tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vilhelmiina

Vilhelmiina on naisen etunimi. Siitä esiintyy myös muotoja Vilhelmina, Wilhelmiina ja Wilhelmina. Vilhelmiinan ja Vilhelminan nimipäivä on 26. toukokuuta.
Vilhelmiina on ollut Suomessa hyvin suosittu nimi 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella. Toukokuuhun 2025 mennessä se oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 23 893 naiselle. Lisäksi väestötietojärjestelmään on kirjattu 9 144 Vilhelminaa, 3 761 Wilhelmiinaa ja 2 569 Wilhelminaa. Muoto Wilhelmiina oli pitkään harvinainen ja on yleistynyt vasta 1980-luvulta lähtien.
Nimen alkuperä.
Vilhelmiina on naispuolinen muoto muinaissaksalaisesta nimestä Vilhelm. Suomessa nimen yleistymiseen vaikutti viimeinen Ruotsin vallan aikainen kuningatar, Kustaa IV Adolfin puoliso Fredrika Dorotea Vilhelmina.
Vilma

Vilma ja Wilma ovat naisten etunimiä. Vilma on muunnettu nimestä Vilhelmiina. Nimi tarkoittaa historiallisesti tahtoa ja kypärää.
Suomessa Vilman nimipäivä on 26. toukokuuta. Toukokuuhun 2025 mennessä nimi on Suomessa annettu 10 755 henkilölle. Lisäksi muodossa Wilma nimi on annettu noin 2 280 henkilölle.
Minna

Minna on yleinen suomalainen naisen etunimi. Se on muunnettu nimestä Vilhelmiina. Vilhelmina-nimi on puolestaan germaanista alkuperää ja Wilhelmin sisarnimi.
Toukokuuhun 2025 mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 31 200 henkilöä on saanut etunimekseen Minna. Heistä yli puolet on syntynyt 1960- ja 1970-luvuilla.
Teilaus

Teilaus on vanha kidutus- ja teloitusmenetelmä. Teilauksessa uhri sidottiin suurta puista kärrynpyörää muistuttavaan telineeseen ja kaikki raajat murrettiin metallitangolla lyömällä kahdesti tai kolmesti pyörän hitaasti pyöriessä. Uhri saattoi menehtyä verenhukkaan ja šokkiin, mutta yleensä pyöveli surmasi hänet iskemällä aseella päähän ja rintakehään.
Toisinaan teilattavan luut murskattiin ja ruumis paloiteltiin vasta mestauksen jälkeen. Ruumiinosat jätettiin teilirattaalle virumaan varoitukseksi muille.
Kuuluisin teilauksen uhreista on Pyhä Katariina Aleksandrialainen, joka on katolisen ja ortodoksisen kirkon pyhimys. Suomessa Kaarinan ("Katariinan") kaupungin entisessä, vuoteen 2009 asti käytössä olleessa vaakunassa oli teilirattaan kuva, ja teiliratas tunnetaan myös nimellä "katariinanpyörä". Suomessa ja Ruotsissa kuolemaantuomitut usein teilattiin 1800-luvun alkuun saakka.
Teilipyörä on ensimmäinen kielletty kidutusmenetelmä: se kiellettiin useimmissa Euroopan maissa 1700-luvun alussa.
Kivitys

Kivitys on teloitusmenetelmä, jossa ryhmä kivittää tuomitun kuoliaaksi. Rangaistusmuodon vastustajien mukaan kivitys on raaka kidutusmuoto, jota käytetään etenkin naisten vapauden ja seksuaalisuuden rajoittamiseksi ja siitä rankaisemiseksi.
Kivityksestä on kuvauksia antiikin Kreikasta prostituoitujen, avionrikkojien ja murhaajien rangaistuksena. Kivitysrangaistus kuului myös juutalaisuuteen ja se tunnetaan Mooseksen kirjoissa ja Talmudissa. Apostolien teoissa on kirjoitettu, miten juutalaiset kivittivät diakoni Stefanuksen kuoliaaksi, kun hän puolusti kristinuskoa. Stefanuksesta tuli näin kristinuskon ensimmäinen marttyyri. Johanneksen evankeliumissa Jeesus kuitenkin vastusti kivitystä, ja hänen repliikkinsä "syytön heittäköön ensimmäisen kiven" on tullut kuuluisaksi (Joh. 8:7).
Kivitys islamissa.
Kivitysrangaistus siirtyi juutalaisuudesta islamiin, ja Ibn Hisham kertoo 800-luvulla, miten Muhammed määräsi kaksi huorintekijää, miehen ja naisen, kivitettäväksi. Kivitys on islamissa rangaistus huorinteosta tai sodomiasta eli homoseksuaalisuudesta. 
Koraani.
Kivitystä ei ole mainittu Koraanissa, mikä aiheutti ihmettelyä muslimien keskuudessa 800-luvulla. Asiaa selitti Ibn Majah kertomuksella, jonka mukaan lammas olisi syönyt kyseisen Koraanin kohdan: "”Aišan kerrotaan sanoneen: kivittämistä ja aikuisen rintaruokintaa koskevista jakeista tuli kymmenen kertaa ilmoitus, ja niitä koskeva paperi oli tyynyni alla. Kun Jumalan lähettiläs kuoli, olimme kaikki mietteissämme hänen kuolemastaan, ja kesy lammas söi paperin.”" Lainattu "hadith" on arvioitu luokkaan "hasan", mikä on toiseksi korkein taso ja tarkoittaa "hyvä". Toisen version mukaan kalifi Umarin nimittämä Zaid ibn Thabitin komitea vaati kullekin säkeelle kaksi takaajaa, jotta se hyväksyttäisiin Koraaniin. Kun vain kalifi Umar itse muisti kivitysjakeen, se jätettiin pois Koraanista.
Kivityskäytännöt.
Kivitys on laillista Iranissa, Mauritaniassa, osissa Nigeriaa, Pakistanissa, Qatarissa, Saudi-Arabiassa, Somaliassa, Sudanissa, Arabiemiraateissa ja Jemenissä. Lisäksi sitä käytetään muun muassa Irakissa ja Afganistanissa. Iranin islamilaisen rikoslain mukaan aviorikoksesta tuomittu mies tulee haudata vyötärön, ja nainen rinnan syvyydelle kivitystä varten. Kivet eivät saa olla niin isoja, että ne aiheuttaisivat välittömän kuoleman. 
Averroës, joka oli kuuluisa filosofi ja Aristoteleen tulkitsija, toimi 1100-luvulla myös šariatuomarina Córdobassa al-Andalusissa. Hän katsoi, että aviorikoksen tehnyt musliminainen tuli kivittää kuoliaaksi kaivamatta kuoppaa. Tämä tarkoitti sitä, että rangaistukseen kuului myös takaa-ajo.
Ritva

Ritva on suomalainen naisen etunimi. Digi- ja väestö­tieto­viraston tietojen mukaan toukokuuhun 2025 mennessä noin 41 710 henkilöä oli saanut etunimekseen Ritva. Heistä valtaosa on syntynyt vuosien 1920 ja 1960 välisenä aikana. Nuorten naisten ja tyttöjen nimenä Ritva on nykyään harvinainen. Silti ainakin vielä vuonna 2014 Ritva Virtanen oli Suomen yleisin naisen kutsumanimen ja sukunimen yhdistelmä. Ritvan nimipäivä on 27. toukokuuta.
Sana "ritva" tarkoittaa lehtipuiden hentoja, eritoten riippuvia, oksia. Yhdyssana "ritvakoivu" merkitsee rauduskoivua. Kustaa Vilkunan mukaan Ritva on nimenä saanut innoituksensa Ilmari Kiannon runosta ”Rantakoivu” (kokoelmassa "Hiljaisina hetkinä", 1898), jossa mainitaan koivun ritva sekä symbolisesti ”riemun ritva, kaihon katve”. Erkki Melartin teki runosta varsinkin kansanopistolaisten ja nuorisoseuralaisten keskuudessa suosiota keränneen laulusävellyksen vuonna 1911. Nimipäiväkalenterissa Ritva on ollut vuodesta 1929 alkaen.
Orvokki (nimi)

