tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johnny Carson

John William ”Johnny” Carson (23. lokakuuta 1925 Corning, Iowa – 23. tammikuuta 2005 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen televisiojuontaja, joka juonsi keskusteluohjelma "The Tonight Show'ta" ("The Tonight Show Starring Johnny Carson") vuosina 1962–1992.
Elämä ja ura.
Carson syntyi Corningissa Iowassa vuonna 1925. Perhe muutti Nebraskaan, kun Carson oli 8-vuotias. Carson opetteli 14-vuotiaana taikuriksi tilaamansa taikuripaketin avulla ja ryhtyi esiintymään.
Carson liittyi laivastoon vuonna 1943 ja palveli toisen maailmansodan loppuun 1945 asti. Taikuusharrastuksensa ohella Carson harrasti armeija-aikana nyrkkeilyä. Sodan jälkeen Carson kävi Nebraskan yliopistoa ja kirjoitti tutkielmansa koomikko Jack Bennystä.
Carson aloitti televisiouransa vuonna 1950 ja muutti seuraavana vuonna Kaliforniaan tekemään uraa. Siellä Carson sai ensimmäisen suuren tilaisuutensa, kun hän pääsi tuuraamaan Red Skeltonia televisioon. Vuonna 1962 Carson otettiin "The Tonight Show’n" juontajaksi. Miellyttäväksi ja harmittomaksi kuvaillusta Carsonista tuli hyvin suosittu juontaja, joka vakiinnutti keskusteluohjelman merkittäväksi kulttuuriseksi ilmiöksi Yhdysvalloissa. Moni kuuluisa koomikko nousi tunnettuuteen juuri Carsonin ohjelman kautta, mikä oli Carsonille itselleenkin tärkeää.
Carson jätti "The Tonight Show’n" vuonna 1992. Hänen seuraajansa oli Jay Leno. Carson ei sen jälkeen esiintynyt paljonkaan julkisuudessa. Hän kuoli vuonna 2005.
Carson oli naimisissa neljä kertaa. Vaimot olivat Joan "Jody" Wolcot (1949–1963, liitosta syntyi kolme lasta), Joanne Copeland (1963–1972), Joanna Holland (1972–1985) ja Alexis Maas (vuodesta 1987 Carsonin kuolemaan).
Tunnustukset.
Vuonna 1987 Carson valittiin Television Academy Hall of Fameen. Hän voitti urallaan kuusi Emmy-palkintoa. Jäätyään eläkkeelle 1992 hän sai Yhdysvaltojen korkeimman siviilikunniamerkin Presidential Medal of Freedomin. Hänellä on myös tähti Hollywood Walk of Famella.
Asteroidi 3252 Johnny on nimetty hänen kunniakseen.
Charles Curtis

Charles Curtis (25. tammikuuta 1860 – 8. helmikuuta 1936) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän oli Yhdysvaltain varapresidentti vuosina 1929–1933. Koulutukseltaan Curtis oli juristi. 
Republikaanipuolueen edustaja Curtis valittiin vuonna 1893 Kansasin osavaltiosta edustajainhuoneeseen, josta hän erosi 1907 tultuaan valituksi Yhdysvaltain senaattiin. Hänen kautensa päättyi 1913 ja hän toimi senaattorina myös vuosina 1915–1929. Hän toimi senaatin enemmistöjohtajana 1925–1929. 
Curtis valittiin varapresidentiksi vuonna 1929, Herbert Hooverin voitettua presidentinvaalin.
Curtis kuului äitinsä puolelta Kansa-intiaaniheimoon. Yhdysvaltain varapresidenteistä hän oli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa Amerikan alkuperäiskansoihin kuulunut. Varhain äitinsä menettänyt Curtis varttui intiaanireservaatissa äidinpuoleisten isovanhempiensa luona ja puhui ensimmäisinä kielinään ranskaa ja kansaa.
Syntyperänsä perusteella Curtisin on sanottu olleen ensimmäinen ei-valkoinen Yhdysvaltain varapresidentti, vaikka vuonna 2021 varapresidentiksi tullut Kamala Harris onkin ensimmäinen musta, ensimmäinen aasialaistaustainen ja ensimmäinen nainen Yhdysvaltain varapresidenttinä.
Helene (kuu)

Helene on Saturnuksen kuu. Sen löysivät Pierre Laques ja Jean Lecacheux vuonna 1980 Ranskassa sijaitsevasta Pic du Midi -observatoriosta tehtyjen havaintojen perusteella. Kuulle annettiin väliaikainen nimi S/1980 S 6. Vuonna 1988 se nimettiin virallisesti kreikkalaisen mytologian Helenen mukaan. Kuulla on myös nimitys Saturn XII.
Helene on pieni ja epäsäännöllisen muotoinen kuu, jonka säde on 16 km. Se kiertää samalla radalla Dione-kuun kanssa, sen edellä Lagrangen pisteessä L4.
Dodge Aspen

Dodge Aspen on vuosina 1976–1980 valmistettu yhdysvaltalainen automalli, jota valmisti Chrysler Corporation.
Aspenilla oli sisarmalli, jota kutsuttiin nimellä Plymouth Volaré. Plymouthin versio erosi Aspenista vain hieman ulkonäöllisesti. Nämä ”F-body”-korisarjaa edustavat autot valittiin Yhdysvalloissa vuoden autoksi 1976.
Moottorivaihtoehtoja olivat aiemmasta malleista tutut 6-sylinterinen 225 cid -kokoinen noin 115 nethp (SAE) -tehoinen rivimoottori ja perinteiset 318cid ja 360 cid V8-pikkulohkomoottorit.
Aspenia sai neliovisena sedanina, farmarina ja kaksiovisena coupéna. Dodge Aspenin valmistus alkoi Dodge Dartin valmistuksen loputtua. Aluksi Aspenia kutsuttiin A-body-sarjan edustajaksi, mutta nimitys vaihtui pian F-bodyksi. Aspen olikin Dartiin verrattuna paljon hienostuneempi ja mukavuuspainotteinen. Vuonna 1978 sedan-mallin takavalot muuttuivat neliskulmaisiksi ja suuremmiksi. Vuonna 1980 ajovalot muuttuivat pyöreistä neliskulmaisiksi, minkä myötä konepelti ja etusäleikkö muuttuivat myös vähän. Aspen-malliston valmistus päättyi vuonna 1980, minkä jälkeen Chrysler aloitti Dodge Aries -malliston tekemisen.
Plymouth Valiant

Plymouth Valiant on vuosina 1960–1976 valmistettu yhdysvaltalainen automalli, jota valmisti Chrysler. Plymouth Valiant oli aikanaan suosittu perheauto ja yksi edullisimmista Plymouth-malleista. Plymouth Valiantin valmistus loppui vuonna 1976. Myöhemmin Chrysler käytti Valiant-nimeä valmistaessaan Chrysler Valiant -automallia Australiassa. Valiantista valmistettiin myös mallia Valiant Signet.
Suomessa Plymouth Valiantin neliovinen malli oli 1960-luvulla melko suosittu taksikäytössä. Maahantuojana oli muitakin Chryslerin malleja edustanut Berner Oy. Valiant oli hankintahinnaltaan edullisimpia yhdysvaltalaisia henkilöautoja; vuonna 1965 se maksoi 12 960 markkaa (vuoden 2005 rahassa 19 500 euroa) ja oli samassa hintaluokassa muun muassa Citroën DS:n, Peugeot 404:n, Toyota Crownin ja Volvo Amazonin kanssa.
Raimo Lintuniemi

