tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Feidippides

Feidippides (, ”hevosta säästävä”) oli antiikin kreikkalainen sanansaattaja persialaissotien aikaan 400-luvun eaa. alkupuolella.
Herodotos (n. 484–425 eaa.) kertoo "Historiateoksessa", että ateenalaiset lähettivät Feidippideen hakemaan apua Spartasta taisteluun persialaisia vastaan. Herodotoksen mukaan Feidippides oli perillä Spartassa (225 kilometriä) seuraavana päivänä. Spartalaiset eivät voineet Karneia-juhlansa vuoksi heti lähteä ja myöhästyivät taistelusta. Ateenalaisten onnistui kuitenkin pysäyttää persialaisten eteneminen Marathonin taistelussa. Taistelun jälkeen ateenalaiset palasivat juosten kotiin varmistaakseen, ettei Persian laivasto hyökkää Ateenaan. 
Myöhemmissä versiossa kaksi juoksumatkaa on sekoitettu toisiinsa: Plutarkhos (n. 46–120) siteerasi tutkielmassaan "Ovatko ateenalaiset maineikkaampia sodassa kuin viisaudessa" sittemmin kadonnutta Herakleides Pontoslaisen (n. 387–312 eaa.) teosta, jossa Thersippos-nimisen juoksijan kerrottiin juosseen Marathonista Ateenaan kertomaan voitosta ja kuolleen saavuttuaan perille. Lukianos (n. 125–180) kertoi saman version, mutta hän oli vaihtanut nimen taas Feidippideeksi. Herodotos kirjoitti Marathonin taistelusta 30–40 vuotta sen jälkeen, joten on mahdollista, että hänen kertomuksensa perustuu tositapahtumiin. Pierre de Coubertin ja muut nykyaikaisen olympialiikkeen perustajat pohjasivat modernin maraton-juoksun Robert Browningin vuonna 1879 kirjoittamaan runoon "Feidippides," jossa matka oli taas Marathonista Ateenaan.
Feidippideen juoksun pohjalta järjestetään Spartathlon -ultrajuoksukilpailua, jonka matka noin 246 kilometriä.
Tupakkavero

Tupakkavero on vero, jota peritään tupakkatuotteista. Valmistettu tupakka kuuluu Euroopan unionissa harmonoidun eli direktiiveillä yhdenmukaistetun valmisteverotuksen piiriin. 
Tupakkaveron nostamisen on tutkimuksessa havaittu vähentävän tupakointia. Tupakan hinnannousu 10 prosentilla vähentää savukkeiden kysyntää Länsi-Euroopassa 3–4 %.
Tupakkavero Suomessa.
Tupakkaveron tarkoitus on Suomessa kerryttää verovaroja ja edistää terveyttä mm. vähentämällä tupakointia. Verotus perustuu "tupakkaverosta annettuun lakiin".
Tupakkaveron tuotto Suomessa.
Tupakkaveron tuotosta lähes 90 % kertyy savukkeiden verosta.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen kehittämispäällikön Miikka Vähäsen tutkimuksen mukaan tupakoinnin välittömät kustannukset, kuten terveydenhuollon menot, sairauspäivärahat ja tupakan aiheuttamat tulipalot, olivat vuonna 2012 noin 617 miljoonaa euroa. Välillisten menojen kuten tupakan aiheuttamien kuolemien ja sairaspoissaolojen sekä tupakkataukojen aiheuttamat tuotannon menetykset Vähänen arvioi olevan noin 840–930 miljoonaa euroa.
Parcae

Parcae, "synnyttäjät" (latinan sanasta "parere", kantaa, synnyttää), olivat roomalaisessa mytologiassa alun perin kaksi syntymän ja synnytyksen jumalatarta, Decima ja Nona. Kreikkalaisen mytologian moirien vaikutuksesta Parcaen kolmanneksi jäseneksi liitettiin myöhemmin myös kuoleman jumalatar Morta, ja heidän tehtäväkseen tuli ihmisen kohtalon sääteleminen. Siitä lähtien tämän kolmikon on katsottu vaikuttaneen ratkaisevalla tavalla jokaisen ihmisen elämänvaiheisiin.
Jupiterin kuut

Jupiterin kuut ovat Jupiteria kiertäviä kuita, joita tunnetaan 97 (23. toukokuuta 2023). Niistä tunnetuimmat ovat neljä suurinta galileilaista kuuta Io, Europa, Ganymedes ja Kallisto. Näiden kuiden sisäpuolella kiertää pienempiä epäsäännöllisen muotoisia kuita, joista tunnetuin on Amalthea. Hyvin kaukana kiertää joukko melko pieniä kuita, joiden arvellaan olevan Jupiterin sieppaamia asteroideja tai komeettoja. Näistä uloimmat kiertävät taannehtivasti eli toiseen suuntaan kuin Jupiterin muut kuut.
Tutkimuksen historiaa.
Galileo Galilei (1564–1642) löysi Jupiterin kuut vuonna 1609, jolloin hän tutki taivasta uudella keksinnöllä, kaukoputkella. Hän kirjoitti havainnoistaan vuonna 1610 Venetsiassa ilmestyneen teoksen "Sidereus Nuncius." Galilei havaitsi 7. tammikuuta 1609 Jupiterin vierellä kolme erittäin kirkasta tähteä. Seuraavana yönä niiden asema oli erilainen. 13. tammikuuta Galilei näki yhtä aikaa kaikkiaan neljä tähteä. Niille on annettu nimet Io, Europa, Ganymedes ja Kallisto. Galilei antoi niille yhteisen nimen "Medicien tähdet" Cosimo II del Medicin kunniaksi. 
Galilein teos aiheutti aluksi kiivasta polemiikkia ja torjuntaa. Galilein kollega Padovassa, kuuluisa Cesare Cremonini kutsui väitteitä vehkeilyksi ja väitti, ettei Galilei ollut nähnyt yhtään mitään. Myöhemmin Johannes Kepler (1571–1630) antoi tunnustuksensa, samoin Rooman jesuiitat, jotka aluksi olivat olleet epäluuloisia. Myöhemmin Galilei kirjoitti: "vaikka nuo tähdet itse olisivat laskeutuneet maan päälle todistamaan ja puhumaan itsestään", sekään ei olisi vakuuttanut viimeisiä jääräpäitä. 
Kuujärjestelmä kaavamaisesti.
Jupiterin kuut voidaan jakaa eri ryhmiin niiden etäisyyden, radan soikeuden, radan kaltevuuden, koon ja niin edelleen mukaan. Jupiterin suurten kuiden ja näitä sisempien kuiden oletetaan syntyneen muodostuvaa Jupiteria ympäröineessä kaasukiekossa. Lähellä Jupiteria säännöllisillä radoilla kiertävät kuut muodostavat eräänlaisen pienoisaurinkokunnan. Sisin suurista kuista, Io, saattaa olla niin tiheä siksi, että muodostuttuaan kirkkaana hehkunut Jupiter haihdutti Iosta kaikki kevyet helposti haihtuvat aineet pois. Jupiterin suuret kuut ja pienistä kuista suurin, Amalthea, ovat keskenään rataresonanssissa 1:2:4.
Luettelo Jupiterin kuista.
Kuut on lueteltu lyhyimmästä kiertoradasta lähtien. Jupiterin neljä suurinta kuuta ovat Galilein kuut, joiden massa on riittävän suuri muodostamaan niistä pallomaisia. Muut kuut ovat epäsäännöllisen muotoisia. Negatiivisella kiertoajalla on merkitty kuut, joiden kiertorata on retrogradinen eli taannehtiva.
David Halberstam

