tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nürnbergin puoluepäivät

Nürnbergin puoluepäivät (, vuodesta 1933 "Reichsparteitag") olivat Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen puoluekokouksia, joita järjestettiin vuosien 1923–1938 välisenä aikana. Tapahtuma pidettiin Nürnbergissä niin sanotulla ”puoluepäiväalueella” ("Reichsparteitagsgelände"). Puoluepäivillä pidettiin puheita, järjestettiin marsseja ja tarjottiin näytöksiä, joiden tarkoitus oli tehdä vaikutus kotimaiseen yleisöön ja ulkomaisiin vierailijoihin sekä antaa kuva kansallissosialistisen puolueen ja sen johtajan Adolf Hitlerin voimasta ja vaikutusvallasta. Natsien valtaannousun jälkeen 1933 tapahtumasta oli tarkoitus tehdä jokavuotinen, mutta vuoden 1938 puoluepäivä jäi viimeiseksi. Seuraavaksi vuodeksi suunniteltu kokous peruttiin lyhyellä varoitusajalla. ”Rauhan puoluepäiväksi” nimetty tapahtuma oli aiottu järjestää 1. syyskuuta, päivänä jolloin Saksa aloitti toisen maailmansodan hyökkäämällä Puolaan.
Alkuperä ja tarkoitus.
Ensimmäiset kansallissosialistisen puolueen puoluepäivät pidettiin 1923 Münchenissä ja Nürnbergissä sekä vuonna 1926 Weimarissa. Vuodesta 1927 ne järjestettiin aina Nürnbergissä. München oli toiminut natsipuolueen synnyinsijana, mutta Nürnberg valittiin kokouskäyttöön käytännön syistä: Se sijaitsi keskellä Saksaa ja sieltä löytyivät sopivan suuret tilat joukkokokouksille. Kaupungin poliisikin suhtautui natsipuolueeseen myönteisesti jo kauan ennen Hitlerin valtaannousua. Vuoden 1933 jälkeen tilaisuus järjestettiin syyskuun alkupuoliskolla nimikkeen "Reichsparteitage des deutschen Volkes" (Valtakunnalliset Saksan kansan puoluepäivät), jonka tarkoitus oli symboloida saksalaisten ja natsipuolueen yhtenäisyyttä. Puoluepäivien osallistujamäärä kasvoi vuosi vuodelta yltäen lopulta noin 1–1,5 miljoonaan henkilöön.
Nürnbergin puoluepäivät.
Jokaisella kokouksella oli oma teemansa. Nimen tarkoitus oli sitoa puoluepäivä ajankohtaisiin puolueellisiin ja valtakunnallisiin tapahtumiin:
Ohjelma.
Puoluepäivien keskeisin hahmo oli Adolf Hitler. Vielä vuoden 1933 puoluepäivillä Hitler esiintyi puoluepäivillä yhdessä Ernst Röhmin kanssa, mutta seuraavana vuonna Röhm oli jo teloitettu. Hitler nautti lähes uskonnollisesta palvonnasta. Väkijoukot kerääntyivät kuuntelemaan Hitlerin puheita, vannomaan tälle uskollisuuttaan ja marssimaan tämän edessä. Puhuttiin jopa "Führerwetteristä", hyvästä säästä joka tuntui seuraavan Hitleriä ulkoilmajuhlallisuuksiin. 
Marssit olivat tärkeä osa puoluepäiviä. Niissä esiteltiin useiden eri natsijärjestöjen kuten Wehrmacht, SS, SA, Reichsarbeitsdienst ja Hitler-Jugend muodostelmia ja joukkomarsseja. Myös kansallissosialistiset naisjärjestöt pitivät omat juhlansa Nürnbergin puoluepäivien yhteydessä.
M/T Stena Primorsk

M/T Stena Primorsk () on ruotsalaisen Concordia Maritimen omistama öljytankkeri. Alus on rakennettu vuonna 2006 Brodosplit Shipyardin telakalla Splitissä, Kroatiassa. Kuollutta painoa "Stena Primorskilla" on 65 079 tonnia, ja jääluokitus on 1B. "Stena Primorskin" öljykapasiteetti on 65 000 tonnia. Alus on rekisteröity Ruotsin lipun alle, ja sen kotisatama on Göteborg.
"Stena Primorsk" on poikkeuksellinen, sillä se on suhteessa normaalia leveämpi. Siinä on kahdet peräsimet ja kaksoispohja. Väyläturvallisuus on haluttu "Stena Primorskissa" viedä mahdollisimman pitkälle.
"Stena Primorskin" sisaraluksia ovat M/T "Stena Provence", M/T "Stena Paris", M/T "Stena Performance", M/T "Stena Perros", M/T "Stena President", M/T "Stena Progress", M/T "Stena Penguin", M/T "Stena Polaris" ja M/T "Stena Premium".
Käyttöhistoria.
10. toukokuuta 2006 alus luovutettiin CM P-Max III Ltd:n (Concordia Maritime) omistukseen, joka rekisteröi aluksen Bermudan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Hamilton. Kesäkuussa laiva aikarahdattiin kymmeneksi vuodeksi venäläisen logistiikkayhtiö Progetran liikenteeseen. Tämän jälkeen laiva siirtyi Ruotsin lipun alle, ja kotisatamaksi tuli Göteborg. 9. kesäkuuta Ruotsin kuningatar Silvia kastoi aluksen.
Luettelo Suomen lähiöistä

Lähiö tarkoittaa kiinteästä kaupunkirakenteesta erilleen rakennettua asuntoaluetta, joka on riippuvainen varsinaisesta kaupungista ja sen työpaikoista, palveluista ja joukkoliikenteestä. Tässä artikkelissa on lueteltu Suomessa sijaitsevia lähiöitä. Lähiöt on lueteltu kunnan nimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä.
Tutkimuksissa lähiöitä on määritelty niiden syntyhistorian kautta: lähiöitä ovat kerrostalovaltaiset asuinalueet, joita on toteutettu toisen maailmansodan jälkeen Suomeen tuodun lähiöperiaatteen sovelluksina. Lähiöihin liittyy myös olennaisesti suomalaisen yhteiskunnan sodanjälkeinen kehitys, sillä suomalainen lähiö liitetään ”ajatuksellisesti aluerakentamiseen, rationalisointiin ja standardointiin sekä elementtirakentamiseen”. Lähiön määritelmää on kutsuttu yleiseksi ja epätarkaksi.
Näin yleisessä määrittelyssä ongelmallista on se, että eri aikoina ja erikokoisina rakennetut alueet eroavat toisistaan huomattavasti. Lähiötä käytetään myös symbolisena kategoriana: lähiöksi saatetaan helpommin mieltää tietyt alueet, kuten Kontula ja Jakomäki, kuin vauraammat asuinalueet, kuten Oulunkylä ja Kulosaari.
Lähiöitä on rakennettu Suomeen hyvin erityyppisille alueille: ei vain suurimpiin kaupunkeihin vaan myös pienemmille paikkakunnille. Yhteensä lähiöitä on noin 50 kaupungissa, ja niiden määräksi on arveltu 270–290 tai jopa 350–450. Lähiöiden väestöpohjan kehityksestä ei ole tehty koko maata kattavaa tutkimusta sitten 1980- ja 1990-luvuilla julkaistujen ympäristöministeriön lähiöselvitysten. Ei ole myöskään selvitetty valtakunnallisesti, missä lähiöt sijaitsevat tai kuinka paljon niissä on asukkaita. Asuntomääräksi on arvioitu noin 400 000, joista 320 000 on kerrostaloasuntoja.
"Suomen lähiöt" -julkaisun lähiöluettelo.
Seuraava lähiöluettelo perustuu vuonna 1990 ilmestyneeseen "Suomen lähiöt" -julkaisuun, jonka lopussa liitteissä on luettelo lähiöistä kunnittain. Julkaisun taustalla on osalle kunnista lähetetty kyselytutkimus lähiöistä, jotka on rakennettu 1950–1980-lukujen aikana.
Jyväskylä.
Jyväskylän mlk.
Jyväskylän maalaiskunta on nykyisin osa Jyväskylän kaupunkia.
Lohjan kunta.
Lohjan kunta on nykyisin osa Lohjan kaupunkia.
Muiden lähteiden mukaisia lähiöitä.
Kuusankoski.
Kuusankoski on nykyisin osa Kouvolan kaupunkia.
Turku.
Turussa on erään lähteen mukaan seuraavat lähiöt:
Myös Jäkärlää on kutsuttu lähiöksi.
Francisco Lázaro

Francisco Lázaro (21. tammikuuta 1891 – 15. heinäkuuta 1912) oli portugalilainen kestävyysjuoksija, joka menehtyi maratonjuoksun rasituksiin Tukholman olympialaisissa vuonna 1912. 
Tukholman olympialaisten maratonjuoksu (40,2 km) juostiin 14. heinäkuuta kello 13.45 alkaen. Kilpailu juostiin hyvin helteisissä olosuhteissa. Juoksun loppupuoliskolla, 30 kilometrin kohdalla auringonpistoksesta ja lämpöhalvauksesta kärsinyt Lázaro hoiperteli ja kaatuili useaan otteeseen, mutta jatkoi kuitenkin aina matkaansa. Lopulta hän kaatui eikä enää noussut ylös. Lähes välittömästi hänen luokseen tuli lääkäri ja myöhemmin kaksi lisää. Kello 17.30 hänet toimitettiin sairaalaan, jossa hänen ruumiinlämmökseen mitattiin peräti 41,2 °C. Hoidosta huolimatta hän kuoli seuraavana aamuna kuuden aikaan. Kilpailua edeltävänä päivänä jokaiselle osanottajalle oli suoritettu lääkärintarkastus, eikä tuolloin Lázaron terveydentilassa ollut huomattu mitään vikaa.
Ylioppilasteatteriliitto SYTY

Ylioppilasteatteriliitto SYTY ry toimii Suomen ylioppilasteatterien ja ylioppilasteatterihenkisten teatterien valtakunnallisena kattojärjestönä. Jäsenteattereita liitossa on 15 ja näkyvin osa liiton toiminnasta on vuosittain järjestettävä ylioppilasteatterifestivaali. Lisäksi liitto tarjoaa jäsenilleen muun muassa erilaisia koulutustapahtumia.
Liiton hallitukseen kuuluu yleensä edustajia Suomen ylioppilasteattereista, hallituksen varajäseninä edustajia kaikista jäsenteattereista. Liiton koulutukset ja hallituksen kokoukset toimivat foorumina, jossa eri puolilla maata toimivien ylioppilasteattereiden edustajat kokoontuvat ja muiden asioiden ohella vaihtavat näkemyksiään ja kokemuksiaan niin teatteritaiteesta kuin myös käytännön asioiden hoitamisesta ylioppilasteattereissa. Ylioppilasteatteriliitto SYTY ry on myös Suomen Harrastajateatteriliitto ry:n jäsenjärjestö.
Liitto on perustettu vuonna 1998 jatkamaan vuonna 1968 perustetun Suomen Ylioppilasteatteriliitto SYTL:n toimintaa.
Puheenjohtajana toimi vuodesta 2015 alkaen Salla Rantanen, joka on aiemmin toiminut Joensuun ylioppilasteatterissa ja SYTYn hallituksessa. Vuoden 2016 alussa puheenjohtajana aloitti Henna Kauppinen, joka on toiminut Vaasan ylioppilasteatteri Rampin johtokunnassa, Kellariteatterin jäsenenä ja SYTY ry:n varajäsenenä. Vuonna 2018 puheenjohtajana aloitti Tiina Lampén Joensuun ylioppilasteatterista ja vuoden 2024 alussa Netta Kivimäki niin ikään Joensuun ylioppilasteatterista. 
Vuoden 2020 ylioppilasteatterifestivaali aiottiin järjestää Tampereella 24.-26.4., mutta jouduttiin perumaan koronaviruksen aiheuttamien yhteiskunnallisten rajoitusten vuoksi. Vuonna 2021 festivaali oli niin ikään tarkoitus järjestää Tampereella, mutta jouduttiin jälleen perumaan koronaviruksen aiheuttamien rajoitusten ja epävarman tilanteen vuoksi. Vuoden 2022 festivaali järjestettiin Rovaniemellä ja 2023 festivaali Jyväskylässä. Vuonna 2024 festivaali tullaan järjestämään Vaasassa.
Peter Hans Kolvenbach

Peter Hans Kolvenbach (30. marraskuuta 1928 Druten – 26. marraskuuta 2016 Beirut, Libanon) oli alankomaalainen kirkonmies. Hän toimi jesuiittojen johtajana vuosina 1983–2008.
Kolvenbach ilmoitti 2. helmikuuta 2006 eroavansa toimesta vuonna 2008, jolloin hän täytti 80 vuotta. Hänen seuraajakseen valittiin vuonna 2008 Adolfo Nicolás.
Denys Arcand

Georges-Henri Denys Arcand CC C.Q. (s. 25. kesäkuuta 1941 Deschambault, Quebec) on kanadalainen ranskankielinen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän on Kunnialegioonan ja Ordre des Arts et des Lettresin jäsen. 
Arcand syntyi katoliseen perheeseen Deschambault’ssa Quebecissä ja kävi yhdeksän vuoden ajan jesuiittakoulua. Myöhemmin hän muutti perheineen Montréaliin. Vaikka hän haaveili tenniksenpelaajan urasta, häntä alkoi yliopistoaikoina enenevissä määrin kiinnostaa elokuvien maailma.
Arcandin elokuva Barbaarien invaasiot (2003) palkittiin parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnolla. Toinen Arcandin tunnetettu teos on "Montrealin Jeesus" (1989). Ohjaajalle myönnettiin vuonna 2004 César-palkinnot kolmessa kategoriassa, ja hän on lisäksi ollut ehdolla muun muassa Kultaisen palmun saajaksi.
Arcandin puoliso on tuottaja Denise Arcand. Hänen veljensä on näyttelijä Gabriel Arcand.
Alfonso Cuarón

Alfonso Cuarón Orozco (s. 28. marraskuuta 1961 México) on meksikolainen Oscar-palkittu elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja ja leikkaaja. Vuonna 2014 hänet palkittiin parhaan ohjaajan Oscarilla, Golden Globella ja Baftalla elokuvastaan "Gravity". Cuarónille myönnettiin "Gravitysta" myös parhaan leikkauksen Oscar.
Cuarónin ohjaama "Roma" palkittiin Kultaisella leijonalla vuoden 2018 Venetsian elokuvajuhlilla.
Luettelo terrori-iskuista

Tämä on luettelo terrori-iskuista, jotka ovat tapahtuneet 1940-luvulta nykypäivään.
Tuhoisimmat iskut.
Tämä osio perustuu Marylandin yliopiston START-tutkimuskeskuksen (National Consortium for the Study of Terrorism and Responses to Terrorism) ylläpitämän Global Terrorism Databasen tietoihin. Tietokanta kattaa vuodet 1970–2018. Luettelossa on iskuja, joissa kuolleista suurin osa oli hyökkääjiä, kuten Nepalissa vuonna 2004 ja Afganistanissa 2018.
Friedl Kjellberg

