Kokemäen rautatieasema

Kokemäen rautatieasema (, entiseltä nimeltään Peipohjan rautatieasema, lyh. Pej, ratakm 284+442) on Suomen rataverkolla Tampere–Pori-radalla sijaitseva rautatieasema, joka sijaitsee Kokemäen kaupungissa Satakunnassa. Kokemäki on risteysasema, jossa radasta erkanee Rauman rata.
Asemalla pysähtyvät kaikki Tampereen ja Porin välillä kulkevat InterCity ja Pendolino-junat. Kaikki matkustajajunat käyttävät yleensä raidetta 1. Raiteet 2 ja 3 eivät normaalisti ole matkustajajunien käytössä. 
Aiemmin oli Peipohjan lisäksi erikseen vielä Kokemäen asema lähempänä keskustaa, kolme kilometriä Peipohjasta Tampereen suuntaan, mutta se lakkautettiin vuonna 1984, jolloin Peipohjan aseman nimi muutettiin Kokemäen asemaksi. Vanha Kokemäen asemarakennus on purettu.
Historia.
Asema avattiin vuonna 1895, kun rataosa valmistui. Peipohjassa oli jo rautatien tullessa paikkakunnalle huomattava maanteiden risteys, josta lähtivät tiet Poriin, Huittisiin ja Köyliöön. Asemarakennus rakennettiin Oulun radan aseman tyyppipiirustusten mukaan ja alueelle tehtiin myös kaksipaikkainen veturitalli, johon liittyi kahdeksankulmainen tiilinen vesitorni. Rautatie Kokemäeltä (silloisesta Peipohjasta) Raumalle avattiin liikenteelle 16. elokuuta 1897. Rautatieaseman ansiosta Peipohjasta alkoi kehittyä merkittävä asemakylä, johon perustettiin pari vuotta myöhemmin oma kansakoulukin. Asemarakennusta laajennettiin vuonna 1907. 1900-luvun alkupuolella Peipohjasta suunniteltiin uusia ratoja sekä Uuteenkaupunkiin että Loimaan kautta Helsinkiin. Pei­pohjan–Uuden­kaupungin rata­hanke haudattiin, kun Helsingistä päätettiin rakentaa rantarata Turkuun, joka oli tällöin myös Uudenkaupungin radan luontaisempi suunta. Sen sijaan Helsingin rata säilyi suunnitelmissa, koska sitä pidettiin tärkeänä pääkaupungin elintarvikehuollon kannalta; toisena vaihtoehtona radan pohjoiseksi päätepisteeksi oli Riste. Helsingin–Peipohjan rata poistui suunnitelmista 1930-luvulla linja-autoliikenteen kasvaessa voimakkaasti. 
Nykyinen asemarakennus valmistui vuonna 1918 kansalaissodan aikana poltetun vanhan aseman tilalle.Asemarakennuksen suunnitteli arkkitehti Thure Hellström. Rakennus vaurioitui vuonna 1929 sattuneessa tulipalossa, jonka jälkeen se korjattiin nykyiseen ulkoasuunsa. Samaan aikaan veturitallia laajennettiin yhdellä lisäpaikalla. Peipohjasta tuli Valtionrautateiden risteysasema vuonna 1950, jolloin Rauman rata siirtyi Rauman kaupungilta VR:n omistukseen. Rautatieristeyksen myötä Peipohjan taajaman asukasluku oli vuonna 1960 kasvanut yli tuhannen henkilön, kun Kokemäen keskustaajamassa Tulkkilassa oli samana vuonna noin 2 000 asukasta. Peipohjan asukasluku kasvoi vielä 1970- ja 1980-luvuilla, vaikka aseman liikenteellinen merkitys alkoi vähentyä. 
Henkilöliikenne Raumalle päättyi vuonna 1988. Samana vuonna Kokemäen asemaravintola lopetti toimintansa. Rauman radalla on edelleen vilkas tavaraliikenne. Kokemäen rautatieasemaa on uusittu viimeksi vuonna 1997, jolloin on tehty uudet korkeammat matkustajalaiturit. Aseman alkuperäisistä rakennuksista on säilynyt tavarasuoja sekä laajennettu veturitalli. Museovirasto on luokitellut Kokemäen asema-alueen valtakunnallisesti merkittäväksi suojelukohteeksi. Veturitallia ollaan kunnostamassa Museoviraston entisöintiavustuksen turvin ja asemapäällikön asuinrakennus on muutettu tilausravintolaksi. Lisäksi asemarakennukseen rakennetaan asuntoja.
Kokemäen vanha rautatieasema.
Kokemäen rautatieasema otettiin käyttöön Peipohjan aseman alaisena laiturivaihteena junaliikenteen alkaessa Tampereen ja Porin välillä vuonna 1895. Lähelle Kokemäen kirkonkylää Tulkkilaa sijoitetulle liikennepaikalle rakennettiin odotussuoja ja neljä vuotta myöhemmin sivuraide. Alkuperäinen pysäkkirakennus poltettiin kansalaissodan aikana, ja sen tilalle valmistui Thure Hellströmin laatimien Suupohjan radan V luokan piirustusten mukainen asemarakennus, tosin alkuperäisten piirustusten peilikuvana. Vaikka Kokemäen asema sijaitsi aivan kirkonkylän tuntumassa, se jäi risteysasemana toimineen Peipohjan varjoon. Kokemäen asema muutettiin miehittämättömäksi liikennepaikaksi vuonna 1969, henkilöliikenne lopetettiin vuonna 1983 ja liikennepaikka lakkautettiin sekä kohtausraide purettiin vuonna 1984. Asemarakennus purettiin vuonna 1985.