Naisen sukupuolielinten silpominen

Naisen sukupuolielinten silpominen tai naisen sukuelinten silpominen on pääasiassa afrikkalaiseen heimoperinteeseen kuuluva rituaali, jossa osa naispuolisen henkilön, yleensä alaikäisen tytön, ulkoisista sukuepuolielimistä leikataan pois. Käytäntö kuuluu myös islaminuskoon joko hyväksyttynä tai shafi'i-koulukunnassa myös pakollisena. Muita rituaalista käytettyjä nimiä on naisten ympärileikkaus. UNICEF käyttää siitä ilmaisua ("female genital mutilation/cutting" eli FGM tai FGC), jossa lievempi muoto ("cutting)" on kulttuurisensitiivisempi ja perinnäistapoja kunnioittavampi. 
Nykyisin silpomista esiintyy eri muodoissa lähinnä Afrikassa ja jonkin verran myös Lähi-idässä ja Etelä-Aasiassa. Länsimaissa naisten sukuelimien silpomista paheksutaan, ja se on kielletty. Suomessa se tuli tunnetuksi somalipakolaisaallon myötä 1990-luvun alussa ja assosioituu usein Somaliaan, missä 96 % naisista joutuu silvonnan äärimmäisten muotojen kohteeksi. Somalian perustuslaissa se on ollut kiellettyä vuodesta 2012 lähtien.
Maailman terveysjärjestö WHO määrittelee naisen sukuelinten silpomiseksi ”kaikki menetelmät, joihin sisältyy naisen ulkoisten sukuelinten osittain tai kokonaan poistaminen tai joissa muutoin vahingoitetaan naisen ulkoisia sukuelimiä muista kuin lääketieteellisistä syistä”. Silpomisen muodot vaihtelevat jyrkästi. Kun Malesiassa tavallinen muoto on pelkkä neulanpisto, Afrikan sarvessa vallitsevana muotona on radikaali faraoninen leikkaus, jossa häpyhuulet ja klitoris poistetaan. 
Syitä silpomiseen.
Sukupuolielinten silpominen on nähty keinona kontrolloida miesten ja naisten seksuaalisuutta, ja toisinaan tämä tavoite on myös suoraan ilmaistu. Nigerialaisen Igbo-yhteisön keskuudessa toimenpiteen on todettu vähentäneen naisen seksuaalisuutta sekä asenteiden, käyttäytymisen että halun suhteen. Naisten seksuaalisuuden kontrollointi on ollut tärkeää etenkin endogaamisissa paimentolaiskulttuureissa. Niissä halutaan estää se, että naiset saisivat lapsia suvun ulkopuolisille, sillä lapsi kuului isän heimoon, jolloin naisen suku menettäisi lapsen oman tulevaisuutensa resurssina. Neitsyyden kontrollointi on kontrollin osana joskus saanut äärimmäisiä muotoja: naisen vagina voidaan ommella kiinni, ja siihen jätetään vain pieni aukko. Aviomiehen on tarkoitus leikata vagina auki hääyönä. Vaginan ompelulla taataan, ettei nainen ole voinut harrastaa seksiä ennen avioliittoa. Tässä mielessä se on ikään kuin toinen immenkalvo. 
FGM on nähty myös aikuistumisriittinä. Se lujittaa yksilön kiinnittymistä omaan yhteisöönsä. Vastaavia tapoja on muitakin, kuten tatuoinnit tai muuhun kehoon kohdistuva silpominen.
Silpomisen muodot.
Tyypit.
Tyttöjen sukuelinten silpomisen muodot vaihtelevat alueellisesti lähes symbolisista muodoista Afrikassa esiintyviin hyvin radikaaleihin leikkauksiin.
Muut muodot.
85 % tyttöjen sukuelinten silpomisista on tyyppiä I tai II; 15 % on tyyppiä III, joka kuitenkin on yleinen Sudanissa, Somaliassa ja Djiboutissa.
Keskustelua eri muodoista.
Tyttöjen sukuelinten silpomisia tapahtuu länsimaissakin kiellosta huolimatta. Siksi vakavimpien muotojen kitkemiseksi on esitetty, että sallittaisiin lievin muoto, pisto klitoriksen huppuun "sunna light", koska tämä ei vahingoita seksuaalisia toimintoja. Tämäkin muoto on torjuttu yleisesti, vaikka se on huomattavasti vähemmän vahingollinen kuin poikien ei-terapeuttinen ympärileikkaus, jossa poistetaan osa peniksen erogeenisesta kudoksesta. Perusteeksi on esitetty tyttöjen oikeus fyysiseen koskemattomuuteen. Esimerkiksi WHO vastustaa kaikkia tyttöjen ympärileikkauksen muotoja.
Sukuelinten silpominen aiheuttaa ainakin tyyppien I–IV kohdalla peruuttamattomia muutoksia naiselle, vaikka jossakin määrin vahinkoja voidaan myöhemmin korjata.
Yleisyys.
Naisten sukuelimien silvonta on yleisintä Afrikassa, ennen kaikkea maanosan muslimienemmistöisissä valtioissa, mutta tapaa harjoitetaan myös Lähi-idässä sekä Etelä- ja Kaakkois-Aasian islamilaisen väestön keskuudessa, missä sen yleisyydestä on esitetty vaihtelevia arvioita. Silpominen on yleisintä Somaliassa, jossa 97 prosenttia naisista on silvottu. Yli tai lähes 90 prosenttia naisista on silvottu lisäksi niin ikään muslimienemmistöisissä Egyptissä, Eritreassa, Malissa, Djiboutissa, Sierra Leonessa ja Sudanissa. Burkina Fasossa FGM oli yleisintä muslimeilla (82 %), mutta se oli tavallista myös luonnonuskontojen edustajien (73 %) ja kristittyjen (68 %) keskuudessa. 
Aiemmin uskottiin tavan keskittyneen lähinnä Afrikkaan, mutta Ruotsissa on havaittu, että 47 % Iranista, Irakista ja Kurdistanista tulleista tytöistä on leikattuja. Vuonna 2021 Ruotsissa arvioidaan olleen 40 000–50 000 ympärileikattua tyttöä tai naista. Vuonna 2015 ilmestyneen haastatteluihin perustuvan kirjan "Suomen somalit" mukaan tyttöjen ympärileikkauksista on Suomen somalipiireissä luovuttu. Tyttöjä lähetetäänkin ulkomaille erityisesti hankkimaan lääkärintutkintoja. THL kuitenkin arvioi ympärileikattujen tyttöjen ja naisten määräksi 10 000 vuonna 2020. Useimmiten ympärileikkauksesta kertovat somalitaustaiset tytöt. 
Ennen silpomista on esiintynyt myös Keski-Amerikassa, ja 1800-luvulla englantia puhuvissa maissa itsetyydytyksestä tavattujen naisten klitoris saatettiin poistaa kokonaan tai osittain: jopa munasarjoja on 1800-luvulla poistettu. Osittaista poistoa on käytetty itsetyydytyksen ehkäisyyn Yhdysvalloissa vielä 1950-luvulla. Tiedossa on tapaus, jossa viisivuotiaalta tytöltä poistettiin klitoris masturboinnin lopettamiseksi vuonna 1948.
Yhdistyneiden Kansakuntien rooli.
Islamin merkitys.
Yhdistyneet kansakunnat alajärjestöineen katsoo, että mikään uskonto ei edistä eikä hyväksy naisten ympärileikkausta (FGM). Tyttöjen sukuelinten silpomista vastustavan järjestön Stop FGM Middle Eastin sivuilla on syytetty Unicefia silpomista koskevien tietojen vääristämisestä ja mielikuvan luomisesta siitä, että kyseessä olisi islamilaisen tavan sijaan afrikkalainen heimoperinne. Sen jälkeen, kun YK:n yleiskokous vuonna 2012 tuomitsi FGM:n, seurasi vuonna 2013 Unicefin laaja raportti silpomisen yleisyydestä maailmassa. Unicef oli rajoittanut aineistonkeruunsa vain tiettyihin maihin, jotka Jemeniä ja Irakia lukuun ottamatta sijaitsivat Afrikassa. Näin vahvistui käsitys siitä, että FGM on afrikkalainen heimotapa, joka esiintyy etenkin Somaliassa, Egyptissä, Sudanissa ja muutamassa muussa mustan Afrikan maassa. Tiedotusvälineet ja myös tutkijat Suomessa ovat levittäneet tätä näkemystä. 
