tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Daimí Pernía

Daimí Pernía (s. 27. joulukuuta 1976 Pinar del Río) on kuubalainen yleisurheilija, 400 metrin aitajuoksun maailmanmestari.
Pernía harrasti nuoruudessaan koripalloa. Ensimmäisissä yleisurheilun arvokisoissaan, nuorten MM-kilpailuissa Lissabonissa 1994, hän selviytyi välieriin 400 metrin sileällä matkalla. Aidatulla ratakierroksella hän saavutti universiadeissa pronssia 1997 ja kultaa 1999. Pan-Amerikan kisoissa hän voitti 1999 kultaa sekä 400 metrin aidoissa että 4 × 400 metrin viestissä.
Pernía voitti Sevillan MM-kisoissa 1999 kultaa 400 metrin aitajuoksussa ennätyksellään 52,89. Hän kukisti Nezha Bidouanen vain yhdellä sadasosasekunnilla. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän aitoi neljänneksi ajalla 53,68 jääden pronssista 11 sadasosan päähän . Pitkässä viestissä hän ankkuroi Kuuban kahdeksanneksi . 
Pernía saavutti pronssia 400 metrin aidoissa Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 juostuaan 54,51. Kahta vuotta myöhemmin hän oli toinen Pan-Amerikan kisoissa ja voitti 2004 Ibero-Amerikan mestaruuden ajalla 54,84. Ateenan olympialaisissa hän jäi alkueriin. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän juoksi toisen osuuden seitsemänneksi sijoittuneessa Kuuban viestijoukkueessa . Samana vuonna hän vei toista osuutta myös Kuuban voittaessa Pan-Amerikan kisoissa kultaa 4 × 400 metrin viestissä .
Espen Bjervig

Espen Bjervig (s. 30. kesäkuuta 1972) on norjalainen maastohiihtäjä.
Bjervig edusti Norjaa Ramsaun MM-kisoissa 1999, missä hän hiihti avausosuuden Norjan hopealle sijoittuneessa viestijoukkueessa. Samoissa kisoissa hän sijoittui kahdeksanneksi 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa ja 14:nneksi takaa-ajokilpailussa.
Maailmancupissa Bjervig saavutti yhden osakilpailuvoiton, vuoden 1999 tammikuussa Otepäässä 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Palkintokorokkeelle kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui kuudessa maailmancupin henkilökohtaisessa kilpailussa. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi kaudella 1998–1999 ja kahdeksanneksi kaudella 1999–2000.
Bjervig toimi vuosina 2018–2023 Norjan maastohiihtomaajoukkueen johtajana.
Phoenix (albumi)

Phoenix on power metal -yhtye Dreamtalen neljäs albumi, joka valmistui vuonna 2008. Tällä albumilla laulajana toimii Erkki Seppänen. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Rami Keränen sekä sanoittanut Erkki Seppänen, ellei toisin mainittu.
Karpaattien biosfäärialue

Karpaattien biosfäärialue on biosfäärialue Ukrainassa, Karpaattien vuoriston itäosassa. Se valittiin biosfäärialueeksi vuonna 1992, ja se on pinta-alaltaan 578 neliökilometriä puskurivyöhyke mukaan luettuna. Karpaattien kansallispuisto kuuluu osana biosfäärialueeseen, ja siellä sijaitsee Ukrainan korkein vuori Hoverla ympäristöineen.
Biosfäärialue koostuu kahdeksasta erillisestä massiivista. Alue peittyy pääasiassa metsiin, joita ovat pyökkivaltaiset aarniometsät, saksanpihtametsät ja sekametsät, joissa kasvaa tammia, kuusia ja pyökkejä. Tämän lisäksi alueella on vuoristoniittyjä, joihin lukeutuu myös ns. narsissilaakso.
Elin Nilsen

Elin Nilsen (s. 12. elokuuta 1968 Bæsmøn, Norja) on norjalainen entinen hiihtäjä.
Nilsen saavutti urallaan lukuisia arvokisamitaleita viestihiihdossa. Olympiahopeaa hän saavutti kolmesti: Albertvillestä 1992, Lillehammerista 1994 ja Naganosta 1998. MM-kisoista hän saavutti viestihopeaa Thunder Baysta 1995, Trondheimista 1997 ja Lahdesta 2001. Lisäksi hän saavutti kaksi MM-pronssia viestikilpailuista: Val di Fiemmestä 1991 ja Falunista 1993.
Nilsenin paras henkilökohtainen arvokisasijoitus on neljäs sija, minkä hän saavutti kolmesti. Sekä Albertvillessä 1992 että Naganossa 1998 hän oli 30 kilometrin matkalla neljäs. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi Ramsaussa 1999 15 kilometrin kilpailussa.
Loppuvaiheessa uraansa Nilsen keskittyi niin sanottujen ylipitkien matkojen kilpailuihin. Hän voitti 2002 Otepäässä käydyn Marathon Cupin kilpailun. Seuratasolla Nilsen edusti Bossmo og Ytteren IL -seuraa. Vuonna 2002 hän voitti Norjan mestaruuden 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Lisäksi hänellä on hopea ja pronssi muilta matkoilta Norjan-mestaruushiihdoista.
Janne Stefansson

Janne Reidar Stefansson (s. 19. maaliskuuta 1935 Transstrand) on ruotsalainen 1960-luvulla menestynyt hiihtäjä.
Stefansson voitti urallaan Vaasahiihdon kaikkiaan seitsemän kertaa (1962–1966, 1968–1969), mitä useampaan on yltänyt vain Nils "Mora-Nisse" Karlsson (9 voittoa).
Zakopanen MM-kisoissa 1962 Stefansson saavutti hopeaa 30 kilometrillä ja oli kuudes sekä 15 että 50 kilometrin matkoilla, mutta ei päässyt Ruotsin kultaa voittaneeseen viestijoukkueeseen. Kaksi vuotta myöhemmin Innsbruckin olympialaisissa hän voitti viestikultaa ja saavutti henkilökohtaisilta matkoilta kaksi nelossijaa (30 km ja 50 km) sekä yhden viidennen sijan (15 km). Hän kilpaili myös Lahden MM-kisoissa 1958 (11. sija 30 kilometrillä), Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960 (neljäs sija viestissä ja seitsemäs sija 15 kilometrillä) sekä Oslon MM-kisoissa 1966 (18. sija 15 kilometrillä).
Muista hiihtosaavutuksista merkittävin on 7-kertainen Vaasa-hiihdon voitto 1960-luvulla eli hän on "Mora-Nisse" Karlssonin jälkeen saavuttanut toiseksi eniten Vaasa-hiihdon voittoja. Ruotsin mestaruuksia Stefansson saavutti vain kerran eli vuonna 1965 50 kilometrillä.
Ben Ainslie

Charles Benedict "Ben" Ainslie, CBE (s. 5. helmikuuta 1977 Macclesfield) on brittiläinen kilpapurjehtija ja nelinkertainen olympiavoittaja sekä moninkertainen maailmanmestari. Ainslie on aloittanut purjehduksen kahdeksanvuotiaana ja kilpailemisen kymmenenvuotiaana. 
Kansainvälinen purjehtijaliitto on valinnut hänet vuoden purjehtijaksi vuosina 1998 ja 2002.
Arne Larsen

Arne Larsen (s. 23. joulukuuta 1937 Asker) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä, lajissaan maailman kärkimiehiä 1960-luvun alussa.
Larsen sijoittui Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 yhdistetyssä kuudenneksi. Zakopanen MM-kilpailuissa 1962 hän voitti maailmanmestaruuden 5,6 pisteen erolla Neuvostoliiton Dmitri Kotškiniin. Innsbruckin olympialaisissa 1964 hän sijoittui viidenneksi ja Oslon MM-kilpailuissa 1966 sijalle 11.
Larsen voitti yhdistetyn Ruotsin hiihtokisoissa vuonna 1962 ja Salpausselän Kisoissa vuonna 1964. Holmenkollenilla hän sijoittui parhaimmillaan toiseksi vuonna 1960.
Larsen kuului myös mäkihyppääjänä Norjan parhaimmistoon. Vuonna 1962 hän voitti Norjan mestaruuden sekä yhdistetyssä että mäkihypyssä ja sijoittui Zakopanen MM-kisoissa suurmäessä 19:nneksi sekä Salpausselän mäkikisassa kolmanneksi.
Vuonna 1965 Larsenille myönnettiin Holmenkollen-mitali. Seuratasolla hän edusti Heggedal IL:ia.
Lietetatar

