Suomen sosiaali- ja terveysministeriö

Suomen sosiaali- ja terveysministeriö (, lyhenne STM) on sosiaali- ja terveyspolitiikan suunnittelusta, ohjauksesta ja toimeenpanosta vastaava ministeriö. Osana valtioneuvostoa ministeriö toteuttaa hallitusohjelmaa, valmistelee oman toimialansa lainsäädännön ja keskeiset uudistukset, ohjaa niiden toteuttamista ja huolehtii valtioneuvoston esikuntatehtävistä.
Historia.
Sosiaali- ja terveysministeriön juuret ja hyvinvointivaltion rakentaminen.
Sosiaali- ja terveysministeriön juuret ulottuvat vuoteen 1917, jolloin Suomen sosiaalihallinto eriytettiin omaksi toimialakseen. Alun perin sosiaaliministeriönä tunnettu virasto keskittyi muun muassa työväenasioihin, köyhäinhoitoon ja sosiaalivakuutuksen kehittämiseen. Sotien jälkeinen jälleenrakentaminen loi pohjan hyvinvointivaltion kasvulle, ja 1950–1970-luvuilla toteutettiin merkittäviä uudistuksia, kuten kansaneläke- ja sairasvakuutuslaki, äitiysavustus, neuvolaverkosto sekä laaja sairaalajärjestelmä. Vuonna 1968 ministeriö sai nykyisen nimensä, kun terveydenhuolto siirtyi sen vastuulle. 
Kriisien ja muutosten keskellä kohti nykyaikaa.
1980-luvun talouskasvun vuosina ministeriö laajensi sosiaaliturvaa ja kehitti muun muassa työsuojelua, lapsiperheiden etuuksia ja vammaisten palveluita. 1990-luvun lama asetti uusia haasteita, mutta sosiaaliturvajärjestelmä säilyi vahvana talouskriisistä huolimatta. EU-jäsenyys vuonna 1995 toi mukanaan uusia kansainvälisiä velvoitteita ja sääntelyä, minkä vuoksi kansallista sosiaali- ja terveyspolitiikkaa on mukautettu eurooppalaisiin linjauksiin. 
Uudistusten aika: sosiaaliturva ja terveydenhuolto 2000-luvulla.
2000-luvulla sosiaali- ja terveysministeriö kehitti sosiaaliturvan ja terveydenhuollon rakenteita vastaamaan väestön ikääntymisen ja yhteiskunnan muutoksiin. Uudistukset kohdistuivat eläkejärjestelmään, palvelurakenteisiin sekä ennaltaehkäisevään terveyden edistämiseen. Vuoden 2005 eläkeuudistus ja kunta- ja palvelurakenneuudistus (Paras-hanke) pyrkivät varmistamaan sosiaaliturvan kestävyyden, ja vuonna 2011 voimaan tullut terveydenhuoltolaki vahvisti perusterveydenhuollon ja erikoissairaanhoidon yhteistyötä. 
Ministeriön vastuualueet ja tavoitteet.
Ministeriön vastuualueisiin kuuluvat:
Sosiaali- ja terveysministeriön toiminnan tavoitteena on taata kaikille suomalaisille samanlaiset mahdollisuudet terveelliseen ja turvalliseen elämään. Ministeriön tavoitteena on vahvistaa väestön hyvinvointia, ehkäistä eriarvoisuutta, edistää tasa-arvoa ja parantaa elin- ja työympäristöjen turvallisuutta. Päätöksenteossa korostuvat tietoon perustuva arviointi ja kestävyys, jotka huomioivat niin sosiaaliset, taloudelliset kuin ekologiset vaikutukset. Strategia ohjaa toimintaa nykyhetken haasteisiin vastaten ja tulevaisuuden hyvinvointia rakentaen. 
Organisaatio.
Sosiaali- ja terveysministeriön toimintaa johtavat kaksi ministeriä ja kansliapäällikkö. Ministereiden apuna voi olla valtiosihteeri. Työministeri käsittelee työttömyysturvaan ja aikuiskoulutukseen liittyvät asiat.​
Ministeriön hallinnonalalla toimivat laitokset ja virastot.
Sosiaali- ja terveysministeriön hallinnonalalla työskentelee yli 3 400 henkilöä ja toimii useita itsenäisiä laitoksia ja virastoja, jotka toteuttavat ministeriön yhteiskunnallisia tavoitteita ja osallistuvat hallitusohjelman hankkeisiin. Osa laitoksista ja virastoista tuottaa tutkimustietoa lainsäädännön valmisteluun sekä sosiaali- ja terveyspolitiikan linjausten ja päätöksenteon pohjaksi. Osa virastoista toimii lupa- ja valvontaviranomaisina. 
Kansliapäälliköt.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet sosiaali- ja terveysministeriön kansliapäällikköinä: