tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Frauenkirche (Dresden)

Frauenkirche on luterilainen kirkkorakennus Dresdenin kaupungissa Saksassa. Se on vihitty Neitsyt Marialle. Kirkko rakennettiin alun perin vuosina 1726–1743, ja sen suunnittelusta vastasi arkkitehti George Bähr.
Dresdenin pommituksissa toisessa maailmansodassa kirkko tuhoutui lähes täysin maan tasalle. Kirkko romahti vasta varsinaisten pommitusten jälkeen. Muutama seinämä jäi osittain pystyyn. Dresdenin jäätyä Saksan jaossa kommunistisen Saksan demokraattisen tasavallan puolelle maan ateistiset valtionjohtajat päättivät olla koskematta kirkon raunioihin. Rauniot jätettiin muistuttamaan sotien tuhoisuudesta.
Saksan yhdistyttyä jälleen vuonna 1990 dresdeniläiset aloittivat maailmanlaajuisen keräyksen saadakseen palautettua Frauenkirchen sen entiseen loistoon. Yksityisten ihmisten ja yritysten, Saksin osavaltion ja Saksan liittotasavallan sekä Dresdenin kaupungin avustusten turvin kirkon jälleenrakennustöiden suunnittelu saatiin aloitettua tammikuussa 1993. Peruskivi valettiin vuonna 1994, ja 30. lokakuuta 2005 Dresdenin siluettia jälleen koristamaan kohonnut Frauenkirche vihittiin käyttöön. Jälleenrakennustyöt maksoivat 182,6 miljoonaa euroa.
Ray Evans

Raymond Bernard Evans (4. helmikuuta 1915 – 15. helmikuuta 2007) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. 
Evansilla oli 60 vuoden yhteistyö elokuvasäveltäjä Jay Livingstonin kanssa. Kaksikon tekemiä kappaleita ovat muun muassa "Mona Lisa" ja "Buttons and Bows", sen lisäksi kaksikko teki muun muassa tunnusmusiikin Bonanzaan. Ray Evansin kuuluisin laulu on kuitenkin "Que Sera, Sera" (laulettu suomeksi nimellä "Kenpä tietäis sen"), jonka Doris Day lauloi elokuvassa Mies, joka tiesi liikaa. Tunnettu joululaulu "Silver Bells" on myös Evansin ja Livingstonin käsialaa .
Ray Evans ja Jay Livingston voittivat urallaan kolme kertaa Oscarin parhaasta laulusta, vuosina 1948, 1950 ja 1956.
Viktor Maltsev

Viktor Fjodorovitš Maltsev (; 22. kesäkuuta 1917 – 1. lokakuuta 2003) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi suurlähettiläänä Tukholmassa vuosina 1967–1971, Helsingissä 1971–1973 ja New Delhissä 1974–1977.
Aleksei Beljakovin ongelmallisen suurlähettiläskauden jälkeen Helsinkiin haluttiin nimittää puoluemiehen sijasta perinteisempi diplomaatti. Tällöin päädyttiin Viktor Maltseviin, joka siirrettiin Tukholman suurlähettilään paikalta Suomeen toukokuussa 1971.
Maltsev vastusti jyrkästi Suomen EEC-sopimuksen solmimista, mutta hän toimi myös viestinviejänä neuvostojohdon suuntaan Kekkosen perustellessa sopimuksen tarpeellisuutta Suomen etujen kannalta.
Georgi Farafonov

Georgi Nikolajevitš Farafonov (1919–1993) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi lähetystöneuvoksena Tukholman suurlähetystössä vuosina 1961–1963 ja ministerineuvoksena Helsingin suurlähetystössä 1966–1972. Ulkoasiainministeriön (MID) virkamies 1963–1966 ja MID:n johtavissa tehtävissä vuodesta 1972.
Talas-Eera

Erik (Erkki) Karppinen, tunnettu myös lempinimellä Talas-Eera (10. tammikuuta 1859 Paltamo – 2. kesäkuuta 1903 Paltamo) oli suomalainen, paltamolainen voimamies, josta on kansanperinteessä säilynyt monia tarinoita.
Talaksen torpassa Paltamon Pehkolanlahdessa syntynyt aikaansa nähden isokokoinen (pituus 190 senttiä, paino 150 kiloa) Talas-Eera suoritti kolmivuotisen asepalvelun Oulussa, ja jo tällöin hänen suuret ruumiinvoimansa herättivät huomiota. Asepalvelun jälkeen hän asui enimmäkseen kotitorpassaan ja toimi muun muassa toripoliisina Kajaanissa sekä souti tervatynnyreitä Ouluun. Talas-Eera pystyikin helposti käsittelemään jopa 150 kiloa painavia tervatynnyreitä. Samoin toripoliisina hänen suuret voimansa auttoivat järjestyksenpidossa.
Rehellisellä pelillä Eeraa voitti painissa tuskin kukaan. Häntä pyydettiin vuonna 1896 Pietariinkin sikäläiselle turnausklubille täysin ylöspidoin, mutta hän ei vastannut. Eera sai painioppia Kajaanin konstaapelita Samuli Mustoselta. Latviassa vuonna 1862 syntyneen, Pietarissa tohtori V. Krajevskin oppia saaneen sirkuspainija Charles Jacksonin ja Talas-Eeran ottelu ranskalaisessa painissa 6. joulukuuta 1901 Kajaanissa päättyi tasapeliin, mutta Jackson huijasi; hän oli näet öljynnyt ihonsa niin, ettei Talas-Eera saanut hänestä kunnolla otetta.
Ansiotulojen ja kunnollisen ruoan puute aiheutti sen, että Talas-Eera kuoli vain 44-vuotiaana nälkään tai pilaantuneen viljan aiheuttamaan sairauteen. 
Talas-Eeran vanhemmat velipuolet Heikki (s. 1843) ja Samuel (s. 1846) olivat 1860-luvulla mukana Kiveksen rosvoissa, jotka ryöstivät tervansoutajia Oulujärvellä. Myös Patju-Heikki oli poikkeuksellisen vahva. Hänet voitti tappelussa perimätiedon mukaan vain hänen veljensä Eera. Välillä Eerankin nimeen liitettiin etuliite patju (Patju-Eera), mutta tämä liite kuuluu enemmän Heikin nimeen. 
Paltamo-Seura pystytti 1972 Talas-Eeralle muistomerkin hänen haudalleen Paltaniemen vanhalla hautausmaalla. Myöhemmin myös Talaksen torpan sijaintipaikalla Pehkolanniemessä paljastettiin Talas-Eeran muistolaatta.
Talas-Eera oli päähenkilönä kirjailija Hannu Mäkelän vuonna 1981 kirjoittamassa radiokuunnelmassa "Voimamies". Kuunnelmassa Heikki Määttäsen esittämä idealistinen kansakoulunopettaja alkaa kerätä kainuulaisilta tietoja Talas-Eerasta laatiakseen hänen elämästään isänmaallisen sankarieepoksen. Voimamies paljastuu kuitenkin traagiseksi hahmoksi, jolla oli ongelmia alkoholin kanssa ja joka kuoli nälän riuduttamana.
Aiheesta muualla.
Nimismies H. V. Claudelinin Kaleva-lehdessä 1935-1936 ilmestynyt artikkelisarja Kainuun voimamiehestä Talas-Eerasta:
Pellervon koulu

Pellervon koulu on alakoulu, joka sijaitsee Tampereen Kalevan kaupunginosassa, Sammon koulun tiloissa, kolme kilometriä keskustasta. Lähellä ovat uima- ja jäähalli, monet urheilukentät, lasten liikennepuisto ja Kaupin urheilukeskus. Samassa talossa toimii lastenneuvola.
Pellervon koulu on ollut osa Sammon koulua 1. elokuuta 2007 lähtien. Kun asiasta ei ollut vielä tehty päätöstä, oli koulun vanhempainyhdistys koulurakennuksen säilyttämisen kannalla.
Nykyhetki.
Entinen Pellervon koulu siirtyi kesällä 2008 valmistuneeseen Sammon koulun lisäsiipeen. Rakennuksessa toimivat luokat 1–6. Ruokailut ja liikuntatunnit ovat samoissa tiloissa yläkoulun kanssa, mutta eri aikaan.
Pellervon koulun entinen rakennus purettiin heinäkuussa 2017.
Raison d'Être