Orvokki on naisen etunimi, joka perustuu kukan nimeen orvokki. Samoin kuin eräät muutkin kukka-aiheiset etunimet kuten Vuokko ja Vanamo, se yleistyi 1900-luvun alussa. Orvokki-nimen on Suomessa saanut 1900-luvun alusta vuoden 2009 loppuun mennessä 47 649 henkilöä, joista 35 miestä. Orvokki on yleinen varsinkin jälkimmäisenä etunimenä. Orvokkien lempinimiä ovat ainakin Orvo ja Vokki.
Nimipäivä.
Orvokin nimipäivä on 3. kesäkuuta, joka on myös Violan nimipäivä.
Nimen alkuperä.
Orvokki on luontoaiheinen nimi, suomenkielinen versio nimestä Viola.
Viola (nimi)

 Viola on naisen etunimi. Toukokuun 2025 loppuun mennessä Viola-nimen oli Suomessa saanut 12 062 naista ja muutama mies.
Nimen alkuperä.
Viola tarkoittaa latinaksi orvokkia.
Nimipäivä.
Suomessa Violan nimipäivä on sekä suomen- että ruotsinkielisen kalenterin mukaan 3. kesäkuuta. Nimi oli tällä päivällä vuosina 1867–1928, joinakin vuosina myös kirjoitettuna Wiola tai Biola, ja palautettiin samalle päivälle vuonna 2000. Sama päivä on myös Orvokin nimipäivä.
Metroseksuaali

Metroseksuaali on estetiikkaa arvostava mies, joka käyttää paljon aikaa ja rahaa omaan ulkonäköönsä ja elämäntyyliinsä. Metroseksuaalit miehet pukeutuvat trendikkäästi, käyttävät koruja ja kosmetiikkatuotteita, hoidattavat kauneuttaan ja käyvät kuntosalilla näyttääkseen hyvältä. He ovat kosketuksissa herkkään puoleensa, ja he ovat usein kiinnostuneita asioista, jotka yleisesti mielletään naisten kiinnostuksen kohteiksi.
Metroseksuaalisuus henkilöityy erityisesti jalkapalloilija David Beckhamiin, joka on Britanniassa ollut useiden hius- ja pukeutumistrendien alullepanija.
Termin alkuosa tulee sanasta "metropolis" ('suurkaupunki'), jolla viitataan miestyypin esiintymiseen erityisesti suurkaupungeissa, missä parhaat kaupat ovat.
Yleistyminen.
Ensimmäisenä käsitettä käytti vuonna 1994 brittijournalisti Mark Simpson, ja vuoteen 2003 mennessä käsitteestä oli tullut britti- ja jossain määrin myös yhdysvaltalaislehdistön käyttämää sanastoa. Samoihin aikoihin televisio-ohjelmissa alkoi kasvavassa määrin esiintyä metroseksuaaleja hahmoja ja teemoja. Trendistä oli esimerkkinä Suomessakin Nelosen näyttämä "Sillä silmällä" ("Queer Eye for the Straight Guy"), jossa homoseksuaalit miehet antoivat tyylivinkkejä tavallisille heteromiehille.
Metroseksuaali ja seksuaalisuus.
Metroseksuaalisuus ei nimestään huolimatta viittaa ihmisen seksuaaliseen suuntautumiseen. Metroseksuaalisuudella viitataan enemmänkin käytökseen ja asenteeseen omaa seksuaalisuutta kohtaan. Metroseksuaali voi siis suuntautumiseltaan olla niin hetero-, bi- kuin homoseksuaalikin, mutta hän ei välttämättä koe tarvetta näiden termien käytölle, sillä haluaa toteuttaa itseään kokonaisvaltaisesti. Tällaista rajaseinätöntä seksuaalisuuden muotoa voidaan kutsua uniseksuaalisuudeksi.
Läheiskäsitteitä.
Retroseksuaali.
Metroseksuaalin vastakohta on niin ikään Mark Simpsonin määrittelemänä retroseksuaali eli ihminen, joka kokee konservatiiviset sukupuoliin liitetyt stereotypiat itselleen ominaisiksi ja toteuttaa niitä elämässään.
Transvestiitti.
Metroseksuaalista erotetaan erilleen myös suoranaiset transvestiitit. Molemmat haluavat toteuttaa vastakkaiseen sukupuoleen liittyviä piirteitä ja roolia käytöksessään, mutta suhtautuminen omaan fyysiseen ja henkiseen sukupuoleen on erilainen. Siinä missä transvestiitti pyrkii mukailemaan myös kehonsa täysin vastakkaisen sukupuolen malliin, metroseksuaali on usein tyytyväinen omaan sukupuoleensa ja saattaa suhtautua siihen jopa narsistisesti. Transvestiitti yleensä kokee henkisen sukupuolensa olevan ristiriidassa fyysisen sukupuolen kanssa ja pyrkii mukailemaan kehonsa niin, että nämä puolet vastaisivat toisiaan. Metroseksuaali paremminkin pyrkii ilmaisemaan luonnettaan kokonaisvaltaisesti välittämättä konservatiivisista sukupuolirooleista tai fyysisestä sukupuolestaan. Hänessä saattavat toteutua vahvasti molempien sukupuolistereotypioiden piirteet.
Roviolla polttaminen

Roviolla polttaminen on vanha teloitustapa, jossa ihminen sidotaan suuren puukasan päälle tai paaluun, joka sytytetään tuleen ja poltetaan roviona.
Muun muassa homoseksuaalisuudesta, noituudesta, vääräuskoisuudesta ja maanpetturuudesta tuomittuja on vanhaan aikaan poltettu elävältä roviolla. Keskiajalla myös murhapolttajia rangaistiin usein elävältä polttamisella. Raivostunut väkijoukko saattoi lynkata raiskauksesta tai muista törkeinä pidetyistä teoista syytettyjä polttamalla heidät roviolla. Yleensä kuolemaantuomittu menetti tajuntansa myrkyllisten kaasujen ja šokin takia muutamassa minuutissa. Joissakin maissa roviolle tuomitut kuristettiin juuri ennen tuomion täytäntöönpanoa. Vanhassa Kiinassa roviolle tuomitut huumattiin oopiumilla. Pohjoismaissa roviolla poltettavat sidottiin kiinni tikkaisiin tai vastaavaan telineeseen ja heidät kaadettiin vatsalleen roihuavaan rovioon. Intiassa leskenpolttotapaa on pyritty kitkemään, mutta sitä väitetään yhä noudatettavan maaseudulla.
Englannissa roviolla polttamisen taitoa kehitettiin kidutuksen kaltaiseksi: käytettiin tuoretta puuta ja valittiin tuomioiden täytäntöönpanopäiviksi sateisia päiviä, jotta uhrit kuolisivat hitaasti. Toisinaan roviolla poltettavien jalkojen väliin sekä selkää ja rintaa vasten aseteltiin huolellisesti risukimppuja, jotka polttivat uhria vähitellen ja mahdollisimman pitkään ennen kuolemaa.
Vanhaan aikaan Venäjällä kuolemaantuomittuja laskettiin hitaasti kahleista tai köysistä roikkuen alas liekehtivään kuiluun. Tavan aloittajaksi mainitaan Iivana Julma.
Tunnettuja roviolla poltettuja.
Suomessa viimeinen noitana poltettu oli ruoveteläinen Antti Lieroinen vuonna 1643.
Panama (kaupunki)

