miehisten piirteiden kasvun. Jotkut hankkivat itselleen tekorinnat tai käyvät läpi sukupuolenkorjausprosessin. Fyysisen sukupuolensa korjannut pysyy Thaimaassa kuitenkin lain edessä miehenä.
Thaiyhteiskunnan suhtautumista katoiden muodostamaan väestönosaan kuvataan länsimaissa yleensä hyvin suopeaksi, mikä on selitettävissä buddhalaisuuden suvaitsevaisuudella ja kansanluonteeseen sisäänrakennetulla hillityllä käytöksellä, jossa aggression osoittaminen on tabu. Vaikka katoit eivät juurikaan kohtaa fyysisen väkivallan uhkaa valtaväestön taholta, on suhtautuminen heihin kaksijakoista. Sukulaiset tavallisesti pitävät heihin etäisyyttä, eikä laki suojele heidän koskemattomuuttaan raiskaukselta, joka voi kohdistua vain cissukupuoliseen naiseen. Theravada-buddhalaisuuden mukaan naiset ja katoit eivät voi myöskään saavuttaa valaistumista eläessään.
Monet katoit ovat suuntautuneet viihdealalle tanssijoina tai laulajina teatterissa ja televisiossa. Suosittujen drag-show -teatterien esiintyjät, kuten Pattayan "Alcazarin" ja "Tiffanyn" naistähdet, ovat sukupuolensa korjanneita katoi-henkilöitä.
Tunnettuja edustajia.
Tunnettuja katoita ovat thainyrkkeilymestari Parinya Charoenphol, kutsumanimeltään Nong Tum, ja vuoden 2004 "Miss Tiffany" -kisan kauneuskuningatar Trichada Phecharat ("Nong Poy", ).
Populaarikulttuurissa.
Katoi-ilmiöstä on tehty elokuvia. Yongyut Thongkonthunin ohjaama "Satree-lek" ("Iron Ladies", "Teräsmimmit", 2000) jatko-osineen ("Satree-lek 2", 2003) menestyivät hyvin kotimarkkinoilla. Näistä ensiksi mainittu esitettiin myös Toronton elokuvajuhlilla vuonna 2000. Ekachai Uekrongthamin elokuvassa "Beautiful Boxer" (2003) päähenkilönä oli katoi, joka toivoo nyrkkeilykehässä voittavansa rahat sukupuolenkorjaukseen.
Anna Rastas

Anna Rastas (s. Helsinki) on suomalainen kulttuurintutkija, yhteiskuntatieteilijä ja tietokirjailija, joka on tutkinut erityisesti rasismia ja monikulttuurisuus-kysymyksiä. Hän on erikoistunut etnografisiin, osallistaviin ja toimintatutkimusmenetelmiin. Rastas on toiminut myös vuosia pakolais- ja maahanmuuttajatyössä sekä maahanmuuttajatyöhön, monikulttuurisuuteen, rasismin ja antirasismiin liittyvien aiheiden opettajana ja kouluttajana. Lisäksi Rastas on toiminut erilaisissa lastensuojelu- ja ihmisoikeusjärjestöjen antirasistisissa verkostoissa.
Rastas suoritti yhteiskuntatieteiden maisterin tutkinnon Tampereen yliopistossa, ja hän on työskennellyt siellä yhteiskuntatieteiden tiedekunnassa sekä sosiologian ja sosiaalipsykologian laitoksella muun muassa tutkijana, akatemiatutkijana, kollegiumtutkijana, tuntiopettajana sekä sosiaaliantropologian vs. yliassistenttina ja määräaikaisena professorina. Rastas on myös luennoinut ja ollut vierailevana tutkijana ulkomaisissa yliopistoissa muun muassa Hollannissa, Yhdysvalloissa ja Etelä-Afrikassa. Rastaan väitöskirjatutkimus" "Rasismi lasten ja nuorten arjessa. Transnationaalit juuret ja monikulttuuristuva Suomi (Racism in the everyday life of children and young people. Transnational roots and multicultural Finland in the making)"" käsittelee rasismin kokemuksia Suomessa lasten ja nuorten arjessa. Väitöksensä jälkeen hän on tutkinut muun muassa afrikkalaisten diasporaa, museoita ja kirjallisuutta. Anna Rastas on julkaissut yli 30 vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia. 
Vuosina 2004−2007 Rastas kuului Nuorisotutkimus-lehden toimituskuntaan. Rastas on esiintynyt laajasti julkisuudessa rasismiin ja muun muassa kansainväliseen adoptioon liittyvissä kysymyksissä. Vuonna 2007 Rastas työryhmineen sai Koneen Säätiöltä 174 444 euron apurahan "Tietokirjojen Afrikka Suomessa" -tutkimushankkeelle. Vuonna 2015 Rastas oli mukana käsikirjoittamassa ja toteuttamassa laajaa Euroopan unionin Kotouttamisrahaston, Ulkoasiainministeriön ja Koneen Säätiön rahoittamaa Afrikka Suomessa näyttelyhanketta Työväenmuseo Werstaalla Tampereella. Suomen Akatemia myönsi Rastaan afrikkalaisten diasporaa ja museoita käsittelevälle" "Rethinking diasporas, redefining nations. Representations of African diaspora formations in museums and exhibitions"" -hankkeelle rahoituksen vuosille 2015-2020.
Auvo Niiniketo

Auvo Niiniketo (s. 1954) on suomalainen kamppailulajien opettaja ja turvallisuuskouluttaja. Hän on toiminut Suomessa Rotenbergin perheen asioidenhoitajana.
Urheiluhistoria.
Niinikedolla on perustamansa hokutoryu ju-jutsu -tyylisuunnan korkein mahdollinen vyöarvo, 10. danin musta vyö ja sōken arvonimi Hokutoryussa sekä 6. danin musta vyö potkunyrkkeilyssä, 5. danin musta vyö Isshin-ryū karatessa. Niiniketo on harjoitellut kamppailutaitoja pienestä pitäen. Aluksi hän aloitti nyrkkeilyn Helsingin Voimailijoissa jo kahdeksan vuoden ikäisenä. Nyrkkeilyssä hän saavutti nuorten Suomen mestaruuden 75-kiloisissa vuonna 1972 sekä yleisen sarjan SM-pronssia vuonna 1974. Nyrkkeilyuransa jälkeen Niiniketo ryhtyi harjoittelemaan karatea, missä hän vuonna 1979 voitti raskaassa sarjassa SM-kultaa. Vuonna 1980 Niiniketo toi Suomeen potkunyrkkeilyn ja aloitti lajissa kurssi- sekä maajoukkuetoiminnan.
Jujutsuun Niiniketo tutustui nyrkkeilymatkalla Ruotsissa, missä myös harjoitteli lajia siniseen vyöhön saakka. Vuonna 1977 hän aloitti ensimmäisen jujutsu-kurssin Helsingissä. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai ensimmäisen mustan vyön eli danin Richard Morrisilta ja Robert Clarkilta. 4. marraskuuta 2007 Hokutoryun 30-vuotisjuhlaleirillä Turussa Morris myönsi hänelle 9. danin sekä sōke-arvonimen. Vuonna 2014 maaliskuussa Niinikedon 60-vuotisjuhlaleirin budo-gaalassa Helsingissä hänelle myönnettiin 10. danin musta vyö Hokutoryu Jujutsussa ja 6 danin musta vyö potkunyrkkeilyssä.
Auvo Niinikedolle myönnettiin liikuntaneuvoksen arvonimi 8.toukokuuta 2015. 
Liiketoimet.
Kun Arkadi ja Boris Rotenberg joutuivat vuonna 2014 Yhdysvaltain Venäjä-pakotelistalle, he myivät Kirkkonummella sijaitsevan Långvikin kylpylän kiinteistön ja sen liiketoiminnan nimelliseen yhden euron hintaan Boriksen pojalle Roman Rotenbergille. Seuraavana vuonna myös hän joutui Yhdysvaltain listalle. Tuolloin tehtiin uusi omistusjärjestely ja liiketoiminta siirrettiin yhden euron hintaan Rotenbergien pitkäaikaisten yhteistyökumppaneiden Auvo Niinikedon ja Martti Ahdon yrityksen nimiin. Kiinteistö jäi Rotenbergin omistukseen.
Luzoninkuhankeittäjä

