Sansibarin sota 1896

Sansibarin kapina, joka tunnetaan myös nimellä Englannin ja Sansibarin sota, käytiin 27. elokuuta 1896. Se kesti vain 38 minuuttia (tai lähteestä riippuen 40 tai 45 minuuttia) ja se lasketaan usein kaikkien aikojen lyhyimmäksi sodaksi.
Taustat.
Sansibar on saari Intian valtameressä Tansanian edustalla. Saari oli ollut omanilaisten sulttaanien hallussa vuodesta 1698. Sulttaani Majid bin Said julisti saaren itsenäiseksi Omanista vuonna 1858, ja maa sai Ison-Britannian tunnustuksen. Britit pitivät ystävällismielistä yhteistyötä yllä Sansibarin kanssa, mutta jännitystä alueelle toi Saksan kiinnostus alueen kauppaoikeuksista. Sansibarin sulttaani oli antanut aiemmin Sansibarin hallinnassa olleen Kenian briteille ja Tansanian saksalaisille. Saaren arabiylimystö oli tyytymätön näihin ratkaisuihin, sillä se tarkoitti heidän omien kauppatulojensa pienenemistä.
Välit Britanniaan tiivistyivät, kun Ali bin Said nousi sulttaaniksi ja lopetti orjien myynnin ulkomaille. Said nimitti Englannin pääministerin myös Sansibarin hallituksen johtajaksi, ja hänellä oli veto-oikeus sulttaanin päätöksiin. Sansibarista tuli Britannian protektoraatti. Siirtomaihin liittyvät Saksan ja Englannin jännitteet laukesivat, kun maat kirjoittivat Helgolandin-Zanzibarin sopimuksen, jolla Itä-Afrikka jaettiin vaikutuspiireihin. Saksa sai Tansanian, mutta britit saivat enemmän vaikutusvaltaa Sansibarissa.
Sota.
Sota puhkesi, kun sulttaani Hamad bin Thuwaini, joka oli tehnyt mielellään yhteistyötä brittien kanssa, kuoli 25. elokuuta, ja hänen veljenpoikansa Khalid bin Bargash kaappasi vallan itselleen. Toinen vallantavoittelija, Hamud bin Muhammad, oli mieluisempi siirtomaaisännille, koska tämän arveltiin olevan helpompi yhteistyökumppani. Niinpä britit käskivät Khalid bin Bargashin luopua vallasta. Khalid kieltäytyi ja pani sen sijaan liikekannalle armeijansa, jonka muodosti 2 800 miestä ja entinen sulttaanin sotalaiva H.H.S Glasgow, joka oli ankkurissa satamassa. Sansibarin armeijaan liittyi myös askarisotilaita, ja näin sulttaanin armeija sai käyttöönsä myös Maxim-konekivääreitä. Lisäksi sulttaanilla oli saksalaisten heille antamia kenttätykkejä. Samaan aikaan kun Bargashin joukot linnoittivat palatsia, brittilaivaston viisi alusta asettautuivat satamaan palatsin edustalle, ja merijalkaväki astui maihin.
Sulttaani yritti viime hetkellä neuvotella rauhasta Yhdysvaltojen edustajan välityksellä. Brittilaivaston alukset avasivat tulen 27. elokuuta aamulla kello yhdeksältä, sen jälkeen, kun brittien asettama takaraja oli mennyt umpeen. Tykistökeskityksen kestäessä H.H.S Glasgow ampui kohti brittejä Gatling-tykeillään. Tykistökeskitys päättyi 45 minuutin kuluttua, kun H.H.S. Glasgow oli uponnut; sen koko miehistö pelastettiin brittien aluksiin. Samaan aikaan päättyivät myös tulitaistelut maihin nousseiden brittiläisten ja sulttaanin joukkojen välillä palatsin luona.
Lopputulos.
Noin 500 sansibarilaista menetti henkensä pommituksessa, sotilaiden määrää tästä luvusta ei tiedetä. Brittien HMS Thrush -laivalla oli yksi loukkaantunut. Pommituksen jälkeen saarella syntyi kaaos, ja britit joutuivat siirtämään joukkoja Mombasasta saarelle. Khalid pakeni Saksan suurlähetystöön ja hänet otettiinkin vastaan. Britit yrittivät neuvotella Khalidin luovuttamisesta, mutta saksalaiset eivät suostuneet, vaan SMS Seeadler haki sulttaanin Dar es Salaamiin, missä hän jäi brittien haltuun ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1916. Sulttaanikunta sai jatkua ainoastaan sen takia, että järjestelmä tuli halvemmaksi kuin maan alistaminen suoraan kruunulle, vaikkakin voidaan sanoa, että maa oli käytännössä Englannin siirtomaa heti sodan jälkeen.