tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karsina

Karsina on suomen kielen murteissa perinteisesti voinut tarkoittaa kolmea eri asiaa. Yleiskielessä se on navetassa tai tallissa oleva aitaus eläimille. Perinteisessä karjalaisessa ja savolaisessa tuvassa se on ollut naisten ja lasten puoli eli uunin ja päätyseinän välinen osa. Paikoitellen Kaakkois-Suomessa karsinaksi sanotaan myös vilja-aitan laaria eli hinkaloa.
Karsina kotieläintaloudessa.
Suomen yleiskielessä karsina tarkoittaa navetassa, sikalassa, lampolassa tai tallissa olevaa aitausta, jossa pidetään nautoja, sikoja tai lampaita. Myös hevosia pidetään karsinoissa. Eri eläinlajeille karsinat ovat erilaisia. Ryhmäkarsinassa on useita eläimiä yhdessä. Eri lajeja ei kuitenkaan laiteta samaan karsinaan. Hevosia pidetään yksittäiskarsinoissa, ellei niillä ole erillistä pihattoa, toisin sanoen hallia, josta pääsee vapaasti kulkemaan tarhaan ja takaisin.
Karsinoihin kuuluu eläinten syöttöpaikka ja nykyaikaisissa rakennuksissa karsinoissa on myös vesiautomaatit, joista eläimet voivat vapaasti juoda. Karsinoissa pidetään yleensä kuivikkeita pohjalla. Kuivikkeena saatetaan nykyään käyttää esimerkiksi olkia, sahan- tai kutterinpurua, sanomalehtipaperia tai kumirouhetta. Eri eläimillä parhaiten soveltuvan kuivikkeen ominaisuudet voivat vaihdella. 
Karsinat tehtiin ennen riu'usta ja seipäistä tai laudasta, mutta esimerkiksi sikojen karsinat ovat olleet jo kauan teräsputkesta ja betonista koottuja. Karsinoita voi ostaa myös valmiina pakettina. Hevosille niitä on saatavina liukuovilla puoliovilla, kalteroiduilla puoliovilla tai englantilaistyyppisinä ulkokarsinoina, jolloin hevonen saa päänsä suoraan ulos korkeussuunnassa kahdessa osassa olevasta ovesta. 
Hevosen karsinaa ei pidä sekoittaa pilttuuseen. Karsinassa hevonen pystyy kääntymään, käymään makuulle kuivikkeille ja piehtaroimaan. Pilttuussa hevonen on sidottuna seinään, eikä se pääse kääntymään, eikä välttämättä edes käymään makuulle. Pilttuussa hevosen pitäminen ei ole nykyisten asetusten mukaisesti suositeltavaa, eikä edes sallittua mikäli se tapahtuu kokopäiväisesti.
Isoftaalihappo

Isoftaalihappo on aromaattinen dikarboksyylihappo, joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä kiteistä jauhetta. Sen kemiallinen kaava on C8H6O4 ja rakennekaava C6H4(COOH)2. Isoftaalihaposta käytetään myös nimityksiä "meta-ftaalihappo", "m-ftaalihappo" ja "1,3-bentseenidikarboksyylihappo". 
Isoftaalihapon moolimassa on 166,1 g/mol, sulamispiste 345–348 °C, tiheys 1,54 g/cm3, itsesyttymislämpötila &gt; 650 °C ja CAS-numero 121-91-5. Isoftaalihappo ei liukene kylmään veteen, mutta huonosti kiehuvaan veteen.
Valmistus ja käyttö.
Isoftaalihappoa valmistetaan hapettamalla m-ksyleeniä hapen avulla ja toisinaan kohapettimena käytetään asetaldehydiä ja liuottimena etikkahappoa. Katalyytteinä m-ksyleenin hapetukselle käytetään tyypillisesti koboltti-mangaani-bromi-katalyyttiä. Yhdiste puhdistetaan kiteyttämällä. Isoftaalihappoa käytetään korkeita lämpötiloja kestävien polyestereiden, hartsien ja muiden tyydyttymättömien polymeerien valmistamiseen. Siitä valmistetaan myös muovien pehmentimiä, mutta ne ovat kalliimpia kuin ftaali- tai tereftaalihaposta valmistetut. 
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikainen altistuminen isoftaalihapolle ärsyttää lievästi ihoa.
Katso myös.
Isoftaalihapon (meta-ftaalihappo, 1,3-bentseenidikarboksyylihappo) isomeerisia muotoja ovat:
Greg Graffin

Gregory Walter Graffin (s. 6. marraskuuta 1964 Madison, Wisconsin), joka tunnetaan myös nimellä Greg Graffin, on yhdysvaltalainen muusikko ja professori. Hänet tunnetaan punk rock -yhtye Bad Religionin solistina sekä perustajajäsenenä.
Bad Religion.
Vuonna 1979, 14 vuoden ikäisinä, Greg Graffin perusti Bad Religionin muutaman lukioaikaisen luokkatoverinsa kanssa. Yhtye perustettiin eteläisessä Kaliforniassa, San Fernando Valleyssä. Tehtyään jonkin aikaa nimeä itselleen Los Angelesin punk-scenessä sekä julkaistuaan kolme EP:tä ja kaksi täyspitkää albumia yhtye hajosi vuonna 1984. Yhtye kasattiin uudelleen vuonna 1987 "How Could Hell Be Any Worse?" -albumin aikaisella kokoonpanolla. Uutena jäsenenä tässä vaiheessa yhtyeeseen oli liittynyt entinen Circle Jerksin kitaristi Greg Hetson. Yhtye julkaisi seuraavana vuonna laajalti arvostetun comeback-albuminsa "Suffer". Yhtye on vuoden 1988 jälkeen levyttänyt ja keikkaillut tauotta näihin päiviin asti. Bad Religion tunnetaan poliittisesti kantaa ottavista lyriikoistaan sekä tunnusomaisista harmonioista ja melodioista.
Graffin sekä yhtyeen kitaristi Brett Gurewitz ovat tällä hetkellä yhtyeen pääasialliset laulujen sanoittajat. 1990-luvun loppupuolella Graffin vastasi kolmen albumin osalta kappaleiden kirjoittamisesta yksinään, Gurewitzin erkaannuttua yhtyeestä väliaikaisesti. Greg Graffin nauhoitti ensimmäisen sooloalbuminsa vuonna 1997. Albumi "American Lesion" sisälsi pehmeämpää ja enemmän popmusiikkiin orientoitunutta materiaalia. Julkaistuaan 1990-luvulla viisi albumia monikansalliselle levy-yhtiölle, Atlantic Recordsille, Bad Religion palasi Epitaphille. Näihin aikoihin myös Gurewitz palasi yhtyeen jäsenistöön. Graffinin seuraavasta sooloalbumi nimeltään "Cold as the Clay" julkaistiin vuonna 2006"." Uudella albumillaan Graffin esittää vanhoja amerikkalaisia folk-lauluja taustayhtyeen säestämänä. Albumin tuotti Brett Gurewitz ja sen julkaisijana toimi Epitaph Recordsin vuonna 1999 perustettu sisarlevy-yhtiö ANTI-Records. Albumi julkaistiin 10. heinäkuuta 2006.
Akateeminen ura.
Graffin on opiskellut geologiaa Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa (UCLA). Hän suoritti maisterin tutkinnon geologiasta UCLA:ssa ja filosofian tohtorin tutkinnon (Ph.D.) eläintieteestä Cornellin yliopistossa evoluutiobiologian laitoksella. Bad Religionin virallisilla nettisivuilla ja Cornellin yliopiston sivuilla olleen videopätkän mukaan Graffinin päättötyö olisikin kuitenkin ollut eläintieteen alaan kuuluva tutkimus. Graffinin päättötyön nimi oli "Monism, Atheism and the Naturalist Worldview: Perspectives from Evolutionary Biology".
Tällä hetkellä Greg Graffin asuu Los Angelesissa, Kaliforniassa. Bad Religioniin liittyvän toiminnan lisäksi hän on luennoinut Kalifornian ja Cornellin yliopistoissa. Hänen kirjallinen tuotantonsa käsittää neljä julkaistua teosta, joista yksi on suomennettu.
Kristus-monogrammi