Friedl Kjellberg (oik. Elfriede Amalie Adolfine Holzer-Kjellberg; 24. lokakuuta 1905 Leoben, Itävalta – 11. syyskuuta 1993 Porvoo) oli itävaltalaissyntyinen, sisarensa houkuttelemana 1919 Suomeen muuttanut keraamikko. Hänet muistetaan erityisesti riisiposliinin kehittäjänä, mutta sen ohella hänellä oli muuta monipuolista tuotantoa.
Kjellberg opiskeli ja valmistui keraamikoksi Itävallan Grazissa taideteollisuuskoulussa. Hän meni keraamikoksi Arabialle 1924. Avioiduttuaan 1932 Arabian insinöörin Erik Kjellbergin kanssa hän alkoi saada hyväksyntää ammatillisissa piireissä, ja 1940-luvulla hänen tuotantonsa alkoi kehittyä perinteisestä koristeellisesta yksilölliseksi. Hän oli Arabialla vuoteen 1971 ja kaksi vuotta taideosaston johtajana. Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä hän piti Helsingissä 1953.
Korson Veto

Korson Veto on vantaalainen urheiluseura, jonka lajeina ovat lentopallo, paini, kuntoliikunta ja aikaisemmin myös koripallo.
Vedon miesten lentopallon edustusjoukkue pelaa tällä hetkellä miesten 1-sarjassa nimellä Vantaa Ducks. Se on aikaisemmin pelannut myös korkeimmalla sarjatasolla useaan otteeseen. Vedon paras saavutus SM-liigassa on pronssi kaudella 2004.
Garry Marshall

Garry Kent Masciarelli (13. marraskuuta 1934 – 19. heinäkuuta 2016) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan ennen kaikkea televisiosarja "Onnen päivien" luojana, ohjaajana ja käsikirjoittajana. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu muutamia maailmankuuluja romanttisia elokuvia, kuten "Pretty Woman" (1990), "Frankie &amp; Johnny" (1991), "Morsian karkuteillä" (1999), "Prinsessapäiväkirjat" (2001) sekä "Ystävänpäivä" (2010).
Marshall syntyi Bronxissa New Yorkissa. Hänen isänsä oli italialaistaustainen (suku Abruzzosta), mutta muutti sukunimensä ennen pojan syntymää Masciarellista Marshalliksi. Äitinsä puolelta hän on englantilais-skotlantilainen. Marshall opiskeli Northwestern-yliopistossa Chicagon lähellä ja työskenteli sitten uutistoimittajana, jazzrumpalina ja standup-koomikkona, kunnes aloitti uran televisiosarjojen kehittäjänä. Ennen "Onnen päiviä" hän oli mukana kirjoittamassa Dick Van Dyken, Lucille Ballin, ja Joey Bishopin show-sarjoja. Aluksi yhteistyössä Jerry Belsonin kanssa hän alkoi kehittää omia televisiosarjaideoita, joita ovat muun muassa Neil Simonin näytelmään perustuva, eronneiden miesten kimppa-asumisesta kertova "The Odd Couple", Robin Williamsin tunnetuksi tehnyt "Ystäväni avaruudesta" sekä "Onnen päivät".
Marshallilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Hän on ollut ehdolla Baftan, Césarin ja useiden Emmyjen saajaksi. Marshall kuoli 19. heinäkuuta 2016 Burbankissa Kaliforniassa keuhkokuumeeseen 81-vuotiaana.
Ilkamat

Ilkamat oli Yleisradion tekemä television viihdesarja vuodelta 1970. Sarjan idea saatiin ruotsalaisesta "Partaj"-ohjelmasta, joka puolestaan oli kopioitu Yhdysvalloista ohjelmasta "Laugh-In".
"Ilkamien" sisältö koostui useista sketseistä sekä vitseistä, joita kerrottiin kesken juhlivan seurueen tanssin. "Ilkamien" taustavoimina olivat aikansa nimekkäät käsikirjoittajat kuten Jukka Virtanen, Seppo Ahti, Pertti ”Pertsa” Reponen ja Matti Kuusla. Alkuperäisversioon olennaisesti kuulunut blondi oli "Ilkamissa" korvattu kahdella, Koivistolaiset-sisaruksilla. "Ilkamia" tehtiin yhdeksän jaksoa, minkä lisäksi Reponen ja Vesa Nuotio tuottivat vuonna 1971 pienemmällä joukolla tehdyn kolmiosaisen jatkosarjan "Ilkamat De Luxe".
"Ilkamien" muita vakionäyttelijöitä olivat Olavi Ahonen, Seppo Kolehmainen, Marja Korhonen, Leo Lastumäki, Marjatta Leppänen, Erkki Liikanen, Marita Nordberg ja Pentti Siimes.
"Ilkamat" oli yksi aikansa katsotuimmista televisio-ohjelmista Suomessa. Esimerkiksi 18. huhtikuuta 1970 lähetetty jakso sai 2,22 miljoonaa katsojaa ja saavutti näin 59 prosenttia Suomen yli 12-vuotiaasta väestöstä.
Ohjelmasarjasta on kuvanauhoilla säilynyt ainoastaan kolme jaksoa, "Ilkamat De Luxe" -sarjasta ei yhtäkään.
Nokia N73

Nokia N73 on Nokian valmistama älypuhelin. Laite toimii sekä GSM- että 3G-verkoissa. Laitteessa on 3,2 megapikselin pääkamera, jossa on automaattitarkennus, 20x digitaalinen zoom ja LED-salama. Videopuheluita varten laitteessa on lisäksi pienempitarkkuuksinen VGA-kamera. Puhelin- ja kameraominaisuuksien lisäksi muut pääominaisuudet ovat internet-selailu ja musiikin kuuntelu. Siinä on myös ladattavia toimisto-sovelluksien katseluohjelmia. Puhelimessa on lisäksi PictBridge ja Bluetooth suoratulostustuki. Laitteessa on stereokaiuttimet. .
Puhelimesta julkaistiin myös erikoisversio Nokia N73 Music Edition, joka sisältää joillakin markkina-alueilla 2 Gt:n muistikortin ja tavallisen N73:n multimedianäppäin on muutettu musiikkinäppäimeksi. Music Edition on saatavilla vain mustana. Kamerassa on myös valon tunnistin näytön vieressä toissijaisen kameran vieressä. Näppäinten valot syttyvät pimeässä valotunnistimen ohjaamina. 
Puhelin poistui myynnistä vuonna 2009.
Byron Haskin

Byron Conrad Haskin (22. huhtikuuta 1899 Oregon – 16. huhtikuuta 1984 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen töidensä joukkoon lukeutuvat "Maailmojen sota" (1953), "Fidžisaarten kuningas" (1954) ja "Robinson Crusoe Marsissa" (1964).
Haskin teki työtä myös televisiossa; hän muun muassa ohjasi alkuperäisen "Äärirajoilla"-sarjan jaksoja 1960-luvulla. Hänen aktiivisinta uraansa kesti kyseisen vuosikymmenen loppuun saakka.
Haskin oli 1940-luvulla neljästi ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi parhaista erikoistehosteista.
Arnoldo de Winkelried Bertoni

Arnoldo da Winkelried Bertoni (28. joulukuuta 1878 − 1973) oli Sveitsissä syntynyt paraguaylainen eläintieteilijä.
Hänen vanhempansa olivat sveitsiläistä syntyperää olevat luonnontieteiden tohtori Moisés Giacomo (Santiago) Bertoni ja Eugenia Rossetti. Hän sai nimensä kunnianosoituksena vuonna 1386 Sveitsin Sempachissa vaikuttaneen Arnoldo de Winkelriedin mukaan. Hän muutti vanhempiensa ja sisarustensa mukana Argentiinaan maaliskuussa 1884 ja sieltä Paraguayhin noin 1886.
Bertoni tutki erityisesti mehiläisiä mutta myös lintuja. Hän muun muassa kuvaili kääpiötypäköiden suvun ("Myiornis") vuonna 1901. Hän oli eläintieteen professori ja Paraguayn tieteellisen seuran jäsen.
Stanley Kramer