Unicef on myös tämän jälkeen välttänyt kokoamasta tilastoja Lähi-idän ja Aasian muslimimaista, vaikka uudet tiedot osoittavat, että FGM on niissäkin yleistä. Muun muassa Indonesia puuttui sen tilastoista, vaikka joidenkin tietojen mukaan FGM:n yleisyys siellä oli ainakin alueellisesti jopa 90 %. Indonesian 260 miljoonasta asukkaasta 80 % on muslimeita. Unicefin julkaisemat yleisyyskartat esittivät edelleen vain Afrikkaa.
Vuonna 2013 Unicef raportoi, että silvottujen naisten määrä oli vain 125 miljoonaa, ja määrä oli laskussa, sillä aiempien YK:n tilastojen mukaan määrä oli ollut 140 miljoonaa. Vuonna 2020 Unicef kuitenkin nosti luvun vähintään 200 miljoonaan lisäämällä tilastoihin myös Indonesian, missä yleisyydeksi arvioitiin alle 11-vuotiailla 49 %. Jos puolet Indonesian musliminaisista on silvottu, se yksin tekisi 100 miljoonan lisäyksen aiemmin esitettyihin lukuihin. Unicefin listalla oli nyt 31 maata, mutta listalta puuttuvat edelleen monet suuret muslimimaat ja muslimivähemmistöt. Intian šiialaisten keskuudessa silpominen koskee melkein kaikkia naisia.
Unicefin vuonna 2024 julkaiseman arvion mukaan silpominen on lisääntynyt merkittävästi 2010-luvulta lähtien ja silvottujen naisten kokonaismäärä on 230 miljoonaa.
Käsitevalinta.
Silpomisen käsitteen (female genital mutilation) otti käyttöön vuonna 1990 Inter-African Committee on Traditional Practices Affecting the Health of Women and Children -järjestö, ja vuonna 1991 Maailman terveysjärjestö (WHO) suositteli, että Yhdistyneet kansakunnat (YK) omaksuu sen. Käsitteeseen on kuitenkin kohdistunut kritiikkiä, koska sen katsotaan tuomitsevan käytännön, joka on monissa yhteisöissä vuosisatoja vanha perinne. Pyrkimyksenä lisätä kulttuurisensitiivisyyttä tutkijat ja kansainväliset kehitysjärjestöt ovat alkaneet käyttää myös termiä "naisten sukuelinten leikkaaminen" (female genital cutting, FGC).
Vuonna 1999 YK:n erityisraportoija perinteisistä käytännöistä vetosi "tahdikkuuteen ja kärsivällisyyteen" ja huomautti vaarasta, että kulttuureja saatetaan demonisoida, kun tuomitaan naisiin ja tyttöihin kohdistuvia haitallisia käytäntöjä. UNICEF ja YK:n väestörahasto (UNFPA) käyttävät tällä hetkellä yhdistelmätermiä "naisten sukuelinten silpominen/leikkaaminen" (female genital mutilation/cutting, FGM/C). Termillä pyritään sekä tuomaan esiin sanan "silpominen" merkitys poliittisella tasolla että korostamaan sitä, että kyseessä on tyttöjen ja naisten oikeuksien loukkaus. Samalla siinä tunnustetaan kunnioittavan kielenkäytön tärkeys työskenneltäessä yhteisöissä, joissa käytäntö on yhä olemassa.
Silpominen ja islamilainen šaria-lainsäädäntö.
Kaikki islamin suuret lakikoulukunnat pitävät naisten ympärileikkausta joko suositeltavana tai pakollisena. Islamissa ympärileikkaus tarkoittaa miehillä esinahan ja naisilla klitoriksen poistamista. Shafi'ilaisessa koulukunnassa ympärileikkaus on aina pakollista. Suositeltavana "(sunna)" sitä pitää malikilainen, hanbalilainen ja šiialainen koulukunta. Hanafit pitävät sitä luvallisena eli islamin kannalta neutraalina. Mikään koulukunta ei pidä toimenpidettä islamin vastaisena tai kiellettynä. On silti yksittäisiä uskonoppineita, jotka voivat ajatella näin. 
Aasiassa tyttöjen ympärileikkausta harjoitetaan lähinnä niissä maissa, joissa on muslimienemmistö. Tapa on levinnyt Aasiaan islamin myötä. Afrikassa ympärileikkausta esiintyy myös sellaisten heimojen keskuudessa, jotka eivät ole muslimeja. Nämä heimot elävät muslimiväestöjen läheisyydessä, kuten Egyptin koptit tai Etiopian somalit. 