Kristuksen monogrammi, Kristus-monogrammi tai kristogrammi on nimen "Jeesus Kristus" kirjaimista laadittu lyhennetty muoto, jota käytetään kristillisenä symbolina. 
Kristogrammeja.
IKTYS.
Iktys on jo alkukristillinen symboli. Sen juuret ovat kreikankielisessä sanassa ἰχθύς ("ikhthýs"), joka tarkoittaa kalaa. Sana on akronyymi uskontunnustuksesta, joka kuuluu: ”Jeesus Kristus Jumalan Poika Pelastaja”. Kirjaimet voivat muodostaa kuvion kalasta tai olla kalasymbolin sisällä. 
Khi Rho.
Vanhimpiin monogrammeihin kuuluu Kristuksen nimen kreikkalaisista kirjaimien k ja r eli khi (χ) ja rho (ρ) yhdistelmä ☧. Keskiajalla siitä tuli ylösnousseen Kristuksen symboli. Kristus-monogrammi XP liitetään kristillisessä taiteessa usein aiheeseen Jeesuksesta Jumalan karitsana. Kristus kuvataan kantamassa monogrammia eräänlaisena roomalaisena sotalippuna ("labarum").
Keisari Konstantinus Suuren on kerrottu ottaneen symbolin ☧ käyttöön Mulviuksen sillan taistelussa vuonna 312. Kristitty historioitsija Lactantius (noin 250–320) kertoo tarinan, jonka mukaan ennen taistelua Konstantinus sai Jumalalta unessa kehotuksen maalata Jumalan merkki eli Kristus-monogrammi XP jokaisen sotilaan kilpeen. Lactantiuksen teksti on säilynyt vain yhtenä 1000-luvun alkuun sijoittuvana käsikirjoituskopina, jossa kohta kuuluu:"Unessa häntä kehotettiin ottamaan huomioon Jumalan taivaallinen tunnus ja ryhtymään sitten taisteluun. Hän teki työtä käskettyä, ja käännetyllä x-kirjaimella, jonka ylin huippu oli varustettu kaarella, merkitsi kilpiin Kristuksen".
INRI.
I.N.R.I. on muodostettu sanojen "Iesus Nazarenus, Rex Iudaeorum" alkukirjaimista. Teksti on Jeesuksen ristissä oleva kirjoitus "(titulus crucis)" latinankielisessä muodossa. Suomeksi käännettynä se kuuluu: ”Jeesus Nasaretilainen, juutalaisten kuningas”.
IHS.
Keskiajan läntisen Euroopan latinankielisessä maailmassa yleisimmäksi kristogrammiksi kehittyi "IHS" tai "IHC". Se sisältää Jeesuksen kreikkalaisen nimen kolme alkukirjainta ΙΗΣ (iota-eta-sigma). Latinaksi IHS merkitsee "Iesus Hominum Salvator" eli 'Jeesus, ihmisten pelastaja'.
Parsi

Parsi on naudan makuupaikka. Kussakin parressa on vain yksi nauta ja parsi voi olla rajattu viereisestä parresta puu- tai putkiesteellä. Parsinavetassa parret ovat yleensä rivissä ja eläinten syöttöpöytä on parsirivin edessä. 
Hevosten parsista käytetään nimeä pilttuu, ja ne ovat käytävän puolelta avonaisia. Nykyään pilttuuksi usein kutsutaan myös karsinamallista ns. "boksia". Varsinaisessa pilttuussa hevonen kytketään joko riimulla tai kaulapannalla. Suomessa eläinsuojelusäädösten mukaan hevosten pitämistä pilttuussa tulisi välttää. Vanhanaikaisia pilttuita onkin käytössä yhä harvemmissa talleissa, ja suurin osa hevosista asuu yksittäiskarsinoissa.
Anabarin kansallinen ulus

Anabarin kansallinen (dolgaanien ja evenkien) ulus, tai Anabarin kansallinen piiri (, ), on kunnallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan luoteisimmassa osassa Laptevinmeren rannikolla Venäjällä. Anabarin piiri sijaitsee Anabar-joen alajuoksun ympärillä, ja sen aleeseen kuuluu myös muutama saari Laptevinmerestä. Anabarin kansallinen piiri rajoittuu lännessä Krasnojarskin aluepiirin Taimyrin piiriin, etelässä Olenjokin kansalliseen piiriin, idässä Bulunin ulusiin ja pohjoisessa Laptevinmereen. Piirin pinta-ala on 55 600 km² ja vuonna 1995 sen asukasluku oli 4 000. 
Kunnat ja asutuskeskukset.
Anabarin kansallisen piirin hallinnollinen keskus on Saskylahin kylä. 
Piirissä on kaksi maalaiskuntaa (naslegia). Saskylahin naslegiin kuuluvat Saskylahin ja Ebeljahin kylät. Jurjung-Hajan naslegiin kuuluu vain keskuskylä Jurjung-Haja.
Väestö.
Vuonna 1989 ulusin (piirin) asukasluku oli noin 4 000 ja väestöstä oli jakuutteja 37 prosenttia, venäläisiä 27,8 prosenttia, evenkejä 9,4 prosenttia, evenejä 2,4 prosenttia, jukagiirejä 0,2 prosenttia, tšuktšeja 0,1 prosenttia ja muita 23,1 prosenttia. Noin tuhannen asukkaan Jurjung-Haja onkin ainoa dolgaanien asutuskeskittymä Sahassa. 
Vuonna 2010 piirissä oli 3523 asukasta. Näistä vähemmistökansallisuuksiin kuuluvia dolgaaneita oli 1186, evenkejä 548, evenejä 332, jukagiirejä 6 ja tofalareja 2 henkeä.
Alueella harjoitetaan perinteisesti poronhoitoa, kalastusta ja turkiseläinten metsästystä. Nykytaloudessa timantinlouhinnalla on merkittävä osuus.
Billy Liddell

Billy Liddell (10. tammikuuta 1922 Skotlanti – 3. heinäkuuta 2001) oli skotlantilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli vasen hyökkääjä ja hän teki Liverpoolille 537:ssä ottelussa 229 maalia. Liverpoolissa hän pelasi kausina 1946-1960. Sinä aikana hän voitti 8 maalikuninkuutta ja yhden liigamestaruuden. Liverpool sai lempinimekseen "Liddelpool", koska hän oli sinä aikana Liverpoolin sielu. Hänen oma lempinimensä on "Mr Liverpool". Liddell on pelannut myös Lochgelly Violetseissa.
Juditin kirja

Juditin kirja () on deuterokanonisiin kirjoihin eli Vanhan testamentin apokryfikirjoihin kuuluva kirja, joka on mukana Septuagintassa sekä katolisessa ja ortodoksisessa Raamatussa. Se ei kuulu juutalaiseen Raamattuun Tanakiin eikä varsinaiseen protestanttisten Raamattujen kaanoniin.
Kirjassa kerrotaan, kuinka juutalainen leski Judit pelastaa kansansa, jonka vihollisarmeija yritti tuhota päällikkönsä Holoferneen johdolla. Rukoiltuaan Judit lähti neuvottelemaan Holoferneen kanssa, mutta samalla hän houkutteli tämän juomaan niin paljon viiniä, että tämä menetti tajuntansa, jolloin Judit onnistui katkaisemaan tämän kaulan.
Tausta.
Kirja on todennäköisesti kirjoitettu 100-luvulla eaa. Se kehottaa juutalaisia pitäytymään Mooseksen lain noudattamisessa. Kirjan alkuperäinen kieli on joko heprea tai muinaiskreikka.
Monet tutkijat pitävät kirjaa nykyään epäluotettavana historiankuvauksena, koska sen katsotaan sisältävän useita anakronismeja. Nebukadnessar mainitaan Assyrian kuninkaana, joka olisi hallinnut sen jälkeen, kun juutalaiset olivat palanneet Babylonin vankeudesta, vaikka todellisuudessa Nebukadnessar oli juuri se Babylonian kuningas, joka pakotti juutalaiset muuttamaan. Todennäköisesti sen kirjoittamiseen on osaltaan antanut aiheen seleukidien hallinto ja sen lopettanut makkabilaiskapina vähän ennen kirjan kirjoittamista.
Merkitys ja vaikutus.
Vaikka Juditin kirja on epähistoriallinen, sitä voidaan pitää historiallisena romaanina. Martti Luther ei pitänyt sitä Raamatun kaanoniin kuuluvana, mutta kylläkin ”hengellisenä, pyhänä satuna”, ja arveli, että sen kirjoittaja oli tarkoituksella sijoittanut tarinaan aika- ja nimivirheitä, jotta lukija ymmärtäisi sen sellaiseksi. Hänen mukaansa Judit, jonka nimikin tarkoittaa juutalaista naista, merkitsee vertaus­kuvallisesti koko juutalais­kansaa. Lisäksi hän piti sitä Viisauden kirjan ajatuksia havainnollistavana näytelmäsovelluksena.
Judit ja Holofernes ovat olleet suosittu aihe kuvataiteissa ja myös kirjallisuudessa. Tarinaan viittaa myös isä Hieronymus Zachris Topeliuksen romaanissa "Välskärin kertomuksia" yrittäessään saada Regina von Emmeritziä murhaamaan Kustaa II Aadolfin.
Matkapassi

Matkapassi oli brittiläinen matkailuun keskittyvä televisiosarja. Sen inspiraation lähteenä olivat Lonely Planet -matkaoppaat. Sitä tehtiin vuosina 1994–2016 tunnin mittaisina jaksoina. 
Joka jaksossa on oma matkailija, joista tunnetuimpia ovat Ian Wright, Justine Shapiro, Holly Morris ja Megan McCormick. Sen lisäksi välillä on erikoisjaksoja, jotka keskittyvät muun muassa maailman parhaisiin ruokiin, festivaaleihin, rantoihin ym. Suomessa sarjaa on esittänyt Yleisradio eli Yle TV2.
Edu Kettunen (albumi)

Edu Kettunen on Edu Kettusen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1984 levymerkillä Finnlevy. 
Kettunen on säveltänyt ja sanoittanut albumin kappaleet, ja hänet on mainittu tekijätiedoissa nimellä Erkka Kettunen.
Ugolino della Gherardesca

Ugolino della Gherardesca, (noin 1220 – 1289) oli italialainen aatelismies ja laivaston komentaja. Hän oli mahtavan Gherardescan suvun päämies ja Pisan ghibelliinien johtohahmoja. Parhaiten Kreivi Ugolino tunnetaan Danten kuvitteellisesta kuvauksesta "Jumalaisessa näytelmässä". Tarinan mukaan hänet vangittiin poikiensa ja pojanpoikiensa kanssa syytettynä maanpetoksesta, kanssarikollisensa kavaltamana. Heitä pidettiin vangittuina yhdeksän kuukautta, ja he nääntyivät nälkään vankeudessa. Danten kirjaaman tarinan mukaan Ugolino söi poikiensa lihaa. Tutkijat ovat kyseenalaistaneet kertomuksen muun muassa sillä perusteella, että vankilaan joutuessaan kreivi oli yli 70-vuotias ja huonohampainen.
Réaumur-asteikko

Réaumur-asteikko (yksikön tunnus °Ré, °Re tai °R) on ranskalaisen René de Réaumurin vuonna 1730 esittelemä lämpötila-asteikko. Asteikko on empiirinen asteikko, jonka kaksi referenssipistettä ovat veden jäätymispiste ja kiehumispiste. Näille pisteille hän antoi lämpötilat 0 °Ré ja 80 °Ré. Koska lämpötilat mitataan veden jäätymispisteen suhteen, kutsutaan sitä "suhteelliseksi asteikoksi". Mittausteknisesti sen asteikko on välimatka-asteikko, jossa termodynaamisia laskelmia voi tehdä ainoastaan lämpötilaerojen avulla. 
Asteikko oli käytössä erityisesti Ranskassa (1790 saakka, jolloin valittiin tilalle celsiusaste), Saksassa ja Venäjällä, mutta ei ole käytössä enää kuin juustontuotantoaloilla Italiassa ja Sveitsissä.
Historiaa.
Réaumur ylenkatsoi saksalaisia mittareita ja Fahrenheitin kokemuksia ja valitsi aluksi mittareidensa nesteeksi tislatun alkoholin. Koska alkoholi kiehuu ennen veden kiehumista, käytti hän lopulta veden ja alkoholin 20 %:n seosta, joka laajeni tasan 8 % veden referenssipisteiden välissä. Kun 1 000 tilavuusyksikön neste laajeni 1 080:n suuruiseksi, päätti hän valita asteikoiksi 0 °Ré veden jäätymispisessä ja 80 °Ré veden kiehumispisteessä. Veden jäätymispiste on vaikeampi todeta tarkasti kuin jään sulamispiste, mikä johti asteikon laadinnassa epätarkkuuksiin. Kun mittari oli lisäksi avoin eli se oli yhteydessä ilman kanssa, ja kun vielä veden kiehumispiste vaihteli ilmanpaineen mukaan selvästi, mitä Réaumur ei huomioinut, oli määrittelyssä tehty useita virheitä. Näistä virheistä Fahrenheit oli jo varoittanut mittarintekijöitä. Ohjeiden mukaan valmistettujen mittareiden mittausarvot erosivatkin toisistaan hieman.
Vuonna 1799 Johann Heinrich Lambert luokittelikin kolme erilaista Réaumur-mittaria: Réaumurin ohjeiden mukaan valmistetut mittarit, Réaumur-asteikolla varustetut elohopeamittarit ja muut Réaumur-asteikolliset mittarit. Mittareita valmistivat useat artesaanit. Heitä olivat muun muassa Abbé Nollet (1732 alkaen), Tobias Mayer, Boissier de Sauvages ja Brisson. Viimeksi mainittu käytti ohjeiden vastaisesti jään sulamispistettä ensimmäisenä referenssipisteenään ja toiseksi pisteeksi hän valitsi ruumiinlämmön, jonka arvoksi hän asetti 32,5 Brisson-astetta. Abbé Soumille kehitti mittarista neliosaisen, jossa jokainen lämpömittari mittasi omaa aluettansa: −20 °Ré − 0 °Ré, 0 °Ré − 20 °Ré, 20 °Ré − 40 °Ré ja viimeinen 40 °Ré − 60 °Ré. Asteikon välit olivat tuuman pituiset ja mahdollistivat pikkutarkan lämpötilaseurannan. Mittarien kiehumispisteen referenssipiste standardoitiin myöhemmin niin, että vaadittiin ilmanpaineen olevan normaalin.
Muuntaminen.
Réaumur-asteikon lämpötilat alkavat veden jäätymispisteestä, joka pitäisi olla 0 °Ré = 0 °C = 273,15 K. Veden jäätymispisteen ja kiehumispisteen väli on 80 °Ré = 100 °C = 100 K. Tämän vuoksi Réaumur-asteikon lukemat voidaan muuttaa helposti Celsius-asteikon ja kelvin lukemiksi
formula_1
ja
formula_2
sekä Celsius-asteikon ja kelvin lukemat Réaumur-asteikon lukemiksi
formula_3
ja
formula_4
Guido Cavalcanti