Stanley Earl Kramer (29. syyskuuta 1913 Hell's Kitchen, New York City, New York – 19. helmikuuta 2001 Woodland Hills, Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja tuottaja. Hän oli moninkertainen Oscar-ehdokas ja voitti vuonna 1961 yhden erikois-Oscareista, Irving G. Thalbergin muistopalkinnon. 
Kramer tuotti ja ohjasi epätavallisia, kantaa ottavia elokuvia aiheista, joita ei usein käsitelty Hollywoodin elokuvatuotannossa.
Eräs Kramerin tunnetuimmista elokuvista on "Nürnbergin tuomio" (1961), jolla hän voitti vuonna 1962 parhaan ohjaajan Golden Globen. 
"Arvaa kuka tulee päivälliselle" oli taloudellinen menestys ja kymmenen Oscarin ehdokas. 
Kramerilta ilmestyi vuonna 1997 omaelämäkerta "A Mad Mad Mad Mad World: A Life in Hollywood". Hän menehtyi keuhkokuumeeseen 87-vuotiaana.
Kramerilla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Jacques-Louis de Valon

Jacques-Louis de Valon, Mimeuren markiisi (19. marraskuuta 1659 Dijon – 3. maaliskuuta 1719 Pariisi) oli ranskalainen sotilas, kääntäjä, runoilija, ja hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
Elämäkerta.
Hän oli Ranskan kruununperillisen Dauphin’in Menin ja hän antautui sotilasuralle, joka huipentui kenraaliluutnantin arvoon. Kuningas Ludvig XIV korotti Mimeuren tilat markiisikunnaksi noin vuonna 1697 ja juuri häntä varten.
Hän kirjoitti joitakin runomuotoisia näytelmiä, joita ei kuitenkaan painettu. Hänen ystävänsä François Louis de Bourbon-Conti (Contin ruhtinas), kuninkaan rakastajatar Françoise Athénaïs de Rochechouart de Mortemart, (Montespanin markiisitar) sekä Nicolas Boileau yllyttivät häntä hakeutumaan Ranskan akatemian jäseneksi, ja hänet valittiinkin tuon lähes satavuotiaan instituutin jäseneksi vuonna 1707. On arveltu, että Antoine Houdar de La Motte kirjoitti puheen, jolla hänet vastaanotettiin akatemian jäseneksi.
Viimeisin kirjallinen tuote, joka häneltä on tiedossa, on vuonna 1715 valmistunut imitaatio Horatiuksen oodista.
Taidehalli

Taidehalli () on kuvataiteen vaihtuvien näyttelyiden tai muiden näyttelyiden esittämiseen tarkoitettu näyttelytila tai rakennus. Taidehalli poikkeaa taidemuseosta siten, että tavallisesti sen tehtävänä ei ole taiteen tutkimustoiminta. Taidehalli joko ylläpitää tai ei ylläpidä taidekokoelmia. Taidehallit ovat tavallisesti myös näyttelytiloina suurempia kuin taidegalleriat ja niiden ensisijainen tehtävä on taiteen esittely. Tavallisesti taidehallin organisaation takana on taide- tai taiteilijayhdistys, kaupunki, yritys tai näiden yhteisosuus säätiössä.
Ensimmäiset taidehallit perustettiin Saksassa 1800-luvun alussa. Eräs kuuluisia saksalaisia taidehalleja on vuonna 1869 avattu Hampurin taidehalli, joka perustamisen takana oli vuonna 1817 perustettu Hampurin taideyhdistys. Ruotsissa taidehalleja on runsaasti. Liljevalchin taidehalli Tukholmassa otettiin käyttöön vuonna 1916 ja Malmön taidehalli on eräs suurimpia nykytaiten näyttelytiloja Euroopassa. Bonniersin taidehalli Tukholmassa perustettiin vuonna 2005. 
Helsingin Taidehalli on toiminut vuodesta 1928 nykytaiteen merkittävänä näyttelypaikkana Etu-Töölössä. Myös Vaasassa, Seinäjoella ja Porvoossa on taidehalli.
Jari Rissanen

Jari "Jarkka" Rissanen (s. 27. lokakuuta 1956 Pielavesi) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan erityisesti blues- ja rock-kitaristina ja säveltäjänä. Hän on suorittanut ylioppilastutkinnon Kuopion musiikkilukiossa 1975. Rissanen on toiminut myös kitaran- ja yhtyesoiton opettajana. Hän on soittanut muun muassa yhtyeissä Finnforest ja The Boys sekä Rauli Badding Somerjoen, Pepe Ahlqvistin, Jaakko Löytyn ja Eero Raittisen kokoonpanoissa. Hänen nykyinen oma yhtyeensä on Jarkka Rissanen Tonal Box Trio, jonka albumi 20th Century Box ilmestyi vuonna 2016. Vuodesta 2013 hän on esiintynyt duona Jarkka Rissanen &amp; Dave Forestfield Gospel Rhythm Revue.
Rissanen on esiintynyt eri kokoonpanoissa paitsi Suomessa, myös ainakin Indonesiassa, Italiassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Namibiassa, Ranskassa, Ruotsissa, Slovakiassa ja Tanskassa.
Julia Álvarez

Julia Álvarez (s. 27. maaliskuuta 1950) on yhdysvaltalainen romaanikirjailija ja runoilija. 
Álvarez syntyi New Yorkissa, mutta perhe palasi kotiseuduilleen Dominikaaniseen tasavaltaan tyttären ollessa kolmen kuukauden ikäinen. Vuonna 1960 perhe muutti takaisin Yhdysvaltoihin. 
Alvarez opiskeli luovaa kirjoittamista Syracusen yliopistossa. Hän on opettanut Middlebury Collegessa vuodesta 1988.
Álvarezin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu Dominikaaniseen tasavaltaan sijoittuva romaani "En el tiempo de las mariposas" (1994, engl. 2001), joka käsittelee Rafael Leónidas Trujillon diktatuuria ja sitä vastaan taistelleiden Mirabalin siskojen kolmoismurhaa 25. marraskuuta 1960.
Erlend Øye

Erlend Øye (s. 21. marraskuuta 1975 Bergen) on norjalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten popduo Kings of Conveniencesta yhdessä Eirik Glambek Bøekin kanssa. 
Øye perusti jo 1990-luvun puolessavälissä ystäviensä kanssa yhtyeen Kings of Convenience, joka aloitti vuonna 1998 ja julkaisi debyyttialbuminsa" Quiet is the New Loud" vuonna 2001. 
Øye julkaisi vuonna 2003 sooloalbumin "Unrest" sekä vuonna 2004 remix-albumin DJ-Kicks -sarjaan. Toinen huomattava sivuprojekti on yhtye The Whitest Boy Alive, jonka ensimmäinen single "Burning" toukokuussa 2006. Yhtyeen ensimmäinen albumi "Dreams" julkaistiin 21. kesäkuuta 2006.
Bach-kukkaterapia

Bach-kukkaterapiassa käytetään kukkauutteita, jotka valmistajan mukaan on valmistettu luonnonkukista. Yksi valmiste on niin sanottuja parantavia ominaisuuksia sisältävä luonnonlähteen vesi.
Uutteilla ei hoideta sairautta vaan ihmistä, jonka persoona ratkaisee valmisteen valinnan. Niiden on tarkoitus vahvistaa ihmistä torjumaan sairautta ja stressiä. Uutteita käytetään muuhunkin kuin pelkästään sairaustilojen hoitamiseen, esimerkiksi väsyneen, masentuneen ihmisen uskotaan toipuvan uutteiden avulla. Uutteita käytetään myös eläinten hoitoon. 
Toisin kuin homeopaattiset lääkkeet Bachin uutteet valmistetaan kaikki myrkyttömistä kasveista, sillä menetelmän mukaan ”positiivinen energia” voi torjua tai neutraloida ”negatiivisen energian”. Kontrolloiduissa tutkimuksissa menetelmä ei ole osoittautunut plaseboa tehokkaammaksi.
Menetelmän perustaja on brittiläinen lääkäri Edward Bach (1886–1936), joka kehitti sen perinteisen homeopatian pohjalta. Bach valmistui lääkäriksi ja toimi alkuun lääkärinä, mutta hän siirtyi myöhemmin lontoolaiseen homeopaattiseen sairaalaan. Vuonna 1930 hän alkoi kehitellä omaa menetelmäänsä ja perusti myöhemmin erityisen terapiakeskuksen.
Anthony Caro

Anthony Caro (8. maaliskuuta 1924 Surrey – 23. lokakuuta 2013) oli brittiläinen abstrakti kuvanveistäjä. Hän opetti Lontoon St. Martin’s School of Artissa vuosina 1953–1981.
Ruskoruostepyrstö

Ruskoruostepyrstö ("Cercotrichas hartlaubi"), myös "Erythropygia hartlaubi", on keskiafrikkalainen varpuslintu. "Cercotrichas"-sukuun (Boie, 1831) kuuluu 10 lajia.
Koko ja ulkonäkö.
Muistuttaa satakieltä höyhenpuvun ollessa päältä ruskea ja vatsapuolelta likaisenvalkea. Rinta on harmaanruskea. Pyrstö on melko pitkä ja ruskea ja sen reunasulat ovat vaaleammat. Laulaessaan lintu nostelee pyrstöään pystyyn ja alas.
Esiintyminen.
Ruskoruostepyrstö elää päiväntasaajan Afrikassa ja sen elinalue on noin 720 000 neiliökilometriä. Lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Laji elää kosteilla savanneilla.
Matti Virmanen

Matti Virmanen (s. 30. marraskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen jääkiekkotoimija ja Jokereiden entinen pitkäaikainen toimitusjohtaja. Nykyään hän toimii NHL-joukkue Edmonton Oilersin Pro Scouttina sekä SM-liigajoukkue Vaasan Sportin pelaajakoordinaattorina.
Peliura.
Virmanen edusti kasvattajaseuraansa Jokereita ainoastaan neljän ottelun verran SM-liigassa kaudella 1980–1981. Hän voitti Norjan liigan pistepörssin vuonna 1983 pelatessaan Bergenin joukkueessa. Suomessa Virmanen on pelannut vanhemmalla iällä alemmilla sarjatasoilla.
Toimitusjohtaja.
Matti Virmanen toimi Jokerit HC Oyj:n toimitusjohtajana vuodesta 1999 vuoteen 2008. Hänen aikanaan Jokerit voitti Suomen mestaruuden kerran 2002, sijoittui hopealle kolme kertaa 2000, 2005 ja 2007 sekä voitti Continental Cupin vuonna 2003.
Muut tehtävät.
Kesällä 2008 Matti Virmanen aloitti Jokerit HC Oyj:n urheilutoimenjohtajan tehtävissä. Jokerien uutena toimitusjohtajana aloitti Keijo Säilynoja 16.6.2008. Urheilutoimenjohtajana Virmanen toimi vuoteen 2010 asti. Virmanen on toiminut NHL-seura Edmonton Oilersin pelaajatarkkailijana vuodesta 2010.
Oscar Pettiford

Oscar Pettiford (30. syyskuuta 1922 – 8. syyskuuta 1960) oli yhdysvaltalainen jazz-sellisti, -kontrabasisti ja -säveltäjä, joka tuli tunnetuksi pääasiassa bebop-genren vaikuttajana.
Pettiford syntyi Okmulgeessa, Oklahomassa. Hän teki menestyksekästä yhteistyötä muiden muassa Dizzy Gillespien, Coleman Hawkinsin, Duke Ellingtonin ja Thelonious Monkin kanssa. Hänen sävellyksiään ovat "Tricotism", "Laverne Walk", "Bohemia After Dark", "Swingin' Till the Girls Come Home". 
Pettiford lähti vuonna 1958 Eurooppaan ja asettui Tanskaan pääkaupunkiin Kööpenhaminaan, jossa hän kuoli äkilliseen sairauteen 37-vuotiaana.
Pakkolaki

Pakkolaki tarkoittaa lakia, joka rajoittaa työmarkkinajärjestöjen vapautta määritellä työehtosopimusten rajat, ja sillä ehtojen tasoa alennettaisiin vallitsevasta tasosta. Käytännössä työmarkkinajärjestöjen neuvottelu- ja sopimusoikeutta rajattaisiin, ja se toimisi työnantajien eduksi. 
Työlainsäädäntö muodostaa periaatteessa alimman tason, ja sopimuksin siitä voidaan poiketa työntekijän eduksi, mutta tätä oikeutta pakkolaki rajoittaa.
Yksityisoikeuden professorin Ulla Liukkusen mukaan sanan käyttö oli vuonna 2015 Sipilän hallituksen pakkolakisuunnitelmien aikana latautunut poliittisesti siten, että sillä viitataan ongelmiin, joita lain säätämiseen liittyy. Pakkolaki olisi koskenut sunnuntai- ja ylityökorvauksia sekä sairausajan palkkaa
Marinin hallitus valmisteli vuonna 2022 potilasturvallisuuslakia, joka velvoittaisi hoitajat töihin lakon aikana. Tästä Marinin hallituksen valmistelemasta pakkolaista käytettiin lisäksi termiä pakkotyölaki. 
Historia.
Sanaa pakkolaki on käytetty aiemminkin ainakin seuraavissa yhteyksissä:
Orlando Cepeda

Orlando Manuel Cepeda Pennes (17. syyskuuta 1937 – 28. kesäkuuta 2024) oli puertoricolainen baseballpelaaja. Hän pelasi MLB-tasolla vuosina 1958–1974.
Cepeda sai vuonna 1999 paikan Baseball Hall of Famesta.
Joukkueet.
Joukkueet, joissa Cepeda uransa aikana pelasi, olivat aikajärjestyksessä:
Rob Dyrdek

Robert ”Rob” Dyrdek (s. 28. kesäkuuta 1974 Kettering, Ohio) on yhdysvaltalainen tosi-tv-tähti, juontaja, tuottaja, näyttelijä ja entinen ammattirullalautailija. 
Hän asuu tällä hetkellä Hollywoodissa, Kaliforniassa. Rob Dyrdek on ollut mukana kaikissa Skate-pelisarjan peleissä ja rikkonut 21 rullalautailuun liittyvää Guinnessin maailmanennätystä. Hän on myös näytellyt Street Dreams -elokuvassa. Dyrdekin lautasponsori on Alien Workshop. 
Dyrdek voitti 12-vuotiaana ensimmäisen kilpailunsa ja hänestä tuli G&amp;S-rullalautajoukkueen nuorin jäsen. 16-vuotiaana hänestä tuli ammattilainen. San Diegoon hän muutti vuonna 1994. Dyrdekillä oli myös oma tosi-tv-ohjelma, Rob &amp; Big, jota hän teki entisen henkivartijansa Christopher "Big Black" Boykinin kanssa.
Dyrdek juontaa omaa ohjelmaansa, jonka nimi on Ridiculousness. Hän kommentoi ohjelmassa internet videoita Chanel West Coastin, Steelo Brimin ja vierailevan tähden kanssa.
Hän on myös tehnyt ohjelmaa Punk'd ja Rob Dyrdek's Fantasy Factory. 
Yksityiselämä.
Dyrdek meni naimisiin vuonna 2016 silloisen tyttöystävänsä, Bryiana Noelle Floresin kanssa. Pari sai vuonna 2016 esikoispojan. Dyrdekillä on kaksi koiraa, Meety ja Beefy.
Kuwait olympialaisissa