Panama tai Panama City () on Panaman pääkaupunki. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 880 691. Suurkaupunkialueella asuu yhteensä noin 1,7 miljoonaa ihmistä eli suunnilleen puolet maan väestöstä.
Panama sijaitsee Tyynenmeren rannalla Panaman kanavan suulla. Kaupunki on maan hallinnollinen, poliittinen ja kulttuurinen keskus.
Kaupungin perusti 15. elokuuta 1519 Pedro Arias de Avila eli Pedrarías Dávila. Se on vanhin eurooppalaisten perustama asutuskeskus Amerikan Tyynenmeren puoleisella rannikolla. 1800-luvulla Simón Bolívar yritti perustaa kaupunkiin yleisamerikkalaisen kongressin. Sitä varten rakennettu Salón Bolivar kuuluu kaupungin nähtävyyksiin. Panaman vanha keskusta (Panama Viejo) on Unescon maailmanperintökohde.
Status Quo (yhtye)

Status Quo on brittiläinen rockyhtye, jonka perustivat basisti Alan Lancaster ja kitaristi Francis Rossi vuonna 1962.
Historia.
Yhtyeen alkuperäinen nimi oli The Spectres, mutta vuonna 1967 nimeksi vaihdettiin Traffic. Myöhemmin nimeksi vaihdettiin Traffic Jam, jotta yhtyettä ei sekoitettaisi jo olemassa olleeseen Traffic-nimiseen yhtyeeseen. Tämäkään nimi ei ollut pitkäikäinen, vaan muuttui vielä kerran saman vuoden sisällä. Yhtyeestä tuli Status Quo, joka vakiintui heidän nimekseen seuraavien vuosikymmenien ajaksi.
Tammikuussa 1968 Status Quo julkaisi singlen ”Pictures of Matchstick men”, joka teki heidät tunnetuksi Ison-Britannian ulkopuolella ja herätti huomiota Yhdysvaltoja myöten. Psykedeelisen aikakauden viitoittamia polkuja seuraten yhtye teki myös ensimmäisen albuminsa "Picturesque Matchstickable Messagesin" joitakin kuukausia singlen ilmestymisen jälkeen. Vuoden 1968 aikana Status Quolta ilmestyi vielä kaksi singleä; ”Black Veils of Melancholy” sekä ”Ice in the Sun”, joista jälkimmäinen nousi brittien top-teniin.
1970-luvun alussa Status Quo teki musiikissaan täyden tyylivaihdoksen pop-psykedeliasta juurevaan hard rockiin, joka sittemmin on pysynyt yhtyeen tavaramerkkinä ja taannut heille vakiintuneen aseman omassa kategoriassaan.
1970-luvulla Status Quosta tuli yksi suosituimpia brittiläisiä rockyhtyeitä. Vuonna 1971 kosketinsoittimia soittanut Roy Lynes lähti yhtyeestä. Hänet korvattiin aluksi vierailevilla artisteilla, mutta vuonna 1973 yhtyeen kosketinsoittajaksi vakiintui Andy Bown. 
Status Quo on ollut Ison-Britannian singlelistan 40 parhaan joukossa 62 kertaa, useammin kuin mikään toinen bändi. Quo on myös ainoa yhtye joka on päässyt Ison-Britannian top 20 -singlelistalle viidellä vuosikymmenellä. Bändin levyjä on myyty yli 118 miljoonaa ja se on soittanut yli 7 000 keikkaa. Konserttien yhteenlasketun yleisömäärän arvioidaan olevan noin 30 miljoonaa henkilöä.
Vuonna 1985 kitaristi Francis Rossi levytti ja julkaisi kaksi soolosingleä. Myös toinen kitaristi, Rick Parfitt teki sooloalbumin, jota ei kuitenkaan ole vielä julkaistu. Myöhemmin samana vuonna Status Quo alkoi tehdä uutta albumia. Alan Lancaster lähti yhtyeestä vuonna 1986 ja perusti Australiassa oman yhtyeensä, "Party Boysin". 
Vuodesta 2000 yhtyeen rumpalina ollut Matt Letley jätti yhtyeen 2012 lopussa ja uudeksi rumpaliksi tuli Leon Cave.
Yhtye palasi vuonna 2013 muutaman keikan ajaksi kokoonpanoon Rossi, Parfitt, Lancaster ja Coghlan. Frantic Four Tour -kiertueen päätöskonsertti Lontoon Wembleyllä julkaistiin myös levynä ja dvd:nä.
Pyykösjärvi

Pyykösjärvi on noin 1 500 asukkaan kaupunginosa Oulussa. Se sijaitsee noin viisi kilometriä keskustasta pohjoiseen samannimisen järven etelärannalla, Puolivälinkankaan ja Linnanmaan palvelujen lähellä. Pääosin alueella on omakoti- ja rivitaloasutusta.
Talvisin Pyykösjärveä kiertää hiihtolatu. Järvi on myös pilkkijöiden suosiossa. Syksyllä ja keväällä järven ranta on lintubongareiden suosima paikka. Alueella levähtää useita muuttolintulajeja.
Sararock

Sararock oli jokavuotinen rockfestivaali Laukaassa. Tapahtuma alkoi vuonna 1998, ja se tunnettiin aluksi nimellä "Sararanta rokkii!". Vuoden 2007 jälkeen tapahtumalla ei kuitenkaan ole enää ollut järjestävää tahoa.
Esiintyjät.
1998.
The Garden of Red Moon, Decoy, Hypnotic, Faceles Daze, My Dawn, Negatory, Marsalkan silmät, U. Pasanen Band, Mind Product, Gardenia.
1999.
Control Gang, Veljesklaani, Mineapples, Ruumis RY, Liisa ihmemaassa, Minotauri, Clarity, Negatory, Gardenia, Mr.Freedom.
2000.
Mr.Freedom, Moonstone, Veljesklaani, Bar Mitsva, Grimm's Journey, Psycho Mode, Liisa ihmemaassa, Maryzeel, Clarity, Flyingardenia.
2001.
Y2k, Aes Sedai, Product of Rage, Mineapples, Creep Trap, Aivolävistys, Distiller, Maryzeel, Seuraava asiakas.
2002.
Wanelus, Dii maiores, Normal Freak, Bronze Dore, Aivolävistys, Morian, Spank the Monkey, Product of Rage, Restless.
2003.
Private Line, Product of Rage, Superchrist, Smash, Aivolävistys, Funeris Nocturnum, Waltimo, Lokki, Fold, Restless, Jose &amp; The Hounddogs, Morian.
2004.
Machine Men, Sunride, Lyijykomppania, Lapko, Swallow the Sun, SaraLee, Purity, Wiidakko, Aivolävistys, Blood-Stained, Product of Rage.
2005.
YUP, Kometa, United Underworld, Total Devastation, Saralee, Maj Karma, Takiainen, Sunride, Presley Bastards, Aivolävistys, Au Pair, Nicole, Gotham O.D, Underwater Sleeping Society, Product of Rage, Blood-Stained.
2006.
Ajattara, Abduktio, Aivolävistys, Roihu, Manufacturer's Pride, No Sign of Life, Wiidakko, Enter My Silence, Kerho, Agonizer, Misery inc.
2007.
Viikate, Gotham O.D, Morian, Luomakunta, Manufacturer's Pride, Soulfallen, No Sign of Life, FM2000, Reprisal Scars, SaraLee, Au Pair.
Viimeinen järjestetty Sararock.
Klaus Teuber

Klaus Teuber (25. kesäkuuta 1952 – 1. huhtikuuta 2023) oli saksalainen lautapelien kehittäjä.
Teuber kehitti vuonna 1981 ensimmäisen pelinsä "Barbarossa", joka voitti vuonna 1988 Spiel des Jahres -palkinnon. Hän perusti 1992 TM-Games-peliyhtiön yhdessä R. Müllerin, W. Lüdtken ja P. Neugebauerin kanssa. Vuodesta 1999 hän suunnitteli päätoimisesti lautapelejä.
Isoartisokka

