tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Agonum triimpressum

Agonum triimpressum on maakiitäjäisten (Carabidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Reinhold Ferdinand Sahlberg vuonna 1844. Se muistuttaa hyvin paljon muita "Agonum"-suvun lajeja.
Dietrich Becker

Dietrich Becker (26. helmikuuta 1623 Hampuri – 12. toukokuuta 1679) oli saksalainen säveltäjä, urkuri ja viulisti. Hän vaikutti aikana, jona Dietrich Buxtehuden vaikutus pohjoissaksalaisessa musiikkielämässä oli vallitseva.
Beckerin ensimmäinen tunnettu työtehtävä oli urkurin asema Rantzaun kreivin palveluksessa Ahrensburgissa. Alun perin hänet nimitettiin urkuriksi, mutta tunnetumpi hän oli viulistina. Juuri viulistina hän soitti Magnus Gabriel De la Gardien (1654–1655) ja herttua Christian Ludwigin (vuodesta 1656, Cellessä) hovikokoonpanoissa. Vuonna 1662 hän sai jälkimmäisestä hovista luvan lähteä kehittämään taitojaan todennäköiseen synnyinkaupunkiinsa Hampuriin. Hän ei kuitenkaan enää palannut Celleen vaan jatkoi uraa Hampurissa. Siellä hänestä tuli kaupungin muusikkojen ja pääkirkkojen kuorojen johtaja.
Becker sävelsi kirkollisten tehtävien ohessa suositun passion Johanneksen mukaan. Teos on sittemmin kadonnut. Säveltäjän soitinmusiikista suurimmassa osassa on mukana viulu. Sooloviuluteoksia häneltä ei kuitenkaan ole säilynyt. Häneltä julkaistiin muun muassa sävellyskokoelma "Musicalishe Frülings-Früchte" (1668) sekä kaksi kirjaa niin sonaatteja kuin sarjojakin (1674, 1679). Osassa Beckerin sävellyksistä on mukana osuus viola da gamballe.
Kaljuaratti

Kaljuaratti ("Pyrilia aurantiocephala") on papukaijojen (Psittacidae) heimoon kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Brasiliasta. Kaljuaratti on tavallisesti noin 23 senttimetrin mittainen.
Johann Adam Reincken

Johann Adam Reincken (27. huhtikuuta 1623 – 24. marraskuuta 1722) oli saksalainen säveltäjä ja urkuri. Hän muutti vuonna 1654 Hampuriin ja opiskeli Heinrich Scheidemannin johdolla. Vuonna 1657 hän sai nimityksen kirkkourkuriksi Deventeriin, mutta palasi vuonna 1658 Hampuriin ensin Scheidemannin avustajaksi ja vuodesta 1663 seuraajaksi. Reincken sai aikanaan kuuluisuutta urkurina. Hänen sävellystensä joukossa on urkuteosten lisäksi sarjoja jousisoittimille ja kuuden sarjan kamarimusiikkikokonaisuus "Hortus musicus" (1687), josta Johann Sebastian Bach teki sovitukset kosketinsoittimille (BWV 954, 965, 966). 
Reinckenin oppilaiden joukossa olivat Andreas Kneller, Georg Dietrich Leyding ja mahdollisesti Georg Böhm. Hänen urkumusiikistaan vähän on säilynyt, mutta säilyneissä virtuoosisissa teoksissa ovat havaittavissa Scheidemannin opit.
Satulabikiri

Satulabikiri ("Polypterus endlicheri") tai satulaniilinhauki on lapaevien (Polypteridae) heimoon kuuluva kalalaji. Johann Jakob Heckel kuvasi sen tieteelle vuonna 1847. Se on melko suurikokoinen, jopa 63 senttimetrin mittainen ja 3,3 kilogramman painoinen. Satulanbikiri elää lammissa ja joissa. Sitä tavataan endeemisenä Afrikan Beninissä, Burkina Fasossa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Tšadissa, Norsunluurannikolla, Etiopiassa, Ghanassa, Guineassa, Guinea-Bissaussa, Malissa, Nigeriassa, Etelä-Sudanissa ja Sudanissa. Satulaniilinhauen ravintoa ovat etanat ja äyriäiset.
Tuomiokirkonkatu (Tampere)

Tuomiokirkonkatu on Tampereen keskustassa sijaitseva pohjois-eteläsuuntainen katu, joka kulkee Jussinkylän ja Kyttälän kaupunginosien halki. Katu on noin kilometrin pituinen. Pohjoisessa sen päätteenä on Lapintie, etelässä Vuolteenkatu.
Kyttälässä osa Tuomiokirkonkadusta on muutettu kävelykaduksi. Tulevaisuudessa kävelykatuosuutta on tarkoitus laajentaa niin, että se ulottuu lopulta Kyttälänkadulta etelään Suvantokadulle ja Sorin aukiolle asti.
Kadun nimi.
Katu on saanut nykyisen nimensä vuonna 1936, jolloin kaupungissa toteutettiin suuri kadunnimiuudistus. "Tuomiokirkonkatu" viittaa Tampereen tuomiokirkkoon, joka sijaitsee kadun varrella. Aikaisempi nimi "Viinikankatu" oli asemakaavassa vuosina 1886–1936. Vanhasta nimestä luovuttiin, koska sitä pidettiin harhaanjohtavana; asemakaavamuutosten jälkeen katu ei enää johtanut Viinikan kaupunginosaan.
Rakennuksia.
Tuomiokirkonkadulla on useita rakennustaiteen, kulttuurihistorian ja kaupunkikuvan kannalta tärkeitä kohteita. Valtakunnallisesti merkittävän Tampereen tuomiokirkon (1906) lisäksi kadun varrella kohoaa Ortodoksinen kirkko (1898), joka oli Kyttälän ensimmäinen kirkkorakennus. Muita huomattavia arvorakennuksia ovat Klassillinen koulu (1907) ja Tuomisen kivimuuri (1910).
Kööpenhaminan roomalaiskatolinen hiippakunta

Kööpenhaminan roomalaiskatolinen hiippakunta on katolinen hiippakunta Tanskassa. Sen keskuspaikka on Kööpenhamina ja sen alue käsittää koko Tanskan mukaan lukien Färsaaret ja Grönlannin.
Historia.
7. elokuuta 1868 perustettiin Tanskan apostolinen prefektuuri, joka ylennettiin apostoliseksi vikariaatiksi 15. maaliskuuta 1892. Siitä syntyi Kööpenhaminan hiippakunta 29. huhtikuuta 1953.
Aikaisemmin myös Islanti oli osa Tanskan apostolista vikariaattia kunnes joulukuussa 1923 Reykjavíkin hiippakunta irtautui siitä.
Joulupukinpensas

Joulupukinpensas ("Lycium carolinianum") on koisokasvien heimoon kuuluvien pukinpensaiden ("Lycium") ikivihreä monivuotinen pensas.
Kuvaus.
Lehdet ja oksat.
Joulupukinpensaan kasvaa noin 1–2 metriä korkeaksi. Sen oksissa on piikkimäisiä oria. Oksat ovat kohenevia tai siirottavat sivuille. Lehdet ovat suikeita ja meheviä. Joulupukinpensaan lehdet ovat myrkyllisiä.
Kukat ja hedelmät.
Joulupukinpensas kukkii huhtikuusta lokakuuhun. Sillä on pienet siniset, sinipunertavat tai valkoiset kukat, joissa on neljä terälehteä ja jotka ovat muodoltaan hieman kellomaiset. Kukat ovat yleensä yksittäin. Ne ovat hyönteispölytteiset. Hedelmät ovat punaisia marjoja, jotka ovat syötäviä.
Levinneisyys.
Joulupukinpensas kasvaa kosteassa ja soistuneessa maaperässä rannikkoseuduilla. Se sietää maan suolaantumista ja ravinneköyhää maata. Sitä on käytetty eroosion torjuntaan. Se on kotoisin Pohjois-Amerikasta
Iida Haataja

Iida Haataja (s. 28. syyskuuta 1994 Rovaniemi) on suomalainen kestävyysjuoksija, joka edustaa Oulun Pyrintöä. Vuosina 2015–2019 hän edusti Pudasjärven Urheilijoita. Hänen valmentajansa ovat Susanna Parkkisenniemi ja Kyösti Haataja.
Haataja saavutti vuoden 2018 Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa hopeaa 3000 metrin juoksussa.
Suunnistaja Anna Haataja on hänen sisarensa.
Tosu

Tosu () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Sagan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin itäosassa ja rajautuu kahdelta puolelta Fukuokan prefektuuriin. Kaupungin pohjoisosat nousevat Sefurivuorille, eteläosa ulottuu Chikugojoelle ja sen alluviaalitasangolle Kurumen kaupungin rajalle saakka. Tosussa on 73 721 asukasta (heinäkuussa 2019) ja sen pinta-ala on 71,72 neliökilometriä.
Nykyinen Tosun kaupunki perustettiin vuonna 1954, kun aiempaan Tosun maaseutukaupunkiin liitettiin Tashiron maaseutukaupunki ja kolme muuta kuntaa. Kaupungin ydinalue on muodostunut historiallisen Nagasaki-kaidō-tien varrelle. Alueelle kehittyi lääketeollisuutta ja toisen maailmansodan jälkeen myös paperin ja jauhojen tuotantoa. Merkittäväksi teollisuuskaupungiksi Tosu nousi 1960-luvulta lähtien tieverkoston laajentuessa.
Tosua palvelevat JR Kyūshūn suurnopeusjunalinja Kyūshū Shinkansen sekä Kagoshima-päälinja ja Nagasaki-linja.
M/S Aallotar (1916)

M/S Aallotar oli suomalainen moottorirahtilaiva joka upposi 30. elokuuta 1939 Juutinraumassa Trelleborgin lähellä törmättyään yhteen toisen laivan kanssa. Onnettomuudessa hukkui kolme laivan miehistön jäsentä. Laivan omisti taivassalolainen Iisakki Lindström ja sen kotisatama oli Uusikaupunki. 
300 tonnin kantoinen M/S Aallotar oli kipsilastissa matkalla Tanskasta Stevensenin satamasta Suomeen Kotkaan kun se törmäsi keskiviikkoiltana 30. elokuuta yhteen suomalaisen, puutavaralastissa Kemistä Plymouthiin Englantiin matkalla olleen höyrylaivan S/S Dagnyn kanssa. Laiva sai niin pahoja vaurioita että se upposi heti. Laivan 11 hengen miehistöstä hukkuivat perämies, konemestari ja rasvari.
M/S Aallottaren oli rakentanut 1916 S. Groth Ruotsin Sjötorpissa muuttamalla 1884 rakennettu rautarunkoinen höyrylaiva Bjälbo moottorialukseksi. Laivan pituus oli 31,7 metriä, leveys 7,3 metriä ja syväys 3 metriä. Laivassa oli 80 hevosvoiman dieselmoottori. Laiva oli ruotsalaisessa ja tanskalaisessa omistuksessa Hans-nimisenä ennen kuin se myytiin 1924 Suomeen.
Sadness in Your Eyes

Sadness in Your Eyes on Kirkan vuonna 1993 julkaistu albumi.
Tuomiokirkonkatu

Tuomiokirkonkatu voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Gemini 2

Gemini 2 oli Gemini-avaruusohjelman toinen lento. Lento oli miehittämätön, jonka tarkoituksena oli demonstroida lämpösuojan toimintaa, aluksen rakenteellista kestävyyttä sekä laukaisutoimintoja.
Lento laukaistiin 19. tammikuuta 1965 ja se laskeutui 18 minuuttia 16 sekuntia kestäneen lennon jälkeen takaisin maahan.
Lento koostui Titan II -kantoraketista ja Gemini-kapselista.
Laukaisua viivästyttivät hurrikaanit elokuussa ja syyskuussa.
Lennon aikaisempi yritys keskeytettiin 9. joulukuuta 1964 teknisien ongelmien vuoksi.
Johann Theile

Johann Friedrich Ludwig Theile (29. heinäkuuta 1646 Naumburg – 24. kesäkuuta 1724 Naumburg) oli saksalainen säveltäjä, musiikkiteoreetikko ja pedagogi.
Theile opiskeli aluksi Magdeburgin kanttori Schefflerin johdolla. Muutettuaan Leipzigiin hän opiskeli Leipzigin yliopistossa ja pääsi Heinrich Schützin oppiin. Lyypekissä hän ystävystyi Johann Adam Reinckenin ja Dietrich Buxtehuden kanssa. Vuonna 1673 Theile pääsi Kapellmeisterin asemaan Holstein-Gottorpissa, jossa työskenteli herttua Christian Albrechtin palveluksessa ja oli mukana avaamassa oopperataloa. Myöhemmällä urallaan hän työskenteli Wolfenbüttelissa (1685–1691) ja sitten herttua Christian I:n palveluksessa. Vuoden 1694 jälkeen Theilen liikkeet ovat pitkälti hämärän peitossa, mutta hän muutti vuonna 1718 Naumburgiin, jossa asui poikansa kanssa.
Theilen ensimmäinen julkaisu oli "Weltliche Arien" (1667), joka sisältää maallisia lauluja, duettoja ja kvartetteja sekä soitinfantasioita. Vuonna 1674 hän sävelsi passion Matteuksen mukaan. Hänen keskeisin tuotantonsa on hengellistä. Siihen kuuluu myös hengellinen ooppera "Adam und Eva, Der erschaffene, gefallene und aufgerichtete Mensch". Theile kirjoitti kuusi tutkielmaa kontrapunktista; näistä "Musikalisches Kunst-Buch" saattoi vaikuttaa Johann Sebastian Bachin "Fuugan taitoon".
Kirka (vuoden 1994 albumi)

Kirka on saman nimisen laulajan vuonna 1994 julkaistu albumi.
Suomukiitäjä

Suomukiitäjä ("Telacanthura ussheri") on kiitäjiin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan laajalta alueelta Afrikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Suomukiitäjä kasvaa noin 14 cm pitkäksi. Suomukiitäjän pään ja selän väritys vaihtelee alalajeittain, eteläisessä Afrikassa ne ovat tumman ruskeat ja lähempänä Päiväntasaajaa melkein mustat. Siivet ja pitkä pyrstö ovat samanväriset ja niissä on sinertävä kiilto. Pyrstö on tylppä ja sen päässä on lyhyitä piikkejä. Suomukiitäjän rinnassa on ruskeiden ja valkoisten höyhenien muodostamaa suomukuviointia. Vatsa on ruskea ja siinäkin on suomukuviointia, mutta ei yhtä selvänä kuin rinnassa. Lajin perässä on leveä valkoinen juova. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Suomukiitäjän levinneisyysalue Afrikassa on laaja ja laikuttainen. Länsi-Afrikassa sitä tavataan Guineasta ja alueelta, joka ulottuu Liberiasta itään aina Kongon demokraattiseen tasavaltaan ja etelään aina Angolaan. Itä-Afrikassa suomukiitäjän levinneisyys on Keniasta Etelä-Afrikkaan. Linnun elinympäristöä ovat metsät, niin sademetsät kuin savannimetsätkin. Ne elävät pareittain tai pieninä ryhminä. Suomukiitäjän ravintoa ovat lentävät hyöteiset. Laji pesii onttoihin puihin.
Ureshino