Guido Cavalcanti (noin 1255 Firenze – 1300 Firenze) oli italialainen runoilija, joka oli Danten ystävä ja esikuva. Hän syntyi Firenzessä ja oli guelfi Cavalcante de Cavalcantin poika. Toisin kuin Dante, Guido Cavalcante oli ateisti. Hänen runoutensa tutkii rakkauden filosofiaa. Cavaldanti oli yksi Toscanassa alkaneen "dolce stil novo" ('ihana uusi tyyli') -suuntauksen johtohahmoista. Suuntaus oli tärkeä sekä maailmankirjallisuuden että italian kirjakielen kehittymiselle. 
Cavalcanti oli Danten läheinen ystävä, jolle Dante omisti teoksensa "Vita nuova". Hän oli myös Danten ohella uuden firenzeläisen koulun etevin runoilija. Cavalcanti otti niin innokkaasti osaa erääseen sisäiseen sotaan, että hänet ajettiin joksikin aikaa maanpakoon epäterveelliseen Sarzanaan, missä hän sai sen vaarallisen kuumetaudin, joka sittemmin koitui hänen kuolemakseen. Hänen sonettinsa, balladinsa ja canzonensa ovat parhaasta päästä syväaatteisia ja tuntehikkaan hienoja. Cavalcanti on kirjoittanut rakkauden luonteesta filosofisen ja perin kaavamaisesti järkeilevän canzonen nimeltä "Donna mi priega". Se on kovin himmeä ja on antanut aihetta monenlaisiin tulkintoihin. Aikalaistensa keskuudessa Cavalcanti kävi epikurolaisesta, mikä tiesi ateistia.
Ciudad Lineal

Ciudad Lineal on yksi Espanjan pääkaupungin Madridin hallinnollisista alueista. Se sijaitsee kaupungin keskiosassa ja on jaettu Ventasin, Pueblo Nuevon, Quintanan, Concepciónin, San Pascualin, San Juan Bautistan, Colinan, Atalayan ja Costillaresin kaupunginosiin. Ciudad Linealin pinta-ala on 11,4 neliökilometriä ja asukasluku 231 029 (2005).
Ciudad Lineal on tunnettu latinosiirtolaisten alueena. Nimi Ciudad Lineal () viittaa alueen muotoon ja arkkitehti Arturo Sorian kehittämään kaupunkisuunnittelumalliin.
Tobitin kirja

Tobitin kirja (aiemmin "Tobiaan kirja" tai "Tobian kirja"; ) on deuterokanonisiin kirjoihin eli Vanhan testamentin apokryfikirjoihin kuuluva kirja, joka on mukana Septuagintassa sekä katolisessa ja ortodoksisessa Raamatussa. Se ei kuulu juutalaiseen Raamattuun Tanakiin eikä varsinaiseen protestanttisten Raamattujen kaanoniin.
Tobitin kirja on kirjoitettu Syyriassa tai Palestiinassa noin vuonna 200 eaa., joko arameaksi tai hepreaksi. Näillä kielillä siitä on kuitenkin säilynyt vain katkelmia, jotka löydettiin Qumranin luolasta IV vuonna 1955. Kirjan koko teksti on säilynyt vain kreikankielisenä käännöksenä, josta on olemassa kaksi versiota.
Merkitys ja vaikutus.
Katolisessa kirkossa kirja julistettiin kanoniseksi Karthagon kirkolliskokouksessa vuonna 397. Trenton kirkolliskokous vahvisti sen osaksi kaanonia vuonna 1546.
Protestanttiset kirkot eivät pidä Tobitin kirjaa kanonisena, varsinaiseen Raamattuun kuuluvana, mutta varsinkin aikaisemmin se usein Suomessakin julkaistiin muiden apokryfikirjojen tavoin Raamattu-painoksissa erillisenä liitteenä. Martti Luther vertasi Juditin kirjaa kreikkalaiseen tragediaan, Tobitin kirjaa komediaan. Hänen mukaansa Tobit "opettaa, miten hurskaan talonpojan tai porvarin saattaa myös käydä huonosti ja avioliitossa voi olla paljon kärsittävää, mutta Jumala aina armollisesti auttaa ja saattaa lopulta asiat iloiseen päätökseen."
Suomessakin Tobitin kirja oli aikoinaan hyvin tunnettu, ja sen lukemista suositeltiin varsinkin avioliittoon aikoville nuorille. On myös arveltu, että Aleksis Kivi kirjoitti näytelmänsä "Nummisuutarit" osittain Tobitin kirjan pohjalta.
Sisältö.
Kirja on matkakertomus, joka kertoo hurskaan Ninivessä asuvan Naftalin heimoon kuuluvan juutalaisen Tobitin tarinan. Se pyrkii vastaamaan siihen kysymykseen, kuinka on mahdollista elää hurskaana juutalaisena vieraan kansan keskellä.
Kirjan kaksi ensimmäistä lukua on kirjoitettu ensimmäisessä persoonassa. Siinä kerrotaan Ninivessä asuvasta hurskaasta juutalaisesta Tobitista, joka tulee sokeaksi, kun hänen nukkuessaan ulkona hänen silmiinsä putoaa linnun ulostetta.
Tarina siirtyy nyt kertomaan Tobitin pojasta Tobiasta, jonka hän lähettää perimään erästä velkaa. Matkalla Tobias kohtaa ihmiseksi naamioituneen enkeli Rafaelin, jonka ohjauksessa hän hankkii kalan sydämen, maksan ja sappirakon. Sitten hän tapaa lesken, joka on kyllä ollut naimisissa seitsemän kertaa, mutta on pysynyt neitsyenä, koska demoni Asmodeus on surmannut hänen jokaisen aviomiehensä hääyönä. Enkelin kehotuksesta Tobias menee lesken kanssa naimisiin ja ajaa demonin pois polttamalla kalan sydämen ja maksan. Kalan sapella Tobias palauttaa myöhemmin isänsä Tobitin näön.
Trevor Sinclair

Trevor Lloyd Sinclair (s. 2. maaliskuuta 1973 Dulwich, Lontoo, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän pelasi 13 kautta Englannin Valioliigassa ja 12 ottelua Englannin A-maajoukkueessa.
Sinclair edusti vuonna 1989 alkaneella ja vuonna 2008 päättyneellä ammattilaisurallaan viittä seuraa, Blackpoolia, Queens Park Rangersia, West Hamia, Manchester Citya ja Cardiffia, kolmea keskimmäistä myös pääsarjatasolla, Englannin Valioliigassa. Hän pelasi vuosina 2001–2003 Englannin A-maajoukkueessa 12 ottelua, joista neljä avauskokoonpanossa vuoden 2002 MM-kilpailuissa.
Bytantain evenien kansallinen ulus

Bytantain evenien kansallinen ulus tai "kansallinen piiri" (, ) on paikallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Bulunin ulusiin, idässä Verhojanskin piiriin ja Kobjain ulusiin ja lännessä Žiganskin kansalliseen piiriin. Piirissä oli vuonna 2002 vain noin 2 761 asukasta, joista 44 % kuului vähemmistökansallisuuksiin, lähinnä eveneihin. Väestö saa elantonsa poronhoidosta, kalastuksesta ja turkiskaupasta.
Piirin (ulusin) hallinnollinen keskus on Batagai-Alyta. Ulusissa on kolme kuntaa eli naslegia ja näissä neljä kylää (suluissa):
Gaius Maecenas

Gaius Cilnius Maecenas (n. 70 eaa. – 8 jaa.) oli keisari Augustuksen uskottu ja poliittinen neuvonantaja. Hän oli aikansa runoilijoiden merkittävä tukija, ja taiteensuosijaa tarkoittava sana mesenaatti on johdettu hänen nimestään.
Maecenas omisti vaikuttavan huvilan Tivolissa Rooman lähellä. Siitä on jäljellä auditorio. Osa Maecenaan omaisuudesta oli perintöä vanhalta suvulta, jonka hän väitti johtavan juurensa aina etruskeihin asti. Maecenaan valta tuli kuitenkin lähinnä läheisestä ystävyydestä keisarin kanssa.
Maecenaan tukemia kirjailijoita olivat muun muassa Vergilius ja Horatius.
Sandra Glover

