tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eusebi Güell

Kreivi Eusebi Güell i Bacigalupi (15. joulukuuta 1846 – 8. elokuuta 1918) oli katalonialainen liikemies. Hänet tunnetaan parhaiten arkkitehti Antoni Gaudín mesenaattina.
Güell oli teollisuusmies Joan Güell i Ferrerin ja genovalaisen aatelisnaisen Francisca Bacigalupin poika. Güell tutustui Gaudíin aivan tämän uran alussa ja uskoi, että Gaudí oli sopiva mies suunnittelemaan ainutlaatuisia rakennuksia. Miehiä yhdisti harras katolilaisuus.
Eusebi Güell tilasi Gaudilta kotitalonsa vuonna 1886. Vuonna 1898 hän suunnitteli kirkon Güellin tekstiilitehtaan työntekijöille. Vuonna 1900 Gaudi sai suuren tilauksen, Güellin puiston.
Liiketoimillaan Güell hankki miljoonaomaisuuden, jolla hän pystyi rahoittamaan Gaudílle antamiaan kunnianhimoisia rakennushankkeita. Muun Espanjan halvemmat tuotantokustannukset kuitenkin johtivat Güellin tulojen vähittäiseen ehtymiseen.
Tsukubō

 Tsukubō () oli japanilainen T-kirjaimen muotoinen salkoase, joka oli tarkoitettu pidätysvälineeksi poliisiviranomaisten käyttöön. Tsukubōssa on pitkän varren päässä isohko t-kirjaimen muotoinen raudoitettu tartuntapää, joka on varustettu naskalimaisilla rautapiikeillä, jonka vuoksi pidätettävän oli vaikea tarttua siihen ja tsukubōlla työntämiseen tai tuuppimiseen tuli lisätehoa. Tsukubōlla yritettiin saada, työntämällä tai painamalla, pidätettävä haluttuun suuntaan, jolloin hänet oli helpompi hallita ja riisua aseista. Tsukubō oli erityisesti komonon, samurailuokkaan kuulumattomien poliisiviranomaisten, käytössä Edo-kaudella. Sitä käytetään yleensä samurai-elokuvissakin
Lordin aukio

Lordin aukio (engl. Lordi’s Square, vuoteen 2006 "Sampo-aukio") on aukio Rovaniemen keskustassa. Aukion ympärillä sijaitsee muun muassa Sampokeskus-niminen kauppakeskus ja pienimuotoinen kävelykatu. Aukio on etenkin kesäisin suosittu erilaisten tapahtumien järjestämispaikkana. Vappuaattona myös korkeakoulopiskelijoiden vappukulkue Jätkän Patsaan lakitusta kohti lähtee liikkeelle Lordin Aukiolta. 
Aiemmin Sampo-aukiona tunnettu aukio nimettiin kesäkuussa 2006 Lordi-yhtyeen euroviisuvoiton kunniaksi Lordin aukioksi. 9. kesäkuuta 2006 aukiolla järjestettiin kansanjuhla, jossa myös Lordi oli esiintymässä. Kaikki yhtyeen jäsenet nimettiin myös Rovaniemen kunniakansalaisiksi.
Aukiolle pystytettiin sementtikilvet, joihin Lordin jäsenet painoivat kädenjälkensä ja nimikirjoituksensa.
Leena Eräsaari

Raija Marja-Leena Eräsaari (s. 31. joulukuuta 1948 Helsinki) on yhteiskuntatieteiden tohtori ja Jyväskylän yliopiston sosiaalityön professori. Hän on aiemmin toiminut Vasemmistoliiton Helsingin kaupunginvaltuuston varavaltuutettuna ja vanhusjaoston jäsenenä.
Eräsaari on tutkinut ja opettanut sosiaalityötä, sosiaalipolitiikkaa ja naistutkimusta useissa suomalaisissa yliopistoissa. Hän määrittelee itsensä organisaatioiden tutkijaksi, jota aihetta myös hänen väitöskirjansa "Kohtaamisia byrokraattisilla näyttämöillä" (1995) käsitteli. Eräsaaren innostus politiikkaan on hänen omien sanojensa mukaan peräisin tutkimustyöstä; hän on tutkimuksissaan huomannut uusliberalistisen käänteen tapahtuneen kansalaisilta kysymättä.
Eräsaari on osallistunut 1970-luvulta lähtien vasemmistolaisiksi luokiteltaviin kansalaisjärjestöihin, muun muassa Akateeminen Sosialistiseuran (ASS), Rauhanpuolustajien, Suomen Naisten Demokraattisen Liiton (SNDL), ATTACin ja FemAttacin toimintaan.
Eräsaaren entinen puoliso on professori Risto Eräsaari.
Dorothea Douglass Chambers

Dorothea Katherine Douglass Lambert Chambers (3. syyskuuta 1878 Guayamas, Ealing, Englanti – 7. tammikuuta 1960 Kensington, Lontoo) oli brittiläis-yhdysvaltalainen tennispelaaja.
Dorothea Douglass debytoi Wimbledonin tennisturnauksessa 1900. Kolme vuotta myöhemmin hän otti siellä ensimmäisen seitsemästä naisten kaksinpelin mestaruudestaan. Vuonna 1919 hän pelasi siihen mennessä pisimmän Wimbledon-finaalin: ottelu ranskalaista Suzanne Lengleniä vastaan venyi 44 pelin mittaiseksi. Douglass hävisi lopulta Lenglenille lukemin 8–10, 6–4, 7–9.
Lontoon kesäolympialaisissa 1908 Douglass Chambers voitti tenniksen kaksinpelimestaruuden. Hän voitti loppuottelussa Dora Boothbyn 6–1, 7–5. Hän lopetti uransa kaksinpelin osalta 1921 mutta jatkoi nelinpeliä vuoteen 1927 saakka. Hän oli Britannian Wightman Cup -joukkueen kapteenina 1924–1926 ja rupesi ammattivalmentajaksi 1928.
Onnenruudut

Onnenruudut oli suomalainen MTV3-kanavalla vuosien 1997–1999 kesäkausilla esitetty visailuohjelma. Visailuohjelma perustui brittiläiseen tietokilpailuformaattiin "Wipe Out". Ohjelmaan jaksoja tehtiin kolmen vuoden aikana kaiken kaikkiaan 190 kappaletta.
Ohjelman elinkaaren aikana oli kaksi eri juontajaa: kahdella ensimmäisellä kaudella (1997–1998) Olli Keskinen, ja kolmannella kaudella (1999) Päiviö Pyysalo. "Onnenruutujen" lavastuksesta vastasi Kirsti Kasnio.
Mihail Borodin

Mihail Markovitš Borodin (Gruzenberg, ; s. 9. heinäkuuta 1884 – 29. toukokuuta 1951) oli Kominternin agentti, joka osallistui Neuvostoliiton yhteistyöhön Kuomintangin kanssa.
Heleena Lönnroth

Heleena Lönnroth (o.s. Porri, s. 21. huhtikuuta 1947 Alahärmä) on suomalainen kirjailija. Vuoden 2022 elokuuhun mennessä häneltä on ilmestynyt 42 teosta. Lönnroth tunnetaan etenkin rikosromaaneistaan, joita suurin osa hänen teoksistaan on. Hän on julkaissut lisäksi ns. lukuromaaneja, lastenkirjoja ja kaksi näytelmää.
Lönnroth aloitti kirjoittamisen 11-vuotiaana päiväkirjan muodossa. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri, kirjastonhoitaja sekä aikuisopettaja.
Lönnroth on työskennellyt kirjastonhoitajana, aikuiskouluttajana ja projektisuunnittelijana sekä kunnallishallinnon erikoisasiantuntijana. Hän jäi eläkkeelle Kotkan kaupunginkirjaston kirjastotoimenjohtajan virasta 2010. 
Lönnroth perusti 2009 oman yrityksen, Zuppa di Porrin, joka on siitä lähtien kustantanut hänen kirjansa. Vuodesta 2013 Lönnroth on tehnyt päätoimisesti taiteellista työtä. Kirjoittaminen on pääroolissa, mutta hän on aloittanut uudelleen myös maalaamisen. Lönnrothin kirjat ovat saatavilla myös äänikirjoina ja e-kirjoina.
Tuotanto.
Näytelmät.
Lastenkirjat
"Salaiset ystävät" (Zuppa di Porri 2021, )
"Me muutetaan Lappiin" (Zuppa di Porri 2022, )
Tokion keisarillinen palatsi

Tokion keisarillinen palatsi () on Japanin keisarin asuinpaikka. Se sijaitsee Tokion keskustassa Chiyodan erillisalueella Tokion rautatieaseman länsipuolella. Palatsi muodostaa laajan, vallihaudoin ympäröidyn puistomaisen alueen.
Historia.
Keisarillinen palatsi sijaitsee entisen Edon linnan paikalla. Tokugawa-sotilashallinto hallitsi Japania linnasta käsin Edo-kaudella 1600-luvun alusta 1800-luvun puoliväliin saakka. Kun hallinto syrjäytettiin Meiji-restauraatiossa, Japanin keisari muutti Kiotosta Tokioon ja linnan paikalle rakennettiin keisarillinen palatsi. Rakennustyöt saatiin valmiiksi vuonna 1888.
Palatsi tuhoutui toisen maailmansodan pommituksissa, mutta rakennettiin sittemmin uudelleen. Palatsin uusi päärakennus otettiin käyttöön vuonna 1969. Vuosina 1888–1948 palatsi tunnettiin nimellä "Kyūjō" (, ”palatsilinna”), mutta sen nimeksi vaihdettiin "Kōkyo" (”keisarillinen palatsi” tai ”keisarillinen asuinsija”).
Palatsin alue ja rakennukset.
Vain osa palatsin alueesta, ulkoinen puutarha ("Kōkyo gaien"), itäinen puutarha ("Kōkyo higashi-gyoen") ja Kitanomarun puisto, on aina avoinna yleisölle. Myös suljetulle alueelle järjestetään opastettuja kierroksia. Tämä alue avataan yleisölle kahtena päivänä vuodessa: keisarin syntymäpäivänä ja uudenvuoden toivotuksia varten 2. tammikuuta. Tällöin keisariperheen jäsenet voi nähdä palatsin parvekkeella.
Ulkoinen puutarha on suuri aukiomainen alue Tokion rautatieaseman puolella palatsia. Täällä vallihaudan ylittävät kivinen "Seimon ishibashi" -silta ja sen takana "Nijūbashi"-silta, joita myöten on sisäänkäynti palatsiin. Itäisessä puutarhassa on jäljellä Edon linnan perustuksia, muureja, portteja ja joitakin rakennuksia. Alueella ovat myös muun muassa kaunis japanilaistyylinen puutarha, keisarillinen konserttitalo Tōkagakudō ja keisarillinen Sannomaru shōzōkan -museo. Palatsialueen pohjoisosassa Kitanomarun puistossa sijaitsevat Nippon Budōkan -areena ja Tokion kansallinen modernin taiteen museo. Pohjoispuolen vallihaudan ympäristö "Chidorigafuchi" on suosittu kirsikankukkien katselupaikka.
Tärkeimmät palatsirakennukset sijaitsevat suljetulla puistoalueella. Palatsin päärakennuksessa ("Kyūden") keisari ja keisarinna hoitavat virallisia tehtäviä ja seremonioita. Se on kaksikerroksinen, japanilaiseen tyyliin rakennettu teräsrunkoinen kompleksi, jossa on päärakennuksen ("Seiden") lisäksi kuusi siipeä. Sen yhteydessä toimii myös Keisarillinen virasto eli "Kunaichō". Keisariperheen asunto on läheisessä Fukiagen puutarhassa ("Fukiage gyoen"), jossa sijaitsevat myös Fukiage Ōmiyan palatsi, keisari Hirohiton entinen asunto, ja keisarin käyttöön tarkoitettu šintolainen pyhäkkö.
Christina Åstrand

Christina Åstrand (s. 6. kesäkuuta 1969 Skanderborg) on tanskalainen viulisti. 
Åstrand syntyi muusikkosukuun. Hän aloitti viulunsoiton Suzuki-menetelmällä neljävuotiaana ja opiskeli Tanskan kuninkaallisessa konservatoriossa Århusissa sekä Pariisissa. Hän teki debyyttinsä solistina vuonna 1990. Hän on siitä lähtien esiintynyt useiden huomattavimpien Skandinavian orkesterien kanssa. 
Åstrandista tuli 22-vuotiaana Tanskan kansallisen radion sinfoniaorkesterin konserttimestari. Hän on tulkinnut myös kamarimusiikkia ja soittaa vuoden 1705 Stradivariuksella. Hän on levyttänyt muiden muassa Claude Debussyn, György Ligetin, Johannes Brahmsin ja Fini Henriquesin teoksia.
Albumit.
Åstrand on levyttänyt neljä omaa albumia Dacapo- ja Chandos-levymerkeille.
Helmi Lindelöf

Helmi Lydia Lindelöf, o.s. Helenius (25. lokakuuta 1884 Helsinki – 10. syyskuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. 
"Helsingin Sanomat" luonnehti Lindelöfiä muistokirjoituksessaan ”Suomen ranskalaisimmaksi näyttelijäksi”, suvereeniksi komedienneksi ja Suomen Kansallisteatterin keskeiseksi voimahahmoksi läpi 1900-luvun alkupuolen vuoteen 1946 asti. Hänen merkittäviksi rooleikseen lehti mainitsi "Miehen kylkiluun" apteekkarskan, J. H. Erkon Aino-neidon, "Yön ja päivän" Liisan, "Papin perheen" Maijun, "Venetsian kauppiaan" Portian ja August Strindbergin kuningatar Kristiinan.
Lindelöfin puoliso vuodesta 1906 oli konserttimestari Carl Lindelöf. Helmi Lindelöf sai Pro Finlandia -mitalin 1946.
Lindelöf on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Eddie Kaye Thomas

Eddie Kaye Thomas (s. 31. lokakuuta 1980) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi New Yorkissa juutalaiseen perheeseen ja esiintyi lavalla jo seitsemänvuotiaana. Kansainväliseen maineeseen hän nousi roolistaan Paul Finchinä vuoden 1999 komediaelokuvassa "American Pie" sekä sen jatko-osissa "American Pie 2" ja "". Thomas on myös esiintynyt elokuvassa "Sormet pelissä" (2001), ja sarjassa "Scorpion".
Thomas on esiintynyt myös esimerkiksi Snickersin ja Niken mainoksissa sekä 311:n musiikkivideolla "Flowing".
Road Trip

Road Trip on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Elokuvan ohjauksesta vastasi Todd Phillips ja pääosissa ovat Breckin Meyer ja Seann William Scott. Elokuva menestyi 16 miljoonan dollarin budjettiinsa nähden hyvin tuottaen noin 120 miljoonaa dollaria.
Elokuvalle tehtiin myös vuonna 2009 jatko-osa , joka julkaistiin suoraan DVD:lle.
Juoni.
Elokuva kertoo nuoresta opiskelijasta Joshista, joka on seurustelee lapsuuden ystävänsä kanssa ja on aina ollut hänelle uskollinen. Valitettavasti Josh ja hänen tyttöystävänsä ovat eri kouluissa ja nuoret pitävät yhteyttä lähettelemällä toisilleen videopätkiä. Kotibileissä Josh kuitenkin ajautuu syrjähyppyyn ja kaiken lisäksi kuvaa illan tapahtumat. Kauhukseen Josh huomaa kohta että on lähettänyt tyttöystävälleen syrjähyppy-videonsa ja lähtee kolmen kaverinsa Rubinin, E.L:än ja Kylen kanssa halki Amerikan estämään videon saapumista.
Soundtrack.
Elokuvan soundtrack albumi julkaistiin 23. toukokuuta 2000 ja se sisältää kaksitoista kappaletta.
Jalasjärvi (järvi)

