tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Australian maantiede

Australia on ainoa asuttu maanosa, joka sijaitsee kokonaan eteläisellä pallonpuoliskolla. Australia on myös maanosista pienin, kuivin ja laakein. Itä-Australiassa kohoavat Australian Kordillieerit, joiden rinteet ulottuvat lumirajan yläpuolelle, jolloin laskettelukin on mahdollista. Kordillieerit laskeutuvat länsiosassaan alangoksi, jossa virtaavat maanosan tärkeimmät joet, kuten Darling ja Murray. Alangon keskialueilla on useita laskujoettomia suolajärviä. Alankoalueen länsipuolella pinnanmuodot kohoavat keskimäärin noin 300–500 metriä korkeaksi ylängöksi, joka on lähinnä kuivaa pensasaroa ja aavikkoa.
Australian suurimmat kaupungit ovat Sydney (4,4 milj. as.), Melbourne (3,9 milj.), Brisbane (1,9 milj.), Perth (1,6 milj.) ja Adelaide (1,2 milj.). Pääkaupungissa Canberrassa on 345 000 asukasta.
Ilmasto.
Australian pohjoisosat kuuluvat kuumaan, keskiosat lämpimään ja eteläosat lauhkeaan ilmastovyöhykkeeseen. Keskiosat, joita kutsutaan Outbackiksi, 'takamaaksi', ovat pysyvien korkeapaineiden leveysasteilla, ja muistuttavat Saharaa ja Kalaharia. Sateisemmat alueet reunustavat mantereen kuivaa ydintä. Trooppisessa pohjoisosassa sadekausi ajoittuu marraskuun ja huhtikuun välille, kun pasaatien kohtaamisvyöhyke liikkuu alueelle. Samaan aikaan syntyy Australian monsuuni, ja vallitseva tuulensuunta on koillisesta.
Australian itä- ja kaakkoisosissa sateita saadaan ympäri vuoden. Keskiosan aavikko ulottuu länsirannikolle 18. ja 30. eteläisen leveyspiirin välisellä alueella sekä etelärannikolle 125. ja 135. itäisen pituuspiirin välisellä alueella.
Trooppiset syklonit osuvat Australiaan pari kertaa vuodessa, yleensä maan pohjois- ja luoteisosaan. Ne esiintyvät yleensä kesäkaudella joulu-huhtikuussa.
Luonto.
Koska Australia on ollut pitkään eristyksissä muista maanosista, sen luonto on saanut rauhassa kehittyä omanlaisekseen. Varsinkin mantereen eläimistö on kehittynyt pitkään muista erillään. Australiassa elää monia endeemisiä eläin- ja kasvilajeja, joita ei tavata missään muualla maapallolla. Tunnetuimpia australialaisista kasveista ovat eukalyptukset. Australia on suurimmaksi osaksi aavikkoa tai savannia. Vain itärannikolla on trooppisia ja subtrooppisia sademetsiä ja lounaisosassa on nahkealehtistä kasvillisuutta.
Australiassa on arvioitu elävän 300 000 eläinlajia, joista tunnetaan vasta kolmannes. Nisäkkäitä tunnetaan 280 lajia, lintuja yli 700 lajia, matelijoita 380 lajia, sammakkoeläimiä 120 lajia ja makeanveden kaloja noin 200 lajia. Loput lajit ovat selkärangattomia.
Mantereelle erityisen luonteenomainen on runsas pussieläinlajisto, johon kuuluvat muun muassa yli 50 kengurulajia sekä koala ja vompatit. Australian eläimistöön kuuluu myös vesinokkaeläin, joka on neljän nokkasiililajin ohella yksi maailman viidestä munivasta nisäkäslajista. Australian pohjoisosien sademetsäalueiden joissa vaanii krokotiileja, joiden saaliiksi jää silloin tällöin ihmisiäkin.
Australian politiikka

Australian valtiomuoto on perustuslaillinen monarkia. Sen valtionpäämies on kuningas Charles III, joka on myös Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas ja asuu siksi Lontoossa. Australiassa hänen valtaansa edustaa liittovaltiotasolla kenraalikuvernööri ja osavaltiotasolla kuvernöörit. Käytännössä maata johtaa pääministeri, jolla on laajat toimeenpanovaltuudet.
Australiassa on voimassa äänestyspakko. Naiset saivat äänioikeuden vuonna 1902.
Australia on liittovaltio, joka koostuu osavaltioista ja territorioista. Jokaisella osavaltiolla, Uusi Etelä-Wales, Queensland, Etelä-Australia, Tasmania, Victoria ja Länsi-Australia, on oma perustuslaki ja jonkin verran itsehallintoa. Lisäksi Australialla on kaksi sisäistä terriotoriota, Pohjoisterritorio (itsehallintoalue vuodesta 1978) ja Australian pääkaupunkiterritorio (itsehallintoalue vuodesta 1988), sekä joukko asuttuja saaria, joita hallinnoidaan territorioina.
Poliittiset voimat.
Puolueet.
Australian politiikkaa hallitsee kolme puoluetta:
Vuoden 2016 parlamenttivaalien jälkeen kansallispuolueen ja liberaalien koalitiolla on alahuoneessa 76 paikkaa, työväenpuolueella 69 paikkaa, vihreillä yksi paikka ja muilla neljä paikkaa. Senaatissa kansallispuolueella ja liberaaleilla 30, työväenpuoleella 26, vihreillä 9 ja muilla 11. Parlamentissa, vaalitavan takia lähinnä ylähuoneessa, on edustettuna myös muutama pienempi puolue.
Etujärjestöt.
Ammattiliittojen keskusjärjestö ACTU edustaa noin kahta miljoonaa palkansaajaa. Maan työlainsäädäntöä uudistettiin vuonna 2006 pääministeri John Howardin hallituksen johdolla, mikä heikensi ammattiliittojen asemaa. ACTU laskee viime aikojen suuriin saavutuksiinsa vuonna 2010 säädetyn maksullisen vanhempainvapaan.
Valtiolliset instituutiot.
Parlamentti.
Australiassa on kaksikamarinen liittoparlamentti. Senaattiin eli ylähuoneeseen valitaan kuuden vuoden kaudeksi 76 senaattoria, 12 kustakin osavaltiosta ja kaksi kustakin mantereen territoriosta. Kolmen vuoden välein pidettävissä vaaleissa valitaan yleensä puolet senaattoreista kerrallaan. Senaatin vaalitapa on suhteellinen. Edustajainhuoneeseen eli alahuoneeseen valitaan 150 edustajaa yhden edustajan vaalipiireistä, jotka on jaettu väkiluvun mukaan. Puolue, jolla on enemmistö alahuoneessa, muodostaa hallituksen. Myös alahuoneen vaalikausi on kolme vuotta.
Hallitus.
Ylin toimeenpanovalta jakaantuu kenraalikuvernöörin ja pääministerin kesken.
Pääministeri ehdottaa ministereitä kansanedustajien joukosta, ja kenraalikuvernööri nimittää heidät virkoihinsa.
Australian pääministeri on ollut elokuusta 2018 liberaalipuolueen johtaja Scott Morrison. Parlamenttivaalit on järjestetty viime aikoina vuosina 2013, 2016 ja 2019. Liberaalien-kansallispuolueen koalitio on saanut vaalivoiton näissä kolmessa vaaleissa, ja työväenpuolue on ollut oppositiossa vuodesta 2013. Työväenpuolue puolestaan voitti vuosien 2007 ja 2010 vaalit. Vuosina 1996-2007 pääministerinä oli liberaalipuolueen John Howard. Tätä ennen työväenpuolueen valtakausi kesti vuodet 1983-1996, jolloin pääministeri oli 1983-1991 Bob Hawke vuosina ja vuosina 1991-1996 Paul Keating. Pääministeri vuosina 1975-1983 oli liberaalipuolueen Malcolm Fraser.
Vilém Blodek

