tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Impedanssisovitus

Impedanssisovituksella tarkoitetaan sähkötekniikassa ja aaltoliikeopissa tilannetta, jossa kuormitusimpedanssi on lähteen (tai siirtolinjan) sisäisen impedanssin kompleksikonjugaatti. Impedanssisovitusehdon ollessa voimassa lähteestä saadaan kuormaan siirtymään maksimaalinen pätöteho. Lisäksi suurtaajuisen signaalin heijastuminen takaisin lähteeseen voidaan estää.
Impedanssisovitusehdon mukaan esimerkiksi luonteeltaan induktiiviseen kuormaan saadaan siirtymään maksimaalinen pätöteho, kun lähteen sisäinen impedanssi on luonteeltaan kapasitiivinen.
Impedanssinsovitus toteutetaan sähkötekniikassa kytkemällä lähteen ja kuorman väliin keloja ja kondensaattoreita, muuntaja tai siirtolinja. Pelkkä heijastus voidaan eliminoida vaimentimella tai suuntakytkimellä. Yleinen etenevän aallon sovitus (optiikassa, akustiikassa, kvanttimekaniikassa) tehdään yhdistämällä siirtolinjoja, joissa on sopiva aaltoimpedanssi.
Optiikassa impedanssisovitus saadaan aikaan ohuilla pinnoituksilla (ohutkalvo-optiikka), jotka toimivat siirtolinjoina.
Impedanssisovitusta käytetään muun muassa toteutettaessa seuraavia sähköopin ja elektroniikan sovellutuksia:
Vastaavasti toisaalta meluntorjunnassa käytetään impedanssiepäsovitusta vaikeuttamaan aaltojen etenemistä elementistä toiseen.
Viktor Tihonov

Viktor Vasiljevitš Tihonov (; 4. kesäkuuta 1930 Moskova, Neuvostoliitto – 24. marraskuuta 2014 Moskova, Venäjä) oli venäläinen jääkiekkovalmentaja ja yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä valmentajista. Hän valmensi Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkuetta sen menestysvuosina.
Tihonov pelasi itse jääkiekkoa puolustajana Moskovan Dynamossa ja Samaran TsSK VVS:ssä Neuvostoliiton mestaruussarjassa vuosina 1949–1963. Tihonov pelasi kaksi maaottelua Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa vuonna 1956.
Tihonovin valmennusura alkoi 1964 Moskovan Dynamon kakkosvalmentajana. Ensimmäinen seura päävalmentajana oli Riian Dynamo. Parhaiten hänet muistetaan Moskovan TsSKA:n valmentajana, jona hän aloitti 1977. Etenkin juuri Tihonovin ollessa valmentajana TsSKA:sta tuli käytännössä Neuvostoliiton maajoukkue, johon haalittiin parhaat pelaajat muista seuroista.
Tihonov tunnettiin autoritäärisestä valmennustyylistään. Hän puuttui jopa pelaajien henkilökohtaisiin asioihin ja leiritti joukkuettaan ulkopuolisilta suljetussa valmennuskeskuksessa lähes vuoden ympäri. Koska TsSKA oli armeijan joukkueena osana neuvostoarmeijaa, hän pystyi toimimaan näin. Vaikka TsSKA:n pelaajia varattiin NHL:ään, Tihonov pystyi hallintokontaktiensa avulla estämään heidän lähtönsä. Usein hän jätti myös valitsematta pelaajia maajoukkueeseen länteen loikkaamisen pelossa milloin minkäkin verukkeen varjolla. Vasta Aleksandr Mogilnyin loikkaaminen ja avainpelaajien kapinoiminen 1990-luvun taitteessa vapautti kokeneita pelaajia lähtemään NHL-kaukaloihin. Tästä aiheesta on Igor Larionov kirjoittanut kirjan "”Ykkösketju kapinoi”". 
Tihonov oli sotilasarvoltaan kenraali.
Tihonovin poika Vasili Tihonov (1958–2013) oli myös jääkiekkovalmentaja, joka valmensi Suomessa Porin Ässiä ja Rauman Lukkoa. Pojanpoika Viktor jr. (s. 1988) pelaa jääkiekkoa KHL:ssä SKA Pietarin joukkueessa.
Viktor Tihonov kuoli marraskuussa 2014 moskovalaisessa sairaalassa pitkäaikaiseen sairauteen. Hän oli kuollessaan 84-vuotias.
Saavutukset.
Tihonov valmensi Neuvostoliiton, Venäjän ja IVY:n maajoukkueita vuosina 1977–1992, 1994 ja 2003.
Koskenalan piiri

Koskenalan piiri () on hallinnollinen piiri Leningradin alueen koillisosassa, noin 280 kilometrin päässä Pietarista. Se sijaitsee Äänisen lounaisrannalla Syvärijoen molemmin puolin. Piiri rajoittuu lännessä Lotinapellon piiriin, etelässä Tihvinän piiriin, idässä Vologdan alueeseen ja pohjoisessa Karjalan tasavaltaan kuuluviin Vepsän kansalliseen volostiin sekä Prääsän ja Aunuksen piireihin. 
Piiri on perustettu vuonna 1927. Alueen pinta-ala on 7 679,2 km² ja asukkaita 38 900, joista valtaosa (21 700) asuu Koskenalan kaupungissa. 
Kunnat.
Koskenalan piiri on 1. tammikuuta 2006 lähtien jaettu viiteen kunnalliseen muodostelmaan: neljään kaupunkikuntaan ja yhteen maalaiskuntaan. 
Hallinnollinen jako ennen vuotta 2006.
Ennen vuoden 2006 kunnallishallintouudistusta Koskenalan piiri jaettiin kolmeen kaupunkityyppiseen taajamaan ja seitsemään kylähallintoalueeseen. Koskenalan kaupunki ei tuolloin kuulunut piiriin.
Kaupunkityyppiset taajamat
Kylähallinnot
Ennen vuotta 2006 lakkautettuja kylähallintoja
Elinkeinoelämä.
Metsä-Botnialle valmistui OOO Svir Timberille sahalaitos 2006
Kalevala (täsmennyssivu)

Kalevala on Suomen kansalliseepos. Nimen muita merkityksiä ovat:
TNT-ekvivalentti

TNT-ekvivalentti on erityinen energian mittayksikkö, jota käytetään yleensä kuvaamaan räjähdysvoimakkuutta. Yksikön määritelmä perustuu TNT-räjähteen eli trotyylin räjähdysenergiaan. On sovittu, että trotyylin räjähdysenergia on 4,184 MJ/kg.
Yksikköä käytetään usein kuvaamaan varsinkin suuria räjähdyksiä tai ydinaseita. Tyypillisesti käytetään tonnin eli tuhannen kilogramman monikertoja, kilotonni, megatonni ja gigatonni.
Kilotonnia, megatonnia ja gigatonnia käytetään myös massan yksikkönä - tonnin monikertoina.
Kilotonni.
Kilotonnia (lyhenne kt) käytetään usein kuvaamaan ydinaseiden räjähdysvoimaa. Kilotonnin voima on tuhannen trotyylitonnin räjähtäessä vapautuva energia. On sovittu, että trotyylin räjähdysvoima on 4,184 MJ/kg, joten yksi kilotonni tarkoittaa 4,184 terajoulea (4,184·1012 joulea).
Hiroshimaan pudotetun atomipommin räjähdysvoima vastasi noin 13 kilotonnia (eli 13 miljoonaa kilogrammaa TNT:tä).
Kilotonni massan yksikkönä.
Kilotonnia (lyhenne kt) käytetään myös massan yksikkönä. Kilotonni on tuhat tonnia – yksi gigagramma (109 g). Kilotonnista käytetään myös ilmaisua "tuhatta tonnia", joka lyhennetään "ttn".
Megatonni.
Megatonnia (tunnus Mt) käytetään kuvaamaan suurimpien ydinaseiden räjähdysvoimaa. Muita vastaavan luokan tapahtumia on geologiset ilmiöt ja taivaan kappaleiden törmäykset. Yksi megatonni on sellaisen räjähdyksen voimakkuus, jonka saisi aikaan miljoona tonnia trotyyliä eli trinitrotolueenia (TNT). Se vastaa noin 4,184·1015 joulea eli 4,184 petajoulea.
Megatonnin suuruinen räjähdys saavutetaan vetypommin räjähdyksessä. Hiroshiman pommin voima oli vain 0,015 megatonnia, ja suurimman räjäytetyn vetypommin voima noin 57 megatonnia.
Megatonniluokkaa energiaa vapautuu tulivuorenpurkauksissa, maanjäristyksessä ja kymmenien metrien läpimittaisen meteoriitin törmätessä maahan. Kilometrin läpimittaisen meteoriitin törmäysräjähdys tuottaa 10 miljoonan megatonnin räjähdyksen.
Megatonni massan yksikkönä.
Megatonnia (lyhenne Mt tai Mtn) käytetään myös massan yksikkönä. Megatonni on miljoona tonnia – yksi teragramma (1012 g).
Gigatonni.
Gigatonnia (Gt) käytetään kuvaamaan hyvin suuria räjähdyksiä kuten asteroidin törmäystä Maahan. Gigatonni vastaa räjähdystä, jonka aiheuttaisi gigatonnin määrä TNT:tä. TNT-gigatonni on 4,184 × 1018 joulea energiaa.
Suurin ihmisen rakentama vetypommi, Tsar-bomba, räjäytettiin 30. lokakuuta 1961 ja sen voimakkuus oli 57 megatonnia eli 0,057 gigatonnia.
Gigatonni massan yksikkönä.
Gigatonnia (lyhenne Gt) käytetään myös massan yksikkönä. Gigatonni on miljardi tonnia – yksi petagramma (1015 g).
Frederiksbergin kunta

Frederiksberg on Pääkaupunkialueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 104 294 asukasta, ja sen pinta-ala oli 8,7 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Frederiksberg.
Frederiksberg sijaitsee kokonaan Kööpenhaminan kunnan sisällä. Ennen Tanskan kuntauudistusta 2007 Frederiksberg oli yksi kolmesta Tanskan kunnasta, joka ei kuulunut mihinkään lääniin (). Kaksi muuta kuntaa ovat Kööpenhaminan kunta ja Bornholmin kunta. Frederiksberg on pinta-alaltaan Tanskan pienin mutta asukasluvultaan seitsemänneksi suurin kunta. Se on myös Tanskan tiheimmin asuttu kunta, jota pidetään Kööpenhaminan kaupunginosana.
Seurakunnat.
Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista (). Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin.
Pormestarit.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Frederiksbergin pormestareina:
Pormestarit
Ystävyyskaupungit.
Frederiksbergin ystävyyskaupungit:
Carmella Corleone

Carmella Corleone on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon menestysromaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamissa elokuvissa "Kummisetä" ja "Kummisetä osa II". Carmella italialaisamerikkalaisen rikollisperheen kantaäiti. Elokuvassa Carmellan osaa näyttelee Morgana King.
Juoni.
Carmella saapuu 16-vuotiaana Sisiliasta ja avioituu Vito Corleonen kanssa. Hän on etevä keittäjä ja hyvä talousihminen, joka tarjoaa rauhallisen kodin miehelleen, joka etenee New Yorkissa merkittävimmän rikollisperheen päämieheksi. Hän on helposti lähestyttävä ja toimii tavallisten ihmisten huolten kuuntelijana, sillä ihmiset tietävät hänen sanansa painavan Kummisedän päätöksissä.
Kuolemanmarssi (holokausti)

Keskitysleirivankien kuolemanmarssit olivat toisen toisen maailmansodan loppuvaiheessa saksalaisten järjestämiä kuolemanmarsseja, joilla natsit siirsivät keskitysleirien vankeja lähestyvien rintamalinjojen tieltä sisemmälle Saksaan. Tuhannet heikkokuntoiset vangit pakotettiin tällaisille marsseille pääasiassa talvella 1944–1945.
Toisen maailmansodan loppuvaiheessa liittoutuneet – Yhdysvaltain, Ison-Britannian, Neuvostoliiton ja Ranskan joukot – saartoivat Saksaa joka puolelta. Vihollisten lähestyessä saksalaiset päättivät hylätä keskitysleirit ja tuhota kaiken todistusaineiston niiden olemassaolosta.
Keskitysleirivangit kuuntelivat uutisia liittoutuneiden lähestymisestä toiveikkaina. Kun rintama tuli saksalaisten kannalta vaarallisen lähelle, heidät pakotettiin kuitenkin liikkeelle. Saksalaiset vartijat tappoivat suuria määriä vankeja jo ennen marssille lähtöä: sairaat ja muut marssimaan kykenemättömät saatettiin muitta mutkitta ampua. Usein nälkäkuoleman partaalla olleita vankeja marssitettiin kilometrikaupalla lumessa juna-asemille. Sinne päästyä heidät lastattiin junaan, joissa ei useinkaan ollut ruokaa eikä suojaa. Perillä alkoi marssi uudelle leirille. Uupuneet vangit, jotka eivät kyenneet pysyttelemään muiden tahdissa, ammuttiin.
Suurin ja tunnetuin kuolemanmarssi tapahtui tammikuussa 1945 puna-armeijan edetessä idästä Puolasta kohti Saksaa. Yhdeksän päivää ennen kuin neuvostoarmeija saavutti Auschwitzin leirin, saksalaiset marssittivat 60 000 vankia leiristä juniin. Noin 15 000 kuoli matkalla. Myös kirjailija Elie Wiesel, joka selvisi holokaustista ja sai vuoden 1986 Nobelin rauhanpalkinnon, pakotettiin kuolemanmarssille Auschwitzista Buchenwaldiin. Hän kuvaa marssia vuonna 1958 ilmestyneessä romaanissaan "Yö".
Karvatuppi

Karvatuppi on ihmisellä ihon orvaskedessä sijaitseva, karvan juurta ympäröivä ihon osa. Karvatuppea ympäröivät useimmiten hiki- ja talirauhanen, joista johtavat kanavat tuppeen. 
Karvatupen tulehdus.
"Karvatupen tulehdus" voi johtua esimerkiksi sisäänkasvaneesta ihokarvasta. Sisäänkasvanut ihokarva on karva, joka ei jostakin syystä läpäise ihon päällimmäistä kerrosta, vaan alkaa kasvaa karvatupessa. Tämä voi johtua esimerkiksi jatkuvasta nyppimisestä aiheutuneesta karvan heikkoudesta. 
Karvatupen tulehdus voi olla erittäin tuskallinen, jos karvatuppeen kasaantuu esimerkiksi talia siten, että tuppi alkaa toimia talin "varastona". Yleensä karvatupen tulehdus on vaaraton, jollei se leviä tai jollei iho ole päässyt tulehtumaan yritettäessä avata tai puhkaista syntynyttä pattia.
Tom Hagen

Tom Hagen (1910–1972) on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon menestysromaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamissa elokuvissa "Kummisetä" ja "Kummisetä osa II". Elokuvassa Hagenin osaa näyttelee Robert Duvall. Hagen on italialaisamerikkalaisen rikollisperheen asianajaja.
Kummisetä Vito Corleonen vanhin poika Sonny Corleone tapaa 12-vuotiaan, asunnottoman Tomin ja vie tämän kotiinsa. Hagen otetaan epävirallisesti perheen jäseneksi. Hän kouluttautuu lakimieheksi ja palvelee Corleonen perhettä ensin lakimiehenä ja sitten "consiglierinä", Donin lähimpänä apulaisena.
Työssään hän joutuu olemaan tekemisissä sekä viranomaisten lahjonnassa että rikoksien tekemisessä. Laulaja Johnny Fontanen haluaman elokuvaroolin tiellä on tuottajamoguli Jack Woltz, joka henkilökohtaisten syiden takia ei halua antaa roolia Fontanelle. Kummisetä on käskenyt tehdä ”tarjouksen, josta ei voi kieltäytyä”. Vieraillessaan Woltzin luona, Hagen huomaa tuottajan rakkauden hevosia kohtaan. Huonosti päättyneiden neuvotteluiden jälkeisenä aamuna tuottaja herää sängyssään epämiellyttävään kosteuteen, joka hänen suureksi kauhukseen on verta hänen lempihevosensa irtileikatusta päästä.
Tom Hagen joutuu ylläpitämään perheen uskottavuutta Vito Corleonen haavoituttua murhayrityksessä, Sonnyn kuoltua väijytyksessä, keskimmäisen pojan Fredon saatua hermoromahduksen ja nuorimman pojan Michaelin lähdettyä maanpakoon poliisikapteenin murhasta epäiltynä. Michaelin otettua isänsä jälkeen ohjakset käteensä, Tom Hagen on olennainen apu alettaessa siirtää perheen toimintaa lailliseksi 1950-luvun puolivälissä. Perheen varat siirretään hotelli- ja viihdealalle ja New Yorkiin jää pelkästään oliivikauppayritys. Vedonlyönti-, prostituutio- ja ravintolatoiminta annetaan kummisedän "caporegimeille" Salvatore Tessiolle ja Pete Clemenzalle, jotka olivat Vito Corleonen parhaat ystävät 30 vuoden takaa. Nyt he saisivat perustaa omat perheensä.
Hagen muuttaa vaimonsa ja lastensa kanssa Las Vegasiin, jonne Corleonen perheen toiminta jatkossa keskittyy. Corleone myös siirtää hänet pois consiglierin tehtävistä, jonka tiedon Hagen ottaa vastaan ristiriitaisesti. Tultaessa 1970-luvulle kaikki siirrot on tehty ja perhe on tunnettu enemmän hyväntekeväisyystyöstään kuin rikollisuudesta.
IV (Cypress Hillin albumi)

IV on rap-yhtye Cypress Hillin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1998.
Pekka Nousiainen

Pekka Evert Juhani Nousiainen (s. 8. heinäkuuta 1945 Enonkoski) on suomalainen poliitikko ja kuntajohtaja.
Nousiainen on koulutukseltaan ylioppilasmerkonomi ja kunnallissosionomi. Hän toimi vuosina 1972–1977 kunnansihteerinä Liperissä, 1977–1986 kunnanjohtajana Polvijärvellä ja 1986–2010 Punkaharjulla. Sotilasarvoltaan hän on reservin kapteeni.
Nousiainen toimi Suomen keskustan kansanedustajana Etelä-Savon vaalipiiristä vuosina 1999–2007. Vuosina 2012–2017 hän toimi Savonlinnan kaupunginvaltuutettuna. Hän ei asettunut ehdolle enää vuoden 2017 kuntavaaleissa.
Jedwabnen joukkomurha

Jedwabnen joukkomurha on heinäkuussa 1941 tapahtunut pogromi, jossa huomattava osa puolalaisen Jedwabnen kylän juutalaisväestöstä tapettiin. Joukkomurhassa monet uhrit poltettiin elävältä, ja sen suorittivat ilmeisesti Jedwabnen sekä lähikylien asukkaat. Saksalaisten osallistumisesta murhaan kiistellään yhä.
Joukkomurha.
Saksan hyökkäyksen edetessä itärintamalla perustettiin erityisiä osastoja (Einsatzgruppen), joiden tehtävä oli tuhota miehitettyjen alueiden juutalaiset. Heinäkuussa 1941 suurin osa Jedwabnen noin 2 500 asukkaan kylän juutalaisväestöstä murhattiin. Paikalla oli myös jonkin verran juutalaisia muista kaupungeista.
Aamulla 10. heinäkuuta Jedwabnen kylän juutalaiset pakotettiin kodeistaan kylän keskusaukiolle, jossa heitä pahoinpideltiin. Noin 40–50 juutalaisen ryhmä, johon kuului myös paikallinen rabbi, joutui sen jälkeen tuhoamaan Vladimir Leninin patsaan, joka oli pystytetty kylään neuvostomiehityksen aikana. Tämän jälkeen juutalaiset tapettiin, ja osia monumentista heitettiin joukkohautaan.
Vähän myöhemmin (eri todistajien mukaan yhdestä muutamaan tuntiin) useimmat jäljelle jääneistä juutalaisista pakotettiin erääseen latoon. Monia lyötiin ja tapettiin matkalla. Lato sytytettiin sitten palamaan, ja sen sisälle suljetut ihmiset paloivat elävältä.
Tätä elävältä polttoa käytettiin uudelleen lavastettuna alkukuvana holokaustia yhden perheen näkökulmasta kuvanneessa, yhdeksäntuntisessa televisiosarjassa "Polttouhrit".
Holokaustin rikoksia tutkivan Kansallisen muistin instituutin mukaan joukkomurhassa kuoli ainakin noin 380 ihmistä. Professori Jan Tomasz Gross on aiemmin arvioinut uhrien lukumääräksi 1 600, mutta IPN pitää tätä lukua hyvin epätodennäköisenä.
Tutkimukset.
Monien vuosien ajan uskottiin, että Jedwabnen joukkomurhan takana oli jokin saksalainen "Einsatzgruppe". Vuonna 2001 puolalais-amerikkalainen historioitsija Jan Tomasz Gross julkaisi tapahtumasta yksityiskohtaisen tutkimuksen nimellä "Sąsiedzi" (Naapurit). Siinä hän kuvasi joukkomurhaa pogromiksi ja väitti, että Jedwabnen juutalaisten kuolemasta olivat vastuussa heidän puolalaiset naapurinsa. Saksalaisilla ei olisi mitään osuutta asiaan.
Kirja herätti Puolassa valtavan kohun. Muun muassa professori Tomasz Strzembosz väitti, että vaikka puolalaiset osallistuivat murhaan, sitä valvoivat saksalaiset. 
Huolellisen tutkimuksen jälkeen IPN julkaisi vuonna 2002 raportin, jossa tuettiin Grossin väitteitä, vaikka murhattujen juutalaisten määrää pidettiin Grossin alkuperäistä väitettä huomattavasti matalampana. Sen mukaan paikalla oli myös kahdeksan saksalaista poliisia. Joidenkin todistajien mukaan saksalaisia sotilaita oli paikalla, toisten mielestä ei. Ei-juutalaisten puolalaisten osallistumista murhiin pidetään todistettuna, mutta saksalaisten osuudesta kiistellään edelleen.
Vuonna 2001 Puolan presidentti Aleksander Kwaśniewski pyysi juutalaisilta julkisesti anteeksi Jedwabnen tapahtumia.
Ivangorod