Lietetatar ("Persicaria foliosa") on rannoilla kasvava yksivuotinen tatarkasvi. Se on mainittu Euroopan unionin luontodirektiivin liitteissä II ja IV, sillä se on unionin alueella hyvin harvinainen. Laji on Suomessa harvinainen, rauhoitettu ja erittäin uhanalainen. Luontodirektiivi velvoittaa Suomen suojelemaan lietetattaren kasvupaikkoja ja rauhoittamaan kasvin myös suojelualueiden ulkopuolella.
Ulkonäkö ja koko.
Rento- tai kohenevavartinen lietetatar kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Varsi on vihreä tai joskus punertava. Lähes ruodittomat lehdet ovat kapeita, 3–7 cm pitkiä ja puoli senttiä leveitä. Kukinto on vihertävän punertava harsu tähkä ja muistuttaa kääpiökokoista rypäleterttua. Lietetatar kukkii heinä-syyskuussa. Lietetatar muistuttaa läheisesti eräitä muita vedessä kasvavia tatarlajeja, kuten katkeratatarta ("P. hydropiper") ja mietotatarta ("P. minor").
Levinneisyys.
Lietetatarta tavataan varsin pienellä alueella Euroopassa, pääasiassa Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. Lisäksi sitä tavataan myös Virossa ja pääesiintymisalueesta hyvin kaukana Keski-Venäjällä.
Suomessa lietetatarta tavataan harvinaisena Etelä- ja Keski-Suomesta. Sisämaassa esiintymiä tavataan Kainuun korkeudelle saakka, rannikolla pohjoisimmat esiintymät ovat Perämeren pohjukassa. Euroopan lietetattarista Suomessa kasvaa arviolta 30–45 prosenttia. Suurimmat esiintymät Suomessa ovat Pohjanmaalla jokisuistoissa.
Elinympäristö.
Lietetatar suosii avoimia savirantoja ja rantaliejukkoja sekä tulvaisia järvien, jokien ja jokisuistojen rantoja. Se kasvaa yleensä matalassa vedessä, mutta voi jäädä kuivalle maalle vedenpinnan laskiessa. Lietetattaren kasvupaikkoja ovat vähentäneet vesirakentaminen sekä rantojen umpeenkasvu rantalaidunnuksen loputtua.
Užin kansallispuisto

Užin kansallispuisto (, lyhennys Ужанський НПП tai Ужанський НП) on luonnonsuojelualue Ukrainassa, Taka-Karpatian hallinnollisella alueella. Suojelualue sijaitsee Užjoen yläjuoksun läheisyydessä ja on nimetty tämän joen mukaan. Už tämä on Tonavan sivujoki Tisza vesistöön kuuluvan Laborecin sivuhaara.
Kansallispuisto perustettiin vuonna 1999. Suojelualueena seutu on ollut kuitenkin jo vuodesta 1912. Se kuuluu Slovakian, Puolan ja Ukrainan alueella sijaitsevaan Itä-Karpaattien biosfäärialueeseen. Lisäksi se on osa Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta Karpaattien pyökkimetsät.
Kansallispuistossa on merkittäviä luonto- ja kulttuurihistoriallisia kohteita. Alueelta löytyy sekä pyökkivaltaisia aarniometsiä että puuarkkitehtuuria. Puiston alueella on turisteja varten tehty vaellusreittejä.
Sarvijoki

Sarvijoki on kylä Kurikan kaupungissa Etelä-Pohjanmaalla, entisen Jurvan kunnan alueella. Sarvijoelta on matkaa Kurikan keskustaan noin 45 kilometriä, mutta Vaasaan alle 40 kilometriä.
Sarvijoen eteläosassa sijaitseva Riskun umpipihainen talo kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Sarvijoen nauhamainen kyläasutus peltoineen on keskittynyt kylälle nimensä antaneen Sarvijoen ja sitä seuraavan maantien varrelle. Ensimmäiset asukkaat asettuivat kylään 1600-luvun alkupuolella. Maatalouden lisäksi elantoa ovat tuottaneet 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa perustetut saha, mylly ja meijeri.
Kylätoiminta.
Sarvijoen Kyläyhdistys on varsin aktiivinen. Yhdistys järjestää erilaista toimintaa ja kokoontumisia Sarvijoella. Kyläyhdistyksen hallinnoima mökki sijaitsee keskellä kylää. Mökin ympäristöstä löytyy kesäaikana kaikille avoin maauimala, tenniskenttä, frisbeegolf-rata, sekä urheilukenttä ja leikkipuisto. Kylän keskuksessa sijaitsee myös Sarvijoen entinen kyläkoulu, missä toimii nykyään juhlatalo Willa Sarwijoki.
Fusilieeri

Fusilieeri (, ) tarkoittaa alun perin kevyellä piilukkomusketilla ("fusil") aseistettua sotilasta. Termiä käytettiin ensimmäisen kerran vuoden 1680 aikoihin. Myöhemmin termi laajeni rykmentilliseksi määritelmäksi ja saattoi tarkoittaa esimerkiksi vanhan ja perinteikkään eliittirykmentin jäsentä tai vain pelkkää jalkaväen sotilasta. Termi on yhä käytössä joidenkin valtioiden armeijoissa.
Historia.
Erilaisia piilukkoa käyttäviä tuliaseita käytettiin 1500-luvun puolivälistä alkaen. 1600-luvulla piilukkoaseita suosittiin tykistön suojajoukkojen parissa. Koska tuon ajan tykkimiehet käyttivät avonaisia ruutitynnyreitä ladatessaan tykkejä, oli vaarallista käyttää jatkuvasti palavia sytyttimiä suojajoukkojen aseissa. Piilukkomusketeilla varustetuista sotilaista koottiin komppanioita vartioimaan tykkejä vihollisen hyökkäyksiltä. Myös omia tykkimiehiä oli syytä valvoa, sillä he saattoivat yrittää karata asemistaan hätääntyessään taistelun melskeessä. 
Vielä 1600-luvun puolessa välissä termiä fusilieeri käytettiin lyhyitä musketteja kantavista joukoista tai ratsain siirtyvistä jalkaväen sotilaista, mutta pian nimitys siirtyi erityisesti tykistön suojajoukoille. Sotamarsalkka Vaubanin uudistusten myötä perustettiin Ranskan kuninkaalliset fusilieerit-rykmentti vuonna 1671. Koska piilukkomusketti yleistyi, sanan fusilieeri alkuperäinen merkitys jäi käytöstä ja siirtyi kuvaamaan kevyen jalkaväen sotilasta yleensä.
Nykyaikana.
Fusilieerijoukko-osastot ovat säilyttäneet paikkansa brittiläisessä sotilasperinteessä. Historiallisesti brittiarmeijalla oli ennen ensimmäistä maailmansotaa yhdeksän fusilieerirykmenttiä. Vuonna 1968 jäljellä olleet neljä fusilieerirykmenttiä yhdistettiin Kuninkaalliseksi fusilieerirykmentiksi (Royal Regiment of Fusiliers), joka on nykyään ainoa jäljellä oleva fusilieerijoukko-osasto Yhdistyneen kuningaskunnan armeijassa.
Kanadassa fusilieerirykmenttejä on nykyään viisi: The Royal Highland Fusiliers of Canada, Les Fusiliers du St-Laurent, Les Fusiliers Mont-Royal, The Princess Louise Fusiliers, Les Fusiliers de Sherbrooke.
Ranskassa merivoimien ja ilmavoimien tukikohtien turvaamisesta vastaavat fusilieerit. He myös palvelevat laivoilla. Heidän pohjaltaan muodostetaan kaksi kommandojoukkoa Fusiliers Commandos de l'Air (ilmavoimat) ja Force maritime des fusiliers marins et commandos (merivoimat).
Alankomaissa on yksi fusilieerirykmentti, Garderegiment Fuseliers Prinses Irene.
Portugalissa fusilieerit ovat merijalkaväkeä, joka tunnetaan nimellä Fuzileiros Navais. 
Brasiliassa fusilieeri tarkoittaa jalkaväen sotilasta, kuten Portugalissa ennen 1860-lukua. Maan merijalkaväki tunnetaan myös merifusilieereina, Fuzileiros Navais.
Iso E