Luzoninkuhankeittäjä ("Oriolus isabellae") on äärimmäisen uhanalainen Luzonin saarella Filippiineillä elävä varpuslintu.
Kooltaan luzoninkuhankeittäjä on noin 20 cm. Lajin vatsa ja rinta ovat väriltään keltaiset. Pää ja selkä ovat väriltään oliivinvihreät. Siivissä on tiheä kelta-musta raidoitus. Luzoninkuhankeittäjän nokka on harmaa. Luzoninkuhankeittäjää muistuttaa "Oriolus albilorista", mutta sen höyhenpuvussa on myös valkoista, ja sillä on lyhyemmät pyrstö ja nokka.
Luzoninkuhankeittäjän elinympäristöä ovat erityisesti tiheät bambumetsät 50–440 metrin korkeudessa. Lajia tavataan usean lajin parvissa.
Luzoninkuhankeittäjäkannan kooksi arvioidaan noin 50–250 yksilöä. Lintuun kohdistuva suurin uhka on metsien hakkuu. Lisäksi kilpailu läheistä sukua olevan "Oriolus albiloris" -lajin kanssa voi vaikuttaa kantaan vähentävästi.
Mike Babcock

Michael "Mike" Babcock (s. 29. huhtikuuta 1963 Saskatoon, Saskatchewan) on kanadalainen pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja. Heinäkuussa 2023 NHL-joukkue Columbus Blue Jackets palkkasi Babcockin päävalmentajakseen. Hän kuitenkin jätti pestinsä jo syyskuussa 2023, kun hänestä levisi kohu, jonka mukaan Babcock halusi nähdä pelaajien puhelimista yksityisiä kuvia.
Babcockin pelaajaura oli vaatimaton. Hän ei pelannut otteluakaan NHL:ssä.
Babcock valmensi vuosina 1991–2000 WHL:ssä Moose Jaw Warriorsia ja Spokane Chiefsiä. Vuosina 2000–2002 hän valmensi AHL:ssä Cincinnati Mighty Ducksia. Vuosina 2002–2004 Babcock valmensi Mighty Ducks of Anaheimia ja johdatti Anaheimin ensimmäisellä kaudellaan Stanley Cupin finaaliin. Vuonna 2005 hän siirtyi Detroitin valmentajaksi, ja voitti Stanley Cupin kaudella 2007–2008. Vuosina 2015-2019 Babcock toimi Toronto Maple Leafsin päävalmentajana.
Babcock valmensi Kanadan maajoukkueen maailmanmestaruuteen vuonna 2004 ja vuonna 2010 olympiakultaan Vancouverissa. Vuonna 1997 hän johdatti Kanadan alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuteen. Hän on ainoa valmentaja kolmen kullan klubissa (Stanley Cup, olympiakulta, maailmanmestaruus).
Tietoisku

Tietoisku on Yleisradion lähettämä ihmisiä valistava lyhyt televisio-ohjelma. Sen tavoitteena on edistää yhteiskunnassa yleisesti hyödyllisenä pidettyjä asioita, muistuttaa turvallisuusasioista sekä viestiä kansalaisille yleishyödyllisten toimijoiden hätäapukeräyksistä sekä kampanjoista, jotka palveluviestillään hyödyttävät suomalaisia. Tietoiskujen aiheet liittyvät esimerkiksi ihmisarvoon, turvallisuuteen, terveyteen, ympäristönsuojeluun tai kehitysyhteistyötä edistäviin kampanjoihin. 
Ohjelmaa on esitetty Yleisradion kanavilla 1960-luvun alusta alkaen. Tietoiskun tavaramerkiksi tuli sormien napsautus, jota alettiin käyttämään vuonna 1972. Ensimmäisessä Esko Favenin suunnittelemassa tunnuksessa käsi napsauttaa sormia, ja sormi osoittaa katsojaan. 1980-luvulla käyttöön tulleessa uudessa tunnuksessa esitettiin kämmentä, johon muodostui liekki. Jälkimmäisessä Tietoisku-tunnuksessa esiintynyt käsi kuului näyttelijä Jyrki Nousiaiselle. Eniten Tietoiskuja tehtiin TV2:n tuotantona, ja niiden pääsääntöisenä toimittajana, tuottajana ja ohjaajana toimi Seppo Vihtonen. 
Yksi tunnetuimmista tietoiskuista on Camilla Mickwitzin vuonna 1986 valmistunut pala-animaatioelokuva "Varokaa heikkoa jäätä", jota on esitetty "Pikku Kakkosen" yhteydessä. 
Palkintoja.
Ylen tietoiskuja palkittiin usein suomalaisten mainoselokuvakilpailujen yhteiskunnallisissa sarjoissa. Tietoiskut menestyivät toisinaan myös kansainvälisissä kilpailuissa. Vuonna 1975 toistasataa tietoiskua ohjanneen Martti Jänneksen alkoholiaiheinen tietoisku voitti Venetsiassa hopeaa. Vuonna 1978 tietoisku nimeltä ”Öljylamppu” palkittiin Cannesin kansainvälisessä mainoselokuvakilpailussa Pronssileijonalla.
Kritiikkiä.
Toisinaan tietoiskut suunniteltiin niin kärkeviksi, että jokin taho saattoi pahastua niistä. Esimerkiksi vuonna 1983 sähköstä kertovaa tietoiskua arvosteltiin Ylelle epäsopivasta puolueellisuudesta energiamuotojen suhteen. Animoidusta tietoiskusta poistettiin Öljyalan Keskusliiton pyynnöstä kuva karille ajaneesta ja öljyvahingon aiheuttaneesta tankkerista, ja poistoa kannatti myös tietoiskun takana ollut Suomen voimalaitosyhdistys.
Parodiat.
Tietoiskuista on tehty useissa suomalaissa viihdeohjelmissa parodisia sketsejä, kuten esimerkiksi Yleisradion omassa viihdeohjelmassa "Velipuolikuu".
Kerrin Lee-Gartner

Kerrin Lee-Gartner (s. 21. syyskuuta 1966 Trail, Kanada) on kanadalainen entinen alppihiihtäjä. Hän voitti kultaa Albertvillen olympialaisten syöksystä vuonna 1992. 
Lee-Gartner aloitti uransa maajoukkueessa jo vuonna 1982, mutta hänen polviansa jouduttiin leikkaamaan niin usein, ettei Lee-Gartner päässyt kilpailemaan paljoakaan. Myöhemmin, kaudella 1991-1992 hän onnistui. Maailmancupissa hän sai tuolla kaudella kahdeksan sijoitusta kymmenen parhaan joukkoon. Kun hän voitti olympialaisissa kultaa syöksyssä, hänestä tuli ensimmäinen kanadalainen, joka voitti olympiakultaa syöksystä.
Dave Wolverton

Dave Wolverton (28. toukokuuta 1957 Springfield, Oregon – 14. tammikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hän kirjoitti myös fantasiaa nimellä David Farland (muun muassa "The Runelords" -sarja). Wolverton asui Utahissa. Hän oli naimisissa ja hänellä oli viisi lasta. Wolvertonilta on suomennettu yksi Tähtien sota -kirja, Jedioppilas-sarjan aloitusosa "Nouseva voima" (1999).
Eräs elämän murhenäytelmä

Eräs elämän murhenäytelmä on vuonna 1916 kuvattu suomalainen Konrad Tallrothin käsikirjoittama ja ohjaama näytelmäelokuva. Elokuva on tyypiltään melodraama.
Helsingissä kuvatussa elokuvassa Arvid Skog ihastuu kabareelaulajatar Lussie Daltyyn ja menee naimisiin hänen kanssaan äitinsä suureksi järkytykseksi. Pian häiden Lussie kaipaa takaisin seikkailulliseen elämäänsä ja ryhtyy suhteeseen venäläisen luutnantti Arnoldin kanssa. Välikohtaus osapuolten välillä johtaa lopulta revolverin laukeamiseen ja murheellisiin tapahtumiin.
Elokuvan ensi-iltaa suunniteltiin ja ehdittiin mainostaakin syksylle 1916, mutta sitä ei koskaan esitetty, koska sensuuriviranomaiset julistivat sen kokonaan kielletyksi. Viranomaisperusteita kiellolle ei ole säilynyt, mutta ilmeisesti syynä on ollut maailmansodan olosuhteissa arveluttavaksi katsottu juoni. Suomalaisen elokuvan historiassa tapaus on ainutkertainen – kaikki myöhemmin annetut esityskiellot on myöhemmin purettu. Elokuvan kuva-aineisto on kokonaisuudessaan sittemmin tuhoutunut, lukuun ottamatta kolmea valokuvaa.
"Eräs elämän murhenäytelmä" oli viimeinen autonomian ajalla valmistunut suomalainen näytelmäelokuva.
Baatsagaan

Baatsagaan () on sum Mongolian Bajanhongorin provinssissa. Siellä on 3 111 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 7 446,8 neliökilometriä. Sum sijaitsee provinssin keskiosassa pääkaupunki Bajanhongorin lounaispuolella. Siellä sijaitsee Bööntsagaanjärvi.
Vuonna 2000 Baatsagaanin alueella oli noin 117 000 päätä karjaa.
Bajanhongor (kaupunki)

Bajanhongor () on Mongolian Bajanhongorin provinssin sum ja provinssinsa pääkaupunki. Siellä on 29 611 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 64,0 neliökilometriä. Kaupunki sijaitsee provinssin koillisosassa Tüijoen varrella 1 859 metrin korkeudella merenpinnasta. 
Bajanhongorille annettiin kaupunkioikeudet vuonna 1963. Kaupunkia palvelee Bajanhongorin lentoasema (BVN/ZMBH).
Salainen perintömääräys

Salainen perintömääräys (rinnakkaisnimet "Helsingin salaperäisyyksiä" ja "Salaperäinen perintömääräys") on vuonna 1914 valmistunut Asser Pohjanheimon käsikirjoittama suomalainen mykkäelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa 16. helmikuuta 1914 Pohjanheimojen omistamassa Lyyra-teatterissa Helsingissä. Esityskopioita arvioidaan olleen yksi.
Sen on sanottu olleen historian ensimmäinen suomalainen toimintaelokuva.
Aikakauden ulkomaisista rikoselokuvista vaikutteita saaneesta elokuvasta on säilynyt muutamia valokuvia, jotka esittävät ampumavälikohtauksia ja takaa-ajokohtauksia kaupungin talojen katoilla.
Lehti-ilmoituksissa oli elokuvasta tekijöiden oma arvio:
Elokuvassa esitettävän tangon "Argentiinalainen salonki-Tango" on säveltänyt Teatteri Lyyran kapellimestari Emil Kauppi. Elokuvassa kantaesitetyn tangon nuotit ovat säilyneet säveltäjän arkistossa. Tanssinumeron esittää helsinkiläinen tanssija Hilma Liiman. Varhaisin säilynyt suomalaiseen elokuvaan sävelletty alkuperäissävellys on historioitsija Hannu Salmen mukaan ensimmäinen suomalainen tango.
Rikosten runtelema

Rikosten runtelema on vuonna 1915 valmistunut suomalainen O. Harjusen käsikirjoittama mykkäelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa 18. huhtikuuta 1915 vanhassa Lyyra-teatterissa Helsingissä.
Elokuva sijoittuu suurlakon aikoihin, ja sitä on kuvattu ainakin Helsingissä, Tikkurilassa ja Pikku-Fredriksbergissä. Juoppo agitaattori Heikki varastaa vaimoltaan (Hanna) rahaa päästäkseen puhujamatkalle toiseen kylään. Kylässä hän rakastuu majapaikkansa omistajan tyttäreen Annaan, joka on lupautunut talonpoika Johannekselle. Tilanne johtaa väkivaltaiseen kolmiodraamaan, mutta lopulta kaikki selviää parhain päin. Elokuva on tuhoutunut joitakin valokuvia lukuun ottamatta, eikä sen kaikkia tekijöitä tiedetä.
Pirteä ja kadonnut kori

Pirteä ja kadonnut kori (esitettiin myös nimellä Pirteä ja Karhu-Jussi) on vuonna 1914 valmistunut suomalainen Asser Pohjanheimon käsikirjoittama mykkäelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa 9. helmikuuta 1914 Lyyra-teatterissa Helsingissä. 
Komediaelokuvassa olemattomilla urotöillään kehuskeleva Karhu-Jussi ja hilpeä onnenpoika Kalle Pirteä kosiskelevat Mielikkiä. Sulhaskandidaattien tehtäväksi annetaan Mielikin kadonneen korin löytäminen. Elokuva on tuhoutunut.
Jigjidyn Munhbat

Jigjidyn Munhbat (1. kesäkuuta 1941 – 9. huhtikuuta 2018) oli mongolialainen vapaapainija.
Toledon MM-kisoissa 1966 Munhbat sijoittui 87 kilogramman painoluokassa neljänneksi. Vuotta myöhemmin New Delhin MM-kisoissa hän saavutti pronssia. 1968 Mexico Cityn olympialaisissa Munhbat saavutti hopeaa kärsittyään loppuottelussa tappion neuvostoliittolaiselle Boris Gurevitšille. 1969 Mar del Platan MM-kisoissa Munhbat oli 90 kilogramman painoluokassa viides ja 1970 Edmontonissa neljäs.
Munhbatin poika Hakuhō Shō (oikealta nimeltään Munhbatyn Davaajargal) on menestynyt sumopainijana.
Se kolmas

Se kolmas (esitettiin myös nimellä Kilpakosijat) on vuonna 1914 valmistunut suomalainen Birger Pohjanheimon käsikirjoittama mykkäelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa 12. tammikuuta 1914 Lyyra-teatterissa Helsingissä. 
Komediaelokuvassa kaverukset Pirteä ja Urhea huomaavat rakastavansa samaa Lempi-neitoa, ja ajautuvat surkuhupaisaan kaksintaisteluun. Elokuva on kuvattu Viipurissa ja sen kuva-aineisto on tuhoutunut.
Swift-teleskooppi

