tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Marián Šťastný

Marián Štastný ( s. 1953 Bratislava, Tšekkoslovakia) on jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Nuorempien veljiensä Peterin ja Antonin kanssa hän pelasi Tšekkoslakian maajoukkueessa 1970-luvulla. Anton ja Peter loikkasivat Kanadaan vuonna 1980 heti Lake Placidin olympiaturnauksen jälkeen ja Marián seurasi heitä seuraavana vuonna oltuaan vuoden pelaamatta.
Štastnýn veljesten yhteinen ihailun kohde oli tšekkiläinen jääkiekkoilija Václav Nedomanský, joka oli ensimmäinen rautaesiripun takaa länteen loikannut NHL-pelaaja. Nedomansky karkasi Tšekkoslovakiasta Sveitsin kautta Yhdysvaltoihin vuonna 1974.
Marián Štastný pelasi 122 maaottelua ja teki niissä 54 maalia. Hän pelasi 10 kautena ja pelasi 369 liigaottelua joissa hän teki 236 maalia. Hän pelasi jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa vuosina 1975–1979 sekä vuoden 1980 talviolympialaisissa. 
Štastnýlla on sekä Slovakian että Kanadan kansalaisuus. Hänen poikansa Robert Stastny pelasi pari vuotta yliopistojääkiekkoa Montrealissa McGill Universityn joukkueessa. 
Peterin, Antonin ja Mariánin vanhin veli, 1945 syntynyt Vladimir, ei itse pelannut jääkiekkoa mutta toimi vuosina 1999–2003 Slovakian maajoukkueessa apuvalmentajana.
Sean Burke

Sean Burke (s. 29. tammikuuta 1967 Windsor, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkomaalivahti.
Ura.
Burke aloitti NHL-uransa vuonna 1987–88. Hänen ensimmäinen joukkueensa tuolla tasolla oli New Jersey Devils. Ensimmäisellä kaudella hän ei saanut pelata kuin vain 13 ottelua, mutta seuraavaksi kaudeksi hän nousi joukkueen ykkösvahdiksi. Hän pelasi Jerseyssä 4 vuotta, kunnes hänet myytiin Hartford Whalersiin, vuonna 1992. Hän toimi Whalersien vahtina 5 kautta, kunnes seura siirtyi Carolinaan. Marraskuussa 1997 Burke pidätettiin vaimonsa pahoinpitelystä epäiltynä ja tuomittiin puolentoista vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen. Tuosta alkoikin treidausrumba, ja kaudella 97–98 hän pelasi Carolinan lisäksi Vancouver Canucksissa, sekä Philadelphia Flyersissä. Kaudella 1998–99 hän pelasi Florida Panthersissa. Kaudella 1999–00 Burke oli ehtinyt pelata vain 7 peliä Floridassa, kunnes hänet treidattiin Phoenix Coyotesiin. Burke toimi Phoenixin ykkösvahtina kauteen 2002–03 asti, jolloin Brian Boucher syrjäytti hänet. Kaudella 2003–04 hän siirtyikin takaisin Philadelphiaan.
Burke ei pelannut missään NHL:n työsulun aikana 2004–05, mutta kaudeksi 2005–06 hän siirtyi Tampa Bay Lightningiin. Kauden 2006–07 alussa Tampa Bay asetti Burken waiver-listalle, josta häntä ei kuitenkaan otettu. AHL-joukkue Springfield Falconsissa Burke putosi kakkosmaalivahdiksi, kun Karri Rämö syrjäytti hänet. Tammikuussa 2007 Burke laitettiin uudelleen waivereihin, joista maalivahtiensa loukkaantumisista kärsivä Los Angeles Kings nappasi miehen .
Burke ilmoitti lopettamisestaan syksyllä 2007, joten kausi 2006–2007 jäi hänen viimeisekseen ammattilaiskentillä. Yhteensä Burke pelasi NHL:ssä 820 peliä runkosarjassa. Hän oli lopettamisensa aikaan 12. eniten runkosarjapelejä pelannut maalivahti NHL:n historiassa. Kanadaa Burke ehti edustaa yli 100. maaottelussa. 
Peliuran jälkeen.
Lopetettuaan pelaaja-uransa Burke toimi kaksi kautta Phoenix Coyotesin pelaajakehityksestä vastaavana johtajana. Syksystä 2009 alkaen hänen tehtäviinsä lisättiin maalivahtivalmennus. Syksyllä 2012 hänet ylennettiin joukkueen apulais-GM:ksi mutta sen ohella hän myös jatkoi maalivahtien valmennusta kevääseen 2016 asti.
Kauden 2016-2017 alusta Burke siirtyi Montreal Canadiensin organisaatioon ammattilaispelaajien scoutiksi toimialueenaan Yhdysvaltain ja Kanadan länsiosat. Sen ohessa hän toimi myös 2017 Kanadan maajoukkueen Genreal Managerina Deutschland Cupissa ja Sprengler Cupissa ja apulais-GM:nä MM-kisoissa. NHL:n järjestämässä World Cup turnauksessa Burke toimi pienempien maiden pelaajista kootun Team Europen skouttina.
2018 Burke toimi Kanadan maajoukkueen General Managerina sekä harjoitusturnauksissa, että Olympiaturnauksessa että kevään MM-turnauksessa.
Aguiar da Beira

Aguiar da Beira on kunta Guardan piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 206,8 km² ja väkiluku noin 5 500.
Aguiar da Beiran nykyinen pormestari on Joaquim Bonifácio. Kunnan juhlapäivä on 10. helmikuuta.
Davenport

Davenport on Yhdysvalloissa, Iowan osavaltiossa sijaitseva kaupunki. Se on perustettu entiselle intiaanien asuttamalle alueelle. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan sen asukasmäärä oli 98 359.
Historia.
Intiaanipäällikkö Mustan Haukan () aikana valkoiset kävivät intiaanien kanssa useita kahakoita vuosina 1831–1832 ja lopulta päällikkö Kekouk kirjoitti nimensä asiakirjaan, jolla intiaanit luovuttivat 50 mailia leveän kaistaleen Mississippi-joen rantaviivaa Yellow Riveriltä aina Des Moines -joelle etelässä. Tämä asiakirja tunnetaan nimellä Black Hawk Purchase, ja sitä seurasi uudisasukkaiden muutto alueelle. Vuonna 1836 maaston tutkimukset oli saatu päätökseen ja alueen väestömäärä alkoi hiljalleen kohota.
Alueen nimeksi tuli kenraali George Davenportin mukaan Davenport. Osa uuden kaupungin kaduista sai intiaanikieliset nimet. Vuonna 1850 liikennöinti Mississippi-joella oli muuttunut sen verran turvalliseksi, että siirtolaisvirtojen määrä kasvoi huomattavasti. Useimmat varhaisista siirtolaisista olivat Amerikassa syntyneitä ja kotoisin Uudesta Englannista. 1850-luvulla alueelle muutti paljon myös saksalaista ja englantilaista alkuperää olevia uudisasukkaita. Kun Rock Island Railroad -yhtiö rakensia alueelle rautatien vuonna 1856, siirtolaisvirrat kasvoivat entisestäänkin.
Manteigas

Manteigas on Portugalin kunta Guardan piirissä Centron hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 122 neliökilometriä ja väkiluku 2 951 (vuonna 2024). Kunnan väestötiheys on siten 24 asukasta neliökilometrillä.
Manteigasin pormestari on Flávio Miguel Tacanho Massano. Kunnan juhlapäivä on 4. maaliskuuta.
Le Claire

Le Claire on kaupunki Scottin piirikunnassa, Iowassa, Yhdysvalloissa. Vuoden väestönlaskennassa sen väkiluku oli 2 847.
Historia.
Seudulla, jossa LeClaire sijaitsee, asui alun perin sauk- ja fox-intiaaneja, ja LeClairen ja Princentonin välisellä alueella käytiin intiaanitaistelu vuonna 1804, jossa sauk ja fox -intiaanit kävivät sioux-heimon kimppuun, ja taistelun kuluessa noin 1000 intiaania sai surmansa. Vuonna 1829 LeClairen alueelle muutti kolme valkoista perhettä, ja vuonna 1832 intiaanit tekivät rauhansopimuksen, jossa he antoivat yläputousten alueelta maata Antoine LeClairelle, ja juuri tällä alueella sijaitsee nykyään LeClairen kaupunki. "Buffalo Bill" Cody liittyy tämän paikan historiaan, ja niinpä yksi kaupungin kaduista on nimeltään Cody. Vuosien 1830 ja 1850 -välillä kaupungin koko kasvoi, ja sinne tuli muun muassa hotelli, pumppulaitos, jokilaivojen huoltopiste, ja lukuisia jokiveneiden miehistön asuntoja, kuten myös saha, viljamylly ja tiilitehdas. Stone School rakennettiin vuonna 1866, ja kaupunki sai oman hautausmaan. Vuonna 1846 perustettiin Iowan osavaltio.
Midge Ure

Midge Ure (s. 10. lokakuuta 1953), oikealta nimeltään James Ure, on skotlantilainen kitaristi ja laulaja. Suurimmassa suosiossa hän oli 80-luvun alkupuolella jolloin hän oli mm. yhtyeessä Ultravox. Hän sanoitti ja sävelsi yhdessä Bob Geldofin kanssa jättimenestyksen saavuttaneen hyväntekeväisyyshitin "Do They Know It's Christmas?". Ultravoxin hajottua hän jatkoi soolouraansa aina 90-luvulle asti. Ainoastaan "Breathe" oli kansainvälinen hittisingle, muuten menestys jäi varsin vaisuksi uran alkuvuosiin verrattuna.
Vuonna 2005 Ure järjesti Bob Geldofin kanssa Live 8 -hyväntekeväisyyskonsertit ja sai samana vuonna Brittiläisen imperiumin ritarikunnan OBE-arvonimen ("Officer of the Order of the British Empire") työstään musiikin ja hyväntekeväisyyden parissa.
Ure on ollut naimisissa kahdesti. Ensimmäinen avioliitto oli näyttelijä-kirjailija Annabel Gilesin kanssa. Heillä on liitosta yksi tytär, Molly. Toinen avioliitto Sheridan Uren kanssa, josta heillä on kolme tytärtä, Kitty, Ruby ja Flossie.
Fontevraudin apottiluostari

Abbaye de Fontevraud on vuonna 1101 perustettu apottiluostari lähellä Saumurin kaupunkia olevassa Fontevraud-l'Abbayen kunnassa, Anjoun (nykyisin Maine-et-Loiren departementti) maakunnassa Ranskassa.
Perustaminen.
Luostarin perusti Robert Arbrisseläinen, reformatorinen kirkonmies jolla oli paavi Urbanus II:n tuki. Luostarin erikoisuus oli, että se vastaanotti, tosin toisistaan erillään pitäen, sekä miehiä että naisia. Luostarin ensimmäinen suojelija oli Montseraun herra, jonka linna sijaitsee aivan luostarin läheisyydessä.
Perustajan ajatukset, hän oli kuin feministi jo ennen sanan keksimistä, vetivät luostariin lukuisia naisia. Heistä eräs tunnetuimmista on Bretagnen herttuatar Ermengarde Anjoulainen, joka sai veljensä Anjoun kreivin ja Jerusalemin kuninkaan Fulk V:n tulemaan vierailulle ja siten saamaan moninaisia etuisuuksia luostarille.
Robert d'Arbrissel loi myös aiemmin kokemattoman säännöt luostarille. Niiden mukaan Robertin itsensä kuoltua, mikä tapahtui vuonna 1116, luostarin johtajana olisi oleva abbedissa, joka myös johtaisi miesluostarinkin osuutta. Luostarin ensimmäisenä abbedissana toimikin "Petronille de Chemillé". Hänen seuraajansa oli "Isabelle d’Anjoun", joka oli Henrik II Plantagenêt'n täti. Hän jälkeensä useat abbedissat olivat hyvin varakkaista ja vaikutusvaltaisista aristokraattiperheistä, heidän joukossaan oli jopa useita Bourbonin kuninkaallisen suvun jäseniä. Vallankumouksen myötä luostari lopetettiin ja sen viimeinen abbedissa kuoli köyhänä Pariisissa.
Hautapaikka.
Henrik II Plantagenêt, joka oli Foulque V:n seuraaja ja Englannin kuningas, teki luostarista kuninkaallisen luostarin ja samalla myös dynastiansa hautapaikan. Tämän tähden sekä hänet itsensä, että hänen puolisonsa Aliénor Akvitanialainen, heidän poikansa Rikhard I Leijonamieli, miniänsä Isabelle d'Angoulême (Juhana Maattoman puoliso), Johanna, Henrikin ja Aliénorin tytär sekä heidän lapsenlapsensa Toulousen kreivin ja Narbonnen herttua Raymond VII, ovat haudattuja luostariin. Aliénor Akvitanialainen vietti siellä myös elämänsä loppuvaiheet.
Vankila.
Vuosien 1894 ja 1963 välisenä aikana luostari toimi keskusvankilana, joka toimi Clairveux'n kanssa kovimpina pakkotyölaitoksina Ranskassa. Keskimäärin kaksi vankia kuoli joka viikko, joko itsemurhan tai teloituksen tai jonkin muun syyn tähden. Luostarin työpajoissa valmistettiin etenkin nappeja simpukankuorista. Vankila-aika ei kuitenkaan suuremmin muuttanut luostarin keskeisiä rakenteita.
Ranskalainen, toisen maailmansodan jälkeen teoksensa kirjoittanut, kirjailija Jean Genet kirjoitti osittain omaelämäkerrallisen kirjansa "Miracle de la rose" (suom. 'Ruusun ihme') omista kokemuksistaan noin 30-vuotiaana Fontevrauldin vankilassa.
Nykypäivää.
Luostari on toiminut jo yli 20 vuoden ajan merkittävänä kulttuurikeskuksena. Se on myös alueensa merkittävin matkailunähtävyys. Luostarissa on säilynyt erikoinen pyöreä keittiörakennelma, jonka muodostaa suuri keskussavupiippu liesineen sekä sen ympärille olevat pienemmät savipiiput liesineen.
Sátão

Sátão on Portugalin kunta Viseun piirissä Centron hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 202 neliökilometriä ja väkiluku 11 265 (vuonna 2024). Kunnan väestötiheys on siten 56 asukasta neliökilometrillä.
Sátãon pormestari on Alexandre Vaz. Kunnan juhlapäivä on 20. elokuuta.
Mike Tramp

Mike Tramp (s. 14. tammikuuta 1961) on Tanskassa syntynyt laulaja ja lauluntekijä. Hän on kuulunut White Lion -yhtyeeseen koko sen olemassaolon ajan, 1983–1991 ja uudestaan 1999 alkaen. Lisäksi Tramp on tehnyt viisi sooloalbumia, jotka ovat menestyneet kohtalaisen hyvin. Hän kuului myös Freak Of Nature -yhtyeeseen koko sen olemassaolon ajan vuosina 1991–1994.
Zend Technologies

Zend Technologies Ltd on kansainvälinen, www-palveluihin keskittynyt yritys. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Cupertinossa Kaliforniassa, ja sivukonttorit Israelissa ja Saksassa. Lisäksi yritystä edustaa japanissa Turbolinuxin omistama "Zend Open Source Systems Japan".
Zend Technologies Ltd:n perustivat vuonna 1999 Doron Gerstel, Andi Gutmans ja Zeev Suraski. Nimi "Zend" tuli yhdistämällä Zeevin ja Andin (Zeev ja Andi) nimet. Vuotta aikaisemmin Gutmans ja Suraski olivat julkaisseet yritykselle tulevan päätuotteen, Zend Enginen, joka oli avoimen lähdekoodin ydin tarkoitettu etenkin PHP-ohjelmointikielelle. Suomessa yhtiötä edustaa Brain Alliance.
Tuotteet ja palvelut.
Zend Core.
PHP-ydin, joka nitoo yhteen ytimen kanssa kolmansien osapuolten ajurit, kirjastot ja toiminnot.
Zend Platform.
PHP-tuotantoympäristö PHP-sivustojen ylläpitoon.
Zend Studio.
Ohjelmointiympäristö (IDE) PHP:lle.
Zend Guard.
PHP:n lähdekoodin suojaukseen erikoistunut ohjelmisto.
Zend for i5/OS.
IBM:n kanssa yhteistyössä i5/OS ympäristöön kehitetty yhdistelmä Zend Coresta ja Zend Studiosta.
Julkaisut.
"Zend Online Training - Learn PHP", online-ympäristö PHP:n harjoitteluun.
Sertifikaatit.
"Zend Certified Engineer (ZCE)", sertifiointipalvelu PHP-ohjelmointikielelle.
Palvelut.
Ohjelmistoarkkitehtuurin suorituskyky, ohjelmistosuunnittelu, koodin tarkastus, migraatiopalvelut PHP 4:stä PHP 5:n siirtyville, kustomoidut PHP-laajennukset ja yrityskoulutuksen ratkaisut.
Luoteiskaukasialaiset kielet

Luoteiskaukasialaiset kielet on kielikunta, jonka kieliä puhutaan Kaukasuksen alueella. Niiden puhujia on erityisesti Venäjällä Adygeian, Kabardi-Balkarian ja Karatšai-Tšerkessian tasavalloissa, Abhasiassa, Turkissa sekä pieninä ryhminä ympäri Lähi-itää.
Luokittelu.
Luoteiskaukasialaisia kieliä on viisi, ja ne voidaan jakaa kolmeen ryhmään:
Abhaasilais-abazalaiset kielet
Tšerkessiläiset kielet
Ubyhilaiset kielet
Eamonn Coghlan

Eamonn Coghlan (s. 24. marraskuuta 1952 Drimnagh, Irlanti) on irlantilainen entinen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija.
Coghlan aloitti juoksuharrastuksen nuoruudessaan ja voitti Leinsterin college-mestaruuden vuonna 1970. Seuraavana vuonna hän voitti Irlannin opiskelijamestaruuden 1 500 ja 5 000 metrin juoksussa ja sai stipendin Villanovan yliopistoon, jossa häntä alkoi valmentaa Jumbo Elliott. Coghlan juoksi ensimmäisen kerran mailin alle neljässä minuutissa vuonna 1975 tehden uuden Irlannin ennätyksen ajalla 3.53,2.
Coghlan oli tunnettu siitä, että hän menestyi erityisen hyvin sisäradoilla. Hän voitti Wanamaker Mile -juoksukilpailun New York Cityn Madison Square Gardenissa seitsemän kertaa. Ulkoradoilla hän sijoittui neljänneksi 1 500 metrillä Montrealin olympialaisissa 1976, voitti EM-hopeaa 1 500 metrilä Prahan EM-kisoissa 1978 ja lopulta maailmanmestaruuden Helsingin MM-kisoissa 1983 5 000 metrillä.
Coghlan paransi moneen otteeseen mailin juoksun sisäratojen maailmanennätystä. Vuonna 1979 hän juoksi ajat 3.55 ja 3.52,6. 20. helmikuuta 1981 hän juoksi San Diegossa ajan 3.50,6. 27. helmikuuta 1983 hän juoksi New Jerseyssä ensimmäisenä miehenä hallissa alle 3.50 saavuttaen ajan 3.49,78, joka säilyi maailmanennätyksenä aina vuoteen 1997 saakka, kunnes Hicham el-Guerrouj voitti sen juoksemalla 3.48,45. Coghlanin aika on edelleen maailmantilaston toisena ja se on nopein Yhdysvalloissa juostu maili (tilanne heinäkuu 2006). 1987 Coghlan juoksi uuden 2 000 metrin juoksun sisäratojen maailmanennätyksen ajalla 4.54,07, joka säilyi ennätyksenä vuoteen 1998, jolloin Haile Gebrselassie paransi sitä aikaan 4.52,86. Coghlan jatkoi juoksu-uraansa pitkään ja juoksi 1994 ensimmäisenä yli 40-vuotiaana mailin alle neljässä minuutissa. Nykyisin hän työskentelee varainkeräyksen johtajana Our Lady's Hospital -sairaalassa. Hän on ajoittain valmentanut irlantilaisia juoksijoita.
Zagrebin filharmoninen orkesteri

Zagrebin filharmoninen orkesteri () on Kroatian pääkaupungissa Zagrebissa toimiva sinfoniaorkesteri. Se perustettiin nykyisellä nimellään vuonna 1920. 
Zagrebin filharmonisen orkesterin nykyinen ylikapellimestari ja taiteellinen johtaja on Pavel Dešpalj, joka valittiin virkaansa 1980.
Grace Murray Hopper -palkinto

Grace Murray Hopper -palkinto on vuosittain jaettava palkinto, joka myönnetään tietotekniikkaa edistäneelle nuorelle (korkeintaan 35-vuotiaalle) henkilölle. Palkinto myönnetään yksittäisestä työstä.
Palkintoa on jaettu vuodesta 1971. Sen myöntää kansainvälinen Association for Computing Machinery -yhdistys.
Palkinto on nimetty tietojenkäsittelyn tutkija Grace Hopperin mukaan.
Palkinnon saajat.
Palkintoa ei jaettu vuosina 1977, 1983, 1992, 1994, 1995, 1997 eikä 1998.
Krešimir Baranović

Krešimir Baranović (25. kesäkuuta 1894, Šibenik, Itävalta-Unkari – 17. marraskuuta 1975, Belgrad, Serbian sosialistinen tasavalta, Jugoslavia) oli kroatialainen säveltäjä ja kapellimestari. 
Baranović syntyi Kroatiassa ja opiskeli Bečun ja maan pääkaupungin Zagrebin lisäksi Wienissä. Hän toimi myös Zagrebin oopperan johtajana. 
Baranović sävelsi muun muassa oopperoita ja sinfonista musiikkia.
Tractus

Tractus on katolisen kirkon messun osa, joka korvaa Halleluja-osan paastojen aikana ja muun muassa requiem-messussa, jossa Halleluja-osan riemukkuutta pidetään sopimattomana. Tractus koostuu perinteisesti psalmin jakeiden laulamisesta toisella tai kahdeksannella kirkkosävellajilla.
Juha Rantanen

Juha Ilari Rantanen (s. 25. tammikuuta 1952 Helsinki) on suomalainen vuorineuvos. Hän on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1977 ja suorittanut MBA-tutkinnon Geneven International Management Institutessa 1979. Rantanen on hallitusammattilainen.
Rantanen aloitti uransa Nesteen talousjohtajana ja eri liiketoiminta-alueiden johtajana mm. Chemicals ja Gas vuosina 1986–1993. Toimittuaan Borealis-yhtiön toimitusjohtajana (1994–1997) Rantanen siirtyi A. Ahlström Osakeyhtiön (sittemmin Ahlstrom Oyj) toimitusjohtajaksi vuonna 1998. Syksyllä 2004 hän siirtyi Outokumpu Oyj:n palvelukseen ja toimi yhtiön toimitusjohtajana vuoden 2005 alusta maaliskuuhun 2011.
Hallitustyöskentely.
Rantanen on toiminut energiayhtiö Gasumin (ent. hallintoneuvosto) hallituksen puheenjohtajana 2014–2020, Hän on toiminut myös Martti Ahtisaaren Crisis Management Initiativen, The Ahtisaari Center, nykyisin CMI hallituksen jäsenenä vuosina 2011–2019. Rantanen on toiminut myös Stalatuben hallituksessa vuonna 2012–2019. Hän on myös toiminut Onvestin hallituksen jäsenenä vuosina 2012–2019. Suomen Messut, hallituksen jäsen 2012–2019.
Teknikum Oy, hallituksen jäsen 2014–2017, hallituksen puheenjohtaja 2017–. Juha Rantanen on Directors' Institute Finlandin hallituksen jäsen.
Stanfordin yliopisto

Stanfordin yliopisto (viralliselta nimeltään Leland Stanford Junior University; myös Stanford) on yksityinen yliopisto Stanfordin kaupungissa Kaliforniassa, lähellä San Franciscoa. Stanfordin yliopisto perustettiin vuonna 1891 Kalifornian kuvernööri ja rautatiepohatta Leland Stanfordin lahjoituksen avulla. Piilaakson toiminta alkoi yliopiston mailla, ja myös monilla yliopiston ihmisillä on ollut merkittävä rooli Piilaakson historiassa.
Stanfordissa oli syksyllä 2012 yhteensä 15 870 opiskelijaa, joista jatko-opiskelijoita 8 871. Henkilökuntaa yliopistossa on 1 995.
Vuonna 2006 Stanfordin sisäänpääsyprosentti oli noin 10,8 prosenttia. Oikeustieteelliseen tiedekuntaan pääsi hakijoista 7,7 prosenttia, lääketieteelliseen 3,3 prosenttia ja kauppatieteelliseen 10 prosenttia.
Stanfordissa työskenteli vuoden 2012 syksyllä 19 Nobel-palkittua tutkijaa. Vuonna 2012 Stanfordin yliopisto arvioitiin kahdessa arvostetuimmassa yliopistorankingissa maailman toiseksi parhaaksi yliopistoksi.
Rehtorit.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Stanfordin yliopiston rehtoreina:
Heimo (nimi)

Heimo on suomalainen miehen etunimi. Heimon nimipäivä on 15. joulukuuta.
Nimi tuli käyttöön kansallisromanttisena kautena 1800-luvulla, jolloin kansan eri heimot ja sukulaisuudet olivat vilkkaan harrastuksen kohteena. Tiettävästi ensimmäinen Heimo-niminen oli kansallisten harrastusten keskuspaikkoihin kuuluneessa Jyväskylässä vuonna 1878 syntynyt Heimo Helminen.
Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut kirjoilla 8 074 Heimo-nimistä miestä ja alle kymmenen samannimistä naista. Heistä suurin osa on 1900-luvun alkupuolella syntyneitä.
Seututie 921

Seututie 921 on Suomen tieverkon osuus Keminmaan ja Tornion alueella Lapin läänissä. Tie alkaa Lautiosaaren kylän tuntumasta, jossa se erkanee seututiestä 926. Tie ylittää Isohaaran vesivoimalaitospadon kulkien sen harjalla, ja kulkee Keminmaan keskustaajaman lävitse. Keminmaan ja Tornion välillä se kulkee Valtatien 29 rinnalla, ja päättyy Tornion keskustaan. Tien nopeusrajoitus vaihtelee välillä 50–80 km/h ja sen laatu on hyvä. Keminmaan kohdalla on ollut ennen liikennevalot Rovaniementien risteyksessä, mutta ne poistettiin vähäisten liikennemäärien vuoksi. Huhtikuussa 2014 uutisoitiin kuitenkin siitä, että samalle paikalle asennetaan uudet liikennevalot saman vuoden kesällä.
Iso-Kraaseli

Iso-Kraaseli on saari Raahen edustalla Perämerellä. Kooltaan saari on toiseksi suurin Raahen edustan merialueen saarista. Saari on saanut nimensä jo 1500-luvulla, jolloin harmaahylkeet () olivat tärkeä saaliseläin.
Saarella on makeavetinen järvi sekä suurikokoinen mänty. Saarella sijaitsevat vanha kalastajan asunto, vuonna 1909 rakennettu kaksikerroksinen luotsitupa sekä vuonna 1852 rakennettu puinen tunnusmajakka.
Luotsiasema ja tunnusmajakka.
Iso-Kraaselin pohjoispäässä on jo ennen nykyistä pookia ollut tunnusmajakka sekä luotsitupa, jotka Luotsilaitos lunasti itselleen vuonna 1848. Molemmat rakennettiin uudelleen vuonna 1852. Tunnusmajakan rakentamiskustannukset olivat 433 hopearuplaa, ja se rakennettiin Albin Stjerncreutzin suunnitelmien pohjalta samanlaiseksi kuin Oulun edustalla Hailuodon pohjoispuolella sijaitsevaan Laitakariin edellisenä vuonna rakennettu tunnusmajakka. Tunnusmajakan kahdeksankulmaisen yläosan merenpuoliset sivut maalattiin valkeiksi ja maanpuoleiset sivut punaisiksi. Pookin yläosa seisoo keskuspilarin ja 36 viistoparrun varassa, ja sen huippu on 18 metrin korkeudella maanpinnasta, ja 25 metrin korkeudella merenpinnasta. Tunnusmajakka on ollut vuodesta 1983 Raahen kaupungin hallinnassa. 
Luotsiasemalla päivysti aluksi luotsivanhin sekä kolme luotsia. Nykyisin luotsituvassa toimii kesäkahvila.
Pelitalo

Pelitalo on videopelejä kehittävä tai julkaiseva, videopeliteollisuudessa toimiva yritys. Pelikonsoleita kehittävät ja valmistavat yritykset (esimerkiksi Sony) eivät ole pelitaloja, elleivät ne itse julkaise tai kehitä pelejä. Pelitalot voivat olla joko osia suuremmista emoyhtiöistä, jotka myös julkaisevat pelejä, tai ne voivat olla itsenäisiä ryhmiä, jotka käyttävät ulkopuolisia julkaisijoita. Osa pelitaloista levittää pelejään ilmaiseksi.
Peliala on nykyään suurta liiketoimintaa ja joistain pelitaloista on kasvanut suuria yrityksiä, joista yksi merkittävimmistä on Electronic Arts. Pelitalo on ostanut useita pienempiä pelialan yrityksiä ja on nyt yksi hallitsevista yrityksistä pelimaailmassa.
Joskus pelitalot erikoistuvat valmistamaan tietyntyyppisiä pelejä. Esimerkiksi Square Enix yhdistetään usein roolipeleihin ja Valve Corporation ensimmäisen persoonan ammuntapeleihin.
Jotkut pienemmät pelikehittäjät tekevät pelejä ilman julkaisijan rahallista tukea, tässä tapauksessa ne ovat niin sanottuja independent- tai indie-pelitaloja.
Pelitaloja.
Pelitalot jaoteltu niiden kotipaikan mukaisesti:
Refaktorointi

Refaktorointi tarkoittaa prosessia, jossa tietokoneohjelman lähdekoodia muutetaan siten, että sen toiminnallisuus säilyy, mutta sen sisäinen rakenne muuttuu. Muutokset voivat koskea esimerkiksi luettavuutta tai ohjelmakomponenttien työnjaon selkeyttämistä. Uusia ominaisuuksia ei pyritä lisäämään tai ohjelmointivirheitä korjaamaan refaktoroinnin yhteydessä.
Tyypillisiä refaktorointeja.
Yleisimmät refaktoroinnin menetelmät ovat rename ja extract method, joista rename tarkoittaa muuttujan, metodin tai luokan uudelleennimeämistä paremmin merkitystään kuvaavaksi, kun taas extract methodissa pitkä metodi pilkotaan pienempiin osiin.
Perustelut.
Refaktoroinnin hyödyllisyyttä perustellaan sen koodin laatua parantavalla vaikutuksella. Koodista tulee myös luettavampaa, ja sitä kautta helpommin ylläpidettävää. Kustannussäästöt tulevat siis sitä kautta.
Refaktorointia tarvitaan, kun ohjelmaa pitää laajentaa sellaisiin tapauksiin, joita ei ole huomioitu alkuperäisessä suunnittelussa. Joissakin ohjelmistotuotantomenetelmissä (esimerkiksi Extreme Programming) refaktorointi on oleellisessa osassa kokonaisprosessia.
Oikeaoppiseen refaktorointiin kuuluu vain pienten muutosten tekeminen kerrallaan ja niiden välitön testaaminen. Testivetoinen kehitys edellyttää, että refaktoroitavalla koodilla on olemassa yksikkötestit joiden avulla voidaan varmistaa, että refaktorointi ei muuta sovelluksen toimintaa.
Jānis Čoke

Jānis Čoke (tunnettu Suomessa nimillä Jan Tšokke, Tshokke tai Tschokke; 24. syyskuuta 1878 Idus, Liivinmaan kuvernementti – 9. kesäkuuta 1910 Turku) oli latvialainen bolševikki, joka on Suomessa tunnettu vuonna 1906 tehdystä Venäjän valtionpankin Helsingin konttorin ryöstöstä.
Teollisuustyöläisenä Riiassa työskennellyt Čoke liittyi vuonna 1902 Latvian sosialidemokraattiseen työväenpuolueeseen, jonka militanttiin siipeen hän kuului. Venäjän vuoden 1905 vallankumouksen aikana hän perusti vallankumouksellisen "Brašie"-järjestön yhdessä kolmen veljensä kanssa. Vuosien 1905–1906 aikana ryhmä oli Riiassa osallisena muun muassa vankilakapinoissa ja iskuissa poliisia vastaan. 
Helmikuussa 1906 latvialainen vallankumouksellinen Jānis Luters kokosi 15 vallankumouksellisen ryhmän ja lähetti sen Čoken johdolla Suomeen, tarkoituksena ryöstää Venäjän valtionpankin konttori Helsingissä. 26. helmikuuta tapahtuneen ryöstön ja sitä seuranneen pakomatkan aikana kuoli yhteensä viisi henkeä, joista Čoke surmasi kolme. Hän pakeni itse Tampereelle, jossa luovutti osa ryöstösaaliista venäläiselle vallankumoukselliselle Nikolai Bureninille. Čoke pidätettiin paikallisesta matkustajakodista, mutta poliisiasemalla hän onnistui vielä surmaamaan kaksi poliisia ja miehen, joka osallistui asemalle linnoittautuneen Čoken pidättämiseen.
Heinäkuussa 1906 Tampereen raastuvanoikeus tuomitsi Čoken murhista kolmeen elinkautiseen. Hän kuoli epäselvissä olosuhteissa Kakolan vankilassa vuonna 1910. Kuolinsyyksi ilmoitettiin keuhkotauti.
Rönnskärin majakka

Rönnskärin majakka on Rönnskärissä Kirkkonummella, Porkkalanniemen eteläpuolella sijaitseva majakka, joka on valmistunut vuonna 1800. Se on Suomen toiseksi vanhin. Rönnskärin majakkasaarella asui enimmillään parikymmentä asukasta ympäri vuoden. Majakka jäi pois käytöstä Porkkalan majakan valmistuttua Kallbådan luodolle ulommas merelle 1928. Huipulla sijainneen lyhtykojun paikalle tehtiin vuonna 1928 nykyinen huone pienine ikkunoineen. Majakan huipulla on myös puolustusvoimien merivalvontatutkan antenni, merivartijoiden ja VTS-keskuksen käytössä oleva kääntyvä kamera, sekä VTS-järjestelmän tutka-antenni.
Majakassa kuvattiin vuonna 1927 Erkki Karun ohjaama mykkäelokuva "Nuori luotsi", jonka pääosassa näytteli Joel Rinne. Majakka oli vielä silloin alkuperäisessä asussaan.
Rönsskärilä on osallistuttu kansainväliseen majakka- ja majakkalaivaviikonloppuun 2004 puolustusvoimien Viestikoulun OI3W -amatööriradioasemalla ja osallistutaan 19. elokuuta 2017 merivoimien Upinniemen sotilasradioamatöörit OI2HJ-amatööriradiosemalla.
Silvio Fauner

Silvio Fauner (s. 1. marraskuuta 1968 Pieve di Cadoressa) on italialainen entinen maastohiihtäjä. 
Faunerin uran parhaat saavutukset ovat ajoittuneet 1990-luvulle. Hänen ensimmäiset arvokilpailunsa olivat Talviolympialaiset 1992 Ranskan Albertvillessä, missä hän saavutti hopeamitalin Italian viestijoukkueessa. Vuotta myöhemmin 1993 Falunin MM-hiihdoissa hän sai jälleen viestihopeaa ja hiihti pronssille takaa-ajossa. 1994 Lillehammerin olympialaisissa hän saavutti pronssia takaa-ajossa ja hiihti Italian viestijoukkueessa, joka voitti olympiakultaa norjalaisten isäntien nenän edestä. 
1995 Thunder Bayn MM-hiihdoissa Fauner voitti 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kultaa, takaa-ajosta hopeaa ja viestistä pronssia. Lisäksi hän oli 10 kilometrillä neljäs ja 30 kilometrillä viides. 1997 MM-hiihdoissa Trondheimissa hän oli mukana Italian pronssiviestijoukkueessa ja 1998 Naganon talviolympialaisissa hän toimi joukkueen ankkurina häviten monon mitalla kultamitalista käydyn loppukirikamppailun Norjan Thomas Alsgaardille. Samoissa kisoissa hän hiihti 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa pronssille. Faunerin viimeisin arvokisamitali on viestipronssi 1999 Ramsaun MM-kisoista. Vuosituhannen vaihteen jälkeen Fauner keskittyi muutaman vuoden ajan pääasiassa sprinttimatkoille ja kilpaili 2001 Lahden MM-kisoissa ja 2002 Salt Lake Cityn olympialaisissa kuitenkin saavuttamatta entisaikojensa menestystä. Vuodesta 2003 hän keskittyi ns. maratonmatkoille ja kiersi Marathon Cupin kisoja.
Maailmancupissa Fauner on saavuttanut kolme osakilpailuvoittoa ja kaikkiaan 18 palkintopallisijoitusta. Cupin loppupisteissä hän on ollut parhaimmillaan kolmas, vuonna 1995. Silvio Fauner lopetti hiihtouransa vuonna 2006.
Seuratasolla Fauner edusti C.S. Carabinieri -hiihtoseuraa. Siviiliammatiltaan hän on poliisi. Hän asuu Sappadassa ja harrastaa musiikkia ja kotona olemista. Hänellä on vaimo ja kaksi lasta.
Aurajoen lukio

Aurajoen lukio on lakkautettu lukio, joka sijaitsi Turussa Papinkatu 4:ssä. Aurajoen yhteiskoulusta alkunsa saaneessa lukiossa opiskeli noin 300 oppilasta, ja se oli yksi Suomen kahdestatoista urheilulukiosta. Lukio lakkautettiin vuonna 2013, kun se yhdistettiin Kupittaan lukion kanssa Kerttulin lukioksi. Lukiosta on tullut useita urheilulahjakkuuksia, kuten Saku ja Mikko Koivu, Teemu Rannikko, Antero Niittymäki sekä Jarkko Nieminen.
Aurajoen lukion lakkauttamisen jälkeen samassa rakennuksessa on toiminut Nummenpakan koulun Aurajoen yksikkö.
Pistokas

Pistokas on kasvista irrotettu osa, josta yritetään juurruttaa uutta kasvia. 
Pistokkaita käytetään yleisesti monien lajien lisäämiseen. Esimerkiksi paju on varsin innokas juurtumaan oksapistokkaasta. Kasvien juurtumista voidaan tehostaa juurrutushormonilla, mutta sen saatavuus on Suomessa heikkoa.
Pistokkaita on olemassa monenlaisia. Niistä ehkä yleisimpiä ovat:
Pistokkaan ottaminen.
Kun pistokas on irrotettu, sen yhteys juuriin katkeaa. Pistokas kuivuu usein hengiltä siksi, että sillä ei enää ole juuria, jotka ovat aiemmin hankkineet pistokkaan – entisen kasvin osan – tarvitseman veden. Tästä syystä kasvi kastellaan usein huolellisesti ennen pistokkaan ottamista. Pistokas otetaan samasta syystä usein aamulla, jolloin kasvin nestepitoisuus on korkeimmillaan. Jos kyseessä on oksapistokas, oksasta otetaan pari alinta lehteä pois. Pistokas istutetaan multaan siten, että kasvi on lehtiä myöten mullassa. Multa kastellaan erittäin hyvin ja asetetaan lämpimään ja valoisaan tilaan (n. +24 °C).
Pistokasta voidaan yrittää juurruttaa myös vesiastiassa.
Pernon lukio

Pernon lukio sijaitsi Turussa Pernon kaupunginosassa. Lukiossa oli teknologia- ja teollisuuslinja.
Lakkautus.
Pernon lukio lakkautettiin 1. elokuuta 2007. Pernon lukion oppilaat sijoitettiin heidän haluamiinsa Turun lukioihin. Vaikka Pernon lukio todettiin MTV3:n tekemässä vertailussa ylioppilasarvosanojen määrien mukaan huonoimmaksi lukioksi Suomessa, oli vertailussa muitakin seikkoja, joita ei vertailujen tulosten mukana julkaistu. Joitakin pienten paikkakuntien pieniä lukioita oli yhdistetty, eikä myöskään neljälle vuodelle opiskelua hajauttavien määrää huomioitu.
Pernon lukioon ei enää vuonna 2006 otettu uusia opiskelijoita lakkauttamisen vuoksi. Vaikka Turun opetuslautakunta antoikin Pernon lukiolle aikaa 1. elokuuta 2008 asti, rehtori Kai Heino päätti anoa lukion lakkauttamisen aikastamista vuodella, sillä muuten viimeisenä vuonna oppilaitoksessa olisi ollut noin 50 opiskelijaa, eikä kurssivalintojakaan olisi ollut paljoa.
Bernemann

Bernemann (Bernd Kost) on saksalainen muusikko. Hän on ollut thrash metal -yhtye Sodomin kitaristina. Ennen Sodomia hän soitti yhtyeessä Crows.
Bernemann soitti kitaraa yhtyeessä Crows vuosina 1988-1991. Hän teki yhtyeen kanssa yhden albumin, The Dying Race vuonna 1991. Hän liittyi Tom Angelripperin johtamaan Sodomiin vuonna 1996 ja oli yhtyeessä aina vuoteen 2018 saakka.
Sodomista lähdön jälkeen Brenemann perusti rumpali Markus "Makka" Freiwaldin kanssa Bonded-yhtyeen.
Worldloppet

Worldloppet Ski Federation on kansainvälinen maastohiihtojärjestö, joka keskittyy ns. ylipitkille hiihtomatkoille. Se perustettiin vuonna 1978 Ruotsin Uppsalassa.
Kilpailut.
Nykyään Worldloppet-sarjaan kuuluu 20 eri puolilla maailmaa järjestettävää kilpailu tapahtumaa. Kukin kilpailu tapahtuma on omanlaisensa ja kullakin on tavallisesti takanaan pitkät perinteet. Joka vuosi Worldloppet-kilpailuihin osallistuu 80 000 ihmistä huippuammattilaisista harrastelijoihin. Kaudella 2017/2018 Worldloppet-sarja koostuu 34 "Wordloppet Gold Master" -kilpailusta ja 38 "Wordloppet Silver Master" -kilpailusta.
Worldloppet Master.
Hiihtäjä, joka hiihtää vähintään kymmenen pitkää Worldloppet-kilpailua, joista vähintään yhden vieraassa maanosassa, saa "Wordloppet Gold Master" -arvonimen. Samasta määrästä lyhyitä kilpailuita saa "Wordloppet Silver Master" -arvonimen.
FIS Worldloppet Cup.
Worldloppet-organisaatio järjestää vuosittain kansainvälisen hiihtoliiton FIS:n FIS Worldloppet Cupin, joka kaudella 2017/2018 koostuu seitsemästä kilpailusta.
Spartacus (elokuva)

Spartacus on Stanley Kubrickin ohjaama elokuva, joka sai ensi-iltansa 1960. Elokuva kertoo historiallisesta traakialaisesta gladiaattorista nimeltään Spartacus, joka johti orjakapinaa roomalaisia vastaan ensimmäisellä vuosisadalla eaa. "Spartacus" on ensimmäinen Kubrickin ohjaama värielokuva.
Elokuvan käsikirjoituksen teki Howard Fastin romaanin pohjalta Dalton Trumbo. Musiikin sävelsi Alex North. Noin 12 miljoonan dollarin budjetillaan "Spartacus" oli aikansa kallein elokuvatuotanto.
Vastaanotto.
"Spartacus" tuotti neljä Oscar-palkintoa: miessivuosasta Peter Ustinoville, kuvauksesta Russell Mettylle sekä lavastuksesta ja puvustuksesta niiden työryhmille. Se voitti myös parhaan draamaelokuvan Golden Globe -palkinnon.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Spartacuksen" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta. American Film Instituten kymmenen parhaan eeppisen elokuvan (Top 10 Epic) listalla "Spartacus" tuli sijalle viisi vuonna 2016. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
München (elokuva)

München ("Munich") on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Steven Spielbergin ohjaama elokuva, jonka pääosaa esittää Eric Bana. Elokuva kertoo Israelin palkkaamasta iskuryhmästä, jonka tehtävä on löytää ja tappaa vuoden 1972 olympialaisissa järjestetyn Münchenin verilöylyn suunnittelijat. Spielberg on kutsunut elokuvaansa ”historialliseksi fiktioksi”, jossa käsitellään todella tapahtuneita asioita fiktiivisten hahmojen kautta. Tarinan taustana oli Mossadin todellinen Jumalan kosto -nimellä tunnettu operaatio.
"München" sai Oscar-ehdokkuudet ohjauksesta, sovitetusta käsikirjoituksesta, musiikista ja leikkauksesta sekä parhaan elokuvan kategoriassa, muttei voittanut yhtäkään.
Vuonna 2017 "The New York Timesin" kriitikot arvioivat "Münchenin" vuosisadan 25 parhaan elokuvan joukkoon.
Rabbelugnin kartano

Rabbelugnin kartano on Wrede-suvulle kuuluva kartano Kouvolassa. Se sijaitsee Kymijoen varrella sen länsirannalla Ummeljoen taajaman pohjoispuolella. Wrede-suvulle ovat kuuluneet myös entisen Anjalankosken alueella sijaitsevat Anjalan kartano ja Wredeby. Rabbelugn on erotettu Anjalan kartanosta 1805. Kartano nimettiin suvun ensimmäisen suomalaisen esi-isän Rabbe Gottlieb Wreden mukaan. Kaksikerroksinen puinen päärakennus valmistui Otto Rabbe Wreden aikana vuonna 1820. Kartanoon kuuluu lisäksi muun muassa vuonna 1923 rakennettu sivurakennus, tiilirakenteinen talli (1937), ratsastusmaneesi (1935) sekä kaksi viljamakasiinia. Kartanoon johtaa 1,5 km pitkä koivukuja.
Suomenkielisessä Anjalassa kartanon nimi oli Takamaa, mutta ruotsinkielisinä Wredet ovat kutsuneet sitä aina Rabbelugn-nimellä. Suuri osa Rabbelugnin maista luovutettiin sotien jälkeen karjalaisille siirtolaisille. 
Lähes koko 1900-luvun kartanossa asuivat Helena ja Eva Wrede. Heidän isänsä kuoli vuonna 1912 ja kartano jäi naisten haltuun. He kasvattivat hevosia ja koiria lähes 60 vuoden ajan. Helena kuoli 1976 ja Eva asui kartanossa vielä muutaman vuoden lähes yksin, apunaan vain talonmies.
Picatinny-kisko