Ureshino () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Sagan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin lounaisosassa Shiotajoen ylä- ja keskijuoksulla ja rajautuu lounaassa Nagasakin prefektuuriin. Ureshinossa on 26 254 asukasta (maaliskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 126,41 neliökilometriä.
Ureshino on vanha kylpyläpaikkakunta, jonka kuuman lähteen (Ureshino-onsen) historia ulottuu 1 200 vuoden taakse. Nykyinen Ureshinon kaupunki perustettiin vuonna 2006, kun aiempaan Ureshinon maaseutukaupunkiin liitettiin Shiotan maaseutukaupunki. Historiallisesti Ureshino kehittyi Nagasaki-kaidō-tien varren postiasemana ("shukuba") ja jokisatamana. Perinteisiä elinkeinoja ovat keramiikan tukkukauppa ja raaka-aineiden valmistus. Kaupunki tunnetaan myös teestään, jota viljellään sen eteläosien vuorenrinteillä.
Ureshino-onsenin lisäksi kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi Shiotajoen varrella säilynyt Edo-kauden kaupunkimaisema ja historiallinen Nishiokan suvun asuintalo, joka on otettu Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden luetteloon.
Tie huomiseen

Tie huomiseen on Kirkan 9. lokakuuta 1996 julkaistu albumi.
Turun ruotsalainen seurakunta

Turun ruotsalainen seurakunta () on ruotsinkielinen seurakunta Varsinais-Suomessa, Turun kaupungissa. Seurakunta kuuluu Porvoon hiippakunnassa Turunmaan rovastikuntaan ja on osa Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Mia Bäck. Vuoden 2024 lopussa seurakuntaan kuului 9 307 jäsentä, mikä oli 71,5 prosenttia alueen ruotsinkielisistä asukkaista.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Turun ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherroina:
Norman Fucking Rockwell

Norman Fucking Rockwell! on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Lana Del Reyn kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 30. elokuuta 2019 Polydor ja Interscope -levy-yhtiöiden kautta.
Musiikkityyliltään levy on psykedeelistä rockia ja trip hopia desert rockin ja klassisen rockin vivahtein.
Singlet.
Levyn ensimmäiset singlet ”Mariners Apartment Complex” ja ”Venice Bitch” julkaistiin syksyllä 2018 ja niitä seurasivat singlet ”Hope Is a Dangerous Thing for a Woman Like Me to Have – but I Have It”, ”Doin’ Time” sekä albumin nimikkosingle Norman Fucking Rockwell vuonna 2019.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säv. ja san. Lana Del Rey ja Jack Antonoff, ellei toisin mainita.
Turun tuomiokirkkoseurakunta

Turun tuomiokirkkoseurakunta on seurakunta Varsinais-Suomessa, Turkun kaupungissa. Seurakunta kuuluu Turun arkkihiippakunnassa Turun tuomiorovastikuntaan ja on osa Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymää. Tuomiorovastina toimii Aulikki Mäkinen. Vuoden 2024 lopussa Turun tuomiokirkkoseurakuntaan kuului 12 901 jäsentä, mikä oli 59,3 prosenttia alueen asukkaista.
Tapahtumat.
Turun tuomiokirkkoseurakunta järjestää vuosittain nuorille Maata -näkyvissä -festarit yhteistyössä Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistyksen (SLEY), Turun Henrikinseurakunnan, Turun Katariinanseurakunnan, Maarian seurakunnan, Turun Mikaelinseurakunnan ja Paattisten seurakunnan kanssa.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Turun tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherroina (vuodesta 1634 lähtien tuomiorovastina) 
Tuomiokirkon ruotsalaisen ja suomalaisen seurakunnan yhteiset kirkkoherrat
Tuomiokirkon ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherrat (tuomiorovasti)
Turun suomalais-ruotsalainen tuomiokirkkoseurakunta
Turun tuomiokirkkoseurakunta
Turun Mikaelinseurakunta

Turun Mikaelinseurakunta on seurakunta Varsinais-Suomessa, Turkun kaupungissa. Seurakunta kuuluu Turun arkkihiippakunnassa Tuomiorovastikuntaan ja on osa Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Jouni Lehikoinen. Vuoden 2024 lopussa seurakuntaan kuului 21 199 jäsentä, mikä oli 53,1 prosenttia alueen asukkaista.
Tapahtumat.
Turun Mikaelinseurakunta järjestää vuosittain nuorille Maata -näkyvissä -festarit yhteistyössä Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistyksen (SLEY), Turun Henrikinseurakunnan, Turun Katariinanseurakunnan, Maarian seurakunnan, Paattisten seurakunnan ja Turun tuomiokirkkoseurakunnan kanssa.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Mikaelinseurakunnan kirkkoherroina:
Turun Henrikinseurakunta

Turun Henrikinseurakunta on seurakunta Varsinais-Suomessa, Turun kaupungissa. Seurakunta kuuluu Turun arkkihiippakunnassa Tuomiorovastikuntaan ja on osa Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymää. Vuoden 2024 lopussa Henrikinseurakuntaan kuului 13 100 jäsentä, mikä oli 52,8 prosenttia alueen asukkaista.
Tapahtumat.
Turun Henrikinseurakunta järjestää vuosittain nuorille Maata -näkyvissä -festarit yhteistyössä Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistyksen (SLEY), Turun Katariinanseurakunnan, Maarian seurakunnan, Turun Mikaelinseurakunnan, Paattisten seurakunnan ja Turun tuomiokirkkoseurakunnan kanssa.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Henrikinseurakunnan kirkkoherroina:
Turun Martinseurakunta

Turun Martinseurakunta on seurakunta Varsinais-Suomessa, Turun kaupungissa. Seurakunta kuuluu Turun arkkihiippakunnassa Tuomiorovastikuntaan ja on osa Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Tuomo Norvasuo. Vuoden 2024 lopussa Turun Martinseurakuntaan kuului 17 776 jäsentä, mikä oli 59,5 prosenttia alueen asukkaista.
Ilpoistenpiiri.
Martinseurakunnan yhteydessä toimii karismaattinen Ilpoistenpiiri. Alkujaan raamattupiirinä toiminut ryhmä laajentui voimakkaasti vuoden 1988 alussa. Piiri on saanut nimensä pitkäaikaisesta kokoontumisapaikastaan Ilpoisten seurakuntakodissa. Vuodesta 1993 lähtien se on kokoontunut Martin kirkossa.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Martin seurakunnan kirkkoherroina:
Suuri hetki

Suuri hetki on Kirkan vuonna 2000 julkaistu albumi. Levyn sanoituksista neljä on tehnyt Heikki Harma eli Hector, joista ”Niin kauan” on Kirkalle hyvin henkilökohtainen. Kappale on rakkauslaulu hänen vaimolleen Paula Nummelalle.
Tekijät.
Muusikot.
sekä Torvisektio (ei: ”Niin kauan”):
Turun Katariinanseurakunta

Turun Katariinanseurakunta on seurakunta Varsinais-Suomessa, Turun kaupungissa. Seurakunta kuuluu Turun arkkihiippakunnassa Tuomiorovastikuntaan ja on osa Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Leena Kairavuo. Vuoden 2024 lopussa Turun Katariinanseurakuntaan kuului 13 693 jäsentä, mikä oli 43,3 prosenttia alueen asukkaista.
Seurakunnalla on kaksi kirkkoa: keskiaikainen Pyhän Katariinan kirkko ja vuonna 1997 vihitty Varissuon kirkko.
Historia.
Nykyinen Turun Katariinanseurakunta on osa historiallista Kaarinan seurakuntaa, jolla on pitkät perinteet. Se on mainittu jo vuonna 1309 nimellä "ecclesia sancte Katerine in Nummis", "Pyhän Katariinan seurakunta Nummella". Seurakunnan alueeseen kuului nykyisen Turun Katariinanseurakunnan alueen lisäksi myös nykyisen Kaarinan kunnan alue lukuun ottamatta siihen vuosina 1946 ja 2009 liitettyjä entisten Kuusiston ja Piikkiön kuntien alueita, sekä alun perin myös Kakskerta, joka nykyisin kuuluu Turun Martinseurakuntaan.
Kun Suomen maaseudulle 1860-luvulla perustettiin kunnallishallinto, muodostettiin Kaarinan seurakunnan alueesta Kaarinan kunta. Vuonna 1939 osa sen alueesta liitettiin Turkuun ja myös vanha Pyhän Katariinan kirkko sijaitsee tuolloin Turkuun liitetyllä alueella. Liitoksesta huolimatta kunnan entinen alue pysyi kuitenkin yhtenä seurakuntana vuoteen 1991 saakka, jolloin se jaettiin kahtia. Tuolloin muodostettiin nykyinen Kaarinan kunnan alueella toimiva Kaarinan seurakunta sekä Turun alueella toimiva Katariinanseurakunta. Molemmat kuuluvat kuitenkin Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymään.
Tapahtumat.
Turun Katariinanseurakunta järjestää vuosittain nuorille Maata näkyvissä -festarit yhteistyössä Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen (SLEY), Turun Henrikinseurakunnan, Maarian seurakunnan, Turun Mikaelinseurakunnan, Paattisten seurakunnan ja Turun tuomiokirkkoseurakunnan kanssa.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Katariinanseurakunnan kirkkoherroina:
Johann Mattheson

Johann Mattheson (28. syyskuuta 1681 Hampuri – 17. huhtikuuta 1764 Hampuri) oli saksalainen säveltäjä, musiikintutkija, musiikkikirjailija ja kielenkääntäjä.
Mattheson ystävystyi Georg Friedrich Händelin kanssa toimiessaan oopperan laulajana ja kapellimestarina Hampurissa. Hänestä tuli vuonna 1706 Englannin suurlähettilään sihteeri, ja hän itse toimi myöhemmin siirtymäkauden ("ad interim") suurlähettiläänä. Vuosina 1715–1728 hän työskenteli Hampurissa tuomiokirkon kanttori-urkurina; hän joutui jättämään tehtävänsä kuurouden takia. 
Matthesonin sävellysten joukossa on oratorioita, oopperoita ja soitinteoksia, mutta eniten hän vaikutti kirjoituksillaan. Näihin kuuluvat elämäkerrallinen hakemisto 148:sta säveltäjästä nimeltään "Grundlage einer Ehrenpforte" (1740), kaksi teosta basso continuosta ja Matthesonin omia musiikillisia ideoita esittelevä "Der vollkommene Kapellmeister" (1739). Mattheson kannatti italialaisten, ranskalaisten ja saksalaisten tyylisuuntausten yhdistelyä ja uskoi kirkkomusiikin voivan saada lisää elävyyttä sekulaarien, kuten oopperasta ammennettujen ainesten hyödyntämisellä siinä.
Mattheson käänsi englannista saksaksi muiden muassa John Mainwaringin Händel-elämäkerran ja Daniel Defoen "Moll Flanders" -kirjan.
Sinut siinä nään

Sinut siinä nään on Kirkan vuonna 2002 julkaistu albumi.
Gotō (Nagasaki)

Gotō () on Japanin kaupunki Nagasakin prefektuurissa. Se sijaitsee Itä-Kiinan meren Gotōsaarilla Kyūshūn länsipuolella ja käsittää Gotōsaarten lounaisosan. Kaupunkiin kuuluu 52 asumatonta ja 11 asuttua saarta, joista merkittävimmät ovat Fukuejima, Hisakajima ja Narushima. Kaupungin ydinalue sijaitsee Fukuejimalla. Gotōssa on 37 131 asukasta (vuonna 2018) ja sen pinta-ala on 420,10 neliökilometriä.
Gotōn kaupunki perustettiin vuonna 2004, kun Fukuen kaupunki ja Tomien, Tamanouran, Miirakun, Kishikun ja Narun maaseutukaupungit liitettiin yhteen. Niistä merkittävin oli Fukue, joka kehittyi historiallisesti Fukuen daimiokunnan linnanaluskaupunkina. Muromachi-kaudella 1500-luvun puolivälissä saarille saapui kristittyjä lähetyssaarnaajia ja myöhemmin Edo-kaudella sinne muutti paljon katolisia. Saarilla onkin säilynyt piilossa uskontoaan harjoittaneiden kristittyjen ("kakure kirishitan") kyliä ja historiaa. Koko Hisakajiman saari ja osa Narushiman saaresta liitettiin vuonna 2018 osaksi Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta ”Nagasakin alueen kätketyt kristinuskon sijaintipaikat”.
Gotōhon on säännöllisiä lautta- ja lentoyhteyksiä Nagasakista ja Fukuokasta.
Myles Turner

Myles Christian Turner (s. 24. maaliskuuta 1996 Bedford, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän on pelannut NBA:ssa vuodesta 2015 lähtien edustaen Indiana Pacersia. Turner on ollut NBA:n parhaita heitontorjujia, kaudella 2018–2019 sarjan paras. Hän on pelannut myös Yhdysvaltain maajoukkueessa.
Elämä ja ura.
Turner pelasi yliopistokoripalloa Texasin (Austin) yliopistossa kauden 2014–2015. Indiana Pacers varasi hänet NBA:han 11. vuorolla . Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan Turner valittiin helmikuussa NBA:n kuukauden tulokkaaksi ja kauden päätteeksi tulokkaiden kakkostähdistöviisikkoon. Kaudella 2018–2019 hän oli NBA:n torjuntakuningas 2,7 heitontorjunnan ottelukeskiarvollaan.
Turner on edustanut myös Yhdysvaltain miesten maajoukkuetta, jonka kokoonpanoon hän kuului vuoden 2019 MM-kilpailuissa.
Khris Middleton

James Khristian Middleton (s. 12. elokuuta 1991 Charleston, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies tai pieni laitahyökkääjä. Hän on pelannut NBA:ssa vuodesta 2012 lähtien edustaen pisimpään Milwaukee Bucksia jossa voitti sarjan mestaruuden vuonna 2021. Middleton on valittu kahdesti un. Hän on pelannut myös Yhdysvaltain maajoukkueessa jossa voitti olympiakultaa Tokiossa 2020.
Elämä ja ura.
Middleton pelasi yliopistokoripalloa Texas A&amp;M:ssä vuodet 2009–2012. Detroit Pistons varasi hänet NBA:han 39. vuorolla . Kesällä 2013 Middleton siirtyi osana pelaajakauppaa Milwaukee Bucksiin. Vuonna 2019 hänet valittiin ensimmäisen kerran un. Hänet valittiin tähdistöotteluun myös vuonna 2020. Vuonna 2021 Middleton voitti Bucksissa NBA:n mestaruuden.
Middleton on edustanut myös Yhdysvaltain miesten maajoukkuetta, jonka kokoonpanoon hän kuului vuoden 2019 MM-kilpailuissa. Hänet valittiin Yhdysvaltain kokoonpanoon myös Tokion kesäolympialaisiin 2020, missä maa voitti kultaa.
Odienné

Odienné on kaupunki Norsunluurannikon luoteisosassa noin 900 kilometriä Abidjanista. Se on Denguélén piirikunnan ja Kabadougoun alueen hallinnollinen keskus. Odiennén kunnassa on 42 400 asukasta (vuonna 2014).
Odienné on yksi Norsunluurannikon harvoista siirtomaa-aikaa edeltävistä kaupungeista. Mandinkat perustivat sen senufojen alueelle 1700-luvulla. Heidän mukanaan seudulle levisi islaminusko. Vakaba Touré perusti 1800-luvulla Kabadougoun valtakunnan. Odiénne oli sen keskuksena tärkeä kullan ja kolapähkinöiden kauppapaikka. Myöhemmin kaupunki kuului Samori Tourén mandinkavaltakuntaan. Ranskalaiset ottivat sen haltuunsa vuonna 1898.
Nykyään Odienné on tavanomainen maatalousalueen keskus. Sen nähtävyyksiin kuuluvat suuri moskeija ja Vakaba Tourén hautapaikka. Samatigliassa 40 kilometrin päässä Odiennésta sijaitsee 1600-luvun savitiilimoskeija ja lähistöllä on retkeilyyn soveltuva Dinguélé-vuori. Odiennéssa on lentokenttä ja sen kautta kulkee Norsunluurannikon ja Guinean välistä rajaliikennettä.
Marcus Smart

Marcus Osmond Smart (s. 6. maaliskuuta 1994 Flower Mound, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä tai heittävä takamies. Hän on pelannut NBA:ssa vuodesta 2014 lähtien ja hänen seuranaan on vuodesta 2023 lähtien ollut Memphis Grizzlies. Smart on valittu kerran ön. Hän on pelannut myös Yhdysvaltain maajoukkueessa.
Elämä ja ura.
Smart pelasi yliopistokoripalloa Oklahoman osavaltionyliopiston joukkueessa vuodet 2012–2014. Boston Celtics varasi hänet NBA:han kuudennella vuorolla . Ensimmäisen NBA-kautensa päätteeksi hänet valittiin NBA:n tulokkaiden kakkostähdistöviisikkoon. Vuonna 2019 Smart valittiin ensimmäisen kerran ön.
Smart on edustanut myös Yhdysvaltain miesten maajoukkuetta, jonka kokoonpanoon hän kuului vuoden 2019 MM-kilpailuissa.
Maarian seurakunta

Maarian seurakunta on seurakunta Varsinais-Suomessa, Turun kaupungissa. Seurakunta kuuluu Turun arkkihiippakunnassa Tuomiorovastikuntaan ja on osa Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Laura Maria Latikka. Vuoden 2024 lopussa Maarian seurakuntaan kuului 24 345 jäsentä, mikä oli 54,5 prosenttia alueen asukkaista.
Seurakunnan kirkko on Maarian kirkko.
Historia.
Maarian seurakunta perustettiin piispa Tuomaan aikana uudeksi piispalliseksi seurakunnaksi, ja uusi piispankirkko pyhitettiin Pyhälle Marialle.
Tapahtumat.
Maarian seurakunta järjestää vuosittain nuorille Maata -näkyvissä -festarit yhteistyössä Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistyksen (SLEY), Turun Henrikinseurakunnan, Turun Katariinanseurakunnan, Turun Mikaelinseurakunnan, Paattisten seurakunnan ja Turun tuomiokirkkoseurakunnan kanssa.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Maarian seurakunnan kirkkoherroina:
Kaarinan seurakunta

Kaarinan seurakunta on seurakunta Varsinais-Suomessa, Kaarinan kaupungissa. Seurakunta kuuluu Turun arkkihiippakunnassa Tuomiorovastikuntaan ja on osa Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Ville Niittynen. Vuoden 2024 lopussa Kaarinan seurakuntaan kuului 17 211 jäsentä, mikä oli 64,4 prosenttia alueen asukkaista.
Seurakunnan kirkkona on Kaarinan keskustassa, Hovirinnassa sijaitseva, vuonna 1980 valmistunut Kaarinan kirkko.
Historia.
Alkuperäinen Kaarinan seurakunta on yksi Suomen vanhimmista seurakunnista, ja se on mainittu jo vuonna 1309. Sen alueeseen kuului nykyisen Kaarinan kunnan lisäksi myös laaja nykyisin Turkuun kuuluva alue kantakaupungin itä- ja eteläpuolella. Seurakunnan kirkkona oli nykyisin Turun alueella sijaitseva Pyhän Katariinan kirkko. Nimensä kirkko ja sen mukaisesti myös seurakunta ja nykyinen Kaarinan kunta saivat Pyhän Katariina Aleksandrialaisen mukaan. 
Vuosina 1616–1812 Kaarinan seurakunta kuului anneksina Turun ruotsinkieliseen tuomiokirkkoseurakuntaan. Kaarinan seurakunnasta erotettiin Kakskerta rukoushuonekuntana vuonna 1764, kappeliseurakuntana 1858 ja itsenäisenä seurakuntana 1904.
Kun Suomen maaseudulle 1860-luvulla perustettiin kunnallishallinto, muodostettiin Kaarinan seurakunnan alueesta Kaarinan kunta. Vuonna 1939 osa sen alueesta liitettiin Turkuun, ja myös vanha Pyhän Katariinan kirkko sijaitsee tällöin Turkuun liitetyllä alueella. Liitoksesta huolimatta kunnan entinen alue pysyi kuitenkin yhtenä seurakuntana vuoteen 1991 saakka, jolloin se jaettiin kahtia. Tällöin muodostettiin nykyinen Kaarinan kunnan alueella toimiva Kaarinan seurakunta sekä Turun alueella toimiva Katariinanseurakunta. Molemmat kuuluvat kuitenkin Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymään.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kaarinan seurakunnan kirkkoherroina:
Piikkiön seurakunta

Piikkiön seurakunta on seurakunta Varsinais-Suomessa, Kaarinan kaupungissa. Seurakunta kuuluu Turun arkkihiippakunnassa Tuomiorovastikuntaan ja on osa Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Merja Hermonen . Vuoden 2024 lopussa Piikkiön seurakuntaan kuului 5 446 jäsentä, mikä oli 67,4 prosenttia alueen asukkaista.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Piikkiön seurakunnan kirkkoherroina:
Auriol (kirjaintyyppi)

Auriol on ranskalaisen art nouveau -aikakauden taiteilijan ja kirjainmuotoilja George Auriolin suunnittelema kirjaintyyppi. Kirjasinvalimo Deberny &amp; Peignot julkaisi sen vuonna 1901. He vaativat, että Auriol suunnittelisi kirjaintyypistä myös lihavan version, jossa olisi tavanomaisemmat kirjainmuodot. Se julkaistiin myöhemmin nimellä Robur. Linotype on julkaissut Auriolista Matthew Carterin suunnitteleman digitoidun version, jossa on useita uusia leikkauksia sekä lisäksi kolme kukka-aiheista vinjettifonttia. Myös useat muut fonttivalmistajat, kuten Adobe, Bitstream ja GLC, ovat julkaisseet Auriolista omat versionsa.
Georg Böhm

Georg Böhm (2. syyskuuta 1661 Hohenkirchen – 18. toukokuuta 1733 Lüneburg) oli saksalainen urkuri ja säveltäjä. Hän vaikutti keskeisesti Johann Sebastian Bachiin.
Böhm sai varhaisimman musiikkikasvatuksensa urkuri-isältään. Hän sai mahdollisesti opetusta myös Ohrdrufin kanttorina toimineelta Johann Heinrich Hildebrandilta. Kun Böhmin isä kuoli vuonna 1675, Böhm opiskeli Goldbachissa ja Gothassa, kunnes pääsi elokuussa 1684 Jenan yliopistoon. Vuonna 1693 hänen tiedetään olleen Hampurissa. Hänet valittiin Lüneburgin Johanniskirchen urkuriksi edeltäjänsä Christian Florin kuoltua vuonna 1697. Tässä virassa hän toimi omaan kuolemaansa saakka.
Pitkään esitettiin spekulaatioita sen suhteen, oliko Johann Sebastian Bach koskaan Böhmin oppilaana. Vahvistus Bachin olemiselle Böhmin opissa saatiin vuonna 2004 asiasta kertoneen tabulatuurikäsikirjoituksen löytämisen myötä. Böhmin vaikutus Bachiin näkyy etenkin tämän kuoroteoksissa. Bachin poika Carl Philipp Emanuel kirjoitti isänsä "rakastaneen ja tutkineen Lüneburgin urkuri Georg Böhmin teoksia". 
Böhmin omista sävellyksistä tunnetuimmiksi tulivat hänen erityyliset teoksensa cembalolle ja uruille. Cembalosarjat mukailevat tyyliltään Johann Jakob Frobergeria. Urkuteokset ovat omaperäisempiä. Böhm tunsi intoa koraalipartitaksi kutsuttua uutta muotoa kohtaan; siinä italialaistyylinen muunnelmamuoto partita yhdistetään luterilaiseen koraaliin. Böhm sävelsi useita tällaisia teoksia. Partitojen lisäksi Böhm sävelsi uruille toccatoja, preludeja, fuugia ja postludeja. Hänen tuotantoonsa kuuluu kosketinsoittimille sävellettyjen teosten ohella lukuisia kantaatteja ja hengellisiä lauluja.
Isa Boletini

Isa Boletini (15. tammikuuta 1864 – 24. tammikuuta 1916) oli Kosovon albaani nationalisti ja sissitaistelija. Nuorena hän liittyi albaaninationalistien Prizrenin liigaan ja taisteli Ottomaaneja vastaan. Tämän jälkeen hän oli lojaali ottomaanien sulttaanille ja rakensi tukikohdan Mitrovicaan. Hän toimi Ottomaanien palatsin vartioiden komentanaja Istanbulissa neljän vuoden ajan. Vuonna 1909 hän ja muut Kosovon albaani johtajat kapinoivat ottomaaneja vastaan. Vuonna 1910 hän kapinoi uudestaan ottomaaneja vastaan. Ensimmäisen Balkanin Sodan aikana hän taisteli montenegrolaisia ja serbialaisia joukkoja vastaan Kosovossa. Boletini osallistui Albanian itsenäisyysjulistukseen Vlorëssa, marraskuussa 1912 ja hänestä tehtiin brittien diplomaattiedustaja ja Albanian ruhtinas Vilhelmin henkivartija. Hän kuoli yhteenotossa Podgoricassa tammikuussa 1916.
Ilolan koulu (Porvoo)

Ilolan koulu on pieni kyläkoulu Porvoon Ilolassa. 
Koulu sijaitsee noin yhdeksän kilometrin päässä Porvoon keskustasta. Koulussa opiskelee noin 50 oppilasta. Koulu koostuu kahdesta rakennuksesta: vuonna 1892 rakennetusta Taitotalosta ja vuodesta 2021 käytössä olleesta uudesta koulutalosta. Iltapäiväkerhoa koulussa järjestää Ilolan koti- ja kouluyhdistys.
OttoNd (pelaaja)

Otto ”ottoNd” Sihvo on suomalainen "Counter-Strike 2" -ammattilainen, joka edustaa suomalaista HAVU Gamingia. Sihvo onnistui pääsemään "n" arvostetuimpaan major-turnaukseen erään joukkueensa CR4ZY:n kanssa vuonna 2019. Sihvon rooli joukkueessa on tarkkuuskivääripelaaja. 
Aiemmin urallaan Sihvo on pelannut myös CR4ZY:n ja sen edeltäjän Valiancen ja Vitaliksen riveissä. Vuonna 2016 ammattilaisuransa aloittanut Sihvo on tienannut voittorahoja noin 70 000 dollaria.
Avaruusruoka

Avaruusruoka on ruokaa, jota astronautit syövät avaruudessa. Juri Gagarin oli ensimmäinen avaruudessa ruokaillut ihminen. Gagarinin ruoka oli hammastahnaputkilon muotoisiin pakkauksiin pakattua nestemäistä tahnaa sekä suklaakastiketta.
Avaruusruoalle on luokituksensa: juomat, tuoreruoat (2 päivän säilymisaika), luonnollisessa muodossa olevat (pähkinät, myslipatukat), lämpökäsitellyt, keskiverrosti kosteat sekä uudelleenkosteutettavat.
Avaruusruoan kehitys.
Mercury-projektiin kuuluneet astronautit 1960-luvun alussa ottivat avaruuteen mukaansa pakastekuivattua ruokaa jauhemuodossa ja napostelukokoisina kuutioina. Tässä muodossa oleva ruoka ei ollut suosittua astronauttien keskuudessa, sillä sen valmistaminen oli hankalaa.
Gemini-projektin aikaan 1960-luvun puolessa välissä pakastekuivattu ruoka oli kehittynyt. Astronauteille oli nyt tarjolla muun muassa katkarapucocktaileja, paahtoleipää, kanaa, vihanneksia ja vanukasta. Valikoima laajeni entisestään myöhempiä lentoja varten. Astronauttien käytössä oli nyt myös lämmintä vettä, mikä helpotti ruoan valmistamista. 
Nykyään astronauttien avaruusruoka on tehty samalla periaatteella, kuin Yhdysvaltain armeijan sissimuonapakkaukset. Tarjolla on myös kuivattua ruokaa ja suoraan pakkauksesta tarjoiltavaa lämpökäsiteltyä ruokaa. Ruokavalikoima on laajentunut kokonaisiin aterioihin. Kaikkea huoneenlämmössä säilyvää voidaan nykyään syödä avaruudessa. 
Ruokavalikoiman erot maiden välillä.
Jokaisen avaruusvaltion oma ruokakulttuuri seuraa myös avaruuteen. Kun Yhdysvaltain astronautit syövät aamiaiseksi munakasta ja pekonia, Venäjän kosmonautit syövät kalaa. Venäjä myös suosii enemmän tölkkejä avaruusruoan säilömiseen. Kosmonauttien avaruusruokavalioon kuuluvat myös erilaiset keitot, lampaanliha, borssi, gulassi ja sampi.
Kiinalaiset toivat ensimmäisellä lennollaan avaruuteen yuxiang-possua, kung pao -kanaa, riisiä ja kiinalaista yrttiteetä, japanilaiset puolestaan sushia, ramen-nuudeleita, yokania ja japaninaprikoosilla maustettua riisiä.
Juristernas hus

Juristernas hus () on "Juridiska föreningen i Stockholm" -yhdistyksen rakennus, joka sijaitsee Frescatissa Tukholman yliopiston kampuksella Ruotsissa. Ralph Erskinen suunnittelema rakennus valmistui vuonna 1991. Rakennus nimitettiin vuoden 1992 Träpriset-ehdokkaaksi.
Erskinen orgaaninen muotoilu muistuttaa hänen aikaisemmista rakennuksistaan, erityisesti Allhusetista. Rakennus on pohjamuodoltaan puoliympyrä ja se kaareutuu vanhan tammen ympäri. Ajatus säästää arvokasta luontoa (tässä tapauksessa tammia) näkyy myös Allhusetissa ja vuonna 1997 valmistuneessa Aula Magnassa. 
Rakennuksen katto kallistuu pihalle päin ja sen voi hahmottaa esittävän kolmesta kumpareesta ja kahdesta laaksosta muodostuvaa aaltoilevaa maisemaa. Puurakenteinen katto vaikuttaa keveältä ja sitä tukevat kaltevat puupilarit. Katteena on mustaksi maalattu rivisaumattu peltikate. Rakennuksen keskiosassa on luentosali, yhteensä erilaisia tiloja on viisi, osa näistä on vuokrattavissa. Rakennuksessa on tilaa kaikkiaan noin 300 henkilölle.
Rakentamisen rahoitus tuli tahoilta, jotka halusivat tukea oikeustieteellistä tutkimusta ja hankkia samalla oikeustieteen opiskelijoille innoittavan tilan. Hankkeen vetäjinä oli joukko oikeustieteellisen tiedekunnan opettajia. Juristernas husin omistaa ja sitä hallinnoi Stiftelsen Juristernas hus – säätiö, jonka hallituksessa on Juridiska Föreningenin ja oikeustieteellisen tiedekunnan edustajia. Säätiön hallituksen puheenjohtaja on Juridiska Föreningenin inspehtori. Juridiska Föreningenin lisäksi rakennuksessa on toiminut vuodesta 1991 oikeustieteilijöiden kirjakauppa.
Kaikki ei aina mene niin kuin on suunniteltu, näin Ralph Erskine puki ajatuksensa sanoiksi vuonna 1992:
Iki (kaupunki)

Iki () on Japanin kaupunki Nagasakin prefektuurissa. Se sijaitsee Genkainmeressä Kyūshūn ja Tsushiman saarten välissä ja käsittää kokonaisuudessaan Ikin saaren sekä 23 muuta pienempää saarta, joista neljä on asuttuja. Kaupungissa on 26 553 asukasta (heinäkuussa 2019) ja sen pinta-ala on 139,42 neliökilometriä.
Ikin kaupunki perustettiin vuonna 2004, kun neljä Ikin saarella aiemmin sijainnutta maaseutukaupunkia, Ashibe, Ishida, Katsumoto ja Gōnoura, liitettiin yhteen. Merkittävin keskus saarella on Gōnoura. Saarelta on vanhastaan ollut vilkkaat yhteydet manner-Aasiaan, ja siellä on säilynyt lukuisia historiallisia jäänteitä, kuten Yayoi-kauden arkeologinen kohde Harunotsuji ja "kofun"-hautakumpuja. Merkittäviä elinkeinoja ovat matkailu, kalastus, karjankasvatus ja maanviljely, joka tuottaa esimerkiksi hedelmiä, kasviksia ja tupakkaa. Saaren rannikko on pääosin rikkonainen, ja siellä on lukuisia pieniä lahtia uimarantoineen.
Y. S. Rajasekhara Reddy

Y. S. Rajasekhara Reddy (tunnetaan nimikirjaimilla YSR; 8. heinäkuuta 1949 – 2. syyskuuta 2009) oli intialainen poliitikko, joka toimi Andhra Pradeshin osavaltion pääministerinä vuodesta 2004 kuolemaansa saakka. Hänen poliittinen uransa alkoi vuonna 1978, jonka jälkeen hänet äänestettiin neljästi Andhra Pradeshin lainsäädäntökokoukseen ja neljästi maansa parlamentin alahuoneeseen. 
Poliitikkona hän pyrki vaikuttamaan erityisesti kastittomien, naisten ja nuorten asemaan. Maanviljelijöiden asiat ja ongelmat olivat myös hänen huomionsa keskipisteessä. Hän johti pitkiä marsseja sekä nälkälakkoja tuodakseen esille yhteiskunnan ongelmia. Kastittomille kristityille hän pyrki turvaamaan samat oikeudet kuin kastittomille hinduille.
Hänen kuolemakseen koitui lento-onnettomuus, joka tapahtui häntä kuljettaneelle helikopterille 2. syyskuuta 2009. Kyseisessä lentoturmassa kuoli myös neljä muuta koneessa ollutta. Vuonna 2010 hänen kunniakseen nimettiin .
Perhetausta.
Y. S. Rajasekhara Reddy syntyi erittäin uskonnolliseen protestanttiseen kristittyyn perheeseen. Hänellä oli kaksi lasta, Andhra Pradeshin pääministeri Y. S. Jaganmohan Reddy ja politiikassa vaikuttava tytär Y. S. Sharmila. Hänen isänsä oli poliitikko Y. S. Raja Reddy, joka murhattiin vuonna 1998 pommi-iskussa. Vuonna 2019 YSR:n sukua pidetään Andhra Pradeshin toiseksi mahtavimpana poliittisena dynastiana.
Turunmaa (juusto)

Turunmaa on Valion valmistama juusto. 
Turunmaa on suomalainen juustolaji ja juustotyypin juuret ulottuvat Turun saaristoon 1600-luvulle. Juuston valmistus Turunmaan nimellä aloitettiin Paattisissa vuonna 1931. Nykyisin Turunmaata valmistetaan Valion Lapinlahden juustolassa. Vuonna 1992 kevytversio kehitettiin Iisalmen juustolassa.
Mediatakojat

Mediatakojat Oy on Bauer Media Oy:n omistama suomalainen radiotoimintaa harjoittava mediayhtiö. Yrityksen kotipaikka on Pori.
Historia.
Mediatakojat osti Turun Paikallisradio Oy:stä 66 % osuuden ja Salon Alueradio Oy:stä 57 % osuuden vuonna 2016.
Radio Mikkelin taajuudella aloitti Radio City vuonna 2020.
Mediatakojat teki aiemmin tehnyt yhteistyötä Sanoma-konsernin kanssa ja yhteistyön tuloksena syntyivät radiokanavat Helmiradio ja HitMix.
Maaliskuussa 2021 Bauer Media osti Mediatakojat Oy:n.
Radiokanavat.
Mediatakojat hallinnoi seuraavia radiokanavia:
Era (musiikkiprojekti)

Era on ranskalaisen säveltäjän Eric Lévin New Age -musiikkia soittava projekti. Yhtyeen musiikissa yhdistyy gregoriaaninen kirkkolaulu, maailmanmusiikki, elektroninen musiikki ja poprock.
Eran ensimmäinen albumi, Era , julkaistiin vuonna 1996 ja siitä tuli maailmanlaajuinen menestys, ensimmäisen singlensä "Ameno" ansiosta. Se myi yli 6 miljoonaa kappaletta ja siitä tuli tuolloin eniten viety ranskalainen albumi. Sitä seurasivat Era 2 vuonna 2000 ja The Mass vuonna 2003. Vuonna 2008 yhtye poikkesi merkittävästi aiemmista teemoistaan ​​ja esitteli neljännellä albumillaan, Rebornilla, elektronisemman äänimaiseman arabialaisilla vaikutteilla. Seuraavien kahden vuoden aikana Era julkaisi albumit Classics ja Classics 2, jotka sisälsivät nykyaikaisia ​​uudelleentulkintoja mm. Johann Sebastian Bachin, Giuseppe Verdin, Antonio Vivaldin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Ludwig van Beethovenin ja Pjotr Tšaikovskin klassisista teoksista.
X/Open

X/Open tai X/Open Company oli vuonna 1984 perustettu Unix-yritysten konsortio, jonka tehtävä oli tunnistaa ja edistää standardeja.
Järjestöllä oli hallussaan Unix-tavaramerkki vuodesta 1993 vuoteen 1996, jolloin se yhdistyi Open Software Foundationin kanssa muodostaen The Open Groupin. Novell siirsi tavaramerkin X/Openille mutta myi lähdekoodit ja tuotetoteutuksen (UnixWare) erikseen.
Järjestö julkaissut muun muassa "X/Open Portability Guide" -määrittelyjä (XPG), sekä X/Open XA -standardin transaktiokäsittelyyn. X/Open Curses määrittelee tekstin syötön ja näytön päätteille.
XPG -määrittelyn XPG4v2 toimi perustana Single Unix Specification -määrittelyn ensimmäiselle versiolle.
X/Open Transport Interface.
X/Open Transport Interface (XTI) on määrittely ohjelmointirajapinnalle (API), jota käytetään verkkoliikenteen ohjelmointiin OSI-mallin mukaisesti. XTI on riippumaton varsinaisesta protokollasta. XTI:n konsepti on samanlainen kuin Berkeley sockets -rajapinnan, mutta perustuu vanhempaan Transport Layer Interface (TLI) -määrittelyyn.
TLI on kirjasto System V Unixille, ja XTI on toteutus "X/OPEN CAE Specification of X/Open Transport Interface" -määrittelystä.
Lewis B. Patten