Jalasjärvi on Jalasjärven kirkonkylältä Kurikkaan johtavan valtatien 3 länsipuolella oleva järvi, jota ympäröivät Kannonkylä ja Jokipii. Jalasjärveen virtaa Jalasjoki. Jalasjärvi kuuluu Kyrönjoen vesistöalueeseen ja Jalasjärven valuma-alueeseen. Jalasjärven vesipinta-ala on 135 hehtaaria ja sen valuma-alue on 70 200 hehtaaria. Jalasjärven syvyys on 5,8 metriä. Sitä ympäröivät viljelypellot ja laitumet. Järvi on lintujen suosima levähdyspaikka kevätmuuton aikana. Jalasjärven vesitilavuus on 1 600 000 m³. Vuoden 1998 Länsi-Suomen ympäristökeskuksen koekalastustietojen mukaan järvestä saa ahvenia, haukia, kiiskiä, lahnoja, mateita, salakoita, särkiä ja särkilahnoja. Kalastuslupia järvelle myy Jalasjärven kalastusseura.
Oumou Sangare

Oumou Sangare (s. 25. helmikuuta 1968) on malilainen muusikko. 
Sangare syntyi Bamakossa wassouloulaislähtöisen perheen tyttäreksi. Hän esiintyi vuonna 1986 Euroopassa sekä Karibialla ja sai 21-vuotiaana osakseen kansainvälistä menestystä albumilla "Moussoulou". Hän on myöhemmän uransa aikana tehnyt musiikillista yhteistyötä muiden muassa Baaba Maalin, Boukman Eksperyansin sekä Femi Kutin kanssa. 
Sangare on voittanut mm. Kora-palkinnon. "Moussoulouta" ovat seuranneet julkaisut "Ko Sira" (1993), "Worotan" (1996) ja "Oumou" (2003). "Timbuktu" (2022).
Hilda Pihlajamäki

Hilda Johanna Pihlajamäki (o.s. "Martin", 12. marraskuuta 1866 Kangasala – 23. elokuuta 1951) oli suomalainen näyttelijä.
Pihlajamäen vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Ranta-Koivisto ja hänen ensimmäinen vaimonsa Johanna Lovisa Pulkki. Hän toimi näyttelijänä August Aspegrenin kansanteatterissa 1887–1897, Uudessa Teatterissa 1897–1899 sekä Suomalaisessa maaseututeatterissa 1899–1903 ja Kasimir Leinon Suomen Näyttämöllä 1903–1904. Viimeksi Hilda Pihlajamäki näytteli Kansallisteatterissa 1904–1932.
Pihlajamäki toimi aktiivisesti Ruusu-Risti -järjestössä oli järjestön johtajana 1934–1951. Hän sai Pro Finlandia -mitalin 1946. Kangasalla sijaitsevan Pihlajamäen muistomerkin on veistänyt kuvanveistäjä Mauno Juvonen 1973.
Hilda Pihlajamäki oli naimisissa vuodesta 1906 näyttelijä Aapo Pihlajamäen kanssa.
Heterodontosaurus

Heterodontosaurus (nimen merkitys: ”erilaishampainen lisko”) on sukupuuttoon kuollut pienten kasvinsyöjädinosaurusten suku. Se kasvoi vain 1,2 metriä pitkäksi ja noin 2,5 kiloa painavaksi. "Heterodontosaurus" käytti ravintonaan matalia kasveja. Tämä dinosaurus eli Etelä-Afrikassa ja Lesothossa varhaisella jurakaudella noin 205 miljoonaa vuotta sitten.
Löytäminen ja luokittelu.
Eteläafrikkalaisten ja Lontoon yliopiston asiantuntijoiden johtama retkikunta löysi Etelä-Afrikasta ensimmäisen "Heterodontosauruksen" fossiilin, jonka Alan Charig ja Alfred Crompton nimesivät vuonna 1962. Löytö koostui pelkästä jäniksenkokoisesta kallosta. Vuonna 1976 löydettiin kuitenkin yksi täydellisimmistä ja parhaiten säilyneistä tunnetuista dinosauruksen luurangoista. "Heterodontosaurus" oli varhainen lintulantioinen dinosaurus. Se luokiteltiin ennen alalahkoon Ornithopoda (”linnunjalkaiset”), mutta nykyään Heterodontosauridae-heimoa pidetään Ornithopoda- ja Marginocephalia-alalahkojen kantamuotona.
Elintavat.
"Heterodontosaurus" juoksi kahdella raajalla, mutta pystyi liikkumaan myös kaikilla neljällä raajalla. Vahvoissa eturaajoissaan "Heterodontosauruksella" oli pitkät, viisisormiset tarttumakädet. Erikoispiirteet olka-, ranne- ja käsinivelissä saattavat viitata siihen, että se kaivoi juuria maasta tai repi termiittikekoja auki. Nelivarpaiset takaraajat olivat yli kolmasosan pidemmät kuin eturaajat. Tällä pienikokoisella kasvinsyöjällä ei ollut muita puolustuskeinoja saalistajia vastaan kuin karkuun juokseminen. "Heterodontosauruksen" vihollisiin kuuluivat muun muassa varhaiset teropodit, lihaasyövät synapsidit ja nopeajalkaiset maalla liikkuneet krokotiilit.
"Heterodontosaurus" eli samoihin aikoihin "Lesothosauruksen" kanssa, mutta se oli kehittyneempi eläin kuin "Lesothosaurus". Samalta seudulta on löydetty muitakin samaan heimoon kuuluneita dinosauruksia, esimerkiksi "Abrictosaurus" ja "Lycorhinus". Varhaisjurakauden eteläisestä Afrikasta tunnetaan myös "Massospondyluksen" kaltaisia prosauropodeja sekä teropodeja, kuten "Coelophysis".
"Heterodontosaurus" nimettiin hampaidensa mukaan. Sillä oli kolmenlaisia hampaita, toisin kuin useimmilla dinosauruksilla tai matelijoilla ylipäätänsä. "Heterodontosauruksella" oli hampaaton nokka, terävät etuhampaat, pitkät kulmahampaat ja korkeakruunuiset poskihampaat, jotka sopivat kasvien hienontamiseen. Kulmahampaitaan se todennäköisesti käytti juurien ylöskaivamiseen, kilpailijoiden uhkaamiseen tai tehdäkseen vaikutuksen mahdolliseen parittelukumppaniin. On mahdollista, että vain uroksilla oli syöksyhampaat, mutta asiasta ei ole varmuutta.
Sally Nyolo

Sally Nyolo on kamerunilaissyntyinen laulaja. Hän on asunut 13-vuotiaasta lähtien Pariisissa, Ranskassa.
Nyolo toimi nuorena muusikkona pääasiassa taustalaulajana Jacques Higelinille, Sixunille, Nicole Croisillelle, Touré Kundalle sekä muille ranskalaisille ja afrikkalaisille artisteille. Hän liittyi vuonna 1993 Zap Mama -yhtyeeseen, joka julkaisi studioalbumin "Sabsylma" lisäksi kaksi livelevyä. Nyolo aloitti pian oman soolouransa.
Nyolon ensimmäinen oma albumi "Tribu" valmistui vuonna 1996. Kaikki kappaleet etoninkielisiä ja pääosin laulajan itsensä kirjoittamia. Ainoastaan "Tamtamia" oli mukana kirjoittamassa Sylvain Marc. Kesäkuussa 1997 Nyololle myönnettiin levystä Radio France Internationalen "Discovery 97" -tunnustus. 
"Tribu" sai jatkoa toukokuussa 1998 julkaistulla levyllä "Multiculti". Myöhemmin laulajalta ovat ilmestyneet levyt "Beti" (2000), "Zaïone" (2002; nimetty joulukuussa 2001 syntyneen pojan mukaan) ja "Memoire du Monde" (2005).
Kyrönjoen vesistöalue