Kuwait osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Méxicon 1968 kesäolympialaisissa. Siitä lähtien se on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin, lukuun ottamatta vuoden 2016 kesäolympialaisia, joihin maa ei saanut osallistumisoikeutta maan hallituksen sekaannuttua Kuwaitin olympiakomitean toimintaan. Kuwaitilaiset urheilijat osallistuivat vuoden 2016 olympialaisiin itsenäisinä urheilijoina. Talviolympialaisiin Kuwait ei ole osallistunut.
Kuwaitin ainoat olympiamitalistit ovat ampujat Fehaid Al-Deehani ja Abdullah Al-Rashidi. Al-Deehani saavutti pronssia Sydneyssä 2000 kaksoistrapissa ja Lontoossa 2012 trapissa. Al-Rashidi saavutti pronssia skeetissä Tokiossa 2021.
Peberholm

Peberholm () on noin 1,3 neliökilometrin kokoinen keinotekoinen saari Juutinraumassa Tanskan ja Ruotsin välissä. Se sijaitsee Tanskan aluevesillä Saltholmin saaren eteläpuolella Kööpenhaminan lähellä. Keinosaari rakennettiin, sillä Tanskan ja Ruotsin välisen tie- ja ratayhteyden vetämistä Saltholmin saaren kautta vastustettiin luontoarvoihin vedoten. Saaren kohdalla korkealla sillalla kulkevat väylät laskeutuvat tunneliin, koska muutoin ne olisivat Kastrupin lentoasemalta nousevien lentokoneiden tiellä.
Peberholmin rakentamiseen käytettiin Juutinrauman pohjasta otettua maa-ainesta. Saarelle on vuosien saatossa muodostunut omanlaisensa kasvi- ja eliökanta, johon kuuluu harvinaisiakin lajeja.
Nimi Peberholm tarkoittaa ”pippurisaarta”, ja se on nimetty läheisen Saltholmin (”Suolasaari”) pariksi.
Salaliittoteoria (albumi)

Salaliittoteoria on rap-artisti Seppo Lampelan "Steen1" -nimellä julkaistu debyyttialbumi. Albumi julkaistiin vuonna 30. tammikuuta 2004 Monsp Recordsin kautta.
Taustaa.
Albumi nousi seuraavalla viikolla ilmestymisestään Suomen virallisella albumilistalla sijalle 36. Lampelan edesmenneelle ystävälle omistetusta kappaleesta "Jarden träkki" on kuvattu musiikkivideo. Antti Salmisen ja Saija Salosen ohjaama video voitti Oulun musiikkivideofestivaaleilla Teinipumpelin eli uuden ohjaajan palkinnon. Varsinkin "100% vihaa ja väkivaltaa" herätti kohua sen virkavaltaa kohtaan sisältämän vihamielisyyden takia. Levyn ensimmäisen painoksen Lampela julkaisi nimellä "Steen Christensen". Yleisen vastustuksen vuoksi nimi piti muuttaa ja se vaihtui Steen1:ksi. Kansi eroaa myös kuvitukseltaan hieman muista painoksista.
Salaliittoteoria by Huge L.
Albumista julkaistiin seitsemän kappaleen remixversio 9. joulukuuta 2009. Sen kaikki biitit on tehnyt rap-artisti Huge L. Kuten alkuperäisen "Salaliittoteorian", tämänkin julkaisi Monsp.
The Alarm

The Alarm on brittiläinen Rhylissa, Walesissa vuonna 1978 nimellä Seventeen perustettu uuden aallon punkpop/rock-yhtye. Yhtyeen tunnetuin kappale on Yhdysvaltain mainstream rock ja modern rock -listojen ykköseksi noussut single "The Stand" (1983).
The Alarm keikkaili ja levytti 1990-luvun alkupuolelle asti, jolloin Mike Peters jätti yhtyeen. Peters herätti The Alarmin uudelleen henkiin ja levytti uuden kokoonpanon kanssa vuonna 2004 albumin "In The Poppy Fields" (ensimmäinen single julkaistiin salanimellä The Poppy Fields). Helmikuussa 2006 julkaistiin yhtyeen albumi "Under Attack". Uuden kokoonpanon levytykset on julkaistu nimillä Alarm MMII, Alarm MMIII, Alarm MMIV, Alarm MMVI, Alarm MMVII, Alarm MMVIII, Alarm MMX sekä Alarm MM+.
Gore-Tex

Gore-Tex on PTFE-muovista valmistettu mikrohuokoinen kalvo. Sitä käytetään eri tarkoituksiin, mutta parhaiten se tunnetaan veden- ja tuulenpitävistä vaatteista ja jalkineista. Vedenpitävyydestään huolimatta Gore-Tex-kangas hengittää: kalvon pienet huokoset estävät vesipisaroiden läpipääsyn vaatteen ulkopuolelta, mutta sisäpuolella oleva hienojakoisempi höyry pääsee sen sijaan kalvon läpi. Gore-Tex on W.L. Gore &amp; Associates -yhtiön rekisteröity tavaramerkki. Gore-Texin kaupallinen valmistus aloitettiin vuonna 1976.
Markkinoille on tullut myös muita ominaisuuksiltaan samantyyppisiä materiaaleja.
Sergejs Žoltoks

Sergejs Žoltoks (, 2. joulukuuta 1972 – 3. marraskuuta 2004) oli latvialainen jääkiekkoilija. Uransa aikana hän pelasi 10 kautta NHL:ssä. Kausi 2003–2004 jäi hänen viimeisekseen, koska aikana pelatessaan Riga 2000:n joukkueessa, hän menehtyi sydänkohtaukseen.
Boston Bruins varasi Žoltoksin numerolla 55. Hän oli menestyksekkäästi pelannut Neuvostoliiton joukkueessa jääkiekon nuorten MM-kisoissa. Varauksen jälkeen hän matkusti Pohjois-Amerikan pelikentille, mutta pääosin pelasi vain farmiliigoissa. Tilanne muuttui, kun Bruins myi Žoltoksin Ottawa Senatorsiin, jossa hän alkoi saada peliaikaa. NHL-uransa aikana hän pelasi Senatorsin jälkeen vielä Montreal Canadiensissa, Edmonton Oilersissa, Minnesota Wildissa ja Nashville Predatorsissa.
Työsulkukaudella 2004–2005 Žoltoks palasi Latvian jääkiekkoliigaan Riga 2000:n joukkueeseen. 3. marraskuuta 2004 Riga 2000 pelasi ottelua Minskissä paikallista Dynamo Minskiä vastaan. Kesken ottelun Žoltoks pyörtyi, mutta virkosi ja meni pukuhuoneeseen. Pukuhuoneessa hän luuhistui ja kuoli. Ruumiinavauksessa kuolinsyyksi todettiin sydämen vajaatoiminta. Hän oli ollut aikaisemmin samana vuonna sydänvian takia tarkkailussa sairaalassa.
Laura Dern

Laura Elizabeth Dern-Harper (s. 10. helmikuuta 1967 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. 
Dern syntyi tunnettuun sukuun: hänen vanhempansa Bruce ja Diane Ladd ovat itse näyttelijöitä, ja demokraattipoliitikko George Dern oli isän isoisä. Hänellä oli vanhempi sisar, joka hukkui puolentoista vuoden ikäisenä, ennen Laura Dernin syntymää. 
Dern oli vuonna 1992 ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi. Hän on nelinkertainen Emmy-ehdokas (1992, 1994, 1997, 2008), ja hänelle on myönnetty Golden Globe 1993 ja 2009. 
Dern oli naimisissa muusikko Ben Harperin kanssa vuosina 2005–2013. Parilla on kaksi lasta (s. 2001 ja 2004). Dern myös seurusteli vuonna 1991 suomalaisen elokuvaohjaajan Renny Harlinin kanssa.
June Lockhart

