Bretton Woodsin järjestelmä

Bretton Woodsin järjestelmä tai Bretton Woods -järjestelmä oli kansainvälinen talouden hallintajärjestelmä, jonka tarkoituksena oli kansainvälisten talousinstituutioidensa avulla pitää maailmantaloutta, erityisesti valuuttakursseja, vakaana. Bretton Woods oli olemassa 1944–1971. Bretton Woods -nimisessä kaupungissa Yhdysvalloissa järjestetyssä konferenssissa valettiin pohja ensimmäiselle kansainvälisellä sopimuksella luodulle rahajärjestelmälle, joka johti myös Kansainvälisen valuuttarahaston perustamiseen 1945. Järjestelmän varantovaluutaksi tuli Yhdysvaltain dollari, joka puolestaan sidottiin kultaan kurssilla 35 Yhdysvaltain dollaria / kultaunssi. Kaikki muut valuutat määriteltiin Yhdysvaltain dollarin arvon perusteella.
Historia.
Ennen toisen maailmansodan loppua liittoutuneet alkoivat kehitellä kansainvälistä kiinteiden kurssien valuuttajärjestelmää tarkoituksenaan välttää ensimmäisen maailmansodan jälkeinen taloudellinen kaaos, joka välillisesti johti 1930-luvun suureen lamaan. Malli syntyi kompromissina neuvotteluissa, joita johti Yhdysvaltojen puolelta Harry Dexter White ja Britannian puolelta John Maynard Keynes.
Valuuttajärjestelmän solmimiseksi järjestettiin toisen maailmansodan aikana heinäkuussa 1944 kansainvälinen finanssikonferenssi Mount Washington -hotellissa New Hampshiren osavaltion Bretton Woodsin kaupungissa. Kokouksessa sovittu järjestelmä sai nimensä kaupungin mukaan. Aikaisemmin oli kokoonnuttu Britannian, Yhdysvaltojen ja Kanadan kesken. Nyt mukana oli 44 maata. Keynes oli ennakoinut Ison-Britannian päätyvän maksutaseongelmiin sodan jälkeen. 
Vain osa Keynesin ajatuksista otettiin käyttöön, esimerkiksi yleistä unitas-nimistä valuuttaa ei tullut. Hänen toteutuneita tavoitteitaan on Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF). Sen tarkoituksena oli valuuttaongelmien käsitteleminen. Yhdysvaltain dollari sai varantovaluutta-aseman. Vaihtokurssit määrättiin suhteessa dollariin, joka taas sidottiin kultaan kurssilla 35 Yhdysvaltain dollaria / kultaunssi. Bretton Woodsissa päätettiin myös perustaa Kansainvälinen jälleenrakennus- ja kehityspankki (nykyään osa Maailmanpankkia). Nämä olivat konferenssin tärkeimmät tulokset.
Järjestelmä toimi pitkään länsimaiden taloutta vakauttavasti. Vuonna 1971 Richard Nixonin hallitus purki dollarin ja kullan välisen suhteen. Vaihtokurssijärjestelmä loppui tähän. Bretton Woods -järjestelmän valuuttapolitiikka romuttui lopullisesti vuonna 1976, jolloin kelluvat valuuttakurssit yleistyivät ja valuuttapolitiikasta tuli kansallisen politiikan kiistakapula.
Siitä lähtien valuuttojen siirtojen ja kaupan esteitä on purettu. Euroopan unionin 19 jäsenmaata siirtyi vähitellen 2000-luvulla käyttämään pääosin euroa joten siitä tuli dollarin rinnalle toinen päävaluutta.
1970-luvulta alkaen Maailmanpankki ja IMF ovat joutuneet etenkin eteläisen pallonpuoliskon maiden arvostelemaksi. Bretton Woods -järjestelmän eräitä päätavoitteita oli estää kilpailevat devalvaatiot (työttömyyden vienti maasta toiseen) ja sallia vain tilapäistä rahoitusapua perustavanlaatuisen epätasapainon tapauksessa.
Valuuttojen sidotut kurssit.
Esitetyt päivämäärät ovat ne, jolloin kurssit otettiin käyttöön; kelluva kurssi on merkitty * .
BKT vuonna 2014 on 339,5 miljardia dollaria 
Alankomaiden guldeni.
BKT 2012 on 709.5 biljoonaa dollaria
Belgian frangi.
BKT 2012 on 419,6 miljardia dollaria
Englannin punta.
BKT 2012 on 2,323 biljoonaa dollaria
Espanjan peseta.
BKT 2012 on 1,409 biljoonaa dollaria
Italian liira.
BKT 2012 on 1.834 biljoonaa dollaria
Japanin jeni.
BKT 2012 on 4,525 biljoonaa dollaria
Kreikan drakma.
BKT 2012 on 280,8 miljardia dollaria
Ranskan frangi.
BKT 2012 on 2,253 biljoonaa dollaria
Saksan markka.
BKT 2012 on 3,123 biljoonaa dollaria
Sveitsin frangi.
BKT 2012 on 362,4 miljardia dollaria
Suomen markka.
BKT 2012 on 198,1 miljardia dollaria
Tanskan kruunu.
BKT 2012 on 208,5 miljardia dollaria