Kyrönjoen vesistö (vesistöaluetunnus 42) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Kyrönjoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 4922,97 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 6,81 %.
Yleistä.
Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
* Lehmäjoen valuma-alue (42.06)
* Kyrönjoen keskiosan alue (42.02)
* Seinäjoen valuma-alue (42.07)
* Kyrönjoen yläosan alue (42.03)
* Kainastonjoen valuma-alue (42.09)
* Jalasjoen alue (42.04)
* Mustajoen valuma-alue (Jalasjärvi) (42.05)
* Hirvijoen valuma-alue (42.08)
Kyrönjoen valuma-alue.
Kyrönjoen valuma-alueeseen kuuluu yli 100 hehtaarin järvistä Kotilammin tekojärvi Isossakyrössä. Yksi pienimmistä järvistä alueella on Korvajärvi.
Jalasjärven valuma-alue.
Jalasjärven valuma-alueeseen kuuluvat yli 100 hehtaarin laajuisista järvistä Jalasjärvi Jalasjärven Jokipiissä sekä Pitkämön tekojärvi Kurikassa. Alue käsittää Mustajoen, Koskutjoen, Ilvesjoen ja Jalasjoen.
Kyrönjoen haaroista Jalasjärven valuma-alueeseen kuuluvat Jalasjoen varrella ja latvoilla olevat alueet, joissa vesi virtaa pohjoiseen. Vedenjakajana on Parkanon ja Jalasjärven rajalla oleva Saarijärvi. Valuma-alue jatkuu Koskuen ja Jalasjärven kirkonkylän kautta Kurikkaan, jossa Pitkämön tekojärven jälkeen Jalasjoki yhtyy Kauhajoen kanssa Kyrönjoeksi.
Seinäjoen valuma-alue.
Seinäjoen valuma-alueeseen kuuluvat Kalajärven tekojärvi Peräseinäjoella (nykyään Seinäjoki), Kyrkösjärven tekojärvi Seinäjoella ja Ilmajoella, Liikapuron tekojärvi Jalasjärven Ylivallissa sekä Iso Madesjärvi Jalasjärvellä.
Kauhajoen valuma-alue.
Kauhajoen valuma-alueeseen kuuluvat Kauhajoella sijaitsevat Ikkeläjärvi ja Kauhajärvi.
John Barrasso

John Anthony Barrasso (s. 21. heinäkuuta 1952 Reading, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen republikaanipuolueen poliitikko ja Wyomingin osavaltion senaattori vuodesta 2007.
Barrasso pyrki ehdokkaaksi senaattiin jo vuonna 1996 mutta hävisi esivaalin Mike Enzille. Barrasso valittiin kuitenkin osavaltion senaattiin vuosina 2002 ja 2006. Hänet nimitettiin Craig L. Thomasin seuraajaksi Yhdysvaltain senaattiin tämän kuoltua leukemiaan kesäkuussa 2007. Vuonna 2008 hänet valittiin vaaleilla suorittamaan kausi loppuun. Hänet valittiin ensimmäiselle kokonaiselle kaudelle vuonna 2012.
Koulutukseltaan Barrasso on lääkäri. Hän valmistui Georgetownin yliopistosta vuonna 1978. Ennen poliitikon uraansa hän toimi pitkään terveydenhuollossa.
Barrassolla on entisen vaimonsa Linda Nixin kanssa lapset Peter ja Emma. Hän asuu nykyisen vaimonsa Bobbi Brownin kanssa Casparissa. Hän on presbyteeri.
Kerttu Wanne

Kerttu Wanne (26. heinäkuuta 1905 Turku – 16. huhtikuuta 1963 Raisio) oli suomalainen, kansainvälisesti menestynyt viulutaiteilija. Hänet tunnetaan myös aforismeistaan.
Wanne opiskeli viulunsoittoa Helsingin musiikkiopistossa vuosina 1921–1923, mm. Leo Funtekin oppilaana, sekä ulkomailla Berliinissä vuosina 1923–1926 ja Pariisissa vuosina 1928–1932. Vasta 22-vuotiaana hän sai konserttimestarin paikan juuri perustetusta Turun kaupunginorkesterista. Wanne oli ensimmäinen konserttimestarina toiminut nainen Suomessa.
Opintojensa vuoksi Kerttu Wanne asettui asumaan Pariisiin elämänkumppaninsa, pianisti Astrid Joutsenon kanssa. Hän solmi sopimuksen suuren konserttitoimiston kanssa ja teki ensimmäisen Euroopan-kiertueensa 1930. Hän esiintyi eri puolilla Eurooppaa sinfoniaorkesterien solistina sekä viulu-pianoduossa Joutsenon kanssa. Wanne esiintyi usein myös eri maiden radioissa. Huhtikuussa 1939 Suomen valtio lähetti hänet esiintymään New Yorkin maailmannäyttelyyn Suomen-paviljongin avajaisiin. Samalla hän teki ensimmäisen kiertueensa ja levytyksensä Yhdysvalloissa. Kaikkiaan Wanne teki 1940-luvulla kolme pitkää, noin puolisen vuotta kestänyttä kiertuetta Yhdysvalloissa, erityisesti amerikansuomalaisten asuttamilla seuduilla. Amerikansuomalaisia esittelevässä dokumenttielokuvassa Sydämeni laulu (1948) nähdään lopuksi juuri Wanne ja Joutseno esittämässä Sibeliuksen Sydämeni laulun. Wanne teki USA:ssa neljä äänilevyä.
Wanne soitti sodan aikana Suomessa viitisenkymmentä Punaisen Ristin hyväntekeväisyyskonserttia, joilla kerättiin varoja sotaorvoille, invalideille ja muille hädänalaisille. Hyväntekeväisyyskonsertit jatkuivat myös sotien jälkeen. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1946. Wanne ja Joutseno tekivät kiertueita maailmalla, mutta viettivät säännöllisesti kesänsä Suomessa, ensin Rymättylässä ja 1950-luvun alussa Raisioon rakennuttamallaan huvilalla. Flyygelin muotoa muistuttavassa huvilassa oli myös 200 hengen konserttisali. Astrid Joutseno menehtyi vaikeaan sairauteen 1962, ja seuraavana keväänä Kerttu Wanne teki Raision huvilallaan itsemurhan.
Wanne toimi viulistin työnsä ohella myös kirjailijana julkaisten aforismeja, runoja ja esseitä. Vuonna 1959 hän oli Turun Kirjailijayhdistyksen perustajajäseniä. Hän testamenttasi Suomen Kulttuurirahastolle huomattavan omaisuuden, ja hänen nimikkorahastostaan jaetaan edelleenkin apurahoja musiikin edistämiseen.
Kotilammi

Kotilammi (epävirallisesti Orisbergin järvi) on Kyrönjoen tulvasuojeluksi rakennettu tekojärvi, joka sijaitsee Isossakyrössä ja Seinäjoella. Sen vesipinta-ala on 104 hehtaaria ja valuma-ala on 5 500 hehtaaria. Järvi kuuluu Kyrönjoen valuma-alueeseen.
Kotilammi on Suomen vanhin tekojärvi. Sen rannalla sijaitsevat Orisbergin kartano ja kirkko.
Klement Slavický

Klement Slavický (22. syyskuuta 1910 – 4. syyskuuta 1999) oli tšekkiläinen säveltäjä. 
Slavický pääsi maineikkaan Josef Sukin oppilaaksi sekä vuonna 1927 Prahan konservatorioon. Hänen tuotantoonsa kuuluu orkesterimusiikin (mm. neljä sinfoniettaa) lisäksi esimerkiksi piano- ja vokaalimusiikkia. Hän sävelsi myös kaksi jousikvartettoa vuosina 1932 ja 1972. 
Slavický kuoli Prahassa 88 vuoden ikäisenä.
Amel

Amel () on yksi Belgian kunnista. Se sijaitsee Vallonian alueella Liègen maakunnassa. Se on myös osa Belgian saksankielistä yhteisöä ("Deutschsprachige Gemeinschaft Belgiens"). Vuoden 2014 alussa Amelin asukasluku oli 5 466. Asukkaista noin neljä prosenttia on ulkomaalaisia. Kunta kattaa 125,15 neliökilometrin suuruisen alueen, asukastiheyden ollessa näin 44 as./km². Nimi "Amel" on kelttiläistä alkuperää, ja se tarkoittaa vettä. Amblèvejoki virtaa läpi kunnan. 
Taajamat ja kylät.
Amelin kunnan taajamat ja kylät ovat Schoppen, Stephanshof, Iveldingen, Eibertingen, Montenau, Born, Deidenberg, Medell, Möderscheid, Hepscheid, Heppenbach, Halenfeld, Mirfeld, Valender, Wereth, Meyerode ja Herresbach.
Kauhajärvi (järvi)