Isoartisokka eli artisokka eli koppiloartisokka (ruotiartisokka, villiartisokka) ("Cynara cardunculus") on artisokkien sukuun kuuluva ruohovartinen kasvi. Sitä on aiemmin kasvatettu vihanneksena, mutta nykyisin siinä arvostetaan koristeellista hopeanhohtoista lehdistöä. Se kasvaa lähes kaksi ja puoli metriä korkeaksi, ja latvaan tulee artisokkaa ja ohdakkeita muodostava pallomainen kukinto.
Isoartisokka on luultavasti se kasvi, jota roomalaiset ja antiikin kreikkalaiset jo aikoinaan viljelivät latva-artisokkana. Theofrastos kirjoitti noin 400 eaa., että kasvi oli peräisin Sisiliasta. On kuitenkin todennäköistä, että se oli kulkeutunut Sisiliaan Pohjois-Afrikasta. Isoartisokka oli suosittu kasvi keskiaikaisessa keittiössä. Antiikin kreikkalaiset söivät kukan lisäksi myös kasvin varret ja lehtiruodit. Nuoret nuput säilöttiin etikkaan tai suolaveteen, joka maustettiin kuminalla ja silphiumilla.
Mbala

Mbala on kaupunki Sambiassa. Se sijaitsee valtion pohjoisissa osissa ja lähellä Tansanian rajaa. Siirtomaa-ajalla kaupungin nimi oli Abercorn. Mbala tunnetaan Bemba-museostaan.
Kaupungissa on nykyään noin 24 000 asukasta. 
Historia.
Ensimmäiset uudisasukkaat saapuivat Mbalan alueelle 1863. British South Africa Company otti alueen hallintaansa 1895 ja perusti Abercornin kaupungin. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kenraali Paul von Lettow-Vorbeck antautui liittoutuneille Abercornissa. Sambian itsenäistymisen jälkeen vuonna 1964 kaupungin nimeksi vaihdettiin Mbala.
Pikaia

Pikaia gracilens on sukupuuttoon kuollut suikulainen, joka eli keskikambrikaudella. Kaikki sen fossiilit on löydetty Burgess Shale -fossiiliesiintymästä. "Pikaia" on yksi ensimmäisistä selkäjänteisistä.
Ulkonäkö ja koko.
Fossiililöytöjen perusteella "Pikaia" oli litteä (sivuilta litistetty) ja alkeellinen selkäjänteinen eläin, joka kasvoi noin 3,5 senttimetriä pitkäksi. Se ui merenpohjan lähellä käärmeen tai ankeriaan tavoin heiluttaen vartaloaan ja suurta pyrstöeväänsä; myöhemmin kalat perivät samankaltaisen liikkumistavan. "Pikaialla" oli päässään kaksi lonkeroa ja pään molemmin puolin muutama lyhyt jaoke, jotka saattoivat liittyä kiduksiin. Ravinnokseen "Pikaia" luultavasti siivilöi merivedestä hiukkasia ja planktoneita. 
Vaikka "Pikaia" ei ensinäkemältä vaikuta ihmisen esimuodolta, sillä on useita selkäjänteisille ominaisia piirteitä: pitkä selkäjänne, selkää pitkin etenevä päähermorata ja lihaksia ruumiin molemmin puolin. Nämä ovat kaikki olennaisia myöhempien selkärankaisten evoluutiossa. Selkäjänne tarjosi kiinnittymispaikan lihaksille ja piti ruumiin muodon ehjänä. Samalla se oli kuitenkin riittävän taipuisa mahdollistaakseen "Pikaian" mutkittelevan uintitavan. Selkäjänteestä kehittyi myöhemmin kova selkäranka, joka suojasi hyvin selkäydintä.
Nykyisistä eläimistä "Pikaia" muistuttaa eniten suikulaisia. Geenitutkimus onkin osoittanut suikulaisten olevan selkärankaisten lähimpiä eläviä sukulaisia vaippaeläinten ohella.
Fossiililöydöt.
"Pikaian" löysi Charles Walcott vuonna 1911 tutkiessaan Burgess Shalen kambrikautisia fossiileja Kanadan Kalliovuoriin kuuluvalla Mount Pikalla. Koska fossiili oli selkeästi jaokkeinen, hän luokitteli sen virheellisesti monisukasmatoihin. Vuonna 1979 paleontologi Simon Conway Morris havaitsi fossiileissa merkkejä alkeellisesta selkäjänteestä ja uudelleenluokitteli sen selkäjänteisiin. Näin siitä tuli merkittävä löytö, sillä varhaisimpana tunnettuna selkäjänteisten edustajana se saattaisi olla kaikkien selkäjänteisten kantamuoto.
Kiinasta on löydetty "Pikaiaa" vanhempia ja alkeellisempia, selkäjänteisten kantamuotoina pidettyjä "yunnazooiitteja".
Musta Maija

Musta Maija -pelissä tavallisia pelikortteja jaetaan viisi kullekin pelaajalle yksi kerrallaan. Musta Maija on patarouva.
Kun kortit on jaettu, jakajan vasemmalla puolella oleva aloittaa pelin lyömällä seuraavalle yhdestä viiteen samaa maata olevia kortteja tämän eteen pelipöydällä. Tämän jälkeen jakaja nostaa seuraavan kortin pakasta valitakseen valtin. Jos kortti on pata, se laitetaan keskelle pakkaa, ja valitaan uusi kortti, joka asetetaan pöydälle arvopuoli ylöspäin poikittain pakan alimmaiseksi kortiksi. (Aloittajan kannattaa lyödä pataa, sillä pata ei voi olla valtti).
Tämän jälkeen peli etenee niin, että se, jolle kortit eteen lyötiin, joko nostaa ne (varsinkin jos ne olivat valtteja) tai yrittää kaataa ne isomman pistemäärän omaavalla samaa maata olevalla kortilla tai (isommalla) valttikortilla.
Jos pelaaja pystyy kaatamaan kaikki hänelle eteen lyödyt kortit, hän pääsee nostamaan pakasta kortteihinsa täydennystä niin, että hänellä on kortteja kädessään taas viisi. Sen jälkeen peli jatkuu niin, että hän lyö valitsemiaan kortteja taas seuraavalle. Jos hän ei pystynyt kaatamaan kaikkia, hän joutuu nostamaan kortit, ja seuraava pelaaja pääsee aloittamaan "puhtaalta pöydältä".
Jos pelaajalla on pelkästään valtteja niin, hän voi ottaa pakasta kortin ja antaa sen. Eteen lyötyjen korttien on oltava samaa maata, ja niitä on oltava korkeintaan viisi. Muuten seuraava pelaaja voi valita eteen lyödyistä korteista haluamansa kortit ja vastata vain niihin.
Musta Maija on erikoiskortti. Sillä ei pysty kaatamaan muita kortteja, eikä sitä pysty kaatamaan.
Pakan loputtua pelaajille saa lyödä vain niin monta korttia kuin heillä on kädessään. 
Se, jolle pelin päättyessä jää Musta Maija, on hävinnyt.
Erikoissääntöjä.
Voidaan sopia, että kortteja seuraavalle pelaajalle eteen lyönyt voi lyödä lisää kortteja täydennettyään kädessään olevaa korttipakkaa, mikäli seuraava pelaaja ei ole estänyt sitä lyömällä kämmentä saamiensa korttien päälle. Kortteja saa tällöinkin lyödä eteen kuitenkin korkeintaan viiteen saakka.
Samalla voidaan sopia, että kortteja seuraavalle pelaajalle eteen lyönyt saa korjata lyöntiään nostamalla kortteja takaisin omaan käteensä (esimerkiksi tehtyään virhelyönnin useammalla maalla tai liian monella kortilla), mikäli seuraava pelaaja ei ole estänyt sitä lyömällä kämmentä saamiensa korttien päälle.
Ristiseiska