Koraanissa naisten ympärileikkausta (FGC) ei mainita. Arvostetuissa "hadith"-kokoelmissa siitä on useita lausuntoja. Hanbalistisen fiqh-koulukunnan perustajan Ahmad ibn Hanbalin kokoelma "Ahmad Ibn Hanbal (5:75)" toteaa, että ympärileikkaus on miehille välttämätöntä mutta naisille kunniallista. Naisten ympärileikkausta koskevia "haditheja" on muissakin tärkeissä kuuteen kirjaan kuuluvissa kokoelmissa, kuten "Sunan Abi Dawud" (41:5251), "Sahih Muslim" (3:684) ja "Muwatta" (2:19:71). 
Islamin kanta naisten ympärileikkaukseen (FGC) käy ilmi uskonoppineiden antamista "fatwoista." Islamilaisissa maissa on annettu monia "fatwoja" FGC:stä. Egyptin fatwa-komitean kokoelmien kolme varhaisinta "fatwaa" pitävät asiaa suositeltavana tai pakollisena. Ensimmäinen (28. toukokuuta 1949) toteaa, että naisten ympärileikkauksesta luopuminen ei ole synti. Ratkaisu tarkoittaa, että naisten ympärileikkaus ei ole pakollista. Toinen fatwa (23. kesäkuuta 1951) ei hyväksy siitä luopumista, ja kolmas (29. tammikuuta 1981) pitää sitä pakollisena. Pakollisuutta korostavan fatwan antoi sunnilaisen islamin arvostetuimman uskonnollisen korkeakoulun eli Al-Azharin yliopiston suurimaami ja Egyptin suurmufti Mohamed Sayyed Tantawi. Suurimaamia pidetään kaikkein korkea-arvoisimpana uskonnon tulkkina sunni-islamin piirissä. Tilanne muuttui dramaattisesti vuonna 2007, kun huomiota sai tapaus, jossa 11-vuotias tyttö oli kuollut silpomisen seurauksena. Egyptin suurmufti Ali Gomaa julisti tällöin naisten silpomisen kielletyksi. Vuonna 2005 Kairon Al Azhar -yliopiston professori Ahmed Talib, šaria-tiedekunnan dekaani, totesi, että """Kaikki naisten ympärileikkauksen muodot ovat pahoinpitelyä ja rikoksia eivätkä kuulu islamiin." Talib totesi myös, että Saudi-Arabiassa ei ole yhtään ympärileikattua naista. Sama tieto esiintyy "Kirkko ja kaupunki" -lehdessä laajennettuna Persianlahden muihinkin maihin. Todellisuudessa FGC:n tyypin III radikaalit leikkaukset ovat Saudi-Arabiassa jopa leikkauksen yleisin muoto. Näkemysten erilaisuus voi johtua myös siitä, että FGM:n muotoja on useita (tyypit I–IV), jolloin sen määritelmästä voi olla eri käsityksiä. 
Malesiassa Islaminuskon kansallinen neuvosto (JAKIM) antoi vuonna 2009 "fatwan," jonka mukaan FGC oli pakollista "(wajib)". Maassa harjoitettu muoto kuuluu ilmeisesti lähinnä symbolisen ympärileikkauksen eli tyypin IV piiriin. Iranissa ajatolla Khamenei julisti FGC:n luvalliseksi vuonna 2011 ja katsoi miehen oikeudeksi vaatia, että vaimo on ympärileikattu. Ajatolla Ali al-Sistani antoi vuonna 2014 fatwan, jonka mukaan FGC ei kuulu islamiin. Vuonna 2013 Indonesian uskonoppineiden neuvosto antoi fatwan jonka mukaan FGC on suositeltavaa. 
Suomalaiset viranomaislähteet, media ja järjestöt kertovat yhdenmukaisesti, että tyttöjen ympärileikkaus ei kuulu islamiin, vaan on afrikkalaista heimoperinnettä. Tyttöjen ympärileikkauksen vastaiseen kampanjaan ei Suomessa ole saatu mukaan yhtään islamilaista imaamia. World Visionin "Pelasta pimppi" -kampanjassa esiintyi kuitenkin Suomen islamilaisen yhdyskunnan entinen puheenjohtaja Omer Mohamed Hussein. Helsingin Muslimit ry:n sivulla luvussa "Ihanteellinen musliminainen" kerrotaan Profeetan sanoneen: "“Viisi asiaa kuuluvat Fitraan (puhtauteen): Ympärileikkaus, häpykarvojen poistaminen, kainalokarvojen nyppiminen, kynsien leikkaaminen ja viiksien tasoittaminen.”
