tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tego Calderón

Tegui Calderón Rosario (s. 1. helmikuuta 1972) on puertoricolainen muusikko. Hänen tyylinsä yhdistelee latinorapin ja reggaetonin vaikutteita, ja hän levyttää espanjan kielellä.
Calderón syntyi Santurcessa ja kävi high schoolia Miami Beachissa Floridassa. Hän sai jo varhaisia vaikutteita salsatähti Ismael Riveralta, jonka ihailijoita hänen vanhempansa olivat. Hän piti lisäksi jazzista ja oli jo nuorena yhtyeen rumpali. 
Calderón tuli tunnetuksi albumillaan "El Abayardella" vuonna 2003. Sitä ovat seuranneet "El Enemy de los Guasíbiri" (2004), "The Underdog/El Subestimado" (2006) ja "El Abayarde Contraataca" (2007).
Zoe Caldwell

Zoe Caldwell OBE (14. syyskuuta 1933 Melbourne, Australia – 16. helmikuuta 2020 New York, Yhdysvallat) oli australialaissyntyinen näyttelijä. Hän oli alun perin Ada, mutta vaihtoi etunimen samaksi kuin omalla äidillään.
Caldwell tunnettiin varsinkin näyttämön tähtenä. Hän esiintyi muun muassa "The Prime of Miss Jean Brodiessa" ja "Master Classissa", ja hänet palkittiin näyttämöansioistaan neljällä Tony-palkinnolla. 
Caldwellilla oli rooleja myös elokuvissa. Hän oli vuodesta 1968 naimisissa tuottaja Robert Whiteheadin kanssa ja sai kaksi poikaa. Hän jäi leskeksi 15. kesäkuuta 2002. Hän oli "OBE" vuodesta 1970.
Caldwell kuoli Parkinsonin taudin aiheuttamiin komplikaatioihin 86-vuotiaana kotonaan New Yorkissa 16. helmikuuta 2020.
Eero Peltonen

Eero Peltonen (s. 22. joulukuuta 1986 Nurmijärvi) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja, mutta pystyi pelaamaan myös keskikentän keskustassa ja hyökkääjänä. Peltonen on pelannut Veikkausliigassa Myllykosken Pallon ja HIFK:n riveissä sekä Englannissa Crystal Palacen reservijoukkueessa. Ensimmäiset liigamaalinsa hän teki ottelussa Tampere Unitedia vastaan vuonna 2007.
Keväällä 2008 Eero Peltonen siirtyi FC Viikinkien riveihin. Hän pelasi Viikingeissä kaikkiaan 139 ottelua ja teki niissä 40 maalia. Kausilla 2009 ja 2010 hän oli Ykkösen parhaita maalintekijöitä tehdessään kummallakin kaudella yhdeksän maalia.
Eeli Erkkilä

Eeli Johannes Erkkilä (21. marraskuuta 1909 Oulainen – 1. huhtikuuta 1963 Oulainen) oli suomalainen pienviljelijä joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana ja ministerinä 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa.
Erkkilän vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Erkkilä ja Anna Ylikivelä. Hän kävi kansakoulun ja oli sen jälkeen pienviljelijänä Oulaisissa. Erkkilä osallistui jo ennen sotia nuorisoseura- ja raittiusliikkeen toimintaan kotiseudullaan ja hänet valittiin Oulun raittiuspiirin piirisihteeriksi vuonna 1938. Erkkilä aloitti poliittisen uransa Maalaisliiton rivijäsenenä ja eteni vähitellen puolueen johtoelimiin toimien muun muassa Maalaisliiton Oulun piirin toiminnanjohtajana 1947–1951. Hän oli puolueen kansanedustajana vuosina 1951–1963 edustaen Oulun läänin vaalipiiriä. 
Erkkilä oli toisena sosiaaliministerinä Sukselaisen II hallituksessa 1959–1961, toisena kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Miettusen I hallituksessa 1961–1962, kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Miettusen I hallituksessa helmikuulta huhtikuulle 1962 ja sisäasiainministerinä Karjalaisen I hallituksessa 1962–1963. Erkkilä joutui jättämään ministerintehtävänsä sairauden vuoksi 8. helmikuuta 1963 ja hänen tilalleen sisäministeriksi nimitettiin Niilo Ryhtä.
Erkkilä oli Maalaisliiton puoluevaltuuskunnan ja MTK:n valtuuskunnan jäsen sekä jäsenenä useiden yritysten hallintoneuvostoissa. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Oulaisten kunnanvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 1953 ja myös kunnanhallituksen jäsenenä. Politiikan ulkopuolella Erkkilä toimi Mustalaislähetyksen varapuheenjohtajana ja vuonna 1954 hänestä tuli Oulun raittiuspiirin puheenjohtaja.
Erkkilä oli naimisissa vuodesta 1938 Martta Elisabet Jääskelän kanssa.
Bryan Forbes

Bryan Forbes (oik. John Theobald Clarke, 22. heinäkuuta 1926 Lontoo – 8. toukokuuta 2013 Virginia Water) oli brittiläinen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, näyttelijä ja kirjailija. Hän oli vuodesta 1955 naimisissa näyttelijä Nanette Newmanin kanssa. 
Forbes opiskeli Royal Academy of Dramatic Artissa. Hänen varhaisten käsikirjoitustensa joukkoon lukeutuvat "Itsemurhapartio" (1955) ja "Pankkirosvojen kerho" (1960), joista viimeksi mainitussa hän myös näytteli. Hän aloitti lisäksi Richard Attenboroughin kanssa yhteistyön, josta syntyi muun muassa elokuva "Vihainen hiljaisuus" (1960).
Forbesin ensimmäinen ohjaus oli "Viattomat" vuodelta 1961. Hänen ohjauksensa ja käsikirjoituksensa "Lukittujen ovien takana" (1964) toi hänelle Edgar-palkinnon. Hän jatkoi uraansa Britanniassa läpi 1960-luvun ja matkusti myös Hollywoodiin, jossa syntyi "Kuningasrotta" (1965).
Forbesin myöhempään tuotantoon kuuluvat muiden muassa "Stepfordin naiset" (1975), "Lasikenkä ja ruusu" (1976), "Yli esteiden" (1978) ja tv-minisarja "Vakoilupeli" (1990). 
Forbes kirjoitti myös toistakymmentä kirjaa, muun muassa kaksi elämäkertaa. Hän sairasti MS-tautia vuodesta 1975 lähtien. Hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin komentaja (CBE) vuonna 2004.
Leo Häppölä

Leo Kustaa Häppölä (1. helmikuuta 1911 Tuulos – 3. heinäkuuta 1998 Tuulos) oli suomalainen maanviljelijä, joka toimi Maalaisliitto-Keskustapuolueen kansanedustajana ja ministerinä 1950- ja 1960-luvuilla.
Häppölän vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Vihtori Häppölä ja Linda Aleksandra Tikka. Hän kävi kansakoulun ja valmistui 1935 maatalousnormaalikoulusta. Vuodesta 1937 lähtien Häppölä viljeli Tuuloksessa omistamaansa Pohjoisten kartanoa. Häppölä oli maalaisliiton kansanedustajana 1951–1965 ja keskustapuolueen kansanedustajana 1965–1970 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan maatalousvaliokunnan puheenjohtajana 1958 ja 1962–1964 sekä maa- ja metsätalousvaliokunnan puheenjohtajana 1965–1969.
Häppölä toimi puolustusministerinä Sukselaisen II hallituksessa 1959–1961. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa ja oli kunnallispolitiikassa mukana Tuuloksen kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnanhallituksen jäsenenä. Häppölä oli jäsenenä muun muassa Metsätalouden neuvottelukunnassa, Maalaisliiton puoluevaltuuskunnassa ja MTK:n valtuuskunnassa.
Häppölä sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1966. Hänen harrastuksiinsa kuului kotiseutututkimus.
Häppölä oli naimisissa vuosina 1937–1963 Hellä Aliisa Kaloisen kanssa. Jäätyään leskeksi hän meni uusiin naimisiin 1966 Anna Margareeta Latvalahden (entinen Ahola) kanssa. Toisen kerran jäätyään leskeksi Leo Häppölä meni naimisiin Inkeri Sipilä-Häppölän kanssa.
Veikko Pajunen