Vilém František Blodek (3. lokakuuta 1834 Praha – 1. toukokuuta 1874 Praha) oli tšekkiläinen säveltäjä ja huilisti, jonka tuotanto oli aikoinaan suosittua mutta on sittemmin jäänyt aikalaissäveltäjä Bedřich Smetanan varjoon.
Blodek aloitti 12-vuotiaana opinnot Prahan konservatoriossa, sävellyksen opettajanaan Jan Bedřich Kittl ja huilunopettajana Antonín Eiser. Lisäksi hän opiskeli pianonsoittoa yksityisesti. Vuosina 1853–1855 Blodek toimi vauraan perheen musiikinopettajana Galitsiassa. Palattuaan Prahaan hän konsertoi pianistina ja kuoronjohtajana. Vuodesta 1860 hän opetti huilunsoittoa Prahan konservatoriossa. Hän kuoli 39 vuoden iässä.
Blodekin keskeisinä sävellyksinä pidetään vuoden 1862 huilukonserttoa ja vuoden 1867 oopperaa "V studni" ().
Satu Tuuli Karhu

Satu Tuuli Karhu (s. 5. joulukuuta 1994 Kajaani) on suomalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan elokuvassa "Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja" (2018), josta hänet palkittiin parhaan naissivuosan Jussi-palkinnolla. Karhu sai sivuosa Jussi-palkinnon myös elokuvasta "Omenavarkaat" (2024) ja on lisäksi saanut Jussi-sivuosaehdokkuuden myös elokuvasta "Eden" (2020).
Karhu kiinnostui teatterista, kun Kajaanin seurakunnan nuorisotyöntekijä pyysi häntä Kajaanin kaupunginteatterin kanssa toteutettavaan produktioon. Hän pääsi ensiyrittämällä Teatterikorkeakouluun, josta valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2019.
Vuonna 2019 Karhu esitti toista pääosaa Zaida Bergrothin ohjaamassa elokuvassa "Marian paratiisi". Vuonna 2020 hän näytteli elokuvissa "Eden" ja "Naurun varjolla" sekä rikostelevisiosarja "Karpin" toisella tuotantokaudella. Karhu on myös näytellyt Suomen Kansallisteatterin suurella näyttämöllä. Vuonna 2021 Karhu esiintyi sarjoissa "Sisäilmaa" sekä "Mädät omenat". 
Vuonna 2022 hän tuli valituksi Q-teatterin ensembleen.
Freelancereilla voi välillä olla töitä kiireeksi asti, mutta sitten taas hiljaisempaa. Karhulta peruuntui vuoden sisällä viisi tuotantoa ensin koronaviruspandemian vuoksi ja sitten alan talousvaikeuksien takia. Hän päätti opiskella itselleen toisen ammatin. Karhu valitsi hierojan koulutuksen, sillä sen opiskelu kesti alle vuoden ja sujui näyttelijän työn ohessa. Hän valmistui kesällä 2024 ja on siitä lähtien ottanut asiakkaita vastaan rinnan teatteritöiden kanssa. Suuri rooli teatterissa tietää kiireitä, mutta kaksi työtä takaa varmemman toimeentulon.
Orange (Australia)

Orange on kaupunki Australiassa Uuden Etelä-Walesin osavaltiossa. Kaupungissa oli 37 181 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa, ja se sijaitsee Sydneystä länteen. Orange perustettiin vuonna 1846, ja siitä tuli kaupunki vuonna 1946. Kaupungin asukkaista noin 21 prosenttia on alle 14-vuotiaita, ja noin 17 prosenttia on yli 65-vuotiaita.
IPhone XR

iPhone XR on lokakuussa 2018 julkaistu Applen puhelinmalli, joka julkistettiin iPhone XS:n ja iPhone XS Maxin rinnalla. Takakamera on 12 megapikseliä ja etukamera 7 megapikseliä. Käyttöjärjestelmänä on iOS 12, joka on päivitettävissä iOS 18.7 -versioon. Tallennustilaa on 64, 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia on 3 gigatavua. Akun kapasiteetti on 2 942 milliampeerituntia.
Apple iPhone XR:ssä on 6,1-tuumainen LCD-näyttö. Taustavalaisun ansiosta näyttö ulottuu puhelimen kulmiin saakka.
iPhone XR:ssä on normaalin SIM-korttipaikan lisäksi laitteen sisäänrakennettu sähköinen SIM-kortti. Se toimii perinteisen SIM-kortin tavoin. Erona on, ettei tuotteeseen tarvita erillistä fyysistä SIM-korttia, vaan se on sisäänrakennettu ja aktivoidaan digitaalisesti.
iPhone XR:n saa seuraavissa väreissä: musta, valkoinen, sininen, keltainen, punainen ja koralli.
iPhone XR julkaistiin alun perin iOS 13 -käyttöjärjestelmällä, ja se on saanut kaikki päivitykset sen jälkeen. iOS 18, joka julkaistiin syyskuussa 2024, jää kuitenkin viimeiseksi versioksi, jonka voi asentaa puhelimeen, sillä se ei ole yhteensopiva iOS 19:n kanssa.
The Twelve Apostles

The Twelve Apostles (Kaksitoista apostolia) ovat merestä esiin työntyvät kalkkikivipaadet Australian etärannikolla Victorian osavaltiossa.
Kaksitoista apostolia on yksi Australian suosituimmista nähtävyyksistä. Se sijaitsee noin 230 kilometrin päässä Melbournesta länteen Great Ocean Roadin varrella. Varsinkin auringonlaskun aikaan paikalle tehdyt valokuvauspaikat ovat täynnä kuvaajia. Matkailijoita lennätetään kivipaasien yllä myös helikoptereilla.
Kivipaasien nimi on harhaanjohtava, sillä niitä on kahdeksan. Ennen vuotta 2005 niitä oli yhdeksän, mutta yksi niistä sortui eroosion vaikutuksesta.
Verner Aurola

Verner Johannes Aurola, vuoteen 1919 Mallat (31. tammikuuta 1899 Jääski – 24. lokakuuta 1969 Helsinki) oli rovasti, Helsingin NMKY:n pääsihteeri ja kristillinen kirjailija.
Henkilöhistoria.
Verner Aurolan isä oli räätäli Matti Mallat ja äiti Anna Pöhö. Hänen puolisonsa vuodesta 1938 oli Linda Viktoria Gustava Welroos. Geologi Erkki Aurola oli hänen nuorempi veljensä. Verner Aurola kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan lyseosta 1918, suoritti teologian erotutkinnon 1922 ja vihittiin papiksi 1924. Hän suoritti Yhdysvalloissa Springfieldin yliopistossa Bachelor of Science -tutkinnon 1931 ja teologian kandidaatti hänestä tuli Suomessa 1948. Aurola oli Helsingin keskusvankilan apulaisopettaja 1924–1928. Tammisaaren pakkotyölaitoksen vt. pastori 1924–1928, Tilkan päällikköpastori 1941–1943 ja Töölön seurakunnan virallinen apulainen 1943–1944. Helsingin NMKY:n pääsihteeri Aurolasta tuli 1928. Hän toimi myös opettajana ja NMKY:n julkaisemien lehtien "Nuori Mies" ja "Veljesvartio" sekä Helsingin NMKY:n "Kuukauslehden" päätoimittajana, samoin kuin "Kirkon Nuorison" toimitussihteerinä 1934–1939 ja "Uuden Suomen" pyhäpäiväsivun toimittajana 1945–1957. Aurolalla oli useita luottamus- ja järjestötehtäviä ja hän julkaisi kristillisiä teoksia. Sota-aikana Aurola toimi sotasairaalan pappina, rovastin arvonimen hän sai vuonna 1947.
Salibandyn Champions Cup 2013

Champions Cup 2013 oli järjestyksessään 21. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se pidettiin 2.-6. lokakuuta 2013 Tampereella. Champions Cupin voitti 2013 miehissä ruotsalainen IBF Falun ja naisissa niin ikään ruotsalainen Rönnby IBK.
Turnaukseen osallistui, Suomen, Ruotsin, Sveitsin ja Tšekin mestarit, toinen joukkue järjestäjämaasta ja 2012 EuroFloorball Cupin voittaja.
Australian kansallismuseo

Australian kansallismuseo () on Australian pääkaupungin Canberran pohjoisosissa, Lake Burley Griffin -tekojärven rannalla sijaitseva kansallismuseo. Se on yksi Australian monista kansallisista museoista. 
Instituutiona Australian kansallismuseo on melko nuori, vuonna 1980 perustettu julkisesti rahoitettu organisaatio. Erilaisia aikeita ja ehdotuksia kansallismuseon perustamiseksi oli jo edeltävän sadan vuoden aikana. Museoon sijoittuu Australian kansallisen historian kokoelma. Yleisellä tasolla kansallismuseon kokoelmat ja näyttelytoiminta jaetaan kolmeen teema-alueeseen: 1. Aboriginaalien ja Torresinsalmen saarten asukkaiden historia ja kulttuuri, 2. Australian historia ja yhteiskunta vuodesta 1788 lähtien ja 3. Ihmisen vuorovaikutus ympäristön kanssa. Museon kokoelmiin kuuluu noin 210 000 esinettä tai muuta nimikettä.
Australian parlamenttitaloa vastapäätä sijaitsevan kansallismuseon nykyrakennuksen ovat suunnitelleet vuonna 1997 voittamansa suunnittelukilpailutyön pohjalta arkkitehdit Ashton Raggatt McDougall ja Robert Peck von Hartel Trethowan. Museo avautui yleisölle vuonna 2001. Kokonaiuutta on sittemmin laajennettu esimerkiksi kahvilarakennuksella. Rakennuksen arkkitehtuuri herätti huomiota heti avajaisvuonna 2001. Sitä kritisoitiin plagioinnista, sillä aboriginaalien näyttelyn käsittämä rakennus katon zikzak-koristeluineen sisältää arvioiden mukaan suoraa kopiota arkkitehti Daniel Libeskindin Berliinin holokaustimuseoon tekemiästä suunnittelutyöstä. Puolustuksena arkkitehti Raggatt vastasi tähän halunneensa verrata Australian alkuperäisasukkaiden kohtelua juutalaisten holokaustikokemuksiin.
Salibandyn Champions Cup 2012

 
Champions Cup 2012 oli järjestyksessään 20. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se pidettiin 3.-7. lokakuuta 2012 Uumajassa. Champions Cupin voitti 2012 miehissä ruotsalainen Storvreta IBK ja naisissa niin ikään ruotsalainen IKSU.
Turnaukseen osallistui, Suomen, Ruotsin, Sveitsin ja Tšekin mestarit, toinen joukkue järjestäjämaasta ja 2011 EuroFloorball Cupin voittaja.
Joukkueet.
Miehet
Naiset
Keshi yená

Keshi yená on curaçaolainen ruokalaji, joka koostuu täytetystä juustokiekosta. 
Keshi yenán nimi on papiamentua ja se tarkoittaa kääntäen täytettyä juustoa.
Alankomaat valloittivat Curaçaon Espanjalta 1600-luvulla ja alankomaalaisten siirtolaisten myötä saarille saapuivat myös suuret juustokiekot. Curaçao oli myös merkittävä orjakaupan keskus ja paikalliset orjat aloittivat juustokiekkojen täyttämisen. 
Juustot olivat alun perin tavallisimmin Edamia tai Goudaa ja täyte esimerkiksi kanaa, vihanneksia, hedelmiä ja mausteita. Tavallisia täytteitä ovat sellaiset elintarvikkeet, jotka ovat jääneet yli muusta ruuanlaitosta. Eri täytteitä ja valmistustapoja onkin useita. 
Keshi yenáa valmistetaan Curaçaolla, Aruballa ja Bonairella. Keshi yenán valmistus kotioloissa on vähentynyt, mutta annosta tarjoillaan yleisesti ravintoloissa. Paikalliset syövät sitä enimmäkseen juhlapäivinä esimerkiksi juuston kalliin hinnan takia. Juustoa käytetään paikallisessa keittiössä vain harvoin muiden ruokalajien valmistukseen. Ravintoloissa annosta tarjoillaan usein myös turisteille. Keshi yenáa on kuvailtu joskus Curaçaon kansallisruuaksi.
Konnankoukku

Konnankoukku on vuonna 1980 suomeksi julkaistu Clive Cusslerin esikoisromaani, jonka on suomentanut Pirjo Latvala ja kustantanut WSOY. Sen englanninkielinen alkuteos "The Mediterranean Caper" julkaistiin vuonna 1973 Yhdysvalloissa.
Juoni.
"Konnankoukku" -romaanissa Välimerellä Kreikkalaisella saarella sijaitseva Yhdysvaltain ilmavoimien tukikohta joutuu ensimmäisen maailmansodan aikaisen vuonna 1918 kadonneeksi uskotun lentokoneen hyökkäyksen kohteeksi, ja Dirk Pitt lähtee Al Giordinon ja NUMA:n tutkimusryhmän kanssa selvittämään asiaa.
Thomas Chessell

Thomas Edmund Malcolm ”Tom” Chessell (1. huhtikuuta 1914 Ashfield – 9. toukokuuta 1992 Chevron Island) oli australialainen soutaja ja olympiamitalisti.
Chessell voitti kahdeksikoissa olympiapronssia Helsingissä 1952.
Geoffrey Williamson

Geoffrey ”Geoff” Williamson (10. heinäkuuta 1923 Sydney – 17. syyskuuta 2009 Ryde) oli australialainen soutaja ja olympiamitalisti.
Chessell voitti kahdeksikoissa olympiapronssia Helsingissä 1952. Hän kilpaili myös perämiehettömissä nelikoissa Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Williamson kuoli 86-vuotiaana 17. syyskuuta 2009.
David Anderson

David Rollo ”Dave” Anderson (8. huhtikuuta 1932 – 5. marraskuuta 2025 Wollongong) oli australialainen soutaja ja olympiamitalisti.
Anderson voitti kahdeksikoissa olympiapronssia Helsingissä 1952. Hän kilpaili myös perämiehettömissä nelikoissa Melbournen kesäolympialaisissa 1956.
Australian kansallisgalleria

Australian kansallisgalleria () on Australian pääkaupungissa Canberrassa toimiva kansallinen taidemuseo. Se on yksi Australian monista kansallisista museoista. 
Vuonna 1967 Australian silloinen pääministeri Harold Holt ilmoitti, että maan hallitus rakentaisi Australian kansallisgallerian Canberraan kansallisen taidekokoelman sijoituspaikaksi. Maan hallituksen hyväksynnän jälkeen (1970), suunnitelmakilpailun voittanut arkkitehti Colin Madigan nimitettiin jatkokehittämään kokonaisuutta, johon kansallisgallerian lisäksi kuuluu Australian korkeimman oikeuden tilat. Rakennuksen päämateriaaliksi tuli betoni, ja rakennuksessa on myös suuria lasiseiniä. Sisääntulotasolla on käytetty suuria tiililaattoja, ja ylemmän tason galleriatiloissa puuta (tulip oak). Rakennustyöt toteutettiin vuosina 1974–1982. Kokonaisuuteen kuuluva Korkeimman oikeuden rakennus valmistui 1980 ja kansallisgallaria 1982. Kuningatar Elizabeth II avasi Australian kansallisgallerian 12. lokakuuta 1982. 
Arkkitehti Andrew Andersen suunnitteli tilapäisnäyttelyille tarkoitetun siipirakennuksen, ja se rakennettiin vuonna 1997. Siipirakennuksessa on käytetty osin graniitilla verhoiltuja graniittipaneeleja. Laajennuksen yhteydessä muodostettiin piha-alueelle taiteilija Fiona Hallin suunnittelema patsaspuisto. Se on osa laajempaa useiden kuvanveistäjien ja arkkitehtien suunnittelemaa patsaspuistoa. 
Rakennuksen laajennusosan (Stage 1) suunniteltiin myös Andrew Andersonsin johdolla. Laajennusosaa rakennettiin loppuvuodesta 2007 syyskuulle 2010. Yleisölle uudet tilat avattiin 1. lokakuuta 2010. 
Kansallisgalleria perustettiin Australian kansallisen taidekokoelman säilytämiseksi, kartuttamiseksi ja esittelemiseksi. Taidemuseon pysyvä kokoelma voidaan jakaa viiteen eri pääteema-alueeseen: Australian taide, aboriginaalien ja Torresinsalmen asukkaiden taide, eurooppalainen ja amerikkalainen taide, aasialainen taide ja Tyynenmeren seudun taide.
Churwalden

Churwalden on kunta Sveitsissä Graubündenin kantonissa. Siellä on runsaat 2 000 vakinaista asukasta. Churwalden on yksi Plessurin hallinnollisen alueen () kuudesta kunnasta. Nykyinen Churwaldenin kunta perustettiin vuonna 2010, kun kolme kuntaa, Malix, Parpan ja vanha Churwaldenin kunta, yhdistyivät. 
Sijainti.
Churwalden sijaitsee Plessurjokeen laskevan Rabiosajoen laaksossa viitisen kilometriä Churista etelään.
Matkailu.
Churwalden muodostaa yhtenäisen matkailualueen Vaz/Obervaziin kuuluvien Lenzerheiden ja Valbellan kanssa.
Veysonnaz

Veysonnaz [vɛzɔna] on kunta Sveitsissä Valais’n kantonissa. Siellä on runsaat 600 vakinaista asukasta. Veysonnaz on yksi Sionin hallinnollisen alueen () viidestä kunnasta. 
Sijainti.
Veysonnaz sijaitsee Rhônen laakson etelärinteellä pari kilometriä Sionista etelään.
Matkailu.
Veysonnaz on osa 4 Vallées’n matkailualuetta.
Salibandyn Champions Cup 2011

 
Champions Cup 2011 oli järjestyksessään 19. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se pelattiin lokakuussa 2011 Tšekin Mladá Boleslavissa. Champions Cupin voitti 2011 miehissä suomalainen SSV, jolle mestaruus oli toinen sen voitettua edellisen kerran 2009. Naisissa mestaruutta juhli ruotsalainen Djurgårdens IF.
Vuonna 2011 Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnaus pelattiin ensi kertaa uudella nimellä ja järjestelmällä. Vielä edellisenä vuonna turnaus kantoi nimeä EuroFloorball Cup ja siihen osallistui miehissä, sekä naisissa 8 joukkuetta. 
Vuodesta 2011 lähtien Euroopan parhaat seurajoukkueet pelaavat Champions Cupissa ja 5. ja huonommin sijoitettujen maiden joukkueet EuroFloorball Cupissa.
Joukkueet.
Miehet
Naiset
John C. Bogle

John Clifton ”Jack” Bogle (8. toukokuuta 1929 Montclair, New Jersey – 16. tammikuuta 2019 Bryn Mawr, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen sijoittaja, yritysjohtaja ja lahjoittaja. Hän teki tunnetuksi indeksirahastot ja perusti vuonna 1975 niitä ensimmäisenä tarjonneen ja maailman suurimmaksi kasvaneen Vanguard-sijoitusrahastoyhtiön.
Elämä ja ura.
Jack Bogle valmistui Princetonin yliopistosta 1951 ja sai työpaikan yhdestä ensimmäisistä sijoitusrahastoja tarjonneista yhtiöstä nimeltä Wellington Fund. Hän eteni yrityksen hallituksen puheenjohtajaksi. Vuonna 1974 hän perusti asiakkaiden omistaman Vanguard-sijoitusrahastoyhtiön ja teki tunnetuksi asiakkaiden kustannuksia säästävät passiiviset indeksirahastot. Ne eivät yritä voittaa kilpailijoita poimimalla parhaiksi katsomiaan osakkeita, vaan ostavat osakkeita kaavamaisesti niin, että rahastojen arvo nousee tai laskee pörssikurssien keskimääräisen muutoksen verran.
Vuonna 1999 "Fortune"-talouslehti nimesi Jack Boglen yhdeksi neljästä vaikutusvaltaisimmasta sijoittajasta 1900-luvulla. Sijoittaja Warren Buffett kutsui Boglea vuonna 2017 sankariksi, jonka hän arvioi tuoneen sijoittajille vuosien varrella kymmenien miljardien dollarien tuotot sen sijaan, että ne olisivat kuluneet aktiivisten sijoitusrahastojen korkeisiin hallinnointipalkkioihin. "Time"-lehti nimesi Jack Boglen yhdeksi vuoden 2004 sadasta vaikutusvaltaisimmasta ihmisestä maailmassa.
Kalle Nio

Kalle Nio (s. 1982) on suomalainen kuvataiteilija, taikuri ja teatteriohjaaja. Hän työskentelee kokeellisen elokuvan, näyttämötaikuuden, sirkuksen, installaatioiden ja visuaalisen teatterin saralla. Nion ryhmä WHS on yksi aktiivisimmin ulkomailla toimivista suomalaisista esitystaideryhmistä. Ryhmän teoksissa hän on toiminut ohjaajana, esiintyjänä ja videosuunnittelijana. WHS-ryhmän tuotannot ovat olleet keskeinen tekijä suomalaisen nykysirkuksen nousussa muiden esittävän taiteen lajien rinnalle. Genrerajat ylittäviä, monitaiteellisia teoksia on esitetty teatteri-, sirkus- , nukketeatteri- ja kuvataidenäyttämöillä yli 40 eri maassa. Nio on yksi suomalaisen nykysirkuksen johtohahmoista. Oman ryhmänsä lisäksi hän on työskennellyt lavastajana sekä video- ja taikasuunnittelijana myös muille esittävän taiteen ryhmille. Nion elokuvallisia video-installaatioita on ollut esillä taidegallerioissa ja -museoissa Suomessa ja ulkomailla. Hän on ohjannut myös lyhytelokuvia, mainoksia ja musiikkivideoita. Muun taiteellisen työnsä ohella Nio on WHS-ryhmän vuonna 2014 perustaman elävien kuvien näyttämö WHS Teatteri Unionin yksi perustajista. Hän on valmistunut Kuvataideakatemian tila-aikataiteen osastolta kuvataiteen maisteriksi. Vuosina 2020-2025 Nio toimi Suomen vanhimman taikuriyhdistyksen, vuonna 1945 perustetun Suomen Taikapiirin puheenjohtajana.
Palkinnot.
2020 Suomen Taikapiiri, Vuoden Taikuri 2019
2015 Taiteen valtionpalkinto, WHS
2014 Helsingin Kulttuuriteko, WHS
2014 Raimo Utriaisen taidesäätiön palkinto
2014 Säde-palkinto, paras videosuunnittelu (Lähtö) yhdessä Matias Boettgen kanssa.
2000 3. palkinto Taikurien maailmanmestaruuskilpailuissa (FISM)
Säätöventtiili

Säätöventtiili on venttiili, jota käytetään säätämään fluidivirtausta muuttamalla virtauskanavan kokoa ohjaimen signaalin ohjaamana. Tämä mahdollistaa virtausnopeuden suoran ohjauksen ja siitä johtuvan prosessimäärien, kuten paineen, lämpötilan ja nestetason ohjauksen. 
Toiminta.
Automaattisten säätöventtiilien avaaminen tai sulkeminen tapahtuu yleensä sähkö-, hydrauli- tai pneumaattisilla toimilaitteilla. Tyypillisesti venttiilin voi säätää mihin tahansa asentoon täysin aukinaisen ja täysin suljetun asennon välillä. Pneumaattisen toimilaitteen ohjauksesta vastaa asennoitin, joka säätää paineilman määrää toimilaitteelle. Sähkötoimilaitteissa on yleensä integroitu ohjausyksikkö.
Hajautettu ohjausjärjestelmä

Hajautettu ohjausjärjestelmä (, DCS) on tietokonepohjainen automaation ohjausjärjestelmä prosessille tai tuotantolaitokselle tai voimalalle. Hajautetussa ohjausjärjestelmässä on tavallisesti suuri määrä autonomisten ohjainten ohjaamia säätöpiirejä ympäri koko järjestelmää, mutta keskusyksikön suorittama valvonta. Tämä on päinvastoin kuin keskitetyissä ohjausjärjestelmissä, joissa käytetään keskitettyjä ohjaimia keskustietokoneessa tai keskusohjaushuoneen erillisissä ohjainlaitteissa. DCS-konsepti lisää luotettavuutta ja vähentää asennuskustannuksia sijoittamalla kunkin prosessin ohjaustoiminnot sen läheisyyteen. Tätä seurataan etävalvonnalla. 
Hajautetut ohjausjärjestelmät otettiin käyttöön ensin suurissa, arvokkaissa, turvallisuuden kannalta kriittisissä prosessiteollisuuskohteissa. DCS-valmistaja toimitti sekä paikallisen valvonnan tason että keskusvalvontalaitteet integroiduksi paketiksi, mikä vähentää suunnittelun integrointiriskiä. Nykyään SCADA- ja DCS-järjestelmien toimivuus on hyvin samankaltaista, mutta DCS:ää käytetään yleensä suurissa jatkuvissa prosessilaitoksissa, joissa luotettavuus ja turvallisuus ovat tärkeitä ja ohjaushuone ei ole kaukana. 
Rakenne.
DCS:n avainominaisuus on sen luotettavuus johtuen prosessointiprosessin jakautumisesta järjestelmän solmujen ympärille. Tämä vähentää yksittäisen prosessorin vikaantumisen vaikutusta. Jos laite ei toimi, se vaikuttaa vain yhteen laitosprosessin osaan toisin kuin keskustietokoneen vika, joka vaikuttaisi koko prosessiin. Koska ohjausprosessointi tapahtuu lähellä kutakin prosessia, verkko- ja keskusprosessointiviiveitäkään ei tule. 
Oheinen kaavio on yleinen malli, jossa esitetään toiminnalliset tasot tietokoneavusteisessa ohjauksessa. 
Viitaten kaavioon: 
Tasot 1 ja 2 ovat perinteisen DCS:n toiminnallisia tasoja, joissa kaikki laitteet ovat osa yhden valmistajan integroitua järjestelmää. 
Tasot 3 ja 4 eivät ole tiukasti prosessinohjausta perinteisessä merkityksessä, vaan niissä tuotantoa valvotaan ja ajoitetaan.
Virtasilmukka

Analoginen virtasilmukka tarkoittaa, että laitetta ohjataan tai valvotaan etäältä parikaapelin kautta. Siinä voi siis olla vain yksi virtataso kerrallaan.
Keskeinen sovelluskohde on teollisuusstandardi 4–20 mA virtasilmukoista prosessinohjauksessa. Niitä käytetään paljon prosessin instrumentoinnissa ja PID-säätimissä, SCADA-järjestelmissä ja ohjelmoitavissa logiikoissa (PLC:t). Niitä käytetään myös välittämään ohjaimen lähtöjä moduloiviin kenttälaitteisiin, kuten säätöventtiileihin. Näiden virtasilmukoiden etuna ovat yksinkertaisuus ja immuniteetti häiriöille sekä suuri määrä käyttäjiä ja toimittajia.
Analogisten ohjaussignaalien kehitys.
4–20 mA -yleissopimus syntyi 1950-luvulla aikaisemmin erittäin menestyneestä pneumaattisten ohjaussignaalien 3–15 psi -standardista, kun elektroniikka tuli halvalla ja luotettavaksi niin, että voitiin emuloida aiempaa standardia sähköisesti. 4–20 mA -standardi soveltui paremmin tuolloin kehitettyihin elektronisiin ohjaimiin. 
4–20 mA on yhä keskeinen teollinen standardi, vaikka lähinnä 1970-1990-luvuilla kehitetyt kenttäväylät ja niiden älykkäät kenttälaitteet ovat jo syrjäyttäneet 4–20 mA -laitteet monin paikoin.
Pohjoisterritorionpussikko

Pohjoisterritorionpussikko ("Sminthopsis youngsoni") on pieni lihansyöjä pussieläin, joka kuluu pussipetojen heimoon.
Kuvaus.
Pohjoisterritorionpussikko on pieni lihansyöjäpussipeto, joka painaa vain 0,01 kilogrammaa. Se elää jopa viisivuotiaaksi. Aikuiset voivat olla 10–16 cm pitkä. Ne saavat kaiken tarvitsemansa veden hyönteisistä, joita ne syövät, joten niiden ei tarvitse juoda vettä.
Ravinto.
Pohjoisterritorinpussikot syövät pääasiassa hyönteisiä, kuten heinäsirkkoja, hämähäkkejä ja muita selkärangattomia.
Elinalue.
Sitä nähdään tavallisesti hiekkarannoilla luonnonsuojelualueilla, niityillä ja hiekkadyyneillä.
Esiintymisalue.
Sen asuu Australian pohjoisosissa ja Länsi-Australiassa.
Lisääntyminen.
Naarat saavat yleensä 5–6 poikasta keväällä.
Bennettinpuukenguru

Bennettinpuukenguru ("Dendrolagus bennettianus") on puukengurulaji, joka asuu Australiassa.
Kuvaus.
Bennettinpuukenguru on suuri puukengurulaji, jolla on pitkä ja tuuhea häntä. Sillä on lyhyet ja pyöreät korvat. Eläimen kuono ja otsa ovat harmaita ja kädet ja jalat ovat mustia. Muihin kenguruihin verrattuna niillä on lyhyemmät takaraajat ja pidemmät eturaajat. Eläin on tummanruskea yläpuolelta, kun taas leuka, kurkku ja alavatsa ovat vaaleampia. Yleensä ne elävät 15–20 vuotta luonnossa, ja niiden tiedetään elävän yli 20 vuotta vankeudessa. Niiden ruumiin pituus on 69–76 senttimetriä ja hännän pituus on 74–84 senttimetriä. Urokset painavat yleensä 13 kilogrammaa ja naaraat 10 kilogrammaa.
Ravinto.
Bennettinpuukenguru on kasvinsyöjä. Ne syövät puunlehtiä, erityisesti Ganophyllumin, Aidian, liuska-aralioiden, pisonioiden ja sarvisaniaisten lehtiä. Lisäksi ne voivat myös syödä hedelmiä.
Elinalue.
Bennettinpuukenguru elää sekä vuoristoalueilla että trooppisissa sademetsissä Queenslandissa Cooktownin eteläpuolelta Daintreejoen pohjoispuolelle. Se asuu lähes kokonaan laajan sademetsän puiden lähellä.
Lisääntyminen.
Ne lisääntyvät hitaasti, kuten muutkin kengurut. Bennettinpuukenguru viettää noin kahdeksan kuukautta emonsa pussissa ja pysyy lähellä emoa noin kahden vuoden ajan. Naaraat tulevat sukukypsiksi kaksivuotiaina.
Uhat.
Lajin luonnollisia saalistajia ovat pythonkäärmeet ja dingot.
Fakta (lehti)

Fakta (loppuvaiheessa myös Kauppalehti Fakta) oli vuosina 1981–2024 ilmestynyt yrityselämää ja johtamista käsittelevä aikakauslehti. 
Historia.
"Fakta"-lehden perustivat vuonna 1980 Kustannusosakeyhtiö Apulehti (nyk. A-lehdet) ja ruotsalainen "Veckans Affärer-" ja "Dagens Industri" -lehtiä julkaissut Affärsförlaget AB. Lehden ideana oli ”liike- ja tuotantoelämän seuraaminen suomalaisen päättäjän näkökulmasta”. Ensimmäinen numero ilmestyi maaliskuussa 1981, päätoimittajina suomalainen Eero Sauri ja ruotsalainen, suomalaissyntyinen Bill Hancock. Liimaselkäistä, kiiltävälle paperille painettua nelivärilehteä painettiin aluksi helsinkiläisessä Yhteiskirjapaino Oy:ssä vähintään 68-sivuisena. Vuodessa ilmestyi 11 numeroa, kerran kuukaudessa lukuun ottamatta heinäkuuta. Levikin arveltiin etukäteen olevan 10 000–20 000 kappaletta.
Vuoden 1987 paikkeilla kymmenen kertaa vuodessa ilmestyneen "Faktan" levikki oli noin 15 000 kappaletta, ja samoissa lukemissa se oli vielä 2000-luvun keskivaiheillakin. 2010-luvun lopulla levikki on noin puolet siitä.
Vuoteen 2004 asti lehteä kustansi A-lehdet, sitten Talentum. Alma Media osti Talentumin vuonna 2015. Yhtiöjärjestelyjen jälkeen "Faktan" kustantajaksi tuli vuoden 2016 alusta lähtien Alma Talent ja lehti nimettiin uudelleen "Kauppalehti Faktaksi". Uudistuksen jälkeen "Fakta" jaettiin maksuttomasti kaikille "Kauppalehden" tilaajille.
Alma News Media lopetti "Faktan" marraskuussa 2024 päättyneiden muutosneuvottelujen tuloksena. Lehden viimeinen numero ilmestyi 4. joulukuuta 2024.
Montereyn piirikunta

Montereyn piirikunta () on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 439 035 vuonna 2020 ja sen pinta-ala on 9 370 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus Salinas on myös sen suurin kaupunki.
Väestö.
Piirikunnan asukkaista 58,3 prosenttia on latinalaisamerikkalaisia, 30 prosenttia valkoisia ja 5,58 prosenttia aasialaisia. 54,6 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 76,6 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 34 vuotta.
Elokuvien kuvauspaikkana.
Montereyn seudulle sijoittuvat monet John Steinbeckin romaanit, ja niiden elokuvasovituksia on usein kuvattu alueella. Montereyn liepeille on sijoitettu myös monien elokuvien tarinoita, kuten Clint Eastwoodin "Yön painajainen" (1971) ja Marlon Brandon "Vihan riivaama" (1960). Hitchcockin tuotannossa alue esiintyy elokuvissa "Vertigo" (1958), "Rebekka" (1940) ja "Vaarallisia valheita" (1941). Mainen rannikolle sijoittuva melodraama "Kesäpaikka" (1959) on kuvattu ulkokuvien osalta täällä, samoin kuin Havaijille sijoittuvan elokuvan "Täältä ikuisuuteen" (1953) kuuluisat rantavesikohtaukset piirikuntaan kuuluvassa Big Surissa, samoin kuin Vincente Minnellin "Kuuma ranta", joka jo alkutekstijaksossa esittelee Big Surin jylhiä maisemia. Muita alueen näkymiä näyttäviä elokuvia ovat "Kuolema kintereillä" (1956) ja lapsitähti Hayley Millsin tähdittämä "Ansa vanhemmille" (1961).
Ronald Snook

Ronald Charles "Ron" Snook (s. 5. toukokuuta 1972 Dalwallinu, Länsi-Australia, Australia) on australialainen soutaja, joka saavutti olympiapronssia pariaironelosessa Atlantan olympialaisissa 1996.
Ron Snookin sisko Emmy Snook on myös kilpaillut soutajana olympialaisissa.
Bo Hanson

Boden Joseph "Bo" Hanson (s. 7. elokuuta 1973 Port Kembla, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen soutaja, joka saavutti urallaan kolme olympiapronssia ja yhden yleisen sarjan MM-hopean.
Hanson saavutti juniorien MM-hopeaa perämiehettömässä nelosessa vuonna 1991. Seuraavana vuonna hän kilpaili Barcelonan olympialaisissa kahdeksikossa ja sijoittui viidenneksi. Račicen MM-kilpailuissa 1993 tuloksena oli neljäs sija. Tämän jälkeen Hanson siirtyi pariaironeloseen ja sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi Indianapolisissa 1994 ja kahdeksanneksi Tampereella 1995. Atlantan olympialaisissa 1996 Hanson saavutti pariaironelosessa pronssia.
Seuraavan olympiadin aikana Hanson kilpaili perämiehettömässä nelosessa. Kölnin MM-kilpailuissa 1998 australialaiset sijoittuivat neljänneksi ja St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999 he saavuttivat samalla kokoonpanolla hopeaa. Sydneyn olympialaisissa 2000 tuloksena oli pronssimitali.
Ateenassa 2004 Hanson kilpaili neljänsissä olympialaisissaan ja saavutti kahdeksikossa uransa kolmannen olympiapronssin.
Janusz Hooker

Leslie Janusz Hooker (s. 28. syyskuuta 1969 Sydney, Australia) on australialainen soutaja ja olympiamitalisti.
Hooker saavutti juniorien MM-pronssia yksikössä vuonna 1987. Aikuisten MM-kilpailuissa hän jäi Indianapolisissa 1994 perämiehettömässä nelosessa B-finaaliin ja Tampereella 1995 yksikössä C-finaaliin. Atlantan olympialaisissa 1996 hän saavutti pariaironelosessa pronssia.
Holden Commodore (2018)

Holden Commodore ZB on Holden Commodoren viidennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2018–2020. Se oli uudelleennimetty Opel Insignia, ja mallia myös valmistettiin Opelin tehtaalla Saksassa. Edeltäneen VF-mallin Commodoren lisäksi uusi malli korvasi myös Holden Insignian ja Malibun.
ZB oli ensimmäinen Commodore-malli, joka on etuvetoinen ja jota ei valmistettu Australiassa. Holden sulki tehtaansa syksyllä 2017, ja tämän jälkeen kaikki sen automallit valmistettiin Australian ulkopuolella General Motorsin muilla tehtailla. Ensimmäisen sukupolven Opel Insigniaa oli jo aiemmin myyty Australiassa Commodoren rinnalla Holden-merkkisenä, mutta toisen sukupolven Insigniasta tehtiin seuraaja jo ikääntyvälle takavetoiselle Commodorelle.
Suurimmat erot Insignian ja Commodoren välillä ovat moottorivalikoimassa. Commodoreen oli saatavana nelisylinterinen 2,0-litrainen (260 hv) bensiinimoottori, 3,6-litrainen V6 (320 hv) ja 2,0-litrainen (170 hv) dieselmoottori. Bensiinimoottorien yhteydessä on yhdeksänportainen automaattivaihteisto, dieselmoottorissa kahdeksanportainen. V6-moottorin yhteydessä vetotapana on neliveto.
Anthony Edwards (soutaja)

Anthony Edwards (s. 22. joulukuuta 1972 Ballarat, Victoria, Australia) on australialainen soutaja, joka saavutti urallaan kevyissä luokissa kolme olympiamitalia sekä viisi MM-mitalia, joista yksi oli kultaa.
Edwards sijoittui ensimmäisissä arvokilpailuissaan Račicen MM-kilpailuissa 1993 kevyessä pariaironelosessa seitsemänneksi. Indianapolisin MM-kilpailuissa 1994 hän sijoittui samassa luokassa viidenneksi ja saavutti Tampereen MM-kilpailuissa 1995 kevyessä pariairokaksikossa pronssia Bruce Hickin kanssa. Atlantan olympialaisissa 1996 Edwards ja Hick saavuttivat olympiapronssia.
Aiguebeletten MM-kilpailuissa 1997 Edwards sijoittui kevyessä pariairokaksikossa Gary Lynaghin kanssa viidenneksi. Tämän jälkeen Edwards siirtyi kevyeen perämiehettömään neloseen, jossa hän saavutti pronssia Kölnin MM-kilpailuissa 1998, hopeaa St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999 sekä hopeaa Sydneyn olympialaisissa 2000.
Edwards kilpaili kevyessä yksikössä Sevillan MM-kilpailuissa 2002 ja sijoittui viidenneksi. Milanon MM-kilpailuissa 2003 hän jäi kevyessä pariairokaksikossa kymmenenneksi. Ateenan olympialaisissa 2004 hän kilpaili jälleen kevyessä perämiehettömässä nelosessa ja saavutti uransa kolmantena olympiamitalina hopeaa.
Edwards jatkoi uraansa kevyessä perämiehettömässä nelosessa ja sijoittui seitsemänneksi Münchenin MM-kilpailuissa 2007 sekä yhdeksänneksi Pekingin olympialaisissa 2008. Hän saavutti Hamiltonin MM-kilpailuissa 2010 hopeaa sekä Bledin MM-kilpailuissa 2011 vihdoin maailmanmestaruuden yhdessä Todd Skipworthin, Benjamin Curetonin ja Samuel Beltzin kanssa. Viidensissä olympialaisissaan Lontoossa 2012 Edwards sijoittui kevyessä perämiehettömässä nelosessa neljänneksi.
Bruce Hick

Bruce Samuel Hick (s. 20. elokuuta 1963 Rockhampton, Queensland, Australia) on australialainen soutaja, joka voitti urallaan kevyissä luokissa yhden olympiapronssin ja kolme maailmanmestaruutta.
Hick sijoittui ensimmäisissä MM-kilpailuissaan Kööpenhaminassa 1987 kevyessä kahdeksikossa kahdeksanneksi. Milanon MM-kilpailuissa 1988 hän sijoittui kevyessä perämiehettömässä nelosessa kuudenneksi. Tasmanian MM-kilpailuissa 1990 hän saavutti kevyessä pariaironelosessa pronssia ja vuotta myöhemmin Wienin MM-kilpailuissa hän voitti samassa luokassa maailmanmestaruuden. Montrealissa 1992 ja Račicessa 1993 Hick voitti Gary Lynaghin kanssa kevyen pariairokaksikon maailmanmestaruuden. Hickin mitaliputki jatkui Indianapolisin MM-kilpailuissa 1994 kevyen perämiehettömän nelosen hopealla ja Tampereen MM-kilpailuissa 1995 kevyen pariairokaksikon pronssilla. Atlantan olympialaisissa 1996 kevyet luokat olivat ensi kertaa mukana olympiaohjelmassa ja Hick saavutti Anthony Edwardsin parina pronssia kevyessä pariairokaksikossa.
Kölnin MM-kilpailuissa 1998 Hick ja Lynagh sijoittuivat kevyessä pariairokaksikossa 12:nneksi. St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999 Hickin parina oli Hamish Karrasch ja he saavuttivat MM-hopeaa. Hick päätti arvokilpailu-uransa Sydneyn olympialaisissa 2000, jossa hän Karraschin parina sijoittui kevyessä pariairokaksikossa seitsemänneksi B-finaalin voitolla.
Eero Sauri

Eero Otto Sauri (s. 18. huhtikuuta 1938 Rautavaara) on suomalainen toimittaja ja lehtikustantaja, joka teki pitkän uran ensin A-lehtien ja sitten Sanoma-konsernin palveluksessa.
Kemissä ja Hämeenlinnassa koulunsa käynyt Eero Sauri aloitti lehtiuransa teini-iässä myymällä junissa lehtiä. Hän opiskeli kirjallisuutta Helsingin yliopistossa ja toimi 1960-luvun alussa reportterina Yhtyneiden Kuvalehtien "Kuva-Postissa". Elokuussa 1963 hän siirtyi A-lehtiin ja eteni 31-vuotiaana "Apu"-lehden päätoimittajaksi (1969–1975) ja myöhemmin A-lehtien varatoimitusjohtajaksi. Vuonna 1986 hän siirtyi Sanoma-yhtiöiden erikoislehtidivisioonan kustantajaksi ja kustannusjohtajaksi, vastuullaan Sanoma Media Finlandin edeltäjä Helsinki Media. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2002.
Eläkkeelle jäätyään Sauri on toiminut Ruotsissa Förlags AB Albinsson &amp; Sjöbergin neuvonantajana sekä Sydöstra Sveriges Dagbladet AB:n ja Blekinge Media AB:n hallituksen jäsenenä 2004–2009. Suomessa hän on ollut Albinsson &amp; Sjöbergin omistaman kustantamon Alfamer Oy:n hallituksen puheenjohtajana 2006–2010 sekä Metsäkustannus Oy:n hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana 2002–2010.
Eero Sauri toimi Julkisen sanan neuvoston jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1972–1974 ja oli mukana perustamassa Aikakauslehtien Päätoimittajat ry:tä. Hän oli yhdistyksen puheenjohtaja 1984–1988 ja on nyt sen kunniajäsen. Graafisen Teollisuuden Työnantajaliiton (GTT) luottamustehtävissä hän edisti toimittajien koulutusta. Sauri on toiminut myös aikakauslehtien kansainvälisen järjestön FIPP:n hallituksessa ja editorial committeen puheenjohtajana 1985–1991.
Yksityiselämä.
Eero Sauri on ollut vuodesta 1964 naimisissa laulaja Vieno Kekkosen kanssa. Heillä on kakkoskoti Tornionlaaksossa, Ruotsin Pajalassa.
Europe Elects

Europe Elects on internetissä toimiva media, joka käsittelee eurooppalaisten poliittisten puolueiden kannatusta, erityisesti keskittyen Euroopan unioniin. Verkkosivuillaan ja sosiaalisessa mediassa toimiva media kokoaa mantereenlaajuisesti kannatusta mittaavaa gallup-dataa ja julkaisee sitä säännöllisesti yhteneväisessä ulkoasussa. Europe Elects julkaisee myös analyysia ja muuta eurooppalaiseen politiikkaan liittyvää aineistoa.
Toimintaperiaatteet.
Europe Elects toimii eri maiden kansalaisista koostuvin vapaaehtoisvoimin ja organisaation koko oli tammikuussa 2019 noin kolmekymmentä henkilöä. Perustamisen vuonna 2014 jälkeen ensimmäiset vuodet sivusto toimi lähinnä perustaja Tobias Schminken voimin.
Mediasivuston tavoitteena on tuoda poliittista informaatiota laajempaan yhteiskunnalliseen tietoisuuteen, ja yhtenä sen huomioitavana piirteenä on ilmoittaa kansallisten puolueiden sijoittuminen poliittisella kartalla europarlamentti-ryhmien mukaan, jotta puolueiden poliittiset yleiset linjat olisi helppo tunnistaa maasta riippumatta.
Kakkosen kausi 2019

Kakkosen kausi 2019 on Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi. Se pelattiin kolmessa kahdentoista joukkueen lohkossa kaksinkertaisena sarjana. 
PS Kemi ei pudottuaan Veikkausliigasta kyennyt ottamaan sarjapaikkaa Ykkösestä eikä myöskään Kakkosesta tehtyään konkurssin, Ykkösen sarjapaikan sai MYPA Kouvolasta. JJK Jyväskylä luopui Kakkosen sarjapaikastaan, jolloin kiinnostuksen Kakkosen sarjapaikkaan ilmaisivat Kajaanin Haka ja Vasa IFK. Kajaanin Haka oli sijoittunut kaudella 2018 Kolmosen Pohjois-Suomen lohkossa toiseksi, ja Vasa IFK oli sijoittunut vuoden 2018 Kakkosen Lohkossa C kolmanneksi viimeiseksi eli periaatteessa pudonnut Kakkosesta. Paikka myönnettiin lopulta Vasa IFK:lle.
Kakkoseen nousi täksi kaudeksi Lahden Reipas, joka oli viimeksi pelannut ylempiä sarjatasoja kaudella 1996 Ykkösessä.
Runkosarjan päätyttyä kunkin lohkon neljä parasta pelasivat vielä keskenään yksinkertaisen jatkosarjan omissa lohkoissa, joiden voittajat nousivat Ykköseen kaudeksi 2020. Jokaisen lohkon kaksi viimeistä joukkuetta tippui Kolmoseen.
Parhaat pelaajat.
Jalkapallon Pelaajayhdistys valitsi vuoden 2019 Kakkosen lohkojen parhaat pelaajat pelaajien oman äänestyksen perusteella:
Pelipaikkojensa parhaiksi Kakkosessa valittiin:
Tenho Autere

Tenho Aatos Autere (17. joulukuuta 1911 Terijoki – 21. maaliskuuta 1972 Helsinki) oli esittelijäneuvos ja oikeuskanslerinviraston kansliapäällikkö.
Henkilöhistoria.
Tenho Autereen vanhemmat olivat rautatieläinen Frans Oskari Autere ja Anna Liisa Montonen ja puoliso vuodesta 1941 varanotaari Kirsti Kyllikki Suurla. Autere tuli ylioppilaaksi 1930, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1944 ja väitteli oikeustieteen tohtoriksi 1965. Kansainvälisen oikeuden dosentti Autere oli Helsingin yliopistossa vuodesta 1967. Autere työskenteli oikeusministeriössä vuodesta 1941 ja sisäministeriössä 1945–1946, valtiokonttorin lainopillinen asiamies hän oli vuonna 1947 ja oikeuskanslerinviraston lainsäädäntöneuvos hänestä tuli samana vuonna. Lainsäädäntöneuvoksena ja lainvalmistelukunnan jäsenenä Autere toimi vuoteen 1964 ja sitten vuoteen 1970 oikeuskanslerinviraston esittelijäneuvoksena. Viraston kansliapäällikkö hän oli 1966–1970 ja syksyn 1969 myös korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräisenä hallintoneuvoksena. 
Kesällä 1969 Autere oli yksi Apollo 11 -kuulentoa ja ensimmäistä kuukävelyä seuranneen suoran Kuustudio-televisiolähetyksen kymmenestä asiantuntijapanelistista.
Unkarin käsipallomaajoukkue

Unkarin käsipallomaajoukkue edustaa Unkaria miesten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Unkarin käsipalloliitto.
Unkarin maajoukkue on saavuttanut yhden arvokisamitalin, MM-hopeaa 1986.
Filmstaden (elokuvateatteriketju)

Filmstaden on Ruotsin suurin elokuvaketju. Se perustettiin vuonna 1998, kun Bonnier jakoi AB Svensk Filmindustrin toiminnan kahteen yritykseen, elokuvateatteri SF Bio AB:hen ja Svensk Filmindustri AB -tuotantoyhtiöön. Bonnier-konserni myi osuutensa SF Bio AB:n emoyhtiö Nordic Cinema Groupista yhdysvaltalaiselle AMC-pörssiyhtiölle vuonna 2017. Kaupan seurauksena ruotsalaisyhtiön oli muutettava nimeään. Yhtiön nimen muuttettiin Filmstaden AB:ksi, sillä Bonnier-konserni omisti SF-tuotemerkin (Svensk Filmindustri). 
Teknisesti Filmstaden AB:sta tuli osa Nordic Cinema Group -konsernia (NCG Holding AB), joka oli vuoden 2016 lopusta lähtien osa AMC-teattereiden tytäryhtiötä Odeon and UCI Cinema Holdings Ltd:ia. Järjestelyn ansiosta Filmstadenista tuli osa maailman suurimpiin kuuluvaa elokuvaketjua. AMC:n pääomistus oli kuului vuosina 2012–2021 kiinalaiselle Wanda-konsernille, mutta tämä joutui velkataakan myymään elokuvateatterinsa pois. 
Teatterit.
Filmstadenilla on elokuvateattereita ympäri Ruotsia. Vuonna 2018 elokuvateattereita oli 38, joissa oli 270 salia ja yli 34 200 katsojapaikkaa 22 paikkakunnalla. 
"Taulukko on päivitetty lokakuussa 2018. Huomaa, että taulukossa on vain Filmstadenin omistamia ja ylläpitämiä elokuvateattereita. Tämä ei sisällä Svenska Bio- tai Cinemascenen-ketjujen teattereita."
Holden Camira

Holden Camira on Holdenin vuosina 1982–1989 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Holden Toranan. Se perustuu samalle J-pohjalevylle kuin monet muut General Motorsin saman kokoluokan mallit, esimerkiksi Opel Ascona C. Camiran seuraajaksi tuli Toyota Camryyn perustuva Holden Apollo.
JB-koritunnuksen saanut alkuperäinen malli esiteltiin vuonna 1982 neliovisena sedanina. Se oli ensimmäinen etuvetoinen Holden-malli. Ainoa moottorivaihtoehto oli 1,6-litrainen bensiinimoottori. Viisiovinen farmari esiteltiin seuraavana vuonna, ja sen koreja vietiin myös Isoon-Britanniaan, jossa niistä valmistettiin Vauxhall Cavalierin farmarimallia.
Vuonna 1984 malli sai uudet leveämmät ajovalot ja umpinaisen keulan ilman perinteistä etusäleikköä. Uutena moottorina oli 1,8-litrainen. Koritunnukseksi vaihtui JD. 1,6-litrainen moottori poistui valikoimasta vuonna 1986.
Keväällä 1987 tuli toinen pienempi kasvojenkohotus, jolloin 1,8-litrainen moottori korvattiin 2,0-litraisella. Uudeksi koritunnukseksi tuli JE.
Richard Dogbeh

Richard Dogbeh (1932 Cotonou – 23. marraskuuta 2003 Cotonou Benin), synt. Gbèmagon Richard Dogbeh, oli Togossa syntynyt ja Beninissä vaikuttanut kirjailija ja opettaja. Hän toimi Beninin (vuoteen 1975 Dahomey) hallituksen opetusministerinä vuosina 1963–1966. Hän kuului myös Unescon asiakirjojen, kirjastojen ja arkistojen kansainväliseen neuvoa-antavaan komiteaan ja toimi Unescon koulutusjärjestelmien asiantuntijana lähes koko Länsi-Afrikassa.
Kirjailijana Dogbeh aloitti nuorena, ja hän sai romaanistaan jo 16-vuotiaana maansa "Institut Français d'Afrique Noire" -palkinnon. Hän julkaisi myös esseitä, runoja ja tarinoita.
Tuotanto.
Richard Dogbeh kirjoitti useita runokokoelmia: "Les Eaux du Mono" (1963), "Rives mortelles" (1964), "Voyage au pays de Lénine" (1967), "Cap Liberté" (1969).
DuuniExpo

DuuniExpo on Lahden ammattikorkeakoulun ja 2020 alkaen LAB-ammattikorkeakoulun, opiskelijoiden järjestämä vuosittainen rekrytointi- ja verkostoitumismessu. Se on isoin vuosittainen rekrytointimessu Päijät-Hämeen alueella sekä yksi isoimmista vuosittaisista rekrytointimessuista koko Suomessa. Tapahtuma on suunnattu erityisesti opiskelijoille ja työnhakijoille.
Messut järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2008, ja vuodesta 2010 lähtien ne on järjestetty Lahden messukeskuksessa. Messukävijöitä tapahtumassa vierailee vuosittain keskimäärin 4 000 – 5 000. Näytteilleasettajia paikalla on yleensä noin 70–90. 
Messuilla on ollut tapana esiintyä myös monia puhujia. Puhujina ovat olleet muun muassa Matti Vanhanen, Pekka Haavisto, Sipe Santapukki, Bruce Oreck, Anni Sinnemäki ja Lauri Ihalainen.