Ristiseiska on korttipeli, jossa pelaajat pyrkivät pääsemään eroon käsikorteistaan asettamalla niitä vuorollaan pöydälle pinoihin arvojärjestyksessä seiskoista alas- ja ylöspäin. Ristiseiska kuuluu Suomen suosituimpiin korttipeleihin. Pelin muita nimityksiä ovat seiska, kiusa, pihistys ja fan-tan.
Säännöt.
Tavallinen korttipakka jaetaan viimeistä korttia myöten kaikille pelaajille yksi kerrallaan. Ristiseiska aloittaa pelin.
Kortteja ladotaan pöytään arvopuoli ylöspäin niin, että keskimmäiseksi tulevat seiskat, niiden alapuolelle sijoitetaan omaan pinoonsa saman maan kortit kuutosesta kakkoseen. Vastaavasti seiskan yläpuolelle tulevat kortit kahdeksasta kuninkaaseen. 
Pelaaja, joka pääsee ensimmäisenä päättämään kakkosella tai kuninkaalla, saa valita mihin päähän ässä laitetaan.
Kun jonkin maan seiska on laitettu pöytään, siihen voi ensin lisätä saman maan kuutosen ja sen jälkeen kahdeksikon. Vasta sitten voi kyseiseen maahan jatkaa muiden korttien laittoa. Näin voi esimerkiksi haitata muiden pelaajien peliä panttaamalla kuutosta tai kasia mahdollisimman pitkään.
Pelin voittaja on se, joka saa ensimmäiseksi kaikki korttinsa pois kädestään. 
Sääntömuunnelmia.
Muilta pelaajilta lasketaan käteen jäävien korttien pisteet, jolloin ässä on arvoltaan 1, sekä mahdollinen pantti. Pisteet kannattaa kirjoittaa ylös jos peliä jatketaan uusilla kierroksilla.
Jos pelaaja ei pysty laittamaan mitään korttia, hänen täytyy ottaa pantti. Pantin arvo on 25 pistettä. Hyvä pantti on esimerkiksi kynä, jolla pelipöytäkirjaa pidetään mahdollista pistelaskua varten. Jos joku toinen tarvitsee panttia, se vapautuu edelliseltä ja samalla pantin luovuttanut pelaaja vapautuu myös sakkopisteistä.
Jos peliä pelataan ilman pistelaskua, eikä pelaaja pysty laittamaan korttia pöydälle, a) hänen täytyy ottaa sattumanvaraisesti joku kortti edeltävältä pelaajalta, tai b) edeltävä pelaaja antaa kortin pelaajalle (yleensä iso- tai pieninumeroinen, tai jokin muu pöydälle sopimaton kortti) riippuen sääntötulkinnasta, jolloinka vuoro siirtyy seuraavalle pelaajalle. Edeltävällä pelaajalla on oltava kuinkin vähintään kaksi korttia.
Jos pelaaja laittaa pöydälle kuninkaan tai ässän, hänen täytyy kääntää täysinäinen sarja nurin päin, jonka jälkeen hän saa laittaa uuden kortin. Hän voi myös päättää olla jatkamatta.
Joidenkin muunnelmien mukaan kasin voi lyödä pöydälle seiskan jälkeen, vaikka kuutosta ei olisikaan lyöty.
Liopleurodon

Liopleurodon oli pliosauruksiin kuulunut merimatelija joka eli jurakaudella 165–150 miljoonaa vuotta sitten. Suurimmat yksilöt ovat kasvaneet noin seitsemän metrin mittaisiksi.
Liopleurodonin fossiileja on löydetty Englannista, Ranskasta, Saksasta ja Itä-Euroopasta.
Toisin kuin useimmilla joutsenliskoilla, liopleurodonin etuevät olivat pienemmät kuin takaevät. Se luultavasti ui liikuttamalla takaeviään ja käytti etueviään jarrutukseen, kääntymiseen ja pinnalle nousemiseen. Liopleurodon söi joutsenliskoja, kalaliskoja ja myös toisia pliosaureja.
Manitoban lippu

Manitoban provinssin lippu pohjautuu Brittiläisen imperiumin Red Ensign -kauppamerenkulkulippuun. Lipussa on punaisella pohjalla Manitoban vaakuna.
Lipun hyväksyi Manitoban lainsäädäntökokous 11. toukokuuta 1965 ja kuningatar Elisabet II virallisti lipun lokakuussa 1965. Lippu otettiin käyttöön 12. toukokuuta 1966. Päätös lipun käyttöönotosta tehtiin sen jälkeen, kun Kanadan hallitus oli päättänyt Vaahteranlehtilipun käyttöönotosta kansallislippuna. Myös Ontarion lippu otettiin käyttöön samasta syystä.
Manitoban vaakuna

Manitoban vaakunan vahvisti Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas Edvard VII vuonna 1905. Vaakunassa on vihreällä pohjalla biisoni, jonka yläpuolella on Englannin lippu.
Nykyisessä vaakunassa vuoden 1905 vaakunan yläpuolella on kultainen kypärä, puna-hopeat nauhat, kylmänkukkaa pitelevä majava ja ylimpänä kultainen kuningaskunnan kruunu. Vasemmalla vaakunaa kannattelee valkoinen yksisarvinen, oikealla valkoinen hevonen. Muina koristeina on muun muassa Redjoen kärryjen pyörä, alkuperäiskansojen helmi- ja luukoruja sekä vaahteranlehtiä. Vaakunan jalustassa on kuvattuna provinssin monipuolista maisemaa (vehnäpellot, metsät, preeriat ja vesi). Alinna jalustassa on provinssin latinankielinen motto "Gloriosus et Liber", Kunniakas ja vapaa.
Kaarina (nimi)

Kaarina on suomalainen naisen etunimi.
Kaarina-nimen on vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 133 506 suomalaista naista ja alle 15 miestä.
Kaarina on suomalainen muoto germaanisten kielten Karin-nimestä, joka on yleinen Ruotsissa, Saksassa ja Norjassa. Karin puolestaan on lyhentynyt muoto Katarinasta, joka taas juontuu kreikkalaisesta "Aikaterine"-nimestä.
Kaarina kirjailijanimenä.
Kaarina on myös Esteri Paalasen käyttämä kirjailijanimi.
Oppimisteoria

Oppimisteorialla tarkoitetaan teoreettista mallia siitä, miten ihminen tai muu eliö oppii. Oppimisteorian ohella käytetään käsitettä oppimiskäsitys.
Käsitys oppimisesta on muuttunut aikakausien mukaan. Perusoppimisprosesseina voidaan nähdä:
Kognitivismi ja behaviorismi.
Keskeisimpiä oppimisteorioita ovat nykysuuntaus kognitivismi ja myöhemmin siitä "jalostettu" konstruktivismi. Näissä keskeistä on oppijan oma rooli oppimisessa ja tiedon ymmärtäminen sekä ajattelu. Nämä suuntaukset lähtivät kehittymään 1960-luvulta. 
Ennen 60-lukua vallassa ollut behaviorismi ja uus-behaviorismi perustivat oppimisnäkemyksensä siihen, että ihminen on ärsykkeisiin reagoiva mekaaninen kone, eikä tunteilla, motivaatiolla, mielentiloilla ym. ole mitään merkitystä oppimisen kannalta. Behaviorismissa keskeisiä oppimismalleja olivat välineellinen ehdollistuminen ja klassinen ehdollistuminen. 
Gagnén oppimistyylit.
1900-luvulla vaikuttanut Robert M. Gagné erotteli oppimisen eri tyylejä: 
Suomalaisia oppimisteoreetikkoja.
Tämän hetken merkittäviä suomalaisia oppimisteoreetikkoja ovat muun muassa
Chris Cornell