Raimo Lintuniemi (12. huhtikuuta 1934 Helsinki – 24. syyskuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen ekonomi, joka toimi myös tv-ohjelmien juontajana.
Lintuniemen isä oli Lohjan seurakunnan kanttori Antero Lintuniemi (1902-196) Lintuniemi pääsi ylioppilaaksi Lohjan Yhteiskoulusta 1953 ja valmistui ekonomiksi 1965. Hän oli työssä Huoneistokeskus Oy:ssä 1956–1961, Radiotukussa 1961–1968 ja tiedotussihteerinä Kesko Oy:ssä 1968–1970. Vuosina 1970–1999 Lintuniemi toimi Tupakkatehtaiden yhdistyksen asiamiehenä. Tässä tehtävässä hän herätti ristiriitoja vähätellessään tupakanpolton terveydellisiä haittavaikutuksia muun muassa Pentti Ahon tupakkaoikeudenkäynnin yhteydessä.
Lintuniemi toimi päätyönsä ohella juontajana monissa tv- ja radio-ohjelmissa, konserteissa ja juhlatilaisuuksissa. Hän oli myös vakiojäsenenä MTV:n Levyraati-ohjelmassa. Hän oli maan huomattavimpia operettimusiikin asiantuntijoita.
Plymouth Fury

Plymouth Fury oli vuosina 1956–1978 valmistettu yhdysvaltalainen automalli, jota valmisti Chrysler. Automalli oli tunnettu suuresta koostaan. Vuosimalli 1975 muuttui hieman pienemmäksi, niin sanottuun keskikokoluokkaan. Viimeiset Plymouth Furyt valmistuivat vuonna 1978.
Stephen Kingin romaanissa "Christine, tappaja-auto" esiintyvä auto on Plymouth Fury vuosimallia 1958.
Pohjoismaiden investointipankki

Pohjoismaiden investointipankki on kahdeksan jäsenmaan (Islanti, Latvia, Liettua, Norja, Ruotsi, Suomi, Tanska ja Viro) omistama kansainvälinen rahoituslaitos. Pankki rahoittaa yksityisiä ja julkisia investointihankkeita sekä jäsenmaissa että niiden ulkopuolella.
NIB keskittyy lainanannossaan seuraaviin liiketoiminta-alueisiin:
NIB arvioi kaikki rahoittamansa projektit kestävän kehityksen näkökulmasta. NIB analysoi erityisesti projektien suoria ja epäsuoria vaikutuksia kilpailukykyyn ja ympäristöön.
NIB hankkii luotonannossaan tarvitsemansa varat kansainvälisiltä pääomamarkkinoilta. NIBin joukkovelkakirjalainoilla on paras mahdollinen luottokelpoisuusluokitus.
Pankin pääkonttori on Helsingissä.
Elias (filosofi)

Elias (500-luku?) oli uusplatonilainen filosofinen kirjailija, jonka nimi liitetään joihinkin Aristoteleen ja Porfyrioksen kommentaarien käsikirjoituksiin. Tekstillisten tyyliseikkojen vuoksi tutkijat ovat olettaneet, että Elias kuului Davidin tavoin Olympiodoroksen koulukuntaan ja oli tämän oppilas. Tuolloin hän olisi vaikuttanut Aleksandriassa 500-luvun jälkimmäisellä puoliskolla.
Todistusaineisto tällaisen henkilön olemassaolosta on kuitenkin vähäinen. Siksi nimellä viitataan usein lähinnä kirjoituksiin, jotka kulkevat hänen nimellään. Näihin kuuluvat kommentaarit Porfyrioksen teokseen "Eisagoge" sekä Aristoteleen teoksiin "Kategoriat" ja "Ensimmäinen analytiikka".
Nimensä perusteella Elias on saattanut olla kristitty.
Reveal

Reveal on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen R.E.M:n vuonna 2001 ilmestynyt albumi. Se on yhtyeen kahdestoista täysmittainen studioalbumi. Levyn ensimmäinen single oli "Imitation of Life".
Reveal myi edeltäjäänsä "" paremmin ja nousi Britannian albumilistan ykköseksi. Yhdysvalloissa levy oli Billboard 200 -listalla parhaimmillaan kuudes.
Kappalelistaus.
Kaikki kappaleet Buck, Mills ja Stipe.
David (filosofi)

David (500-luku?) oli uusplatonilainen filosofinen kirjailija, jonka nimi esiintyy joissakin Porfyrioksen ja Aristoteleen teosten kommentaarien käsikirjoituksissa. Näihin kuuluvat kommentaarit Porfyrioksen teokseen "Eisagoge" ja Aristoteleen teokseen "Kategoriat". Jälkimmäisen katsotaan kuitenkin nykyään olevan Eliaan kirjoittama.
Davidiksi kutsuttu henkilö on mahdollisesti vaikuttanut Aleksandriassa 500-luvun puolessa välissä tai jälkimmäisellä puoliskolla. Hän on mahdollisesti ollut Olympiodoroksen oppilas. David yhdistetään usein varhaisen armenialaisen filosofian merkittävään nimeen, David Voittamattomaan, mutta tällainen on hyvin epävarmalla pohjalla: armenialaisen tradition mukaan tämä oli 400-luvulla elänyt teologi. David sekoitetaan tekstitraditiossa myös David Thessalonikilaiseen (k. n. 530) ja Niketas Paflagonialaiseen. On mahdollista, että todellinen kirjoittaja on anonyymi, ja tekstit on laitettu Davidin nimiin paljon myöhemmin.
Nimensä perusteella David on saattanut olla kristitty.
Polydeuces (kuu)

Polydeuces on pieni Saturnuksen kuu, joka kiertää samalla radalla Dione-kuun kanssa sen jäljessä Lagrangen pisteessä L5. Polydeuces löydettiin 24. lokakuuta 2004 Cassini-luotaimen 21. lokakuuta 2004 ottamista kuvista ja sille annettiin väliaikainen nimi S/2004 S 5. Virallinen nimi annettiin 21. tammikuuta 2005 kreikkalaisen mytologian Polydeukesin mukaan. Kuulla on myös nimitys Saturn XXXIV.
Polydeuces vaeltaa tunnetuista Saturnuksen Lagrangen pisteissä sijaitsevista kuista kauimmaksi Lagrangen pisteestä. Kuun sijainti huojuu pisteestä L5, joka sijaitsee 60° Dionen jäljessä, 31,4° jälkeen ja 26,1° kohti Dionea 790,931 päivän jaksossa.
André Theuriet

Claude Adhémar André Theuriet (8. lokakuuta 1833 Marly-le-Roi, Ranska – 23. huhtikuuta 1907 Bourg-la-Reine, Ranska) oli ranskalainen runoilija, romaanikirjailija ja näytelmäkirjailija. Hän oli Ranskan akatemian jäsen.
Käytyään koulun Bar-le-Ducissa Theuriet toimi opettajana Toursissa vuosina 1859–1863. Sen jälkeen hän siirtyi opiskelemaan oikeustiedettä Pariisiin. Opintojen päätyttyä hänestä tuli virkamies. Hän oli toimistopäällikkö Ranskan valtiovarainministeriössä.
Theuriet sai esikoisteoksestaan, runokokoelmasta "Le chemin des bois" (1867) Ranskan akatemian palkinnon ja 1890 akatemian Vitet-palkinnon. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan 1896.
Jean Richepin

Jean Richepin (4. helmikuuta 1849 Médéa, Ranskan Algeria – 12. joulukuuta 1926 Pariisi) oli ranskalainen runoilija, prosaisti ja näytelmäkirjailija. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
Elämäkerta.
Tämä voimakkaasti vaikuttanut runoilija oli bretagnelaisen sotilaslääkärin poika. Hän oli jo nuorena tunnettu vahvana asian ihmisenä ja suoritti siksi lyseon loistavin arvosanoin. Hän jatkoi opintoja École normale supérieuressa vuoteen 1868 saakka ja suoritti vuonna 1870 maisterin tutkinnon.
Sodan sytyttyä hän liittyi tarkka-ampujiin. Hän ihastui vapaaseen elämään ja vietti neljä vuotta kuljeskellen ja ansaitsi elantonsa lehtimiehenä. opettajana, merimiehenä, lastaajana sekä Napolissa että Bordeaux’ssa. Vihdoin vuonna 1875 hän löysi Latinalaiskorttelin, jossa hän ryhtyi viettämään vaihtelevaa elämää ja tutustui useisiin kirjallisiin henkilöihin.
Tauno Kuosa

Tauno Ilmari Kuosa (6. elokuuta 1917 Varkaus – 1. lokakuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen yleisesikuntaeversti ja historioitsija.
Kuosa pääsi ylioppilaaksi Varkauden yhteiskoulusta 1936 ja aloitti historian opinnot Helsingin yliopistossa syyskuussa 1939. Hän palveli jatkosodan aikana komppanianpäällikkönä Rukajärven suunnalla ja suoritti 1945 aktiiviupseerin tutkinnon Kadettikoulussa. Hän haavoittui kolmesti jatkosodan aikana. Hän toimi opettajana Kadettikoulussa vuosina 1946–1948 ja Tykistökoulussa vuosina 1953–1954. Kuosa sai myös sodan vuoksi keskeytyneet historian opintonsa loppuun ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1947.
Kuosa toimi upseerina sekä kotimaassa että myös Suomen YK-joukoissa Kyproksella ja Lähi-idässä toimien muun muassa 1970-luvulla YK:n lähi-idän joukkojen apulaisesikuntapäällikkönä. Kuosa oli 10 vuoden ajan siviiliuralla Uusi Suomi -lehden palveluksessa toimittajana ja vuosina 1954−1961 lehden Lontoon-kirjeenvaihtajana. Hän julkaisi useita historiateoksia ja käänsi myös suomeksi varsinkin sotahistoriaan liittyviä kirjoja. 1960-luvun alussa Kuosa arvosteli teoksessaan "Oman aikamme maailmantapahtumat" presidentti Urho Kekkosen toimintaa yöpakkasten ja noottikriisin yhteydessä ja sai tästä kritiikkiä presidentin taholta. Vuosina 1967–1972 hän työskenteli toimistopäällikkönä Pääesikunnan tiedusteluosastolla. Kuosa ylennettiin everstiksi vuonna 1974.
Vuosina 1981–1988 Kuosa oli Kokoomuksen valtuutettuna Helsingin kaupunginvaltuustossa. 
Kuosa on suomentanut toistakymmentä teosta asiantuntemuksensa piiriin kuuluvilta aloilta.
Kuosan veli oli eversti Maunu Kuosa.
Johannes Stobaios

Johannes Stobaios (, ) (400-luku) oli antiikin kreikkalainen kirjailija. Hänet tunnetaan ennen kaikkea kreikkalaisilta kirjailijoilta kokoamistaan tekstikatkelmista, joista on tullut arvokas lähde moniin muuten kadonneisiin teoksiin.
Elämä ja teokset.
Stobaios oli kotoisin Stobista, pohjoisesta Makedoniasta. Hänen elämästään ei tiedetä mitään, mutta hän eli todennäköisesti 400-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Koska hän ei mainitse kristittyjä, tutkijat ovat päätelleet, ettei hän todennäköisesti ollut itse kristitty. Toisaalta hänen nimensä Johannes viittaa pikemminkin kristittyyn tai ainakin kristityn kodin lapseen.
Stobaioksen kokoamat tekstikatkelmat hän oli tarkoittanut pojalleen Septimiukselle. Niitä edelsi kirje, joka selitti teoksen tarkoituksen ja antoi yhteenvedon sen sisällöstä. Tästä yhteenvedosta, joka on säilynyt Fotioksen teoksessa "Bibliothēkē" ("Bibliotheca"), käy ilmi, että Stobaios jakoi teoksensa kahteen osaan, jotka koostuivat yhteensä neljästä kirjasta. Suurimmassa osassa säilyneitä käsikirjoituksia teos on jaettu kolmeen kirjaan, joista ensimmäistä ja toista kutsutaan yleensä Fysikaalisiksi ja Moraaliksi katkelmiksi ja kolmatta nimellä "Florilegium" ('kukkakimppu') tai "Sermones".
Teoksen johdanto-osa, joka käsitteli filosofiaa, on loppua lukuun ottamatta kadonnut. Toisesta kirjasta tunnetaan vain katkelma, ja kolmas ja neljäs kirja on sulautettu yhteen. Tämän vuoksi vaikuttaa, että säilynyt versio teoksesta on vain alkuperäisestä tehty tiivistelmä, jonka on tehnyt paljon myöhemmin joku tuntematon bysanttilainen kirjailija.
Stobaioksen teos on selvästi luonteeltaan opettava. Ensimmäinen kirja opettaa fysiikkaa — siinä laajassa muodossa, jossa kreikkalaiset käsittivät fysiikan — katkelmien avulla. Teos on usein epäluottava, koska Stobaios vaikuttaa sekoittavan keskenään varhaisten joonialaisten filosofien, sekä Platonin ja pythagoralaisten ajatuksia. Osa ensimmäisestä ja toisesta kirjasta ovat paljon velkaa peripateettiselle filosofille Aetiokselle sekä Didymos Khalkenterokselle. Osa toisesta kirjasta sekä kolmas ja neljäs kirja käsittelevät etiikkaa; kolmas hyveitä ja paheita, pareittain; neljäs yleisempiä eettisiä ja poliittisia aiheita.
Yhteensä Stobaios lainaa yli viittäsataa kirjailijaa, alkaen yleensä runoilijoista, ja edeten historioitsijoihin, puhujiin, filosofeihin ja lääkäreihin. Stobaioksen ansiosta tunnetaan monia tärkeitä katkelmia draamakirjailijoilta, erityisesti Euripideeltä. Stobaiokselta löytyy myös useita merkittäviä stoalaisuutta käsitteleviä katkelmia.
Erwin Panofsky

Erwin Panofsky (30. maaliskuuta 1892 – 14. maaliskuuta 1968) oli saksalainen taidehistorioitsija, joka muutti Yhdysvaltoihin toisen maailmansodan alla. Panofsky on tunnettu erityisesti ikonografisen tutkimuksen kehittämisestä. Monia hänen teoksiaan on yhä saatavissa uusintapainoksina, kuten kirjoja "Studies in Iconology : Humanist Themes in the Art of the Renaissance" (1939, 1972), sekä "The Life and Art of Albrecht Dürer" (1943). Hän kuuluu nykytaiteen historian perustajahahmoihin. 
Panofsky tuli aluksi Yhdysvaltoihin vuonna 1931 opettamaan New Yorkin yliopistossa. Natsien noustua valtaan Saksassa hän jäi pysyvästi Yhdysvaltoihin. Panofsky tuli tunnetuksia erityisesti symboleja ja ikonografiaa koskevista tutkimuksista.
Panofskyn ystäväpiiriin kuuluivat niin Wolfgang Pauli kuin Albert Einsteinkin.
Jaakko Jahnukainen

Jaakko Juhani ”Jahnu” Jahnukainen (15. maaliskuuta 1925 Helsinki – 8. lokakuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja, jazzmuusikko ja television "Levyraati"-ohjelman ensimmäinen juontaja.
Ura.
Jahnukainen kiinnostui jazzista ja rumpujensoitosta jo käydessään koulua Helsingin Normaalilyseossa. Syksyllä 1959 hän toimi Suomen ensimmäisten televisiouutisten uutistenlukijana, mutta hänen uutisankkurin uransa jäi lyhyeksi. Jahnukainen sai "Levyraati"-ohjelman idean kesällä 1961 ja toimi saman vuoden syksyllä alkaneessa ohjelmassa raadin puheenjohtajana aina vuoteen 1980 saakka. Ohjelmalla oli 1960-luvulla parhaimmillaan liki kaksi miljoonaa katsojaa. Levyraadin ohella Jahnukainen toimitti radiossa "Jazzstudio"-ohjelmaa ja Suomen Televisiossa "M-Show" -haastatteluohjelmaa.
Jahnukainen tunnettiin varsinkin 1960-luvun alussa intohimoisena jazzmusiikin harrastajana, joka suhtautui kielteisesti perinteiseen suomalaiseen tangomusiikkiin. Aikakirjoihin on jäänyt Veikko Tuomen esittämän "Sabina"-tangon saama "Levyraadin" silloin vielä lyhyen historian huonoin pistemäärä syksyllä 1961. Jahnukaisen omia jazz-suosikkeja olivat Max Roachin kvintetti ja Ella Fitzgerald. Hänen musiikkimakunsa näkyi "Levyraadissa" myös suhtautumisena rautalankamusiikkiin ja The Beatles -yhtyeen kappaleisiin; jälkimmäisten hän julisti olevan vain "mölisevää karjuntaa, typerää, mautonta ja yksitoikkoista". Eräässä lähetyksessä kesällä 1963 Jahnukainen jopa rikkoi brittiläisen rautalankayhtyeen The Cougarsin levyn "Saturday Night at the Duck-pond", jossa häntä kiukutti etenkin se, että kappale oli mukailtu Pjotr Tšaikovskin "Joutsenlampi"-baletin eräästä teemasta.
Jahnukainen oli opiskellut valtiotieteitä Helsingin yliopistossa ja mainontaa Yhdysvalloissa. Varsinaisena leipätyönään Jahnukainen johti omaa Suomen Ilmoituskeskus-nimistä mainostoimistoaan. Hänen muita yrityksiään olivat muun muassa Mainos-Visio ja ohjelmatoimisto Finntuonti Oy. Jahnukainen oli myös innokas harrastelentäjä. Hän kuoli sydänkohtaukseen lokakuussa 1980.
Jahnukainen teki sivuosia muutamissa suomalaisissa elokuva- ja televisiotuotannoissa, kuten "Tähtisumua" (1961), jossa hän oli myös käsikirjoittajana.
Thomas A. Hendricks

Thomas Andrews Hendricks (7. syyskuuta 1819 – 25. marraskuuta 1885) oli Yhdysvaltain 21. varapresidentti.
Hendricks istui demokraattipuolueen jäsenenä Indianan osavaltion edustajainhuoneessa vuonna 1848 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1851–1855. Hän oli ehdolla Indianan kuvernööriksi 1860, mutta ei tullut valituksi. Hän istui Yhdysvaltain senaatissa 1863–1869 ja sen jälkeen Indianan kuvernöörinä 1873–1877.
Grover Clevelandin voitettua presidentinvaalit 1884, Hendricksistä tuli varapresidentti, jossa virassa hän ehti olla vain muutaman kuukauden ennen kuolemaansa vuonna 1885. Hänen kuolemansa jälkeen varapresidentin virka oli hoitamatta vuoteen 1889, jolloin Levi P. Morton valittiin virkaan.
Mika Kihlström

Mika ”Kille” Kihlström (17. maaliskuuta 1969 – 1. lokakuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen raskaansarjan nyrkkeilijä.
Kihlströmin ura alkoi 1987 kun hän voitti nuorten Suomen mestaruuden. Hän hankki neljä SM-kultamitalia yleisessä sarjassa vuosina 1991-1994 ja hänen paras kansainvälinen saavutuksensa oli yli 91-kiloisten EM-pronssimitali vuonna 1993.
Kihlström siirtyi ammattilaiseksi 1995 ja voitti 14 ammattilaisottelustaan 11. Hän voitti WBB-liiton raskaansarjan maailmanmestaruuden 1999 lyötyään itävaltalaisen Hermann Bendlin tuomariäänin 3–0 Oulussa käydyssä ottelussa. 
Syyskuussa 2000 Kihlström oli puhdistamassa helsinkiläisen nyrkkeilysalin lattiaa maalitahroista kun puhdistusaine syttyi palamaan ja tuli tarttui Kihlströmin vaatteisiin. Kihlström menehtyi saamiinsa palovammoihin viikkoa myöhemmin.
Werner Jaeger

Werner Wilhelm Jaeger (30. heinäkuuta 1888 – 19. lokakuuta 1961) oli saksalainen antiikintutkija.
Elämä ja ura.
Jaeger syntyi Lobberichissa, Saksassa. Hän opiskeli Lobberichissa sekä Kempenin Gymnasium Thomaeum, ja myöhemmin Marburgin yliopistossa. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Berliinin yliopistosta vuonna 1911 Aristoteleen "Metafysiikkaa" käsitelleellä väitöskirjalla. 26-vuotiaana Jaeger kutsuttiin Baselin yliopiston professoriksi ilman habilitaatiota. Vuotta myöhemmin hän siirtyi professoriksi Kielin yliopistoon, ja vuonna 1921 hän palasi Berliiniin. Hän pysyi siellä vuoteen 1936, jolloin hän muutti Yhdysvaltoihin, koska oli tyytymätön Adolf Hitlerin hallintoon; hänen vaimonsa oli juutalainen, ja siksi natsihallinto esti häntä opettamasta yliopistossa.
Yhdysvalloissa Jaeger toimi Chicagon yliopiston professorina vuosina 1936–1939, jonka jälkeen hän siirtyi Harvardin yliopistoon. Hän pysyi Cambridgessa kuolemaansa saakka.
Jaeger tunnetaan kenties parhaiten moniosaisesta teoksestaan "Paideia: die Formung des griechischen Menschen", joka käsitteli laajasti sekä varhaista kreikkalaista kasvatuskulttuuria (paideia) että sen myöhempiä filosofisia heijastusvaikutuksia. Hän toivoi sen palauttavan dekadentin 1900-luvun alkupuolen Euroopan arvoiltaan helleenisille juurilleen. Jaeger oli myös toimittamassa Gregorios Nyssalaisen koottuja teoksia ("Gregorii Nysseni Opera").
Jean Pépin

Jean Pépin (30. maaliskuuta 1924 – 10. syyskuuta 2005) oli ranskalainen filosofi, joka oli erikoistunut antiikin filosofian historiaan. Hänen työllään on ollut suuri vaikutus erityisesti uusplatonismin tutkimuksen alalla.
Elämä ja ura.
Pépin opiskeli filosofiaa ja teologiaa Toulousessa vuosina 1942–1948. Vuonna 1950 hän pääsi Centre national de la recherche scientifique'iin (CNRS), jossa hän osallistui myöhäsantiikin ja varhaiskeskiajan ajattelun tutkimustyöhön vuoteen 1986 saakka. Samaan aikaan hän opetti vuodesta 1963 École pratique des hautes études'ssa (IVe section: Sciences historiques et philologiques).
Interaktiivinen tekniikka koulutuksessa -konferenssi

ITK – Interaktiivinen tekniikka koulutuksessa (vuodesta 1990 vuoteen 1999 Interaktiivinen teknologia koulutuksessa) on tieto- ja viestintätekniikan opetuskäyttöön liittyvä konferenssi. joka järjestettiin vuosittain Hämeenlinnassa Aulangolla vuoteen 2024 asti, ja vuodesta 2025 lähtien se on järjestetty Tampere-talossa Tampereella.
Konferenssin ohjelma sisältää yhteisiä luentoja ja pienryhmille tarkoitettuja foorumeita, joita aiemmin kutsuttiin nimellä Areena. Tori on tarkoitettu ohjelmistojen, laitteiden ja pedagogisten konseptien esittelyyn. Lisäksi konferenssia edeltää erillinen työpajapäivä. 
Vuodesta 2008 ITK-konferenssin järjestäjiä ovat olleet mm. Hämeen kesäyliopisto, Tampereen yliopisto ja Hämeen ammattikorkeakoulu sekä opetus- ja kulttuuriministeriö, opetushallitus, Luokanopettajaliitto ry ja Matemaattisten Aineiden Opettajien Liitto MAOL. Kesällä 2018 Hämeen kesäyliopisto ilmoitti luopuvansa ITK-konferenssin järjestämisestä. 
ITK-konferenssi järjestetään tieteellisistä konferensseista tutulla menetelmällä niin, että osallistujat lähettävät esitysehdotuksia joista vertaisarvioinnilla valitaan esitykset konferenssiohjelmaan. Konferenssin nykyiseen suunnitteluryhmään kuuluu asiantuntijoita mm. Suomen Akatemiasta, Aalto-yliopistosta, Otavan Opistosta, Suomen luokanopettajaliitosta, Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:sta, Tampereen yliopistosta, Matemaattisten Aineiden Opettajien Liitto MAOL:sta, Helsingin yliopistosta, Business Finlandista, sekä Satakunnan ammattikorkeakoulusta.
Seppo Lappalainen

Seppo Kalevi Lappalainen (15. lokakuuta 1936 Polvijärvi – 12. joulukuuta 2001 Polvijärvi) oli suomalainen kirjailija.
Lappalaisen tuotantoon kuuluu romaaneja, novelleja, pakinoita, näytelmiä, runoja ja elokuvakäsikirjoituksia.
Lappalainen teki käsikirjoituksen Seppo Putkisen elokuvaan "Lintumies" (1978) ja Edvin Laineen elokuviin "Akaton mies" (1983) ja "Akallinen mies" (1986).
Vuonna 1965 Lappalaisen syntymäkoti siirrettiin Polvijärven Kinahmon kylän Lappalanmäeltä Polvijärven ulkomuseoalueelle. Tämän jälkeen siirrettiin joukko saman pihapiirin muita rakennuksia. Lappalaisen synnyinkotitalon seinään kiinnitettiin sittemmin muistolaatta kertomaan, mistä Polvijärven talomuseo päärakennus oli peräisin.
Tervasaaren paperitehdas

Tervasaaren paperitehdas on Valkeakoskella sijaitseva UPM-Kymmenen konserniin kuuluva paperitehdas, jossa on kaksi toiminnassa olevaa paperikonetta. Henkilöstöä on noin 350. Työntekijöitä edustaa Paperiliiton Tervasaaren osasto 45.
Tehtaan yhteydessä toimi myös Tervasaaren sellutehdas. Vanhaan sulfiittimenetelmään perustuva SAP-sellulinja suljettiin vuonna 2007. Tällöin investoitiin sulfaattisellutehtaaseen. Kuitenkin UPM ilmoitti 10.9.2008 suunnitelmasta sulkea sellutehdas vuoden 2008 loppuun mennessä. Sulkeminen vahvistettiin YT-neuvottelun jälkeen ja sellutehtaan tuotanto päättyi 2008 lopulla. Sellutehtaan sulkemisen yhteydessä tehtaan henkilöstön lukumäärä väheni 166 henkilöllä.
UPM-Kymmene Oyj myi voimapaperikone PK 7:n ruotsalaiselle Billerudille (nyk. BillerudKorsnäs) 1.6.2012 voimaan astuneella yrityskaupalla. BillerudKorsnäs ilmoitti lopettavansa tuotannon linjalla 2016. Yhtiö siirsi PK 7:n vuonna 2017 Tervasaaresta BillerudKorsnäs-konsernin Skärblackan tehtaalle Ruotsiin, jossa sillä on oma sellutehdas. Siirtosuunnitelman johdosta tehtaalla aloitettiin YT-neuvottelun 25. elokuuta 2015.
Vuonna 1973 tehtailla kuvattiin Matti Kassilan ohjaama Meiltähän Tämä Käy! - elokuva. Elokuva jäi Esa Pakarisen viimeiseksi.
Tehtaan paperikoneet.
Tervasaaren paperintuotanto alkoi vuonna 1902, kun Myllysaaren tulipalossa vaurioitunut kone siirrettiin sellutehtaan yhteyteen käärepaperikoneeksi. Varsinainen paperitehdas Tervasaaressa käynnistyi vuonna 1907, jolloin aloitettiin voimapaperin valmistus myyntiin uudella koneella.
Näitä koneita vanhemmat paperikoneet sijaitsivat Myllysaaren paperitehtaalla, joka tuhoutui tulipalossa vuonna 1938. Käytössä olevien kahden koneen (PK5 ja PK8) yhteenlaskettu tuotantokapasiteetti on noin 285 000 tonnia vuodessa. Tervasaaressa valmistettiin voimapaperia 100 vuotta 1907–2007, jolloin viimeinen voimapaperikone PK6 suljettiin. Kone purettiin vuonna 2008.
Tuotteet.
Tarrapaperit (Base):
Entiset tuotteet.
Tarrapaperit (Base):
Kirjekuori- ja MG-paperit:
Säkkipaperi:
Tehtaan rautatiekalusto.
Tehdasalueella on rautatie, jossa aiemmin käytettiin tehtaan omia vetureita. Nykyään vaihtotyöt ja liikennöinnin hoitaa VR Osakeyhtiö.
Veturi.
Veturi on sijoitettuna Haapamäelle (Haapamäen museoveturiyhdistys Ry ja veturin omistaa Suomen Museorautatieyhdistys ry). Veturista on vuodesta 2007 alkaen pyritty tekemään kauppoja ulkomaalaisten yhteisöjen kanssa, koska monikin yhteisö on kiinnostunut saamaan sen ajokuntoiseksi.
Ahmed Rami

Ahmed Rami (s. 12. joulukuuta 1946 Tafraoute, Marokko) on ruotsalais-marokkolainen kirjailija ja holokaustin kiistäjä. Hän perusti paikallisradiokanava Radio Islamin, jota on nykyisin lakkautettu. 
Ahmed Rami syntyi Marokossa, ja toimi siellä upseerina armeijassa. Hän sai poliittisen turvapaikan Ruotsissa vuonna 1973, koska hän väitti olleensa mukana kenraali Mohamed Oufkirin kuningas Hassan II kohdistuneeseen vallankaappausyrityksessä. 
Vuonna 1990 Rami tuomittiin kuuden kuukauden vankeuteen kansanryhmän vastaisesta kiihotuksesta. Tuomio perustui Ramin esittämiin väitteisiin ja mielipiteisiin kirjassaan "Vad är Israel?" sekä Radio Islam -kanavalla.
Rami on pitänyt luennon ruotsalaisten uusnatsien tapaamisessa ja uusnatsistiset ryhmät myös myyvät hänen kirjojaan.
Rauman paperitehdas

Rauman paperitehdas on UPM:n omistama paperitehdas Raumalla. Rauman tehtaaseen kuuluu kaksi paperikonetta, revintämassaosasto, kaksilinjainen kuorimo, kaksi hiomoa, kolme kuumahiertämöä, vesilaitos ja biologinen jätevedenpuhdistamo. Tehtaalla työskentelee noin 500 työntekijää. 
Tehtaan paperi- ja sellunkuivauskoneet.
Paperitehtaan käytössä olevien paperikoneiden yhteinen tuotantokapasiteetti on 700 000 tonnia. 
Paperikone 4 on Suomen uusin paperikone. Tammikuussa 2013 UPM ilmoitti sulkevansa paperikone 3:n kesäkuuhun 2013 mennessä. Kone suljettiin 19. huhtikuuta 2013. Syyskuussa 2019 UPM ilmoitti sulkevansa paperikone 2:n joulukuuhun 2019 mennessä. Kone suljettiin 6.11.2019.
Tuotteet.
Päällystetty aikakauslehtipaperi (LWC):
Lisäksi tehtaaseen kuuluva RaumaCell valmistaa fluff-sellua eli revintämassaa. RaumaCellin tuotantokapasiteetti on 150 000 tonnia. Fluff-sellua käytetään hygienia- ja kuivapaperituotteisiin.
Viimeinen partiopoika

Viimeinen partiopoika ("The Last Boy Scout") on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Sen on ohjannut Tony Scott, ja pääosissa ovat Bruce Willis ja Damon Wayans.
Elokuva tuotti Yhdysvalloissa noin 59,5 miljoonaa dollaria.
Juoni.
Elokuva kertoo poliisista Joe Hallenbackista, joka saa kuulla, että hänen vaimonsa makaa hänen parhaan ystävänsä kanssa, eikä suhde tyttäreenkään ole siitä parhaimmasta päästä. Mies saa pienen kyttäyskeikan, joka päättyy ammuskeluun, jossa kuolee tanssijatar Cory. Hän oli entisen jalkapalloilijan Jimmy Dixin tyttöystävä, joka lensi liigasta sopupelien takia. Joe ja Jimmy aloittavat yhteistyön saadakseen kiinni järjestön, joka on Coryn murhan takana.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo "Viimeistä partiopoikaa" väkivaltaiseksi ja melkoisen typeräksi luupääviihteeksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" antaa elokuvalle kaksi tähteä neljästä.
Radonfluoridi

Radonfluoridi (RnF) on jalokaasu radonin ja fluorin yhdiste. Radon reagoi fluorin kanssa ja muodostaa kiinteää ainetta. Se hajoaa, kun sitä yritetään muuttaa kaasuksi. Radonfluoridin tarkka rakenne on epävarma. Laskelmat ehdottavat sen olevan ioniyhdiste.
Yleisesti radonyhdisteiden käytettävyyttä heikentää radonin radioaktiivisuus. Sen pitkäikäisimmän isotoopin puoliintumisaika on vain 3,82 päivää.
Seleenidioksidi

Seleenidioksidi on (SeO2) (seleeni(IV)oksidi) on seleenin dioksidi. Se on väritön kiinteä aine ja yksi yleisimmistä seleeniyhdisteistä. Sitä käytetään muun muassa orgaanisessa synteesissä ja lasin värjäyksessä punaiseksi. Sen härmistymislämpötila 315 °C.
Seleenidioksidia valmistetaan hapettamalla seleeniä kuumalla happi- tai ilmavirralla.
Seleenioksidi on hapetin, mihin tarkoitukseen sitä käytetään orgaanisessa synteesissä. Siitä voidaan valmistaa myös muita seleeniyhdisteitä. Muita käyttökohteita ovat analyyttisessä kemiassa alkaloidien tutkimus ja loisteväreissä sekä lasien valmistuksessa. 
Seleenidioksidi reagoi veden kanssa muodostaen seleenihapoketta. 
Seleenidioksidi on haitallista vesieliöille.
Seleenidioksidi on etenkin hengitettynä myrkyllistä.. Seleenidioksidin LCLO-arvoksi kanille on raportoitu 5 890 mg/m3 (20 min. altistus) ja vuohelle ja lampaalle 6 590 mg/m3 (10 min.).
Regina Rask

Regina Rask (s. 1962 Viiala) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on valmistunut yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1986 pääaineenaan tiedotusoppi. Raskilla on ollut monia toimia Yleisradiossa. Toimittajana ja juontajana hän oli uutistoimituksessa (radio ja televisio), "A-studiossa", "Vierivät kivet" -ohjelmassa ja "Priimassa". Tällä hetkellä Rask on toimittajana Ylen "Puoli seitsemän" -ohjelmassa. Hän oli yksi "SunRadio"-tilannekomediasarjan (1999) käsikirjoittajista.
Rask aloitti kirjailijanuransa suhteellisen myöhään, 40-vuotiaana. Hänen teoksensa "Ei millään pahalla" oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas 2002. Seitsemän romaanin ja yhden esseeteoksen lisäksi Rask on kirjoittanut myös kolumneja ja jatkokertomuksia eri lehtiin. Hän on ollut Suomen Sukututkimusseuran blogisti. Raskia pidetään yhtenä harvoista suomalaisen kirjallisuuden naishumoristeista.
Raskilla on kaksi aikuista poikaa ja kaksi lapsenlasta. Hän asuu aviomiehensä, kahden koiran ja kissan kanssa Hattulassa.
Johannes Jandunlainen

Johannes Jandunlainen ("Jean de Jandun", "Johannes de Genduno", "de Ganduno", "de Gandavo", "Jean de Jandum", "Joannes Jandum") (k. 1328) oli averroistinen filosofi, teologi ja politiikan teoreetikko. Hän oli kotoisin Jandunista, Ardenneilta nykyisestä Belgiasta.
Johannes vaikutti Pariisin yliopistossa, jonka Collège de Navarressa hän opiskeli. Hän oli merkittävä Aristoteleen tulkitsija. Johannesta on perinteisesti pidetty teoksen "Defensor pacis" toisena kirjoittajana Marsilius Padovalaisen ohella, mutta nykyisin monet tutkijat, kuten Quentin Skinner, ovat asettaneet tämän epäilyksenalaiseksi. Häntä pidetään myös Pariisin ensimmäisen ”turistioppaan” "De laudibus Parisiis" kirjoittajana.
Johannes Jandunlaista on monesti pidetty samana henkilönä kuin Johannes Gandilainen, mutta nykyään heidän katsotaan yleensä olevan eri henkilöitä. Hänet sekoitetaan joskus myös Johannes Gauntilaiseen.
Teoksia.
Kaikista teoksista ei tiedetä, ovatko ne Johannes Jandunlaisen vai Johannes Gandilaisen kirjoittamia.
Elect the Dead

Elect the Dead on System of a Downin laulaja Serj Tankianin esikoissooloalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 2007. 
Tankian soitti suurinta osaa soittimista itse, mutta sai albumin teossa apua System of a Downin rumpalilta John Dolmayanilta, entiseltä Primusin/nykyiseltä Guns N' Rosesin rumpalilta Bryan "Brain" Mantialta, Dan Montilta ja Larry "Ler" LaLondelta kitarassa ja bassossa, oopperalaulajalta Ani Maldjianilta ja joiltakin kielisoitinten soittajilta, kuten Antonio Pontarellilta.
Musiikkivideot.
Kaikille normaalialbumin kappaleille tehtiin musiikkivideot. . Videoiden ohjaajat ovat:
Giulietta Masina

Giulia Anna ”Giulietta” Masina (22. helmikuuta 1921 Bologna, Italia – 23. maaliskuuta 1994 Rooma, Italia) oli italialainen näyttelijätär ja italialaisen elokuvaohjaaja Federico Fellinin puoliso.
Masinan tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa "Varieteen valot" (Luci del varietà, 1950), "Valkoinen sheikki" (Lo sceicco bianco, 1952), "La Strada – Tie" (La Strada, 1954), "Huijarit" (Il bidone, 1955), "Cabirian yöt" (Le notti di Cabiria, 1957), "Giulietta ja viettelykset" (Giulietta degli spiriti, 1965) ja "Ginger ja Fred" (Ginger e Fred, 1986).
Masina ja Fellini olivat naimisissa noin viidenkymmenen vuoden ajan. Pariskunnalla ei ollut lapsia. Masina kuoli keuhkosyöpään vain viisi kuukautta Fellinin kuoleman jälkeen.
Tankred Dorst

Tankred Dorst (19. joulukuuta 1925 Sonneberg – 1. kesäkuuta 2017 Berliini) oli varsinkin näytelmillään tunnetuksi tullut saksalainen kirjailija. Hän syntyi Sonnebergissä, Thüringenissä, ja saavutti ensimmäiset huomattavat menestyksensä näytelmäkirjailijana 1960-luvun alussa. 
Dorst toimi vierailevana professorina Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Idänhopeanokka

Idänhopeanokka ("Euodice malabarica") on eteläaasialainen loistopeippoihin kuuluva varpuslintu. Lajin nimesi Carolus Linnaeus 1758. 
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 11–11,5 cm. Se on pieni, höyhenpuvultaan punavarpusnaarasta muistuttava lintu, jolla on pitkähkö tumma pyrstö ja hopeanharmaa kekonokka. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Esiintyminen.
Idänhopeanokka pesii Keski-Idässä ja Etelä-Aasiassa, Israelista Nepaliin, Bangladeshiin ja Sri Lankaan. Se on yleinen ja sen kanta on elinvoimainen. Se on paikkalintu eikä sitä ole tavattu Suomessa. Se on ollut yleinen lemmikkilintu, ja karkuun päässeistä lemmikeistä on muodostunut pesiviä vieraslajipopulaatioita ainakin Kuwaitiin, Jordaniaan, Qatariin, Puerto Ricoon ja Yhdysvaltoihin.
Elinympäristö.
Kuivat, osin pensaikkoiset tai harvapuustoiset avomaat, savannit, viljelysmaat, mielellään vesistön lähellä.
Lisääntyminen.
Pesä on suurehko ruohonkorsista punottu kupukattoinen rakennelma puussa. Valkoisia munia on 4-10. Haudonta-aika on noin 2 viikkoa. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 3-viikkoisina.
Ravinto.
Idänhopeanokka on siemensyöjä.
Ipatinga

Ipatinga [-ti´e-] on kaupunki Minas Geraisin osavaltiossa Brasiliassa.
Kaupunki sijaitsee noin 140 kilometriä Belo Horizontesta itään. Vuonna 2000 siellä asui 212 000 henkeä. Ipatingassa on huomattavaa terästeollisuutta, joka perustuu läheiseen Itabiran rautamalmiesiintymään. Pinta-alaa kaupungilla on 166.5 km².
Joonas Olkkonen

Joonas Olkkonen (s. 19. helmikuuta 1976 Lahti) on suomalainen kaksoistrap-ampuja. Hän edustaa Lahden Ampumaseuraa.
Mossoró

Mossoró [-ro´] on kaupunki Brasiliassa Rio Grande do Norten osavaltiossa. Kaupungin väkiluku on noin 263 000 (2011).
Mossoró on puuvillanviljelyalueen kauppakeskus. Siellä on myös suolantuotantoa ja yliopisto.
Matti Morottaja

Matti Heikki Ilmari Morottaja eli Kuobžâ-Saammâl Matti (s. 1942) on inarinsaamelainen kieliaktivisti, opettaja ja entinen Suomen saamelaiskäräjien jäsen. Hän on Anarâškielâ servi -yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja ja hän on ollut perustamassa yhdistystä vuonna 1986. Matti Morottajan ansiota on kielipesätoiminnan vakiinnuttaminen inarinsaamen kielenelvytysmenetelmäksi alle kouluikäisille lapsille. Hänen poikansa Saammâl Morottaja, Petter Morottaja ja Mikkâl Morottaja ovat myös edistäneet inarinsaamen käyttöä. Morottaja sai Suomen Kulttuurirahaston Mikael Agricola -mitalin 1. huhtikuuta 2007, ja hän on Helsingin yliopiston kunniatohtori.
Teokset.
Vuonna 1996 Matti Morottaja toimitti kirjan nimeltä "Tovlááh mainâseh", joka sisältää satuja ja tarinoita "Anarâš"- ja "Sabmelaš"-lehdistä, vuosina 1968–1970 tehdyistä ääninauhoista ja Aanaarkiela čájttuzeh -kokoelmasta.
Yhdessä Ilmari Mattuksen kanssa Morottaja on toimittanut novellikokoelman "Kyelisieidi maccâm já eres novelleh" (Kalaseidan paluu ja muita novelleja), joka ilmestyi jouluna 2005.
São Carlos

São Carlos [- karluš] on kaupunki Brasilian kaakkoisosassa, São Paulon osavaltiossa.
São Carlos sijaitsee 230 kilometriä São Paulosta luoteeseen. Siellä asui vuonna 1991 201 000 henkeä. Kaupunki on paikallisen maatalousalueen keskus. São Carlosissa on myös panimo- ja tekstiiliteollisuutta sekä lentoasema.
Jacareí

Jacareí [zakare´i] on kaupunki Brasiliassa São Paulon osavaltiossa.
Kaupunki on perustettu 1653. Jacareí sijaitsee 75 kilometriä São Paulosta koilliseen. Vuonna 2018 siellä asui 231 863 asukasta. Jacareí on hedelmällisen maanviljelyalueen kauppakeskus, jossa on elintarviketeollisuutta.
Jim Davis (näyttelijä)

Marlin "Jim" Davis (26. elokuuta 1909 – 26. huhtikuuta 1981) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten Jock Ewingin roolista televisiosarjassa "Dallas". 
Davis syntyi Missourissa ja menetti ainoan lapsensa (s. 1953) auto-onnettomuudessa vuonna 1970. 
Davis esiintyi "Dallasissa" vuodesta 1978 kuolemaansa asti. Sitä ennen hän oli tehnyt useita rooleja 1950-luvun lännenelokuvissa, ollut päähenkilönä kahdessa televisiosarjassa ja esiintynyt noin 200 kertaa muissa televisiosarjoissa.
Davis kuoli syöpään 71-vuotiaana. Hänet haudattiin Forest Lawn Memorial Parkiin, Glendaleen.
Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Didymos Khalkenteros

Didymos Khalkenteros (, ) (n. 63 eaa. – 10 jaa.) oli hellenistinen kreikkalainen grammaatikko ja oppinut, joka vaikutti Ciceron ja Augustuksen aikana.
Elämä.
Didymos eli ja vaikutti Aleksandriassa sekä Roomassa, jossa hänestä tuli Varron ystävä. Hän oli merkittävässä osassa aleksandrialaisen oppineisuuden välittämisessä roomalaisille. Didymos kuului Aristarkhos Samothrakelaisen koulukuntaan.
Didymos sai lisänimensä "Khalkenteros", ”pronssisuolet”, tuotteliaisuutensa vuoksi: hänen sanottiin kirjoittaneen niin monta teosta, ettei hän pystynyt muistamaan, mitä varhaisimpiin oli kirjoitettu — siksi hänen kirjoituksensa olivat usein ristiriidassa keskenään. Athenaioksen mukaan hän kirjoitti 3500 kirjaa, Seneca nuoremman mukaan 4000. Samasta syystä hän sai myös toisen lisänimen "Bibliolathēs" (), ”kirjanunohtaja”.
Teokset.
Didymos kirjoitti tutkielman Aristarkhoksen Homeros-laitoksesta, nimellä "Aristarkhoksen laitoksesta" (). Siitä on säilynyt katkelmia "Iliaan" Venetus A -käsikirjoituksessa.
Didymos kirjoitti myös kommentaareja monista muista kreikkalaisista runoilijoista ja proosakirjailijoista, mukaan lukien Bakkhylides, Pindaros, Sofokles, Aristofanes, Euripides, Ion, Frynikhos, Kratinos ja Menandros, sekä puhujista, mukaan lukien Demosthenes, Isaios, Hypereides ja Deinarkhos.
Näiden kommentaarien lisäksi hänen mainitaan kirjoittaneen seuraavat teokset, joista yksikään ei ole säilynyt:
Lisäksi Didymokselta on säilynyt maanviljelyä ja kasvitiedettä käsitteleviä katkelmia osana teosta "Geoponica", maininta Hippokratesta käsitelleestä kommentaarista, sekä kokonaisena säilynyt tutkielma "Kaikista marmorin ja puun lajeista" (). Koska nämä teokset käsittelevät täysin erilaisia aiheita kuin aiemmin mainitut teokset, on mahdollista, että ne on kirjoittanut joku muu Didymos.
Paula Prentiss