David Halberstam (10. huhtikuuta 1934 – 23. huhtikuuta 2007) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Hänet tunnetaan varhaisesta työstään kirjoittajana Vietnamin sotaan liittyvistä tapahtumista sekä myöhemmästä urastaan urheilutoimittajana. 
Halberstam syntyi New Yorkissa ja valmistui Harvardin yliopistossa. Hän kirjoitti jo 1950-luvun lopulla "The Tennessean" -lehteen, mutta siirtyi sitten "New York Timesiin". Hän kuvasi Vietnamin sotaa kattavasti ja näki myös Thích Quảng Đứcin polttoitsemurhan. Hänelle myönnettiin George Polk - ja Pulitzer-palkinnot. Häntä haastateltiin vuonna 1968 dokumenttielokuvassa "Sian vuosi". 
Halberstam julkaisi lukuisia faktapohjaisia kirjoja 1960–2000-luvuilla. Vuonna 1980 vankikarkuri murhasi hänen veljensä, kardiologi ja kirjailija Michael J. Halberstamin. 
Halberstam kuoli auto-onnettomuudessa 23. huhtikuuta 2007 Menlo Parkissa, Kaliforniassa. Juuri ennen kuolemaansa hän oli saanut valmiiksi Korean sotaa käsittelevän teoksensa "The Coldest Winter".
Michael Smuin

Michael Smuin (13. lokakuuta 1938 – 23. huhtikuuta 2007) oli yhdysvaltalainen balettitanssija ja koreografi. 
Smuin syntyi Missoulassa, Montanassa, ja tanssi pitkään American Ballet Theatressa ja San Francisco Balletissa. Hän toimi jälkimmäisen taiteellisena johtajana 1973–1985. 
Smuin oli menestynyt myös koreografina ja voitti tällä alalla sekä Tony- että Emmy-palkinnon. Hän kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen huhtikuussa 2007.
Kalevi Ahoniemi

Kalevi Ahoniemi (13. tammikuuta 1938 Hattula – 20. lokakuuta 2003 Espoo) oli suomalainen kirjailija. Hän voitti J. H. Erkon kirjoituskilpailun 1957. 
Ahoniemen tuotantoon kuuluu sekä proosaa että runoutta.
Markku from Finland

Markku from Finland (oikealta nimeltään Antti Toivonen) on MySpacen kautta julkisuuteen noussut suomalaista ”junttia” esittävä internethahmo. Mikahäkkispaitaan pukeutuva Markku on karikatyyri suomalaisesta formulaturistista, joka Suomen vuoden 2007 Euroviisu-isännyydestä hullaantuneena tekee ulkomaalaisille suunnattuja esittelyvideoita Suomesta. Markku on 46-vuotias mies, koulutukseltaan teknikko, naimaton ja kertoo harrastavansa avantouintia, sauvakävelyä, sudokua ja karaoken laulamista. Hänet tunnetaan ulkonäöllisesti silmälaseista ja tekoviiksistä. Markun Suomi-aiheisia videoita on katsottu YouTubessa yli puoli miljoonaa kertaa.
Subtv palkkasi internetissä huomattavaa suosiota keränneen Markun euroviisutoimittajakseen isännöimään puolen tunnin mittaista keskusteluohjelmaa, jota alettiin esittää kanavalla 2. toukokuuta 2007. "Markku’s Morning Comb to Eurovision 2007" -nimisessä aamushow’ssa tavattiin Markku sekä viisuvieraita ja seurattiin Helsingin euroviisuhuumaa.
Markku-hahmon on luonut sketsikomediakokoonpano nimeltä Ruttoryhmä. Ruttoryhmä on kerännyt YouTubessa Markun vedolla sketseilleen yli miljoona katsomiskertaa.
Rodney Anoa’i

Rodney Anoa'i (2. lokakuuta 1966 – 23. lokakuuta 2000) oli samoan-amerikkalainen showpainija, joka tunnetaan paremmin kehänimellään Yokozuna. Yokozuna on myös sumopainin korkein arvo. Anoa'i oli 193 cm pitkä ja painoi 253 kg. Painavimmillaan hän oli 350-kiloinen. Anoain ehkä merkittävin painivuosi oli 1993, kun hän voitti Royal Rumblen. 
Anoa'i kuoli 23. lokakuuta 2000 sydänkohtaukseen painikiertueellaan Liverpoolissa vain 34-vuotiaana.
Nicola Sanders

 
Nicola Clare Sanders (s. 23. kesäkuuta 1982 Milton Keynes, Englanti) on brittiläinen yleisurheilija, joka kilpaili urallaan pääasiassa 400 metrin juoksussa ja 400 metrin aitajuoksussa.
Sanders osallistui vuonna 1999 sekä Riian alle 20-vuotiaiden EM-kisoihin, joissa sijoittui kolmanneksi 400 metrin aidoissa ajalla 59,21 että Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoihin, joissa sijoittui neljänneksi ajalla 58,96. Seuraavana vuonna hän karsiutui Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa. Vuonna 2005 Sanders juoksi universiadeissa kuudenneksi. Helsingin MM-kisoissa hän karsiutui 400 metrin aitojen alkuerissä, mutta oli mukana voittamassa MM-pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa.
Vuonna 2006 Sanders sijoittui neljänneksi Kansainyhteisön kisoissa ajalla 55,32. Hän juoksi samana kesänä Euroopan cupissa toiseksi 400 metrin sileällä ajalla 51,92. Göteborgin EM-kisoissa hän oli 400 metrillä kuudes juostuaan 50,87. Sanders voitti 400 metrillä EM-kultaa Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa 2007 ajalla 50,02 ja kuului lisäksi Britannian pronssijoukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä. Osakan MM-kisoissa hän voitti 400 metrillä hopeaa ennätyksellään 49,65 ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa pronssia yhdessä Christine Ohuruogun, Marilyn Okoron ja Lee McConnellin kanssa.
Sanders karsiutui 400 metrin välierissä Pekingin olympialaisissa 2008 ja Berliinin MM-kilpailuissa 2009. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui 400 metrin välierissä. Pekingin olympialaisissa Britannian pitkän viestin joukkue sijoittui alun perin viidenneksi, mutta nousi vuosia myöhemmin Venäjän ja Valko-Venäjän joukkueiden dopinghylkäysten takia olympiapronssille. Berliinin ja Daegun MM-kisoissa joukkue sijoittui alun perin neljänneksi ja Barcelonan EM-kisoissa 2010 kolmanneksi. Venäjän joukkueen hylkäysten takia nämä sijoitukset paranivat lopulta yhdellä.
Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Sanders juoksi neljänneksi sijoittuneessa Britannian 4 × 400 metrin viestijoukkueessa.
Loukkaantumisten takia Sanders ei juurikaan kilpaillut vuoden 2012 jälkeen ja vuonna 2014 hän ilmoitti lopettavansa uransa.
T. Rex (albumi)

T. Rex on samannimisen brittiläisen glam rock-yhtyeen ensimmäinen albumi nimenvaihdon jälkeen. Levy on ilmestynyt vuonna 1970. Tyylillisesti albumi oli sekoitus yhtyeen aiempaa psykedeelistä soundia, sekä uutta glam rock -tyylilajia. Albumin jokaisen kappaleen on tehnyt yhtyeen keulahahmo Marc Bolan. Albumilla ei julkaistu T.Rexin sen hetken ainoata hittiä "Ride a White Swan", koska Bolan ei halunnut fanien joutuvan maksamaan samasta kappaleesta kahdesti, sillä kyseinen kappale oli julkaistu myös singlenä.
Erik Castrén