Iso E on suomalaisen rap-artistin Ezkimon vuonna 2002 debyyttialbumi, jonka on tuottanut Jonny Bro. Albumi nousi julkaisuvuotenaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 8. Albumi myi myös kultaa.
Albumilta julkaistiin singlet kappaleista "Näin on" ja "Entinen", joista jälkimmäinen sai paljon radiosoittoa editoituna versiona. Albumilla esiintyy myös tunnettu "Salainen agentti" kappale, joka julkaistiin varhaisempana versiona nimellä "Salainen agentti 998" vuonna 2000.
Kappaleet.
Kultapainoksen bonuskappaleet
Vaa ämsee

Vaa ämsee on suomalaisen rap-artistin Ezkimon vuonna 2004 julkaistu toinen studioalbumi. Se kulki pitkään työnimellä Suuri Avaruusseikkailu 2004, mikä noudatti jo ensimmäiseltä albumilta tuttua Stanley Kubrick -linjaa. Albumilta julkaistiin singlenä "Bla bla bla", joka sai paljon radiosoittoa ja nousi hitiksi. Kappale "Ilman sua" sämplää Sentencedin "Killing Me, Killing You:n" pianointroa.
Kappaleet.
Sanoitukset.
Levyn kansilehdissä on sanoitukset kappaleisiin "Bootsit", "Agentti on takas", "Bla bla bla", "Ilman sua", "Vaa ämsee", "Peli päällä" ja "Sä katosit yöhön"
Stirlingin yliopisto

Stirlingin yliopisto (englanniksi: "University of Stirling", gaeliksi: "Oilthigh Sruighlea", latinaksi: "Universitas Strivilinse") on 1967 perustettu kampusyliopisto Stirlingissä, Skotlannissa.
Yliopisto sijoittuu kokonaisuudessaan kampukselle, jonka keskellä on pienten metsiköiden ja nurmikenttien ympäröimä Airthrey Loch -järvi. Yliopiston rakennukset ovat 1960-luvulta peräisin. Yliopisto on menestynyt suhteellisen hyvin Britannian kansallisissa vertailuissa sijoittuen viime aikoina 15 parhaan yliopiston joukkoon.
Maineikkaita entisiä opiskelijoita.
Taiteet
Politiikka
Urheilu:
Muita:
Koneteknologiakeskus Turku

Koneteknologiakeskus Turku Oy on Turun ammattikorkeakoulun, Turun kaupungin, Turun Aikuiskoulutuskeskuksen sekä Teknologiateollisuus ry:n ja sen jäsenyritysten omistama elinkeinopoliittinen kehitysyhtiö.
Yhtiön tarkoituksena on:
Suomen strategisen johtamisen seura

Suomen Strategisen Johtamisen Seura (SSJS) on vuonna 1989 perustettu yhdistys, joka kertoo edistävänsä jäsentensä oppimista ja verkostoitumista sekä tukee suomalaisten yritysten ja yhteisöjen strategiaosaamista. 
Seurassa on n 350 jäsentä. Jäsenet ovat yritysten ja organisaatioiden strategiaosaajia, akateemisen strategiatutkimuksen edustajia sekä strategiakonsultteja. Jäsenyys edellyttää kokemusta strategisesta johtamisesta ja aitoa paloa erilaisiin strategiateemoihin. Yhdistyksen puheenjohtajana toimii Jouni Flyktman ja yhteisöpalvelujen johtajana Emilia Tolonen.
Pöllölaakson aarre

Pöllölaakson aarre oli suomalainen MTV3-kanavalla vuosina 1995–1996 viihde-kilpailuohjelma. Sitä esitettiin kerran viikossa lauantai-iltaisin. Ohjelma kesti kokonaisuudessaan noin kaksi tuntia, jonka välissä esitettiin MTV3:n "Kymmenen uutiset" ja "Tulosruutu". 
Ohjelman juontajina olivat Mika Ala-Panula, Pertti Salovaara ja Alexandra Ounaskari.
Ohjelmassa studioyleisön piti osallistua erilaisiin tehtäviin päästäkseen loppukilpailuun, jossa esitettiin tietokilpailukysymyksiä, joihin oikein vastaamalla voitti pääpalkinnon.
Ohjelmassa esiintyi myös aikansa suosittuja artisteja ja yhtyeitä, kuten Aikakone, Sonic Dream Collective ja Halavatun papat.
Osioiden välissä esitettiin sketsejä, joissa esiintyivät Eija Ahvo, Susanna Haavisto, Heikki Kinnunen ja Erkki Saarela. Sama näyttelijänelikko on aiemmin näytellyt muun muassa MTV:n vuosina 1985–1987 esitetyssä sketsiviihdesarjassa "Soitinmenot" .
Metyylivioletti

 
Metyylivioletti on nimitys rakenteeltaan samankaltaisille yhdisteille, joita käytetään pH-indikaattoreina tai väriaineina vaatteiden värjäyksessä tai lääketieteellisissä tutkimuksissa. Rakenteeltaan metyylivioletit ovat pararosaniliinin tetra-, penta- ja heksametyylijohdannaisia. Mitä enemmän yhdiste sisältää metyyliryhmiä, sitä tummempi se on väriltään. Kiinteässä muodossa metyylivioletti on väriltään vihreää. 
Yleisiä metyyliviolettivärejä.
Pararosaniliinin tetrametyylijohdannaista metyylivioletti 2B:tä (C24H28N3Cl) käytetään pH-indikaattorina. Erittäin happamissa oloissa metyylivioletti 2B on väriltään keltaista ja muuttaa värinsä sinivioletiksi pH:n ollessa noin 1,6.
Metyylivioletti 10B (C25H30ClN3) eli kidevioletti on pararosaliinin heksametyylijohdannainen ja väriltään tummin. Metyylivioletti 10B:tä on käytetty laajasti väriaineena lääketieteessä gramvärjäyksessä. Lisäksi sitä on käytetty eläinlääketieteessä sieniä ja loisia vastaan. Tutkimuksissa aine on todettu myrkylliseksi, karsinogeeniseksi ja mutageeniseksi.
NHL-kausi 1990–1991

Kausi 1990-1991 oli National Hockey Leaguen historian 74. kausi. Sarjaan kuului 21 joukkuetta, joista jokainen pelasi runkosarjassa 80 ottelua. Stanley Cupin voitti Pittsburgh Penguins, joka saavutti historian ensimmäisen mestaruutensa.
Loppuottelussa Penguins voitti Minnesota North Starsin otteluvoitoin 4-2. Minnesota North Stars oli ensimmäinen Norris Division joukkue, joka nousi finaalipeleihin asti. Sarjassa pelattiin ennätykselliset 92 playoffs-ottelua.
Pistepörssin voitti Wayne Gretzky, joka tuolloin pelasi Los Angeles Kings-joukkueessa, 163 pisteellä (41 maalia + 122 syöttöpistettä).
Karl Renner

Karl Renner (14. joulukuuta 1870 – 31. joulukuuta 1950 Wien) oli itävaltalainen poliitikko ja Itävallan presidentti 1945–1950.
Renner valmistui lakitieteiden tohtoriksi vuonna 1896. Hän työskenteli kirjastoalalla sekä sosiaalidemokraattisena journalistina. Hänet valittiin Ala-Itävallan maapäivien jäseneksi ja sosiaalidemokraattisen ryhmän johtajaksi vuonna 1907. Renner oli laatimassa Itävallan perustuslakia vuonna 1918 ja toimi Itävallan pääministerinä (kanslerina) vuosina 1918–1920. Hän sanoitti myös Itävallan tuolloisen kansallislaulun "Deutschösterreich, du herrliches Land".
Vuonna 1920 Renner toimi myös ulkoministerinä. Hänet vangittiin vuonna 1934, kun sosialistipuolue lakkautettiin, mutta vapautettiin myöhemmin. Valloitettuaan Wienin vuonna 1945 Neuvostoliitto asetti Rennerin uudelleen valtakunnankansleriksi. Myöhemmin samana vuonna hänet valittiin Itävallan ensimmäiseksi presidentiksi.
Nisa (Turkmenistan)