Sandra Glover (o.s. Cummings, s. 30. joulukuuta 1968, Palestine, Teksas) on yhdysvaltalainen pikajuoksija, joka kilpailee pääasiassa 400 metrin aitajuoksussa.
Glover on valmistunut Houstonin yliopistosta. Hän voitti maansa mestaruuden 400 metrin aidoissa 1999. Samana vuonna hän sijoittui Sevillan MM-kisoissa viidenneksi ajalla 53,65 ja GP-finaalissa kolmanneksi. Hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 välierissä. Seuraavana vuonna hän oli Edmontonin MM-kisoissa kahdeksas ja GP-finaalissa kolmas. 2002 hän sijoittui yleisurheilun maailmancupissa toiseksi ja voitti maansa mestaruuden.
Glover voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa Pariisin MM-kisoissa 2003, joissa hän juoksi toiseksi ajalla 53,65. Kauden lopussa hän voitti samalla ajalla. Hän voitti myös seuraavana vuonna. Helsingin MM-kisoissa 2005 Glover juoksi oman ennätyksensä 53,32 ja voitti MM-pronssia. Kauden lopussa hän oli kolmas. Hän sijoittui seuraavana vuonna kuudenneksi.
Gloveria valmentaa hänen miehensä Don Glover.
Barukin kirja

Barukin kirja (aiemmin "Baarukin kirja"; ) on deuterokanonisiin kirjoihin eli Vanhan testamentin apokryfikirjoihin kuuluva kirja, joka on mukana Septuagintassa sekä katolisessa ja ortodoksisessa Raamatussa. Se ei kuulu juutalaiseen Raamattuun Tanakiin eikä varsinaiseen protestanttisten Raamattujen kaanoniin.
Kirja on saanut nimensä profeetta Jeremian kirjurin ja ystävän Baruk ben Neriahin mukaan. Varmaa tietoa kirjoittajista ei kuitenkaan ole. Kirja lienee ollut olemassa yhtenäisenä kokonaisuutena 100-luvulla eaa. Se on luultavasti kirjoitettu alun perin arameaksi tai hepreaksi.
Muun muassa katolinen Barukin kirja sisältää kuudennen luvun, Jeremian kirjeen, joka on itäisen ortodoksisuuden Raamatussa omana kirjana. Kummatkin lukevat Barukin kirjan profeetallisiin kirjoihin Jesajan, Jeremian, Valitusvirsien, Hesekielin, Danielin ja kahdentoista pienen profeetan joukkoon.
Suleiman pašša (ranskalais-egyptiläinen upseeri)

Suleiman pašša (oikealta nimeltään Joseph Anthelme Sève, tunnettu myös nimillä Süleyman Paşa, Soliman Al Fransawi Pašša ja Eversti Sève; s. toukokuu tai heinäkuu 1788 – 12. maaliskuuta 1860 Kairo) oli ranskalaissyntyinen egyptiläinen sotilas.
Eversti Séve syntyi Lyonissa ja hänestä tuli upseeri Napoleon Bonaparten armeijassa. Hän kääntyi islamiin ja meni Egyptin armeijaan ja auttoi maata kehittämään armeijaansa eurooppalaiseen malliin. Hänellä on vielä jälkeläisia Egyptissä.
Seimi

Seimi on hevosen ruokinnassa tallissa käytettävä astia, joka yleensä sijaitsee hevosen pilttuun etuosassa. Menneinä aikoina se saattoi olla yhdestä puusta koverrettu. Seimi voi olla tehty myös esimerkiksi laudasta tai lankusta laatikon tai ruuhen muotoiseksi. Seimeen asetetaan hevoselle heiniä, viljaa ynnä muuta syötäväksi. 
Nykyisin useimmissa talleissa hevoset syövät väkirehunsa seimen sijaan muovisesta ruokinta-astiasta. Korsirehut asetetaan lattialle, mikä mahdollistaa hevoselle luonnollisen syömisasennon, tai heinäverkkoon tai seinälle kiinnitettyyn metalliseen heinähäkkiin.
Seimi kulttuurissa.
Raamatun jouluevankeliumissa vastasyntynyt Jeesus asetettiin seimeen makaamaan, kun hänen vanhemmillaan ei ollut sijaa majatalossa. Muistona tästä jouluun liittyviin joulukoristeisiin kuuluu monissa kristinuskoa tunnustavissa maissa erilaisia jouluseimiasetelmia.
Hämeen Yhteistyö

Hämeen Yhteistyö (HY) oli Suomen kansan demokraattisen liiton (SKDL) Tampereella ilmestynyt äänenkannattaja. Vuosina 1946–1947 lehti ilmestyi nimellä Hämeen-Satakunnan Yhteistyö. 1990-luvun alussa Hämeen Yhteistyö ajautui konkurssiin ja sen viimeinen numero ilmestyi 22. lokakuuta 1992.
Lehteä julkaisi aluksi 14. huhtikuuta 1945 perustettu "Hämeen ja Satakunnan Kustannus Oy Yhteistyö", mutta jo vuoden päästä yhtiö vaihtui Kustannusosakeyhtiö Sanan Tieksi. HY:tä painettiin 1940- ja 1950-luvuilla mm. Helsingissä ja Porissa, kunnes Sanan Tien uusi kirjapaino valmistui Tampereelle 1956. HY ilmestyi kolmesti viikossa (1946–1956), neljästi viikossa (1956–?) ja lähes koko 1960-luvun kuudesti viikossa. Lehden levikki oli 1960-luvulle siirryttäessä noin 10 000.
Vuonna 1971 Hämeen Yhteistyö nousi valtakunnallisiin otsikoihin, kun lehden toimittajat ryhtyivät työtaisteluun päätoimittaja Väinö Hakalan erottamisen estämiseksi. Lehteä julkaissut Pohjois-Hämeen piiri oli SKDL:n ainoa, jossa Suomen kommunistisen puolueen oppositiolla (ks. taistolaisuus) oli enemmistö ja vuonna 1971 piirin johto päätti korvata Hakalan Rauno Setälällä, joka oli SKDL:n kulttuurisihteeri. Setälä oli myös kohutun kirjan "Uusstalinistin uskontunnustus" kirjoittaja ja oppositiokommunistien luottomies, joten pääosin SKP:n enemmistöläisistä koostunut toimituskunta meni lakkoon, jolloin HY:n ilmestyminen lakkasi. Pitkähkön selkkauksen jälkeen piirijärjestö jatkoi lehden julkaisemista Setälän alaisuudessa, jolloin siitä tuli SKP:n opposition näkökantoja heijastellut sanomalehti. 1970-luvun loppupuolella SKP:n osapuolet pääsivät sopimukseen yhteistyöstä HY:n julkaisemisessa ja sen uutisointi tasapuolistui.
1990-luvun alussa HY ajautui vakaviin taloudellisiin vaikeuksiin, kun ilmoitustulot vähenivät kolmanneksella, lehtitukia supistettiin ja postin jakelumaksuja korotettiin. Lehti haettiin konkurssiin lokakuussa 1992. Hämeen Yhteistyö ilmestyi lakkautettaessa kolmesti viikossa. Sillä oli noin 10 000 lukijaa ja 4 700 tilaajaa. Lehtiyhtiön suurin omistaja oli Pirkanmaan Vasemmistoliitto. Suurimpia velkojia olivat Kansa ja STS. HY:n seuraajaksi perustettiin loppuvuonna 1992 "Pirkanmaan Yhteistyö". Uusi lehti ilmestyi noin kerran viikossa vuoteen 1995 asti.
Jouluevankeliumi