Paula Prentiss (alk. Paula Ragusa; s. 4. maaliskuuta 1938) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Vuonna 1968 hän oli ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi roolistaan televisiosarjassa "He &amp; She". 
Hänellä on ollut rooleja muiden muassa elokuvissa "Missä pojat, siellä tytöt" (1960), "Ansa – Parallax View" (1974) ja "Stepfordin naiset" (1975). 1960-luvun alussa hänet tunnettiin Jim Huttonin vastanäyttelijänä.
Tuleva näyttelijä syntyi Paula Ragusa -nimisenä sisilialaisille vanhemmille San Antoniossa, Texasissa. Prentiss on ollut vuodesta 1961 naimisissa näyttelijä-ohjaaja Richard Benjaminin kanssa, ja heillä on kaksi lasta, poika ja tyttö joka on balettitanssija. Myös hänen sisarensa Ann Prentiss on luonut uran näyttelijänä.
Richard Benjamin

Richard Benjamin (s. 22. toukokuuta 1938) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän syntyi New Yorkissa ja on esiintynyt esimerkiksi elokuvissa "Hyvästi Columbus" (1969), "Portnoyn tauti" (1972) ja "Tappokone" (1973). Vuonna 1976 hän voitti parhaan miessivuosan Golden Globen roolista elokuvassa "Aurinkoiset pojat" (1975).
Benjamin on ollut 26. lokakuuta 1961 alkaen naimisissa näyttelijä Paula Prentissin kanssa. Pari esiintyi yhdessä muun muassa televisiosarjassa "He &amp; She" 1960-luvulla. Heillä on kaksi yhteistä lasta. 
Ohjauksia, joihin Benjamin on varsinkin myöhemmällä urallaan keskittynyt, ovat "Vuosi huipulla" (1982), "Made in America" (1993) ja "Marci X" (2003).
Kanadan Grand Prix 1984

Kanadan Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 17. kesäkuuta 1984 Circuit Gilles-Villeneuvella Kanadassa. Kilpailun voitti Brabhamilla ajanut hallitseva maailmanmestari Nelson Piquet, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Kilpailu.
Toisesta ruudusta lähtenyt Alain Prost nousi startissa kärkeen, mutta hän ei saanut kauan pitää johtopaikkaansa, sillä paalupaikalta lähtenyt Nelson Piquet otti kärkipaikan takaisin jo ensimmäisellä kierroksella. Piquet ja Prost jatkoivat kärkikaksikkona siihen asti kunnes Niki Lauda kiilasi kakkoseksi. Piquet'n alettua varmistella voittoaan Lauda pystyi hivenen saavuttamaan häntä. Piquet ajoi kerrankin maaliin saakka ja oli heti voittaja.
Huub Rothengatter

Hubertus Rothengatter (s. 8. lokakuuta 1954 Bussum, Alankomaat) on entinen alankomaalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui urallaan 30 osakilpailuun vuosina 1984–1986 saavuttamatta ainuttakaan MM-pistettä. Rothengatterin parhaaksi sijoitukseksi jäi Australian GP:sta 1985 saavutettu seitsemäs sija. Aika-ajoissa Rothengatter oli parhaimmillaan kahdeskymmens Etelä-Afrikan GP:ssä 1985. Rothengatterin ura on yksi pisimpiä niistä kuljettajista, jotka eivät ole saavuttaneet lainkaan pisteitä.
Oman Formula 1 -uran jälkeen Rothengatter on toiminut maanmiehensä, Jos Verstappenin, managerina F1:sissä.
Lääketeknikko

Lääketeknikko on apteekkialan ammatillinen perustutkinto ja lääkealaan liittyvä ammatti. Lääketeknikoista suurin osa työskentelee apteekeissa. Muita mahdollisia työpaikkoja ovat muun muassa lääketeollisuus, lääketukkukaupat ja sairaala-apteekit. Lääketeknikon työtehtävät sisältävät erilaisia apteekkien ja muun lääkealan ei-farmaseuttisia työtehtäviä. Näitä ovat esimerkiksi tilausten tekeminen, kassapalvelu ja tietotekniikkaan liittyvät tehtävät.
Koulutus.
Lääkealan perustutkinto on 2-3 vuotta kestävä ammatillinen perustutkinto. Se tarjoaa valmiuksia lääkealan erilaisten tietotekniikkaan, logistiikkaan ja asiakaspalveluun liittyviin tehtäviin sekä muuhun ei-farmaseuttiseen apteekkityöhön.
Koska lääketeknikon tehtäviin ei ole muodollisia koulutusvaatimuksia, voi lääketeknikkona työskennellä myös muun koulutustaustan omaavia henkilöitä. 
Lääketeknikon työnkuva.
Tyypillisiä lääketeknikon tehtäviä ovat apteekin erilaiset logistiikkatehtävät. Nämä sisältävät esimerkiksi lääkkeiden tilaamisen, tilausten tarkastamisen ja varastoinnista huolehtimisen. Myös asiakaspalvelu, kuten kassatyöskentely, kuuluu usein lääketeknikon työnkuvaan. Lisäksi tehtäviin voi lukeutua esimerkiksi laskutusta, arkistointia, markkinointia, somistamista sekä tietotekniikkaan liittyviä tehtäviä. 
Toisin kuin apteekin farmaseuttinen henkilöstö proviisorit ja farmaseutit, lääketeknikko ei saa antaa apteekissa lääkeneuvontaa eikä toimittaa reseptilääkkeitä.
Ted Ligety

Theodore Sharp "Ted" Ligety (s. 31. elokuuta 1984 Salt Lake City, Utah) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja.
Ligety saavutti vuonna 2004 Mariborissa junioreiden MM-hopeaa pujottelussa. Hän voitti alppiyhdistetyn olympiakultaa Torinon 2006 olympialaisissa ennen Ivica Kostelićia. Val d'Isèressä 2009 Ligety saavutti suurpujottelussa MM-pronssia ja Garmisch-Partenkirchenissä 2011 MM-kultaa. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Ligety voitti kultaa suurpujottelussa, supersuurpujottelussa ja superalppiyhdistetyssä. Sotšin olympialaisissa 2014 Ligety voitti kultaa suurpujottelusa. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän voitti kultaa suurpujottelussa ja pronssia superalppiyhdistetyssä.
Ligety voitti ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa suurpujottelussa maaliskuussa 2006 Yongpyongissa. Hän voitti suurpujottelun maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2007–2008, 2009–2010, 2010–2011, 2012–2013 ja 2013–2014 sekä oli kaudella 2011–2012 toinen ja kausilla 2008–2009 ja 2014–2015 kolmas. Alppiyhdistetyn maailmancupin hän voitti kaudella 2013–2014. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas kaudella 2012–2013. Maailmancupissa hän on voittanut yhteensä 25 osakilpailua, joista 24 suurpujottelussa ja yhden alppiyhdistetyssä. Palkintokorokkeella hän on ollut kaikkiaan 52 kertaa (tilanne 1.2.2018).