Chris Cornell (20. heinäkuuta 1964 Seattle, Washington – 18. toukokuuta 2017 Detroit, Michigan) oli yhdysvaltalainen muusikko ja laulaja-lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi ensin Soundgarden-yhtyeen laulajana ja keulakuvana. Sitten hän oli Audioslave-yhtyeen jäsen. Cornell oli myös projektiluonteisessa superyhtyeessä Temple of the Dog. Hänen tyylilajinaan oli lähinnä vaihtoehtorock. 
Cornellin lauluääntä arvostettiin erittäin paljon, ja hänet äänestettiinkin sijalle 12 Music Televisionin "22 parasta lauluääntä" -äänestyksessä. Cornell on monta muutakin kertaa äänestetty yhdeksi maailman parhaista rocklaulajista. Cornell aloitti musiikkiuransa soittamalla rumpuja mutta vaihtoi myöhemmin laulajaksi. Joissakin Soundgardenin kappaleissa hän soitti myös kitaraa. Hän oli laulaja-lauluntekijä Jeff Buckleyn hyvä ystävä ja hänen ensimmäisen soololevynsä kappale "Wave goodbye" on kunnianosoitus Buckleylle hänen kuolemansa jälkeen.
Cornell jätti Audioslaven helmikuussa 2007, jolloin hän ilmoitti suuntautuvansa soolouralle.
Cornell julkaisi toisen soolo-levynsä "Carry On" toukokuussa 2007, ja sen kappale ”You Know My Name” on James Bond -elokuvan "Casino Royale" tunnuskappale.
Tehdessään "Carry On" -levyä Cornell tapasi tuottaja/hiphopartisti Timbalandin, ja yhteinen projekti, Cornellin sooloalbumi "Scream", valmistui vain kuudessa viikossa. Levitykseen se tuli maaliskuussa 2009. Levy oli täysi irtiotto Cornellin aikaisemmasta grungetyylistä ja muistuttaa hyvin paljon R&amp;B:tä ja 2000-luvun diskomusiikkia.
Myöhemmillä levyillään Cornell palasi lähemmäksi juuriaan ja perinteisempää musiikillista ilmaisua.
Yksityiselämä.
Cornell lopetti ongelmaksi muodostuneen alkoholin käyttönsä vuosituhannen vaihteessa kokonaan.
Hän oli kolmen lapsen isä. Avioliitosta Susan Silverin kanssa hänelle syntyi tytär Lily vuonna 2000. Vicky Karayiannisin kanssa Cornell sai tyttären vuonna 2004 ja pojan vuonna 2005.
Kuolema.
Cornell teki itsemurhan Detroitissa 17. toukokuuta 2017 Soundgardenin konsertin jälkeen. Hänet löydettiin kuolleena hotellihuoneensa kylpyhuoneen lattialta; kuolinsyytutkimus vahvisti syyksi hirttäytymisen. 
Cornellin puoliso julkaisi edustajansa välityksellä lausunnon, jossa hän esitti ylimääräisen ahdistuslääkkeen vaikuttaneen Cornellin mielentilaan ennen itsemurhaa. Toksikologinen raportti ei kuitenkaan tue tätä. Cornellin henkivartija auttoi häntä tietokoneongelmassa ja toi hänelle pari pilleriä Ativan-nimistä rauhoittavaa lääkettä. Tämän jälkeen Cornell soitti sammaltavalla äänellä vaimolleen ja kertoi olevansa henkisesti hyvin väsynyt. Vaimo käski henkivartijaa tarkastamaan, onko Cornell kunnossa. Henkivartija murtautui hotellihuoneeseen ja näki kylpyhuoneessa ruumiin. Cornellin suusta valui verta ja kaulan ympärillä oli vastuskuminauha, jonka hän oli kiinnittänyt kylpyhuoneen oveen.
Cornellin kotikaupungissa Seattlessa paljastettiin hänen muistopatsaansa, joka sijaitsee popkulttuurimuseon Museum of Pop Culturen edessä. Elokuussa 2020 patsasta vandalisoitiin maalaamalla se valkoiseksi.
Balzers

Balzers on Liechtensteinin ruhtinaskunnan eteläisin ja väkiluvultaan neljänneksi suurin kunta. Asukkaita on vuoden 2024 väestönlaskennan mukaan 4 806. Pinta-alaltaan se on 19,6 km². Balzersin kuntaan kuuluvat Balzersin ja Mälsin kylät.
Balzersin alue on ollut asutettu ainakin 7 000 vuotta. Retoromaaninen nimi Balzers esiintyy kirjoitettuna ensimmäistä kertaa vuonna 842. Se on peräisin latinan sanasta "palazoles", joka tarkoittaa kartanoa. 
Balzersissa sijaitseva Gutenbergin linna on rakennettu sydänkeskiajalla, todennäköisesti 1000-luvulla. Ensimmäinen kirjallinen maininta siitä on vuodelta 1263. Linna kuului Frauenbergin paroneille, kunnes se siirtyi vuonna 1314 Itävallan omistukseen yli viideksisadaksi vuodeksi.
Balzersiin perustettiin 1817 Lindaun–Milanon postireitin hevosasema, josta tuli 1839 Liechtensteinin ensimmäinen postitoimisto. Toisen maailmansodan jälkeen Balzers koki ratkaisevan rakenteellisen muodonmuutoksen teollisuuden, kaupan ja palveluiden kehittyessä merkittävästi. Nykyisin Balzersissa on uimahalli ja useita muitakin virkistys- ja urheilumahdollisuuksia.
Balzersissa sijaitsee 1946 perustetun Oerlikon Balrzersin pääkonttori. Yrityksen päätuotteita ovat pinnoitteet.
Politiikka.
Kunnanjohtaja on ollut vuodesta 2016 lähtien Isänmaallista liittoa edustava Karl Malin.
Latimeria

Latimeria ("Latimeria chalumnae") on läntisellä Intian valtamerellä esiintyvä harvinainen syvänmeren varsieväkala. Se on elänyt satoja miljoonia vuosia lähes muuttumattomana eli on niin sanottu elävä fossiili.
Tiedeyhteisössä latimerian uskottiin kuolleen sukupuuttoon miljoonia vuosia sitten, samoihin aikoihin dinosaurusten kanssa, kunnes vuonna 1938 eteläafrikkalaisen East Londonin museon kuraattori Marjorie Courtenay-Latimer sai tutkittavakseen Chalumnajoen suun tuntumasta pyydetyn erikoisen kalan. Se tunnistettiin varsieväkalaksi ja laji nimettiin löytäjänsä ja löytöpaikkansa mukaan. Sen jälkeen latimerioita on pyydetty useampia, mutta ne kuolevat pinnalle nostettaessa tai pian sen jälkeen, joten tiedot niiden elintavoista perustuvat pääosin sukellusveneestä filmattuihin kuviin. Latimeria voi kasvaa 1,8 metriä pitkäksi ja 80 kilogrammaa painavaksi. Niiden pääravintona ovat pikkukalat ja mustekalat, joita ne pyydystävät yöllä. Ne paikallistavat saaliinsa joidenkin haiden tapaan saaliin synnyttämän lähes olemattoman sähkömagneettisen kentän avulla. Naaras elää noin 11-vuotiaaksi. Se synnyttää eläviä poikasia.
Komorien saarilla latimeria tunnettiin nimellä "kombessa" jo kauan ennen kuin tutkijat kiinnostuivat siitä. Paikalliset pyydystivät latimeriaa silloin tällöin, koska sen suomut sopivat kumin karhennukseen. Sen rasvainen liha maistuu monen mielestä pahalta. Nykyisin latimeriaa pyydetään matkamuistoksi, mikä on tehnyt lajista uhanalaisen.
Vuonna 1997 Sulawesin saaren läheltä Indonesiasta löydettiin uusi varsieväkalapopulaatio, joka määritettiin uudeksi lajiksi "Latimeria menadoensis".
Luettelo Suomessa kasvavista myrkkysienistä