Swift (Swift Gamma Ray Burst Explorer) on maata kiertävä teleskooppi, joka tutkii gammapurkauksia. Swiftin toiminnasta vastaa NASA, mutta sen rakentaminen ja suunnittelu oli monikansallinen projekti, johon Yhdysvaltojen lisäksi ottivat osaa Iso-Britannia ja Italia. NASA nimesi avaruusteleskoopin uudestaan nimellä Neil Gehrels Swift Observatory, helmikuussa 2017 kuolleen Neil Gehrelsin kunniaksi. Neil Gehrels oli projektin alkuperäinen päätutkija.
Yleistä.
Swift tarkkailee maailmankaikkeutta usealla eri aallonpituudella, gammasäteilystä aina näkyvän valon alueelle. Sen tehtävänä on pääasiallisesti tarkkailla gammapurkauksia. Se kykenee itsenäisesti kääntymään suuntaan, jossa se on havainnut gammapurkauksen. Tämä on tärkeää, sillä gammapurkaukset ovat erittäin lyhytaikaisia. Luotain lähettää välittömästi mittaamansa datan maahan, jotta astronomit kykenisivät tutkimaan purkauksen jälkihehkua.
Swiftin komentokeskus sijaitsee Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa.
Instrumentit.
Gammapurkaushälytin (BAT).
Instrumentilla Swift tarkkailee suuria ~2 steradiaani alueita avaruudesta tehden havaintoja gammapurkauksista ja laskien niiden sijainnin. Se paikallistaa purkausten sijainnin 1-4 kulmaminuutin tarkkuudella. Tiedot sijainnista lähetetään maahan, josta purkausta pysytään sitten joillaikin teleskoopeilla seurata. Tarkkailtava energia-alue 15–150 keV.
Röntgenteleskooppi (XRT).
Röntgenteleskoopilla Swift kykenee ottamaan kuvia ja tekemään spektrianalyysin gammapurkausten jälkihehkusta. Näköalue ("FoV") on 23,6 × 23,6 ja siinä on Wolter I -tyypin optiikka. Instrumenttia käytetään myös pidempiaikaiseen purkauksen jälkihehkun tarkkailuun. Tarkkailtava energia-alue: 0,2–10 keV.
Ultravioletti/optinen teleskooppi (UVOT).
Tämän teleskoopin aukko on 30 senttimetriä. Sillä tarkkaillaan purkauksen jälkihehkua ultavioletin ja näkyvän valon alueella. Teleskoopilla pystytään tarkkailemaan kohdetta alle kulmasekuntin tarkkuudella. Lisäksi instrumentilla kyetään tarkkailemaan purkausta pidemmän aikaa kuin edellä mainituilla instrumenteilla. Tarkkailtava aallonpituusalue on 170–650 nm.
Projektin tavoitteet.
Swift-teleskoopilla on monia tavoitteita:
Ferrari F1 640

Ferrari F1 640 on Formula 1 -auto, jolla Ferrari-talli kilpaili kaudella 1989. Sitä ajoivat Nigel Mansell ja Gerhard Berger. Autoa ajoi myös testeissä testikuljettaja Jyrki Järvilehto.
Auton suunnitteli John Barnard, ja se oli ensimmäinen hänen vastuullaan suunniteltu Ferrari. 640:n voimanlähteenä oli Ferrarin oma 3,5-litrainen V12-moottori joka tuotti 660 hevosvoimaa, joka oli hyvä lukema ottaen huomioon, että se oli tallin ensimmäinen vapaasti hengittävä moottori lähes vuosikymmeneen. Voimansiirto herätti kuitenkin enemmän huomiota, sillä siihen sisältyi ensimmäinen F1:ssä nähty puoliautomaattivaihteisto. Ensimmäisellä kaudellaan se oli hyvin epäluotettava, ja heikensi Ferrarin suorituksia koko vuoden. 1990-luvun puoliväliin mennessä kaikki tallit käyttivät tällaista vaihteistoa.
Auto voitti debyyttikisansa, vaikka epäluotettavuutta pelättiinkin. Autoon tehtiin pieniä muutoksia jotka auttoivat Mansellin ja Bergerin yhteensä kolmeen voittoon, vaikka Berger keskeyttikin kauden yksitoista ensimmäistä kilpailua. Hiilikuiturunko osoittautui hyvin vahvaksi Bergerin selvittyä rajusta tulipaloon päättyneestä kolaristaan San Marinon GP:ssä vain pienillä palovammoilla ja parilla katkenneella kylkiluulla.
Käpäsen rakkausseikkailu

Käpäsen rakkausseikkailu on vuonna 1914 valmistunut suomalainen Hjalmar V. Pohjanheimon tuottama mykkäelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa 30. elokuuta 1914 Lyyra-teatterissa Helsingissä.
Elokuvassa herra Käpäs lähtee seuraamaan aamukävelyllä olevaa neitiä, mutta herra Kurso ei katso hyvällä tyttärensä seuraan tungettelevan miehen edesottamuksia. Elokuva on kuvattu Helsingissä, mutta sen tekijöistä ei ole tietoa eikä siitä ole säilynyt kuva-aineistoa.
Elokuva on jatko-osa samana vuonna valmistuneelle elokuvalle "Tuiskusen kuherruskuukausi".
Tuiskusen kuherruskuukausi

Tuiskusen kuherruskuukausi (esitettiin myös nimellä Häiritty kuherruskuukausi) on vuonna 1914 valmistunut suomalainen Hjalmar V. Pohjanheimon tuottama mykkäelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa 26. huhtikuuta 1914 Lyyra-teatterissa Helsingissä.
Tuiskusen tuore aviopari majoittuu Helsingissä hotelliin viettääkseen kuherruskuukautta, mutta heidän rauhaansa tulee häiritsemään nuoreen rouvaan silmänsä iskevä herra Käpäs. Elokuvan tekijöitä ei tiedetä, eikä siitä ole säilynyt kuva-aineistoa. 
Elokuva on jatko-osa samana vuonna valmistuneelle elokuvalle "Nainen, jonkas minulle annoit".
Alankomaiden jääpallomaajoukkue

Alankomaiden miesten jääpallomaajoukkue edustaa Alankomaita jääpallon maajoukkuekilpailuissa. Joukkue pelasi ensi kertaa maailmanmestaruuskilpailuissa 1991 Suomessa. Joukkue sijoittui ensimmäistä kertaa lukuun ottamatta joka kerta osallistuessaan maailmanmestaruuskilpailujen B-sarjassa viimeiseksi ennen 2005 Kazanin kilpailuja, missä se jätti taakseen Viron ja Unkarin. Joukkueen paras maailmanmestaruuskilpailusaavutus on kokonaiskilpailun 7. sija vuodelta 1991. joukkue saavutti B-sarjan voiton vuonna 2018 ja nousi A-sarjaan.
Joukkue 2008 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Joukkueen jäsenet:
Joukkueen päävalmentajana toimii Kjell Edberg.
Nainen, jonkas minulle annoit

Nainen, jonkas minulle annoit (esitettiin myös nimellä Vaimo, jonkas minulle annoit) on vuonna 1914 valmistunut suomalainen Hjalmar V. Pohjanheimon tuottama mykkäelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa 19. huhtikuuta 1914 Lyyra-teatterissa Helsingissä.
Komediaelokuvassa onnellisesti kihloissa oleva herra Tuiskunen huomaa, että armaallaan neiti Evillä taitaa olla teerenpeliä muidenkin miesten kanssa. Elokuva on kuvattu Helsingissä. Elokuvan ohjaajasta ja näyttelijöistä ei ole tietoa, eikä elokuvasta ole säilynyt kuva-aineistoa.
Väärennetty osoite

Väärennetty osoite on vuonna 1914 valmistunut suomalainen Hjalmar V. Pohjanheimon tuottama mykkäelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa 23. maaliskuuta 1914 Lyyra-teatterissa Helsingissä.
Elokuvassa kepposteleva palvelija ja väärennetty osoite kirjekuoressa aiheuttavat hankaluuksia herra Tuiskuselle, joka luulee saaneensa kutsun kauniilta neidiltä. Elokuva on kuvattu Helsingissä, mutta sen tekijöistä ei ole tietoa. Elokuva on tuhoutunut.
Kaksi sankaria

Kaksi sankaria on vuonna 1914 valmistunut suomalainen Hjalmar V. Pohjanheimon tuottama mykkäelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa 21. joulukuuta 1914 Lyyra-teatterissa Helsingissä.
Elokuvassa Kalle ja Nalle kilpailevat huonolla menestyksellä saman tytön suosiosta. Neito vaatii miehiä osoittamaan kelpaavansa johonkin, kuten esimerkiksi ottamaan pois hänen sormuksensa. Elokuva on tuhoutunut eikä sen tekijöistä ole säilynyt tietoa.
Alois Vogl