Jouluevankeliumiksi sanotaan Raamatun Luukkaan evankeliumin toisen luvun alku­osaa (jakeet 1–20). Siinä kerrotaan Jeesuksen syntymästä, enkelien ilmoituksesta paimenille Kristuksen syntymästä, paimenten vierailusta Jeesuksen seimen äärellä sekä paimenten levittämästä ilosanomasta, mitä enkelit olivat heille kertoneet tästä lapsesta. 
Kyseinen evankeliumiteksti luetaan Suomen ev. lut. kirkon evankeliumikirjan mukaan jouluna, jouluyön jumalanpalveluksessa (jakeet 1–14) sekä jouluaamun jumalanpalveluksessa (jakeet 1–20). Sen pohjalta tehdään jouluseimiasetelma. Jouluseimi-perinne elää voimakkaana Italiassa ja on levinnyt sieltä esimerkiksi Espanjaan ja muihin Etelä-Euroopan maihin ja viimeisten vuosien aikana myös Pohjois-Eurooppaan. Seimiasetelmien tekemisestä syntyi jo 1700-luvulla taidemuoto.
Antero Aakkula

Antero Aakkula (8. elokuuta 1909 Kangasala – 11. joulukuuta 2006 Colorado Springs, Yhdysvallat) oli suomalainen majuri ja Lahden suojeluskuntapiirin toinen yleisesikuntaupseeri, joka johti jatkosodan lopussa ja Moskovan välirauhan aikana aseiden hajavarastoinnin, jota joukkotiedotusvälineissä kutsuttiin asekätkennäksi. 
Koulutus.
Uransa alussa Aakkula oli palvellut varusmiehenä ja sittemmin ammattiupseerina Lahden varuskunnassa Tampereen rykmentissä. Aakkula valmistui vuonna 1936 kadettikurssilta 18. Kesällä 1944 Aakkula palveli majurina IV armeijakunnassa tiedustelu-upseerina. Hän liittyi 1948 Yhdysvaltain asevoimiin.
Aseiden hajasijoitus.
Ennen hajasijoitusta Aakkula toimi syksyllä 1944 Saimaan kanavalla Mustolan sululla IV armeijakunnan esikunnan tiedustelutoimiston päällikkönä. Aakkula ja kolme muuta upseeria saivat 27. syyskuuta 1944 kello 16 everstiluutnantti Usko Haahdilta käskyn ryhtyä suojeluskuntapiirien toisiksi yleisesikuntaupseereiksi, joiden tehtävinä oli johtaa alueellisesti aseiden hajasijoitus. Aakkula sopi Haahdin kanssa siitä, että hänen esimiehensä jääkärieversti Karl-Vilhelm Grünn saisi tietää Aakkulan todellisen tehtävän, koska tunsi tämän hyvin.
Lahden suojeluskuntapiirissä Aakkulaa auttoi majuri Urho Purhonen. Toiseksi avustajaksi hän sai Lahden tiemestarin kuljetuksia varten. Lisäksi hankittiin johtajat Asikkalasta, Hartolasta, Heinolasta, Hollolasta, Joutsasta, Luhangasta, Nastolasta ja Sysmästä. Heinolassa hajasijoitettava viestikalusto muurattiin porraskäytävän alle.
Aakkula sai kutsun Valpon kuulusteltavaksi Helsinkiin heinäkuun alussa 1945 ja lähti matkaan junalla Lahdesta. Riihimäen rautatieasemalla hän joutui vaihtamaan junaa ja nousi Helsingin junan asemesta ”vahingossa” länteenpäin menevään junaan. Näin Aakkulaa ei koskaan saatu kuulusteltavaksi eikä päästy selville hänen apulaisistaan eikä hänen piirinsä kätköistä. Urho Purhonen taas kiisti kuulusteluissa koko kahdeksan kuukautta kestäneen pidättämisensä ajan tietävänsä kerta kaikkiaan mitään Aakkulan puuhista.
Pako Suomesta.
Hän kuului "Marttisen miehiin", jotka pakenivat Ruotsin kautta Yhdysvaltoihin. Suomen valtiollinen poliisi ei ehtinyt kuulustella Aakkulaa, koska hän pakeni Suomesta ennen sitä. Antero Aakkula oli toiminut Arvo Vikströmin aisaparina siitä lähtien, kun Olavi Pihala oli järjestänyt heidän pakomatkansa Uudenkaupungin saaristosta Ruotsiin samassa veneessä. Aakkula oli viimeinen hengissä ollut asekätkijä, joka kuoli Yhdysvaltain asevoimien everstinä 97-vuotiaana. Asekätkennän paljastuttua hän pakeni ensin Ruotsiin ja sieltä Yhdysvaltoihin välttäen näin vankeustuomion. Aakkula oli viimeinen elossa ollut asekätkentäjutussa tuomion saaneista.
Palvelu ulkomailla.
Aakkula palveli Alaskassa, Pohjois-Carolinassa ja Coloradossa sekä Länsi-Saksassa. Aakkula oli Vietnamin sodan veteraani, ja siellä saavuttamistaan ansioista hänet ylennettiin everstiksi 1968. Puolustusvoimain komentaja, amiraali Juhani Kaskeala myönsi Aakkulalle sotilasansiomitalin vuonna 2005.
Ftaalianhydridi

Ftaalianhydridi on orgaaninen yhdiste (ftaalihapon anhydridi), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan valkoista, kiiltävää kiteistä ainetta, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C8H4O3 ja rakennekaava C6H4(CO)2O. Ftaalianhydridistä käytetään myös nimityksiä "ftaalihappoanhydridi", "1,2-bentseenidikarboksyylihappoanhydridi" ja "1,3-isobentsofuraanidioni".
Ftaalianhydridin moolimassa on 148,1 g/mol, sulamispiste 131 °C, kiehumispiste 284 °C (sublimoituu), suhteellinen tiheys 1,53 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 152 °C c.c., itsesyttymislämpötila 570 °C ja CAS-numero 85-44-9. Ftaalianhydridi liukenee hitaasti veteen. Ftaalianhydridi hajoaa joutuessaan kosketuksiin kuuman veden (H2O) kanssa, jolloin muodostuu ftaalihappoa (C8H6O4). Ftaalianhydridi voi räjähtää kuumennettaessa sitä kupari(II)oksidin (CuO) ja natriumnitriitin (NaNO2) kanssa. 
Ftaalianhydridia valmistetaan hapettamalla o-ksyleeniä tai naftaleenia hapen avulla divanadiinipentoksidikatalyytin läsnä ollessa 340–390°C:n lämpötilassa. Ftaalianhydridiä käytetään muovinpehmentimien, polyesterihartsien, väriaineiden ja maatalouskemikaalien valmistamiseen. 
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikainen altistuminen ftaalianhydridille ärsyttää voimakkaasti silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Leikkiauto

Leikkiauto on oikeaa autoa eriasteisella tarkkuudella jäljittelevä leikkikalu. Leikkiautoissa voi olla sitä liikuttava mekanismi, esimerkiksi vieteri, vauhtipyörä tai sähkömoottori. On myös olemassa sähkö- tai polttomoottorilla liikkuvia radio-ohjattavia autoja. 
Pienoismalliautot muistuttavat esikuvaansa mahdollisimman tarkasti, eikä niitä yleensä ole tarkoitettu varsinaisiksi leikkikaluiksi. 
Ensimmäiset leikkiautot ilmestyivät pikkupoikien leikkeihin melkein heti oikeiden autojen jälkeen. Nämä olivat yleensä puusta itse valmistettuja. Myös sen ajan käsityöläiset valmistivat hienoja leikkiautoja käyttäen metallia materiaalina. Leikkiautoja alettiin valmistaa myös teollisesti sarjatyönä muun muassa pellistä ja niitä myös varustettiin vieterimoottoreilla. 
Nykyisin leikkiautoharrastus on suuressa suosiossa autoharrastajien ja -rakentajien keskuudessa. Niitä tuunataan ja maalataan ja niille järjestetään omia näyttelyitä.
Lapsille valmistetaan nykyisin myös istuttavia sähkömoottorilla toimivia pienoisautoja. Aikaisempina vuosikymmeninä suuressa suosiossa olivat myös polku- ja mäkiautot. 
Vanhat pikkuautot ovat myös keräilytavaraa.
Joulupukin Kuuma linja

Joulupukin kuuma linja on suomalainen Ylen jouluaattoisin esittämä televisio-ohjelma. Ensimmäinen ohjelma esitettiin jouluaattona 1991. Vuosina 1991–1994 ohjelma lähetettiin osana Joulupaketti-nimistä ohjelmakokonaisuutta. Ohjelmaa lähetettiin Yle TV1-kanavalla vuosina 1991–2000. Vuodesta 2001 lähtien ohjelmaa on esitetty Yle TV2-kanavalla. Lapset voivat yrittää soittaa ohjelmaan puhelimitse Joulupukille ja keskustella hänen kanssaan, mutta soittajista pääsee mukaan vain noin 0,015 %, ja mukaanpääsy edellyttää käytännössä useaa soittoa, mahdollisesti jopa yli kahtakymmentä. Toisaalta nykyään ohjelmaan voi myös lähettää sähköpostitse tai Internetin kautta jouluterveisiä, joita luetaan ohjelman aikana. Alkuaikoina ohjelmassa luettiin myös katsojien lähettämiä fakseja. Yle TV1 aikoina ohjelma kesti 6 tuntia, mutta siirtyessään TV2:lle sen kesto on ollut 4 tuntia.
Puheluiden välissä esitetään jouluaiheisia lastenohjelmia. Nykyvuosina perinteisesti ohjelman lopuksi on esitetty "Lumiukko" -piirroselokuva. Ohjelmaan soittavien lasten lauluesityksiä säestää flyygelillä Vilkku-tonttu (Vilhelmiina Luokkanen o.s. Heikkonen).
Ohjelma kuvataan suorana Ylen studioilla Tampereella. TV1:n lähettäessä ohjelmaa se kuvattiin Helsingin Pasilassa.
Joulupukkien esittäjät.
Joulupukkia esitti vuosina 1991–2005 ja 2007–2011 Kosti Kotiranta. Vuonna 2006 joulupukkia esitti Jukka Nurminen, koska Kotiranta oli estynyt esittämään joulupukkia saamansa aivoinfarktin ja epilepsiakohtauksen vuoksi. Vuodesta 2012 lähtien joulupukkia on esittänyt Auvo Vihro.
Kosti Kotirannan esittämä joulupukki esiintyi myös vuonna 2004 televisiosarjassa "Kotikatu" ja Arto Nybergin keskusteluohjelmassa.
Ust-Janskin ulus

Ust-Janskin ulus tai Ust-Janskin piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Janan alajuoksun ympärillä Laptevinmeren rannikolla Sahan tasavallan pohjoisosassa Venäjällä. Se rajoittuu idässä Allaihan ja Abyin uluseihin sekä etelässä Moman, lounaassa Verhojanskin ja lännessä Bulunin uluseihin (piireihin). Ust-Janskin piirin pinta-ala on 120 300 km². 
Väestö.
Vuonna 2002 piirissä oli 10 009 asukasta. Tuolloin väestöstä asui kaupunkikunnissa (taajamissa) 5 948 ja maalaiskunnissa 4 061. Naisia oli 48,1 prosenttia väestöstä. Väestö saa elantonsa kullanlouhinnasta, poronhoidosta, kalastuksesta ja turkiskaupasta.
Asukasluvun kehitys:
Kuntajako.
Ust-Janskin ulusin hallinnollinen keskus on Deputatskin taajama. Piiriin kuuluu lisäksi kaksi muuta taajamaa (kaupunkikuntaa) sekä seitsemän maalaiskuntaa, kansallista "naslegia".
Piirin alueella sijaitsi aiemmin myös Vlasovon taajama.
Työhevonen

Työhevonen on hevostyyppi, joka soveltuu erilaisiin työtehtäviin, kuten kuormien vetämiseen ja peltotöihin. Työhevosella on oltava voimaa, ja sen täytyy kestää fyysistä rasitusta myös vaihtelevissa sääoloissa. Lisäksi sillä on oltava rauhallinen ja oppivainen luonne.
Tyypillinen työhevonen on raskasrakenteinen kylmäverinen. Tällaisia rotuja ovat esimerkiksi perchenhevonen ja maailman suurin hevosrotu shirehevonen. Useiden työhevosrotujen kohdalla on jalostuksessa painotettu juuri hevosen kokoa, eikä näiden hevosten juoksukestävyys ole kovinkaan hyvä. Nykyisin, kun työhevosten tarve on vähentynyt, monia rotuja on ryhdytty jalostamaan kevyemmiksi. Suomenhevosen jalostuksessa on kuitenkin huomioitu hevosen kävelynopeus jo silloin, kun kaikki maatilojen työt tehtiin vielä hevosvoimin. Välimatkat olivat pitkiä, minkä vuoksi oli tärkeää, että hevonen veti tyhjän reen ripeästi tukkimetsään sen lisäksi, että jaksoi vetää raskaan kuorman sieltä pois. Kantakirjauskokeessa työhevossuunnalle tarjottavan suomenhevosen on vedettävä kärryillä 500 kg:n kuormaa kilometrin matka alle 10 minuutissa. 
Hevosen työt.
Hevonen oli ennen koneellistumista useimpien maatalojen ainoa voimanlähde. Sen avulla muokattiin maa, niitettiin, haravoitiin, ajettiin heiniä, kuljetettiin tavaroita, vedettiin metsästä puut ja käytiin kirkossa. Hevosella saatettiin kulkea pitkiäkin, jopa 10–20 kilometrin matkoja.
Jotta hevosta voidaan käyttää erilaisiin töihin, täytyy sitä kouluttaa. Vähitellen hevonen oppii tietyt tehtävät niin hyvin, ettei "hevosmiehen" tarvitse kuin vähän vihjata hevoselle, niin se tietää mennä oikeaan paikkaan oikealla tavalla. Esimerkkinä voidaan ottaa maan kääntäminen auralla, jolloin hevonen oppii menemään lähes itsestään oikeaa uraa pellolla. Hevonen oppii myös kulkemaan hitaasti tai nopeasti tarpeen mukaan.
Microsoft TechNet

Microsoft TechNet on Microsoft Oy:n kehittäjä- ja alustayksikkö. Se tarjoaa uutisia, koulutusta, tuotetietoutta sekä hyötyohjelmia. Palvelu on suunnattu ohjelmistokehittäjille ja järjestelmäasiantuntijoille. TechNet -kirjastosta löytyy huomattava määrä yksityiskohtaista tietoa Microsoftin tuotteista kuten käyttöjärjestelmistä, tietokannoista, sovelluksista ja infrastruktuureista. TechNet sisältää myös ongelmanratkaisuosion, josta voi löytää ratkaisuja useisiin Windows -käyttöjärjestelmien ja tuotteiden ongelmatilanteisiin. 
Sysinternals on yritys, joka yhdistettiin TechNettiin jokin aika sitten, jotta pienien hyötyohjelmien tarjontaa voitiin laajentaa.
Gene Sharp