Picatinny-kisko on kiinnikejärjestelmä, jota käytetään erityisesti pitkäpiippuisissa kivääreissä, karbiineissa, rynnäkkökivääreissä ja konepistooleissa lisävarusteiden kiinnittämiseen (esimerkiksi kiikaritähtäimet, taktiset valaisimet ja laserosoittimet). Standardikiinnitykseen perustuvan kiskon kehitti Picatinny Arsenal ja sen virallinen standardi on MIL-STD-1913.
Kisko kiinnitetään useimmiten aseen rungon päälle takatähtäinten kohdalle. Poikkileikkaukseltaan kisko on T:n muotoinen. Esimerkiksi kiikaritähtäimen kiinnitys kiskoon tapahtuu joko liu'uttamalla tähtäin kiskon alkupäästä halutulle kohdalle tai asettamalla tähtäin suoraan kiskon ympärille. Tähtäin kiristetään tukevasti paikoilleen joko pulttien, kierteisten puristimien tai ruuvien avulla. 
Picatinny-kisko kehitettiin eri valmistajien kiikaritähtäinten kiinnitysten yhtenäistämiseksi. Kiskoa käytettiin aluksi enimmäkseen vain suurikaliiperisissa kivääreissä, mutta pimeänäkölaitteiden ja yötähtäinten käytön yleistyttyä kiskoja alettiin asentaa myös rynnäkkökivääreihin. Kisko ja siihen kiinnitettävä kiikaritähtäin ovat erityisesti armeijoiden erikoisyksiköiden käytössä.
Kun Picatinny-kisko yleistyi, sille löytyi myös uusia käyttötarkoituksia. Picatinny-kiskoon voidaan nykyään kiinnittää taskulamppuja, ylimääräisä kahvoja ja kädensijoja, etujalkoja, pistimiä, laserosoittimia ja punapistetähtäimiä. Kiskoja alettiin valmistaa eri mittaisina, jotta ne sopisivat mahdollisimman monelle asetyypille ja eri puolille aseen runkoa, kuten sivuille tai piipun alle. Lyhyitä Picatinny-kiskoja on tehty haulikoille ja pistooleille.
Sture Sivertsen

Sture Sivertsen (s. 16. huhtikuuta 1966 Levanger, Norja) on norjalainen maastohiihtäjä.
Sivertsen aloitti hiihtämisen jo pikkupoikana. Maastohiihdon maailmancupissa hän debytoi kaudella 1989–1990 ja saavutti ensimmäisen palkintosijansa vuonna 1991 Holmenkollenin 50 kilometrillä oltuaan kolmas. Ensimmäisissä arvokisoissaan 1991 Val di Fiemmessä hän oli 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa seitsemäs. Seuraavissa MM-kisoissa 1993 Falunissa hän voitti kymmenen kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun ja hiihti lisäksi Norjan kultaa saavuttaneessa viestijoukkueessa.
1994 Lillehammern olympialaisissa Sivertsen saavutti 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa pronssia ja viestistä hopeaa. 1995 Thunder Bayssa hän voitti jälleen Norjan joukkueessa MM-kultaa viestissä kuten myös kaksi vuotta myöhemmin Trondheimin MM-kisoissa. 1998 Naganon olympialaisissa Sivertsen oli Norjan viestijoukkueen aloittaja, mutta väsähti matkalla ja toi joukkueen vaihtoon vasta kymmenentenä, mutta lopulta Norja ylsi tälläkin kertaa viestikultaan. Sivertsen lopetti hiihtouransa vuonna 1999.
Seuratasolla Sivertsen edusti Leirodal IF:ää. Siviiliammatiltaan hän on maanviljelijä. Hän harrastaa metsästystä ja kalastusta. Hänellä on vaimo ja yksi poika.
Goodison Park

Goodison Park on Everton LFC:n kotistadion Liverpoolissa. Evertonin miesten edustusjoukkue pelasi stadionilla vuoteen 2025 asti, kunnes se muutti Hill Dickinson Stadiumille.
Stadion rakennettiin vuonna 1892. Alun perin Everton pelasi muun muassa nykyisin Liverpool FC:n kotikenttänä tunnetulla Anfieldillä, mutta riitautui kenttää hallinnoineen John Houldingin kanssa ja muutti Stanley Parkin toiselle puolelle.
Goodison Parkissa on nykyään 40 569 istumapaikkaa. Yleisöennätys on 18. syyskuuta 1948 saavutettu 78 299 katsojaa. Tuolloisen 1. divisioonan ottelussa Everton kohtasi paikallisvastustaja Liverpoolin.
Pelikentän mitat ovat 100 × 65 metriä.
Wredeby

Wredeby on Wrede af Elimä -suvun omistama kartano Kymenlaaksossa. Se sijaitsee Kymijoen ja Muhjärven välisellä Muhniemellä. Aiemmin kartano kuului Anjalan kuntaan ja sittemmin Anjalankosken kaupunkiin, joka puolestaan on nykyään osa Kouvolan kaupunkia.
Historia.
Wredebyn kartanon maat ovat osa Ruotsin kuningas Kaarle IX:n vuonna 1608 Henrik Wreden jälkeläisille lahjoittamaa Elimäen neljännestä. Henrik Wreden leski Gertrud von Ungern perusti Anjalan kylään asuinkartanon, johon hän muutti. Tästä kartanosta erotettiin 1805 Rabbelugnin kartano ja viisi vuotta myöhemmin Wredeby Anjalan kartanon maille. 
Wredebyn perusti Fabian Gottlieb Wrede, joka lunasti isältään viisi Muhniemen taloa. Uusi kartano valmistui 1815, ja Fabian muutti sinne vaimonsa kanssa. Kartanorakennus oli kaksikerroksinen ja rakennettu puusta. Isän kuoltua 1828 Fabian Wrede lunasti perinnönjaossa samasta kylästä vielä kymmenen taloa lisää. Fabian Wrede kuoli 1857, ja jo vuotta aiemmin Wredeby oli siirtynyt hänen poikansa Henrik August Wreden haltuun. 
Henrik August Wreden kuoltua 1882 Wredeby siirtyi Rabbe Axel Wredelle, joka luovutti kartanon pojalleen Rabbe Fabian Wredelle 1918. Rabbe Fabiania seurasi 1955 hänen nuorempi poikansa, Wredebyn perustajan kaima, Fabian Gottlieb Wrede. Tiedossa ei ole, miksi vanhempi poika, ratsastuksenopettaja Rabbe Wrede ei perinyt sukukartanoa.
Kartanon merkittävin hetki Suomen historiassa koitti elokuussa 1917, jolloin siellä laadittiin luonnos Suomen uudeksi hallitusmuodoksi. Kartanon isäntä R. A. Wrede oli jäsenenä K. J. Ståhlbergin johtamassa komiteassa, jonka tehtävänä oli valmistella uusi hallitusmuoto. Kesähelteiden aikana Wrede kutsui ensin Ståhlbergin ja sitten sosiaalidemokraatteja komiteassa edustaneen Anton Kotosen luokseen, jolloin kolme miestä laativat esityksen, josta tuli komiteamietinnön pohja. Vuonna 1977 Kymenlaakson maakuntaliitto hankki paikallisen Marttapiiriliiton ehdotuksesta Wredebyhyn kivilohkareeseen kiinnitetyn muistolaatan, jossa lukee: "Kaarlo Juho Ståhlberg, Rabbe Axel Wrede ja Anton Kotonen laativat kesällä 1917 Anjalassa lakiehdotuksen Suomen hallitusmuodoksi. Tämä laatta kiinnitettiin Suomen itsenäisyyden juhlavuonna 1977".
Rakennukset.
Vanha puinen kartanorakennus korvattiin arkkitehti Sven Kuhlefeltin suunnittelemalla kivirakennuksella vuonna 1939. Vuodesta 1969 Wredebyssä on pidetty kartanohotellia ja kartanon alueella toimii yksityinen Wredebyn lentokenttä. Kartanon pihapiirissä on puutarha, hirsinen väenrakennus, talli ja navetta. Alueella on myös vuonna 1907 rakennettu viljamakasiini ja paikalle vuonna 1911 siirretty niin sanottu komendantintalo. Hallitusmuodon laatimisesta kertova muistolaatta on kiinnitetty sen vieressä olevaan kiveen. Kartanoon johtaa koivukuja.
Weaver-kisko

Weaver-kisko on kiinnityskisko, jota käytetään lisävarusteiden (kuten kiikaritähtäin tai valaisin) kiinnittämiseen aseisiin, kuten kivääreihin, rynnäkkökivääreihin, konepistooleihin ja pistooleihin. Weaver-kisko oli ensimmäinen universaali lisävarusteiden kiinnitysjärjestelmä. Sitä ennen varusteet täytyi kiinnittää jokainen omilla keinoillaan aseeseen, kun taas kiskon omaavaan aseeseen on helppo kiinnittää varusteita, jotka kaikki ovat yhteensopivia. Weaver-kisko on yhä suosittu järjestelmä ja sillä on useita samankaltaisuuksia vuonna 1995 esitellyn Picatinny-kiskon kanssa.
Weaver-kiskon päällä olevat kiinnitystä parantavat kohoumat ovat 3,8 millimetrin välein, kun Picatinny-kiskossa välitys on viisi millimetriä. Siten Picatinny- ja Weaver-kiskoille sopivat lisälaitteet eivät ole täysin keskenään yhteensopivia. Weaver-kiskolle sopiva laite voidaan kiinnittää tukevasti Picatinny-kiskoon vain, jos kiinnitettävän laitteen alapinta on tasainen ja kiinnitys voidaan tehdä esimerkiksi ruuveilla.
Stjepan Šulek

Stjepan Šulek (5. elokuuta 1914 – 16. tammikuuta 1986) oli kroatialainen säveltäjä, kapellimestari, viulisti ja pianisti. Hän sävelsi muun muassa kahdeksan sinfoniaa, kaksi oopperaa ja kamarimusiikkia ja oli useiden kroatialaisten säveltäjien ja muusikkojen opettaja ja professori.
Šulek syntyi Zagrebissa ja opiskeli nuorena siellä pianon- ja viulunsoittoa sekä sävellystä musiikkiakatemiassa ja valmistui sieltä vuonna 1936. Valmistumisensa jälkeen vuonna 1939 hän liittyi Zagrebin jousikvartettoon, joka on perustettu vuonna 1919 ja Kroatian vanhin kamarimusiikkiorkesteri. Hän aloitti myös Zagrebin konservatoriossa viulunsoitton opettamisen ja aloitti omien sävellysten tekemisen. Melko pian hän alkoi myös opettamaan sävellystä ja orkestrointia ja oli myöhemmin arvostettu musiikinprofessori. Hänellä oli oppilainaan joukko tunnettuja kroatialaisia säveltäjiä muun muassa: Milko Kelemen, Stanko Horvat, Krešimir Šipuš, Sandro Zaninović, Pavle Dešpalj, Dubravko Detoni ja Igor Kuljerić. Hän perusti myös Zagrebin radion kamariorkesterin.
Šulek sävelsi vuosina 1944–1981 ensimmäisen kahdeksan sifoniaa ja ensimmäisen sifonian jälkeen hän julkaisi toisen sinfonian vuonna 1946, kolmannen 1948. Neljäs sinfonia valmistui vuonna 1954 ja hän aloitti viidennen samana vuonna ja julkaisi sen vuonna 1963. Hän julkaisi kuudennen sinfonian vuonna 1966. Seitsemäs sinfonia valmistui vuonna 1979 ja kahdeksas vuonna 1981. Niiden lisäksi hän sävelsi ja julkaisi paljon erilaista musiikkia muun muassa kaksi oopperaa, kamarimusiikkia, konserttoja, sonaatteja ja erilaisia kappaleita.
Peli on menetetty

Peli on menetetty (DVD:nä suomeksi nimellä Tappo; ) on Stanley Kubrickin ohjaama vuonna 1956 ensi-iltansa saanut film noir -tyylinen ryöstöelokuva. Se perustuu Lionel Whiten romaaniin "Yksi tuhannesta". Elokuva kertoo Johnny Clayn (Sterling Hayden) ja tämän kokoaman joukon ryöstöyrityksestä, jonka kohteena on laukkarata.
Esityshistoria Suomessa.
Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvalle ennakkotarkastuksessa heti tuoreeltaan marraskuussa 1956 ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten elokuvaa ei saanut Suomessa laillisesti esittää eikä levittää. Valituskierrosten jälkeen korkein hallinto-oikeus päätti kuitenkin, että elokuvan saa esittää, ja elokuva saikin ensi-iltansa 1961. Elokuva esitettiin uudestaan 18.4.2003, jolloin sen kävi katsomassa vajaat 2 500 katsojaa. Sitä ennen elokuvaa oli esitetty televisiossa kaksi kertaa. Yle Teema on esittänyt elokuvaa 2000-luvulla useita kertoja.
Vaikutus.
Elokuvaa pidetään Kubrickin ensimmäisenä mestariteoksena, ja yhtenä film noir -tyylin parhaimmista esimerkeistä. Elokuvaohjaaja Quentin Tarantino on sanonut elokuvaa yhdeksi suurimmista inspiraatioista hänen esikoisohjaukseensa "Reservoir Dogsiin", joista näkyvin omaksuttu elementti on elokuvan epälineaarinen tarinankerronta.
Kohtalokas suudelma

Kohtalokas suudelma, DVD:nä suomeksi nimellä Tappava suudelma, ("Killer's Kiss") on Stanley Kubrickin toinen pitkä elokuva. Elokuva kertoo Davey Gordonista (Jamie Smith), 29-vuotiaasta nyrkkeilijästä, ja hänen suhteestaan tanssijaan (Irene Kane) sekä tanssijan väkivaltaisesta työnantajasta (Frank Silvera).
Fear and Desire

Fear and Desire on Stanley Kubrickin ensimmäinen pitkä elokuva vuodelta 1953. Se kertoo joukosta sotilaita vihollislinjan takana kuvitteellisessa sodassa.
Juoni.
Tarinan tapahtumapaikkana on kahden nimettömän osapuolen välinen sota. Sotilaslentokone putoaa metsään vihollislinjojen takana, mutta neljän hengen miehistö säilyy vahingoittumattomana. Miehet vaeltavat läheiselle joelle ja rakentavat lautan, lähtevät sillä matkaan mutta joutuvat pian piiloutumaan saavuttuaan lähelle vihollisen lentotukikohtaa. He alkavat valmistella hyökkäystä tukikohtaan samalla kun yksi heistä alkaa nopeasti menettää mielenterveytensä.
Muuta.
Elokuva on Yhdysvaltojen tekijänoikeuslakiin liittyvän laiminlyönnin takia niin sanotussa public domain -tilassa, jolloin siitä voi vapaasti julkaista kopioita. Kubrick itse yritti päinvastoin estää esikoiselokuvansa esittämisen kokonaan elokuvan huonon menestyksen takia.