Alois Vogl (s. 15. syyskuuta 1972 Neukirchen beim Heiligen Blut, Länsi-Saksa) on saksalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän laski pääasiassa tekniikkalajeja.
Vogl on maansa mestaruuskilpailuista saavuttanut seitsemän kultaa, viisi hopeaa ja yhden pronssin. Maailmancupissa Vogl on voittanut yhden osakilpailun ja sijoittunut yhteensä viisi kertaa palkintokorokkeelle – kaikki ovat tulleet pujottelusta; ainoan voittonsa hän saavutti Wengenissä tammikuussa 2005. Hyvästä maailmancup-menestyksestä huolimatta Voglin paras arvokisasijoitus on pujottelun neljästoista tila Sestrieren MM-kilpailuista 1997.
Vogl lopetti uransa vuonna 2008. Seuratasolla hän edusti SC Zwieseliä.
Peski, Lappa ja poliisit

Peski, Lappa ja poliisit on vuonna 1915 valmistunut suomalainen mykkä komediaelokuva, jonka on ohjannut oman käsikirjoituksensa pohjalta Bror Berger. Elokuva sai ensi-iltansa 6. joulukuuta 1915 Olympia-teatterissa Helsingissä.
Elokuva kertoo kahden jätkän päivästä. Elokuva on tuhoutunut, ja tarkempia tietoja juonesta ei ole säilynyt.
Kenny G

Kenny G (oik. Kenneth Bruce Gorelick, s. 5. kesäkuuta 1956 Seattle, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen saksofonisti, jolta on ilmestynyt kymmenen smooth jazz -albumia. Saksofonin lisäksi Kenny G soittaa muun muassa huilua.
Kenny G on vieraillut Suomessa ainakin Pori Jazz -festivaaleilla 1989.
Katoavia timantteja eli Herrasmies-varas Morel vastustajanaan etsivä Frank

Katoavia timantteja eli Herrasmies-varas Morel vastustajanaan etsivä Frank on vuonna 1916 valmistunut suomalainen Bror Bergerin ohjaama ja käsikirjoittama mykkäelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa 6. maaliskuuta 1916 Esplanad- ja Olympia-teattereissa Helsingissä. Elokuvaa esitettiin myös nimillä "Häviäviä timantteja", "Katoavia timantteja" ja "Suuri jalokivivarkaus Helsingissä".
Rikoselokuvassa herrasmiesroisto Jim Morel hakeutuu töihin jalokiviliikkeeseen, ja saa varastettua timantit silmänkääntötempulla. Lordi Corell aikoi lahjoittaa kyseiset timantit lady Hampstedille, ja hän ottaa yhteyttä salapoliisi Frankiin joka ryhtyy jalokivien metsästykseen.
Elokuva oli todennäköisesti Finlandia Filmin ensimmäinen, ja sen sisätilajaksot ehdittiinkin todennäköisesti kuvata Kulosaareen 1915 rakennetussa Suomen ensimmäisessä elokuvausstudiossa. Elokuvan kuva-aineisto on tuhoutunut.
Tomáš Duba

Tomáš Duba (s. 2. heinäkuuta 1981 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Pittsburgh Penguins varasi Duban NHL:ään vuoden seitsemännellä kierroksella varausnumerolla 217.
Ura.
Duba pelasi ensimmäiset pääsarjaottelunsa SM-liigassa SaiPassa, jossa torjui kaudet 2001–2003. Hänen pelaajaoikeutensa omisti kuitenkin Tšekin HC Sparta Praha, joka halusi maalivahtin takaisin kotimaahansa kaudeksi 2003–2004. Duba siirtyikin kaudeksi HC Znojemští Orliin. 
Tšekissä Duba pelasi kaksi kautta: Znojemští Orlissa 2003–2004 ja HC Plzeňissä 2004–2005. Hänen piti palata SaiPaan kaudeksi 2005–2006, mutta Sparta Prahan ja Plzeňin välisen vuokrakiistojen takia siirto kariutui. Duban uusi seura syksyllä 2005 olikin Elitserienin Leksands IF.
Kauden 2006–2007 alun Duba pelasi vuokralla TPS:ssa, mutta palasi loppukaudeksi Sparta Prahaan, jossa voitti Tšekin mestaruuden. Prahassa Duba pelasi syksyyn 2008 asti, jolloin siirtyi Ässiin. Duba pelasi alkukaudesta Tšekissä seitsemän ottelua, mutta jäi Tomas Pöpperlen varjoon. Duba pelasi loppukauden Ässissä. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi kotimaahansa HC Třinecin joukkueeseen. Duba siirtyi kesken kauden saman liigan PSG Zlíniin ja seuraavaksi kaudeksi KHL:n Lev Popradiin.
Duba pelasi KHL:ssä Popradissa 27 ottelua. Joukkue oli tammikuussa kuitenkin käytännössä menettänyt pudotuspelimahdollisuutensa, ja se myi Duban Tšekin kakkossarjan Piráti Chomutoviin. Duba pelasi loppukauden Chomutovissa ja siirtyi seuraavan kauden alussa Italian pääsarjan HC Bolzanoon. Bolzanoa hän edusti muutaman kuukauden verran, kunnes Saksan DEL-liigan Krefeld Pinguine hankki hänet tammikuussa 2013 joukkueeseensa.
Hän on myös edustanut maataan useaan otteeseen sekä juniori- että aikuistasolla.
Tuhlaajapoika (vuoden 1916 elokuva)

Tuhlaajapoika on vuonna 1916 valmistunut suomalainen Sven Bergvall'n käsikirjoittama ja ohjaama mykkäelokuva. Elokuva perustuu Michel Carré Jr:n elenäytelmään "L'enfant prodigue" vuodelta 1890. 
Elokuva sai ensi-iltansa 30. huhtikuuta 1916 Esplanad-teatterissa Helsingissä ja sitä esitettiin myös nimellä "Kadotettu poika". Ensi-ilta oli Suomen autonomian ajan viimeinen kotimaisen näytelmäelokuvan ensi-ilta .
Elokuvassa nuori herra Pierrot rakastuu pyykkiä kantavaan Phrynetteen ja päätyy varastamaan yöllä isänsä säästöt ja karkaamaan tytön kanssa Pariisiin. Phrynette on kuitenkin tuhlaavainen, ja ongelmia on edessä rahojen loppuessa. 
Kuvamateriaali elokuvasta on tuhoutunut muutamaa valokuvaa lukuun ottamatta. 
Arviot.
Elokuvasta tuli kohtalainen yleisömenestys, ja sitä ylistettiin myös Helsingin Sanomien ja Turun Sanomien arvioissa ja uutisoinneissa. Elokuvan taiteellisista suorituksista käytiin kuitenkin myös polemiikkia Hufvudstadsbladetin yleisönosastossa nimimerkkien ja ohjaajan Sven Bergvallin välillä.
Kalle Pettersson

Kalle Pettersson on vuonna 1914 valmistunut suomalainen mykkä rikoselokuva, jonka on tuottanut "Nordiska Biograf Kompaniet Fernander &amp; Hallseth". Elokuva sai ensi-iltansa 26. huhtikuuta 1914 Esplanad-teatterissa Helsingissä.
Elokuva syntyi ilmeisesti Taideteollisen Keskuskoulun opiskelijoiden tempauksena. Elokuva huipentuu takaa-ajoon ja taisteluun rosvon ja takaa-ajajien välillä. Elokuvan ohjaajasta ei ole tietoa ja itse elokuva ei ole säilynyt.
Kemin taidemuseo

Kemin taidemuseo on kulttuurikeskuksessa sijaitseva alueellinen vastuumuseo. Se on yksi Suomen alueellisista vastuumuseoista, jossa on esillä erityisesti Lapin kuvataidetta, minkä lisäksi museossa järjestetään myös kansainvälisiä näyttelyitä.
Museorakennus.
Kemin taidemuseo sijaitsee Kemin kulttuurikeskuksessa, josta löytyvät taidemuseon tilojen lisäksi myös Kemin kaupungin pääkirjaston, Kivalo-opiston ja Meri-Lapin musiikkiopiston tilat. Kolmessa vaiheessa rakennetun Kemin kulttuurikeskuksen taidemuseolle varattu osa valmistui yhdessä työväenopistolle ja kauppaopistolle varattujen tilojen kanssa vuonna 1977 ja museo muutti nykyisiin tiloihinsa vuoden 1990 jälkipuoliskolla. Museo sijaitsee torin laidalla osoitteessa Marina Takalon katu 3.
Kokoelmat ja toiminta.
Kemin taidemuseo on Pohjois-Suomen vanhin taidemuseo. Sen kokoelmat saivat alkunsa vuonna 1947 lehtori Ape Rantaniemen lahjoittamasta taidekokoelmasta, joka sisälsi erityisesti 1910- ja 1920-lukujen suomalaista taidetta kuten Albert Edelfeltin, Akseli Gallen-Kallelan, Pekka Halosen, Eero Nelimarkan, Marcus Collinin, Tyko Sallisen, Ellen Thesleffin ja Magnus Enckellin teoksia. Aluksi kokoelmaa pyrittiin täydentämään niin, että hankinnat liittyisivät tyylillisesti tai taiteilijakohtaisesti Rantaniemen lahjoituskokoelmaan. Nykyään Kemin taidemuseon hankintojen pääpaino on läänin nykytaiteen kartuttamisessa. Museon kokoelmiin kuului vuonna 2007 noin 2156 teosta.
Aluetaidemuseonimityksen Kemin taidemuseo sai vuonna 1981 ja suomalainen aluetaidemuseotoiminta lähtikin liikkeelle kokeiluna juuri Kemin taidemuseosta.
Kemin taidemuseo on Suomen museoliiton jäsenmuseo ja sen vs. museotoimenjohtajana toimii Tanja Kavasvuo.
Museo on avoinna maanantaista perjantaihin kello 10-17 sekä lauantaisin kello 10-15.
Ferrari F1/86

Ferrari F1/86 oli Formula 1 -auto, jota Ferrari-talli käytti kaudella 1986. Auton suunnittelivat Mauro Forghieri ja Harvey Postlethwaite. Se suunniteltiin korvaamaan kaudella 1985 käytetty 156/85, joka oli nopea mutta epäluotettava auto. F1/86 oli rungoltaan ja ulkonäöltään hyvin samanlainen kuin 156/85-malli. Jo entisestään hyvää aerodynamiikkaa paranneltiin, ja kaikki osat vaihdettiin kestävämpiin: nämä seikat, yhdessä tehokkaan Ferrari-moottorin kanssa, saivat uskomaan auton kilpailukykyyn.
Todellisuudessa F1/86 menestyi selvästi edeltäjäänsä heikommin: luotettavuusongelmista ei ollut päästy eroon, ja auto hävisi jatkuvasti nopeammille Williams FW11:lle, McLaren MP4/2:lle ja Lotus 98T:lle. Autolla saavutettiin vain 5 kertaa palkintokorokesijoitus (Stefan Johansson neljästi ja Michele Alboreto kerran), ja auto ei saavuttanut ainuttakaan voittoa, paalupaikkaa tai nopeinta kierrosta. Heikosti menestynyt auto korvattiin vuoden lopussa F1/87-mallilla.
Oliver Setzinger

Oliver Setzinger (s. 11. heinäkuuta 1983 Horn, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa tällä hetkellä EBEL-liigan Graz 99ers -joukkueessa. Hänen pelipaikkansa on vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Setzinger aloitti jääkiekkouransa 8-vuotiaana EC Stadlau Wienin junioreissa. Hän siirtyi jo seuraavaksi vuodeksi toiseen wieniläisseuraan, Wiener EV:hen. 16 -vuotiaana Itävallan juniorimaajoukkueissa pelanneena Setzinger muutti uusien haasteiden perässä Suomeen pelaamaan Tampereen Ilveksessä. Ilveksen aikana hän pelasi pääosin A-junioreissa, mutta pääsi myös näyttämään osaamistaan miesten SM-liigassa, jossa tuli 25 ottelun aikana tehot 1+1.
Vuonna 2000 pelatuissa nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Setzinger valittiin 1. divisioonan parhaaksi hyökkääjäksi. Näiden suoritusten siivittämänä Nashville Predators varasi hänet NHL:ään kolmannella kierroksella (yhteensä 76. varaus). 
Kaudella 2001–2002 Setzinger pelasi Ilveksen lisäksi myös Mestiksen Vaasan Sportissa, jossa hän kokosi mukavat tehot (8 ottelua, 5+2). Vaasan keikan jälkeen Setzinger palasi loppukaudeksi takaisin kotimaahaansa EHC Linziin. Sieltä hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Lahden Pelicansin riveihin. Pelicansissa hän myös aloitti kauden 2003–2004. Pelicans-ajan tehoiksi Setzingeriltä jäi heikossa joukkueessa kohtalaiset 9 maalia ja 18 maaliin johtanutta syöttöä 76 ottelussa. Kyseisellä kaudella (2003–2004) hän pelasi lisäksi KalPassa, joka pelasi tuolloin vielä Mestistä, sekä HPK:ssa, jossa Setzingerille löytyi hyvä rooli myös seuraavalle kaudelle. 
HPK-aikana 67 ottelussa pisteet 18+21 rohmunnut Setzinger palasi kotimaansa pääsarjaan Vienna Capitalsiin kahdeksi seuraavaksi kaudeksi, joina hän kokosi käsittämättömiä tehoja (sarjan taso ei tosin ollut aivan Euroopan kärkeä, kuten Suomessa). 
Kesällä 2007, varauksesta huolimatta, Setzinger teki Nashvillen kanssa sopimuksen vapaana agenttina (varaus oli ehtinyt raueta kolmessa vuodessa NHL-sääntöjen mukaan). Hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan yhtään NHL-ottelua. Setzinger siirtyi kesken kauden Sveitsiin SCL Tigersiin, josta vaihtoi syksyllä 2009 jälleen kesken kauden saman sarjan HC Davosiin. 
Setzinger on edustanut Itävaltaa MM-kisoissa kuudesti, joista viisi kertaa ylimmällä tasolla. Hän on edustanut maataan myös olympiatasolla, Itävallan jääkiekkomaajoukkueen päästyä karsintojen kautta pelaamaan vuoden 2014 talviolympialaisiin.
Viron musiikki- ja teatteriakatemia

Viron musiikki- ja teatteriakatemia () on julkinen musiikkikorkeakoulu Tallinnassa Virossa. Korkeakoulu perustettiin vuonna 1918, alkuperäisenä nimenään Tallinnan konservatorio. Korkeakoulussa on noin 670 opiskelijaa ja henkilökuntaa on noin 260.
Musiikkiakatemian tunnetuin entinen oppilas on maailmankuulu virolainen säveltäjä Arvo Pärt. Myös säveltäjä ja urkuri Andres Uibo (s. 1956) on opiskellut akatemiassa ja toiminut vuodesta 1994 asti urkujensoiton yliopistonlehtorina. Muita entisiä opiskelijoita ja myöhemmin opettajia ovat Leo Normet, Harri Otsa, Ester Mägi, Lepo Sumera, Jaan Rääts, Heino Jürisalu, Gustav Ernesaks, René Eespere, Jaan Ross ja Els Aarne. Konservatorioaikana säveltäjä Artur Kapp toimi opettajana. Erkki-Sven Tüür opetti akatemiassa säveltämistä vuodesta 1989 vuoteen 1992.
Viron musiikkiakatemiassa opiskelivat muun muassa Peeter Vähi, Urmas Sisask ja Evald Aav. Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa on opiskellut monia suomalaisia nuoria muusikoita.
Jussi Oras

Johan (Jussi) Henrik Mustonen, käytti kirjailijanimeä Jussi Oras (15. elokuuta 1868 Kuopio − 17. maaliskuuta 1902 Iisalmi) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Oras".
Henkilöhistoria.
Mustosen vanhemmat olivat Matti Mustonen ja Helena Katarina Mustonen. Hänen puolisonsa oli Maria Oinonen (s. 1864), metsänhoitaja Matti Aarne Mustonen (s. 1898) oli heidän poikansa. Mustonen kävi kansakoulun ja valmistui kirjaltajaksi 1886. Mustonen toimi sitten kirjapainon johtajana ja sanomalehtimiehenä. Hän oli toimitussihteerinä Savo-Karjala-lehdessä vuosina 1894−1896 ja Iisalmessa ilmestyneessä Salmetar-lehdessä vuodesta 1897.
Atlantic Container Line

Atlantic Container Line (ACL) on vuonna 1967 perustettu ruotsalainen laivayhtiö. Yhtiön kotipaikka sijaitsee Iselinissa, New Jerseyn osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Yhdysvaltain lisäksi yrityksellä on toimipaikat Kanadassa, Belgiassa, Tanskassa, Suomessa, Ranskassa, Saksassa, Irlannissa, Britanniassa, Norjassa, Ruotsissa ja Sveitsissä. ACL on 99-prosenttisesti italialaisen Grimaldi Groupin omistuksessa.
Atlantic Container Line liikennöi konttialuksilla Euroopan ja Pohjois-Amerikan itärannikon välillä.
Fernie Flaman

Ferdinand Charles ”Fernie” Flaman (25. tammikuuta 1927 Dysart, Saskatchewan, Kanada – 22. kesäkuuta 2012 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Puolustajana pelannut Flaman edusti urallaan Boston Bruinsia ja Toronto Maple Leafsia National Hockey Leaguessa.
Hän tuli tunnetuksi fyysistä peliä pelkäämättömänä ”poliisipelaajana”. 
Flaman teki NHL-urallaan vain 34 maalia ja antoi 174 maalisyöttöä (208 tehopistettä) pelaamissaan 910 ottelussa, mutta jäähyminuutteja hän keräsi peräti 1 370 sijoittuen lopettaessaan liigan kaikkien aikojen jäähytilaston kolmanneksi.
Ammunta kesäolympialaisissa 1988 – miesten 10 metrin ilmapistooli

Miesten 10 m ilmapistooli ammuttiin Soulin kesäolympialaisissa 24. syyskuuta ensimmäistä kertaa kesäolympialaisissa. MM-kilpailuissa laji on ollut jo vuodesta 1970 asti. Kilpailun voitti Bulgarian Tanju Kirjakov tuloksella 687.9 (585+102.9).
Peruskilpailussa yhdysvaltalainen Erich Buljung ampui sivuavan peruskilpailun maailmanennätyksen 590. Finaalia hän johti pitkään, mutta bulgarialainen Tanju Kirjakov nousi viimeisellä laukauksella tasapisteisiin. Kirjakov voitti kullan paremman finaalituloksen perusteella (Kirjakov 102.9, Boljung 97,9). Pronssia ampui kiinalainen Xu Haifeng, joka voitti edellisissä olympialaisissa Los Angelesissa Kiinan ensimmäisen pistoolin olympia kullan.
Suomalaisista mukana olivat Sakari Paasonen ja Jouni Vainio. Paasonen sijoittui jaetulle 18. sijalle tuloksella 577 ja Vainio oli sijalle 39. tuloksella 566.
Kaitainen

Kaitainen, josta paikalliset käyttävät myös nimeä Kaijo, on kylä Joroisten kunnassa. Kaitaisten viljelysmaisema on ollut asuttuna 1540-luvulta alkaen, ja maanviljely ja karjatalous ovat yhä alueen peruselinkeinoja. 
Kyläläisten käytössä on urheilukenttä ja -kaukalo sekä niiden yhteydessä sijaitseva kylätupa, valaistu pururata johon tehdään talvisin hiihtolatuja, ja vuonna 2016 rakennettu yhdeksänkorinen frisbeegolf-rata. 
Kaitaisissa sijaitsee Pyhän Georgios Voittajan kirkko eli tsasouna, jonka rakennutti kylällä asuva liikemies Pekka Viljakainen vuonna 2013. Rakennuksen arkkitehtina toimi Ivan Kanaev ja sen vihki käyttöön arkkipiispa Leo. Tsasounan läheisyydessä sijaitsee kirkkokahvila, joka on avoinna kesäisin. 
Viljakainen on myös Kaitaisiin rakennetun Pihlas Resort -luksuslomakylän taustalla. Hankkeessa on ollut Viljakaisen lisäksi sijoittajina joukko julkisuudenhenkilöitä, kuten Jasper Pääkkönen ja Valtteri Bottas. Lomakylä aukesi syyskuussa 2023 lukuisten aikatauluista myöhästymisten jälkeen. 
Kylällä toimi vuosina 1882–2017 Kaitaisten kyläkoulu. Koulurakennus sijaitsee keskellä kylää, ja siellä on opiskellut 20–40 oppilasta kerrallaan. Aiemmin kylässä oli myös Tarmo-lähikauppa, joka lopetti toimintansa vuonna 2009. 
Suomen maisemamaakuntajaossa Savonselän seutuun luettava Kaitainen on yksi Ympäristöministeriön määrittelemistä valtakunnallisesti arvokkaista maisema-alueista.
Reijo Mansikka

Reijo Mansikka (s. 23. tammikuuta 1959 Tampere) on jääkiekkovalmentaja ja entinen pelaaja.
Mansikka pelasi SM-liigaa Kooveessa kausilla 1977–1980, Ilveksessä 1980–1983 ja SaiPassa 1988–1991. Hän pelasi urallaan 210 ottelua ja teki niissä tehopisteet 46 + 64 = 110. Valmentajana Mansikka on toiminut vuodesta 1991. Hän on valmentanut mm. Saipaa Sm-Liigassa sekä KooKoota Mestiksessä. Kaudella 2009–2010 hän toimi KooKoon B-junioreiden I-divisioonajoukkueen valmentajana. Vuoden tauon jälkeen Mansikka palasi jääkiekon pariin Kotkan Titaanien valmentajaksi kaudelle 2011–2012 (1+1 vuoden sopimus).
Rick Martin

Rick Martin (26. heinäkuuta 1951 Verdun, Quebec, Kanada – 13. maaliskuuta 2011 Clarence, New York, Yhdysvallat) oli laitahyökkääjänä pelannut jääkiekkoilija. Hän pelasi 11 kautta NHL:ssä vuosien 1971 ja 1982 välillä. Parhaiten Martin muistetaan Buffalo Sabresin niin sanotun "French Connection" -ketjun jäsenenä Gilbert Perreaultin ja Rene Robertin ohella.
Hän pelasi 685 NHL-ottelua ja kirjautti niissä 384 maalia ja 317 syöttöä eli teki 701 tehopistettä. Parhaalla kaudellaan hän keräsi 95 pistettä, joista 52 maaleilla, vaikka pelasi runkosarjassa vain 68 ottelussa.
Martin kuoli sydänkohtaukseen maaliskuussa 2011, 59-vuotiaana.
Månegarm

Månegarm on ruotsalainen folk/viikinkimetallia soittava yhtye, jonka musiikissa on vaikutteita myös black metalista. Yhtyeen nimi tulee Mánagarmrista, sudesta skandinaavisessa mytologiassa.
Yhtye alkoi Svenne Rosendalin, Jonas Almquistin, ja Pierre Wilhelmssonin ideasta 1995. Kitaristi Mårten Matssonin ja rumpali Erik Grawsiön liityttyä bändiin he alkoivat soittaa nimellä Antikrist. 1996 bändin nimi vaihtui Månegarmiin ja yhtye alkoi nauhoittaa ensimmäistä demoaan Vargaresa. Svenne ja Mårten lähtivät yhtyeestä ja heidät korvasi Markus Andé ja Jonny Wranning. Tällä kokoonpanolla yhtye marssi Sunlight studioon nauhoittamaan seuraavaa demoaan Ur Nattvindar. Pian tämän jälkeen Jonny Wranning jätti yhtyeen ja hänet korvasi Viktor Hemgren. Loppuvuodesta 1997 yhtye nauhoitti ensimmäisen kokopitkän albuminsa Nordstjärnans Tidsålder. 
Kesällä 1999 yhtye alkoi nauhoittaa toista albumiaan Havets Vargar. Albumin nauhoittaminen venyi ristiriitojen takia ja lopulta Viktor Hemgren erosi yhtyeestä, jolloin mikkiin tarttui bändin rumpali Erik Grawsiö. Albumi julkaistiin vuonna 2000. Seuraava albumi sai nimekseen Dödsfärd, ja se julkaistiin kesällä 2003. Tämän jälkeen yhtye alkoi nauhoittaa varhaisia demojaan uusiksi ja syntyi kokoelma-albumi Vredens Tid, joka julkaistiin vuonna 2005.
Vuonna 2006 yhtye nauhoitti akustisen EP:n Urminnes Hävd (The Forest Sessions) yhteistyössä folk-yhtye Två Fisk Och En Fläskin kanssa. Samana vuonna yhtye lähti Displeased recordsilta ja solmi sopimuksen Black Lodgen kanssa.
Vuonna 2006 Bändi nauhoitti toistaiseksi uusimman albuminsa Vargstenen, joka julkaistiin toukokuussa 2007.
Sorin Babii

Sorin Babii (s. 14. marraskuuta 1963) on romanialainen pistooliampuja ja olympiavoittaja.
Babii saavutti olympiakultaa Soulin 1988 50 m vapaapistoolilla ja olympiapronssia Barcelonassa 1992 10 m ilmapistoolilla. Lisäksi hän on saavuttanut kaksi MM-pronssia 10 m ilmapistoolilla Sarajevossa 1989 ja Stavangerissa 1991.
Frank Arnesen

Frank Arnesen (s. 30. syyskuuta 1956 Kööpenhamina) on entinen tanskalainen entinen jalkapalloilija, joka toimii nykyisin Hamburger SV:n urheilutoimenjohtajana.
Ura pelaajana.
Pelaajana Arnesen edusti uransa huipulla hollantilaisia seuroja Ajax Amsterdam ja PSV Eindhoven ja voitti jälkimmäisen riveissä vuoden 1988 Euroopan cupin.
Arnesen oli Tanskan 1980-luvun maineikkaan maajoukkueen tärkeimpiä pelintekijöitä. Hän edusti maataan 52 kertaa ja teki maaotteluissa 14 maalia. Hän pelasi vuoden 1984 EM-kisoissa ja vuoden 1986 MM-kisoissa.
Pelaajauran jälkeen.
Pelaajauransa jälkeen Arnesen toimi Bobby Robsonin apulaisvalmentajan PSV Eindhovenissa 1991–1993 ja siirtyi 1994 seuran general manageriksi. Hän toimi tehtävässä kymmenen vuoden ajan ja hankki joukkueeseen sellaisia lahjakkuuksia kuin Ronaldon, Jaap Stamin, Ruud van Nistelrooyn ja Arjen Robbenin. Toukokuussa 2004 Arnesen jätti PSV:n ja siirtyi Tottenhamin manageriksi. Arnesen vastasi seuran pelaajahankinnoista ja lahjakkuuksien etsimisestä, kun päävalmentaja Jacques Santini keskittyi peluuttamiseen ja harjoituksien vetämiseen. Toukokuussa 2005 Tottenham hyllytti Arnesenin, kun tämä kävi neuvotteluja mahdollisesta siirtymisestä Chelseaan. Lopulta tanskalainen siirtyi pitkien neuvottelujen jälkeen Spursista Chelseaan kesäkuussa 2005. Uudessa seurassa hän vastasi scouttaamisesta ja oli hankkimassa seuraan muun muassa Salomon Kaloun, Florent Maloudan ja John Obi Mikelin. 
Marraskuussa 2010 Arnesen kertoi jättävänsä Chelsean kauden jälkeen. Helmikuussa 2011 hän kertoi jatkavansa uraansa Bundesliigaseura Hamburger SV:n urheilutoimenjohtajana. Lokakuussa 2011 Arnesenista tuli seuran päävalmentaja Michael Oenningin potkujen jälkeen. Arnesenin ohella valmennustehtävistä vastaa Rodolfo Cardoso, jolta puuttuu vaadittava lisenssi ja tanskalainen on näin ollen seuran virallinen päävalmentaja. Arnesenin valmennusurakka jäi lopulta yhteen otteluun, jossa HSV voitti SC Freiburgin. 17. lokakuuta Arnesen väistyi valmentajan paikalta, kun seuran pitkään hamuamam Thorsten Fink otti tehtävän vastaan.
Bridget Fonda

Bridget Jane Fonda (s. 27. tammikuuta 1964 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka muistetaan ennen kaikkea roolistaan Yvonne Biasina elokuvassa "Rakkauden arpa" (1994) sekä elokuvasta "Pikku Buddha" (1993). Hän ei ole näytellyt vuoden 2002 jälkeen.
Fonda on voittanut parhaan naisnäyttelijän palkinnon Katalonian filmifestivaaleilla 1995 elokuvasta "Rankkaa magiaa". Hän oli urallaan myös Emmy-ehdokkaana televisioelokuvasta "Sovinnon hetket" ja Blockbuster Entertainment Award -ehdokkaana elokuvasta "Joka leikkiin ryhtyy" (1997), hän on ollut lisäksi kaksi kertaa Golden Globe -ehdokkaana elokuvista "After Amy" (2001) ja "Skandaali" (1989). Fonda on ollut myös Independent Sprit Award -ehdokkaana vuonna 1989.
Bridget Fonda meni naimisiin elokuvasäveltäjä Danny Elfmanin kanssa 29. marraskuuta 2003. Heillä on tammikuussa 2005 syntynyt poika. Bridget Fonda on näyttelijä Peter Fondan tytär ja näyttelijä Jane Fonda on hänen tätinsä.
Pentagram (yhdysvaltalainen yhtye)

Pentagram on Yhdysvalloissa vuonna 1971 perustettu metallimusiikkiyhtye. Se tunnetaan Black Sabbathin ohella doom metal -tyylisuuntauksen edelläkävijänä. Yhtyeen ainoa pysyvä jäsen on ollut laulaja Bobby Liebling.
Pentagram saavutti esiintymisillään, singlelevyillään ja demonauhoillaan kulttimainetta Yhdysvaltain underground-musiikkipiireissä jo 1970-luvulla. Yhtye ei kuitenkaan saanut levytyssopimusta lp-levyn julkaisemiseen, mistä syystä se lopetti toimintansa vuonna 1979. 1980-luvun alussa Bobby Liebling kokosi uuden Pentagram-kokoonpanon, joka onnistui lopulta julkaisemaan yhtyeen debyyttialbumin vuonna 1985. Toisen albuminsa ilmestyttyä vuonna 1987 Pentagram hajosi. Vuodesta 1993 alkaen Bobby Liebling on koonnut Pentagramin useita kertoja uudelleen vaihtelevilla kokoonpanoilla.
Yhtyeen maineen kasvettua doom metal -piireissä myös 1970-luvulla nauhoitettua materiaalia on julkaistu.