Emmanuel de Las Cases

Emmanuel Augustin Dieudonné de Las Cases (21. kesäkuuta 1766 Chateau de Las Cases, Blan, Tarnin departementti, Revel, Languedoc, Ranskan kuningaskunta – 15. toukokuuta 1842 Passy, Heinäkuun monarkia) oli ranskalainen aatelinen ja kirjailija. 
Hänet tunnetaan kiistanalaisen Napoleonin muistelmien "Mémorial de Ste Hélène" -teokseen toimittajana ja kirjoittajana.
Suku ja koulutus.
Emmanuelin isä François-Hyacinthe de Las Cases oli tullut hulluksi vasemman silmänsä sotavamman vuoksi ja teki itsemurhan kun poika oli 14-vuotias. Opiskeltuaan benediktiiniläisten koulussa Sorèzessa nuori Emmanuel muutti Pariisiin asumaan tätinsä madame de Bernyn luokse, joka lähetti tämän vuonna 1777 oratoriaanien johtamaan Collège de Vendômeen ja sitten Pariisin École militaire sotilasakatemiaan. Hän liittyi laivastoon ja osallistui useisiin sotatoimiin vuosina 1781–1782. 
Maanpako ja kirjallinen ura.
Ranskan vallankumouksen puhkeaminen vuonna 1789 pakotti hänet maanpakoon. Hän vietti joitakin vuosia Saksassa ja Englannissa osallistuen tuhoisaan vastavallankumoukselliseen Quiberonin niemimaan maihinnousuun vuonna 1795. Hän oli yksi harvoista eloonjääneistä ja palasi Lontooseen, jossa hän eli köyhyydessä, kunnes sai töitä yksityisopettajanalady Claveringin, Angersin alueelta kotoisin olevan ranskalaistaustaisen naisen lapsille. 
Vuonna 1801 hän julkaisi Lontoossa salanimellä A. Lesage monumentaalisen historiallisen atlaksen alkuperäisen englanninkielisen painoksen suurikokoisena foliona (55×34 cm), josta tuli heti suuri menestys. Palattuaan Pariisiin Amiensin rauhan vuonna 1802 jälkeen ja saatuaan armahduksen hän julkaisi vuosina 1803–1804 ensimmäisen historiallisilla muistiinpanoilla laajennetun ranskankielisen painoksen nimeltä "Atlas historique, genealogique, chronologique et geographique de A. Lesage." Siitä otettiin lisää useita painoksia vuosina 1804–1845.
Napoleonin palveluksessa.
Vasta vuonna 1810 hän sai paljon huomiota Napoleonilta, joka teki hänestä kamariherran ja imperiumin kreivin, hän oli perintöoikeuden nojalla markiisi. Keisarin ensimmäisen vallastaluopumisen jälkeen 11. huhtikuuta 1814 Las Cases vetäytyi Englantiin, mutta palasi palvelemaan Napoleonia satapäiväisen keisarikunnan aikana. Napoleonin toinen vallasta luopuminen avasi Las Casesille hänen uransa merkittävimmän vaiheen. Hän vetäytyi entisen keisarin ja muutamien muiden luotettavien seuraajien kanssa Rochefortiin. Las Cases ensimmäisenä ehdotti ja voimakkaasti kehotti keisaria jättäytymään Britannian anteliaisuuden varaan. Las Cases teki ensimmäiset yhteydenotot "H.M.S. Bellerophonin" kapteeni Maitlandiin ja sai varovaisen vastauksen, jonka luonteen hän myöhemmin vääristeli.
Vuonna 1815 Las Cases seurasi Napoleonia Saint Helenan saarelle, missä hän toimi Napoleonin sihteerinä ja teki tarkkoja muistiinpanoja keskusteluistaan Napoleonin kanssa. Nämä keskustelut myöhemmin muotoutuivat kuuluisaan "Mémorial de Ste Hélène" -teokseen. Teosta tulee lukea erittäin varoen, sillä sen toimittaja ei epäröinyt lisätä omia ajatuksiaan ja värittää isäntänsä ilmaisuja. Joissakin tapauksissa hän vääristeli faktoja ja jopa väärensi asiakirjoja. Se on paljon epäluotettavampi kuin kenraali Gaspard Gourgaud'n päiväkirjaansa vuosina 1815-1818 kirjoittamat muistiinpanot. 
Saint-Helenan jälkeen.
Kenraali Charles-Tristan de Montholonin ja Gourgaudin epäsuosiossa ollut Las Cases näyttää etsineen tilaisuutta lähteä saarelta, kerättyään riittävästi kirjallista aineistoa. Hän rikkoi luvattomalla kirjeenvaihdolla lady Cleavingin ja keisarin veljen, Lucien Bonaparten kanssa brittiläisiä määräyksiä tavalla, mikä johti siihen että kuvernööri sir Hudson Lowe karkotti Las Cases'n marraskuussa 1816. Hänet lähetettiin ensin Hyväntoivonniemelle Kapmaahan ja sieltä vuonna 1817 Eurooppaan, mutta Ludvig XVIII:n hallitus ei aluksi antanut hänen tulla Ranskaan. Hän asui Brysselissä ja saatuaan luvan tulla Ranskaan Napoleonin kuoltua vuonna 1821 hän asettui asumaan Pariisiin. 
Hän oli vuosina 1831–1839 Kansalliskokouksen edustajana äärivasemmistossa. Muistiinpanojensa perusteella Las Cases julkaisi vuosina 1822–1823 monille kielille käännetyn kuuluisan teoksensa "Mémorial de Sainte-Hélène". Kirjoittajalleen suunnattomat summat tuottanut teos on varsin epäluotettava. Jo vuonna 1819 hän oli julkaissut omat muistelmansa.