Kauhajärvi on Kauhajärven kylässä Kauhajoella sijaitseva järvi, jonka vesipinta-ala on 102 hehtaaria. Se kuuluu Kauhajoen valuma-alueeseen. Järven valuma-alue on 600 hehtaarin laajuinen. Kauhajärven laskujoki on Kauhajoki.
Kauhajärvi sijaitsee soiden ja viljeltyjen peltojen ympäröimänä, joten järveen kohdistuu suurta kuormitusta. Siksi järvi on erittäin tummavetinen ja voimakashumuksinen. Kauhajärvessä harrastetaan jonkin verran verkko- ja urheilukalastusta ja pääasillesena kalastona järvessä ovat kuha, kiiski, särki ja lahna. Järvi on monipuolinen myös linnustonsa puolesta.
Jalasjoki

Jalasjoki on Kurikassa virtaava 58 kilometriä pitkä joki. Jalasjoki kuuluu Kyrönjoen vesistöalueeseen ja Jalasjärven valuma-alueeseen. Sen haarajokia ovat Hirvijoki ja Mustajoki. Joen vesi on humuspitoista ja sen happamuusaste vaihtelee välillä 5,5–7,0. Jalasjoen kalalajit ovat salakka, ahven, hauki, särki, lahna, särkilahna, pasuri ja kiiski, ja myös taimen on nähty.
Jalasjoki saa alkunsa Mustajärven ja Mustalammin alueen vedenjakajalta ja on aluksi nimeltään Mustajoki, kunnes muuttuu Hirvijärvellä Jalasjoeksi. Se virtaa läpi Jalasjärven keskustan ja Jokipiin kylän ja yhtyy Kurikassa Kauhajokeen, josta eteenpäin joki tunnetaan nimellä Kyrönjoki.
Hermann Berens

Hermann Berens (1826, Hampuri – 9. toukokuuta 1880, Tukholma) oli saksalainen pianisti ja säveltäjä. 
Berens sai varhaisimman opetuksensa isältään Karlilta, joka oli aikanaan arvostettu sotilasmuusikko. Myöhemmin hän opiskeli sävellystä Carl Gottlieb Reißigerin johdolla Dresdenissä. Hän teki vuonna 1845 konserttikiertueen Saksassa laulajatar Marietta Albonin kanssa ja työskenteli vuodesta 1847 Ruotsissa, jossa asui kuolemaansa saakka.
Berensin sävellyksiin kuuluu mm. oopperoita ja operetteja sekä kymmeniä, yhä monesti harjoiteltuja etydejä pianolle.
Särkilahna

Särkilahna on särjen ja lahnan risteytymä. Särkilahna on Suomen yleisin kalaristeymä. Särkilahna kuuluu rehevöityneiden vesien lajeihin. Koekalastuksissa sitä on tullut esille. 
Särkilahna on ruumiiltaan korkeampi kuin särki ja matalampi kuin lahna, noin kolme ja puoli kertaa korkeuttaan pitempi. Turpa on tylpähkö, ja yläleuka ei ole pullea. Suomut ovat tavallista kokoa, kylkiviivalla on 45–54 suomua (särjellä 42–45, lahnalla 51–60). Kylkiviivan yläpuolella on 10–11 suomuriviä, ja alapuolella 4–5 suomuriviä. Peräevässä on 18–21 ruotoa (särjellä 10–14, lahnalla 23–28) (15–18 ) 
Särkilahnan silmät ovat kellertävät. 
Särkilahna saattaa olla lisääntymiskykyinen.
Kun risteymä on lisääntymiskykyinen, se voi myös takaisinristeytyä jommankumman kantalajin kanssa. Takaisinristeytymisissä esiintymisalueelle voi kehittyä kaikenasteisia kantalajien välimuotoja, kuten on tapahtunut muun muassa särjen ja lahnan osalta.
Ken Annakin

Kenneth Cooper Annakin (10. elokuuta 1914 Beverley, Yorkshire, Britannia – 22. huhtikuuta 2009 Beverly Hills, Kalifornia) oli brittiläinen elokuvaohjaaja.
Haavoituttuaan toisessa maailmansodassa Annakin ryhtyi tekemään Britannian armeijalle koulutus- ja propagandaelokuvia. Sodan päätyttyä hän aloitti ohjaajanuransa ja osoittautui tehtävässä taitavaksi. Hän aloitti uransa Rank Organisationille 1947. Hän siirtyi seuraavana vuonna Gainsborough Picturesille ja ohjasi kolme elokuvaa Huggetts-perheestä. Hän tuli tunnetuksi useista Disneyn seikkailuista. Hän teki sittemmin yhteistyötä Darryl F. Zanuckin kanssa ja ohjasi muiden muassa elokuvat "Nuo mainiot miehet lentävissä koneissaan" (1965) sekä "Taistelu Ardenneilla" (1965).
Annakinin ohjauksiin kuuluu yli 40 elokuvaa, joista parhaat hän teki 1950-luvulla. Suomen Lapissa kuvattu "Erämaan kutsu" (1972) oli viimeinen merkittävä elokuva, jonka jälkeen ura alkoi hiipua.
Annakin kirjoitti vuonna 2001 julkaistun muistelmateoksen "So you wanna be a director?".
Matkamuisto

Matkustajalle matkamuisto on jokin esine tai mikä tahansa tuote, jonka hän hankkii ja päättää sen muistuttavan matkasta. Matkamuisto saattaa olla esimerkiksi t-paita tai muki. Matkamuistoja ostetaan usein myös lahjaksi. Jotkut harrastavat pienten matkamuistojen, esimerkiksi postikorttien tai koriste-esineiden, keräilyä.
Esimerkiksi suosituimpia Ruotsista hankittavia matkamuistoja ovat taalainmaanhevoset.
Marl

Marl on kaupunki Saksan Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Se sijaitsee Ruhrin alueen pohjoislaidalla, osavaltion luoteisosassa. Vuoden 2022 lopussa kaupungin asukasluku oli 84 331. Kaupungin pinta-ala on 87,76 neliökilometriä ja väestötiheys 961 as./km². Kemianteollisuudestaan tunnettu kaupunki on jaettu 11 kaupunginosaan.
Ystävyyskaupungit.
Marlilla on seitsemän ystävyyskaupunkia:
Fritz Zwicky

Fritz Zwicky (14. helmikuuta 1898 Varna, Bulgaria – 8. helmikuuta 1974 Pasadena, Yhdysvallat) oli bulgarialaissyntyinen sveitsiläis-yhdysvaltalainen tähtitieteilijä, joka tunnetaan parhaiten väsynyt valo -hypoteesista. Sen mukaan havaittu punasiirtymä johtuu ’valon väsymisestä’ eli siitä, että valo menettää energiaa matkatessaan lähteeltä havaitsijalle mahdollisesti gravitaation aiheuttaman resistanssin vuoksi. Hän ei uskonut universumin laajenemiseen, vaikka 1920-luvun lopulta lähtien alkoi kertyä todistusaineistoa laajenemisen puolesta.
1930-luvulla Zwicky esitti ensimmäisenä pimeän aineen, neutronitähtien ja gravitaatiolinssien olemassaolon mahdollisuutta. Hän kunnostautui myös supernovien löytäjänä ja löysi niitä 120, mikä on edelleen ennätys (2006).
Suomen ympäristökeskus