Erik Johannes Sakari Castrén (20. maaliskuuta 1904 Helsinki – 24. kesäkuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteen professori ja diplomaatti. Opiskeluaikanaan hän toimi Akateemisessa Karjala-Seurassa.
Erik Castrénin vanhemmat olivat pankinjohtaja Sakari Castrén ja Lydia Rosaura Lemberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1921 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1926 sekä lakitieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1938. Castrén sai varatuomarin arvon 1930. Hän teki opintomatkan Saksaan ja Sveitsiin 1935–1936.
Erik Castrén oli ulkoasiainministeriössä avustajana 1926, vt. jaostosihteerinä 1927 sekä Suomen Pariisin lähetystön avustajana 1929–1930. Hän toimi sitten asianajajana ja oli helsinkiläisen J. Castrénin asianajotoimiston osakkaana 1930–1939. Talvi- ja jatkosodan aikana Erik Castrén oli ulkoministeriön neuvottelevana virkamiehenä 1939–1945. Hän oli Suomen valtuuskunnan jäsenenä Petsamon nikkelineuvotteluissa Moskovassa 1941, asiantuntijana Moskovan välirauhanneuvotteluissa 1944 sekä valtion asiamiehenä merisotasaalisoikeudessa 1943–1944. Hän ei hyväksynyt juutalaispakolaisten luovutuksia natsi-Saksaan. 
Castrénin ansioksi lasketaan, että hän löysi sopimustekniset aukot, joilla Suomi pääsi irtautumaan Ryti–Ribbentrop-sopimuksesta. Sodan jälkeen Castren työskenteli kansainvälisen oikeuden ynnä valtiosääntöoikeuden professorina Helsingin yliopistossa 1945–1967.
Castrén oli muun muassa Haagin pysyvän kansainvälisen välitystuomioistuimen jäsenenä vuodesta 1954 alkaen, vertailevan oikeustieteen instituutin esimiehenä 1954–1956 ja Saksan velkojen järjestelyä koskeneen kansainvälisen välitystuomioistuimen varapresidenttinä vuodesta 1954 sekä presidenttinä vuodesta 1967. Hän oli Suomen valtuuskunnan jäsenenä 1956–1957 ja 1968–1977. 
Erik Castrén -instituutti, kansainvälisen oikeuden ja ihmisoikeuksien instituutti Helsingin yliopistossa, on nimetty hänen mukaansa.
Myös Erik Castrénin pojasta Martti Castrénista tuli Helsingin yliopiston oikeustieteen professori.
James Goldsmith

James Goldsmith (26. helmikuuta 1933 Pariisi, Ranska – 19. heinäkuuta 1997 Benhavís, Espanja) oli poliitikko, europarlamentaarikko ja liikemies. Ranskassa hänet tunnettiin paremmin nimellä Jimmy Goldsmith. Hän perusti Euroopan integraatiota vastustaneen puolueen ("Referendum Party").
Hänen isänsä oli saksalaista syntyperää oleva Ison-Britannian kansalainen ja äitinsä ranskalainen. Goldsmith opiskeli Eton Collegessa, mutta jätti opinnot kesken. Hän loi huomattavan omaisuuden elintarvike- ja lääketeollisuudessa. Hän osti vuonna 1977 ranskalaisen "L’Express"-viikkolehden, jonka avulla hän pyrki saamaan ajatuksiaan julkisuuteen. Hän myi lehden vuonna 1987. 
Vuonna 1993 hän julkaisi teoksen "The Trap", jonka Paavo Väyrynen käänsi suomeksi nimellä "Ansa" (1995). Kirjassaan Goldsmith kuvaa miten länsimainen yhteiskunta on ”mennyt ansaan” ja varoittaa tehomaatalouden, ydinenergian, vapaakaupan ja erityisesti monenkeskisen GATT-järjestelmän (General Agreement on Tariffs and Trade) vaaroista. Energiantuotannon lisäämisen sijaan Goldsmith suosittelee energian säästöä, johon päästäisiin ottamalla käyttöön uutta tekniikkaa, joka vähentää sähkön tarvetta. Hän kirjoitti vielä vuonna 1995 kirjan "The Response", jossa vastaa "Ansaa" koskevaan kritiikkiin.
Hän vastusti Euroopan yhdentymistä ja perusti Euroopan unionin vastaisen "Referendum Party" -puolueen. Hän työskenteli Euroopan parlamentissa Riippumattomat kansakuntien puolesta -ryhmässä vuosina 1995–1997. Goldsmith kuoli syöpään 19. heinäkuuta 1997 64 vuoden ikäisenä.
Toijalan satamarata

Toijalan satamarata oli Suomen rataverkkoon kuulunut vuosina 1925–1926 rakennettu noin neljän kilometrin pituinen sivurataosuus Toijalan rautatieasemalta Toijalan satamaan Vanajaveden rantaan. Satamaan rakennettiin pysäkkirakennus virkamiesasuntoineen ja tavarasuojineen. Radan rakentaminen aloitettiin syyskuussa 1925 ja rakentamisesta vastasi armeijan Rautatiepataljoona. 
Radan ja sataman kautta kulki aluksi Valkeakoskelle menevä tavaraliikenne kunnes rataosuus Toijala–Valkeakoski valmistui vuonna 1938. Henkilöliikenne satamaradalla lopetettiin vuonna 1941.
1930-luvulla radalla oli vilkasta liikennettä kesäisin, liikenne koostui etenkin valtion halkokuljetuksista ja Vihavuoden sahan puutavarakuljetuksista ja myös Vanajaveden rantojen huvila-asukkaat käyttivät rataa. Talvisin radan käyttö hiipui lähes olemattomiin. Vuonna 1938 oli suunnitelmia valtion suuren viljavaraston rakentamisesta Mustamäelle, jonka vierestä satamarata kulki. Tämä olisi lisännyt radan liikennettä mutta lopulta viljavarasto rakennettiin Turenkiin.
Jatkosodan jälkeen rataa käytettiin tukinkuljetukseen ja halkojen kuljettamiseen Toijalan asemalle. Satamassa laskettiin myös vesille rautateitse paikalle tuodut Hopealinjan vesibussit. Sataman rautatieliikennepaikka lakkautettiin vuonna 1971. Vielä 1990-luvun lopulla satamaan ajettiin lättähatuilla suosittuja juhannusjunia. Satamarata katkaistiin puolivälistään vuonna 1999 Tampere–Helsinki-moottoritien rakennustyön yhteydessä ja rata ulottuu nykyisin vain Rautaruukki Oy:n tuotantolaitoksille. Sataman liikennepaikan rakennukset siirtyivät Toijalan kaupungin omistukseen vuonna 1999.
Maassamuutto

Maassamuutto tarkoittaa maan rajojen sisäpuolella tapahtuvaa muuttoa, erotuksena maan rajojen ulkopuolelle suuntautuva muutto eli siirtolaisuus tai ulkomailta tapahtuva maahanmuutto. Euroopan unionissa vapaan liikkuvuuden myötä on alettu puhua Euroopan unionin sisäisestä maassamuutosta jäsenmaiden välillä tapahtuvan maahanmuuton tai maastamuuton yhteydessä.
Muuttoliike.
Maan sisäinen muuttoliike voidaan jakaa kuntien väliseen ja kuntien sisäiseen muuttoon. Alue, jolta muutto tapahtuu on lähtöalue. Päämääränä oleva alue on tuloalue. Lähtö- ja tulomuuton erotus muodostaa nettomuuton, joka voi olla negatiivinen (muuttotappio) tai positiivinen (muuttovoitto). Muuttotaseella tarkoitetaan väestömäärään tai viiteryhmään suhteutettua tarkastelua; esimerkiksi muuttajien määrää tuhatta asukasta kohden tai prosenttiosuutta. 
Muuttoliike voidaan määritellä usealla eri tavalla riippuen sitä, pidetäänkö muuton kriteerinä muuton kestoa, muuttoaluetta tai muuttoetäisyyttä. Muuttoliike voi olla vapaaehtoista tai pakkoon perustuvaa (pakolaisuus, turvapaikka jne.). Vapaaehtoinen muuttoliike voi olla maassamuuttoa tai siirtolaisuutta.
Nurikabe

Nurikabe () on japanilainen looginen ruudunpäättelypeli. Nurikabe on japania ja japanin kansantaruissa se viittaa tietä tukkivaan näkymättömään seinään, johon jalkaisin kulkevat vetoavat myöhästyessään. Nurikaben keksi ja nimesi japanilainen tehtäväjulkaisu ”Nikoli”. Tunnetuin englanninkielinen käännös on ”"Islands in the Stream"” eli "saaret virrassa".
Pelimekaniikka.
Nurikabea pelataan yleensä neliömäisellä ruudukolla, jonka koko vaihtelee tehtävän haastavuuden mukaan. Alussa ruudukko on tyhjä lukuun ottamatta muutamia ruutuja, jotka sisältävät numeroita. Toisin kuin sudokussa, Nurikabessa ei kuitenkaan täytetä ruudukkoa numeroilla vaan mustilla ja valkoisilla ruuduilla ("Islands in the Stream" kutsuu näitä ”vedeksi” ja ”maaksi”). Mustat ruudut muodostavat ”Nurikaben” eli ”virran”. Kaikkien mustien ruutujen täytyy muodostaa yhtenäinen ketju, joka ei sisällä 2x2 ruutua suurempia mustien palikoiden keskittymiä. Ketju ei saa myöskään sisältää numeroituja ruutuja. Valkoiset ruudut muodostavat ”saaria”. Jokaisessa saaressa saa olla vain yksi numeroitu ruutu ja itse saaressa numeroidun ruudun osoittama määrä ruutuja. Tehtävää ratkaistessa mustaksi tiedetyt ruudut merkitään mustiksi ja varmojen valkoisten ruutujen kohdalla käytetään pistettä.
Kuten monissa muissakin logiikkatehtävissä, kussakin Nurikabe-tehtävässä on vain yksi oikea ratkaisu. Satunnaisella ruutujen sijoittelulla ei siis saa aikaan toimivaa Nurikabe-tehtävää.
Vaikka pelin säännöt ovat huomattavasti useita muita logiikkatehtäviä monimutkaisempia, ne on helppo omaksua ja tehtävien ratkaiseminen on nopeasti opittu. Aloittelijat pystyvät ratkaisemaan haastavimmankin Nurikaben, jos heille annetaan tarpeeksi aikaa. Harjaantuneemmat ratkaisijat taas pystyvät tekemään saman tehtävän paljon nopeammin käyttäen hyväkseen oppiamiaan monimutkaisia päättelymenetelmiä.
Bonnevillen suolatasanko

Bonnevillen suolatasanko on Utahin osavaltiossa Yhdysvalloissa sijaitseva muinaisen vesistön paikalle haihtumisen seurauksena syntynyt suolapannu. Suolatasanko on paksuudeltaan 1,8 m ja pinta-alaltaan 260 km². Lähin asutus on West Wendoverin kasinokaupunki. Bonnevillen tasangoille johtaa Interstate 80. Salt Lake Cityyn on matkaa 185 km.
Paikka on kuuluisa, koska siellä on järjestetty maailmanennätyskokeita moottoripyörillä ja kilpa-autoilla, kuten Johnny Allenin ajama epävirallinen maailmanennätys 649 cm³ Triumphilla 1956. Kilparadat, joita on yleensä kaksi, merkitään joka kesän alussa mustilla viivoilla ja mittamaileilla. Ratojen pituus on yleensä 10–12 mailia (16–19 km) ja leveys 80 jalkaa (24 m).
Alueen elvyttämistä eli ennallistamista varten, on aloitettu Utahin osavaltion rahoittamat ja myöntämät pelastustoimenpiteet.
Vähä-Vallunen

Vähä-Vallunen on kylä Lemussa nykyisen Maskun kunnan alueella Varsinais-Suomessa. Se sijaitsee Kustavintien läheisyydessä, Miiaistentien varrella ja noin seitsemän kilometrin etäisyydellä kunnan keskustasta. Kylässä on tällä hetkellä kuusi taloa ja noin kymmenen vakituista asukasta. Kylän historiallinen rakenne on hyvin säilynyt.
Historia.
Kylän alueella on ollut asutusta viimeistään jo rautakaudella, jolloin alueella sijainnut Kuuvanvuoren muinaislinna on rakennettu. Ensimmäiset kirjalliset maininnat Vähä-Vallusten kylästä ovat peräisin vuodelta 1540, jolloin siellä sijaitsi kolme taloa. Kylä on todennäköisesti kuitenkin paljon tätä vanhempi. Vähä-Vallusten kantatila on toiminut myös vuosien 1650 ja 1720 välillä Turun Akatemian palkkatilana. 1700-luvun puolivälissä kylässä on ollut myös yksi sotilastorppa. Kylän nykyisistä tiloista Vähä-Vallusten päärakennus on vanhimmilta osiltaan peräisin 1700-luvulta. Mäki-Heikkilän ja Tuomisen päärakennukset ovat valmistuneet 1800-luvulla.
Kylämaisema ja luonto.
Alkuperäinen maaseutumainen kylärakenne on säilynyt Vähä-Vallusissa hyvin. Kantatilan vanha pihapiiri ympäristöineen onkin luokiteltu kulttuurihistoriallisesti ja maisemallisesti arvokkaaksi kohteeksi. Kylän metsäsaarekkeiden pirstomien peltojen läpi virtaa Mannerjärveen laskeva pieni Suottionoja-niminen joki. Myös Lemun Kolkanpolun retkeilyreitistö kulkee kylän itäosan metsäalueella. 
Kylän saviset peltomaat ovat pääasiassa viljanviljelyskäytössä. Havupuuvaltaiset, talouskäytössä olevat metsät ovat suurelta osin eri-ikäistä taimikkoa, mutta kylän pohjoisosissa on myös vanhaa metsää. Kylän metsissä sijaitsee muutamia sudenkuoppia. Ne on kaivettu maahan susien pyydystämiseksi 1800-luvulla, Varsinais-Suomessa tapahtuneiden susien tekemiksi väitettyjen lastensurmien aikoihin.
Charles W. Woodworth

Charles W. Woodworth (28. huhtikuuta 1865 Champaign, Illinois – 19. marraskuuta 1940) oli Kalifornian yliopiston professori ja Berkeleyn kampuksen entomologian osaston perustaja. Woodworth vaikutti aikanaan voimakkaasti hyönteistieteen kehitykseen, sekä oli ensimmäinen tutkija joka kasvatti banaanikärpäsiä laboratoriossa ja ehdotti niiden käyttöä geneettisessä tutkimuksessa.
Elämä.
Woodworth syntyi Champaignissa, Illinoisissa 1865. Hänen isänsä, Alvin Oakley Woodworth, kuoli Charlesin ollessa viisivuotias. Woodworth suoritti ylemmän korkekoulututkinnon Illinoisin Urbana-Champaignin yliopistossa vuonna 1886. Vuosien 1886–1888 ja 1900–1901 välillä Woodworth työskenteli Harvardin yliopistossa maan johtavan hyönteistieteilijän, H.A. Hagenin työryhmässä. Vuonna 1891 Woodworth siirtyi Kalifornian yliopistoon apulaisprofessoriksi. Hänen perustamansa yliopiston entomologian osasto toimi Woodworthin ohjauksessa hänen eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 1930. 
Woodworth meni naimisiin vuonna 1889 Leonora Sternin kanssa, jonka kanssa hän sai neljä lasta. Heidän pojastaan, Charles E. Woodworthista tuli myös myöhemmin kuuluisa hyönteistieteilijä. Charles W. Woodworth kuoli vuonna 1940.
Tieteelliset saavutukset.
Charles W. Woodworth kasvatti Harvardin yliopistossa työskennellessään ensimmäisenä tutkijana suuria määriä banaanikärpäsiä. Thomas Hunt Morganin sanojen mukaan Harvardin professori William E. Castle aloitti Woodworthin ehdotuksesta geneettiset tutkimukset banaanikärpäsellä, tutkien sisäsiittoisuutta. Yhteyksiensä kautta Castle sai myös Morganin kiinnostumaan banaanikärpästutkimuksesta, mikä merkitsi läpimurtoa lajilla tehdylle tutkimukselle.
Woodworth julkaisi elämänsä aikana runsaan määrän monipuolista hyönteistieteellistä kirjallisuutta.Hän muun muassa julkaisi useita tutkimuksia Kalifornian alueen hyönteisistä, hyönteisten siipisuonten rakenteesta ja hyönteisten torjunnasta. Hän myös perusti "University of California Publications in Entomology" -julkaisun ja vaikutti voimakkaasti Yhdysvaltain hyönteismyrkkyjen käyttöä koskevaan lainsäädäntöön.
Kouvolan Dekkaripäivät

Kouvolan Dekkaripäivät on vuosittain Kouvolassa kesäkuun viikonloppuna järjestettävä, rikoskirjallisuuteen keskittyvä tapahtuma. Tapahtuma järjestetään Kouvola-talolla yhteistyössä Kouvolan kaupungin kanssa. Ensimmäiset Kouvolan Dekkaripäivät järjestettiin vuonna 1997.
Dekkaripäivät ovat kaikille avoin ja ilmainen tapahtuma ja ne keräävät rikoskirjallisuudesta kiinnostuneita eri puolilta Suomea yhteen. Dekkaripäivillä kuullaan vuosittain eri kotimaisten kirjailijoiden puheita. Myös poliittisia vaikuttajia on nähty, muun muassa presidentti Tarja Halonen ja ministeri Jari Lindström esiintyivät vuoden 2016 Dekkaripäivillä.
Joka vuosi Kouvolan Dekkaripäivät järjestävät kaikille avoimen kirjallisuuteen liittyvän kilpailun, jonka voittajat ilmoitetaan seuraavan vuoden Dekkaripäivillä. Kilpailun voittaja teksteistä kootaan teos, joka julkaistaan Dekkaripäivillä myös, mutta teosta myydään Dekkaripäivien lisäksi paikallisissa kirjastoissa. 
Dekkaripäivien ohjelmaan on kiteytynyt Kansantuomioistuin, jossa puidaan lukunäytelmän muodossa oikeustapauksia. Tuomioistuimen aikana yleisö saa pohtia arvoitusta ja arvailla syyllistä, sekä lopullisen tuomion oikeudenmukaisuutta.
Christian de Portzamparc

Christian de Portzamparc (s. 5. toukokuuta 1944 Casablanca, Marokko) on ranskalainen vuonna 1994 Pritzker-palkittu arkkitehti ja urbanisti. Hän opiskeli arkkitehtuuria École Nationale des Beaux-Arts -koulussa Pariisissa. 
Portzamparc on suunnitellut Belgian Louvain-la-Neuvessa sijaitsevan Hergé-museon.
Poikimahalvaus

Poikimahalvaus on yksi lehmien yleisimmistä sairauksista. Sen esiintyvyys karjassa on 5–10 prosenttia. Yleisimmin halvauksia esiintyy lehmillä, jotka ovat poikineet 5–6 kertaa.
Syy.
Poikimahalvauksen taustalla on kalsiumaineenvaihdunnan häiriö. Veren kalsiumpitoisuuden laskettua riittävän alas lihasten toiminta lamaantuu ja lehmä halvaantuu. Poikimahalvaus syntyy, kun lehmän kalsiumin tarve maitoon on suurempi kuin sen rehustaan imeyttämän ja luustostaan irrottaman kalkin määrä. Jos säätelymekanismit eivät toimi tarpeeksi tehokkaasti, veren kalsiumpitoisuus laskee liian alas, mikä lamauttaa lihakset. Taudin synnylle on oleellista, etteivät luuston solut kykene riittävän nopeasti muuttamaan luiden rakennusvaihetta purkuvaiheeksi, mistä tulee ajankohtaista maidontuotannon alkaessa.
Oireet.
Poikimahalvauksen alkuvaiheessa lehmä on normaalia vaisumpi ja sen ruokahalu katoaa. Ruumiinlämpö laskee ja sydämensyke heikkenee. Korvat ja iho voivat tuntua kylmiltä, koska ääreisverenkierto huononee. Jos eläin sairastuu ennen poikimista, synnytys ei etene normaalisti. Tilan edetessä lehmä ei pääse enää ylös, vaan makaa kyljellään. Ilman hoitoa se kuolee vuorokaudessa.
Hoito.
Poikimahalvausta hoidetaan eläinlääkärin antamalla suonensisäisellä kalsiumruiskeella, joka toistetaan tarvittaessa 12 tunnin välein. Suun kautta lääkitseminen ei ole mahdollista, koska nielun lihakset eivät loppuvaiheessa enää toimi. Tällöin lääke voi joutua keuhkoihin ja aiheuttaa eläimen kuoleman. 
Ennaltaehkäisy.
Halvauksia voidaan ennaltaehkäistä rajoittamalla lehmän kalsiumin saantia ennen poikimista, jolloin kalsiumin imeytyminen luustosta ja suolistosta tehostuu. Lehmälle voidaan myös syöttää elimistöä hapattavia anionisuoloja, jotka lisäävät kalsiumin erittymistä virtsaan. Juuri ennen poikimista kalsiumin saantia lisätään reilusti. Näillä toimenpiteillä pystytään ehkäisemään noin puolet halvauksista.
Myös poikimisen jälkeen annettavia kalsiumlisä 2-3 päivää suurituotoksisille lehmille.
Aiemmin on poikimahalvauksen ehkäisyyn käytetty ensimmäisinä vasikoimisen jälkeisinä päivinä niin sanottua "ruutulypsyä", jossa utareita lypsetään tietyssä järjestyksessä vähän kerrallaan välillä maitotiehyitä hieroen, mutta menetelmän teho on hyvin epävarma.
Altistavia tekijöitä.
Poikimahalvaukselle altistavia tekijöitä ovat ikä, rotu, ruoansulatuskanavan häiriöt ja vääränlainen ruokinta. Varsinkin nurmirehun liian korkea kaliumpitoisuus on vaarallista, koska se estää magnesiumin imeytymistä, mitä puolestaan tarvitaan kalsiumin imeytymiseen.
Taloudellinen merkitys.
Poikimahalvauksella on myös taloudellista merkitystä, koska se laskee lehmän tuotosta. Lisäksi poikimahalvauksen sairastaneet lehmät ovat alttiimpia esimerkiksi utaretulehdukselle, ketoosille ja juoksutusmahasairauksille.
Jukkasjärvi

Jukkasjärvi on taajama ja entinen kunta nykyisessä Kiirunan kunnassa, Norrbottenin läänissä Pohjois-Ruotsissa. Jukkasjärvellä on 548 asukasta (2010). Jukkasjärven ensimmäiset asukkaat muuttivat alueelle 1600-luvulla. Tukipilarikirkko-tyylinen Jukkasjärven kirkko on rakennettu vuonna 1726. Jukkasjärven kuuluisin nähtävyys on jäähotelli. 
Vuonna 1948 silloinen Jukkasjärven maalaiskunta muutettiin kokonaisuudessaan Kiirunan kaupungiksi. Näin syntynyt kaupunki oli koko maailman toiseksi suurin. Nykyiseen Kiirunan kuntaan kuuluu myös entinen Kaaresuvannon kunta.
Kultivaattori

Kultivaattori on järeä maataloudessa käytettävä maanmuokkausväline, joka asennetaan yleensä traktorin perään. Kultivaattori muistuttaa rakenteeltaan äestä ja sitä käytetään maatalousmaiden säännölliseen kuohkeuttamiseen ja sänkimuokkaukseen, yleensä myös tiivistyneiden ja savipitoisten maiden maanparannukseen. Sillä voidaan joissain tapauksissa korvata kyntöauran käyttö. Kultivaattoria käyttämällä voidaan välttää vettä läpäisemättömän kyntöanturan muodostuminen.
Kultivaattori ei käännä muokattavaa maata yhtä paljon kuin aura, joten se on auraa hieman kevyempi muokkauskone.
Kultivaattorit voidaan yleensä jakaa perusmuokkaus- ja kylvömuokkauskoneisiin niiden järeyden ja työsyvyyden mukaan.
Perusmuokkauskoneena käytetään kultivaattoria, jonka työsyvyys on suuri, vaihdellen 10–30 cm välillä. Sillä pyritään kuohkeuttamaan maata ja rikkomaan kasvin juuria syvältä, edellisen sadonkorjuun jälkeen. Perusmuokkauksen jälkeen pelto ei ole yleensä sellaisenaan kylvökunnossa vaan vaatii siihen vielä oman työvaiheen. Kylvömuokkaukseen voidaan käyttää kultivaattoria, jonka työsyvyys on matalampi.
Kevyen ja raskaan kultivaattorin rakenne on samankaltainen. Molemmissa on yleensä ristikkäisistä teräspalkeista koostuva runko. Koneessa on usein piikkimäiset terät, jotka on kiinnitetty rungon poikittaisiin teräspalkkeihin. Terät tunkeutuvat maahan ja sekoittavat, kääntävät ja nostavat sitä. Koneen runkoon kiinnitetään kultivaattorin muut osat, kuten pyörät ja jälkimuokkauskone. Raskaamman, perusmuokkaukseen käytettävän kultivaattorin terät ovat vastaavasti järeämpiä ja leveämpiä, jolloin terän muokkaama alue ulottuu leveämmälle alueelle varmistaen tehokkaan muokkauksen kun työsyvyys on suuri.
Kultivaattorit joiden työleveys on pieni, ovat yleensä nostolaitekiinnitteisiä, jolloin kone saadaan nostettua ylös eikä se tällöin vaadi hinaukseen tarvittavia tukipyöriä. Nostolaitekiinnitteisen koneen rakenne on hyvin yksinkertainen, eikä se yleensä vaadi vetolaitteelta monimutkaista hydrauliikkaa. Leveämmät kultivaattorit kiinnitetään vetokoukkuun ja ovat hinattavia. Rakenteeltaan ne taittuvat joko niin, että kone taittuu keskeltä kahteen osaan pystyasentoon, tai vasemmalta ja oikealta reunalta ylös kun keskiosa pysyy paikalla. Koneen taittaminen ja työsyvyyden säätö tapahtuvat usein hydrauliikkasylintereiden avulla.
Ricardo Bochini

Ricardo Enrique Bochini (s. 25. tammikuuta 1954, Zárate, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Keskikentällä niin sanotulla "kymppipaikalla" pelannut Bochini voitti maailmanmestaruuden vuoden 1986 MM-kisoissa.
"El Bocha" pelasi koko 20-vuotisen aktiiviuransa Independientessä. Hänelle kertyi 740 pääsarjaottelua. Kukaan muu ei ole pelannut samassa seurassa yhtä monta ottelua Argentiinan 1. divisioonassa. Bochini ei ollut niinkään maalintekijä (107 maalia), mutta hän oli taitava syöttäjä ja hänen pelinrakennustaitoaan arvostettiin. Bochini voitti Independientessä neljä Argentiinan mestaruutta sekä neljä Copa Libertadoresia.
Bochini voitti maailmanmestaruuden vuonna 1986 Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa. Hän pelasi turnauksessa vain yhden ottelun, koska kymppipaikkaa piti hallussaan Diego Maradona.
Huhtikuussa 2007, 16 vuotta uran lopettamisen jälkeen, Ricardo Bochini pelasi virallisessa ottelussa 6. divisioonan "Barracas Bolívarin" joukkueessa.
Ethel Stark

Ethel Stark C.M., GOQ (25. elokuuta 1910 – 16. helmikuuta 2012) oli kanadalainen viulisti ja kapellimestari. 
Stark syntyi Montréalissa ja opiskeli McGillin musiikkikonservatoriossa. Vuosina 1928–1934 häntä opettivat Curtis Institute of Musicissa Lea Luboshutz, Louis Bailly, Artur Rodziński, Fritz Reiner sekä Carl Flesch.
Stark perusti vuonna 1940 Montreal Women's Symphony Orchestran, jota hän johti vuoteen 1960. Hänestä tuli vuonna 1979 Order of Canadan jäsen ja vuonna 2003 National Order of Quebecin "Grand Officer". 
Montrealissa on Starkin mukaan nimetty puisto, Parc Ethel-Stark.
Johann Joseph Abert

Johann Joseph Abert (20. syyskuuta 1832 – 1. huhtikuuta 1915) oli saksalainen säveltäjä.
Abert opiskeli kontrabassonsoittoa Prahan konservatoriossa. Hän pääsi vuonna 1853 Stuttgartin hoviorkesteriin ja toimi vuosina 1867–1888 sen "Kapellmeisterina". Hän kuoli Stuttgartissa 82-vuotiaana.
Abertin tuotantoon kuuluu muun muassa kamarimusiikkia ja yksinlauluja, mutta myös lukuisia menestyneitä oopperoita.
Keltaraputokko

Keltaraputokko ("Cryptocentrus cinctus") on tokkojen heimoon kuuluva kalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Keltaraputokko kasvaa noin 7 cm pitkäksi. Se on kirkkaankeltainen, etuosa ja evät pienten vaaleansinisten pilkkujen kuvioimat. Silmät kohoavat kulmikkaan pään yläpuolelle. Rintaevät ovat muiden tokkojen tapaan voimakkaat.
Alkuperä.
Keltaraputokko elää luonnossa Malediiveilla ja Sri Lankan lähivesillä sekä muualla indopasifisella merialueella. Se elää useimmiten koralliriuttojen yhteydessä olevissa hiekkapohjaisissa kohdissa, missä se pääsee kaivautumaan vaaran uhatessa pesäkoloonsa. Sitä tavataan yleensä 1–10 metrin syvyydessä.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Keltaraputokko kaivautuu mielellään ainakin pyrstöosaltaan hiekkaan. Se puolustaa reviiriään, mutta on harvoin aggressiivinen muita kuin lajitovereitaan kohtaan. Keltaraputokko voi elää symbioosisuhteessa samassa hiekkakuopassa tai kolossa suunnilleen samankokoisten pistoolikatkarapujen ("Alpheus" sp.) kanssa. Jos kala kokee itsensä uhatuksi, se nököttää pesäkolossaan, mutta jos se uskaltaa, se liikuskelee ympäriinsä, seuloo pohjahiekkaa ja poimii kivien seasta öttiäsiä.
Keltaraputokot voivat hypätä ulos akvaariosta, joten korotettua reunaa tai kansilaseja suositellaan. Ne lisääntyvät myös akvaario-olosuhteissa, ja kasvatettuja yksilöitä pidetään kestävämpinä kuin luonnosta pyydystettyjä.
Keltaraputokkopari saattaa kutea myös kotiakvaariossa. Todella pienet poikaset kuoriutuvat jo neljän päivän päästä. Poikasten kuolleisuus on suuri, sillä ne kehittyvät eri tahtiin ja saattavat syödä sisaruksiaan, sen lisäksi että niitä uhkaavat kaikki muutkin planktoninsyöjät. Lisäksi poikasten ruokkiminen tarpeeksi hienojakoisella elävällä ravinnolla on kotioloissa vaikeaa. Vasta noin kahden viikon ikäisinä poikaset ovat tarpeeksi suuria syödäkseen rataseläimiä, ja kuukauden ikäisinä ne kykenevät syömään vastakuoriutuneita "Artemia"-kidusjalkaisia.
Vesiolot ja ravinto.
Keltaraputokkoja pidetään 22–28-asteisessa vedessä meriakvaariossa jossa on paljon uintitilaa ja korallihiekkapohja. Ne eivät näyki koralleja, joten ne käyvät myös riutta-akvaarioon. Ne syövät lihaisaa pakasteruokaa, jota suositellaan annettavaksi kahdesti päivässä. Ne hankkivat tilaisuuden tullen myös itse ravintoa kaivelemalla akvaarion pohjahiekan seassa eläviä pieneliöitä.
Bart Berman

Bart Berman (s. 29. joulukuuta 1938 Rotterdam) on alankomaalais-israelilainen pianisti ja taidemusiikin säveltäjä. 
Bertman opiskeli pianonsoittoa Jaap Spaandermanin johdolla Amsterdamissa. Hänet tunnetaan mm. Franz Schubertin sekä 1900-luvun taidemusiikin tulkitsijana.
Savu meihin

Savu meihin on Absoluuttisen Nollapisteen kappale ja single yhtyeen vuoden 1995 toiselta studioalbumilta "Muovi antaa periksi". Se julkaistiin tammikuussa 1996 levymerkillä AMT.
Kappaleet.
Kappaleet sovittanut Absoluuttinen Nollapiste.
Funet

Funet () on Suomen korkeakoulujen ja tutkimuksen tietoverkko, jota operoi opetusministeriön hallinnoima, valtion kokonaan omistama CSC – Tieteen tietotekniikan keskus. Funet-verkko palvelee suomalaisia yliopistoja, ammattikorkeakouluja sekä tutkimuslaitoksia tarjoamalla niille tietoliikenneyhteydet.
CSC vastaa Funet-verkon toiminnasta ja kehittämisestä. Erilaisten tietoliikenneyhteyspalveluiden lisäksi muita Funet-palveluja ovat myös erilaiset tietoturva-, käytön tuki, viestintä- ja jakelupalvelut.
Historia.
Funet-tietoverkkohanke aloitettiin 1980-luvulla. Hankkeen alkuperäisenä tarkoituksena oli kehittää Suomen korkeakoululaitoksen tietoliikenneyhteyksiä. Funet-verkon kautta Suomi liittyi kansainväliseen Internetiin vuonna 1988. Tarkkaa liittymispäivää ei tiedetä, mutta se oli suurin piirtein marraskuun puolivälissä. Erillinen avajaistilaisuus oli seuraavana vuonna. Verkko oli muutaman vuoden pelkästään tutkijoiden käytössä. Verkon nopeus oli aluksi 56 kilobittiä sekunnissa.
Tekniikka.
Funet-verkon ulkomaanyhteydet on toteutettu pohjoismaisen tutkimusverkon NORDUnetin kautta. Nordunet puolestaan muodostaa osan Euroopan tutkimuksen Géant2-runkoverkkoa.
Vuodesta 2008 lähtien Funet-yhteyksiä on uusittu osa kerrallaan mustan kuidun varassa toimiviksi kuituyhteyksiksi, jotka mahdollistavat myös erillisten valopolkujen käytön ja tarvittaessa jopa useiden satojen gigabittien sekuntinopeudet. Ensimmäiset 100 Gbit/s yhteydet Funetissa otettiin tuotantokäyttöön 2015. 
Syksyllä 2017 yksittäisten asiakasorganisaatioiden yhteydet Funettiin olivat pääsääntöisesti 1 Gbit/s tai 10 Gbit/s Ethernetillä toteutettuja, ja ulkomaanyhteyksien kapasiteetti NORDUnetin kautta oli 220 Gbit/s. 
Kuten kaikki suomalaiset internet-operaattorit, myös Funet on FICIXin jäsen.
Momenttiavain

Momenttiavain on työkalu, jonka avulla pultteja ja muita kierteitettyjä osia voidaan kiristää haluttuun kiristysmomenttiin. Momenttiavaimessa voi olla asteikko, josta nähdään vääntömomentti avainta väännettäessä tai avain voi naksahtaa, kun avaimeen asetettu kiristysmomentti on saavutettu. Momenttiavaimet voivat olla myös elektronisia.
Momenttiavaimia käytetään, kun halutaan saavuttaa käsivaraista kiristystä tarkempi ja tasaisempi kireys. Esimerkiksi useimpien polttomoottorien sylinterikannet kiristetään momenttiavaimella määrättyyn momenttiin.
Nicolas Roeg

Nicolas Jack Roeg (15. elokuuta 1928 Lontoo – 23. marraskuuta 2018 Lontoo) oli englantilainen elokuvaohjaaja. Roegin elokuville on tunnusomaista tarinoiden pirstominen lyhyiksi fragmenteiksi, joiden kronologiaa Roeg usein sekoitti. Hänen filminsä "Kauhunkierre" ("Don't Look Now", 1973) äänestettiin ykköseksi vuonna 2011 "Time Out" -lehden 150:lle elokuva-alan ammattilaiselle tekemässä kyselyssä kaikkien aikojen sadasta parhaasta brittielokuvasta.
Pitäjänmäen kenttärata

Pitäjänmäen kenttärata oli venäläisten vuosina 1915–1916 tukkien kuljetusta varten rakentama 750 mm:n raideleveydellä ollut kapearaiteinen metsärautatie Helsingin maalaiskunnan, nykyisten Helsingin ja Vantaan kaupunkien, alueella. 
Rautatie kuljetti tukkeja Helsingin ympäristön metsistä meren rantaan edelleen uitettaviksi. 
Radan linjaus.
Rata rakennettiin osapuilleen reitille Laajalahden laituri (Munkkiniemi) – IBM:n toimitalo (Munkkiniemi) – Stockmannin korjaamo (Pitäjänmäki) – Strömbergin tehdas (Pitäjänmäki) – rantaradan alitus – Kaupintien ja Vihdintien kulma (Konala) – Konalan risteys – Tuulenpesäntie Malminkartanossa – Sanomala Isotammentiellä (Martinlaakso).
Radan pituus oli arviolta vähintään 15 kilometriä. 
Ainoa varsinainen asema ja veturitallit kolmioraiteineen olivat Pitäjänmäen aseman lähellä. Toinen kolmioraide oli radan päätepisteessä Vantaalla. Keimolaan, nykyisen Aluman tehtaan luo, jäi vallankumouksen tullessa suuret määrät radan kuljetettavaksi tarkoitettua puutavaraa ja ratatarvikkeita, eli rataa oli ilmeisesti tarkoitus jatkaa sinne asti.
Kalusto.
Radalla oli käytössä kaikkiaan viisi veturia, joista tiettävästi neljä venäläisvalmisteista, sekä tuntematon määrä tukkivaunuja ja parikymmentä soravaunua. 
Jokioisten rautatien vaiheisiin rata liittyy sikäli, että vuonna 1915 linnoitustöihin myyty ja Tallinnaan päätynyt JR3-veturi, Baldwin 17493/1900, 2-8-2T, oli lyhyen aikaa radalla odottaessaan kuljetusta eteenpäin. 
Liikenteen loppu ja radan purkaminen.
Tukkiliikenne loppui Helmikuun Vallankumoukseen vuonna 1917 ja rata jäi toimettomaksi. Liikenteen loppuessa veturit oli laskettu vedestä tyhjiksi ja jäätymistä ehkäisevät varotoimet oli tehty huolellisesti ja jostain syystä kalusto jätettiin muutenkin rauhaan, kun inventoijat saapuivat paikalle seuraavana kesänä, veturit ja vaunut tavattiin hyvässä kunnossa. 
Pitäjänmäen kenttärata purettiin vuonna 1919. Kolme venäläisperäistä tenderiveturia, pääosa soravaunuista ja kiskoista vaihteineen siirrettiin rakenteilla olleelle Outokummun–Juojärven Rautatielle, osa meni Loviisaan, Röjsön turveradalle.
Vetokalusto käytettiin loppuun Outokummussa. Sitä käytiin katsomassa sodan jälkeen sotakorvausinventoinnin yhteydessä, mutta hylättiin silloinkin. Tukkivaunut menivät Vaaherjoen - Syskyjärven metsäradalle Laatokan Karjalaan, missä ne käytettiin loppuun jo kauan ennen talvisotaa.
Strutter

Strutter on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Kissin kappale. Se on vuonna 1974 julkaistun "Kiss"-albumin aloitusraita. Se on lisäksi yksi harvoista Kissin kappaleista, jonka yhtyeen keulakuvat Paul Stanley ja Gene Simmons ovat tehneet yhdessä. Stanley kirjoitti sanoituksen Simmonsin sävellykseen "Stanley the Parrot". Kappaleen laulaa Stanley.
Singlenä ilmestyessään se ei sijoittunut listoille.
Vuoden 1978 versio.
Vuonna 1978 ”Strutterista” äänitettiin uusi versio ja se julkaistiin "Double Platinum" -kokoelmalla. Kyseisessä Neil Bogartin ideoimassa uusioversiossa oli vaikutteita diskomusiikista. Ainoan tunnetun listasijoituksen uusi versio saavutti Etelä-Afrikassa, missä se ylsi 89:nneksi.
Muuta.
"Strutter"-kappale löytyy myös videopeleistä "Guitar Hero II", "" ja "Frets on Fire".
Painemittari

Painemittari eli manometri on paineen mittaamiseen tarkoitettu koje. Yksinkertaisin painemittari on U-putkimanometri, jossa on nesteellä täytetty U-kirjainta muistuttava lasinen putki. Kun putken toiseen päähän lisätään paine, neste pakenee eteenpäin putkessa, kunnes pintojen korkeuseron tulo nesteen ominaispainon kanssa vastaa paine-eroa. 
Teknilliseen paineenmittaukseen on kehitetty sulavampia järjestelmiä, kuten metallin jousivoimaan perustuvia mittareita.
Niistä tavallisin on bourdonputki- eli paineputkimanometri, joissa on hyvin litteästä messinki- tai teräsputkesta taivutettu paineputki eli -kaari, joka paineen alaisena pyrkii oikenemaan suoraksi. Putken pää on yhdistetty mittariin, jossa osoitin näyttää paineen. Nopeiden paineenvaihteluiden tai suurten paineiden mittaukseen käytetään sähköisiä paineantureita, joihin liitetty sähköinen mittauslaite rekisteröi paineen.
Laika &amp; The Cosmonauts

Laika &amp; The Cosmonauts oli suomalainen instrumentaalirock-yhtye, joka toimi vuosina 1987–2008. Se edusti 1980-luvulla rautalangan uutta tulemista yhdessä muun muassa Agentsin, The Mustangsin ja The Quietsin rinnalla. 1990-luvulla yhtye sai suosiota myös Yhdysvalloissa surf-tyylisellä musiikillaan.
Yhtyeen perustivat 1980-luvun lopulla muun muassa J. Karjalaisen Mustissa Laseissa soittaneet rumpali Janne Haavisto ja kitaristi Mikko Lankinen innostuttuaan amerikkalaisen The Ventures -yhtyeen instumentaalimusiikista. Alun perin Pluto &amp; The Astronautsiksi kutsuttuun yhtyeeseen saatiin myös urkuri-kitaristi Matti Pitsinki ja basisti Tom Nyman, ja kokoonpano pysyi samana koko yhtyeen uran ajan. Laika-avaruuskoiraa muistelevaan nimeen päädyttyään yhtye esiintyi alkuaikoinaan sen mukaisissa neuvostotyylin avaruusaiheisissa asuissa.
Laika &amp; The Cosmonauts julkaisi kaikkiaan kahdeksan albumia ja lisäksi kokoelman "Cosmopolis 1988–2008". Albumit "Instruments of Terror" (1993), "The Amazing Colossal Band" (1995) ja "Zero Gravity" (1996) julkaisi riippumaton Upstart-yhtiö Yhdysvalloissa. Sen jälkeen yhtye sai sopimuksen Warner Musicin kanssa ja teki sille albumin "Absurdistan" (1997). 
Yhtye teki keväällä 1995 parinkymmenen konsertin kiertueen, joka ulottui Detroitista New Yorkiin, San Franciscoon, Los Angelesiin, New Orleansiin ja Washingtoniin. Se teki puolen tusinaa muutakin kiertuetta Yhdysvalloissa ja esiintyi muun muassa Ministry-yhtyeen "Filth Pig" -kiertueella 1996. Yhtyeen kahta kappaletta kuullaan vuoden 1996 Hollywood-elokuvassa "Flipper" (1996), jonka pääosia näyttelevät Paul Hogan ja Elijah Wood. Mika Kaurismäki käytti yhtyeen musiikkia elokuvassaan "LA Without a Map" (1998).
Laika &amp; the Cosmonauts lopetti toimintansa vuonna 2008 soittamalla viimeisen keikkansa Texasin Austinissa, jossa se oli tullut niin tunnetuksi, että tarinan mukaan sen albumit löytyivät levykaupan osastolta ”paikalliset yhtyeet”. Mikko Mäkelä teki yhtyeen viime vaiheista dokumenttielokuvan "Last Day in the Office" (2010).
Edward Taylor

Edward Taylor (s. 1931) on brittiläinen käsikirjoittaja, joka tunnetaan parhaiten radiokuunnelmastaan "Knalli ja sateenvarjo" (). Tätä alun perin BBC:n esittämää kuunnelmaa on Suomessa lähetetty vuodesta 1980 Yleisradion yleisohjelmassa ja sittemmin YLE Radio 1:llä vuoteen 2010 asti. 
Taylor keksi "Knallin ja sateenvarjon" 1960-luvun alulla oltuaan lounaalla Richard Murdochin kanssa. Murdoch oli pyytänyt Tayloria kirjoittamaan radiokomedian, jossa hän itse esiintyisi.
Englannissa "Knallia ja sateenvarjoa" kuultiin 144 jaksoa ja siitä on myös versiot Etelä-Afrikassa ja Ruotsissa. Taylor kirjoitti uusia jaksoja Suomen versioon aina vuoteen 2008 saakka.
Taylor on kirjoittanut myös salapoliisiromaanit "Shadows of Treason" (2012) ja "Terror by Gaslight" (2015).
Taylor asuu Lontoossa vaimonsa Suen kanssa. Heillä on tytär.
Martta Haatanen

Martta Haatanen, o.s. Sandström (7. heinäkuuta 1904 Iisalmi – 17. joulukuuta 1977 Tornio) oli suomalainen kirjailija. 
Henkilöhistoria.
Haatasen isä oli rautatienrakentaja Juho Uljas Sandström ja äiti Vilhelmiina Toivanen. Hänen puolisonsa 1926–1963 oli Jukka Haatanen. Torniossa Haatanen asui vuodesta 1947 ja kuoli siellä 73-vuotiaana. Haatanen kävi kansakoulun ja työskenteli elintarvikejakelun rahastonhoitajana rautatierakennustyömaalla sekä myöhemmin Karjalan pakolaisten avustuskeskuksessa. Hän toimi elokuusta 1940 alkaen "Pohjolan Sanomien" pakinoitsijana, tilapäisenä toimittajana ja kirja-arvostelijana. 
Haatanen osallistui sotien jälkeen Tornion kunnallispolitiikkaan Maalaisliiton edustajana, kaupunginvaltuustossa hän oli 1957-1968 ja kaupunginhallituksessa 1960. Hän oli kaupungin historian ensimmäinen naisjäsen kaupunginhallituksessa.
Kirjallinen tuotanto.
Haatasen esikoisromaani oli rautatieaiheinen "Rautaiset siteet" vuodelta 1936. Läpimurtoteos kirjailijana oli vuonna 1940 ilmestynyt "Yön kuningatar". Kaikkiaan hän kirjoitti 19 romaania, joita on käännetty ruotsiksi, tanskaksi ja ranskaksi. Suomalaisille äideille omistettu sota-aikaan sijoittuva romaani "Kirkastettu sydän" on Ilmari Unhon ohjaaman elokuvan "Kirkastettu sydän" pohjana. Pakinoitsijana Haatanen käytti nimimerkkejä Mirjam Koski ja Mukan Sohvi. Pakinoissa hän myös käytti Peräpohjolan murretta, vaikka kirjoittikin kirjansa yleiskielellä.