Raison d'Être on ruotsalainen dark ambient -yhtye, jonka soolojäsen on Peter Andersson. Raison d'Êtren tunnusomainen piirre on yhdistää teollisia ääniä orgaanisiin, kuten gregoriaaniseen kuorolauluun. Yhtyeellä on levytyssopimus Cold Meat Industry -levy-yhtiön kanssa. Raison d'Être esiintyi Suomessa vuonna 2006 Lumous Gothic Festival -tapahtumassa.
Ruotsin ydintutkimusohjelma

Ruotsin ydintutkimusohjelma, jota kutsuttiin nimellä Den svenska linjen, oli 1950-luvun Ruotsissa atomienergiaselonteko jolla luotiin suuntaviivoja ydinteknologian kehittämiseen pitkälle tulevaisuuteen. Pyrkimyksenä oli energiaomavaraisuuden saavuttaminen ydinvoimalla. Suunnitelmiin kuului suuri määrä ydinreaktoreita ja mahdollinen ydinaseohjelma, jota varten Marvikeniin kaavailtiin rakennettavaksi niihin tarvittavaa plutoniumia tuottava R4-reaktori. Huddingeen lähelle Tukholmaa rakennettiin ohjelman puitteissa sähköä ja lämpöä tuottanut Ågestan ydinvoimala eli R3, joka oli käytössä vuosina 1964–1974. Aiemmin oli käynnistetty kokeilureaktoreita kuten R1 vuonna 1954.
Ruotsin asevoimissa nähtiin ydinase yhtenä mahdollisena keinona saavuttaa suhteellisen pienenä maana uskottava puolustuskyky. Pelote oli saavutettavissa hankkimalla taktisia ydinaseita. Kiinnostus ydinaseiden hankkimiseen Ruotsin puolustusvoimille heräsi pian Yhdysvaltain käytettyä niitä toisen maailmansodan loppuvaiheessa. Samalla tutkittiin mahdollisuutta hyödyntää Ruotsin omia uraanivaroja, joita oli löydetty Billingenistä Länsi-Götanmaalta. Ydinaseisiin tähtäävä ohjelma ja Marvikeniin kaavailtu ydinaseiden tuotantoon soveltuva R4-reaktori hylättiin myöhemmin Ruotsin allekirjoitettua Ydinsulkusopimuksen. Sopimus kielsi niitä maita hankkimasta ydinaseita, joilla niitä ei vielä ollut. Tämän jälkeen Ruotsiin rakennetuissa ydinvoimaloissa keskityttiin yksinomaan energiantuotantoon. Vuonna 1985 kuitenkin paljastui, että Ruotsin puolustusvoimien tutkimuslaitos oli valtiopäivien päättämästä kiellosta huolimatta jatkanut ydinasetutkimuksia salassa. Kokeita jatkettiin tietojen mukaan aina vuoteen 1972. Puolustusvoimien arvion mukaan vuonna 1965 tutkimuksissa olisi pitänyt olla edettynä siihen pisteeseen, että maa pystyisi rakentamaan ensimmäisen atomipomminsa enintään kuudessa kuukaudessa, jos vain käsky siihen tulisi. Tuolloin silloinen pääministeri Olof Palme lausui, että tutkimusten tavoite oli ollut Ruotsin kansan suojeleminen ydinaseiden vaaroilta, mutta myönsi niissä saadun myös tietoja ydinaseiden valmistamiseen.
Donald Trumpin noustua uudelleen Yhdysvaltain presidentiksi vuonna 2025, Ruotsissa on alettu käymään aiempaa näkyvämmin keskustelua ydinaseiden kehittämisestä. Aikaisemmasta ydinaseohjelmastaan johtuen Ruotsin etumatka olisi huomattava verrattuna sellaisiin maihin, joilla ei ole aiempaa kokemusta ydinaseiden kehittämisestä.
Messier 58

Messier 58 (M58, NGC 4579) on Neitsyen tähdistössä sijaitseva sauvaspiraaligalaksi, jonka Charles Messier löysi ja luetteloi vuonna 1779. Se sijaitsee noin 70 miljoonan valovuoden päässä Maasta ja on noin 100 000 valovuoden levyinen. Galaksi on yksi kirkkaimmista Neitsyen joukon galakseista, ja sen ikä on noin 13,2 miljardia vuotta.
M58:n suhteellinen kirkkaus on +9,8, joten sen havaitsemiseen tarvitaan kaukoputki. Galaksi näkyy tänne suoraan päältä, mutta rakenteen erottaminen vaatii hyvin suuren kaukoputken.
David Bedford

David Colin Bedford (s. 30. joulukuuta 1949 Lontoo) on entinen englantilainen kestävyysjuoksija. Hän piti hallussaan 10 000 metrin maailmanennätystä 1970-luvun alussa.
Bedford voitti nuorten kilpailun kansainvälisissä maastojuoksun mestaruuskilpailuissa 1969. Hän voitti Englannin maastojuoksumestaruuden 1970. Bedford voitti AAA:n ("Amateur Athletics Association") kisojen 10 000 metrin juoksukilpailun ja kansainväliset maastojuoksun mestaruuskilpailut Espanjassa 1970. Bedford sijoittui kuudenneksi 10 000 metrillä Euroopan mestaruuskisoissa 1971. Hän sijoittui 12:nneksi 5 000 metrillä ja kuudenneksi 10 000 metrillä Münchenin olympialaisissa 1972.
Bedford juoksi 10 000 metrin maailmanennätyksen 27.30,8 vuonna 1973 ja paransi Lasse Virenin maailmanennätystä 7,6 sekunnilla ja oli 10 000 metrin lisäksi Ison-Britannian ennätyksen haltija 3 000 metrin estejuoksussa (8.26,6) ja 5 000 metrillä (13.17,21). Bedford sijoittui neljänneksi 10 000 metrillä Kansainyhteisön kisoissa Jamaikalla 1974. 
Bedford oli värikäs hahmo urheilussa, hän juoksi useimmiten punaisissa sukissa ja yleensä johti kilpailua tehden arvaamattomia vauhdinlisäyksiä, ”nykäyksiä”.
George Bähr

George Bähr (1666 – 1738 Dresden) oli Dresdenissä toiminut saksalainen barokkiarkkitehti. Bährin suurtyö, pohjoissaksalaisen barokkiarkkitehtuurin päätyö ja protestanttisen kirkon mallirakennus on Dresdenin Frauenkirche.
Frauenkirche.
Dresdenin Frauenkirchen rakentaminen alkoi 1726, ja sen saattoi päätökseen Bährin kuoleman jälkeen 1740 J. G. Schmidt. Se on Elben hiekkakivestä tehtyine, neljän pilariparin varaan konstruoituine kivikupoleineen neliöön sovitettu keskeisrakennus. Barokkityylinen torni rakennettiin myöhemmin, 1854–1859. Sisävaikutusta hälventävät jossain määrin nelikerroksiset lehterit. Bähr ei saanut aikalaisiltaan tunnustusta yksityiskohdissaankin omintakeiselle työlleen, sillä ongelmat olivat tuolloin enemmän muodollisia kuin rakenteellisia. Bähr kuoli tapaturmaisesti pudottuaan kirkon telineiltä. Hän oli jo ehtinyt paneutua toiseenkin työhön, Dresdenin Dreikönigskircheen, jonka rakentaminen oli aloitettu Matthäus Daniel Pöppelmannin suunnitelmien mukaan. Pöppelmannin kuoltua Bähr sai muutetuksi sen protestanttiseksi saarnakirkoksi. Se säilyi suunnitelluissa suorakaiteenmuotoisissa ääriviivoissa soikeana keskeisrakenteena. Molemmat kirkot tuhoutuivat Dresdenin pommituksissa 1945. Dreikönigskirche rakennettiin uudelleen 1989–1990. Vuosituhannen vaihteessa uudelleen rakennettu Frauenkirche vihittiin käyttöön 2005.
Muinaisdna-tutkimus.
Bähristä julkaistiin vuonna 2018 tieteellinen muinaisDNA-artikkeli. Artikkelin mukaan George Bährin äitilinjainen haploryhmä on H35 ja isälinjainen haploryhmä on Y-DNA R1b1a2a1a2-P312. Molemmat ovat yleisiä Keski-Euroopassa. Artikkelin perusteella Bährillä oli ruskeat silmät, vaalea iho ja hänellä ei ollut laktoosi-intoleranssia joten hän pystyi aikuisena syömään maitotuotteita.
Messier 59

Messier 59 (M59, NGC 4621) on Neitsyen tähdistössä sijaitseva elliptinen galaksi, jonka Johann Gottfried Koehler löysi huhtikuussa 1779. Charles Messier lisäsi sen luetteloonsa pian tämän jälkeen. Se sijaitsee noin 60 miljoonan valovuoden päässä Maasta.
M58:n suhteellinen kirkkaus on +9.8, joten sen havaitsemiseen tarvitaan kaukoputki.
Kronstadtin pakolaiset

Kronstadtin pakolaisilla tarkoitetaan Kronstadtin kapinaan osallistuneita venäläisiä upseereita ja matruuseja, jotka pakenivat kapinan kukistamisen yhteydessä maaliskuussa 1921 Kronstadtin laivastotukikohdasta Pietarin edustalta Suomeen. Heitä oli noin 6 500 henkilöä. Matka taittui Suomenlahden jääpeitteen yli Terijoelle jalkaisin. Pakolaiset sijoitettiin aluksi eristys- tai keskitysleireihin Karjalankannakselle ja Viipurin sekä Mikkelin seuduille. Muutaman kuukauden päästä heidät asutettiin muun muassa maataloihin. Suurin osa pakolaisista palasi takaisin Neuvosto-Venäjälle parin vuoden sisällä, kun heille oli luvattu armahdus. Lupausta ei tosin pidetty. Noin 1 600 miestä jäi pysyvästi Suomeen ja useimmat heistä pyrkivät myöhemmin salaamaan taustansa peläten luovutusta Neuvostoliittoon. Suomen kansalaisuuden useimmat saivat vasta 1950-luvulla.
Suomeen paenneiden joukossa olivat myös kapinan johtaja Stepan Petritšenko ja kommunistien propagandassa johtajaksi väitetty kenraalimajuri Aleksandr Kozlowsky.
Rogério Ceni

Rogério Mücke Ceni (s. 22. tammikuuta 1973 Pato Branco, Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti. Hän on maailmanmestari sekä FIFA:n ja IIHFS:n (International Federation of Football History &amp; Statistics) virallisesti tunnustama kautta aikojen eniten maaleja tehnyt maalivahti.
Rogério Ceni aloitti uransa vuonna 1987 Sinop Futebol Clubessa, josta siirtyi syyskuussa 1990 São Paulo Futebol Clubeen. Rogério Ceni on edustanut São Paulo FC:tä yhtäjaksoisesti siitä lähtien ja hänellä on yli 700 Brasilian pääsarjaottelua. Hän on voittanut São Paulo FC:ssä kolmesti Brasilian mestaruuden (2006, 2007, 2008), kaksi Copa Libertadoresia, seurajoukkueiden maailmanmestaruutta ja Intercontinental Cupin.
Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Rogério Ceni on pelannut vuodesta 1997 lähtien 16 maaottelussa. Hän oli vuoden 2002 MM-kisoissa kolmosmaalivahtina voittaen maailmanmestaruuden ja vuoden 2006 MM-kisoissa kakkosmaalivahtina; jälkimmäisessä turnauksessa hän pelasi kymmenen minuuttia alkusarjan ottelussa Japania vastaan.
Maaleja tekevä maalivahti.
Rogério Ceni kuuluu harvinaiseen maaleja tekevien maalivahtien joukkoon. Hän on vapaapotkuspesialisti ja hän laukoo usein São Paulo FC:n rangaistuspotkut. 20. elokuuta vuonna 2006 ottelussa Cruzeiroa vastaan Rogério Ceni teki kaksi maalia, toisen vapaapotkusta ja toisen rangaistuspotkusta, ja siirtyi José Luis Chilavertin ohi eniten maaleja tehneiden maalivahtien listalla. Samassa ottelussa Rogério Ceni myös torjui yhden rangaistuspotkun. Hänelle oli tuolloin tilastoitu 64 maalia (21 rangaistuspotkuista ja 43 vapaapotkuista). Tähan mennessä hän on tehnyt 118 maalia (17.7.2014).
Visegrád

Visegrád [] on kaupunki Unkarin pohjoisosassa Pestin läänissä Tonavan mutkassa. Kaupungin asukasluku on 1 831 (vuonna 2009) ja sen pinta-ala on 33,27 neliökilometriä. Visegrádin nähtävyyksiin kuuluu keskiaikainen, hienosti entisöity rauniolinna. Linnan rakensi kuningas Kaarle Robert vuonna 1323. Visegrád sijaitsee Budapestin pohjoispuolella.
Kaupungissa perustettiin 1991 Visegrád-ryhmä.
Tijuana Taxi

Tijuana Taxi on vuonna 2004 perustettu seitsemänhenkinen yhtye, joka on erikoistunut esikuvansa Herb Alpert &amp; The Tijuana Brassin esittämään ameriachi-musiikkiin. 
Tijuana Taxin solisteina ovat esiintyneet muun muassa Eino Grön, Seppo Ruohonen, Gary Revel Jr., Marjo Leinonen, Sami Saari ja M. A. Numminen.
Kukkola-yhtiöt

Kukkola-Yhtiöt Oy on rovaniemeläinen yritys päätoimialanaan tieliikenteen tavarankuljetus. Sen aputoiminiminä on "Sorakukkola" ja "Kukkola-Trans". Kukkola-yhtiöihin on sulautettu vuonna 2006 kiinteistöjen rakennuttamista harjoittanut "Kukkola-Holding Oy". Samaan yritysryppääseen kuuluu päätoimialanaan kiinteistöjen hallintaa harjoittava "Kiinteistökukkola Oy". Kukkola-Yhtiöt on yli 30 vuotta vanha yritysryhmä. 
Vuonna 2007 yhtiö rakennutti yhdessä Skanska Pohjois-Suomen kanssa 21 000 m2 kauppakeskus Revontulta aivan Rovaniemen keskustaan nelostien viereen. Aikaisemmin yhtiöllä oli Saariselällä omistuksessaan kylpylä, joka nyttemmin muutaman omistajanvaihdoksen jälkeen kuuluu SOK:lle.
Harsuuntuminen

Harsuuntuminen tarkoittaa havupuiden neulaskatoa tai lehtipuiden lehtikatoa, joka aiheutuu esimerkiksi taudeista, happamoittavista päästöistä, muista ilmansaasteista, puiden ikääntymisestä ja sääoloista.
Hapan laskeuma voi haitata puiden neulasia tai lehtiä ja näin vaarantaa puun puolustuskyvyn. Hapan laskeuma voi esimerkiksi männyllä vahingoittaa neulasten pintakerrosta, minkä seurauksena puu altistuu vieraille aineille, tuholaisille ja kuivumiselle. Neulasten vahakerros voi vahingoittua, jolloin veden haihtuminen lisääntyy ja myrkylliset aineet pääsevät helpommin neulasten sisälle, jolloin neulasten elinikä lyhenee. Rikkidioksidi voi soluihin tunkeutuessaan tuhota viherhiukkasia ja näin haitata fotosynteesiä.
Hapan laskeuma voi olla joko kuivalaskeumaa tai märkälaskeumaa, ja happamoittavat yhdisteet voivat kulkeutua ilman mukana jopa tuhansia kilometrejä lähtöpaikastaan. Suomen omista päästöistä suurin osa tulee Etelä-Suomesta ja kulkeutuu muualle, esimerkiksi Pohjois-Suomeen, ja Suomeen kulkeutuu myös laskeumaa muista maista.
Harsuuntumista määriteltäessä tarkastellaan etenkin puiden latvuksia.
Otsonitaso

Otsonitaso eli otsonin pitoisuus ilmassa on ympäristöongelma, jonka huomiotta jättämisestä voi olla erilaisia haittoja. Otsonikato liittyy yläilmakehän kemiaan ja ultraviolettisäteilyn lisääntymiseen. Alailmakehän otsoni on yleensä liiallisina pitoisuuksina haitallista esimerkiksi kasvien solukoille, mutta myös ihmisille.
WHO on asettanut eri tilanteisiin rajoituksia sen varalle, milloin liiasta otsonipitoisuudesta voi olla haittaa terveydelle ja milloin siitä on tiedotettava. Euroopan unionin uusin direktiivi asiasta on vuodelta 2003. Yhdysvalloilla on omat raja-arvonsa. Suomessa otsonia mitataan jatkuvasti yhdeksällä paikkakunnalla.
Työpaikkojen ja rakennusten sisäilman otsonitasosta on myös turvamääräykset, koska otsoni aiheuttaa sekä ärsytysoireita, palautuvia astmatyyppisiä että pitemmän altistuksen kestäessä palautumattomia keuhkovaurioita. Lisäksi otsoni voi aiheuttaa räjähdysvaaraa.
Oma kysymyksensä on otsonointilaitteet, joita on myynnissä sisäilman laadun parantamiseksi. Myöskään niitä käytettäessä sallittua otsonitasoa ei saa ylittää.
Vladimir Sobolev

Vladimir Mihailovitš Sobolev (; 1. lokakuuta 1924 – 23. kesäkuuta 2010) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi lähetystöneuvoksena Algerissa vuosina 1965–1968 sekä suurlähettiläänä Brysselissä 1971–1975 ja Helsingissä 1979–1988. Vuonna 1988 Sobolev jäi eläkkeelle.
Toisessa maailmansodassa Sobolev taisteli Puna-armeijan sotilaana Keskustan ja 1. Valko-Venäjän rintamilla.
Sobolev nimitettiin suurlähettilääksi Suomeen Neuvostoliiton ulkoasiainministeriön Skandinavian osaston päällikön paikalta. Nimitykseen suhtauduttiin Suomessa myönteisesti, sillä länsimaistyyppiseksi ammattidiplomaatiksi luonnehditun Sobolevin odotettiin tuovan helpotusta idänsuhteiden hoitoon kovaotteisen Vladimir Stepanovin jälkeen. Näin myös tapahtui. Sobolev pitäytyi enimmäkseen suurlähettilään varsinaisten tehtävien parissa. Hänellä oli yhteydet Neuvostoliiton ulkoministeriöön, mutta ministerineuvos, KGB-kenraali Viktor Vladimirov keskusteli suoraan Moskovan puoluejohdon kanssa. Juri Derjabinin mukaan Sobolevin ja Vladimirovin tavoitteet olivat joskus ristiriidassa, esimerkiksi KGB ja Vladimirov tukivat vielä Ahti Karjalaista Kekkosen seuraajaksi, kun Sobolev (ja Derjabin) olivat jo siirtyneet Mauno Koiviston taakse.
Messier 60

Messier 60 (M60, NGC 4649) on Neitsyen tähdistössä sijaitseva elliptinen galaksi, jonka Johann Gottfried Koehler löysi huhtikuussa 1779 tutkiessaan komeettaa Neitsyessä. Charles Messier lisäsi sen luetteloonsa pian tämän jälkeen. Galaksi sijaitsee noin 60 miljoonan valovuoden päässä Maasta ja on noin 120 000 valovuoden levyinen. Sen ikä on noin 13.2 miljardia vuotta.
M60:n suhteellinen kirkkaus on +8.8, joten sen havaitsemiseen tarvitaan kaukoputki. Suurella kaukoputkella kohteen vierestä erottuu +11.9 magnitudin galaksi NGC 4647.
Tilavuuspaino

Tilavuuspaino on suure, joka ilmoittaa tutkittavan aineen painon suhteen sen tilavuuteen. Tilavuuspainon SI-järjestelmän mukainen yksikkö on N/m3.
Tilavuuspainoa käytetään lähinnä konetekniikassa, virtausmekaniikassa ja geotekniikassa. Sitä voi kuitenkin soveltaa mihin tahansa. Esimerkiksi veden tilavuuspaino Maan pinnalla 5°C:ssa on 9807 N/m3.
Koska massan ja painon käsitteet sekoittuvat usein arkikielessä, kutsutaan myös tiheyttä toisinaan nimellä tilavuuspaino. Tiheyden yksikkö on kg/m3. Tilavuuspaino saadaan tiheydestä kertomalla se putoamiskiihtyvyydellä.
Yhtälöitä.
Tilavuuspaino ilmaistaan yhtälöllä 
formula_1
missä
Määritelmän mukaan tilavuuspaino voidaan laskea myös kappaleen tiheyden avulla
formula_5,
missä formula_6 on kappaleen tiheys.
Fluidien tilavuuspainoja.
Taulukossa on esitetty eri fluidien tilavuuspainoja lämpötilassa formula_7.
Manuel Sanchís Hontiyuelo

Manuel "Manolo" Sanchís Hontiyuelo (s. 23. toukokuuta 1965 Madrid, Madridin maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija.
Sanchís kuului Emilio Butragueñon, Míchelin, Miguel Pardezan ja Rafael Martín Vázquezin ohella Real Madridin juniorijoukkueissa kasvaneeseen kuuluisaan "Quinta del Buitreen" (). Hän oli viisikon ainoa puolustaja sekä ainoa, joka pelasi koko uransa Real Madridissa ja voitti Euroopan cupin. Sanchís ja Martín Vázquez olivat viisikosta ensimmäiset, jotka vakiinnuttivat paikkansa tuolloin Alfredo Di Stéfanon valmentamassa Real Madridin edustusjoukkueessa. Päivä oli 4. joulukuuta 1983 ja Real Madrid voitti vieraskentällä Real Murcian Sanchísin tekemällä maalilla 0–1. Sanchísin ura kesti vuoteen 2001, johon mennessä hän oli voittanut kahdeksan Espanjan liigamestaruuden lisäksi muun muassa Mestarien liigan ja UEFA Cupin kahdesti.
Espanjan maajoukkueessa Sanchís debytoi 12. marraskuuta 1986 MM-karsintaottelussa Romaniaa vastaan. Sanchís edusti maataan vuoden 1988 EM-kilpailuissa ja vuoden 1990 MM-kilpailuissa. Kaikkiaan hän pelasi 48 maaottelua, joissa teki yhden maalin. Ennen nousuaan A-maajoukkueeseen Sanchís voitti alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1986.
Sanchísin isä Manuel Sanchís Martínez pelasi myös Real Madridissa vuosina 1964–1971. Nuoremmasta Sanchísista käytettiin usein lempinimeä Manolo (Manuelin deminutiivimuoto) erottamaan hänet isästään.
Kalliokoski (Valtimo)

Kalliokoski on koskinähtävyys kuutostien varrella Valtimon Puukarissa, noin 12 kilometriä kirkonkylältä pohjoiseen. Se on Kokkojoen koski ja laskee kahtena haarana kalliokynnyksen yli, jonka juurella se muodostaa laajan suvannon. Suvanto on myös paikkakuntalaisten uintipaikka. Aikoinaan on harkittu kosken valjastamista vesivoiman tuotantoon, mutta kosken pienuuden johdosta suunnitelmasta on luovuttu.
Historia.
Kalliokoski on sijainnut tärkeällä vesireitillä pohjoiseen, Pohjantiellä eli karjalaisten eräelämän runkotiellä. Reitti yhdisti Laatokan ja Pohjanlahden, jota pitkin laatokankarjalaiset nousivat matkoillaan Valtimon vesireittiä pitkin Maanselän kannaksen yli Oulujoen reitille Ja Pohjanlahdelle. Reitti on todennäköisesti ollut käytössä jo rautakaudelta tai kauempaakin. 
Joku venäläinen tai karjalainen on luetellut tuon veneellä kuljetun reitin paikannimet vuonna 1557 Viipurissa Kustaa Vaasan kirjurille muistiin merkittäväksi. Kustaa Vilkuna on paikantanut karjalankieliset reitin paikannimet nykykielisinä, ja Kalliokoski on tunnettu nimellä Padenkieli. Alempana oleva kylän nimi Puukari taas juontuu tapauksesta, kun Padankielestä eli "kalliokoskesta" irtosi maapala, jossa oli myös puita. Tämä maapala pysähtyi alajuoksun Puankielen niityille tammeten Kokkojokea. Siitä nimi Puukari. 
Kalliokosken rantapenkasta on vuonna 1883 löydetty harvinaisen pitkä, 122 senttimetriä mittainen miekka, joka on ajoitettu rautakauden aikaan 1200-luvulle. Miekan ohessa oli myös ruumis. Arvellaan, että miekka on muisto matkalla kuolleesta karjalaisesta soturista tai jopa päälliköstä. Miekka on nykyään Kuopion museossa.
Luettelo Portugalin kunnista

Luettelo Portugalin kunnista. Portugali on jaettu 18 alueeseen () sekä kahteen autonomiseen alueeseen, Azoreihin ja Madeiraan. Alueet ja autonomiset alueet on jaettu 308 kuntaan (). Yleensä kunnan nimi on johdettu kunnan suurimman kaupungin nimestä, vähintäänkin historiallisesti tärkeimmästä kaupungista tai kylästä. Joka tapauksessa kunta on – yleensä – paljon suurempi kuin kaupunki tai kylä, jonka mukaan se on nimetty. 
Luettelo Portugalin kunnista.
Aveiro.
&lt;onlyinclude&gt;
&lt;/includeonly&gt;&lt;/onlyinclude&gt;
Huomautukset.
1. Värit valtapuolue-kohdissa ilmaisevat seuraavia puolueita tai koalitioita (suluissa kunkin puolueen saavuttama määrä):
Erkki Hautamäki

Erkki Johannes Hautamäki (28. elokuuta 1930 Lapua – 5. syyskuuta 2023 Äänekoski) oli suomalainen opetusneuvos ja historioitsija. Hän oli 1960-luvulla erikoistehtävässä Pääesikunnassa ja Vuokatin urheiluopiston rehtorina 1970–1990. Hän jäi reserviin majurina. Teoksessaan "Suomi myrskyn silmässä" hän käytti hyväkseen Mannerheimin salaiseksi leimattua S32-kansiota tulkitessaan Suomen historiaa.
Hautamäki osallistui Helsingin olympialaisiin 1952 kymmenottelussa, mutta keskeytti ennen viimeistä lajia. Hän saavutti kymmenottelussa SM-hopeaa 1952 ja -pronssia vuonna 1951.
Jukka Ammondt

Jukka Kalevi Ammondt (vuoteen 1974 "Riiluoto", s. 29. heinäkuuta 1944 Tampere), taiteilijanimeltään Doctor Ammondt, on suomalainen kirjallisuudentutkija, laulaja ja kirjailija.
Ura.
Laulajana.
Ammondt on levyttänyt taiteilijanimellä Doctor Ammondt tangoja sekä suomeksi että latinaksi ja Elvis Presleyn lauluja latinaksi. Hän on julkaissut myös sumerinkielisen levyn, joka sisältää muun muassa Unto Monosen tangon ”Satumaa”. Ammondt aloitti levyttämisen vuonna 1992 ja maailmanlaajuisen esiintymisen vuonna 1995. Paavi Johannes Paavali II myönsi hänelle kunniamitalin vuonna 1994 Toivo Kärjen tangoja sisältävän "Tango Triste Finnicum" -levyn johdosta. Kunniamitalin sai myös suomalaiset sanoitukset kääntänyt professori Teivas Oksala. 
Kirjallisuustieteilijänä.
Ammondt on tehnyt varsinaisen uransa kirjallisuustieteilijänä. Hän toimi kirjallisuuden lehtorina Jyväskylän yliopistossa, josta virasta jäi eläkkeelle 2009. Tasavallan presidentti myönsi hänelle 2008 professorin arvonimen. Tieteellisen tuotantonsa lisäksi hän on julkaissut mm. lukuisia kaunokirjallisia teoksia.
Kunnallispoliitikkona.
Ammondt on ollut Jyväskylän kaupunginvaltuustossa Vihreiden edustajana vuosina 2006–2016.
Kirjallista tuotantoa.
Julkaisuja kirjallisuudesta ja kulttuurista:
Kaunokirjallisia teoksia:
Näytelmä: "Taisteleva Hella". Kantaesitys Kouvolan teatterissa 28. maaliskuuta 1985.
Yksityiselämä.
Jukka Ammondt syntyi sisarussarjansa kuopukseksi Tampereella sota-ajan lopulla. Lielahden selluloosatehtaan kupeesta perhe muutti Euran kuntaan Kauttualle. Ammondtin perheessä oli vapaa ja avarakatseinen ilmapiiri. Ammondt oli tunnollinen oppilmas, mutta vierasti koulun autoritääristä järjestelmää. Jo lapsenä hän oli kiinnostunut musiikista ja urheilusta. Erityisesti hän piti Olavi Virran "Sateinen ilta" -tangosta ja Henry Theelin esittämästä "Syyspihlajan alla" -kappaleesta.
Ylioppilaaksi kirjoitettuaan Ammondt aloitti opintonsa Turun yliopiston humanistisessa tiedekunnassa tavoitteenaan diplomaatin ura. Kirjallisuus ja sanataide alkoivat kuitenkin kiinnostaa Ammondtia yhä enemmän, ja estetiikan opettajan Eino Krohnin vaikutuksesta Ammondt muutti urasuunnitelmiaan. Näin hän kiinnostui kirjallisuudesta ja kulttuurintutkimuksesta.
1960-luvulla Ammondt alkoi opiskelijaliikkeen myötä kiinnostua yhteiskunnallisista asioista. Hänellä oli tuohon aikaan vasemmistolaisia näkemyksiä ja hän vastusti imperialismia. Hän kuitenkin omaksui itselleen tarkkailijan roolin. Hän esimerkiksi ihaili M. A. Nummisen tapaa ottaa kantaa asioihin. Ammondt on todennut, että hänen kiinnostuksensa tangoon ja Elviksen musiikkiin juontavat juurensa vapaaseen tapaan käsitellä asioita ja ilmiöitä. 
Ammondt on intohimoinen kuntosaliharrastaja. Hän on todennut, että näkee kuntosalin miehenä olemisen eheyttämisen paikkana, sillä siellä harjoittelu merkitsee miehelle jonkinlaista puhdistautumisrituaalia, koska perinteiset naisena ja miehenä olemisen kiinnekohdat ovat tänä päivänä kadonneet, eikä siinä asetelmassa kukaan voi hyvin.
Campeonato Brasileiro

Campeonato Brasileiro (lempinimeltään Brasileirão, ) on Brasilian jalkapallon sarjajärjestelmä. Sen järjestävänä organisaationa toimii Brasilian jalkapalloliitto (Confederação Brasileira de Futebol).
Koko maan kattava Campeonato Brasileiro on eurooppalaistyylinen sarjajärjestelmä, joka perustettiin Brasiliaan vuonna 1971. Pitkään oli mahdotonta järjestää maan laajuista sarjaa Brasilian valtavien etäisyyksien ja matkustuskustannuksien vuoksi. Niinpä Brasilian jalkapallon tärkeimmiksi kilpailuiksi olivat muodostuneet osavaltiomestaruussarjat. Campeonato Brasileirosta huolimatta osavaltiosarjat toimivat edelleen sen rinnalla ja ovat hyvin arvostettuja ja niihin panostetaan yhtä paljon kuin Brasilian mestaruusarjaan.
Monista muista Etelä-Amerikan maista kuten Argentiinasta poiketen Brasiliassa on eurooppalaiseen tyyliin yksi sarjakausi vuoden aikana. Tämän vuoksi Brasiliassa on myös toimiva kansallinen cup-kilpailu, Copa do Brasil. Monissa Etelä-Amerikan maissa on ns. "Apertura" eli avauskausi (elo-joulukuu) ja "Clausura" eli lopetuskausi (helmi-kesäkuu), joten samalle kalenterivuodelle tulee kaksi mestaria. Näillä mailla ei ole kansallista cup-kilpailua ollenkaan.
Sarjajärjestelmä.
Campeonato Brasileiro muodostuu nykyisin neljästä divisioonasta: Série A, Série B, Série C ja Série D. Aiemmin divisioonia oli kolme, mutta kaudeksi 2009 Série C päätettiin jakaa kahtia. Vuosina 1980–1985 Série A oli nimeltään Taça de Ouro (), Série B oli Taça de Prata () ja Série C oli Taça de Bronze (). 
Nousu- ja putoamisjärjestelmä divisioonien välillä otettiin käyttöön vuonna 1988. Aiemmin pääsarjaan saattoi päästä osavaltiosarjoissa menestymällä tai kutsusta. Nykyinen eurooppalaistyylinen kaksinkertainen sarja otettiin käyttöön vasta vuonna 2003. Aiemmin sarjassa oli runkosarja ja pudotuspelit pohjoisamerikkalaiseen tyyliin.
Ekke Hämäläinen

Martti Einar Eugen ”Ekke” Hämäläinen () oli suomalainen näyttelijä. Hän loi merkittävän uran Suomen Kansallisteatterissa 1948–1974 sekä lähes neljässäkymmenessä elokuvassa. Hämäläisellä oli urallaan moninaisia filmitehtäviä koreista sankariosista konnavivahteisiin rooleihin. 1960-luvulta lähtien hän näytteli lukuisissa televisiotuotannoissa.
Ura.
Hämäläisen syntyi Mikkelissä 1922 kauppias Juho Hämäläisen perheeseen. Hänen vanhempi sisarensa oli näyttelijä Aune Häme. Hämäläinen opiskeli Suomen Teatterikoulussa vuodet 1944–1946, minkä jälkeen hänellä oli vuoden pituisia kiinnityksiä Porin Teatteriin ja Helsingin Kansanteatteriin. Vuonna 1948 Hämäläinen siirtyi Suomen Kansallisteatteriin, jossa hän loi merkittävän uran sairauseläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1974 saakka. Hämäläinen tunnettiin temperamentikkaana, mutta toisaalta lahjakkaana ja muuntautumiskykyisenä näyttelijänä, joka omaksui hyvin stanislavskilaisen näyttelemismetodin. Hänen merkittäviä roolitehtäviään olivat muun muassa Simeoni kappaleessa "Seitsemän veljestä", Chopin näytelmässä "Kesä Nohantissa" ja Dudard "Sarvikuonossa".
Hämäläinen nähtiin myös lähes 40 elokuvassa vuosina 1945–1976. Hänen ensimmäinen filmiroolinsa oli koulupoika Paul elokuvassa "Suomisen Olli yllättää" (1945). Muutaman sivuroolin jälkeen hän teki ensimmäisen miespääosansa romanttisessa komediassa "Toukokuun taika" (1948). Kriitikot arvioivat hänet lupaavaksi tulokkaaksi, vaikka roolisuoritusta pidettiin hieman pingottuneena. Vuonna 1949 Hämäläinen oli kunnianhimoinen tuomari Kovalinna komediassa "Sinut minä tahdon" (1949) sekä kevytmielinen taiteilija Bertil Carénius epookkidraamassa "Jossain on railo" (1949). Hänen elokuvaosistaan merkittävin oli päärooli elokuvassa "Kuningas kulkureitten" (1953), jolla yritettiin jatkaa vuoden 1941 "Kulkurin valssin" menestystä, mutta heikoin tuloksin. Hämäläisen tulkitsemia rikollisrooleja oli muun muassa salakavala ”tohtori” Muura elokuvassa "Kuollut mies kummittelee" (1952).
Vuodesta 1954 Hämäläinen esiintyi valkokankaalla sivuosissa. Hän oli mukana muun muassa Edvin Laineen elokuvissa "Tuntematon sotilas" (1955) sekä "Täällä Pohjantähden alla" (1968), jossa Hämäläinen esitti tuomari Carl Wallenia. Hänet nähtiin usein myös lankonsa Ville Salmisen ohjaamissa elokuvissa. Hämäläinen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1969. Hänen uransa päättyi pieneen sivuosaan suomalais-neuvostoliittolaisessa elokuvassa "Luottamus" (1976).
Yksityiselämä.
Hämäläinen oli 22 vuotta naimisissa näyttelijä-laulaja Hilkka Kinnusen kanssa, ja heillä on kaksi yhteistä lasta. Hämäläinen sairastui 1960-luvulla hypokondriaan eli luulotautiin. Mielenterveysongelmat heijastuivat avioelämään, ja liitto päättyi eroon 1970-luvulla. Hämäläinen kärsi myös sydämen vajaatoiminnasta. Hän kuoli vaikeaan sairauteen 58-vuotiaana Floridassa 1981. Hänet on haudattu Kansallisteatterin näyttelijöiden yhteishautaan Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Avainlaji

Avainlajiksi kutsutaan lajia, jonka vaikutus ekosysteemiin ja sen toimintaan on suurempi kuin sen runsauden perusteella voisi odottaa. Käsitteen otti ensimmäisenä käyttöön Robert T. Paine vuonna 1969. Avainlajin väheneminen tai häviäminen ekosysteemistä voi aiheuttaa suuria muutoksia ekosysteemin toiminnassa ja jopa johtaa muiden lajien häviämiseen.
Määritelmä.
Avainlaji voidaan määritellä usealla tavalla, esimerkiksi siten että "lajilla on vahva vaikutus sitä ympäröivään eliöyhteisöön", "lajin vaikutus eliöyhteisöön on suhteessa suurempi kuin sen paikallinen runsaus" tai "lajin vaikutus eliöyhteisöön on suhteessa suurempi kuin sen paikallinen biomassa". Perinteisesti avainlajeina on ajateltu huippupetoja, jotka kontrolloivat kasvinsyöjien runsastumisen aiheuttamaa kasvillisuuden häviämistä.
Esimerkkejä avainlajeista.
Klassinen esimerkki avainlajista on huippupeto merisaukko, jotka syövät merisiilejä. Jos merisaukot häviävät ekosysteemistä, merisiilit runsastuvat ja käyttävät ravinnokseen niin paljon ruskolevämetsiä, että ruskolevätmetsät ja kaikki niistä riippuvat lajit suurelta osin katoavat.
Itämeren vesiekosysteemin avainlajeja ovat muun muassa sinisimpukka ja rakkolevä, joista monet muut lajit ovat riippuvaisia. Suomen metsissä esiintyvä metsähaapa on oman ekosysteeminsä avainlaji, sillä se tarjoaa esimerkiksi ravintoa, kasvualustan ja pesäpaikkoja muille lajeille sienistä ja jäkälistä lintuihin ja selkärangattomiin.
Trooppisessa metsässä hedelmiä syövät linnut, kuten tangarat, ovat tärkeitä kasvien siementen levittäjiä ja siten ylläpitävät kasvien leviämistä uusille kasvupaikoille ja metsän uusiutumista.
Merkitys luonnonsuojelulle.
Avainlajin käsite on hyödyllinen luonnonsuojelussa, koska se perustuu lajin ekologiseen vaikutukseen. Avainlajeja suojelemalla voidaan tehokkaasti suojella useita lajeja kerralla ja ekosysteemin toiminnallisuutta. Esimerkiksi merisaukko hävisi Pohjois-Amerikan länsirannikolla metsästyksen takia, minkä seurauksena myös ruskolevämetsät hävisivät. Kun merisaukkoja palautusistutettiin alueelle luonnonsuojelutoimena, myös ruskolevämetsät palautuivat ennalleen.
Avainlajin käsite on osittain päällekkäinen muiden luonnonsuojelussa käytettävien käsitteiden, kuten indikaattorilajin, sateenvarjolajin ja lippulaivalajin kanssa. Esimerkiksi jaguaaria voidaan kuvata kaikilla näillä käsitteillä.
Kalliojärvi (kylä)

Kalliojärvi on kylä Nurmeksen Valtimolla, Pohjois-Karjalassa. Kylän asutus ja viljelykset sijaitsevat kolmen järven: Kalliojärven, Sorsajärven ja Pohjajärven ympärillä.
Kylällä sijaitseva Kalliojärvi on muodostunut järvenlaskun seurauksena. Se on lähes umpeenkasvava, rehevä lintujen suosima lintujärvi.
Historia.
Kalliojärvi on aikoinaan kuulunut Karhunpään kylään. Sotien jälkeen Kalliojärvelle rakennettiin useita siirtoväen ja rintamamiesten asutustiloja. Väkiluvun kasvaessa kylästä muodostui Kalliojärven kylä. Siitä tuli elinvoimainen, maatalousvaltainen kylä. Parhaimmillaan kylällä oli kaksi kauppaa ja koulussa oli yli sata oppilasta. Nykyään kylä on osittain autioitunut ja väkimäärä vähentynyt.
Nähtävyydet.
Kalliojärvi ja Sorsajärvi: kaksi lintujärveä. Kalliojärvi on matala, ruohikkoinen, rehevä järvi, jossa on avovettä vain siellä täällä. Se on muodostunut lintujärveksi järvenlaskun seurauksena. Järvi kuuluu valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan. Kalliojärven pesimälinnustoon ovat kuuluneet mm. mustakurkku-uikku, laulujoutsen ja pikkulokki. Kalliojärvellä on kaksi lintutornia, luontopolku ja kota.
Maire Suvanto

Maire Annikki Suvanto (oik. Suvanto-Aarnio; 1. elokuuta 1930 Helsinki – 22. syyskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja logonomi. Hän näytteli lapsiroolissa "Suomisen perhe" -elokuvien ja -kuunnelmien Pipsana.
Elokuvauransa jälkeen Suvanto muutti Helsingistä Mikkeliin, jossa hän opetti lausuntaa, puhetaitoa ja näyttämötaitoa Mikkelin kansankorkeakoulussa. Sen jälkeen hän palasi Helsinkiin ja työskenteli yli 20 vuoden ajan myyntitaidon opettajana Stockmannilla.
Elements Pt. 2

Elements Pt. 2 on Stratovarius-yhtyeen kymmenes studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2003. Albumilla on mukana myös kuoro ja Joensuun kaupunginorkesteri.
Levystä julkaistiin myös kahden cd:n erikoispainos, jota painettiin vain 800 kappaletta. Toinen levy sisältää muun muassa kappaleiden ”Alpha &amp; Omega” ja ”Liberty” (nimellä ”Vapaus”) demoversiot sekä livemateriaalia Elements-maailmankiertueelta.
Levyn ilmestymisen jälkeen yhtye hajosi hetkellisesti. Myöhemmin hajoamisen kerrottiin olleen vain julkisuustemppu.
Kappaleet.
Sävellykset ja sanoitukset Timo Tolkki, ellei toisin mainita.
Rajoitetun painoksen bonus-cd:
Otto Glória

Otto Glória (9. tammikuuta 1917 Rio de Janeiro – 4. syyskuuta 1986) oli brasilialainen jalkapallovalmentaja. Glória teki erityisen menestyksekästä työtä portugalilaisen SL Benfican päävalmentajana mutta onnistui myös maajoukkue tasolla muun muassa Nigerian ja Portugalin päävalmentajana.
Glória tuli Brasiliasta Eurooppaan 1954. Hänen johdollaan SL Benficasta muodostui ammattilaisseura, joka hallitsi Portugalin jalkapalloa 1950-luvun loppupuoliskolla. 1959 Glória siirtyi Benficasta toiseen portugalilaisseuraan Belenensesiin, jonka hän luotsasi cup-voittoon 1960. 
Helmikuussa 1962 Olympique de Marseille palkkasi Glórian päävalmentajakseen. Seura oli juuttunut Ranskan kakkosliigaan, mutta Glórian johdolla joukkue ei hävinnyt otteluakaan ja palasi takaisin pääsarjaan. Glória valmensi 1960-luvulla useita seuroja, suurimpana saavutuksena Portugalin mestaruus Sporting CP:n peräsimessä 1966. 
MM-kisoissa 1966 Glória oli valmentamassa Portugalia MM-pronssille. Glória ei ollut tuolloin maajoukkueen virallinen päävalmentaja vaikka vastasikin valmennuksesta Manuel da Luz Afonson sijaan.
Glória palasi SL Benficaan 1968 ja valmensi joukkuetta jälleen menestyksekkäästi. SL Benfica jäi Glórian viimeiseksi seuraksi Euroopassa. Hän valmensi myöhemmin Brasiliassa ja Meksikossa. 1980 hän johdatti Nigerian maajoukkueen Afrikan mestaruuteen. Glória lopetti valmennusuransa 1983 brasilialaisen Club de Regatas Vasco da Gaman päävalmentajana.
Glória kuoli 69-vuotiaana syyskuussa 1986.
Beavers

Beavers oli suomalainen farkkumerkki. Beaversin () loivat Matti ja Pirja Majava. Se on nykyisin L-Fashion Group Oy:n omistama vaatemerkki.
Historia.
Matti ja Pirja Majava perustivat vuonna 1969 Beavers-kaupan Helsingin Kruununhaankadulle. Siellä myytiin käytettyjä amerikkalaisia merkkifarkkuja, eli merkkejä Levi's, Lee ja Wrangler sekä käytettyjä Yhdysvaltain armeijan takkeja ja muita ylijäämätuotteita keilapaidoista armeijan laukkuihin. Pirja Majava ompeli ensimmäiset Beavers-farkut vuonna 1970. Seuraavaksi Beavers-farkkuja teki yli neljäkymmentä kotiompelijaa, sitten tulivat alihankkijat ja lopulta perustettiin omia tehtaita Multialle, Keuruulle ja Petäjävedelle. Työntekijöitä oli parhaimmillaan 150. 1980-luvulla yritys luopui omista tehtaistaan ja siirsi ompelun Italiaan ja Portugaliin. 
Yritykselle luotiin tietoisesti amerikkalainen brändi, eivätkä kaikki tienneet sen olevan suomalainen. Hurriganes teki Beaversin kanssa yhteistyötä 1970-luvulla. Yritys sponsoroi myös koripalloa ja kiihdytysautokisoja.
1990-luvulla Beavers jäi globaalien vaatebrändien varjoon. Luhta osti Beavers- ja Beaver Jeans -tuotemerkit ja liiketoiminnan vuonna 1996.
Kalliojärvi (järvi Valtimon Kalliojärvellä)