 
Tämä on luettelo Suomessa kasvavista myrkkysienistä aakkosjärjestyksessä.
Bakau

Bakau on kaupunki Gambiassa. Se sijaitsee valtion länsiosassa Atlantin valtameren rannikolla, lähellä pääkaupunki Banjulia. 
Hallinnollisesti Bakau koostuu kahdesta kaupungista, uudessa Bakaussa oli vuonna 2013 noin 25000 asukasta, mutta lisäksi 3500 asui Bakau Wasulun (vanha Bakau) puolella.
Tykky

Tykky eli tykkylumi on puihin ja rakenteisiin kertyvää kovaa lunta ja huurretta.
Tykkyä syntyy kahdella tavalla. Huurretykky syntyy pelkästä huurteesta, kun ilmassa olevia pieniä alijäähtyneitä nestepisaroita (sumusta tai pilvestä) tarttuu pakkasessa puunoksaan. Nuoskatykkyä syntyy, kun nuoskalunta kertyy puiden oksille ja jäätyy niihin kiinni. Nuoskatykyssä on vähintään puolet lunta.
Suomessa tykkyä kertyy eniten Pohjois-Suomen vaara-alueiden lakimetsissä. Yhdessä kuusessa voi olla tykkylunta jopa kolme tonnia. Pohjoisimmilla alueilla tykkyä kertyy koko talven, kun etelämpänä lumi putoaa suojasääjaksojen aikana pois. Kun oksissa on iso tykkytaakka, myrskyt katkovat oksia ja puunlatvuksia, etenkin männyistä. Lapin kuuset ovat sopeutuneet tykkylumeen kasvattamalla lyhyet, vain vähän ulkonevat oksat, jolloin ne eivät katkea niin helposti.
Heinz-Wolfgang Schnaufer

Heinz-Wolfgang Schnaufer (16. helmikuuta 1922 – 15. heinäkuuta 1950) oli toisen maailmansodan hävittäjälentäjä, joka saavutti yli 100 ilmavoittoa. Hän oli johtavia yöhävittäjälentäjiä. Englantilaiset käyttivät hänestä nimeä "St. Trondin yökummitus".
Schnaufer palveli Luftwaffessa toisessa maailmansodan aikana vuosina 1941–1945. Yhteensä 121 ilmavoittoa saavuttanut Schnaufer teki kaikki pudotuksensa öiseen aikaan. Hän lensi raskaalla Messerschmitt Bf 110:llä.
Schnaufer aloitti sodan luutnanttina ja yleni sodan aikana majuriksi ja NJG ("Nachtjagdgeschwader") 4:n komentajaksi. Hän sai rautaristin ritariristin tammenlehvien, miekkojen ja timanttien kera. 
Schnaufer kuoli auto-onnettomuudessa Ranskassa, lähellä Bordeaux’ta, heinäkuussa 1950.
Tuohus

Tuohus (ven. свеча) on ohut, ortodoksinen kirkkokynttilä, joita muun muassa kirkossakävijät laittavat kirkossa olevien ikonien edessä oleville telineille palamaan.
Tuohus valmistetaan yleisimmin mehiläisvahasta. Pelkästä steariinista valmistettu tuohus ei ole ortodoksisen perinteen mukainen, sillä valmistusmateriaalissa on tärkeää sen puhtaus ja luonnonmukaisuus. 
Suomessa tuohukset valmistetaan Lintulan luostarissa. Valamon luostari valmistaa myös tuohuksia omaan käyttöönsä ja luostarikauppansa myyntiin. Lintulassa valmistettuja tuohuksia käytetään nykyään useissa luterilaisissa kirkoissakin.
Vapaaherra

Vapaaherra (, ) on ylhäisaateliin kuuluva kreiviä alempi aatelisarvo. Vapaaherrat saivat läänityksinä maata. Ruotsissa kuningas Eerik XIV antoi kruunajaisissaan vuonna 1561 ensimmäiset vapaaherran arvot. 
Suomessa vapaaherran epävirallisena puhuttelunimenä on paroni. Suomen 63:sta vapaaherrallisesta suvusta on elossa 29.
Kuten muutkin aatelisarvot, myös vapaaherruus on suvussa periytyvää.
Paroni

Paroni (myös parooni) on kreiviä alempi aatelisarvo. 
Ranskassa sitä alettiin 1100-luvulla käyttää kaikista merkittävää läänitystä hallussaan pitävistä aatelisista, 1200-luvun lopussa vain suoraan kuninkaalta läänityksensä saaneista. Täten se oli muita aatelisarvoja korkeampi. Kuitenkin 1300-luvulla paroni katsottiin kreiviä alemmaksi, vaikka monilla paroneilla oli laajemmat omistukset kuin kreiveillä. Ranskan kuningas Ludvig XIV alensi paronin arvoa edelleen jakamalla monia paronin arvoja ilman arvoon liittyvää maaomaisuutta. Myöhemmin Napoleon I jatkoi perinnettä.
Paronin arvo on ollut käytössä myös Englannissa, Skotlannissa, Irlannissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Italiassa, Navarrassa, Aragoniassa ja Venäjällä. Suomessa, Ruotsissa ja Saksassa paronia vastaava aatelisarvo on vapaaherra, joita usein puhutellaan paroneina. Baltian maissa ja Venäjällä paroni on vapaaherraa vastaava virallinen arvo.
Suomessa.
Suomen aateliin on introdusoitu 63 vapaaherrallista sukua, joista mieslinjaisena on säilynyt 25. Suomen alueella myönnettiin useita läänitysalueita vapaaherrakunniksi 1500- ja 1600-luvuilla. Vapaaherrakuntien läänitykset peruttiin vuoden 1680 reduktiossa.
Kenoviiva

Kenoviiva \ on typografinen välimerkki, jota käytetään lähinnä tietojenkäsittelyssä. Kenoviiva on vinoviivan peilikuva.
Unix-järjestelmissä ja Unix-pohjaisissa ohjelmointikielissä, kuten C ja Perl, kenoviivaa käytetään ilmaisemaan sitä, että sitä seuraava merkki tulisi kohdella erityisesti. Kenoviivaan viitataan joskus koodinvaihtomerkkinä ("escape character"), vaikka tämä saatetaan helposti sekoittaa näppäimistön Esc-näppäimen tuottamaan merkkiin. 
DOS- ja Microsoft Windows -käyttöjärjestelmissä kenoviivaa käytetään tiedostopolun erottimena hakemistojen nimien välissä. Tämä eroaa Unix- ja useista muista hakemistojärjestelmistä, kuten internetin url-osoitteista, jotka käyttävät tähän tarkoitukseen vinoviivaa. Kenoviiva valittiin DOSin ja Windowsin erotinmerkiksi, koska aikaisessa versiossa, joka ei tukenut hakemistoja ja jossa ei siten ollut tarvetta erotinmerkkiin, vinoviivaa käytettiin esittelemään komentorivivaihtoehtoja (Unix-järjestelmissä vastaava toiminto on yhdysmerkillä ”-”).
Sublimoituminen

Sublimoituminen (lat. "sub" 'alla' + "limen" 'kynnys' &gt; "sublimis" 'leijaileva') on fysiikassa olomuodonmuutos suoraan kiinteästä kaasuksi ilman nestemäistä välitilaa. Sitä tapahtuu, kun lämpötila ja kaasun osapaine ovat kolmoispisteen alapuolella. Sublimoitumisen vastakohta on härmistyminen, muutos kaasusta kiinteään. 
Tunnetuin ”normaaleissa” olosuhteissa sublimoituva aine on hiilidioksidi, joka sublimoituu suoraan ”kuivajäästä” höyryksi. 
Myös lumi sublimoituu usein aurinkoisina kevättalven päivinä, kun lämpötila on pakkasen puolella. Samaa tapahtuu pyykille, joka ripustetaan pakkasella ulos kuivumaan: vesi jäätyy, jää sublimoituu vesihöyryksi, ja jäisestä pyykistä tulee suoraan kuivaa.
Pikakahvin ja muutamien muiden elintarvikkeiden pakastekuivaus perustuu sublimoitumiseen.
Nykyisin myös esimerkiksi kangastulosteita tehdään sublimaatiotekniikalla. Tulostettu paperi prässätään (sublimoidaan) kankaaseen.
Traaginen sankari