Veikko Juhani Pajunen (12. tammikuuta 1936 Siikainen – 13. syyskuuta 2016 Porvoo) oli suomalainen varatuomari, asianajaja ja toimitusjohtaja, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1972–1979. Lisäksi Pajunen toimi muun muassa vuosina 1965–1972 "Liikennesolmu"-nimisen television liikenneohjelman juontajana.
Ura.
Pajusen vanhemmat olivat diplomikauppias Lauri Iivari Pajunen ja Helmi Emilia Heikkilä. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1955, valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1962 ja sai varatuomarin arvon 1965. Pajunen työskenteli poliisina ja ravintolamuusikkona vuosina 1956–1960 ja hän toimi sen jälkeen Taljan kenttäpäällikkönä Helsingissä 1960–1966 sekä Suomen autokoululiiton toiminnanjohtajana ja Opetustarvike Oy:n toimitusjohtajana 1966–1973. Vuosina 1965–1972, sekä vielä 1980-luvun puolivälissä, Pajunen juonsi suosittua Liikennesolmu-nimistä television liikenneohjelmaa. 
Pajunen oli lyhyen aikaa Kalevi Keihäsen omistamien Keihäs-yhtiöiden pääjohtajana 1973–1974 ja vuodesta 1977 lähtien hänellä oli oma asianajotoimisto Helsingissä. Hän toimi myös Liikennetieto Oy:n toimitusjohtajana.
Pajunen oli SDP:n kansanedustajana 1972–1979 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä vuoden 1978 presidentinvaaleissa. Pajunen erotettiin vuonna 1977 sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän jäsenyydestä vuoden 1977 valtiopäivien loppuun saakka kun hän äänesti Kalevi Sorsan II hallituksen ajoneuvoille säätämää vetokoukkuveroa vastaan. Pajusen mielestä vero rankaisi kuljetusalan yrittäjiä. Kesällä 1977 Pajunen sai ylinopeussakot, jolloin kävi ilmi, että hänellä oli autossaan tutkanpaljastin.
Yksityiselämä.
Pajunen oli naimisissa vuosina 1958–1980 Astrid Tuulikki Salonojan kanssa. Avioeron jälkeen hän meni uusiin naimisiin Grazyna Anna Pyffelin kanssa 1981.
Viktor von Tschusi zu Schmidhoffen

Viktor Ritter von Tschusi zu Schmidhoffen (28. joulukuuta 1847 Smichow − 3. maaliskuuta 1924 Tännenhof) oli itävaltalainen lintutieteilijä.
Tschusi opiskeli Wienissä ja erikoistui lintutieteeseen ja varsinkin palearktiseen lajistoon. Hän edisti suuresti Itävalta-Unkarin lintutiedettä. Hän oli "American Ornithologists' Union"in (AOU) jäsen vuodesta 1884. Hän julkaisi noin 700 kirjoitusta. Hänen lintukokoelmistaan 554 täytettyä lintua sekä 6 756 ja 700 kappaleen nahkakokoelmat ovat Wienin Hofmuseumissa. Noin 1 600 nahkaa on Münchenissä "Zoologische Staatssammlung München"issä ja 1 578 Salzburgin ornitologisessa instituutissa.
Vuosina 1868–1870 hän matkusteli paljon Tirolissa, Saksassa, Pohjois-Italiassa ja Itävallassa. Hänen puolisonsa oli Natalie Kuhn von Kuhnenfeld. Ensimmäisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen Tschusi perheineen eli köyhyydessä, kunnes 1921 hänestä tehtiin Innsbruckin yliopiston kunniatohtori ja hän alkoi saada Itävallan valtiolta eläkettä.
Tschusi nimesi muun muassa pensasvarpusen alalajin "transcaspicus".
Jiří Parma

Jiří Parma (s. 9. tammikuuta 1963) on tšekkiläinen mäkihyppääjä ja olympiamitalisti. Hän edusti urallaan sekä Tšekkoslovakiaa että Tšekkiä. Parman suurin saavutus on maailmanmestaruus normaalimäestä 1987. MM-kilpailuissa hän on saavuttanut joukkuemäen pronssia 1984, pronssia 1989 ja hopeaa 1993.
Ainoan olympiamitalinsa, joukkuekilpailun pronssia, Parma voitti Albertvillessä 1992. Olympialaisten henkilökohtaisissa kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi normaalimäessä 1988 ja suurmäessä 1992 sekä kymmenenneksi normaalimäessä 1984 ja 1992. Hän lopetti uransa vuonna 1996.
Parma valittiin Tšekkoslovakian Vuoden urheilijaksi 1987.
Nikolai Zarudnyi

Nikolai Aleksejevitš Zarudnyi (; 25. syyskuuta 1859 Grjakovo, Pultavan kuvernementti – 17. maaliskuuta 1919 Taškent) oli venäläinen tutkimusmatkailija ja eläintieteilijä.
Zarudnyi teki useita tutkimusmatkoja Persiaan vuosien 1895 ja 1904 välillä ja tutki etenkin alueen matelijoita, sammakkoeläimiä ja kaloja. Hän tutki myös lintuja ja nimesi parikymmentä alalajia, muun muassa tamariskivarpusen alalajin ("Passer moabiticus mesopotamicus", 1904) ja persianaavikkonärhen ("Podoces pleskei", 1896).
Tapiolan urheiluhalli

Tapiolan urheiluhalli sijaitsee Espoon Tapiolassa. Pääsarjatason urheilujoukkueista kotiottelunsa hallissa pelaa salibandyseura Esport Oilers. Halli toimii myös muiden lajien harrastajien tilana. Hallin tiloissa on myös kuntosali.
Urheiluhallin katsomossa on 1570 istumapaikkaa ja 1070 seisomapaikkaa.
Grace Upshaw

Grace Upshaw (s. 25. syyskuuta 1975) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka on menestynyt parhaiten pituushypyssä.
Upshaw voitti Yhdysvaltain pituushyppymestaruuden hallissa vuonna 2002 ja ulkoradoilla vuonna 2005. ssa hän sijoittui kolmanneksi vuosina 2003 ja 2005 sekä toiseksi vuonna 2007.
Arvokisoissa Upshaw on menestynyt tasaisesti. Hän sijoittui Pariisin MM-kisoissa 2003 kahdeksanneksi, Ateenan olympialaisissa 2004 kymmenenneksi, Helsingin MM-kisoissa 2005 seitsemänneksi ja Pekingin olympialaisissa 2008 kahdeksanneksi.
Hänen ennätyksensä on 6,88 metriä, jonka hän hyppäsi 3. heinäkuuta 2008.
Karin Fossum

Karin Fossum (s. 6. marraskuuta 1954 Sandefjord, Norja) on norjalainen kirjailija. Hänet tunnetaan kansainvälisesti varsinkin Konrad Sejer -rikosromaanisarjasta, jonka ensimmäinen osa ilmestyi alkukielellä vuonna 1995. 
Fossum on voittanut sekä Norjassa että sen ulkopuolella lukuisia palkintoja. Suomen dekkariseura myönsi hänelle vuonna 2000 ulkomaisen jännityskirjallisuuden kunniakirjan.
I’m Alive (kappale)

I’m Alive on toinen kaupallinen single Céline Dionin A New Day Has Come -albumilta. Se julkaistiin 12. elokuuta 2002.
Kappaleen käsikirjoittivat ja tuottivat Kristian Lundin sekä Andreas Carlsson, joka oli jo tehnyt Céline Dionille kappaleen ”That’s the Way It Is” vuonna 1999. Laulussa on sama teema kuin elokuvassa "Stuart Little 2".
”I’m Alive” -kappaleen musiikkivideon ohjasi Dave Meyers päivien 24.–25. toukokuuta 2002 välillä.
Kappaleesta tuli maailmanlaajuinen hitti, joka pääsi listaykköseksi muun muassa Puolassa (neljäksi viikoksi) ja Hongkongssa. Useimmissa maissa kappale oli kymmenen parhaan joukossa. Se myi platinaa Belgiassa (50 000) ja kultaa Ranskassa (250 000).
Purely Belter