Klitoriksen poiston perusteluja.
Euroopassa klitoriksen poistamista on pidetty lääketieteellisenä hoitokeinona moniin sairauksiin tai ongelmiin. Sen katsottiin tehoavan esimerkiksi seuraaviin vaivoihin tai ilmiöihin: epilepsiaan, hysteriaan, lapsettomuuteen, hermostollisten sairauksien ehkäisemiseen naisilla, vähentämään naisten halukkuutta, ehkäisemään itsetyydytystä, masennukseen sekä lesbouden hallitsemiseen ja tukahduttamiseen.
Seuraukset.
Silpomiset tehdään usein likaisin välinein, esimerkiksi partaveitsellä tai lasinsirpaleella, jolloin leikkausalueen tulehdukset ovat yleisiä. Myös tarttuvat taudit, kuten HIV ovat mahdollisia. Lopun ikää kestäviä seuraamuksia voivat olla kivuliaat kuukautiset, seksuaalisen elämän vaikeudet sekä ongelmat synnytyksessä. Silpomisen jälkeinen häpyhuulten yhteenompelu saattaa aiheuttaa naiselle virtsaamisvaivoja ja kuukautisveren poistumisongelmia sekä vakavia tulehduksia. Vaginan pesu on lähes mahdotonta. Yhdyntä voi olla kivulias.
Korjausleikkaukset.
Silpomisen tuloksia voidaan jossakin määrin korjata plastiikkakirurgisin toimenpitein, joiden laajuus päätetään aina tapauskohtaisesti. Joskus toimenpiteeksi riittää pelkkä avaaminen, joka voidaan tehdä paikallispuudutuksessa; radikaaleissa tapauksissa saatetaan tarvita ihonsiirtoa, jolla ulkoisia sukuelimiä rekonstruoidaan. Ruotsissa korjausleikkauksia suorittaa Karoliininen instituutti ja Suomessa Töölön sairaalan plastiikkakirurgian klinikka. Julkisen sairaanhoidon piirissä korjataan ainoastaan toiminnallisia vaurioita; yksityislääkäreiden tekemistä esteettisistä operaatiosta ei ole täsmällistä tietoa.
Tilanne länsimaissa.
Naisten sukuelimien silpominen on länsimaissa yleisesti paheksuttua ja laissa kiellettyä. Suomessa silpominen tulkitaan törkeäksi pahoinpitelyksi. Se tuli Suomessa yleisesti tunnetuksi somalipakolaisaallon myötä 1990-luvulla. Myös Euroopassa on kymmeniätuhansia afrikkalaisperäisiä naisia, jotka on silvottu. Euroopassa silvonta on kiellettyä, mutta sitä tehdään silti jonkin verran. Esimerkiksi Saksassa arvioidaan noin 6 000 maahanmuuttajatytön olevan vaarassa joutua silvonnan uhriksi. "Voima"-lehden haastatteleman somalialaissyntyisen tytön ja Tyttöjen Talo -projektivetäjän mukaan myös Suomesta viedään tyttölapsia ulkomaille silvottavaksi. Viime vuosina useissa THL:n väestötutkimuksissa on käsitelty tyttöjen ja naisten sukuelinten silpomisaihetta. Vuonna 2019 THL julkaisi uuden silpomisen estämisen toimintaohjelman. THL:n arvion mukaan Suomessa asuu noin 10 000 silpomisen läpikäynyttä tyttöä tai naista ja noin 650–3 080 silpomisuhan alla olevaa tyttöä. Peruskoulujen opettajia, joiden luokilla on tyttöoppilaita, joiden edustamassa etnisessä ryhmässä silvonta on tavallista, on kehotettu tällaisen tyttöoppilaan matkalta silvontaa harjoittavasta maasta tultua tarkkailemaan, onko tytön käytöksessä piirteitä, jotka viittaavat tehtyyn silvontaan.
"Hymy"-lehti teki numerossa 3/1976 ensimmäisenä Suomessa jutun Tansaniassa tapahtuvasta tyttöjen ympärileikkaukseksi kutsutusta toimenpiteestä. Jutun avustajina olivat helluntailähetyssaarnaaja Åke Söderlund ja myöhemmin europarlamentaarikkona ja tietovisamiehenä tunnettu Jyrki Otila. Eräät uskonnolliset lähetystyön piirissä toimivat tahot tekivät jutusta kantelun Julkisen sanan neuvostoon, ja toimittajat kutsuttiin henkilökohtaisesti kuultaviksi. Päätös oli langettava.
Suomessa silpomisen vastaista vaikuttamistyötä tekee muun muassa kehitysyhteistyöjärjestö Solidaarisuus. Se pyrkii lisäämään aiheesta käytävää julkista keskustelua ja levittämään tietoutta. Solidaarisuus työskentelee yhdessä kumppanijärjestöjensä kanssa silpomisen lopettamiseksi Somalimaassa ja Keniassa alueilla, joilla jopa 96 % tytöistä silvotaan. Ihmisoikeusliitto on tehnyt Suomessa asennemuutos- ja vaikuttamistyötä tyttöjen sukuelinten silpomisen parissa sekä kouluttanut aiheesta ammattilaisia ja muita viranomaisia vuodesta 2002 lähtien. Järjestöt lähtevät valistustyössään siitä, että tyttöjen ympärileikkaus ei kuulu islamiin. Koska silpominen kuitenkin yhdistetään myös siihen, asiasta usein vaietaan ettei lisättäisi pelkoa islamia kohtaan.
Tilanne Suomessa.
Suomessa asiasta ei ole erillistä lakia, vaan poliisi tutkii silpomista törkeänä pahoinpitelynä, josta on säädetty rikoslaissa (luku 21 , § 6). Rikoslaki toteaa, että "jos pahoinpitelyssä 1) aiheutetaan toiselle vaikea ruumiinvamma, vakava sairaus tai hengenvaarallinen tila, 2) rikos tehdään erityisen raa’alla tai julmalla tavalla tai 3) käytetään ampuma- tai teräasetta taikka muuta niihin rinnastettavaa hengenvaarallista välinettä ja rikos on myös kokonaisuutena arvostellen törkeä, rikoksentekijä on tuomittava törkeästä pahoinpitelystä vankeuteen vähintään yhdeksi ja enintään kymmeneksi vuodeksi."
Hallitus tilasi vuonna 1993 asiantuntijaselvityksen naisten ympärileikkauksesta Suomessa. Siinä ehdotettiin, että riskiryhmään kuuluville tytöille kerrottaisiin heti koulunkäynnin alussa silvonnan haitat, ja heidän tilannetta seurattaisiin terveystarkastusten yhteydessä samalla kun myös lastentarhanopettajia koulutettaisiin asiasta. Kyseisiä toimia ei toteutettu, mutta Ihmisoikeusliitto julkaisi kymmenen vuotta myöhemmin 2004 sote-henkilöstölle tarkoitetut ympärileikkauksen ennaltaehkäisyä koskevat suositukset. Kaikkia sosiaalialan työntekijöitä ei kuitenkaan ole ohjeistettu noudattamaan niitä"."
Kieltolakialoite 2019 ja ministeriön mietintö.
Vuonna 2019 jätettiin kansalaisaloite erillislaista tyttöjen ympärileikkausta vastaan. Lakivaliokunta vaati myös poikien ei-lääketieteellisten ympärileikkauksen sääntelyn selvittämistä. Oikeusministeriön työryhmän kaavailema laki olisi kieltänyt myös lievimmät muodot, mikä olisi ollut ongelma yhdenvertaisuudelle, ellei poikien ympärileikkausta kiellettäisi. Myös oikeusministeriön edustajat olivat tätä mieltä. Jos lievimpiä muotoja ei kiellettäisi laissa, se olisi ongelma, koska ne ovat jo nyt kiellettyjä tyttöjen osalta: ne tulkitaan pahoinpitelyiksi. Oikeusministeriö käynnisti kurinpitotoimet virkamiehiään vastaan, koska työryhmä oli käsitellyt poikien ympärileikkauksia, ja työryhmän helmikuun 2022 mietintöä ei ole julkaistu.
Kieltolakialoite 2024.
Elokuussa 2024 eduskunta näytti olevan kieltämässä rikoslain uudella pykälällä tyttöjen sukuelinten silpomisen. Näin myös pistäminen tai tilapäisen nirhauman tuottaminen olisivat varmasti laittomia ja niistä tulisi aina vähintään vuosi vankeutta. Hallituksen lakiesitykselle ei tiedetty yhtään vastustajaa eduskunnassa. Poikien silpomiskiellolle ei ollut löytynyt tarpeeksi kannatusta.