Gene Sharp (21. tammikuuta 1928 North Baltimore, Ohio, Yhdysvallat – 28. tammikuuta 2018 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen politiikan tutkija ja kirjailija, joka tutki väkivallatonta vastarintaa ja edisti sen käyttöä. Hän perusti vuonna 1983 Albert Einstein -instituutin. Hänelle myönnettiin Right Livelihood -palkinto väkivallattomuuden edistämisestä vuonna 2012.
Sharpista tuli 1990-luvulla väkivallattoman vallankumouksen tiennäyttäjä. Hänen teesinsä on, että diktatuurit pysyvät pystyssä vain siksi, että diktatuurissa elävät ihmiset ovat apaattisia ja pelkäävät. Hän vastusti väkivallan käyttöä diktatuurista vapautumiseksi paitsi moraalisista syistä, etenkin siksi, että väkivalta on tehotonta, sillä sortajalla on yleensä aina ylivoima.
Sharpin pamfletissa "From Dictatorship to Democracy" on paljon kopioitu liite, jossa luetellaan 198 autoritaarisen hallinnon vastustamisessa käyttökelpoista väkivallatonta taktiikkaa, kuten puheet, mielenosoitukset, julkilausumat, adressit. Teos ilmestyi alun perin 1994 oppaaksi Burman demokratia-aktivisteille. Listaa on sittemmin levitetty eri maissa ja sovellettu tietoisesti ja tietämättä esimerkiksi arabikevään aikana 2011. Sen jälkeen "The New York Timesissa" oli hänestä kaksi juttua, joissa hänen sanottiin vaikuttaneen useisiin tapahtumiin eri puolilla maailmaa, mutta myös syytettiin – aiheettomasti – yhteyksistä CIA:han.
Isak Saba

Isak Mikal (Mikkel) Saba (15. marraskuuta 1875 Uuniemi – 1. kesäkuuta 1921) oli norjalainen saamelainen opettaja ja poliitikko. Saba keräsi saamelaisten kansanperinnettä ja kertomuksia.
Hän oli Ruijan työväenpuolueen edustaja Norjan suurkäräjillä vuosina 1906–1912. Vuodesta 1916 hän toimi opettajana Vuoreijassa.
Saba on ehkä kuuluisin siitä, että hän on sanoittanut saamelaisten kansallislaulun, "Sámi soga lávlla" eli "Saamen suvun laulu".
Beta Ursae Minoris

Beta Ursae Minoris (β UMi / β Ursae Minoris) eli Kochab on Pienen karhun () tähdistön toiseksi kirkkain tähti. Sen näennäinen magnitudi on 2,1 ja se sijaitsee 16 asteen päässä Pohjantähdestä. Kochab on oranssi jättiläinen ja on 110 valovuoden etäisyydellä Maasta. Se on 130 kertaa Aurinkoa kirkkaampi ja sen pintalämpötila on noin neljätuhatta kelviniä.
Sekä Kochab että sen naapuri Pherkad näkyvät paljain silmin. Aikavälillä 1500 eaa. – 500 jaa. nämä olivat Maan pohjoinen kaksoisnapatähti. Kumpikaan niistä ei kuitenkaan ollut yhtä tarkasti pohjoisessa kuin Pohjantähti nykyisin. Kochabia ja Pherkadia edeltävä napatähti on Thuban ja seuraava Pohjantähti. Napatähtien vaihtuminen johtuu Maan prekessio­liikkeestä.
Kochab-nimen alkuperää ei tunneta. Se on joskus liitetty heprean kielen tähteä tarkoittavaan sanaan. Nimi Kochab voi olla peräisin myös arabian kielen sanasta كب (al-kawkab), joka tarkoittaa tähteä.
Viron filharmoninen kamarikuoro

Viron filharmoninen kamarikuoro eli "Eesti Filharmoonia Kammerkoor" (EFK) (engl. "Estonian Philharmonic Chamber Choir") perustettiin vuonna 1981. Se on yksi maailman arvostetuimmista ja tunnetuimmista kuoroista. Kuoron perustaja Tõnu Kaljuste toimi sen taiteellisena johtajana ja ykkösjohtajana 20 vuotta. Vuosina 2001–2007 kuoron taiteellisena johtajana toimi brittiläinen Paul Hillier, vuosina 2008–2013 Daniel Reuss (s. 1961) ja vuodesta 2014 Kaspars Putniņš. Elokuussa 2021 johtajaksi palaa Tõnu Kaljaste.
Kuoron ohjelmistoon kuuluu musiikkia gregoriaanisesta kirkkolaulusta nykypäivään ja orkesterisäestyksellisistä teoksista a cappella -sävellyksiin. Viron filharmoninen kamarikuoro on levyttänyt muun muassa virolaisten säveltäjien Arvo Pärtin ja Veljo Tormiksen kuoromusiikkia.
Kuoro tekee säännöllisiä konserttimatkoja ulkomaille ja on esiintynyt toistamiseen arvostetuissa musiikkitapahtumissa kuten BBC Proms -festivaalilla Lontoossa kesällä 2005 ja syksyllä 2007, Salzburg Festspiele- ja Edinburghin festivaaleilla (2008). Vuosittain esiintymisiä kertyy 60–70. Kuoro on voittanut arvostetun Grammy-palkinnon v. 2006 sarjassa Paras kuorolevy (”Da Pacem”, Harmonia Mundi USA). Suomessa kuoro on vieraillut toistamiseen Siuntiossa Lux Musicae -festivaalilla.
Mikko Mallikas

Mikko Mallikas () on ruotsalaisen Gunilla Bergströmin kirjoittamien lastenkirjojen päähenkilö. Suuren osan sarjan kirjoista suomensi lastenkirjailija Kaija Pakkanen, yhden hänen tyttärensä Outi Pakkanen, ja muutamia kirjoja Sanna Uimonen.
Kirjojen pohjalta on tehty myös animaatiosarjoja, elokuva, näytelmiä ja musiikkia. Vuosina 1979–1994 valmistui ensimmäinen animaatiosarja, jota on esitetty Suomen televisiossakin. Vuonna 2012 valmistui uusi animaatiosarja. Vuonna 2013 valmistui animaatioelokuva "Hokkus Pokkus Mikko Mallikas".
Ludwig Büchner

Friedrich Karl Christian Ludwig Büchner (29. maaliskuuta 1824 Darmstadt – 1. toukokuuta 1899 Darmstadt) oli saksalainen filosofi ja lääkäri, joka tunnetaan 1800-luvun tieteellisen materialismin kannattajana.
Vuosien 1842 ja 1848 välisenä aikana Büchner opiskeli fysiikkaa, kemiaa, kasvitiedettä, mineralogiaa, filosofiaa ja lääketiedettä Giessenin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1848 väitöskirjalla "Beiträge zur Hall’schen Lehre von einem excitomotorischen Nervensystem", joka käsitteli Albrecht von Hallerin teoriaa hermostosta. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Strasbourgin ja Würzburgin yliopistoissa. Jälkimmäisessä hän opiskeli patologiaa Rudolf Virchowin kanssa. Vuonna 1852 hänestä tuli lääketieteen lehtori Tübingenin yliopistossa. Tällöin hän julkaisi teoksensa "Kraft und Stoff: Empirisch-naturphilosophische Studien" (suom. "Voima ja aine"), jossa hän puolusti aineen ja voiman häviämättömyyttä. Tämän teoksen vahva materialismi suututti vastapuolta siinä määrin, että hän joutui luopumaan virastaan Tübingenissä. Hän vetäytyi Darmstadtiin, jossa jatkoi lääkärinä kirjoittaen artikkeleita patologiasta ja fysiologiasta. Myöhemmin hän jatkoi materialismin puolustusta muissa teoksissaan.
Büchnerin ajattelua arvioitaessa tulee muistaa, että hän oli ensi sijassa fysiologi, ei filosofi. Hän halusi ensi sijassa vastustaa edeltäjiensä romanttista idealismia ja teologisia maailmanselityksiä. Luonto oli hänelle puhtaasti fysikaalinen: sillä ei ollut erillistä tarkoitusta, ei tahtoa, ei ulkopuolisen arvovallan asettamia lakeja eikä yliluonnollisia moraalisia palkkioita tai rangaistuksia. Büchnerin materialismi toimi saksalaisen vapaa-ajattelun perustana. Vuonna 1881 hän perusti Frankfurtissa Saksan vapaa-ajattelijoiden yhdistyksen Deutsche Freidenkerbundin, jossa maan ateistit kokoontuivat ensimmäistä kertaa yhdessä.
Näytelmäkirjailija Georg Büchner oli Ludwig Büchnerin vanhempi veli.