Ivangorod (, , vanha suomennos Iivananlinna) on kaupunki Narvanjoen itärannalla Venäjän puolella. Hallinnollisesti se kuuluu Leningradin alueen Jaaman piiriin. Ivangorodin vastapuolella Narvanjoen toisella puolella sijaitsee Viron itäisin kaupunki Narva.
Hallinto.
Ivangorod on Jaaman piirin alaisen Ivangorodin kaupunkikunnan ("gorodskoje poselenije") hallinnollinen keskus. Vuonna 2021 kaupunkikunnassa oli 9 329 asukasta ja kaupungissa 9 320. Kaupunkikuntaan kuuluu lisäksi myös seitsemän asukkaan Orehovaja Gorkan kylä sekä kahden asukkaan Popovkan huuttori.
Historia.
Nimi Ivangorod tulee suuriruhtinas Iivana III:lta. Venäläiset rakensivat Iivananlinnan vuonna 1492 vastapäätä Narvanjoen toisella puolella sijaitsevaa Narvan linnoitusta estääkseen Ruotsin yhteyden Saksalaisen ritarikunnan alueisiin Virossa ja Liivinmaalla, mutta 1496 ruotsalaiset hävittivät sen Knut Possen ja Svante Sturen johdolla. On väitetty, että kaupungin asukkaat olivat pääasiassa vatjalaisia.
Ivangorod rakennettiin uudelleen ja vuonna 1612 Ruotsi kaappasi sen itselleen Evert Hornin johdolla. Vuonna 1617 Stolbovan rauhansopimuksessa Ivangorod siirtyi Ruotsille, kuten muutkin Inkerin alueella sijainneet linnoitukset. Kaupungissa oli linnoituksen lisäksi kivestä rakennettu venäläinen kirkko sekä luostari. Kaupunki, jota ympäröi puusta rakennettu palisadi, toimi myös markkinapaikkana. Stolbovan rauha takasi ivangorodilaisille heidän kreikkalaisen uskonsa ja vahvisti kaupungin privilegiot, jotka antoivat heille oikeuden käydä kauppaa Novgorodin kanssa. Kaupunginhallinnon päättävät elimet olivat kaupunginvanhin (starost) varamiehineen ja porvariskokous. Kaikki kaupungin asukkaat olivat kansallisuudeltaan venäläisiä. Kuningatar Kristiina yhdisti Narvan ja Ivangorodin kaupungit päätöksellään joulukuun 17. päivänä 1645, ja Ivangorodin itsenäisyys päättyi. Yhteensä noin tuhat venäläistä pakkosiirrettiin joen länsirannalle Narvan esikaupunkiin. Ivangorod oli Ruotsin vallan alla vuoteen 1704 asti, jolloin suuren Pohjan sodan yhteydessä Venäjä hyökkäsi sinne.
Vuonna 1918 Saksa valtasi Ivangorodin ja vuonna 1920 se liitettiin Viroon Tarton rauhassa. Vuonna 1945 Ivangorod liitettiin Venäjän neuvostotasavaltaan ja nykyään se kuuluu Venäjälle.
Kaupunki nykyään.
Ivangorod on pieni Venäjän ja Euroopan unionin rajakaupunki, jolle rajaa ylittävä liikenne on merkittävää. Liikenneväylistä tärkein on Pietarista saapuva valtatie M11 ("Narva", osa :tä). Tämä eurooppatie jatkaa Viron puolella Tallinnaan (Viron valtatie 1). Kaupungin läpi kulkee rautatie, jonka Ivangorod-rautatieasemalla pysähtyy Tallinna–Pietari–Moskova -pikajuna ja vastaava paluujuna öisin.
Marskin ryyppy

Marskin ryyppy on marsalkka Mannerheimin nimeen liitetty snapsina nautittava väkevä alkoholiannos. Lähteiden mukaan on tärkeää, että juoma on kaadettu lasissa piripintaan tai pintajännityksen ansiosta jopa hiukan kukkuralleen ja että juoma tarjoillaan jääkylmänä ja juodaan läikyttämättä.
Ainesosat.
Juomasekoituksen yksityiskohdista on kiistelty liki 50 vuotta, eikä alkuperäisen reseptin mukaisia ainesosia enää ole saatavana. Sekoituksen kehitti alun perin Mannerheimin adjutantti Ragnar Grönvall marsalkan pyydettyä tätä tekemään jotain sulfiittispriistä tehdyn sodanaikaisen huonolaatuisen votkan, ns. tikkuviinan, maulle. Tarkoituksena oli peittää halvan viinan makua lisäämällä mukaan tilkka kalliimpia aineita.
Tavaramerkki.
Ryypyn tavaramerkki kuului pitkään Mikkelin Klubille. Vuonna 1995 yhdistys vuokrasi valmistusoikeudet brittiläiselle Allied Domecq Wines &amp; Spirits Ltd:lle. Yritys valmistutti juomaa myyntiin kuopiolaisella Lignell &amp; Piispasella. Marraskuussa 2005 Mikkelin Klubi kertoi myyneensä tavaramerkin kansainväliselle alkoholijätille Pernod Ricardille. Tarkkaa kauppasummaa ei kerrottu julkisuuteen, mutta sen sanottiin olevan ”miljoonia mummon markkoja”. Huhtikuussa 2009 juoman oikeudet siirtyivät aiemmin vain sen valmistuksesta huolehtineelle Lignell &amp; Piispaselle.
Monien asiantuntijoiden mukaan tavaramerkillä myyty tuote ei kuitenkaan ole lähinnä alkuperäistä reseptiä. Alkossa myytävä Ritarin Ryyppy on lähempänä oikeaa sekoitusta – sikäli kun sitä voidaan nykyraaka-aineista valmistaa. Toisen perusosan, pöytäviinan raaka-aine on muuttunut. Tuolloin pöytäviina saatiin sulfiittiselluloosan jätelipeästä käyttämällä ja tislaamalla. Myöskään Rajamäen akvaviittia ei enää valmisteta. Altia käyttää Ritarin Ryypyssään näiden sijasta muuta akvaviittia ja viljasta valmistettua viinaa.
Vaippafetisismi

Vaippafetisismi tarkoittaa fetististä suuntautumista vaippojen käyttöön, vaikkei siihen ole lääketieteellistä tarvetta. Vaikka vaippafetisismistä puhutaan julkisuudessa verrattain harvoin, kyse on tosiasiassa yksi tavanomaisimmista ja yleisimmistä fetisismeistä. 
Vaippafetissi on usein, mutta ei aina, luonteeltaan seksuaalista. Sen ilmeneminen vaihtelee tavanomaisesta asustefetissistä valta- ja roolileikkiin.
Vaippafetisismiin joskus liittyvä osa-alue on aikuislapsen leikkiminen, joka englanninkielisissä yhteyksissä tunnetaan nimellä "adult baby". Tällöin kyseessä on roolileikki, jossa aikuinen ihminen näyttelee vaipoissa olevaa lasta. 
Sekä vaippafetisismi että aikuislapsen leikkiminen saattavat joskus olla infantilismin ilmentymiä. Infantilismilla kuitenkin yleensä ymmärretään pidemmälle menevää regressiota ja aikuisen lapsenomaista käyttäytymistä.
Sihote-Alinin meteoriitti

Sihote-Alinin meteoriitti tuli maahan massiivisena rautasateena 12. helmikuuta 1947 Venäjällä Sihote-Alinin vuorilla 440 kilometriä koilliseen Vladivostokista. Meteoriitti oli 23 tonnin painoinen ja tyypiltään rautameteoriitti.
Cavalleria rusticana

Cavalleria rusticana on yksinäytöksinen Pietro Mascagnin säveltämä ooppera, jonka libreton ovat kirjoittaneet Giovanni Targioni-Tozzetti ja Guido Menasci Giovanni Vergan novellin perusteella. Oopperan ensiesitys oli 1890 Teatro Costanzissa Roomassa. Sitä esitetään usein kaksoisnäytäntönä Ruggero Leoncavallon säveltämän "Pajatson" () kanssa. Oopperan instrumentaalinen "intermezzo" on suosittu orkesterikappale.
Hahmot.
Tapahtumapaikka ja -aika.
Pääsiäinen, Sisilia
I Näytös.
Turiddu on kihlautunut kauniin Lolan kanssa ennen sotaväkeen menoaan. Sieltä palattuaan Turiddulle selviää, että Lola on mennyt naimisiin Alfion kanssa. Turiddu löytää uuden rakkauden ja suunnittelee menevänsä naimisiin Santuzzan kanssa. Mustasukkainen Lola viettelee Turiddun uudelleen.
Santuzza etsii Turiddua, joka Lucian mukaan on lähtenyt naapurikylään. Santuzza ei usko Luciaa ja paikalle tuleva Alfio kertookin nähneensä Turiddun talonsa lähellä. Muiden poistuttua Santuzza kertoo Lucialle pelkäävänsä, että Turiddu haluaa edelleen Lolaa ja hylkää hänet. Turiddu kiistettyä Santuzzan syytökset, paikalle saapuu Lola rakkauslaulua hyräillen ja Turiddua viettelevästi katsellen. Turiddu ja Lola menevät kirkkoon.
Santuzzan rakkaus kääntyy vihaksi ja hän paljastaa aavistuksensa Turiddun ja Lolan salaisesta suhteesta Alfiolle, joka päättää kostaa Turiddulle.
Kirkonmenojen jälkeen Turiddu kutsuu muita juomaan viiniä. Turiddu ojentaa viiniä myös Alfiolle, joka kieltäytyy juomasta. Miehet syleilevät toisiaan ja Alfio puree kaksintaistelun merkiksi Turiddua oikeaan korvaan. Turiddu pyytää äitiään pitämään hyvää huolta Santuzzasta, jos hän ei palaisi elävänä. Turiddu ja Alfio lähtevät metsään ja jonkin ajan kuluttua kaikki kuulevat naisen huutavan: ”Turiddu on tapettu!”
Classic Radio