Purely Belter on vuonna 2000 ilmestynyt Mark Hermanin ohjaama elokuva, joka perustuu Jonathan Tullochin romaaniin "The Season Ticket". Se kertoo kahdesta teinipojasta (näyttelijöinä Chris Beattie ja Greg McLane), jotka yrittävät hankkia rahaa keinolla millä hyvänsä saadakseen kausiliput jalkapallojoukkue Newcastle Unitedin kotipeleihin. Toisaalta elokuva kertoo kotiväkivallasta ja lasten kaltoin kohtelusta. Tarkemmin keskitytään siihen, kuinka näiden vaikutus näkyy elokuvan kahdessa teinissä ja heidän perheissään. 
Molemmat nuorista päänäyttelijöistä ovat syntyneet Sunderlandissa. Perinteisesti Sunderlandin ja Newcastlen kesken on ollut voimakasta kilpailuhenkeä, erityisesti jalkapallossa. Monet stadionkuvaukset filmattiin myös Sunderlandin Stadium of Lightissa mieluummin kuin St James' Parkilla.
Elokuvassa esiintyy cameoroolissa myös jalkapalloilija Alan Shearer. Elokuvan muita näyttelijöitä ovat muun muassa Roy Hudd, Charlie Hardwick, Tim Healy, Kerry Ann Christiansen ja Kevin Whately.
Porto Empedocle

Porto Empedocle on kunta Sisiliassa, Italiassa. Se sijaitsee Agrigenton maakunnassa, Sisiliansalmen rannalla. Kunta on pinta-alaltaan 25,23 neliökilometrin suuruinen. Vuoden 2024 alussa sen asukasluku oli arviolta 15 584 ja asukastiheys 621,28 as./km².
Porto Empedocle on nimetty antiikinkreikkalaisen filosofi Empedokleen mukaan. Se on kantanut nykyistä nimeään vuodesta 1863 lähtien.
Kimberly Brooks

Kimberly D. Brooks on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä.
Brooks opiskeli Stevensonissa, Marylandissa Villa Julie Collegessa televisiota ja kommunikointia. Ääninäyttelijänä hän on tehnyt rooleja 1990-luvulta asti animaatiosarjoihin ja videopeleihin, sekä muutamia dubbauksia.
Sisiliansalmi

Sisiliansalmi () on Sisilian ja Tunisian välissä sijaitseva salmi. Se on leveydeltään noin 145 kilometriä ja erottaa Tyrrhenanmeren ja läntisen Välimeren itäisestä Välimerestä. Salmen keskiosassa sijaitsee Pantellerian saari.
Chongoni

Chongoni on yli kaksituhatta metriä korkea vuori Malawin Dedzan piirikunnassa. Vuoren rinteillä on yhteensä 127 paikassa kalliomaalauksia.
Kalliomaalauskai on tehty kivikaudelta lähes nykypäiviin asti. Vanhimmat, punamullalla tehdyt piirrokset ovat Batwa-nimisen kääpiökasvuisen metsästäjä-keräilijäheimon tekemiä. Uudemmat maalaukset ovat nykyisin alueella elävien maanviljelijäheimojen työtä. Kuva-aiheilla on edelleen sijansa paikallisten asukkaiden seremonioissa. 
Alue on UNESCOn maailmanperintökohde.
Agrigenton maakunta

Agrigenton maakunta () on maakunta Sisiliassa, Italiassa. Sen pääkaupunki on Agrigento. Maakunta on pinta-alaltaan 3 053 neliökilometrin suuruinen. Vuoden 2015 lopussa sen asukasluku oli 445 129. Maakunnassa on 43 kuntaa.
Maakunnan väkiluvultaan suurin kaupunki on Agrigento. Muita suuria kaupunkeja ovat Sciacca, Licata, Favara ja Canicatti. Lampedusa e Linosan kunta, joka sijaitsee pari sataa kilometriä Sisilian rannikolta lounaaseen, kuuluu Agrigenton maakuntaan.
Omenapiirakka

Omenapiirakka on piirakka, jonka täytteenä käytetään omenaa. Omenapiirakkaan voi käyttää valmistusaineina esimerkiksi voita, sokeria, jauhoja, kananmunia, leivinjauhetta, vanilliinisokeria ja kanelia. 
Omenapiiraita on hyvin eri tyylisiä. Omenapiirakan päälle laitetaan tyypillisesti omenahilloketta, omenasosetta tai ohuita viipaleita ja kanelia. Omenapiirakan taikina voi sisältää myös ruokasoodaa ja piimää. Täytteeseen voidaan laittaa kermaviiliä ja maitorahkaa. Hiivatataikinasta voi tehdä pieniä vuoassa paistettavia piiraita. Murotaikinasta voi tehdä vaikka koko uunipannun kokoisen levypiirakan. Voitaikinaa käytettäessä on yleistä peittää omenalohkot kannella tai ristikolla. Silloin omenalohkot voivat olla paksumpia kuin avopiirakoissa. Ranskan Normandiassa tunnetaan omenapiirakka, johon on saatu makua omenasiideristä tehdystä calvadoksesta ja jonka täyte sisältää omenalohkojen lisäksi mantelia. Itävaltalaiset tekevät perinteisen omenapiiraansa eli "Apfelstrudelin" erityisen lehtevään voitaikinaan, ja omenapalasiin sekoitetaan rusinoita. Omenahyveessä murean pohjan päällä on omenahilloketta ja päällimmäisenä pehmeä marenki. Omenapiirakka on nykyisin myös Yhdysvaltojen sekä Yhdysvaltojen osavaltion Vermontin epävirallinen symboli.
Armenian sosialistisen neuvostotasavallan lippu

Armenian sosialistisen neuvostotasavallan lippu oli Armenian sosialistinen neuvostotasavallan tunnus vaakunan ja hymnin ohella. Sen otti käyttöön Armenian sosialistisen neuvostotasavallan hallitus 17. joulukuuta 1952.
Lippu koostuu kahdesta punaisesta ja sinisestä raidasta. Lipun vasemmassa yläkulmassa on sirppi ja vasara, jotka ovat kommunismin symboleita. Sirppi ja vasara edustavat maatyöläisiä ja tehdastyöläisiä. Lipun kultareunainen punainen tähti edustaa edistystä.
Tapieté

Tapieté on tupi-guaranilaisten kielten ryhmään kuuluva kieli. Vaikka etniseen ryhmään kuuluu noin 1830 henkeä, tapieté-kieltä käyttää enää vain 360 henkeä, joista 110 asuu Paraguayssa.
David Rabe

David William Rabe (s. 10. maaliskuuta 1940 Dubuque, Iowa, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja.
Valmistuttuaan pienestä katolisesta collegesta Rabe aloitti teatteriopinnot Villanovan yliopistossa, mutta joutui värvätyksi armeijaan 1965. Hän palveli vuoteen 1967 saakka ja viimeiset 11 kuukautta Vietnamin sodassa. Vapauduttuaan armeijasta Rabe palasi Villanovaan, jossa opiskeli kirjoitusta vuoteen 1968, jolloin hän sai Master of Arts -tutkintonsa. Rabe avioitui näyttelijä Jill Clayburghin kanssa 1979. Heillä on kaksi lasta: tytär Lily Rabe, joka on myös näyttelijä sekä poika Michael Rabe. Lisäksi Rabellä on poika Jason Rabe ensimmäisestä avioliitostaan.
Hänen kirjoittamiaan näytelmiä ovat "Sticks and Bones" (1969), " The Basic Training of Pavlo Hummel" (1971), "In the Boom Boom Room" (1973) ja "Streamers" (1976). Hänen käsikirjoittamista elokuvistaan tunnetuimpia ovat "Tulikaste" (1983), "Sodan uhrit" (1989) ja "Firma" (1993), joka on kirjoitettu John Grishamin samannimisen romaanin pohjalta. Hänen vaimonsa Jill Clayburgh näytteli hänen ensimmäiseksi kirjoittamassaan elokuvassa "Menestyksen hinta" (1982).
Ñeengatú

Ñeengatú on tupi-guaranilaisiin kieliin kuuluva kieli. Sitä puhuu 19 060 ihmistä, joista 10 600 asuu Brasiliassa. Ñeengatú on pidgin-kieli ja lingua franca, joka pohjautuu Atlantin rannikolla Rio de Janeirosta Amazoniin asti puhuttuun tupinambá-kieleen.
Kielen kehittivät 1700-luvulla alueen jesuiitat, jotka nimesivät kielen "ie’engatu"ksi eli "hyväksi kieleksi". 1800-luvulla kieltä puhui ennätysmäärä ihmisiä, ja se oli Brasiliassa maan hallitseva kieli, jota puhuivat intiaanien ja lähetyssaarnaajien lisäksi myös siirtomaan asukkaat ja afrikkalaiset orjat. Kaksi tapahtumaa 1700-luvulla vaikutti suuresti kielen puhujamäärän vähenemiseen: vuonna 1758 Pombalin markiisi Sebastião José de Carvalho e Melo nimitti portugalin Brasilian viralliseksi kieleksi, ja vuonna 1759 jesuiitat karkotettiin Brasiliasta.
Vuonna 2003 ñeengatú nimitettiin São Gabriel da Cachoeiran toiseksi viralliseksi kieleksi portugalin lisäksi. Kielellä ei ole tunnettuja murteita.
The Witcher

The Witcher on CD Projekt Redin kehittämä ja Atarin lokakuussa 2007 julkaisema toimintaroolipeli. Peli perustuu puolalaisen Andrzej Sapkowskin romaaneihin eli Noituri-sarjaan. Pelin tarina sijoittuu Noituri-maailmassa viiden vuoden päähän kirjasarjan tapahtumista. Peli ei siis pääosin sovita kirjojen tapahtumia vaan tekee Noituri-maailmaan oman tarinan. Pelisarjan toisen osan, , tarina jatkaa varsin suoraan pelin lopusta.
Vuonna 2009 oli tarkoitus julkaista "The Witcher: Rise of the White Wolf" PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle, mutta tuotanto pantiin poikki sillä lopputuloksen ei arveltu vastaavan CD Projektin laatuvaatimuksia. Siinä olisi ollut sama tarina, kuin "The Witcher" -pelissä.
Juoni.
"The Witcherin" päähenkilö on Geralt, yksi viimeisistä noitureista. Noiturit ovat mutantteja, joilla on paljon ihmistä nopeammat refleksit ja joitain maagisia voimia. Noiturien tehtävänä on tappaa hirviöitä; heidät on koulutettu siihen pienestä pitäen. Geralt on – varsin harvinaisena tapauksena – läpäissyt useita testejä ja kokeiluja koulutuksensa yhteydessä.
Peli sijoittuu keskiaikaiseen fantasiamaailmaan, jossa kääpiöt ja haltiat taistelevat oikeuksiensa puolesta ihmisiä vastaan. Geralt on alussa menettänyt muistinsa ja joutuu opettelemaan legendaariset taitonsa uudelleen pelin kuluessa. Peli alkaa Kaer Morhenin linnoituksesta, jonne tuntematon joukkio hyökkää ja varastaa noiturien ”salaisuudet”; tiedot siitä, miten noitureita valmistetaan. Niinpä sankari lähtee seikkailuun palauttaakseen salaisuudet ja kostamaan ystävänsä kuoleman.
"The Last Wish" on "The Witcherin" aikaisemmista tapahtumista kertova novellikokoelma. Pelin alkuvideo kertoo kohtauksesta, jossa Geralt taistelee ”striga”-hirviötä vastaan ja lopulta poistaa tämän yltä kirouksen. Striga onkin todellisuudessa sisäsiittoisesta suhteesta syntynyt prinsessa, jota Geralt ei edes yrittänyt surmata. Kirjassa on useita tarinoita, jotka vuorottelevat.
Kehitys.
Sapkowski ei ollut mukana pelin tekemisessä eikä pidä pelin tarinaa "virallisena" laajennuksena teoksilleen.
Pelissä on käytetty muokattua versiota BioWaren kehittämästä Aurora Engine -pelimoottorista, joka oli käytössä "Neverwinter Nights" -pelissä. Tekijöillä oli useita haasteita pelimoottorin rajoituksien vuoksi. Tekijöiden oli kehitettävä omat työkalut maailman asukkaiden käsittelyyn.
Pelissä päähahmolla Geraltilla on muistimenetys, joka jättää tilaa päähenkilön kasvulle pelin aikana, mutta hahmo on myös kyvykäs ja useiden henkilöiden tuntema. Hahmolla on myös tietty tausta eikä se ole täysin tyhjä taulu. "Enhanced Edition" -versioon peliin lisättiin animaatioita sekä NPC-hahmojen malleja.
Ääniraita.
Pelin musiikin ovat tehneet Pawel Blaszczak ja Adam Skorupa.
Vastaanotto.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.5/10. Kritiikkiä peli sai kaatumisista sekä pitkistä latausajoista, joita ilman se olisi saanut paremmat pisteet.
Myöhemmin julkaistu "Enhanced Edition" korjasi useita virheitä.
Piikkisilmät

Piikkisilmät ("Pangio") ovat Kaakkois-Aasiasta kotoisin olevia hoikkia piikkinuoliaisten heimon karppikaloja. Eräät lajit ovat akvaarioissa suosittuja pohjakaloja.
Piikkisilmien ruumiinmuoto on matomaisen luikero. Suomalainen nimi viittaa silmän alla sijaitsevaan lyhyeen puolustautumispiikkiin, joka on esiin käännettävissä kuin linkkuveitsen terä. Naaraista kasvaa ympärysmitaltaan paksumpia kuin koiraista. Piikkisilmiin kuuluu sekä tiikerimäisen raidallisia että yksivärisen ruskeita lajeja. Siaminpiikkisilmä on yleensä siten raidallinen, että tummat raidat hallitsevat.
Lajeja suvussa tunnetaan noin 34. Niistä 16 elää Sundasaarilla.
Piikkisilmiä tavataan usein suurina parvina. Ne liikkuvat lähinnä öisin ja syövät matoja ja detritusta.
Akvaariokalana.
Piikkisilmät ovat pitkäikäisiä, mutta akvaariossa vain harvoin lisääntyviä. Ne kaikki karttavat kirkasta valoa ja tarvitsevat akvaariossa piilopaikoikseen vaikkapa kiviluolia, puunjuurakoita tai kasvitiheiköitä. Piikkisilmille riskejä ovat liian terävä pohjasora, josta voi levitä bakteeritartuntoja kalojen viiksiin, sekä imeytyminen suodattimen imuputkeen. Piikkisilmät ovat tarkkoja etsimään ruuanmurusia pohjasta.
Lajit.
Piikkisilmien sukuun kuuluu 34 lajia:
Heelys

Heelys on yhdysvaltalaisen Roger Adamsin 1998 kehittämä ja patentoima rullakenkä, joissa kengän kantaan on upotettu yksi tai kaksi rullaa. Heelys-kengillä ei kuitenkaan luistella, vaan rullataan. Kantapäillä rullailu eli hiilailu vaati hyvää tasapainoa ja on vaikeampaa kuin rullaluistelu, koska paino on vain kantapäillä. Rullaillessa tulisi käyttää ranne-, kyynär-, polvisuojia ja kypärää kuten rullaluistellessakin.
Hiilailu on vielä melko uutta ja tuntematonta Suomessa, mutta suosittua esimerkiksi Yhdysvalloissa.
Neverwinter Nights 2

Neverwinter Nights 2 (NWN2) on Obsidian Entertainmentin kehittämä ja Atarin vuonna Windowsille julkaisema "Neverwinter Nights"-sarjan roolipeli.
Peli on jatko-osa "Neverwinter Nightsille". Peli perustuu edeltäjänsä tapaan Dungeons &amp; Dragons -maailmaan Forgotten Realms -kampanjaan.
NWN 2 käyttää uudempaa sääntöversiota (D&amp;D 3.5). Myös pelin pelimoottori on uusittu.
Pelille on julkaistu myös kaksi lisäosaa: "Neverwinter Nights 2 Mask of the Betrayer" ja "Neverwinter Nights 2 Storm Of Zehir".
Vastaanotto.
Pelaaja-lehden arvostelussa peli on saanut arvosanaksi 9/10.
IGN antoi pelille 8.5/10 arvostelussaan.
GameSpot antoi pelille 8.6/10 arvostelussaan.
Andrzej Sapkowski

Andrzej Sapkowski (s. 21. kesäkuuta 1948, Łódź) on puolalainen fantasiakirjailija. Hän on tullut tunnetuksi Noituri ("Wiedźmin") -kirjoistaan, joista on tehty kaksi televisiosarjaa sekä videopelisarja "The Witcher". Romaanisarja kertoo Geraltista, joka on hirviönmetsästäjä ja mutantti.
Kyyjärven kirkko

Kyyjärven kirkko on evankelis-luterilainen kirkkorakennus Kyyjärvellä, Keski-Suomessa. Kirkon ja kellotapulin on suunnitellut arkkitehti Veikko Larkas. Suunnittelun apuna hän käytti Värtsilän kirkon piirustuksia. Ensimmäiset kirkon piirustukset laati arkkitehti Ilmari Launis vuonna 1914 ja seuraavat Rafael Blomstedt vuonna 1950 juuri ennen kuolemaansa, mutta näitä suunnitelmia ei toteutettu. Kirkko on kunnan ainoa.
Kyyjärven kirkon rakensi Larkaksen suunnitelmien pohjalta rakennusmestari Frans Henriksson Perhosta ja se valmistui vuonna 1953. Kirkko on tyypiltään torniton pitkäkirkko, jonka runkohuoneen katto on jyrkkä satulakatto. Rakennuksen korkeissa valkoisiksi rapatuissa päätyseinissä on liuskekiviupotuksia. Kirkon alttarilla oli aluksi pelkkä isokokoinen puinen risti. Alttarille hankittiin Myllykosken kirkon krusifiksista pronssista valmistettu toisinto vuonna 1954.
Sam Sihvo

Samuli ”Sam” Sihvo (30. lokakuuta 1892 Nurmes, Suomen suuriruhtinaskunta – 12. huhtikuuta 1927 Helsinki, Suomi) oli säveltäjä, sanoittaja ja jääkärivänrikki.
Koulutus.
Sihvo kävi seitsemän luokkaa yhteiskoulua ja suoritti sen kahdeksannen luokan yksityisesti Käkisalmessa vuonna 1913. Hän jatkoi opintojaan vielä samaisena vuonna Helsingin musiikkiopistossa.
Jääkäri.
Sihvo oli yksi neljästä Sihvon jääkäriveljeksestä. Muut olivat isoveljet jalkaväenkenraali Aarne Sihvo, kenraalimajuri Jussi Sihvo ja pikkuveli, jääkärikapteeni Ilmari Sihvo. Sihvo työskenteli muusikkona ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 3. lokakuuta 1915. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Missejoella ja Riianlahdella sekä Aajoella (nyk. Lielupe). Palvelustehtäviensä lomassa hän ehti perustaa pataljoonan orkesterin ja soittokunnan sekä toimia niiden johtajana ja soittajana.
Säveltäjä ja kirjailija.
Jo Lockstedtin aikoina Sihvo sävelsi marssin "Muistoja Pohjolasta", jonka sanoitti R. R. Ryynänen. Hän toimi vuodesta 1920 saakka vapaana kirjailijana ja säveltäjänä. Hänen pääteoksensa ovat laulunäytelmät "Jääkärin morsian" (1921) ja "Hevoshuijarit" (1924). Jääkärin morsiamesta on tehty kaksi elokuvaversiota, Kalle Kaarnan ohjaamana vuonna 1931 ja Risto Orkon ohjaamana vuonna 1938. "Hevoshuijari"-elokuva valmistui vuonna 1943 Ossi Elstelän ohjaamana.
Kuolema.
Asuessaan Helsingin ulkopuolella eräässä huvilan yhteisasunnossa erään toisen miehen kanssa, Sihvo oli ollut vierailulla Tyko Sallisen luona Hyvinkäällä. Hänen toverinsa oli samaan aikaan matkalla Viipurissa. Vaikka oli kova pakkanen, hän ei huomannut asuinpaikkaansa palatessaan, että huvila oli lämmittämätön, vaan meni nukkumaan. Hänen taiteilijatoverinsa huolestuivat Sihvosta jonkin päivän jälkeen ja mentyään häntä katsomaan he tapasivat Sihvon vuoteestaan. He veivät hänet ensin ravintola Brondaan, mutta Sihvo oli kuumeessa ja sekava. Sairaalassa havaittiin, että hänellä oli keuhkokuume, johon hän menehtyi.
Raskolnikov

Rodion Romanovitš Raskolnikov () on Fjodor Dostojevskin romaanin "Rikos ja rangaistus" fiktiivinen päähenkilö. Nimi tulee venäjän sanasta "raskolnik", joka tarkoittaa 'vanhauskoista' ja 'hajottajaa'. Raskolnikoiksi kutsuttiin Venäjän vanhauskoisia 1600-luvulla.
Nuori ylioppilas Raskolnikov tekee rikoksen 1800-luvun Pietarissa: murhaa koronkiskojaeukon ja tämän paikalle sattuneen sisaren. Hän ei tee murhaa niinkään ryöstöaikeissa vaan kokeillakseen ja todistaakseen itselleen olevansa moraalisesti valioihminen. Kirja kuvaa teon emotionaalisia, henkisiä ja fyysisiä vaikutuksia Raskolnikoviin. Raskolnikovia vaivaavat syyllisyydentunteet ja vainoharhat siitä, että kaikki epäilevät häntä. Hän tapaa hurskaan prostituoidun Sonja Marmeladovan, jonka vaikutuksesta hän lopulta tunnustaa tekonsa. Raskolnikov tuomitaan kahdeksaksi vuodeksi Siperian pakkotyöleirille, ja Sonja seuraa häntä.
Raskolnikovia ovat elokuvafilmatisoinneissa esittäneet Grigori Chmara (1923), Peter Lorre (1935), Markku Toikka (1983), John Simm (2002), Crispin Glover (2002) sekä Ilja Kremnov (2005).
John Roberdeau

John Allen Roberdeau (17. elokuuta 1953 Fort Belvoir, Virginia, Yhdysvallat – 6. toukokuuta 2002 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvatuottaja, joka teki yhteistyötä Robert Michael Geislerin kanssa.
Geisler ja Roberdeau olivat liikekumppaneita vuodesta 1979 alkaen. Broadwaylle he tuottivat tai olivat mukana tuottamassa kolme näytelmää: "Aren’t We All?" (1985), "Strange Interlude" (1985) ja "A Woman of Independent Means" (1984). Näistä "Strange Interlude" menestyi hyvin ja keräsi useita Tony-ehdokkuuksia.
Heidän kuuluisin elokuvatuotantonsa oli "Veteen piirretty viiva" vuonna 1998. Lisäksi he tuottivat David Raben näytelmään perustuvan elokuvan "Tulikaste" (1983) ja Dennis Potterin ohjaama ja käsikirjoittama "Secret Friends" (1992). Vaikka "Tulikaste" ja "Veteen piirretty viiva" menestyivät, aikaa myöten kumppanuksilla oli usein vaikeuksia tuotannoissaan ja monet niistä jäivät kesken. He tekivät vuosien ajan yhteistyötä ohjaaja Terrence Malickin kanssa, joka kuitenkin riitaantui heidän kanssaan hiukan ennen kuvausten alkua. Uransa aikana he hakeutuivat neljä kertaa konkurssiin.
Kumppanusten viimeiseksi keskeneräiseksi projektiksi jäi senaattori John McCainin omaelämäkerrallisen elokuvan tekeminen, sillä John Roberdeau kuoli äkillisesti sydänkohtaukseen toukokuussa 2002.
Robert Michael Geisler

Robert Michael Geisler on yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvatuottaja, joka teki yhteistyötä John Roberdeaun kanssa tämän kuolemaan 2002 saakka. 
Geisler ja Roberdeau olivat liikekumppaneita vuodesta 1979 alkaen. Broadwaylle he tuottivat tai olivat mukana tuottamassa kolme näytelmää: "Aren’t We All?" (1985), "Strange Interlude" (1985) ja "A Woman of Independent Means" (1984). Näistä "Strange Interlude" menestyi hyvin ja keräsi useita Tony-ehdokkuuksia.
Heidän kuuluisin elokuvatuotantonsa oli "Veteen piirretty viiva" vuonna 1998. Lisäksi he tuottivat David Raben näytelmään perustuvan elokuvan "Tulikaste" (1983) ja Dennis Potterin ohjaama ja käsikirjoittama "Secret Friends" (1992). Vaikka "Tulikaste" ja "Veteen piirretty viiva" menestyivät, aikaa myöten kumppanuksilla oli usein vaikeuksia tuotannoissaan ja monet niistä jäivät kesken. He tekivät vuosien ajan yhteistyötä ohjaaja Terrence Malickin kanssa, joka kuitenkin riitaantui heidän kanssaan hiukan ennen kuvausten alkua. Uransa aikana he hakeutuivat neljä kertaa konkurssiin.
Kumppanusten viimeiseksi keskeneräiseksi projektiksi jäi senaattori John McCainin omaelämäkerrallisen elokuvan tekeminen, sillä John Roberdeau kuoli äkillisesti sydänkohtaukseen toukokuussa 2002. 
Tuottamisen lisäksi Geisler on säveltänyt musiikkia.
This One’s for Rock’n’Roll

This One’s for Rock’N’Roll on suomalaisen rockyhtye Hanoi Rocksin seitsemästoista single, joka julkaistiin ensin internetistä ladattavana kappaleena 8. elokuuta 2007. Kappaletta levitettiin myös radiosinglen muodossa eri radioille. Radiosingle muuttui kuitenkin kaupalliseksi, kun sitä alettiin myydä 19. lokakuuta 2007 Hanoi Rocksin Suomen levy-yhtiön Backstage Alliancen juuri perustetussa verkkokaupassa itse pelkänä CD-levynä tai kansikotelon kanssa. Backstage Alliance syntyi Hanoi Rocksin levy-yhtiönä toimineen Wolfgang Recordsin ja Merceedees Tuotannon yhteenliittymästä elo-lokakuussa 2007.
This One's For Rock’N’Roll-lataussingle nousi 16. elokuuta 2007 suoraan Suomen virallisen latauslistan 10. sijalle ja se oli sillä hetkellä korkeimmalle sijoittunut kotimainen uutuus. Sijoitus kesti koko viikon 33, eikä viikolla 34 single enää ollut listoilla.
Kappale arvosteluissa.
Singlen ainut kappale "This One’s for Rock’N’Roll" on kunnianosoitus itse rockille ja sen suurimmille nimille. Nyt-liitteen 36. numerossa kappaletta kuvailtiin yleisön suosikiksi. Mesta.net kuvaili kappaletta "maukkaaksi kansanhuudattajaksi", vaikkakin sen arvostelun mukaan kappale olisi tarvinnut "lisää vauhtia ja kiimaa". Kalevan ja Rytmi-lehden toimittaja Antti Ervasti kuvaili taas kappaletta "yhteislauluhoilotukseksi". Imperiumi.net totesi kappaleesta näin: . Elokuun Soundissa kappaleesta kirjoitettiin, että Saksalainen musiikkisivusto Laut.de taas kirjoitti kappaleesta näin: 
Toiset arvostelut ja kuuntelijat ovat olleet taas sitä mieltä, että kappale on "korni". Esimerkiksi Noise.fi totesi This One's For Rock'N'Roll- ja "Teenage Revolution"-kappaleista näin:. Myös on moitittu sitä, ettei kappaleen nimi ole mitenkään ainutlaatuinen. Tosin eräissä arvosteluissa on kylläkin kehuttu sisältöä, mutta moitittu nimeä.
Mike Medavoy

Morris Mike Medavoy (21. tammikuuta 1941 Shanghai, Kiina) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja elokuvayhtiön johtaja. Hän on yksi Orion Pictures -yhtiön perustajista, entinen TriStar Pictures -yhtiön hallituksen jäsen ja Phoenix Picturesin perustaja, hallituksen jäsen ja toimitusjohtaja.
Medavoy syntyi Shanghain ghetossa, jonne hänen euroopanjuutalaiset vanhempansa olivat paenneet natsien vainoa., Hän aloitti Universal Studios -yhtiön postihuoneessa 1964. Universalilla hänestä tehtiin pian roolijaon suunnittelija, mutta Medavoy vaihtoi elokuva-agentiksi General Artist Corporation -yhtiölle 1965. Hän yleni Creative Management Agencyn varajohtajaksi ja sitten International Famous Agencyn varajohtajaksi 1971, jossa hän työskenteli tuolloin nousevien nimien Francis Ford Coppolan, Jane Fondan, Terrence Malickin, Steven Spielbergin, Donald Sutherlandin ja Gene Wilderin kanssa. 
Vuonna 1974 Medavoysta tuli United Artists -yhtiön tuotannon apulaisjohtaja ja 1978 hän oli yksi Orion Pictures -yhtiön perustajista. Medavoyn paras ystävä Peter Guber nimitti hänet TriStarin hallituksen jäseneksi. Nykyään hän on Phoenix Picturesin hallituksen jäsen ja toimitusjohtaja.
Vaikka elokuvan "Veteen piirretty viiva" (1998) tekijäluettelossa ei häntä mainita, Medavoy toimi tuotannon taustavoimana. 
Vuonna 2006 hänet palkittiin Hollywoodin elokuvajuhlilla vuoden tuottajana. Marlon Brando oli Medavoyn ystävä ja valitsi hänet testamenttinsa toimeenpanijaksi. Medavoy tuotti 165 minuuttia kestävän elämäkerrallisen elokuvan näyttelijästä Turner-yhtiölle..
Suomalainen (sukunimi)

Suomalainen on suomenkielinen sukunimi, jolla on eri tapauksissa erilaisia taustoja. Osalla Suomalainen-suvuista nimi on periytynyt ajalta, jolloin Suomi tarkoitti pelkkää nykyistä Varsinais-Suomea ja vastaavasti suomalainen vain tuon alueen asukasta ja sanasta suomalainen on syntynyt sukunimi sitä kautta, että kun sieltä oli muutettu pois, muuttaneita ja näiden jälkeläisiä suvun uudella asuinseudulla sitten ryhdyttiin kutsumaan suvun alkuperän mukaan lisänimellä suomalainen. Karjalassa joskus sanalla suomalainen viitattiin roomalaiskatolilaiseen tai protestanttiin. Vanhan Suomen Venäjään mutta pääosan Suomea Ruotsiin kuuluessa Vanhassa Suomessa sana suomalainen saattoi tarkoittaa tuolloin vielä Ruotsille kuuluneesta Suomesta Vanhaan Suomeen muuttanutta henkilöä. Suomenlahden ulkosaarilla taas suomalainen-sanalla on viitattu mantereelta tulleisiin. Osassa tapauksista Suomalainen on otettu, nuorehko sukunimi. Muun muassa rokottajan poika Aleksanteri Fennander julistautui "Suomalaiseksi" vuonna 1876, ja Suomalainen oli suosittu nimi vuoden 1906 suurnimenmuutossa. Tunnettuja nimenkantajia ovat muun muassa:
School of Oriental and African Studies

School of Oriental and African Studies (SOAS) on vuonna 1916 perustettu Lontoon yliopiston Afrikkaan, Aasiaan ja Lähi-itään erikoistunut college. Alun perin sen nimi oli The School of Oriental Studies. Yliopisto on jakautunut taiteiden ja humanististen (arts and humanities), kielten ja kulttuurien (languages and cultures) sekä oikeus- ja yhteiskuntatieteiden (law and social sciences) tiedekuntiin. SOAS määrittelee itsensä maailman johtavaksi yksiköksi laajassa Afrikkaa, Aasiaa ja Lähi-itää koskevassa aihevalikoimassa .
Maine.
Vuonna 2006 SOAS sijoittui The Guardianin Ison-Britannian yliopistoja vertailevassa taulukossa kuudenneksi. Times Higher Education Supplementin (THES) taulukossa SOAS oli vuonna 2004 sijalla 44 maailmanlaajuisesti, 7. Isossa-Britannissa ja 11. Euroopassa.
Monet yliopiston humanistisista ja yhteiskunnallisista aineista ovat vuodesta toiseen sijoittuneet Guardianin yksittäisiä aineita vertaavassa taulukossa 1.–6. sijalle.
Wilhelm Cumberland

Wilhelm August, Cumberlandin herttua, () (26. huhtikuuta 1721 Lontoo Ison-Britannian kuningaskunta – 31. lokakuuta 1765 Lontoo) oli brittiläinen herttua, kuningasperheen jäsen, sotilas ja kenraali.
Suku.
Hän oli Ison-Britannian kuningas Yrjö II:n ja kuningatar Caroline von Brandenburg-Ansbachinkolmanneksi vanhin poika. Hänellä oli kahdeksan sisarusta, joita olivat Walesin prinssi Fredrik ja Tanskan kuningatar Louisa.
Sotilasura.
Wilhelm August aloitti sotilasuransa aluksi kuninkaallisessa laivastossa, mutta siirtyi vuonna 1742 armeijan palvelukseen. Hän oli isänsä Yrjö II:n mukana voitokkaassa Dettingenin taistelussa vuonna 1743, jossa haavoittui. Hän johti Ranskan vastaisen liittokunnan armeijaa Fontenoyn taistelussa 11. toukokuuta 1745, mutta hävisi taistelun Morits von Sachsen joukoille brittien hyökättyä suoraan ranskalaisten valmisteltuja asemia vastaan. Vaikka lopulta ranskalaisten linja murrettiin, Morits von Sachsenin taitava reservijoukkojen käyttö ratkaisi taistelun.
Cumberlandin herttua johti jakobiittikapinan kukistamista vuosina 1745–1746, ja voitti Charles Edward Stuartin johtamat alivoimaiset ylämaalaiset Cullodenin taistelussa vuonna 1746. Vuonna 1747 hän kohtasi Morits von Sachsenin joukot uudelleen mantereella, mutta edelleen ilman menestystä.
Seitsenvuotisen sodan aikana Cumberlandin herttua epäonnistui puolustamaan Hannoveria ranskalaisia vastaan, ja joutui antautumaan vuonna 1757. Myöhemmin sodan aikana hän toimi herttua Ferdinand von Braunschweigin (1721–1792) alaisuudessa.
Cumberlandin herttua Wilhelm August kuoli sydänkohtaukseen 44-vuotiaana lokakuussa 1765 Lontoossa.
Jens Gaiser

Jens Gaiser (s. 15. elokuuta 1978 Baiersbronn) on entinen saksalainen yhdistetyn hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Torinon olympialaisissa 2006 Gaiser voitti olympiahopeaa joukkuekilpailussa. Hänen lisäkseen Saksan joukkueeseen kuuluivat Björn Kircheisen, Georg Hettich ja Ronny Ackermann. Samoissa kisoissa hän sijoittui sprinttikilpailussa yhdeksänneksitoista.
Gaiser oli MM-kisoissa 2005 sprintissä 31:s. Häntä ei valittu joukkuekilpailuun vaan hänet korvasi Sebastian Haseney.
Gaiserin paras sijoitus maailmancupissa on neljäs sija, jonka hän saavutti Lillehammerissa 1. joulukuuta 2001.
Edgar Froese

Edgar Wilmar Froese (6. kesäkuuta 1944 Tilsit, Itä-Preussi – 20. tammikuuta 2015 Wien, Itävalta) oli saksalainen muusikko ja taiteilija, joka tunnetaan parhaiten elektronista musiikkia tekevän Tangerine Dream -yhtyeen perustajana ja johtohahmona.
Kauppiassuvusta lähtöisin oleva Froese opiskeli nuorena maalausta, kuvanveistoa ja graafista suunnittelua Berliinin taideakatemiassa, tehden samalla useita erilaisia töitä rahoittaakseen opintojaan. Musiikin puolella hän oli alun perin kiinnostunut pianonsoitosta, mutta suuntautui melko pian kitaraan. 1960-luvulla hän oli mukana useissa vähemmän tunnetuissa yhtyeissä, soittaen muun muassa popmusiikkia, jazzia ja rockia. Kyseisiin kokoonpanoihin Froese kuitenkin kyllästyi yksi toisensa jälkeen, koska niiden musiikki oli hänen mielestään liian tavanomaista. Niinpä vuonna 1967 syntyi krautrock-yhtye Tangerine Dream, joka varsinkin 1970-luvulla toimi kokeellisen elektronisen musiikin merkittävänä uranuurtajana. 
Froese kuoli keuhkoveritulppaan Wienissä 70 vuoden ikäisenä.
Timothy Pickering

Timothy Pickering (17. heinäkuuta 1745 – 29. tammikuuta 1829) oli Yhdysvaltain ulkoministeri George Washingtonin ja John Adamsin hallituksissa vuosina 1795-1800.
Pickering valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1763. Hän toimi Washingtonin hallituksessa ensin ylipostimestarina 1791–1795, sotaministerinä 1795 ja ulkoministerinä 1795–1800. Hänet valittiin senaattoriksi Massachusettsista federalistipuolueen jäsenenä. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1812–1817.
Walter Q. Gresham

Walter Q. Gresham (17. maaliskuuta 1832 – 28. toukokuuta 1895) oli yhdysvaltalainen juristi ja poliitikko, joka toimi uransa aikana valtiovarainministerinä ja ulkoministerinä.
Gresham valittiin republikaanipuolueen jäsenenä Indianan osavaltion edustajainhuoneeseen vuonna 1860. Sisällissodan alussa hän toimi vapaaehtoisjoukon komentajana ja 1864 hänet nimitettiin divisioonankomentajaksi. Vuonna 1883 hänestä tuli ylipostimestari ja seuraavana vuonna valtiovarainministeri. Hän toimi ulkoministerinä Grover Clevelandin hallituksessa vuodesta 1893 kuolemaansa asti.
Porvarillisen Työn Arkisto

Porvarillisen Työn Arkisto (lyh. PTA) on vuonna 1975 perustettu yksityinen keskusarkisto, johon kootaan ja säilytetään kokoomuslaista, konservatiivista yhteiskunnallista toimintaa koskevia ja porvarillisissa järjestöissä syntyneitä asiakirjoja. Aineistoja asetetaan arkiston ohjesäännön ja muiden arkiston käyttöä koskevien määräysten mukaisesti julkiseen käyttöön. Arkistossa on vuoden 1906 jälkeen syntynyttä materiaalia. Arkisto sijaitsee Espoossa.
Arkiston toimintaa ylläpitää ja valvoo Porvarillisen Työn Arkiston Säätiö (PTAS), joka perustettiin tammikuussa 1975. Säätiön päätösvaltaa käyttää hallitus, johon kuuluu viisi kokoomuksen puoluehallituksen nimittämää jäsentä. Arkistojen toimintaa valvova viranomainen on Kansallisarkisto.
Arkiston aineistot.
Porvarillisen Työn Arkisto kokoaa ja tallentaa pääasiassa Kansallinen Kokoomus rp:n, sen eduskuntaryhmän sekä jäsen- ja erillisliittojen vanhinta arkistoaineistoa ja toimii puolueen keskusarkistona. Myös ns. puoluetta lähellä olevien säätiöiden arkistot säilytetään PTA:ssa.
PTA:ssa on myös useita henkilöarkistoja sekä laaja valokuva-arkisto. Suurimman kokoelman muodostaa Nykypäivä-lehden valokuvat.
Yli 1700 toimijaa (arkistonmuodostajaa) on luovuttanut arkistonsa PTA:han, tärkeimpinä Kansallinen Kokoomus, Kokoomuksen Naisten Liitto ja Kokoomuksen Nuorten Liitto ja Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmä. 
Käyttö.
Arkistoaineistot ovat tutkijoiden käytettävissä seuraavasti:
Masovia

Masovia (puolaksi "Mazowsze") on maantieteellinen ja historiallinen alue itäisessä Puolassa. Alue on tunnettu myös latinaksi nimellä "Mazovia".
Historia.
Puolan hallitsijan Boleslaw III:n kuoltua vuonna 1138 muodostui Masoviasta hänen poikansa Boleslaw IV:n johdolla Masovian herttuakunta, hallitsijoinaan Piast-suvun sikäläinen haara. Masovia pysyi erillään muusta Puolasta aina viimeisen herttuan Janusz III Mazowieckin kuolemaan, vuoteen 1526, asti.
Vuonna 1999 alueelle muodostettiin Masovian voivodikunta.
Mäkikylät

Mäkikylät on kolmen kylän kokonaisuus Ilomantsin Maukkulan talousalueella; siihen kuuluvat Maukkulan, Paavonvaaran ja Issakan kylät. Nimi viittaa kylien alueella sijaitseviin vaaroihin.
Alueella on noin 130 taloutta ja noin 280 asukasta. Matkaa kirkonkylään on 10–20 kilometriä. Kylän koulu suljettiin vuonna 2007.
Laura Prepon

Laura Prepon (s. 7. maaliskuuta 1980 Watchung, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hänet tunnetaan muun muassa Donna Pinciottin roolistaan televisiosarjassa "70’s Show" sekä rooleistaan televisiosarjoissa "October Road" ja "Vielä yhdet Chelsea?". Vuosina 2013–2019 Prepon näytteli Alex Vausea televisiosarjassa "Orange Is the New Black".
Tausta.
Laura Prepon syntyi kuopukseksi lukio-opettaja Marjorielle (o.s. Coll) ja ortopedi Michael Preponille. Hänen äitinsä on irlantilaista ja isänsä venäjänjuutalaista syntyperää. Michael Prepon kuoli 49-vuotiaana sydänleikkauksen aikana vuonna 1993, Lauran ollessa 13-vuotias. Hänellä on neljä vanhempaa sisarusta. Prepon kävi koulua Watchung Hills Regional High Schoolissa ja opiskeli sen jälkeen Total Theatre Lab -teatterikoulussa.
Ura.
Uransa alkuaikoina Prepon toimi mallina Brasiliassa, Milanossa ja Pariisissa. Mallinura ei tuntunut omalta Preponille, ja hän tiesi haluavansa näyttelijäksi. 
Vuonna 1998 Prepon sai Donna Pinciottin roolin komediasarjasta "70’s Show", joka teki hänestä kansainvälisesti tunnetun. Sarjaa jatkettiin kahdeksan kautta vuoteen 2006 asti. Lisäksi Prepon näytteli vuoden 2002 elokuvassa "Slackers – pinnarit".
Prepon näytteli toista pääosaa vuoden 2006 elokuvassa "Karla". 
Vuonna 2008 Prepon näytteli televisiosarjassa "October Road". Hän oli yksi vakituisista näyttelijöistä ja sarjaa tehtiin kahden kauden verran. Sarja on esitetty kerran Suomessa. Vuonna 2009 Prepon vieraili kolmen jakson verran televisiosarjassa "Ensisilmäyksellä" Karenin roolissa.
Alkuvuonna 2011 Prepon teki vierailun sarjaan "Castle", ja tähditti päähenkilönä sarjaa "Vielä yhdet Chelsea?" ("Are you there, Chelsea?"), joka perustui kirjailija Chelsea Handlerin kirjoittamaan kirjaan. NBC lopetti ohjelman toukokuussa 2012. Hän vieraili samana vuonna tv-sarjassa "Miesten juttuja", jossa näytteli myös "70’s Show’sta" tunnettu näyttelijä Danny Masterson. Prepon näytteli Alex Vausea Netflix-alkuperäissarjassa "Orange Is the New Black" sarjan alusta loppuun vuosina 2013–2019.
Yksityiselämä.
Prepon kihlautui loppuvuodesta 2016 ja avioitui kesäkuussa 2018 näyttelijä Ben Fosterin kanssa. He saivat tyttölapsen elokuussa 2017. Prepon asuu perheineen New Yorkissa.
Viiksivaha

Viiksivaha on jähmeää hiusvoidetta, jota käytetään viiksien ja etenkin niiden kärkien pitämiseksi siistinä ja paikallaan. Viiksivahalla voi olla myös hoitavia ominaisuuksia, mikä on tärkeää varsinkin silloin, kun viiksikarvan pituus kasvaa. Vaha on yleensä hajustettua ja joskus värjättyä.
Yksinkertainen kotitekoisen viiksivahan resepti sisältää yhtä paljon mehiläisvahaa ja vaseliinia, jotka sekoitetaan vesihaudekattilassa. Seos jäähdytetään ennen käyttöönottoa. Hienommissa resepteissä voi olla arabikumia, ja haluttaessa voidaan lisätä tuoksu- ja väriainetta. Viiksivahaa saa myös valmiina.
Klemetti-Opiston Kamarikuoro

Klemetti-Opiston Kamarikuoro on suomalainen, Klemetti-Opiston puitteissa toimiva kamarikuoro, jonka jäsenet ovat ammattilaulajia ja edistyneitä laulun harrastajia kuoroista eri puolilta Suomea. Kuoron perusti vuonna 1959 professori Harald Andersén, joka myös johti sitä aina vuoteen 1982 asti. Hänen seuraajinaan ovat toimineet Kaj-Erik Gustafsson (1982–1989), Paul Hillier (1989–1992) ja Matti Hyökki (1993–2004). Nykyinen johtaja (vuodesta 2005 alkaen) on Heikki Liimola. 
Kuoron ohjelmisto on monipuolinen, vaikkakin painopiste on suomalaisessa nykymusiikissa sisältäen useita kantaesityksiä. Kuoro on julkaissut yhteensä 16 levyä. Klemetti-Opiston Kamarikuoro konsertoi kotimaassa lähinnä musiikkifestivaalien yhteydessä, joista tärkeimpinä mainittakoon Jyväskylän Kesä, Joensuun Laulujuhlat, Klemetin Kesä ja Kirkko soikoon!-festivaali. Kuoro on konsertoinut runsaasti myös ulkomailla, mm. Pohjoismaissa, Englannissa, Keski-Euroopassa, entisessä Neuvostoliitossa, Japanissa ja Yhdysvalloissa. Merkittävin saavutus kansainvälisissä kuorokilpailuissa on EBU:n Let the Peoples Sing -kilpailun voitto vuodelta 1989.
Siunausformula

Siunausformula on kielenkäytössä sanan loppuun lisätty uskonnollinen fraasi. Islamilaisessa kielenkäytössä – "durood" – erityisesti Jumalaan, profeetta Muhammadiin ja hänen lähipiiriinsä viitattaessa – sanojen yhteyteen lisätään erilaisia siunausformuloita niin puheessa kuin kirjoitettunakin. 
Yleisin profeetta Muhammadin jälkeen lisättävä siunausformula on "Jumala siunatkoon ja varjelkoon häntä" () tai "hänelle rauha/rauha hänelle". Englannin kielessä käytetään monesti lyhenteitä PBUH (Peace be upon him) tai SAW.