June Lockhart (25. kesäkuuta 1925 New York City, New York – 23. lokakuuta 2025 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura.
June Lockhart syntyi 1925 New Yorkissa. Hänen isänsä Gene Lockhart oli Broadway-näyttelijä ja hänen äitinsä Kathleen Lockhart näyttelijä ja laulaja. June Lockhart oli kahdeksanvuotias, kun hän esiintyi Metropolitan-oopperan "Peter Ibbetson" -tuotannossa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli vuoden 1938 "Saiturin uni".
Lockhart näytteli elokuvissa "Kersantti York" (1941), "Tyttö ja kosija" (1944) ja "Lassien poika" (1945). Hänen roolinsa Broadwayn romanttisessa komediassa "For Love or Money" toi hänelle Tony-palkinnon parhaana uutena esiintyjänä. Näytelmää esitettiin vuosina 1947–1948 peräti 263 kertaa. Kriitikko Brooks Atkinsonin mukaan Lockhart oli ainoa tuore asia muuten ummehtuneessa näytelmässä, ja "Time"-lehdessä Lockhartin kehuttiin pelastaneen näytelmän pieneltä katastrofilta.
Lockhart sai seuraavaksi lähinnä päärooleja pienen budjetin elokuvista, kuten kauhuelokuvasta "She-Wolf of London" (1946), maalaiskomediasta "It’s a Joke, Son!" (1947) ja rikosdraamoista "Bury Me Dead" (1947) ja "T-miehet" (1947). Hänen elokuvauransa oli hiipumassa, ja hän asettuikin New Yorkiin keskittyäkseen televisioon. Lockhart oli paneelistina ajankohtaisvisailussa "Who Said That?" (1952–1955) ja esiintyi monissa antologiaohjelmissa.
Lockhart palasi Kaliforniaan erottuaan miehestään. Hän sai vuonna 1958 naispääroolin CBS:n "Lassiesta", jota oltiin tehty jo neljä kautta. Hän näytteli siinä maatilan emäntää Ruth Martinia, joka ottaa kotiinsa orvon ja tämän sankarikoiran Lassien. Sarjaa tehtiin vuoteen 1971, ja siinä oli monia eri näyttelijöitä. Lockart oli mukana siinä kuuden vuoden ajan, jolloin sarja oli myös huipullaan. Lockhart sai "Lassiesta" vuonna 1959 Emmy-ehdokkuuden parhaasta naispääosasta draamasarjassa. Hän oli ollut ehdolla Emmyyn myös vuonna 1953 parhaana naisnäyttelijänä.
Lockhart jatkoi televisiouraansa myös "Lassien" jälkeen, ja hän näytteli vuosina 1965–1968 seikkailusarjassa "Matkalla avaruuteen". Sarjasta tuli populaarikulttuurin ilmiö, ja siitä tehtiin monia uusintaversioita. Lockhart sai 1968 pääroolin tilannekomediasta "Petticoat Junction", jossa hän korvasi kuolleen Bea Benaderetin. Sitä tehtiin kahden kauden ajan.
Lockhart jatkoi uraansa 2000-luvulle asti, ja hän näytteli uransa aikana myös muun muassa sarjoissa "Gunsmoke", "Vaimoni on noita", "Magnum", "Full House", "Beverly Hills 90210", "Ren ja Stimpy", "Roseanne" ja "Greyn anatomia". Hän oli myös 1990-luvulla säännöllisesti mukana saippuasarjassa "General Hospital". Lockhartin viimeinen esiintyminen oli Netflixin sarjassa "Matkalla avaruuteen, jossa hän ääninäytteli radioviestintäupseeria.
Lockhart sai kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen televisio- ja toisen elokuvaurastaan.
Kuolema.
June Lockhart kuoli luonnollisista syistä 23. lokakuuta 2025 kotonaan Kalifornian Santa Monicassa. Hän eli satavuotiaaksi.
Mario Matt

Mario Matt (s. 9. huhtikuuta 1979 Zams, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Matt voitti pujottelun olympiakultaa vuonna 2014 ja on lisäksi voittanut maailmanmestaruuden samassa lajissa kahdesti; vuosina 2001 ja 2007. Vuoden 2007 kisoissa hän oli lisäksi voittamassa joukkuekilpailun mestaruutta Itävallan joukkueessa. Alppiyhdistetyn hopeaa hän sai vuoden 2001 maailmanmestaruuskisoista ja pujottelun pronssia 2013.
Matt pysyi huipulla poikkeuksellisen kauan ja on kaikkien aikojen toiseksi vanhin (vuoden 2018 voittajan André Myhrerin jälkeen) pujottelun olympiavoittaja. Ensimmäinen maailmancupin osakilpailuvoitto tuli vuonna 2000 ja viimeisin vuoden 2013 joulukuussa, jolloin hänestä tuli kaikkien aikojen vanhin pujottelun maailmancuposakilpailun voittanut kilpailija. Maailmancupin osakilpailuvoittoja hänellä on yhteensä viisitoista kappaletta ja kärkikolmikkoon hän sijoittui 42 kertaa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli parhaimmillaan viides kaudella 2006–2007. Pujottelun maailmancupissa hän sijoittui kolmanneksi kaudella 2000–2001 ja toiseksi kaudella 2006–2007.
Vapaa-ajallaan Matt harrastaa mm. vaellusta ja jalkapalloa. Hän on myös innokas hevosmies. Mario Mattin Andreas-veli on freestylehiihtäjä ja Michael-veli on alppihiihtäjä.
Syntymämerkki (kirja)

Syntymämerkki () on yhdysvaltalaisen poplaulajan Britney Spearsin ja hänen äitinsä Lynne Spearsin kirjoittama romaani. Se kertoo 14-vuotiaasta Holly-tytöstä, joka asuu mississippiläisessä pikkukaupungissa äitinsä Wandan kanssa, jolla on salaperäinen syntymämerkki. Holly haaveilee pääsystä kuuluisaan Havertyn taidekouluun. Kirjan on suomentanut Ulla Selkälä, ja se ilmestyi suomeksi WSOY:n kustantamana vuonna 2001.
Heinrich Boie

Heinrich Boie (4. toukokuuta 1784 Meldorf, Schleswig-Holstein – 4. syyskuuta 1827 Bogor, Jaava, Indonesia) oli saksalainen eläintieteilijä.
Hänen isänsä oli runoilija Heinrich Christian Boie ja veljensä eläintieteilijä Friedrich Boie.
Boie opiskeli lakia Kielissä ja Göttingenissä. Yliopistossa hän kiinnostui luonnontieteistä käytyään Johann Friedrich Blumenbachin luennoilla Göttingenissä ja Friedrich Tiedemannin luennoilla Heidelbergissä. Hänet osoitettiin Coenraad Jacob Temminckin assistentiksi Leidenin museoon. 1825 hän matkusti Jaavalle Salomon Müllerin kanssa tarkoituksenaan kerätä näytteitä Leidenin museon kokoelmiin. Jaavalla hän tapasi myös Heinrich Kuhlin. Hän kuoli siellä kuumeeseen. Hermann Schlegelin oli määrä matkustaa Jaavalle mukaan tutkimusryhmään, mutta Boien kuolema muutti suunnitelmia.
Boie tutki etupäässä matelijoita ja sammakkoeläimiä mutta hän tutki myös lintuja ja kuvaili ainakin ruostepyrstöjen ("Cercotrichas") ja töyhtötikkojen ("Celeus") suvun. Molukkienpunamesikko ("Myzomela boiei") (Müller, 1843) on nimetty hänen kunniakseen.
John Whitman

John Whitman on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut useita kirjoja, esimerkiksi "Star Wars: Galaxy of Fear" -sarjan. Hänen tuorein projektinsa on neljä 24 -televisiosarjan pohjalta kirjoitettua teosta.
Whitman opiskeli vuosina 1985-1989 Kalifornian yliopisto, Berkeleyssä, josta hän sai bachelor-tutkinnon, ja vuosina 1990-1991 Bostonin yliopistossa, josta hän valmistui maisteriksi. Hän työskenteli Time Warner Audiobooks -yhtiössä vuosina 1991-1999. Kyseisenä aikana hän myös aloitti varsinaisen kirjailijanuransa.
Martin Buß

Martin Buß (s. 7. huhtikuuta 1976 Berliini) on entinen saksalainen korkeushyppääjä. Hän voitti kultaa yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa Edmontonissa vuonna 2001.
Buß aloitti korkeushypyn 17-vuotiaana. Hän osallistui ensimmäisiin maailmanmestaruuskilpailuihin Ateenassa vuonna 1997 ja sijoittui yhdeksänneksi. Seuraavissa maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1999 Sevillassa hän voitti pronssia tuloksella 232 cm ja hävisi kilpailun voittaneelle Vjatšeslav Voroninille 5 cm.
Edmontonin maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2001 Buß voitti maailmanmestaruuden tuloksella 236 cm. Tulos oli merkittävä, koska hän oli loukannut edellisenä kesänä akillesjänteensä.
Buß ei pystynyt loukkaantumisten takia osallistumaan vuoden 2000 eikä 2004 kesäolympialaisiin. Hän lopetti uransa vuonna 2006 lukuisten loukkaantumisten jälkeen.
Vjatšeslav Voronin

Vjatšeslav Voronin (s. 5. huhtikuuta 1974 Vladikavkaz) on venäläinen korkeushyppääjä.
Voronin voitti vuonna 1993 hopeaa nuorten Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Ensimmäisen aikuisten arvokilpailumitalinsa hän voitti vuonna 1998 hypättyään hopealle Valencian EM-hallikilpailuissa. MM-hallikisoissa 1999 Maebashissa hän sijoittui toiseksi samalla tuloksella 236 cm voittajan Javier Sotomayorin kanssa. Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa 1999 hän voitti kultaa tuloksella 237 cm. Vuonna 2000 hän voitti hopeaa Gentin sisäratojen EM-kilpailuista ja sijoittui kymmenenneksi Sydneyn olympialaisissa. MM-hallikisoissa 2001 hän sijoittui yhdeksänneksi. Saman vuoden ulkoratojen MM-kisoissa Edmontonissa hän jakoi toisen sijan maanmiehensä Jaroslav Rybakovin kanssa tuloksella 233 cm. Ateenan olympialaisissa 2004 hän sijoittui yhdeksänneksi ja seuraavana vuonna Helsingin MM-kisoissa kahdeksanneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui loppukilpailusta.
Voronin hyppäsi ulkoratojen Venäjän ennätyksen 240 cm vuonna 2000 ja sisäratojen Venäjän ennätystä hän paransi kahdesti hypättyään 236 cm vuonna 1999 ja 237 cm vuonna 2000. Ulkoratojen Venäjän ennätyksen rikkoi Ivan Uhov vuonna 2014 ja sisäratojen ennätyksen Jaroslav Rybakov vuonna 2005.
Armas Pyy

Armas Akseli Pyy (27. toukokuuta 1913 Helsinki – 29. heinäkuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija.
Tukimiehenä pelannut "Pete" Pyy oli Suomen jalkapallojoukkueen varamies Berliinin 1936 olympialaisissa. Kaikkiaan hän pelasi 14 A-maaottelua. Suomen mestaruuden hän voitti Helsingin Jalkapalloklubin riveissä vuosina 1936 ja 1938. Myöhemmin hän toimi Myllykoskella pelaajavalmentajana ja Helsingin Jalkapalloklubin johtokunnassa (puheenjohtajana vuonna 1959).
Piiskahäntävallabi

Piiskahäntävallabi ("Notamacropus parryi") on Itä-Australiassa elävä kengurulaji.
Koko ja ulkonäkö.
Piiskahäntävallabin tunnistaa poskien valkoisista raidoista ja huomattavan pitkästä hännästä. Eläin on väriltään pääosin vaaleanruskea, mutta korvien alaosa, otsa ja hännän pää ovat tummemman ruskeat.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Piiskahäntävallabi on yleinen Itä-Australiassa Uuden Etelä-Walesin pohjoisosissa ja Queenslandin rannikkoalueilla.
Elintavat.
Piiskahäntävallabi on varsin sosiaalinen eläin ja elää usein jopa 50–80 yksilön ryhmissä.
Ravinnokseen se käyttää lähinnä ruohoja ja heinäkasveja. Se viettää päivän kuumimman ajan kasvillisuuden suojissa ja etsii ruokaa aikaisin aamulla tai vasta myöhään iltapäivällä.
Salomon Müller

Salomon Müller (1804 Heidelberg – 1864) oli saksalainen eläintieteilijä.
Müller oli heidelbergiläisen satulantekijän poika. Vuonna 1823 Coenraad Jacob Temminck lähetti hänet, Heinrich Boien ja Heinrich Christian Macklotin Itä-Intiaan keräämään näytteitä Leidenin museon kokoelmiin. Müller kävi Indonesiassa 1826, Uudessa-Guineassa ja Timorissa 1828, Jaavalla 1831 ja Sumatralla vuosien 1833 ja 1835 välillä.
Vuonna 1836 Müller oli Borneolla Kaakkois-Kalimantanissa, jossa hän kirjoitti päiväkirjaansa paikallisesta sininiskaiibispopulaatiosta ("Pseudibis davisoni"), joka oli silloin runsas, mutta on nyttemmin äärimmäisen uhanalainen.
Müller kuvaili ja nimesi molukkienpunamesikon ("Myzomela boiei") Heinrich Boien kunniaksi.
Henadz Maroz

Henadz Viktaravitš Maroz (, , s. 15. elokuuta 1978) on valkovenäläinen korkeushyppääjä.
Vuonna 2003 hän voitti pronssia yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa. Hänen ennätyksensä on 2,33 m.
Hän voitti kaksi mitalia universiadeissa vuosina 2001 ja 2005. Hän on osallistui vuoden 2004 kesäolympialaisiin Ateenassa sekä vuoden 2005 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuihin, mutta ei saavuttanut menestystä.
Ragnar Lindbäck

Rudolf Ragnar Lindbäck (13. marraskuuta 1906 Helsinki – 29. toukokuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija, joka päätti pelaajauransa kauden 1939 jälkeen. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Lindbäck edusti seuratasolla HIFK:ta ja voitti Suomen mestaruuden vuosina 1930, 1931, 1933 ja 1937 sekä neljä SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia.
Lindbäck oli Suomen jalkapallojoukkueen varamies Berliinin 1936 olympialaisissa. Kaikkiaan hän pelasi 11 A-maaottelua.
Vuonna 2008 Ragnar Lindbäckin perikunta lahjoitti kaksi alkuperäistä 1930-luvun palkintoa kiertopalkinnoiksi HIFK:n jalkapallojunioreille.
Nicolas Gédoyn

Nicolas Gédoyn (15. kesäkuuta 1677 Orléans – 10. elokuuta 1744 Beaugency) oli ranskalainen prelaatti, kirjailija ja myös Ranskan akatemian jäsen.
Elämä.
Kun Nicolas Gédoyn oli opiskellut jesuiittain johdolla, hänet nimitettiin retoriikan opettajaksi Blois’n kaupunkiin. Sen jälkeen hänet nimitettiin kaniikiksi Pariisin Sainte-Chapelleen ja Beaugencyn luostarin apotiksi. Hänet valittiin jäseneksi Ranskan akatemiaan vuonna 1719 ja vuonna 1722 Ranskan myös kuninkaalliseen kaunokirjallisuuden ja piirtokirjoitusten akatemiaan ("Académie royale des inscriptions et belles-lettres").
Itse Voltaire on todennut, että Nicolas Gédoyn Quntilianuksen ja Pausianiaan käännökset ovat erinomaisia. Tähän lienee syynä hänen pitkä opiskelunsa jesuiittojen luona, jolloin hän innostui antiikin teksteistä. Hän totesi jumalan armahtavan antiikin kirjoittajat, sillä vaikka nämä olivat pakanoita, heidän teoksensa olivat antaneet niin paljon kauneutta.
Teokset.
Käännökset
Muut