Nisa on arkeologinen kohde Turkmenistanissa 18 kilometriä lounaaseen maan pääkaupungista Ašgabatista. Nisa oli Parthian valtakunnan ensimmäinen pääkaupunki. Nisa käsittää kaksi kukkulaa: "Vanha" ja "Uusi Nisa". Kohde on listattu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Historia.
Nisan alueella on löytynyt merkkejä ihmistoiminnasta jopa 3000-luvulta eaa. Todennäköisesti Nisassa oli merkittävä asutuskeskus ensimmäisellä vuosituhannella eaa. Parthialaiset alkavat kehittää Nisaa 200-luvun eaa. puolivälissä ja rakentavat kaupunkiin monia rakennuksia. Heidän aikeenaan oli luultavasti muodostaa Nisasta ensimmäisen parthialaisen dynastian pääkaupunki.
Nisasta kasvoi Parthiaa hallinneen arsakidien dynastian aikana seuraavien vuosisatojen aikana merkittävä kulttuurinen keskus, johon tuli vaikutteita Kreikasta, Persiasta ja Keski-Aasiasta. "Vanhassa Nisassa" oli kuninkaalliset asunnot ja "Uudessa Nisassa" varsinainen kaupunki.
Vuonna 224 Parthian valtakunta luhistui, kun ensimmäinen sassanidihallitsija Ardašir I pysäytti parthialaisten etenemisen ja valloitti heidän valtionsa. Tämä aiheutti myös Nisan osittaisen autioitumisen. "Uusi Nisa" tuhoutui vasta lopullisesti 1300-luvulla.
Hyvänheikinsavikka

Hyvänheikinsavikka ("Blitum bonus-henricus", syn. "Chenopodium bonus-henricus") on revonhäntäkasvien heimoon kuuluva monivuotinen ruoho.
Lajin suomenkielinen nimi on käännetty suoraan sen tieteellisestä nimestä "bonus-henricus" ("hyvä [kuningas] Henrik"). Nimi tulee saksankielisestä hyvää maatilantonttia tarkoittavasta sanonnasta, joka viittaa kasvin käyttöön eläinten lääkitsemisessä.
Ulkonäkö ja koko.
Hyvänheikinsavikka kasvaa 15–70 senttimetrin korkuiseksi. Kasvi on tahmea, väritykseltään vihreänruskeahko ja sen rakkokarvat ovat pitkäperäisiä. Varsi on pysty tai koheneva ja niukkahaarainen. Lehdet ovat varressa kierteisesti. Aluslehdet ovat pitkäruotisia mutta varsilehdet lyhyempiruotisia. Kasvin keskiosissa lehtien lapa on 3–10 cm pitkä, leveän kolmiomainen, usein keihästyvinen, teräväkärkinen ja ehytlaitainen. Tähkämäinen kukinto on pitkälti lehdetön. Kukinnon sykerön kärkikukka on kaksineuvoinen, sen kehä on viisilehtinen ja heteitä on viisi. Muut kukat ovat kaksineuvoisia tai emikukkia, niiden kehä on kolmilehtinen ja heteitä on 2–4 kappaletta. Emikukan luotti on 0,8–1,5 mm pitkä. Suomessa hyvänheikinsavikka kukkii kesä-elokuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Siemen on pystyasennossa lukuun ottamatta kärkikukintoja, joissa se on joskus myös vaaka-asennossa. Kooltaan siemen on 1,5–2,2 mm pitkä, ympärykseltään soikeahko ja pyöreäreunainen.
Levinneisyys.
Hyvänheikinsavikka on kotoisin Keski- ja Etelä-Euroopasta. Sen päälevinneisyysalue ulottuu Pohjois-Espanjasta, Ranskasta ja Britteinsaarilta läpi Etelä- ja Keski-Euroopan Kreikkaan, Bulgariaan, Länsi-Romaniaan ja Länsi-Ukrainaan saakka. Pohjoisessa levinneisyysalueen raja kulkee Etelä-Norjassa ja -Ruotsissa sekä Pohjois-Saksassa ja -Puolassa. Satunnaisemmin lajia kasvaa myös paikoin Baltian maissa, Länsi-Venäjällä sekä Keski-Norjassa, -Ruotsissa ja -Suomessa. Ihmisen mukana laji on levinnyt myös Pohjois-Amerikan itäosiin sekä paikoin Etelä-Amerikkaan.
Suomessa hyvänheikinsavikka on uustulokas, joka on vakiintunut lajistoon Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa ja Uudellamaalla. Suomessa lajia on tavattu Oulua ja Kainuuta myöten. Voimakkain kanta lajilla on Ahvenanmaalla.
Elinympäristö.
Hyvänheikinsavikka on kulttuurin seuralaislaji, jota tavataan muun muassa puutarhoissa, raunioilla, pihoissa ja laitumilla, sekä toisinaan satunnaisena esimerkiksi satamissa ja myllyillä. Laji on Suomessa harvinaistunut. Ahvenanmaalla se on rauhoitettu.
Käyttö.
Monien muiden savikkakasvien tapaan myös hyvänheikinsavikka kelpaa ihmisravinnoksi. Se on vanha viljelykasvi, jonka lehtiä on käytetty pinaatin tapaan ja nuoria versoja parsan tapaan. Hyvänheikinsavikkaa on käytetty myös lääkekasvina yskään, haavojen hoitoon ja tulehduksiin. Lajia viljeltiin myös eläinlääkintää varten, ja sitä käytettiin esimerkiksi Ruotsissa lampaiden yskän hoitamiseen. Laitumilla naudat kuitenkin jättävät kasvin syömättä. Hyvänheikinsavikan siemeniä voi käyttää pesupähkinän tavoin.
Nepalin rupia

Nepalin rupia () on Nepalin rahayksikkö. Sen ISO 4217-koodi on NPR, ja arkipäiväisessä käytössä siitä on seuraavat lyhenteet: Rs, NR, ja NRs. Sitä myöntää Nepalin keskuspankkina toimiva Nepal Rastra Bank. Rupia (Rs) jakautuu sataan paisaan (P).
Rupia otettiin Nepalissa käyttöön vuonna 1932. Se korvasi moharin vaihtokurssilla 2 moharia = 1 rupia.
Monarkian lopettamisen (2008) jälkeen Mount Everest on korvannut kuninkaan kaikkien setelien kuva-aiheena.
Nepalin rupia on sidottu Intian rupiaan vaihtokurssilla 1,6 NPR = 1 INR.
Kolikot ja setelit.
Nepalin valuuttaa on seuraavan kokoisina yksikköinä (setelit ja kolikot):
Lisäksi joskus harvemmin käytössä esiintyy vuonna 1997 julkaistuja 25 ja 250 rupian seteleitä. 
Matkailijoita neuvotaan välttämään tuhannen rupian setelin käyttöä, sillä pienyrittäjillä, esimerkiksi rikša- ja taksikuskeilla, ei välttämättä ole riittävästi vaihtorahaa sille.
Sisilialainen puolustus, Alapin-muunnelma