Lewis Byford Patten (13. tammikuuta 1915 – 22. toukokuuta 1981) oli tuottelias yhdysvaltalainen lännenkirjailija, joka syntyi ja kuoli Denverissä, Coloradossa. Hänen esikoisromaaninsa oli "Massacre at White River" (1952). Patten kirjoitti joskus myös salanimillä "Lewis Ford", "Lee Leighton" ja "Joseph Wayne".
Patten kirjoitti noin sata lännenromaania, joista 38 on suomennettu, osa lyhennettynä. Pattenia on julkaistu Suomessa lähinnä Sheriffi- ja Montana-lännenpokkarisarjoissa. Suomalaisen pulp-kirjallisuuden tutkijan Juri Nummelinin mukaan "valtaosa kirjoista on hyviä ja Patten selkeästi yksi tärkeimpiä lännenkirjailijoita". Erityisesti Pattenin varhainen teos "Ruudinsavun valtakunta" (Gunsmoke Empire, 1955) on "yksi parhaita noir-tyylisiä synkkiä lännenkirjoja". 
Pattenin romaaneista on filmattu kolme: "Punainen auringonlasku" (1956), "Sheriffin viimeinen laukaus" (1969) ja "Voittamattomat" (1969).
Montana (lännenpokkarisarja)

Montana oli Sheriffi-sarjan ohella pitkäikäisin suomalainen lännenpokkarisarja. Vuosina 1960–1984 Montana-pokkaria ilmestyi kaikkiaan 166 numeroa. Tarinoista vastasi useampi kirjoittaja, esimerkiksi Louis L’Amour, Lewis B. Patten, Elmer Kelton ja Ray Hogan. Montana-sarjan ensimmäinen kirja oli Joseph Chadwickin "Sheriffin voitto" (alkuteos A Town to Tame, 1958) ja viimeinen Albert Butlerin "Hirsipuumies" (alkuteos Get Judge Parker! 1980). Montana-sarjaa julkaisi alkuun espoolainen Viihdekirjat, joka myytiin 1970-luvun puolivälissä Ruotsiin.
Elmer Kelton

Elmer Stephen Kelton (29. huhtikuuta 1926 – 22. elokuuta 2009) oli yhdysvaltalainen lännenkirjailija, joka julkaisi ensimmäisen romaaninsa "Hot Iron" vuonna 1956.
Western Writers of American asiantuntijaraati valitsi vuonna 2001 Keltonin 1900-luvun parhaaksi lännenkirjailijaksi.
Keltonin mukaan hänen kirjojensa toistuva teema on aikojen muuttuminen ja tapa, jolla ihmiset ottavat sen vastaan. Kelton on myös todennut, että hänen kirjojensa henkilöt ovat aivan tavallisia ihmisiä. Hän vertasi omia teoksiaan kuuluisan lännenkirjailijan Louis L’Amourin teoksiin sanoen: "Hänen sankarinsa ovat melkein kaksimetrisiä ja voittamattomia, minun sankarini 170-senttisiä ja peloissaan."
Keltonilta on suomennettu kuusi teosta, joista viisi on julkaistu Montana-lännenpokkarisarjassa.
Vuonna 1995 valmistunut, Tommy Lee Jonesin ohjaama ja tähdittämä lännenelokuva "The Good Old Boys" perustuu Elmer Keltonin samannimiseen romaaniin.
Puheen kuulemisen mallintaminen

Puheen kuulemisen mallintaminen (On the modelling of speech perception) on vuonna 1987 ilmestynyt professori Matti Karjalaisen toimittama teos Suomen Akatemian monivuotisesta (1983–1986) psykoakustiikan perustutkimushankkeesta Teknillisessä korkeakoulussa Otaniemessä. Se on alan suomenkielinen perusteos. 
Perustutkimushankkeeseen erityisesti vaikuttaneita henkilöitä Karjalaisen lisäksi teoksessa mainitaan diplomi-insinöörit Raimo Toivonen, Jouni Koljonen ja Toomas Altosaar. 
Teoksessa kuvattava Suomen Akatemian tutkimusprojekti "Auditiivisen ja puheviestinnän mallintaminen" (Modelling of Auditory and Speech Communication) alkoi 1983. Hanke oli jatkoa aiemmille Suomen Akatemian rahoittamille puhesyntetisaattorin kehityshankkeille Tampereella VTT:n sairaalatekniikan laboratoriossa ja Tampereen teknillisessä korkeakoulussa. 
Teoksen 57 ensimmäistä sivua käsittelee aihetta "Auditiiviset mallit ja puheen kuuleminen, psykoakustinen lähestymistapa".
Norman A. Fox

Norman Arnold Fox (26. toukokuuta 1911 – 24. maaliskuuta 1960) oli yhdysvaltalainen lännenkirjailija. Hänen tarinansa sijoittuvat usein Montanan historian todellisiin tapahtumiin, ja ne sisältävät aikakauden aitoja yksityiskohtia. Foxin suosio oli suurimmillaan 1950-luvulla, jolloin hänen kirjoistaan tehtiin useita elokuvia: "Pistoolimiehet" (1953), "Seikkailija Montanasta" (1955), "Uhkapeliä elämästä" (1956) ja "Kaksintaistelu vuorilla" (1957).
Fox aloitti uransa 1930-luvulla kirjoittamalla lännennovelleja esimerkiksi Western Story Magazineen. Hänen ensimmäinen romaaninsa "The Gunsight Kid" julkaistiin vuonna 1941. Fox julkaisi kaikkiaan 32 lännenromaania ja kaksi novellikokoelmaa. Häneltä on suomennettu kolme romaania, jotka ovat ilmestyneet Montana-lännenpokkarisarjassa, sekä yksi pienoisromaani, joka on julkaistu Lännensarjassa.
Fox kuoli syöpään 48-vuotiaana 24. maaliskuuta 1960. Hänet on haudattu Great Fallsiin, Montanaan.
Nahkasukka-sarja

Nahkasukka-sarja on yhdysvaltalaisen kirjailijan James Fenimore Cooperin tunnetuin teos. Sen päähenkilö on Natty Bumppo, joka tunnetaan myös nimillä Hirventappaja, Haukansilmä ja Nahkasukka. Natty Bumppon intiaaniystäviä ovat Chingachgook ja tämän poika Unkas.
Sarjassa Nattyn elämää kuvataan kuudenkymmenen vuoden ajan. Natty on rehti eränkävijä ja Chingachgook on ”jalo villi”. Natty Bumppon esikuva on todennäköisesti kuulu eränkävijä Daniel Boone. Lännenkirjallisuutta paljon tutkinut ja siitä kirjoittanut Juri Nummelin toteaa, että Bumppo on "puoliksi alkuperäistä luontoa edustava villi, puoliksi sivistynyt valkoinen, joka ei pysty päättämään, kumpaan [ryhmään] hän haluaa kuulua".
Nahkasukka-sarjan kuuluisin teos on "Viimeinen mohikaani", jota monet pitävät Cooperin pääteoksena. Se on kirjoitettu antiikin tragedian muotoon: rakkaus ja tulevaisuus väistyvät kuoleman ja koston edessä.
Nahkasukka-sarjaan kuuluu viisi teosta, jotka ilmestyivät epäkronologisessa järjestyksessä. Nuoruudenkuvaus "Hirventappaja" ilmestyi viimeisenä, kun lukijat halusivat tietää, kuinka Nattysta tuli Haukansilmä. Nimen antaa kuoleva irokeesi, ja entinen nimi siirtyi siihen asti nimellä Hirvensurma tunnetulle rihlakiväärille. "Ruohoaavikko", joka on sarjan päätösosa, ilmestyi kolmantena.