Suomen ympäristökeskus (lyhenne Syke, , engl. "Finnish Environment Institute") on ympäristöalan tutkimus- ja kehittämiskeskus, joka huolehtii myös eräistä valtakunnallisista viranomaistehtävistä. 
Sykeä ohjaa kaksi ministeriötä: ympäristöministeriö ja vesivara-asioissa maa- ja metsätalousministeriö.
Syken päätoimipaikka on Helsingin Viikin kampuksella ja alueelliset toimipaikat Joensuussa, Jyväskylässä ja Oulussa.
Tehtävät.
Syke tarjoaa asiantuntemusta ja riippumatonta tietoa globaaleihin ilmiöihin, kuten ilmastonmuutokseen, luontokatoon, ylikulutukseen, saastumiseen ja rehevöitymiseen.Syke kokoaa, muokkaa ja välittää ympäristötietoa ja huolehtii EU-lainsäädännön ja kansainvälisten sopimusten edellyttämistä ympäristöalan raportointitehtävistä. Syke hoitaa myös vesivarojen hoitoon ja käyttöön liittyviä tehtäviä.
Historia.
Suomen ympäristökeskus perustettiin vuonna 1995 Vesi- ja ympäristöhallituksen seuraajaksi. 
1. tammikuuta 2009 Suomen ympäristökeskukseen yhdistettiin lakkautetun Merentutkimuslaitoksen biologinen tutkimus, kun taas fysikaalinen tutkimus siirrettiin Ilmatieteen laitokselle.
Pääjohtajat
Organisaatio.
Syken toiminta on jaettu viiteen ratkaisuyksikköön, kahteen poikkileikkaavaan yksikköön, kolmeen mahdollistavaan yksikköön ja johdon tuessa olevaan kolmeen toimintoon. Yksiköiden ja toimintojen päätehtäviin kuuluvat tutkimus- ja kehittämistyö sekä erilaisten palveluiden tuottaminen. 
Ulkopuolisista asiantuntijoista koostuva neuvottelukunta tukee ja arvioi Sykeä sekä edistää yhteistyötä eri sidosryhmien välillä. 
Palvelut.
Aranda.
Aranda on nykyaikainen jäävahvistettu tutkimusalus, joka soveltuu ympärivuotiseen ja vaativaan merentutkimukseen. Aluksen toimintaa hallinnoi Syke ja sen omistaa Suomen valtio. Arandan tutkimusmatkat suuntautuvat pääosin Itämerelle, mutta se on tehnyt useita tutkimusmatkoja myös pohjoiselle Jäämerelle ja Etelämannerta ympäröivälle merialueelle. Tutkimusmatkat liittyvät kansalliseen ja kansainväliseen tieteelliseen merentutkimukseen ja Itämeren tilan seurantaan Suomen tekemien kansainvälisten sopimusten mukaisesti.
Arandalla järjestetään korona-ajan ulkopuolella avoimia ovia yleisölle. 
Järvi-meriwiki.
Syken perustama Järvi-meriwiki on Suomen järvien ja merien oma wiki eli verkkopalvelu, jota rakennetaan ja julkaistaan käyttäjien yhteistyöllä. Sieltä löytyy perustiedot kaikista yli 1 hehtaarin kokoisesta järvistä ja merialueista sekä valmiit työkalut, joilla käyttäjät voivat jakaa mm. valokuvia ja havaintoja. Palveluun voi perustaa havaintopaikkoja, tallentaa kohdekuvauksia ja lisätä tietoja tapahtumista. Sitä voi myös käyttää esimerkiksi kunnostushankkeen viestintään ja dokumentoimiseen.
Järviwikin ensimmäinen versio julkaistiin maaliskuussa 2011. Myöhemmin se laajeni Järvi-meriwikiksi.
Vesi.fi.
Vesi.fi on vesiaiheisen tutkitun tiedon lähde, joka palvelee niin kansalaisia kuin eri alojen asiantuntijoitakin. Tietosisällön sivustolle tuottavat Suomen ympäristökeskus, Ilmatieteen laitos ja Tulvakeskus yhteispalveluna yhteistyössä vesialan asiantuntijaorganisaatioiden kanssa.
Sengoku-kausi

Sengoku-kausi () eli taistelevien valtioiden aikakausi on ajanjakso Japanin historiassa suunnilleen 1400-luvun puolivälistä 1600-luvun alkuun. Ōnin-sotaa (1467–1477) pidetään yleensä Sengoku-kauden alkuna. Sodassa itäinen armeija (Hosokawan perhe liittolaisineen) taisteli yhdentoista vuoden ajan Yamana-suvun kanssa Kiotossa ja sen ympäristössä. 
Kauden aikana valta oli periaatteessa Ashikaga-shōgunaatin käsissä. Levottomuuksien aikana keskusvallan merkitys pieneni, ja daimiot saivat enemmän valtaa. Ajasta puhutaankin joskus Japanin feodaalikautena.
Tunnetuimpia daimioita olivat Oda Nobunaga, Toyotomi Hideyoshi ja Tokugawa Ieyasu. Sengoku-kausi päättyi Sekigaharan taisteluun vuonna 1600.
Japanilaisessa kulttuurissa Sengoku-kautta pidetään eräänlaisena ”villin lännen ajanjaksona”, ja monet seikkailusarjakuvat, kertomukset ja elokuvat sijoittuvat tälle ajalle. Esimerkkeinä mainittakoon Akira Kurosawan "Kagemusha – varjokenraali" ja "Kätketty linnake", James Clavellin romaani "Shōgun" sekä manga- ja animesarja "Inuyasha".
Leo Sayer

Leo Sayer (alkujaan Gerard Hugh Sayer s. 21. maaliskuuta 1948 Shoreham-by-Sea, Sussex) on nykyään Australiassa asuva englantilainen esiintyvä artisti, jonka laulu-ura on kestänyt jo neljä vuosikymmentä.
Elämä ja ura.
Leo Sayer (alkuperäiseltä nimeltään Gerard Hugh Sayer) syntyi katoliseen perheeseen Shoreham-by-Seassa Sussexissa 21. toukokuuta 1948. Hänellä on isosisko ja pikkuveli. Leo lauloi kirkkokuorossa ja bändissä koulukaveriensa kanssa, ja opiskeli mainospiirtämistä.
Sayer aloitti muusikon uransa 1960-luvun lopulla lontoolaisen Terraplane Blues Bandin johtajana. Vuonna 1971 Sayer perusti yhtyeen nimeltä Patches yhdessä rumpali Dave Courtneyn kanssa. Yhtyeen manageri Adam Faith piti Sayeria lupaavana ja alkoi tehdä tästä sooloartistia. Sayer äänitti aluksi Courtneyn kanssa tekemiään kappaleita Roger Daltreyn studiossa. Courtney kirjoitti musiikin ja Sayer sanat. Courtney keksi Sayerille etunimen "Leo" tämän leijonamaisen kuontalon mukaan. Daltrey äänitti osan kaksikon tekemistä kappaleista itsekin.
Sayerin esikoissingle ”Why Is Everbody Going Home” ei vielä menestynyt, mutta vuoden 1973 ”The Show Must Go On” nousi Britannian singlelistan ykkössijalle.
Sayer julkaisi esikoisalbuminsa "Silverbird" vuonna 1974. Sitä seurasi "Just a Boy", josta singlehiteiksi nousivat ”One Man Band” ja ”Long Tall Glasses (I Can Dance)”, joista ensinmainittu nousi myös Yhdysvaltain singlelistan kymmenen kärkeen.
Sayerin ja Courtneyn työsuhde katkesi Sayerin kolmannen albumin "Another Year" (1975) äänityksissä. Sayerin seuraavalla albumilla "Endless Flight" (1976) laulunkirjoittajana oli mukana Supertrampin entinen jäsen Frank Furrell. Albumista tuli Sayerin uran suurin menestysalbumi niin Britanniassa kuin Yhdysvalloissakin, ja siltä julkaistiin kaksi listaykkössingleä, ”You Make Me Feel Like Dancing” ja ”When I Need You”. Ensinmainitusta Sayer sai vuonna 1977 Grammy-palkinnon vuoden parhaasta rhythm and blues-kappaleesta. Albumia seuranneina vuosina Sayerin suosio säilyi korkeana Yhdysvaltain singlelistalla.
Sayerin viimeinen suuri hittisingle Yhdysvalloissa oli listakakkoseksi 1980 noussut ”More Than I Can Say”. Seuraavan vuoden single ”Living in a Fantasy” toi Sayerille hänen viimeisen listasijoituksensa Yhdysvalloissa, ja vuoden 1983 ”Till You Come Back to Me” oli hänen viimeinen listasijoituksensa Britanniassa.
Sayer yritti comebackia albumilla "Cool Touch" (1990), mutta ilman menestystä. Sayer muutti Australiaan vuonna 2005 ja sai Australian kansalaisuuden 2009. Hän on jatkanut levyttämistä ja konsertointia niin Australiassa kuin muuallakin maailmassa.
311 (yhtye)

311 (lausutaan tyypillisesti "Three eleven") on yhdysvaltalainen vaihtoehtorockyhtye. Se on peräisin Omahasta, Nebraskasta, ja ammentaa vaikutteitaan mm. hip hopista, punkista, skasta, reggaesta ja funkista. 
Nick Hexum, Chad Sexton, Aaron Wills ja Jim Watson perustivat 311:n vuonna 1989.
COBE

Cosmic Background Explorer eli COBE oli ensimmäinen kosmologian tutkimusta varten rakennettu satelliitti. Sen päätarkoitus oli mitata kosmista mikroaaltotaustasäteilyä. Sen tulokset vahvistivat alkuräjähdyksen asemaa kaikkeuden alkuperää kuvaavana teoriana.
COBE laukaistiin avaruuteen 18. marraskuuta 1989 suorittamaan noin neljä vuotta kestävää tehtäväänsä. Sen seuraaja WMAP laukaistiin 30. kesäkuuta 2001.
Catherine Millet

Catherine Millet (s. 1. huhtikuuta 1948) on ranskalainen taidekriitikko ja -kuraattori sekä nykytaiteen "Art Press" -lehden perustaja ja toimittaja. Kansainvälisesti hänet tunnetaan parhaiten kohukirjaksi nousseesta muistelmastaan "Catherine M:n seksuaalielämä" ("La Vie sexuelle de Catherine M.", 2001), joka käsittelee hänen oman seksielämänsä historiaa. 
Seitsemän vuotta muistelmateoksensa jälkeen Millet julkaisi sen jatko-osan "Mustasukkaisuus" ("Le jour de souffrance", 2008). Se keskittyy hänen parisuhteeseensa kirjailija Jacques Henricin kanssa. Tuossa suhteessa Millet joutuu varsinaisesti ensimmäistä kertaa elämänsä aikana kokemaan mustasukkaisuuden, johon hänet ajavat paljastuneet tiedot Henricin seksuaalielämästä heidän parisuhteensa rinnalla. Seksuaalisesti vapaamielistä elämää eläneelle Millet’lle uusi, raastava tunnetila tulee suurena yllätyksenä. Useita vuosia kestänyttä mustasukkaisuuskriisiään Millet selvittää muun muassa psykoanalyytikon sohvalla. Teos valaisee myös kirjailijan suhdetta synnyinperheeseensä sekä "Catherine M:n seksuaalielämän" syntyprosessia.
Toimittajan työnsä ohessa Millet on julkaissut laajasti tietokirjallisuutta kuvataiteen historiasta. Hän on käsitellyt tuotannossaan muun muassa Yves Kleiniä, Salvador Dalía ja nykykuvataidetta.
Juha Matti Holopainen

Juha Matti Holopainen (s. 1960) on suomalainen rehtori ja freelancer-urheilutoimittaja. Koulutukseltaan hän on kasvatustieteiden maisteri. 
Holopainen oli Yleisradion palveluksessa urheiluselostajana vuosina 1988–2005. Nykyisin hän toimii Laajasalon opiston rehtorina. Vuosina 2003–2007 hän toimi Helsingin Evankelisen Opiston opetustoiminnasta vastaavana vararehtorina sekä urheilujournalismin linjan vastaavana opettajana. Opetustoiminnan lisäksi hän selostaa Urheilukanavalle ampumahiihtoa. Holopainen on ollut kahdesti ehdolla eduskuntaan, vuoden 2003 vaaleissa kristillisdemokraattien ja vuoden 2007 vaaleissa keskustan ehdokkaana.
Näyttelijä Johannes Holopainen on hänen poikansa.
L-systeemi

L-systeemi, tai Lindenmayer-systeemi, on matemaattinen malli, jonka avulla on mallinnettu ja simuloitu kasvien rakennetta ja kasvua. Niiden avulla voidaan mallintaa myös muiden eliöiden rakennetta sekä esimerkiksi joitain fraktaaleja. Unkarilainen teoreettinen biologi ja kasvitieteilijä Aristid Lindenmayer (1925–1989) kehitti L-systeemit vuonna 1968.
Erilaisia L-systeemejä.
L-systeemi on formaalien kielioppien tapaan uudelleenkirjoitukseen perustuva tapa luoda tietyn alkuarvon ja sääntöjen perusteella kielen merkkijonoja. Merkittävin ero Chomskyn kielioppeihin on se, että L-systeemeissä annetun merkkijonon seuraaja muodostetaan korvaamalla sääntöjen perusteella merkkijonon jokainen merkki, kun taas Chomskyn kieliopeissa korvataan yksi merkki kerrallaan.
Yhteysriippumaton L-systeemi.
Olkoon formula_1 aakkosto. Merkitään aakkoston kaikkien merkkijonojen joukkoa formula_2 ja aakkoston kaikkien epätyhjien merkkijonojen joukkoa formula_3.
Yhteysriippumaton L-systeemi (OL-systeemi) on kolmikko formula_4, missä
Sääntö formula_8 kirjoitetaan muodossa formula_9. Merkkiä formula_10 kutsutaan "edeltäjäksi" ja merkkijonoa formula_11 "seuraajaksi". Jokaiselle merkille formula_12 on olemassa seuraaja formula_13 s.e. formula_9. Jos jonkin aakkosen sääntöä ei ole erikseen mainittu, oletetaan säännöksi formula_15.
Olkoon formula_16 mielivaltainen aakkoston formula_1 merkkijono. Merkkijono formula_18, formula_19, voidaan "johtaa suoraan" merkkijonosta formula_20 (merkitään formula_21) joss formula_22 kaikille formula_23. OL-systeemi formula_24 tuottaa merkkijonon formula_25 jos on olemassa merkkijonot formula_26 joille pätee formula_27, formula_28 ja formula_29.
Yhteysriippumaton L-systeemi on "deterministinen" (DOL-systeemi), jos jokaiselle aakkoselle formula_12 on formula_31:ssä tarkalleen yksi sääntö, jossa formula_10 on edeltäjä.
Esimerkki.
DOL-systeemi
tuottaa seuraavat merkkijonot formula_33 iteraatiolla:
Stokastinen yhteysriippumaton L-systeemi.
Eräs epädeterministinen L-systeemi on "stokastinen yhteysriippumaton L-systeemi". Se on muuten kuin OL-systeemi, mutta sisältää lisäksi funktion formula_34, joka yhdistää jokaiseen sääntöön todennäköisyyden, jolla sääntöä käytetään merkkijonoja johtaessa. Jokaiselle formula_12 niiden sääntöjen, joissa formula_10 on edeltäjä, todennäköisyyksien summa on 1.
Yhteysherkkä L-systeemi.
OL-systeemit ovat yhteysriippumattomia ("context-free"), koska edeltäjämerkin yhteys (tai konteksti), eli sen viereiset merkit alkuperäisessä merkkijonossa, eivät vaikuta sääntöjen soveltamiseen. Yhteysherkissä L-systeemeissä sääntöjen soveltaminen riippuu myös merkin viereisistä merkeistä. L-systeemeille on kehitetty monenlaisia yhteysherkkiä laajennoksia, esimerkiksi 1L- ja 2L-systeemit. 1L-systemeissä edeltäjän lisäksi yhden merkin edeltäjän jommaltakummalta puolelta pitää täsmätä sääntöön, jotta sääntöä voidaan soveltaa. 2L-systeemeissä taas edeltäjän lisäksi yhden merkin edeltäjän kummaltakin puolelta pitää täsmätä sääntöön.
Maryam Hassouni

Maryam Hassouni (s. 21. syyskuuta 1985) on alankomaalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä. Hänelle myönnettiin vuonna 2006 kansainvälinen Emmy-palkinto roolista televisioelokuvassa "Offers" (2005). 
Hassounilla on marokkolaiset vanhemmat, mutta hän itse syntyi Amsterdamissa, johon hänen vanhempansa olivat muuttaneet. Hänellä on veli Zakariya ja sisko Sarra. 
Hassouni opiskelee lakia Amsterdamin Vrije Universiteitissa.
Uudenkaupungin satama

Uudenkaupungin satama eli Hepokarin satama (LOCODE: FI UKI) on Uudessakaupungissa, Varsinais-Suomessa sijaitseva satama. Sataman maksimisyvyys on 8,5/10 metriä, ja laitureita siellä on viisi. Sataman toiminta koostuu pääasiassa ro-ro-liikenteen viennistä ja tuonnista. Vuonna 2004 sataman liikevaihto oli 1 400 000 euroa ja henkilökunnan lukumäärä neljä. Satamapäällikkönä Uudenkaupungin satamassa toimii Esa Soini. 
Historia.
Uusikaupunki perustettiin vuonna 1617. Yksi syy kaupungin perustamiseen oli hyvät satamaolosuhteet. Kaupunkia perustettaessa sille myönnettiin verovapaus kymmeneksi vuodeksi. Niinpä alueelle tuli paljon talonpoikaispurjehtijoita ja maakauppiaita. Kaupungin ollessa Ruotsin hallinnassa saivat uusikaupunkilaiset purjehtia ainoastaan Itämeren satamiin. Vuonna 1830, Uudenkaupungin ollessa Venäjän vallan alla, sai kaupunki rajoittamattoman tapulioikeuden. Näin laivat saattoivat purjehtia mihin satamaan maailmassa tahansa. Uusikaupunkilaiset porvarit alkoivat kuljettaa Välimerelle puutavaraa ja toivat paluulastina suolaa.
1800-luvun lopulla, tehokkaan sahateollisuuden kehityttyä, loppui puutavaran menekki ja lautatavaran hinta putosi niin paljon, että sen kuljettaminen purjelaivoilla ei ollut kannattavaa. Kauppapurjehdus alkoikin muuttua rahdinkuljetukseksi. Kun purjelaivakausi päättyi, alkoivat Uudenkaupungin naapurikaupungit kasvaa, kun taas Uudenkaupungin kehitys hidastui.
Uuden kaupunginjohtajan, autotehtaan ja lannoitetehtaan myötä alkoivat kaupunki ja satama 1960-luvulla jälleen kasvaa ja kehittyä. Hangonsaareen vievän Uudenkaupungin radan sivuraiteen päähän perustettiin tuolloin myös Hepokarin seisake. Se avattiin liikenteelle 23.5.1961, mutta seisake lakkautettiin jo runsaan vuoden kuluttua, 14.8.1962.
Kyrönmaa (lehti)

Kyrönmaa on Laihialla keskiviikkoisin ilmestyvä sitoutumaton sanomalehti. Lehden päätoimittajana toimii Johannes Ujainen, joka on myös "Pohjankyrö"-lehden päätoimittaja. "Kyrönmaa"-lehden painaminen tapahtuu Botnia Print Oy:n painossa Kokkolassa.
Historia.
"Kyrönmaa" oli ensimmäisiä maakuntalehden omistamia paikallislehtiä. Lehden perustamisesta teki aloitteen Vaasa Oy. "Kyrönmaa"-lehden ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1956. Tuolloin lehti ilmestyi kerran viikossa ja levikkialueeseen kuuluivat nimen mukaisesti myös muut Kyrönmaan kunnat ja Jurva. Lehden alkuperäinen ilmestymispäivä oli torstai. Lehden nimi oli vuosina 1956–1959 "Kyrönmaa–Laihia".
1970-luvun lopulla "Kyrönmaa" vetäytyi Jurvasta ja sai tilalle levikkiä Vähästäkyröstä. Laihian väkiluvun kasvu vahvisti lehden asemaa nimestä huolimatta juuri Laihian paikallislehtenä. Vuonna 1966 Vaasa Oy:n osakkeet päätyivät suurelta osin laihialaisomistukseen. Vuonna 1979 lehden osake-enemmistö siirtyi toimitusjohtajana vuodesta 1967 työskennelleelle Rauni Luhtalalle.
Vuonna 1984 lehti alkoi ilmestyä kahdesti viikossa. Vuonna 2004 lehteen sulautui Laihialla aikaisemmin ilmestynyt kilpaileva paikallislehti "Kranni-Sanomat", jonka entinen päätoimittaja ja omistaja Erkki Tuori siirtyi "Kyrönmaan" toimituspäälliköksi.
Päätoimittajat.
Päätoimittajina ovat toimineet mm.:
Nickelodeon

Nickelodeon on yhdysvaltalainen lastenohjelmia esittävä kaapelikanava. Se lähettää lapsille ja nuorille suunnattuja draama-, huumori-, piirros- ja musiikkiohjelmia myös kaapeli-, laajakaista-TV- ja satelliittiverkoissa. Nickelodeonilla on ohjelmaa piirroselokuvista sarjoihin ja peleihin. 
Ruotsille aloitettiin erillinen kanava 18. kesäkuuta 2008. Ruotsin Nickelodeon korvasi pohjoismaisen kanavan koko maassa. Pohjoismaiden yleissopimus on kuitenkin edelleen saatavana Tanskassa, Suomessa ja Norjassa.
7. tammikuuta 2013 Viacom lanseerasi Nick Jr:n suomenkielisen version, joka korvasi Nickelodeon Skandinavian kaapelilla ja maanpäällisessä verkossa. Nickelodeon Scandinavia on edelleen saatavana satelliitissa Suomessa.
Nickelodeon-sarjakuvat.
Nickelodeon Magazine
Nickelodeon Suomessa.
Suomessa Nickelodeon oli maksullinen kanava. 1. syyskuuta 2007 Nickelodeon alkoi näkyä myös antenniverkon E-kanavanipun myötä PlusTV:n ja Canal Digitalin yksityisessä kanavapaketeissa, kunnes sen jakelu Suomessa lopetettiin vähäisestä Suomen palvelusta.
Belgian Grand Prix 1993

Belgian Grand Prix 1993 oli Formula 1 -sarjan historian 544. osakilpailu ja 40. Belgian GP. Se ajettiin 29. elokuuta legendaarisella Spa-Francorchampsin maantieradalla 10. kerran. Kilpailun voitti Damon Hill.
Harjoituksissa Alex Zanardi ajoi rajusti ulos nopeassa Eau Rouge mutkassa (kts. ratapiirros), mutta selvisi ihmeen kaupalla hengissä. Hän ei kuitenkaan kyennyt osallistumaan aika-ajoihin.
Anja Angel

Anja Kerttuli Angel, o.s. Larjanko (12. marraskuuta 1939 Oulu – 2. lokakuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. 
Opiskelu ja työura.
Angel opiskeli Pariisissa Sorbonnen yliopiston toimittajakoulussa 1960−1962 ja sen jälkeen Phnom Penhin rojalistis-sosialistis-buddhalaisessa yliopistossa Kambodžassa. Angel työskenteli Ranskassa ja Kambodžassa. Hän oli toimittajana "Me Naiset" -lehdessä 1966−1973, mutta vuodesta 1978 hän on ollut vapaa toimittaja ja vuodesta 1993 vapaa kirjailija.
Angel oli yksi teoksen "Avioero suomalaiseen tapaan" (1969) kirjoittajista. Hän julkaisi siskonsa Leena Larjangon kanssa tietoteokset "Suomalainen unikirja" (1978) ja "Suuri suomalainen unikirja" (1981).
Angelin romaani "Kultatukka" (1982) sai kolmannen palkinnon UKK:n viihderomaanikilpailussa. Viihderomaani "Joka tiikerillä ratsastaa" (1996) sijoittuu Kambodžaan. Angelin kirjoittamat kirjat "Tosinainen ei ikäänsä itke" (1996) ja "Tosinaista ei Viagralla vietellä" (1999) on kuvittanut Seppo Hyrkäs. 
Angel oli naimisissa rikoskirjailija Pentti Kirstilän kanssa. He julkaisivat vuosina 2005−2007 kolme salapoliisiromaania salanimellä Ursula Auer. Omalla nimellään Angel on julkaissut rikosromaaneja jo vuodesta 1993 asti.