Alapin-muunnelma on sisilialaisen puolustuksen muunnelma, jota luonnehtivat siirrot
1.e4 c5
2.c3
Avaus on nimetty venäläisen Semjon Alapinin mukaan. Muunnelmaa ei pitkään pidetty arvossa, sillä mustan uskottiin tasoittavan pelin helposti siirtämällä 2...d5.
Nykyään Alapinin muunnelmaa pidetään yhtenä parhaista anti-sisilialaisista muunnelmista. Muunnelman aktiivisimpia käyttäjiä ovat olleet suurmestarit Jevgeni Svešnikov, Eduardas Rozentalis, Dražen Sermek ja Sergei Tivjakov. Sitä ovat käyttäneet silloin tällöin muun muassa maailmanmestarit Vladimir Kramnik, Garri Kasparov, Anatoli Karpov, Veselin Topalov ja Viswanathan Anand. 1.c3 onkin valkean kolmanneksi suosituin vastaus sisilialaiseen, heti 2.Rf3:n ja 2.Rc3:n jälkeen. Alapin-muunnelma onkin nykyään suosionsa huipulla.
Alapin-muunnelma voi muuntua myös Saragossan avauksesta, jossa valkea pelaa ensin 1.c3. Muunnelma voi esiintyä myös jälkisiirtoisena, jos musta vastaa valkea 2.Rf3-siirtoon epätavallisella siirrolla, kuten 2...a6 tai 2...Dc7.
Alapin-muunnelman pääjatkoihin kuuluvat 2...Rf6, jolloin peli jatkuu normaalisti 3.e5 Rd5 4.d4 tai 4.Rf3. Toinen vaihtoehto mustalle on 2...d5, jolloin pääjatko on 3.exd5 Dxd5. 3.e5 muuntuu ranskalaisen puolustuksen etenemismuunnelmaksi. Jatko 2...e6, muuntuu myös useimmiten ranskalaiseksi puolustukseksi, kun valkea etenee d- ja e-sotilaillaan. Neljäs suosittu muunnelma on 2...d6, jolloin mustan pitää olla varuillaan, sillä valkean e-sotilas on puolustettu kuningatarshakilla a4:stä.
Heinz Körvers

Heinrich Theodor ”Heinz” Körvers (3. heinäkuuta 1915 – 29. joulukuuta 1942) oli saksalainen käsipalloilija, joka oli mukana Saksan kultaa voittaneessa joukkueessa Berliinin kesäolympialaisissa 1936. Hän pelasi maalivahtina.
Georgi Bulatsel

Georgi Viktorovitš Bulatsel (1875 Harkova – 28. huhtikuuta 1918 Tampere) oli venäläinen everstiluutnantti ja punakaartin korkea-arvoisin venäläisavustaja Tampereella Suomen sisällissodan lopulla.
Ennen Suomen sisällissotaa.
Bulatsel oli harkovalaisen aatelisperheen upseeripoika, joka taisteli Japanin sodassa vuosina 1904–1905 ennen siirtoaan Suomeen. Ensimmäisessä maailmansodassa hänen rykmenttinsä soti itärintamalla saksalaisia vastaan, mutta Bulatsel kuitenkin sairastui lavantautiin, jolloin hänet määrättiin takaisin Suomeen. Hänestä tehtiin ensin pataljoonankomentaja ja myöhemmin Raumalla sijainneen 421. rykmentin komentaja. 
Suomen sisällissodassa.
Bulatsel yleni Tampereelle sijoitetun venäläisen 106. divisioonan 1. prikaatin komentajaksi helmikuussa 1918, kun sisällissota oli jo alkanut. Hän toimi Hugo Salmelan sotilasneuvonantajana sen jälkeen, kun Salmela oli tullut Tampereelle eversti Mihail Svetšnikovin tilalle punaisten rintamapäälliköksi helmikuun lopussa. Bulatsel laati punaisten länsirintaman hyökkäyssuunnitelman sekä Tampereen ensimmäisen puolustussuunnitelman. Hänet pidätettiin valkoisten vallattua Tampereen huhtikuussa 1918, jonka jälkeen kenttäoikeus tuomitsi Bulatselin kuolemaan yhteistyöstä punaisten kanssa. Bulatsel teloitettiin 28. huhtikuuta yleisen sairaalan viereisessä sorakuopassa. Hänen vaimonsa Zinaida pyysi lupaa haudata miehensä yksityishautaan, mihin valkoiset viranomaiset myöntyivät. Bulatselin ruumis siirrettiin sittemmin Kalevankankaan hautausmaalle. Hänen kadettikoulussa opiskelleet 13- ja 15-vuotiaat poikansa Woldemar ja Nikolai puolestaan teloitettiin sodan loppupäivinä Viipurin puhdistuksen yhteydessä.
Yrjö Harvia

Yrjö Artturi Harvia, vuoteen 1912 "Hagan" (31. lokakuuta 1887 Kokkola – 8. huhtikuuta 1947 Helsinki) oli filosofian maisteri ja kunnallismies. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1906 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1910 ja filosofian maisteriksi samana vuonna. Harvia teki lukuisia opinto- ja kongressimatkoja useaan Euroopan maahan.
Harvia toimi Kunnallisen keskustoimiston aktuaarina 1914–1917 ja johtajana vuodesta 1918 kuolemaansa saakka. Hän oli Suomen kaupunkiliiton sihteerinä ja Suomen Kunnallislehden päätoimittajana 1918–1947. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä hän oli 1921–1936 ja 1946–1947 sekä valtuuston puheenjohtajana 1935–1936 edistyspuolueen edustajana. Harvia kuului Helsingin kaupunginhallitukseen 1931–1936 ja toimi lisäksi sosiaalilautakunnan jäsenenä 1919–1930 ja puheenjohtajana 1929–1930. Sosiaalilautakunta lakkautettiin kaupungin hallinnon uudistuksen yhteydessä, jolloin Harvia siirtyi kiinteistölautakunnan puheenjohtajaksi vuosiksi 1931–1947. Tässä lautakunnassa hänellä oli tilaisuus käyttää hyväkseen syvällisiä tietojaan ohjaamalla kaupungin asuntopolitiikkaa. Asuntoasioihin hän perehtyi myös toimiessaan vuodesta 1927 lähtien Asuntoreformiyhdistyksen puheenjohtajana.
Harvia toimi myös valtion asuntokomitean puheenjohtajana 1919, valtion tuulaakikomitean puheenjohtajana 1929, ansiottoman maanarvon nousun verotuskomitean puheenjohtajana 1939, Suomen satamaliiton hallituksen jäsenenä, Palosuojeluyhdistyksen hallituksen jäsenenä vuodesta 1924, Suomen kunnallisteknisen yhdistyksen hallituksen jäsenenä 1926–1930, Sosialipoliittisen yhdistyksen hallituksen jäsenenä 1929–1934, Helsingin kansallisen edistysseuran hallituksen jäsenenä 1930–1935, Yleisen autoliiton hallituksen jäsenenä 1931–1936 ja Helsingin asuntokeskuskunnan (Hakan) hallintoneuvoston puheenjohtajana vuodesta 1939.
Yrjö Harvia osallistui kunnallislainsäädännön kehittämiseen ja vaikutti monin tavoin Helsingin asuntopolitiikkaan. Hän toimi 1929–1940 selvitysmiehenä Helsingin alueliitoskysymyksessä, jota käsittelevä mietintö julkaistiin kolmiosaisena teoksena. Muiden toimiensa ohessa Harvia toimi 1929 lähtien Yhteiskunnallisen korkeakoulun hallintoneuvoston puheenjohtajana ja vuodesta 1934 Helsingin kansanteatterin johtokunnan puheenjohtajana.
Ricen gambiitti

Ricen gambiitti on epätyypillinen kuningasgambiitin muunnelma. Se alkaa siirroilla
1.e4 e5 2.f4 exf4 3.Rf3 g5 4.h4 g4 5.Re5 Rf6 6.Lc4 d5 7.exd5 Ld6 8.O-O
Muunnelma on nimetty yhdysvaltalaisen Isaac Ricen mukaan. Hän pelasi muunnelmaa ensi kertaa vahingossa, mutta innostui siitä voitettuaan pelin. Rice promotoi muunnelmaa paljon ja käytti lähes 50 000 dollaria sen teematurnausten järjestämisiin. Hän perusti jopa "The Rice Gambit Association" -järjestön vuonna 1904. Järjestön oli tarkoitus tehdä gambiittia tunnetuksi.
Kahdeksannella siirrollaan valkea vie kuninkaansa turvaan ja uhraa ratsunsa tarkoituksenaan saada tarpeeksi vahva hyökkäys korvaukseksi. Gambiitti on kuitenkin todettu tarpeettomaksi ja musta saa selvästi paremman aseman ottaessaan ratsun vastaan. Tästä syystä Ricen gambiittia ei enää näekään koskaan huipputasolla.
Kuningatarratsun puolustus

Kuningatarratsun puolustus on shakkiavaus, jota kuvailevat siirrot
1.d4 Rc6
Avausta ovat pelanneet muutamat hypermodernit pelaajat, kuten Aron Nimzowitsch ja Jefim Bogoljubov, mutta se ei ole koskaan ollut kovin suosittu. Avaus tunnetaan myös nimellä Nimzowitschin kuningatarsotilaspuolustus.
Ratsunsiirto kutsuu valkean etenemään sotilaillaan, mikä kuvastaa hyvin hypermoderneja avausperiaatteita. Samalla siirto estää mustan c-sotilasta etenemästä, minkä takia siirtoa viivytetään usein, jotta valkean aikeet saadaan ensin selville.
Suurin osa peleistä muuntuu toisiksi avauksiksi. Siirron 2.e4 jälkeen avaus on Nimzowitschin puolustusta ja 2.c4 d5 johtaa Tšigorinin puolukseen. Avaukselle ainutlaatuinen jatko on 2.d5 Re5, joka on Alehinin puolustuksen peilikuva. Avausten dynamiikat ovat silti erilaiset.
Gentile Bellini

Gentile Bellini (noin 1429 Venetsia – 23. helmikuuta 1507) oli italialainen taidemaalari. Hänen isänsä oli taidemaalari Jacopo Bellini, ja hän sai nimensä Gentile Jacopon mestarin Gentile da Fabrianon mukaan. Vuonna 1474 hänestä tuli Venetsian dogen virallinen muotokuvamaalari.
Elämä.
Gentilen sukuun kuului maineikkaita taiteilijoita. Hänen isänsä Jacopo Bellini oli venetsialainen uranuurtaja öljyvärin käytössä taiteilijan työssä, hänen veljensä Giovanni Bellini ja lankonsa Andrea Mantegna. Gentile opiskeli maalausta isänsä työhuoneessa. Vaikka nykyisin Gentile usein jää maineikkaampien sukulaistensa varjoon, omana aikana häntä pidettiin Venetsian merkittävimpiin kuuluvana elävänä maalarina, ja hänellä riitti toimeksiantoja. Muotokuvamaalarin kyvyt ilmenivät jo varhain.
Stronghold (vuoden 2001 videopeli)

Stronghold on Firefly Studiosin luoma, vuonna 2001 julkaistu strategiapeli. Peli aloitti Stronghold-pelisarjan, johon kuuluu myös neljä myöhempää peliä: , Stronghold 2, ja . Pelissä on kuusi pelityyliä.
Pelityypit.
Pelissä on 6 erilaista pelityyliä: Military Campaign, Economic Campaign, Economic Mission, Siege, Invasion ja Freebuild.
Military Campaign.
Military Campaignissa eli sotilaskampanjassa pelaajan tehtävänä on vallata takaisin Englanti ja Wales neljältä lordilta jotka ovat jakaneet sen omiksi yksityisiksi alueisiin. Kampanjassa on 21 tehtävää.
Economic Campaign.
Economic Campaignissa eli talouskampanjassa pelaajan tehtävänä on luoda valtakunta ja pitää taloutta yllä samalla, kun rosvot yrittävät ryöstää pelaajan. Kampanjassa on viisi tehtävää. Tehtävissä on myös usein aikaraja.
Economic Mission.
Economic Missionissa eli taloustehtävässä juoni on samanlainen kuin talouskampanjassa, mutta siinä on vain yksi tehtävä jonka suoritettuaan pelaaja voittaa.
Siege.
Siege eli piiritystyypissä pelaajan on joko puolustettava tai hyökättävä linnaan (vapaavalintainen). Jos pelaaja hyökkää hänen tehtävänään on tappaa siellä asuva lordi ja lisäksi tapetuista joukoista saa lisäpisteitä. Jos pelaaja puolustaa hänen tehtävänään on suojata siellä asuvaa lordia. Pelaaja ei voi korjata muureja tai rakentaa. Porttien vahingot voi kuitenkin mahdollisesti korjata.
Invasion.
Invasion eli miehitystyypissä pelaajan tehtävänä on joko puolustaa tai vallata vastapuolen linna. Pelaaja ei itse voi päättää hyökkääkö hän vai puolustaako. Tässä pelimuodossa vihollisia voi tulla useampi aalto toisin kuin piirityksessä, jossa niitä on vain yksi ja pelaaja voi yleensä parannella ja korjailla linnaa ja kouluttaa lisää sotilaita.
Freebuild.
Freebuildissa eli vapaassa rakentamisessa pelaajan kimppuun ei hyökätä ellei hän itse niin halua (vaatii 1.2 patchin). Hän voi rauhassa rakentaa mahtavan linnan.
Pelaaminen.
Pelissä pelaaja ottaa lordin aseman kuningaskunnassa. Tavoitteena on rakentaa vakaa talous ja armeija joilla puolustetaan linnaa ja tuhotaan vastustajan linnoja.
Ominaisuuksia.
Jotta pelaaja voisi selvitä on hänen rakennettava linna, rakennettava rakennuksia, muureja, torneja ja portteja. Pelissä voi myös kouluttaa sotilaita joilla puolustetaan linnaa tai tuhotaan vihollisia.
Taistelu.
Taistelut pohjautuvat suoraan voimaan ja iskupisteisiin. Toisin kuin monissa muissa peleissä, sotilaat eivät vie tilaa joten niitä voi kouluttaa lähes rajattomasti.
Gloomy Grim

Gloomy Grim on suomalainen dark metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1995. Yhtye laulaa englanniksi. Vuonna 2019 yhtye ilmoitti jäävänsä määrittelemättömän pituiselle tauolle laulaja-kosketinsoittaja Agathonin terveydentilan vuoksi. Agathon menehtyi syöpään 30. toukokuuta 2022.
Diskografia.
EP:t
Gallialainen kertomataulu

Gallialainen kertomataulu () on 32. Asterix seikkailee -albumi, joka julkaistiin vuonna 2003. Albumi julkaistiin samana vuonna Outi Wallin suomentamana. Toisin kuin useimmat Asterix-albumit, "Gallialainen kertomataulu" koostuu 14 lyhyttarinasta viideltä vuosikymmeneltä. Tarinat on pääosin julkaistu "Pilote"-lehden numeroissa.
Tarinat.
– julkaistu 1964 Pilote-lehden numerossa 260
– julkaistu 6. lokakuuta 1966 Pilote-lehden numerossa 363
– julkaistu lokakuussa 1994 Asterixin 35-vuotisjuhlalehdessä
– julkaistu toukokuussa 1977 National Geographic -lehdessä
– ei aiemmin julkaistu
– julkaistu 7. joulukuuta 1967 Pilote-lehden numerossa 424
– julkaistu 2. elokuuta 1971 Elle-lehden numerossa 1337
– julkaistu 11. joulukuuta 1969 Pilote-lehden numerossa 527
– julkaistu 25. lokakuuta 1986 Jours De France -lehdessä
– julkaistu 17. maaliskuuta 1966 Pilote-lehden numerossa 334
– julkaistu 13. kesäkuuta 1968 Piloten supertaskukirjassa
– julkaistu maaliskuussa 1973 
– julkaistu 7. helmikuuta 1963 Pilote-lehden numeroissa 172–186
– julkaistu 25. lokakuuta 1962 Pilote-lehden numerossa 157
Torjuttu kuningatargambiitti

Torjuttu kuningatargambiitti on shakkiavaus, jota kuvaavat siirrot
1.d4 d5
2.c4 e6
Torjumalla kuningatargambiitin musta vahvistaa d5-ruutuaan. Toinen vaihtoehto olisi vastaanottaa gambiitti. Samalla e6-siirto avaa kuningaslähetin, mutta sulkee kuningatarlähetin viistolinjan. Avaus saa erilaisia ominaisuuksia riippuen siitä, pelaako musta c-sotilaansa c6:een ja c5:een vai jättääkö pelaamatta. Usein valkea pelaa siirrot Rf3 ja Rc3 sekä mustan pelattua ...Rf6 valkea jatkaa Lg5, e3 ja 0-0. Useat muunnelmat johtavat asemiin, joissa toinen osapuoli saa eristetyn d-sotilaan.
Torjuttu kuningatargambiitti on ECO-koodistolla koodeilla D30-D69.
Muunnelmat.
Pääjatko on 3.Rc3 Rf6 4.Lg5 Le7, ja se johtaa useisiin muunnelmiin, jotka voivat muuntua toisikseen.
Job (kirja)

Job on Liken julkaisema Kauko Röyhkän 12. kaunokirjallinen teos. Se ilmestyi elokuussa 2007.
Kirjan päähenkilönä on keski-ikäinen, roiseilla romaaneillaan mitenkuten menestynyt kirjailija, joka on eroamassa vaimostaan ja joka ottaa kolmen rakastajattaren lisäksi neljännen rakastajattaren. Samalla hän yrittää selvitä raha- ja asunto-ongelmien, lastenhoidon ja epäonnisten ystävien täyttämästä arjestaan.
Romaani on eräänlainen sisarteos Röyhkän edelliselle kirjalle "Avec" (2006).
Bullenbeisser

Bullenbeisser () on sukupuuttoon kuollut saksalainen koirarotu. 
Ulkonäkö.
Bullenbeisser oli keskikokoinen koira, joka näytti mastiffin ja vanhanaikaisen bulldoggin välimuodolta. Korvat ja häntä perinteisesti typistettiin. Karvapeite oli lyhyt ja kuvausten mukaan usein juovikas tai laikukas (). Säkäkorkeus vaihteli 40–70 cm välillä.
Alkuperä.
Rotu kehittyi viimeistään 1500-luvulla, ja sen uskotaan polveutuneen muinaisista Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan aikaisista mastiffeista. Se oli keskiajalla ainoa tunnettu saksalainen ajokoira, ja sen tehtävä oli hyökätä nurkkaan ajetun eläimen kimppuun ja pidätellä sitä metsästäjän saapumiseen asti. Se iski hampaansa kiinni joko saaliseläimen kuonoon tai korviin irrottamatta otettaan ennen metsästäjän saapumista. Riista vaihteli härästä ja peurasta villisikaan ja karhuun. Karhua vastaan käytettyjä yksilöitä kutsuttiin nimellä "Bärenbeisser" ("karhunpurija"). Bullenbeisseriä käytettiin myös häränärsytyksessä ja villisikojen metsästyksessä.
Rotu kuoli sukupuuttoon 1800-luvun lopulla, ennen kaikkea suurriistan harvenemisen, sodan ja muiden rotujen jalostamisen takia. Toisen maailmansodan lopussa sen oli korvannut kokonaan nykyinen bokseri.
Muunnokset.
Jossain vaiheessa oli taipumus jalostaa hieman pienempiä koiria, koska ne olivat nopeampia. Bullenbeisser voitiin täten jakaa kahteen eri muunnokseen: kookkaaseen danzigilaiseen ("Danziger Bullenbeißer") ja pieneen brabantilaiseen ("Brabanter Bullenbeißer"), joista jälkimmäinen tunnettiin kotialueellaan myös nimellä "bullenbijter".
Vaikutus nykyisiin rotuihin.
1870-luvun lopulla pienempi, brabantilainen muunnos risteytettiin alkuperäisen englanninbulldoggin kanssa, jonka tuloksena syntyi bokseri. Bullenbeisseriä käytettiin myös tanskandogin luomiseen.
Gustaf Gustafsson (jääkäri)

Gustaf Gunnar Gustafsson (26. joulukuuta 1895 Pernaja – 15. elokuuta 1928) oli suomalainen jääkärivääpeli. 
Jääkärikausi.
Gustafssonin vanhemmat olivat maanviljelijä Gustaf Adolf Juhonpoika ja Hulda Sofia Perintytär. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Olga Elisabet Törnblomin kanssa. Gustafsson oli kansakoulun käynyt helsinkiläinen mekaanikko, joka liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antaneeseen jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 23. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella, jonka jälkeen hänet siirrettiin 10. helmikuuta 1917 Altonan työosastoon, josta hän pääsi elokuussa vuonna 1917 siviilitöihin.
Sotilasura.
Gustafsson palasi Suomeen sisällissodan päättymisen jälkeen 29. marraskuuta 1918 ja liittyi Viron vapaussotaan lähteneisiin joukkoihin, joissa hänet sijoitettiin ensimmäisen suomalaisen vapaajoukon tykkipatteriin. Viron vapaussodasta palattuaan hän liittyi Aunuksen retkikuntaan ja oli mukana Tuuloksen rintaman rannikkopuolustuksessa. Retkikunnasta palattuaan Gustafsson liittyi suojeluskuntajärjestöön 15. elokuuta 1919 ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Pernajan suojeluskuntaan, missä tehtävässä hän toimi 15. helmikuuta 1920 saakka ja astui sen jälkeen vääpelinä Kipinälennätinlaitokseen palvelukseen. Hän erosi armeijasta 15. syyskuuta 1920, mutta liittyi myöhemmin vielä Itä-Karjalan kansannousua tukeneisiin suomalaisiin vapaaehtoisiin. Itä-Karjalasta palattuaan hän suuntasi merille. Hän kuoli keuhkotautiin 15. elokuuta 1928.
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1960

 
Vuoden 1960 jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut olivat järjestyksessään ensimmäiset ja sen finaalit järjestettiin Ranskassa. Kilpailut voitti Neuvostoliitto, joka löi loppuottelussa Jugoslavian jatkoajan jälkeen maalein 2–1.
Turnaus pelattiin pudotuspelimuodossa. Karsintoihin otti osaa vain 17 joukkuetta, ja joukosta puuttui monta huomattavaa maata kuten Länsi-Saksa, Italia ja Englanti. Karsintaottelut pelattiin kaksiosaisina siten, että ottelupari kohtasi toisensa kertaalleen kummankin kotikentällä. Karsintojen neljä parasta joukkuetta pääsivät varsinaiseen lopputurnaukseen, jonka isäntä valittiin joukkueiden selvittyä.
Francon oikeistodiktatuurin alainen Espanja ei suostunut matkustamaan Neuvostoliittoon, joka oli tukenut tasavaltalaista hallitusta Espanjan sisällissodassa, ja luovutti puolivälierissä. Neljän parhaan joukossa oli isäntämaa Ranskan lisäksi kolme kommunistista valtiota: Neuvostoliitto, Tšekkoslovakia ja Jugoslavia. Välierissä Neuvostoliitto voitti helposti Tšekkoslovakian 3–0 Marseillessa. Toisessa ottelussa Jugoslavia voitti 5–4 oltuaan kahdesti jo kahden maalin tappioasemassa. Pronssiottelussa Tšekkoslovakia voitti murtuneen Ranskan 2–0.
Finaalissa Jugoslavia teki ensimmäisen maalin, mutta Neuvostoliitto legendaarisen maalivahti Lev Jašinin johdolla tasoitti 49. minuutilla. Varsinaisen peliajan jälkeen tilanne oli tasan 1–1. Kun jatkoaikaa oli jäljellä seitsemän minuuttia, Viktor Ponedelnik teki maalin ja toi Neuvostoliitolle ensimmäisen Euroopan mestaruuden.
Karsinnat.
Puolivälierät.
Espanja kieltäytyi matkustamasta Neuvostoliittoon, joka sai ottelusta luovutusvoiton.
Parhaat maalintekijät.
Finaaliturnaus, 2 maalia:
Karsinnat mukaan lukien, 5 maalia
Pitäjänmäen Tarmo

Pitäjänmäen Tarmo (PiTa) on helsinkiläinen urheiluseura Pitäjänmäen kaupunginosasta. Se on perustettu helmikuussa 1925. Seuran lajeja ovat jalkapallo, jääkiekko, suunnistus, voimistelu ja yleisurheilu. Vuosien varrella seurassa on harrastettu useita muitakin lajeja, muun muassa nyrkkeilyä ja painia.
Aluksi seuran nimi oli Pitäjänmäen voimistelu- ja urheiluseura Tarmo, ja nimi lyheni myöhemmin Pitäjänmäen Tarmoksi. 
Suomen suurimmassa suunnistustapahtumassa Jukolan viestissä PiTa on sijoittunut viime vuosina sijojen 250–450 välille.
Jääkiekko.
Jääkiekossa PiTa on pelannut viisi kautta kaudelle 1974–1975 perustetussa I-divisioonassa. Näistä paras sijoitus on neljäs debyyttikaudella 1974–1975. Aiemminkin joukkue pelasi Suomensarjassa eli I-divisioonaa edeltäneessä sarjassa. Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla joukkue on pelannut useita kausia, joista kaksi Suomensarjan aikana. Joukkueella on kolmanneksi korkeimman sarjatason voitto vuodelta 1965 eli Maakuntasarjan ajoilta.
PiTan I-divisioonajoukkueessa 1970-luvun puolivälissä pelasivat muun muassa Pertti Lehtonen ja Ilkka Sinisalo. PiTan toisella vierailulla I-divisioonassa kausina 1995–1996 ja 1996–1997 joukkueessa pelasivat muun muassa Paul Högbacka, Niklas Bäckström, Jan Lundell ja Kimmo Kuhta sekä KooVeen sarjajoukkueen valmennuksessa mukana sittemmin ollut Miro Haapaniemi. I-divisioonassa pelannutta joukkuetta 1990-luvun puolivälissä valmensivat Timo "Räpsä" Haapaniemi ja Pertti "Dave" Packalén. Timo Haapaniemi valmensi aiemmin HIFK:n SM-liigajoukkuetta 1980-luvulla ja Pertti Packalén pelasi HIFK:n maalivahtina.
Tunnetuimpia PiTan omia kasvatteja ovat Jori Lehterä ja Jonas Enlund. Samassa PiTan vuonna 1987 syntyneiden C-juniorien SM-sarjajoukkueessa pelasivat myös Janne Keränen ja Timo Seppänen, jotka ovat sittemmin pelanneet SM-liigassa. Viimeksi mainitut ovat nurmijärveläisen Kurran kasvatteja mutta pelasivat myös PiTassa monta vuotta.
Nykyisin PiTan jääkiekko on kehittynyt junioritoiminnan suuntaan ja valmennuspäällikkönä on toiminut Nemo Nokkosmäki, PiTan oma kasvatti, joka pelasi myös Jokereissa ja Ässissä sekä Ranskassa. Hän on toiminut vuodesta 2002 rullakiekon maajoukkueen kapteenina ja vuodesta 2007 rullakiekon päävalmentajana. Aiemmin vuosina 1995–1997 PiTan entinen valmennuspäällikkö Samu Kuitunen on toiminut rullakiekkomaajoukkueen päävälmentajana. Nykyisin valmennuspäällikkönä toimii seurassa vuosia valmentanut Pasi Andersson.
Australian Lunar

Australian Lunar -kultakolikkosarjaa julkaisee australialainen Perth Mint -tehdas kiinalaisen uudenvuoden kunniaksi. Jokaista kultakolikkoa suunniteltaessa on käytetty jotain hahmoa kiinalaisen horoskoopin kahdestatoista eläimestä.
Kolikon arvopuolella on kuningatar Elisabet II:n muotokuva, nimellisarvo ja alkuperämaan nimi. Lunarin tunnuspuolella on vuotta vastaava horoskooppieläin, eläimen nimi kirjoitettuna kiinalaisella merkillä, lyöntivuosi, kolikon paino ja kultapitoisuus.
Kaikki Lunar-kolikot ovat laillisia maksuvälineitä Australiassa.
Kiinalaisessa ajanlaskussa vuodet voidaan jakaa 12 vuoden jaksoihin vuoden maallisten oksien mukaan. Jokainen oksa liittyy eri eläimeen. Kiinalaisia horoskooppirahoja alettiin valmistaa vuonna 1996, joka oli rotan vuosi. Rotta on ensimmäinen 12 eläimestä.
Valmistetut Lunarit:
Lunar I -sarja
Lunar II -sarja
Kolikoita lyöty rajoitettu määrä.
Lunareita lyödään vuosittain vain hyvin rajallinen määrä, jotta ajan mittaan kohoaisi arvometallin arvon lisäksi myös kolikon keräilyarvo. Perth Mint lyö yhden unssin Lunar-kultakolikoita enintään 30 000 kappaletta. Valmistus lopetetaan, kun enimmäismäärä on myyty loppuun tai kun 12 vuoden sarjan valmistus lopetetaan, sen mukaan, kumpi ajankohta saapuu ennemmin.
1 kg:n sekä 10, 2, , , ja unssin kultarahoilla ei ole suoranaisia tuotantorajoituksia. Kyseisiä rahoja valmistetaan vain yhden vuoden ajan ja sen jälkeen Perth Mint ilmoittaa myös kultakolikoiden lopulliset lyöntimäärät.
10 kilon painoisia Lunar-kultarahoja valmistetaan enintään 100 kappaletta. Valmistus lopetetaan, kun enimmäisvalmistusmäärä on saavutettu tai vuoden 2008 lopussa, jolloin Perth Mint ilmoittaa myös rahojen todelliset valmistusmäärät.
Good Act

Good Act on Pepe Ahlqvistin &amp; Jarkka Rissasen ensimmäinen yhteinen albumi. Se julkaistiin sekä LP- että CD-formaatissa vuonna 1992.
Vastaanotettu kuningatargambiitti

Vastaanotettu kuningatargambiitti on kuningatargambiitin muunnelma ja mustan kolmanneksi suosituin vastaus avaukseen. Vastaanotettua kuningatargambiittia luonnehtivat siirrot
1.d4 d5
2.c4 dxc4
Muunnelma ei ole aito gambiitti, sillä valkea saa sotilaan halutessaan takaisin. Paljon yleisempää on kuitenkin odottaa ja kehittää ensin upseereja peliin. Sotilaan saisi heti takaisin pelaamalla 3.Da4+ Rc6 4.Dxc4 tai 4.e3 ja 5.Lxc4. Normaalimpia vastauksia ovat kuitenkin 3.Rf3, Rc3, e3 ja e4. Musta pelaa yleensä jossain vaiheessa peliä siirron ...c5, jonka jälkeen valkea voi joko lyödä sotilaan pelaamalla dxc5 tai odottaa, että peli jatkuu ...cxd4 ja exd4. Tällöin valkealle tulee eristetty sotilas d-linjalle, mikä luo voittomahdollisuuksia molemmille pelaajille.
Valkea jatkaa yleensä 3.Rf3, mikä estää mustaa pelaamasta 3...e5. Tämän jälkeen valkea ottaa sotilaan jossain vaiheessa takaisin siirroilla e3 ja Lxc4. Toinen vaihtoehto on pelata heti 3.e3 tarkoituksena ottaa sotilas välittömästi takaisin. Tällöin musta ei voi pelata 3...b5, koska peli jatkuisi 4.a4 c6 5.axb5 cxb5? 6.Qf3 ja valkea voittaa ainakin upseerin. Siirto 3.e3 tukkii kuitenkin valkean kuningatarlähetin tien, joten valkea pelaa lähetin joskus ensin ruutuun f4 tai g5. 3.e4 on valkean aggressiivisin vastaus. Siinä valkea ottaa keskustan haltuunsa. Siirto on tilastollisesti vahva. Mustan vastauksiin kuuluvat niin 3...e5, 3...Rc6 kuin 3...Rf6:kin.
Kuningatargambiitin vastaanottaminen oli suosituimmillaan 1800-luvulla. Nykypelaajista sitä ovat harrastaneet muun muassa Sergei Rublevski, Andrei Harlov, Susan Polgár, Milan Matulović ja Anthony Miles.
Avaus sijoittuu ECO-koodistolla koodeille D20-D29.
Doggone Blues

Doggone Blues (Featuring Bob Brozman and C. C. de Plicque) on Pepe Ahlqvistin &amp; Jarkka Rissasen toinen ja viimeisin yhteinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1998.