Kalliojärvi sijaitsee Valtimon Kalliojärven kylällä. Se on tunnettu lintujärvi. Sinne on n. 12 km:n matka teitä pitkin kirkonkylältä etelään. Järvi kuuluu valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan ja on myös kansainvälisesti arvokas linnustonsuojelukohde. Lintujärveksi Kalliojärvi on muodostunut järvenlaskun seurauksena. Järvi on n. 1,5 km pitkä ja kaksiosainen, muodostuen kapean salmen erottamista Kalliojärvestä ja Patojärvestä. Se on lähes umpeenkasvanut, rehevä, lintujen suosima vesistö. Järven rannalla on kaksi lintutornia. Viereisellä Sorsajärvellä on myös merkitystä lintujärvenä.
Järven linnusto.
Kalliojärvellä on pesinyt mm. härkälintu, mustakurkku-uikku, laulujoutsen, jouhisorsa, heinätavi, luhtahuitti, luhtakana, suokukko, ruokosirkkalintu ja pikkulokki. Järvellä on pesinyt myös yksi Ylä-Karjalan suurimmista naurulokkikolonioista (v. 1993 126 paria), jonka joukossa on pesinyt mm. jopa 20 paria pikkulokkeja. Alueella on myös merkitystä lintujen muutonaikaisena levähdyspaikkana. V. 1993 Kallio- ja viereisestä Sorsajärvestä tehtiin yhteinen linnustoselvitys, jolloin alueella todettiin pesivän yhteensä 41 eri lintulajia ja 432 lintuparia.
Çorovodë

Çorovodë () on Skraparin kunnan keskustaajama Etelä-Albaniassa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 4 051. Kaupungin nimi tulee bulgarian sanoista Черна вода ("Cherna voda"), joka tarkoittaa "musta vesi". Çorovodë-joki virtaa kaupungin lävitse ja siellä on myös kanjoni, "Pirogosh". Väitösten mukaan se on nimetty kahden kuninkaan, Piron ja Goshin, mukaan. Çorovodë on kolmen tunnin matkan päässä Tiranasta.
Arkeologit uskovat, että Çorovodë on Albanian vanhin kaupunki. He ovat löytäneet linnan ja kirkon raunioita, jotka voivat olla vanhempia kuin Beratin linna.
Kalliojärvi (Sotkamo)

Kalliojärvi on neljän kilometrin pituinen ja kapea pohjois-eteläsuuntainen järvi Sotkamon Maanselässä Vuoksen ja Oulujoen vedenjakaja-alueella. Järven itärantaa seurailee Joensuun–Kontiomäen rata ja järven eteläpäässä on Maanselän rautatieasema. Järvi on ollut ennen yksi harvoista bifurkaatiojärvistä, jonka vedet laskivat järven pohjoispäästä Oulujoen vesistöön ja eteläpäässä Vuoksen vesistön Kokkojokeen. Nykyään vedet virtaavat Rommakkojokea pitkin pohjoiseen. Lännenpuolella järveen rajautuu jyrkkärinteinen Rommakkovaara ja Rommakkovaaran aarnialue vanhoine metsineen.
Kalliojärven pinta-ala on 69,9 hehtaaria.
Historia.
Kalliojärvi on ollut tärkeä etappi karjalaisten entisellä Pohjantiellä, eräelämän runkotiellä Laatokalta Vuoksen vesistön ja Valtimon reitin latvojen kautta Maanselän vedenjakajan yli. Järvestä alkaen ovat karjalaiset eränkävijät päässeet laskettelemaan veneillään kohti Oulujoen suuta ja Pohjanlahtea, pitkän ylävirtaan nousemisen jälkeen.
Maanselässä on kulkenut aikoinaan Ruotsin ja Venäjän alueiden raja. Merkkinä entisistä rajoista Maanselän asemalla on Täyssinän rauhan rajakivi vuodelta 1595.
Vesitilavuus.
Kalliojärven vesitilavuus on 4 472 000 kuutiometriä. Järven ekologinen tila on erinomainen ja syvin kohta on noin 21,4 metriä. Noin viidesosa järvestä on vähintään kymmenen metriä syvä ja vesitilavuudesta noin 40 prosenttia on vähintään kymmenen metrin syvyydessä. Noin neljäsosa järvestä on puolestaan enintään kolme metriä syvä ja vesitilavuudesta noin yhdeksän prosenttia on enintään kolmen metrin syvyydessä.
Vesistösuhteet.
Kalliojärvi (59.865.1.005) kuuluu Rommakkojoen valuma-alueeseen (59.865), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Sapsojärven alue (59.86) ja ensimmäinen jakovaihe on Nuasjärven–Kiimasjärven alue (59.8). Kalliojärvi on laajin Rommakkojoen valuma-alueen seitsemästä järvestä. Toiseksi laajin on seitsenhehtaarinen Peuralampi.
Kalliojärvi on yksi Sotkamon neljästä samannimisestä vakavedestä.
Miguel Pardeza

Miguel Pardeza Pichardo (s. 8. helmikuuta 1965 La Palma del Condado, Huelvan maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen Real Madridin urheilutoimenjohtaja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä ja edusti urallaan Real Madridia ja Real Zaragozaa Espanjassa sekä Pueblaa Meksikossa.
Ura.
Pardeza valittiin 14-vuotiaana Espanjan parhaaksi juniorijalkapalloilijaksi, jonka jälkeen Real Madrid hankki hänet junioreihinsa. Kaudella 1983–1984 hän pelasi seuran reservijoukkueessa Castillassa, kun joukkue sijoittui Segunda Divisiónin ensimmäiseksi. Castillassa hän muodosti kuuluisan "Quinta del Buitren" () yhdessä Emilio Butragueñon, Míchelin, Manolo Sanchísin ja Rafael Martín Vázquezin kanssa. Samalla kaudella 31. joulukuuta 1983 hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa. Kaudeksi 1985–1986 Pardeza lainattiin Real Zaragozaan, jossa hän oli mukana voittamassa cup-mestaruutta. Vuonna 1986 hän voitti myös alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Espanjan paidassa.
Kaudella 1986–1987 Pardeza kuului Real Madridin vakiokokoonpanoon ja pääsi kauden päätteeksi juhlimaan liigamestaruutta. Seuraavaksi kaudeksi hän päätti kuitenkin palata takaisin Zaragozaan, jota hän edusti aina vuoteen 1997 asti. Pardeza toimi joukkueen kapteenina vuodesta 1990 ja oli tärkeä osa joukkueen menestystä 1990-luvulla. Joukkue sijoittui kolmanneksi liigassa ja voitti cup-mestaruuden kaudella 1993–1994 sekä Cup-voittajien cupin kaudella 1994–1995. Uransa viimeiset vuodet 1998–1998 Pardeza pelasi Meksikon pääsarjan Pueblassa.
Espanjan maajoukkueessa Pardeza esiintyi viidessä ottelussa, ja oli mukana vuoden 1990 MM-kilpailuissa.
Pardeza on opiskellut lakia ja kielitiedettä Zaragozan yliopistossa. Vuosina 2002–2008 hän toimi Real Zaragozan urheilutoimenjohtajana. Kesäkuusta 2009 lähtien hän on toiminut samassa tehtävässä Real Madridissa.
Linda Cardellini

Linda Edna Cardellini (s. 25. kesäkuuta 1975 Redwood City, Kalifornia) on yhdys­valtalainen näyttelijä. Hän esitti Samantha Taggartia televisio­sarjassa "Teho-osasto" ja Velma Dinkleytä kahdessa Scooby-Doo-elo­kuvassa vuosina 2002 ja .
Ura.
Cardellini tunnetaan hoitaja Samantha Taggartin roolista televisio­sarjassa "Teho-osasto". Hän on ollut mukana sarjassa vuodesta 2003 alkaen. Cardellini on näytellyt Lindsay Weirin roolissa televisio­sarjassa "Freaks and Geeks" vuodelta 1999 ja tehnyt vierailuja muihin televisio­sarjoihin kuten "Kolmas kivi auringosta" ja "Robot Chicken". Hän on mukana myös televisio­mini­sarjassa "Comanche Moon".
Cardellini on työskennellyt valko­kankaan puolella. Hänet on nähty elo­kuvissa "Scooby-Doo ja salaperäinen saari" (2002) ja sen jatko-osassa "" (2004), joissa hän esitti Mysteeri­poppoon jäsentä Velma Dinkleyta. Sittemmin Cardellini on näytellyt muun muassa Oscar-palkituissa elo­kuvissa "Brokeback Mountain" (2005) ja "Green Book" (2018) sekä vuoden 2016 elo­kuvassa "The Founder".