Classic Radio oli Suomessa vuosina 1992–2009 toiminut klassiseen musiikkiin erikoistunut radioasema, joka toimi vuosina 1994–2004 nimellä "Classic FM". Alkuperäinen nimi palautui 1. huhtikuuta 2004. Kanava aloitti toimintansa Helsingissä vuonna 1992 perinteisenä radioasemana. Vuonna 2008 aseman omistus siirtyi Metroradio Finlandilta 4Radio Oy:lle. Classic Radiolla oli käytössään osavaltakunnallinen toimilupa.
Marraskuussa 2008 taustayhtiön toimitusjohtaja tuomittiin törkeästä petoksesta ja seuraavan vuoden elokuussa radiokanava menetti toimilupansa. Myöhemmin radioasema ilmoitti siirtyvänsä pelkästään internetin kautta kuunneltavaksi nettiradioasemaksi. Kanavan lähetykset päättyivät myös internetissä 17. marraskuuta 2009. Vuonna 2009 Kustannusosakeyhtiö Koivuniemi haki Classic Radiolta vapautunutta toimilupaa.
Piirreavaruus

Piirreavaruus on hahmontunnistuksessa vektoriavaruus. Piirreavaruuden mittaa kutsutaan piirteeksi. Muunnosta näyteavaruudesta piirreavaruuteen kutsutaan piirreirrotukseksi.
Esimerkki.
Olkoon näyteavaruus formula_1, josta saadut näytteet ovat formula_2 kokoisia kuvia. Kuvat esitetään laskennallissa menetelmissä usein matriiseina). Kuvataan näytteet piirreavaruuteen formula_3. Tällaista operaatiota, jossa piirreavaruuden dimensio on pienempi kuin näyteavaruuden, kutsutaan dimension pienennykseksi. Lasketaan jokaisesta kuvanäytteestä kuvan keskimääräinen kirkkaus. Näin ollen muunnos formula_4 näyteavaruudesta piirreavaruuteen on
formula_5, 
missä formula_6 on formula_7 kokoinen vektori ja formula_8 on formula_2 kokoinen kuvamatriisi.
Luettelo ministereistä Suomen ulkoministeriössä

Tämä on luettelo Suomen ulkoministeriössä toimineista ministereistä. Ulkoministeriön nimi oli vuoden 2017 loppuun asti ulkoasiainministeriö ja aivan alkujaan ulkoasiaintoimituskunta.
Ulkoasiainministeriössä on toiminut myös lukuisia ministereitä, joiden vastuualueisiin on kuulunut ulkoasiainministeriöön kuuluvia asioita. Näitä ovat esimerkiksi kauppapolitiikkaan liittyvät tehtävät kauppa- ja teollisuusministerin tehtäväalueessa ja kehitysyhteistyö osana ympäristöministerin tehtäviä sekä useiden eri ministeriöiden ministereiden toiminta pohjoismaisesta yhteistyöstä vastaavana ministerinä.
Ulkoministeri.
Ulkoministeri toimii ulkoministeriön päällikkönä.
Vuoden 1919 hallitusmuodon 33 § mukaan Suomen suhteista ulkovaltoihin määräsi presidentti eduskunnan hyväksynnällä, mikäli sopimukset kuuluivat lainsäädännön alaan tai muusta syystä edellyttivät eduskunnan suostumista. Tiedonannot ulkovalloille ja Suomen ulkomaanlähettiläille oli kuitenkin toimitettava toimialasta vastaavan ministerin kautta. 
Tätä tehtävää hoiti ja hoitaa myös presidentin ulkopoliittista asemaan heikentäneen vuoden 2000 perustuslain mukaan pääasiassa ulkoasiainministeri ja hänen johtamansa ulkoasiainministeriö.
Nykyisen perustuslain 93 § mukaan:
Toinen ministeri.
Toisen ulkoasiainministeriössä toimivan ministerin tehtäväalueeseen on useimmiten kuulunut ainakin kauppapolitiikka ja useimmiten myös kehitysyhteistyötä käsittelevät asiat. Ajoittain ministerin tehtäväalueeseen on kuulunut myös valtioneuvoston kansliassa sijaitsevat Euroopan unionia koskevat asiat.
Kolmas ministeri.
Ajoittain ulkoasiainministeriössä on toiminut myös kolmas samanaikainen ministeri. Ahon, Kataisen ja Stubbin hallituksissa on ollut kehitysyhteistyöhön keskittynyt ministeri. Kummassakin tapauksessa ministerin tehtäväalueeseen kuului asioita myös muista ministeriöistä: Ahon hallituksessa ministeri vastasi alkoholipolitiikasta, Kataisen ja Stubbin hallituksissa valtion omistajanohjauksesta.
Tässä luettelossa on mainittu ainoastaan sellaiset kehitys(yhteistyö)ministerit, jotka ovat toimineet päätoimisesti ulkoasiainministeriössä. Kehitysyhteistyö on useimmiten kuulunut osaksi toisen ulkoministerin/ulkomaankauppaministerin tehtäviin – vuosina 1995–2002 kuitenkin osana ympäristöministerin ja vuosina 2002–2003 toisen valtiovarainministerin tehtäviin.
Sivutoimiset ministerit.
Seuraavien ministerien salkkuun on sisältynyt joitain ulko(asiain)ministeriön hallinnonalaan kuuluvia asioita.
Ari Vaahtera

Ari Vaahtera (21. lokakuuta 1953 – 15. toukokuuta 2003) oli suomalainen rockmuusikko, joka aloitti uransa jo 1970-luvulla muun muassa yhtyeissä Kalevala ja Bluesounds. Vaahtera soitti bassoa ja lauloi. Lisäksi hän toimi myös tuottajana ja äänittäjänä. 1990-luvun alussa Vaahtera harjoitti kaikkia edellä mainittuja taitojaan Kauko Röyhkän yhtyeessä. Vuosikymmenen lopulla hän keskittyi omaan Poptones-yhtyeeseensä. Vaahtera teki kaikkiaan viisi sooloalbumia. Hän tuotti monia artisteja kuten Aknestik, 22-Pistepirkko, Kumikameli, Tavaramarkkinat ja Jimi Tenor &amp; His Shamans sekä Shadowplay.
Vaahteran bassokitara oli 1970-luvulla Epiphone-merkkinen ja myöhemmin Fenderin Precision Bass. Bassovahvistimena oli harvinainen 1970-luvulla tehty Road bassovahvistin, nimensä mukaisesti tehty kestämään tien päällä. Ari Vaahtera oli myös kitaristi. 1980-luvun puolessavälissä Vaahteralla oli jonkin aikaa Ari Vaahtera Band, missä hän lauloi ja soitti kitaraa.
Ari Vaahtera menehtyi sairauteen Helsingissä puolisen vuotta ennen 50-vuotispäiväänsä.
Changi

Changi (, ) on Singaporen kaupunkivaltion itäisin osa.
Alueella sijaitsevat sekä Changin kansainvälinen lentoasema, joka aloitti toimintansa vuonna 1981. Lisäksi siellä on vankila, jossa toimeenpannaan hirttämällä maassa langetetut kuolemanrangaistukset.
Los Grandes Éxitos En Español

Los Grandes Éxitos En Español (Greatest Hits in Spanish) on Cypress Hillin espanjankielinen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1999. Se myi Yhdysvalloissa platinaa
Skull &amp; Bones

Skull &amp; Bones on yhdysvaltalaisen Cypress Hill -rapyhtyeen viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2000.
Live at the Fillmore

Live at the Fillmore on Cypress Hillin ensimmäinen live-levy, joka julkaistiin vuonna 2000.
Albumi nauhoitettiin Fillmore Auditoriumissa, San Franciscossa 16. elokuuta 2000.
Retkiluistelu

Retkiluistelu (ruots. långfärdsskridsko, engl. nordic skating) on luistelua luonnonjäillä. Nykyiseen muotoonsa laji on kehittynyt 1900-luvulla Ruotsissa, josta laji on kulkeutunut Suomeen. Retkiluistelussa käytetään pitkäteräisiä luistimia, joissa kenkänä on hiihtomono kärkisiteellä tai vaelluskenkä remmisiteellä. Luistelumonoa käytettäessä kantapää jää irralliseksi, remmisiteellä se on kiinni luistimessa. Pitkän ja kapean terän ansiosta luistin liukuu herkästi ja terän etureunan loivan nousun vuoksi luistin kulkee hyvin myös epätasaisella jäällä. 
Retkiluistelua harrastetaan yleensä järvien tai meren jäällä, joskus myös hitaasti virtaavilla joilla. Suomessa retkiluistelu onnistuu parhaiten merellä tai Salpausselän eteläpuolisilla sisävesillä, joilla lumipeite jää useina talvina ohueksi. Luistelukausi alkaa Etelä-Suomessa tyypillisesti marraskuun puolivälissä ja jatkuu huhtikuun alulle. Auratuilla luonnonjääradoilla tapahtuvaa luistelua kutsutaan matkaluisteluksi vaikka se tapahtuukin retkiluistimilla.
Retkiluistelijan turvallisuusvarusteisiin kuuluvat kaulassa roikkuvat jäänaskalit ja pilli, metallikärkiset jääsauvat jään paksuuden kokeilemiseen (toinen sauva voi olla painavampi, jolla jäätä tunnustellaan), vesitiiviisti pakatut vaihtovaatteet ja heittoköysi. Lantiovyöllä ja haararemmillä (estää repun ylösnousemisen) varustettu reppu kelluttaa jäihin pudottaessa. Lisäksi luonnonjäällä ei tulisi liikkua koskaan yksin vaan vähintään yhden kaverin kanssa, joista ensimmäisenä kulkeva hallitsee turvallisen jäänlukemisen. Luistelijoiden tulee pitää riittävää turvaväliä toisistaan, jotta molemmat eivät putoa avantoon jään mahdollisesti pettäessä.
Retkiluistelun suosio on Suomessa kasvanut nopeasti, ja harrastajia arvioidaan olevan useita tuhansia. Järjestöihin kuuluvia retkiluistelun harrastajia on Suomen Retkiluistelijat ry:n mukaan noin 5 000.
Suomen retkiluistelijat ry on Suomen ladun alainen retkiluistelujärjestö.
Ruotsissa lajin harrastajia on reilusti yli 100.000. Norja tavoittelee harrastuksesta Ruotsin tyylistä/kokoista lajia ja siten Norjan valtio kouluttaa ja valistaa kansalaisiaan turvallisesta jäälläliikkumisesta ylläpitäen myös vesistöjen jäätietoja yllä.
Mogambo

Mogambo on vuonna 1953 ensi-iltansa saanut elokuva, joka kertoo rakkaussuhteista safarilla Afrikassa. 
"Mogambon" ohjasi John Ford, ja sen pääosissa ovat Clark Gable, Ava Gardner ja Grace Kelly. Elokuva kuvattiin Kongossa, Keniassa, Tansaniassa, Ugandassa ja studiolla Englannissa. 
Elokuva on uusintaversio vuonna 1932 ilmestyneestä elokuvasta "Saigonin kaunotar", jonka päärooleissa esiintyivät Clark Gable, Jean Harlow ja Mary Astor. Elokuvan ohjasi Victor Fleming. 
Grace Kelly voitti roolistaan Golden Globen parhaasta naissivuosasta ja elokuva oli ehdolla kahteen Oscariin parhaasta naispääosasta (Ava Gardner) ja parhaasta naissivuosasta (Grace Kelly). Itse elokuva oli ehdolla BAFTA-palkinnon saajaksi (Best Film from any Source USA).
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kati Sinisalo pitää Fordin ohjausta löysänä ja antaa "Mogambolle" kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Joutsen (elokuva)

Joutsen on vuonna 1956 uudelleen tehty elokuva vuoden 1925 mykkäelokuvasta. Elokuvan ohjasi Charles Vidor. Se kertoo eurooppalaisesta kuningasperheestä. Grace Kelly esittää prinsessaa ja Alec Guinness hänen serkkuaan ja prinssiä ja prinsessan veljen kaveria, jota prinsessan sydän rakastaa, esittää Louis Jourdan. 
Elokuvassa nähdään myös sittemmin muusikkona tunnetuksi tullut Van Dyke Parks, joka oli 1950-luvulla suosittu lapsinäyttelijä.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa pätevien näyttelijöiden puku- ja salonkikomediaksi ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Toko-Rin sillat

Toko-Rin sillat ("The Bridges at Toko-Ri") on vuonna 1954 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen sotaelokuva toisen maailmansodan hävittäjälentäjäveteraanista Harry Brubakerista (William Holden), joka joutuu jättämään perheensä ja lähtemään Korean sotaan. Elokuvan naispääosassa on hänen vaimoaan esittävä Grace Kelly. James Michenerin romaaniin perustuvan elokuvan ohjasi Mark Robson. 
Elokuva voitti parhaiden erikoistehosteiden Oscar-palkinnon.
Arvioita.
"The New York Timesin" ensi-iltakritiikissä ihastellaan näyttäviä taistelukohtauksia. Myös "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Sam Inkinen kutsuu elokuvaa yhä näyttäväksi ja uskottavaksi sotadraamaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Tauno V. Mäki

Tauno Vilhelmi Mäki (6. helmikuuta 1912 Karinainen – 7. lokakuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen ampuja, olympiamitalisti, metsästysasiantuntija, maa- ja metsätalousministeriön kalastus- ja metsästysosaston ylijohtaja, agronomi, majuri ja eräkirjailija. Hän voitti pronssia Helsingin kesäolympialaisten 1952 hirviammunnassa.
Toiminta jatkosodassa.
Jatkosodan aikana Mäki, silloiselta sotilasarvoltaan luutnantti, toimi Pohjois-Suomessa saksalaisten rintamavastuualueella Sallan alueen suomalaisena paikalliskomendanttina. Mäki toimi samalla myös alueella olevan Sallatuntureiden kupeessa sijainneen sotavankileiri 9F komendanttina. Historiantutkija Oula Silvennoisen mukaan Mäki tällöin kyyditsi erään Valpon virkailijan kanssa leiristä väkisin ulos sotavangin, ukrainalaisen Grigori Bondasin, ja myöhemmin ilmoitti, että vanki oli ammuttu pakoon pyrkiessään. Silvennoinen viittaa mahdollisuuteen, että vanki olisi ammuttu tarkoituksellisesti.
Vihreä tuli

Vihreä tuli ("Green Fire") on yhdysvaltalainen seikkailu- ja draamaelokuva vuodelta 1954. Sen on ohjannut Andrew Marton. Elokuvan pääosissa ovat Stewart Granger ja Grace Kelly. Elokuvan tuotti Metro-Goldwyn-Mayer (MGM).
Sen Dog

Sen Dog, oikealta nimeltään Senen Reyes (s. 10. marraskuuta 1965 Kuuba) on yhdysvaltalainen rap-artisti, ja yhtyeen Cypress Hill perustajajäsen. Sen Dog julkaisi ensimmäisen "Diary of a Mad Dog" -nimisen sooloalbuminsa vuonna 2008. Sen Dog ja hänen veljensä Mellow Man Ace muodostavat The Reyes Brothers -nimisen hip hop -duon. Duon esikoisalbumi "Ghetto Therapy" julkaistiin vuoden 2006 lokakuussa.
Greatest Hits from the Bong

Greatest Hits from The Bong on Cypress Hillin vuonna 2005 julkaisema kokoelmalevy, jolla on yhdeksän hittiä, kaksi uutta kappaletta sekä yksi remix-versio. Albumin nimestä huolimatta se ei sisällä Cypress Hillin "Hits from the Bong" -kappaletta.
Vuonna 2009 Sony BMG julkaisi levystä euroopassa uuden version uusituilla kansilla.
Huumorirock

Huumorirock on rockin tyylisuuntaus, jossa pyritään viihdyttämään katselijoita ja kuuntelijoita humoristisilla sanoituksilla ja lava-show'lla. Toisin kuin monien muiden musiikin lajien, huumorirockin koomisuus on tahallista. Yleensä huumorirock on humoristista sekä musiikillisesti että sanoituksiltaan. Sanoitukset voivat olla melko yksinkertaisia, mutta myös tehdä hienostuneesti pilaa erilaisista rock-maailman kliseistä sekä yhteiskunnan ongelmista.
Suomalaisia huumorirockyhtyeitä ovat muun muassa Raggars, Sleepy Sleepers, Hullujussi, Eläkeläiset, Turo's Hevi Gee, Rehupiikles, Lapinlahden Linnut, Kontra ja Halavatun papat. Tietyssä määrin ryhmään kuuluvat myös Klamydia ja Fuckin' Hippies.
Kansainvälisesti tunnetuin huumorirock-artisti on todennäköisesti "Weird Al" Yankovic ja tunnetuin kansainvälinen huumorirock-yhtye on Tenacious D. Yksi ensimmäisiä merkittäviä tyylilajin edustajia oli Frank Zappa.
Black Label Society

Black Label Society on yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1998. Yhtyeen keulakuva on Zakk Wylde, joka on tullut tunnetuksi Ozzy Osbournen yhtyeestä. Yhtye nousi suosioon vuonna 2003 julkaistun, yhtyeen viidennen albumin "The Blessed Hellriden" jälkeen. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Stillborn", "House Of Doom", "Suicide Messiah", "Doomsday Inc." sekä "In This River". Black Label Society toimi Ozzy Osbournen lämmittelijäbändinä Osbournen 2007 Euroopan kiertueella, joka ylettyi myös Hartwall Areenalle 6. kesäkuuta 2007.
Jäsenet.
Entiset jäsenet.
 &lt;br&gt;
In This River

In This River on yhdysvaltalaisen sludge metal -yhtye Black Label Societyn single yhtyeen kuudennelta studioalbumilta Mafia vuonna 2005.
Zakk Wylde on omistanut kappaleen hyvälle ystävälleen Dimebag Darrelille, joka ammuttiin kuoliaaksi joulukuussa 2004.
Petr Tenkrát

Petr Tenkrát (s. 31. toukokuuta 1977 Kladno, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija.
SM-liigaurallaan Tenkrát on edustanut Oulun Kärppiä, Tampereen Ilvestä ja Hämeenlinnan Pallokerhoa, ja on voittanut urallaan SM-kultaa kausilla 2003–2004 ja 2004–2005. Lisäksi hänellä on tilillään SM-pronssia kaudelta 2005–2006 ja SM-hopeaa kaudelta 2002–2003. Lisäksi hänet on palkittu SM-liigan kuukauden pelaajana tammikuussa 2004. 
NHL-seura Mighty Ducks of Anaheim varasi Tenkrátin kahdeksannella varauskierroksella kokonaisnumerolla 230. NHL-urallaan Tenkrát on edustanut Anaheimin lisäksi Nashville Predatorsia ja Boston Bruinsia, pelaten yhteensä 177 runkosarjaottelua NHL:ssä tehopistein 22+30=52. Pudotuspeliotteluita ei Tenkrát ole NHL-jäillä pelannut. 
Tšekin jääkiekkomaajoukkuetta Tenkrat on edustanut MM-kilpailuissa kolmesti, Latvian MM-kisoissa 2006, Venäjän MM-kisoissa 2007 ja Suomen sekä Ruotsin MM-kisoissa 2012. Saldona näistä MM-turnauksista Tenkrátilla on hopeamitali vuoden 2006 kisoista ja pronssimitali vuoden 2012 kisoista.
Laura Bono

Laura Bono, oikealta nimeltään Laura Bonometti, on italialainen laulaja. Hän on syntynyt 14. tammikuuta 1979 Varesen kaupungissa Lombardiassa Pohjois-Italiassa.
Bono voitti maaliskuussa 2005 San Remon festivaalien uusien esiintyjien sarjan. Hänen siellä esittämänsä kappale ”Non credo nei miracoli” oli keväällä Italian singlelistalla 15 viikkoa.
Levynteko aloitettiin pian tämän jälkeen, ja 11 kappaleen nimikkoalbumi "Laura Bono" julkaistiin Italiassa heinäkuussa. Levy pysyi Italian albumilistalla 10 viikkoa, vaikkakaan ei noussut 30:n myydyimmän joukkoon. Siltä on julkaistu kaksi uutta singleä, "Fino all'orlo" ja "Tutto ha una spiegazione". Bono on tällä välin vakiinnuttanut asemansa suosittuna live-esiintyjänä.
Kenttärata

Kenttärata on sotilaskäyttöön rakennettu, useimmiten väliaikainen, kevytrakenteinen ja kapearaiteinen rautatie. Kenttäradan tarkoituksena on helpottaa sotahuollon kuljetuksia muun rataverkon ja rintaman välillä, sekä juoksuhaudoissa.
Rautateitä on käytetty sodassa jo esimerkiksi vuosina 1861-1865 käydyssä Yhdysvaltojen sisällissodassa, mutta koska varsinaisten rautateiden rakentaminen oli hidasta ja niihin liittyvät suuret rakennukset houkuttelivat vihollista, ne yleensä päätyivät tykinkantaman ulottumattomiin. Ensimmäisessä maailmansodassa 1910-luvulla sodan molemmat pääosapuolet olivat ottaneet käyttöönsä kapearaiteisia kenttäratoja helpottaakseen ja nopeuttaakseen esimerkiksi ammuksien, sekä haavoittuneiden kuljetuksia. Kapearaiteiset kenttäradat olivat nopeasti rakennettavissa ja muuteltavissa, joka mahdollisti niiden käytön myös juoksuhaudoissa.
Suomessa käytössä olleita kenttäratoja.
Hyrynsalmen-Kuusamon kenttärata oli Natsi-Saksan vuosina 1942-1944 rakennuttama 178 km:n mittainen kenttärata. Rata alkoi keskeneräisen Taivalkosken-Ämmänsaaren radan päätteenä sillä hetkellä olleelta Hyrynsalmen rautatieasemalta ja jatkui lähelle Kuusamon nykyistä keskustaa. Vuonna 1944 avatun radan rakensivat saksalaiset kuritusvangit ja venäläiset sotavangit. Saksalaiset räjäyttivät sen vielä samana vuonna.
Ylä-Syvärin kenttärata oli suomalaisten vuosina 1942-1944 rakennuttama 71,6 km:n mittainen kenttärata. Rata alkoi Muurmannin radan varrella olleelta Pajusuon liikennepaikalta ja kulki Jyvenjoen kautta lähelle Äänisen rantaa. Jyvenjoelta oli myös erillinen sivuraide Syvärin rantaan. Radan rakentaminen olikin luultua hitaampaa ja helmikuun 11. 1944 avattu rata jouduttiin hylkäämään jo kesäkuussa 1944.
Hyrynsalmen-Kuusamon kenttärata, sekä Ylä-Syvärin kenttärata olivat molemmat kapearaiteisia 750:mm:n raideleveydelle rakennettuja ratoja. Hyrynsalmen-Kuusamon kenttärata oli Suomen pisin kenttärata, sekä Suomen pisin koskaan rakennettu kapearaiteinen rata. Molemmat radat ovat suurimmalta osalta tuhoutuneet ja kalustot hävinneet.
Hymy

Hymy on monimerkityksinen kasvojen ilme, joka voi esimerkiksi ilmaista mielihyvää tai viestiä ystävällisyyttä, kiitosta, hyväksyntää tai ylemmyyttä.
Fysiologia.
Hymyn tuottamiseen käytetään useita kasvojen 43 lihaksesta. Eri yksilöt käyttävät hymyillessään lihaksiaan hiukan eri tavalla, ja ihmisillä on myös eri määrä kasvolihaksia. Suupielten ja ylähuulen kohottamiseen vaaditaan vähimmillään viiden kasvolihasparin eli kymmenen lihaksen toiminta.
Hymy syntyy, kun iso poskiluulihas supistuessaan venyttää suuta leveämmäksi, jolloin suu kaartuu sivuilta ylöspäin. Jos isolla poskiluulihaksella on suupielessä kaksi kiinnityskohtaa, poskiin ilmaantuu hymykuopat. Hymylihas supistuessaan vetää suupielet sivuille.
Hymy voi ulottua myös silmiin. Kun kumpaakin silmäkuoppaa ympäröivä silmän kehälihas supistuu, posket nousevat ylöspäin, alaluomet pullistuvat ja silmäkulmiin muodostuvat naururypyt.
Hymy viestintänä.
Hymy on kaikissa kulttuureissa ystävällisyyden merkki, ja se on yleinen ilme tervehtimisen yhteydessä.
Vuonna 2017 julkaistun tutkimuksen mukaan hymytyyppejä on viestinnän kannalta kolme erilaista: palkitseva, yhdistävä ja hallitseva. Palkitsevassa hymyssä suupielet nousevat symmetrisesti, suu aukeaa, hampaat paljastuvat ja kulmakarvat kohoavat. Palkitsevasti hymyilevät esimerkiksi pienen lapsen vanhemmat lapselleen. Yhdistävässä hymyssä suupielet leviävät mutta hampaat eivät paljastu. Yhdistävällä hymyllä viestitään hyväksyntää, yhteenkuuluvuutta ja sidosta. Hallitseva hymy on epäsymmetrinen, ja siinä kohoavat kulmakarvat ja poskipäät. Hallitsevan hymyn toispuolisuus saa sen näyttämään hiukan ivalliselta ja pilkalliselta. Hallitsevalla hymyllä viestitään asemasta, ja sen avulla hallitaan sosiaalisia arvoasetelmia.
Vaikutukset.
Tutkimusten mukaan ostajat suosivat aidosti hymyilevän ihmisen kuvalla varustettuja tuotteita verrattuna vakavailmeisen tai keinotekoisesti hymyilevän ihmisen kuvalla varustetuihin. Tämän vuoksi mainoksissa näytetään usein hymyileviä ihmisiä.
Kanadassa vuonna 2011 julkaistun tutkimuksen mukaan onnellisesti hymyilevä nainen vetoaa miehiin, mutta onnellisesti hymyilevä mies ei vetoa naisiin seksuaalisesti. Naisten tiedetäänkin hymyilevän miehiä useammin.
Hymyilemisen on tutkimuksissa havaittu voimistavan hymyilijän omaa hyvänolontunnetta esimerkiksi hauskaa televisio-ohjelmaa katsottaessa.
Pagetin tauti

Pagetin taudissa luun muodostuminen on häiriintynyt. Luuta hajoaa kiihtyvään tahtiin, ja sen tilalle muodostuva luu on epänormaalia. Tauti on yleinen Keski-Euroopassa ja Yhdysvalloissa, jossa yli 55-vuotiaista 1–3 prosenttia sairastaa sitä. Skandinaviassa ja Suomessa tauti on paljon harvinaisempi, ja Suomessa sitä sairastaa alle yksi promille väestöstä.
Tauti on pitkään oireeton. Se todetaan monesti sattumalta röntgenkuvia tutkittaessa tai kohonnutta Afos-arvoa selviteltäessä. Potilaista 15–30 %:lla on tautia sairastava sukulainen. Tauti on yleisin pääkallon, selkärangan, lonkan ja alaraajojen luissa.
Olavi Mannonen

 
Olavi ”Ola” Aleksanteri Mannonen (7. maaliskuuta 1930 Viipuri – 17. maaliskuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiamitalisti. Ennen viisiottelu-uraansa Mannonen harrasti uintia ja vesipalloa. Uinnin hän aloitti vuonna 1946 lajinaan vapaauinti. Hän oli tuolloin Suomen parhaita alle 20-vuotiaita uimareita ja tavoitteena jo tuolloin Helsingin olympialaiset.. Nykyaikaisen viisiottelun pariin hän päätyi vuonna 1950 ja jo vuonna 1951 hän pääsi lajin olympiavalmennettaviin. Kansallisella tasolla hän saavutti mitaleita myös miekkailussa ja toimi Suomen Miekkailuliiton puheenjohtajana vuosina 1974–1975. Mannonen edusti Helsingin nykyaikaisia 5-ottelijoita ja Helsingin Poliisivoimailijoita.
Mannonen saavutti Helsingin olympialaisissa pronssia joukkuekilpailussa yhdessä Lauri Vilkon ja Olavi Rokan kanssa. Yksilökilpailussa hän oli paras suomalainen ja sijoittui viidenneksi. Vuonna 1955 Mannonen saavutti hopeaa Magglingenin MM-kisoissa. Puolestaan vuoden 1956 Melbournen olympiakisoissa hän oli hopealla yksilökilpailussa ja pronssilla joukkuekilpailussa, jossa hänen joukkuetoverinsa olivat Wäinö Korhonen ja Berndt Katter. Vuoden 1960 Rooman olympialaisiin hän ei päässyt loukkaantumisen vuoksi ja Tokiossa vuoden 1964 olympialaisissa Mannonen oli Suomen joukkueen johtaja. 
Ammatiltaan Mannonen oli ratsupoliisi vuodesta 1952, jolloin hän aloitti myös kilparatsastukseen perehtymisen. Hän oli Helsingin ratsastavan poliisin päällikkönä vuodesta 1971 eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1990.
Mannoselle myönnettiin Pro Urheilu -tunnustuspalkinto vuonna 2003. 
Mannonen kuoli 89-vuotiaana Helsingissä 17. maaliskuuta 2019. Hän oli viimeinen elossa ollut suomalainen Helsingin kisojen olympiamitalisti.
Saavutuksia.
Nykyaikainen viisiottelu
Legaatti

Legaatti (latinaa, "legatus"; monikossa "legati") oli antiikin Roomassa 1) lähettiläs, jonka Rooman senaatti lähetti tekemään valtiosopimuksia ja 2) tasavallan loppuaikoina provinssia hallitsevan virkamiehen lähin apulainen. Caesarista lähtien legaatti oli myös 100-luvun loppuun asti legioonankomentaja.
Legaatti toimi duxin alaisuudessa, mutta saattoi olla myös "dux"ista riippumaton, mikäli oli saavuttanut Roomassa vähintään preettorin arvon. Legaatit valittiin senaattorisukujen joukosta, ja koska legaatin asema takasi onnistuneen sotaretken päätteeksi leijonanosan ryöstösaaliista voittoisan legioonan legaatille, legaatin toimi oli erittäin haluttu.
Pääasiallisia legaattivirkoja olivat "legatus legionis" ja "legatus propraetor".
Legaatti palveli asemassaan yleensä kolmesta neljään vuotta – joskus enemmänkin. Yleensä legaatti oli legioonansa korkein komentaja, mutta useamman legioonan yhteisessä kampanjassa sotaretken komentaja, esimerkiksi toinen konsuleista tai kuvernööri, antoi sitovat käskyt legaateille.