Traaginen sankari on kirjallisuudessa tai näyttämötaiteessa tragedian eli murhenäytelmän päähenkilö tai sankarihahmo, joka olisi muuten täydellinen, mutta hänellä on kohtalokas heikkous, joka johtaa lopulta sankarin tuhoon.
Traagisen sankarin käsite luotiin Antiikin Kreikan tragedioissa, ja Aristoteles määritteli sen Runousopissaan. Aristoteleen traagisella sankarilla oli neljä perusominaisuutta: hyvyys, ylivertaisuus, traaginen heikkous sekä tietoisuus omasta heikkoudestaan ja vääjäämättömästä tuhostaan. 
Antiikin tragedioissa mytologiset sankarit kävivät toivotonta taistelua hybristä eli ylimielisen itsevarmuuden aiheuttamaa vääjäämätöntä rangaistusta vastaan. Yleensä traagisen heikkouden tajuaminen johti katharsikseen.
Näyttämötaiteessa noudatettiin pitkään orjallisesti Aristoteleen perinteitä, mutta Shakespeare lopulta laajensi niin tragedian kuin traagisen sankarin käsitettä. Esimerkiksi Macbethiltä puuttuu kaksi klassisen traagisen sankarin ominaisuutta: hän ei ole hyvä eikä ylivertainen.
Renessanssin, valistuksen ja romantiikan jälkimainingeissa syntyi moderni käsitys traagisesta sankarista. Ajatuksena oli, että päähenkilön ei tarvitse olla ylevä ja merkittävä, vaan hän voi olla myös vähäpätöinen hahmo. Hän voi kuolla tajuamatta kohtaloaan ja kärsiä voimatta vaikuttaa itse tapahtumien kulkuun. Tarina voi päättyä ilman vapauttavaa lopetusta. Tällainen uusi traaginen sankari on itse asiassa antisankari.
Traagisuuteen liittyy usein ylevää suuruutta, joka kiehtoo ihmisiä. Traagisten hahmojen vetovoimaa on selitetty eri tavoin. Vahingoniloteorian mukaan ihminen tuntee mielihyvää kiihdyttävistä ja kärsimystä sisältävistä tapauksista, kunhan on itse niiltä suojassa. Oikeudenmukaisuus- tai syyllisyysteorian mukaan ihmiset etsivät traagisten sankarien elämästä syyllisyyttä tai rikosta, jonka vuoksi kärsimys on oikeutettu rangaistus. Esteettisen suhtautumisen teorian mukaan traagisten tunteiden arvostuksessa nähdään arvo sinänsä.
Jokainen aikakausi määrittelee traagisen sankarin uudelleen. Seuraavat piirteet ovat kuitenkin yleensä tyypillisiä tragedian päähenkilölle:
Ruisreikäleipä

Ruisreikäleipä on ruisjauhoista leivottu reikäleipä. Reikä on leivässä sitä varten, että leipomispäivänä tehdään paljon leipiä, jotka pujotetaan rei'istään orrelle kuivumaan tuvan katonrajaan. Tämä liittyy rakentamiseen sikäli, että lännessä leivinuuni ja tuvan lämmitykseen käytetty uuni olivat erilliset.
Ruisleivän leipominen reikäleiväksi on länsisuomalainen tapa. Ensimmäinen tieto reikäleivästä on Ruotsista vuodelta 1499 ja Suomesta jo 1500-luvulla. Skandinaaviseen perinteeseen rinnastuvasta Länsi-Suomesta tuli kovan reikäleivän aluetta.
Maantieteellinen alue.
Kovan ruisleivän ja idän pehmeän leivän välinen raja kulki 1500-luvulta ensimmäiseen maailmansotaan asti Kymijoelta Kokkolaan. Kovaa leipää on syöty yleisesti Varsinais-Suomessa, Hämeessä ja Pohjanmaalla. Pehmeää leipää taas on syöty Karjalassa ja Savossa. Itä-Suomessa kovaa leipää on tehty hyvin vähän, lähinnä eväsleiväksi.
Idässä paistetaan paksuja (ruis)leipiä, jotka yleiskielellä ovat ruislimppuja. Perinteisesti Karjalassa ja Savossa on leiväksi sanottu vain rukiista leipää. Idässä, missä uuni lämpeni huoneen lämmityssyistä päivittäin, syötiin useammin vastapaistettua leipää ja tehtiin monenlaisia pitkään haudutettavia uuniruokia, kuten karjalanpaistia.
Karjalanpaisti

Karjalanpaisti (karj. "päččiliha") on karjalainen perinneruoka, alun perin nimeltään pelkästään paisti tai tarkemmin määriteltynä ruukkupaisti, uunipaisti tai pätsiliha. Karjala-etuliitteen ruoka sai levitessään koko Suomeen sotien jälkeen evakkojen mukana. 
Karjalanpaistiin kuuluu lihaa kuutioina ja juhlavaan versioon useita lihalajeja, kuten sian-, naudan- ja lampaanlihaa. Muina aineksina käytetään vettä, sipulia, suolaa, pippuria ja laakerinlehtiä. Perusohjeesta on lukuisia muunnelmia. Raaka-aineena saatettiin käyttää myös sisäelimiä, kuten maksaa ja munuaisia, tai juureksia, sipulia, perunaa tai porkkanaa. Myös ryynejä tai papuja, lähinnä härkäpapua, voitiin käyttää. Yleensä karjalanpaistin lisukkeena tarjotaan keitettyjä perunoita tai perunasosetta. Arkisempi karjalanpaisti syntyy käyttäen raaka-aineena pelkkää lihaa, vettä ja mausteita. Luut ja juurekset antavat ruoalle makua, joten niitä on syytä panna mukaan.
Oleellista valmistuksessa on matala lämpötila (alle 100 astetta) ja pitkä kypsymisaika, mieluummin yön yli, mutta joissakin ohjeissa neuvotaan mikrobien lisääntymisen estämiseksi korkeampia lämpötiloja.
Karjalanpaisti nousi suosioon 1950-luvulla, kun evakkoon ja asutustiloille hajautuneet karjalaiset alkoivat järjestää kylä- ja heimojuhliaan.
Vuonna 2007 "Iltalehden" lukijat äänestivät karjalanpaistin Suomen kansallisruoaksi. Suomalaisen ruokakulttuurin edistämissäätiön ELO:n, MTK:n ja maa- ja metsätalousministeriön järjestämässä äänestyksessä kansallisruoasta syksyllä 2016 karjalanpaisti tuli toiseksi ruisleivän jälkeen.
Silakkalaatikko

Silakkalaatikko on suomalainen perinneruokalaji. Se tehdään viipaloimalla perunaa, laittamalla sitä vuokaan kerroksittain suolasilakan kanssa ja kaatamalla päälle munamaitoa. Ruoka paistetaan uunissa. Rannikolla on myös versioita, joissa käytetään tuoretta silakkaa. Periaatteessa Janssonin kiusaus on samankaltaista kuin silakkalaatikko, joskin siinä käytetään silakan sijasta kilohailia.
Silakkalaatikko on Uudenmaan maakunnan perinneruoka.
Pumping house

Pumping House on elektronisen musiikin tyylisuuntaus. Pumping Housen tunnistaa sille ominaisesta "tyhjästä", "ontosta", "pumppaavasta", varsin toistuvasta bassoäänestä (niin sanottu "bamboo-basso") ja useimmiten iloisesta melodiasta ja nopeasta temposta. Lisäksi tyylissä käytetään hyvin usein niin sanottuja "mikkihiiri-huutoja".
Tunnettuja artisteja.
Tämän tyylin suosituimpien artistien joukkoon kuuluvat muun muassa: