tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Neljä huonetta

Neljä huonetta ("Four Rooms") on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Elokuva sisältää neljä tarinaa, jotka on ohjanneet Allison Anders, Alexandre Rockwell, Quentin Tarantino ja Robert Rodriguez. Pääosassa on hotellin pikkoloa esittävä Tim Roth.
Elokuva kertoo eräässä hotellissa työskentelevästä pikkolosta, Tedistä. On uudenvuoden aatto joka joutuu hoitamaan hotellia yksin, sillä omistaja on juhlimassa kotona. Lopulta Tedin työkaverikin lähtee, mutta muistuttaa häntä: "Muista pitää kalusi kurissa, tai joudut vaikeuksiin"...
Juoni.
Puuttuva aine.
Ensimmäisen tarinan Puuttuva aine ("The Missing Ingredient") on ohjannut Allison Anders. Joukko noitia aikovat herättää palvomansa naisen henkiin, joka kuoli samaisessa hääsviitissä 1950-luvulla. Naisilla on kaikki aineosat paitsi yksi, sperma. Ted kutsutaan apuun hoitamaan velvollisuutensa.
Väärä mies.
Toisen tarinan Väärä mies ("The Wrong Man") on ohjannut Alexandre Rockwell. Ted saa tehtäväksi tuoda jäitä huoneeseen numero 404. Tedin astuessa huoneeseen, mies osoittaa häntä aseella ja tämän kaunis vaimo Angela on sidottu tuoliin kiinni. Mies syyttää Angelaa ja Tediä hänen pettämisestään, ja taas Tediä viedään...
Häiriköt.
Kolmannen tarinan Häiriköt ("The Misbehavers") on ohjannut Robert Rodriguez. Eräs aviopari palkkaa Tedin hoitamaan heidän lapsiaan, sillä kaksikko lähtee juhlistamaan uutta vuotta. Mutta homma ei ole niinkään helppo, sillä nämä vekarat eivät ole siitä rauhallisimmasta päästä.
The Man from Hollywood.
Neljännen ja viimeisen tarinan The Man from Hollywood on ohjannut Quentin Tarantino. Viimeisessä tarinassa Ted saapuu huoneeseen, jossa oleskelevat Chester Rush ystävineen juhlii "Rankkuri"-elokuvan menestystä. Porukka on koko ajan lyömässä jostakin vetoa ja menoa sekoittaa samppanja ja veitset.
Sylvi Palo

Sylvi Sanelma Palo (ent. Brännäs, vuoteen 1934 Sakki; ) oli suomalainen näyttelijä. 
Sylvi Palo muistetaan etenkin Suomen Kansallisteatterin pitkäaikaisena näyttelijänä. Teatteriuran lisäksi Sylvi Palo oli mukana kaikkiaan 15 suomalaisessa elokuvassa. Palolla oli myös muutamia isompia rooleja kuten "Suurin voitto" (1944). Hän näytteli myös elokuvissa "Ja alla oli tulinen järvi" (1937) sekä "Laulu tulipunaisesta kukasta" (1938). Palon viimeinen elokuva oli "Silmät hämärässä" vuodelta 1952.
Yksityiselämä.
Sylvi Sakki tutustui Tauno Paloon molempien toimiessa näyttelijöinä Sörnäisten Työväen Näyttämöllä. Vuonna 1934 he menivät naimisiin, ja pian syntyi pariskunnan esikoinen, näyttelijä Pertti Palo. Vuonna 1943 syntyi Tauno ja Sylvi Palon toinen lapsi, näyttelijä Martti Palo. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1962.
Sremski Karlovci

Sremski Karlovci (, , tai "Carlowitz") on kaupunki Vojvodinassa Serbiassa. Se sijaitsee Tonavan rannalla 15 kilometriä Novi Sadista kaakkoon ja 60 kilometriä Belgradista luoteeseen. Kunnan asukasluku oli 8 750 vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan.
Historia.
Kaupunki on mainittu lähteissä vuonna 1308 nimellä Karom. Linnoitus rakennettiin roomalaisen linnoituksen raunioille. Vuoteen 1521 se kuului unkarilaisille, kunnes turkkilainen Bali-beg valloitti sen. Paikkakunnalla solmittiin vuonna 1699 Osmanien valtakunnan ja Pyhän liiton välillä Karlowitzin rauha, jossa Osmanien valtakunta menetti Unkarin ja Transilvanian. Kaupungissa järjestettiin vuonna 1848 kokous, jossa Vojvodina julistautui itsenäiseksi Unkarista.
1920-luvulla kaupungista tuli kenraali Pjotr Wrangelin Venäjän valkoisten pakolaisten tukikohta. Toisen maailmansodan aikana se kuului Itsenäiseen Kroatian valtioon.
Hietamäen rautatieasema

Hietamäen rautatieasema () on Mietoisten Ravean kylässä sijaitseva, Uudenkaupungin radan varressa sijaitseva lakkautettu rautatieasema.
Historia.
Hietamäen rautatieasema on valmistunut vuonna 1924, yhtä aikaa koko Uudenkaupungin radan valmistumisen kanssa. 
Neljänkymmenen toimintavuoden jälkeen asema alennettiin seisakevaihteeksi 1.10.1963, jolloin myös lipunmyynti asemalla lopetettiin. Vuonna 1970 liikennepaikka muutettiin seisakkeeksi, jolloin myös tavaraliikenne asemalla loppui. Tämän jälkeen asema oli vuosia asuinkäytössä. Aseman tiloissa kokoontui myös paikallinen partiolippukunta. 
Liikennepaikalla pysähtyi aseman sulkemisen jälkeenkin tarvittaessa osa rataosalla liikennöineistä henkilöjunista, aina vuonna 1990 tapahtuneeseen liikennepaikan lopulliseen lakkautukseen asti. Lakkautusta edeltävän viimeisen aikataulukauden aikana liikennepaikalla pysähtyi tarvittaessa ainoastaan yksi työläisliikenteeseen tarkoitettu junapari päivässä, juna 373 aamulla ja juna 378 iltapäivällä.
Asema sivurakennuksineen on ollut toukokuusta 2008 lähtien yksityisomistuksessa oltuaan useiden muiden lakkautettujen suomalaisten rautateiden liikennepaikkojen tavoin Senaatti-kiinteistöjen myyntilistalla. Ennen kauppaa huonoon kuntoon päässeen aseman tiloissa oli vuokralla paikallinen partiolippukunta.
Asema ja muut rakennukset.
Mallipiirustusten mukaan tehdyn asemarakennuksen on suunnitellut rautatiehallituksen arkkitehti Jarl Ungern Aseman itäpäädyssä sijaitsi alun perin iso varasto ja lastauslaituri ja länsipäädyssä puolestaan oli puuvaja ja pienempi varasto. Kaksikerroksisen keskiosan alakerrassa sijaitsi yhdistetty porraskomero ja eteinen, niiden perässä lipunmyynti- ja odotussali sekä kaksi toimistohuonetta. Yläkerrassa sijaitsi alun perin asemamiehen keittiön ja kahden huoneen asunto. Tilaan on kuulunut myös noin viisi hehtaaria peltomaata asemamiehen viljeltäväksi. Asemarakennus on perustettu harkkoperustukselle, se on vuorattu pystyllä lomalaudoituksella ja sen ikkunat ovat ristipuitteiset. Asemarakennuksen lisäksi tontilla on myös suunnilleen samanikäiset kellari ja sauna. Alun perin tontilla sijaitsi myös vesitorni, josta höyryveturit ottivat vesitäydennystä. Torni kuitenkin purettiin vuonna 1987.
Koppelin talo.
Aseman kanssa samaan aikaan sen välittömään läheisyyteen rakennettiin myös Koppelin talo, jonka alakerrassa toimi kauppa ja kahvila aseman perustamisesta aina 1930-luvun lopulle asti. Nykyään myös Koppelin tila on kokonaan asuinkäytössä.
Substituutio (kielitiede)

Substituutio on kielitieteessä niin sanottu korvaustesti, jonka avulla kielellisen ilmauksen merkitysvivahteita voidaan tarkkailla. Strukturalistien kehittelemän konstituenttianalyysin ydinideana oli löytää lauseista se osa tai aines, yleensä lauseke tai lausekkeet, joiden korvaaminen ei ole mahdollista enää millään muulla ilmauksella ilman, että lausuma menettäisi merkityksensä tai että äidinkielinen kielenpuhuja tulkitsisi lauseen virheelliseksi tai vajaaksi.
Korvaustestin avulla voidaan muun muassa todeta, että lauseessa "Pieni poika | pelaa jalkapalloa pihalla" ("|" merkitsee nominaali- ja verbikonstituentin rajaa) molemmat lausekkeet voidaan supistaa yhteen yksikköön, jolloin lauseeksi jää "Poika | pelaa". Tämän lauseen pääsisältö on täysin sama kuin alkuperäisen pitkän lausuman eli substituutio on sovellettavissa. Lauseen karsiminen on luontevasti lopetettava tähän, sillä kumpaakaan lauseen osista ei voi enää poistaa lauseesta tai korvata jollain muulla ilmauksella ilman merkityksen muutosta. Näin voidaan todeta subjektin ja predikaatin neksuksen muodostavan lauseen ytimen, minkä jälkeen lauseenjäsenten analyysi on helpompaa ja mielekkäämpää aloittaa.
Substituutio (kemia)

Substituutio- eli korvausreaktio on kemiallinen reaktio, jossa atomi tai atomiryhmä korvautuu toisella atomilla tai atomiryhmällä. Reaktiossa syntyy myös sivutuote. Ensimmäisiä tutkittuja substituutioreaktioita olivat alkaanien halogenoinnit. Substituutioreaktiota esiintyy alkaaneilla, sykloalkaaneilla ja aromaattisilla hiilivedyillä. Esimerkiksi etaanin vetyatomi korvautuu klooriatomilla radikaalisubstituutiossa:
CH3CH3 + Cl2 formula_1 CH3CH2Cl + HCl.
Radikaalisubstituution lisäksi orgaanisessa kemiassa tunnetaan nukleofiiliset ja elektrofiiliset substituutiot.
Nukleofiilinen substituutio.
Nukleofiilisessa substituutioreaktiossa nukleofiili 
hyökkää positiivisesti varautuneeseen atomiin (elektrofiiliin) syrjäyttäen samalla siihen sitoutuneen funktionaalisen ryhmän. 
Nukleofiilisen substituution tärkeimmät reaktiomekanismit ovat SN1 ja SN2. Näillä mekanismeilla reagoivat usein esimerkiksi alkyylihalidit. Alkyylihalidien reaktioissa halogeeni (X) toimii lähtevänä ryhmänä ja se voidaan korvata lähes millä tahansa nukleofiilisella ryhmällä. Jos nukleofiili on neutraali (Nu:), silloin tuote on positiivisesti varautunut. Vastaavasti jos taas nukleofiili (Nu:- ) on negatiivisesti varautunut, tuote on neutraali. 
Nu: + R-X → R-Nu+ + X:- 
Nu:- + R-X → R-Nu + X:- 
Nukleofiilisella substituutiolla voidaan valmistaa lukuisia reaktiotuotteita, mm. nitriilejä, amiineja, eettereitä, estereitä, alkoholeja ja sulfideja.
CN- + R-X → R-CN + X:- 
NH3 + R-X → R-NH3+ X:- 
R'O- + R-X → R-OR' + X:- 
R'COO- + R-X → R-OOCR' + X:- 
OH- + R-X → R-OH + X:- 
SH- + R-X → R-SH + X:-
Karboksyylihappojen johdokset reagoivat nukleofiilien kanssa, jolloin kysymyksessä on nukleofiilinen asyylisubstituutio.
Aromaattiset substituutioreaktiot.
Elektrofiilinen aromaattinen substituutio on yleinen aromaattisilla yhdisteillä. Aromaattisessa elektrofiilisessa substituutioreaktiossa elektrofiili, korvaa yhden aromaattisen renkaan vetyatomeista. Reaktion välituotteena syntyy delokalisoitunut karbokationi, josta irtoaa protoni ja C-H sidoksen elektronipari siirtyy aromaattiseen renkaaseen, jolloin lopputuotteessa aromaattinen rakenne säilyy.
Elektrofiilisen aromaattisen substituution lisäksi aromaattiset yhdisteet voivat reagoida myös nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla, joka tapahtuu additio-eliminaatioreaktiolla. Näin tapahtuakseen korvautuva ryhmä on tyypillisesti halogeeniatomi ja aromaattisessa renkaassa on korvautuvaan ryhmään nähden para-asemassa elektroneja voimakkaasti puoleensa vetävä ryhmä kuten nitroryhmä. Elektroneja puoleensa vetävä ryhmä stabiloi välituotteen positiivista varausta.
Ekaterina Dafovska

Ekaterina Dafovska (, s. 28. marraskuuta 1975) on bulgarialainen entinen ampumahiihtäjä, joka voitti olympiakultaa 15 kilometriltä Naganossa 1998. Dafovskan voitto on Bulgarian ainoa kultamitali talviolympialaisista. Hän on voittanut myös kaksi MM-pronssia, Euroopan mestaruuden, maailmancupin kaudella 2002-2003 sekä viisi maailmancupin osakilpailua.
Dafovska ilmoitti toukokuussa 2007 päättävänsä uransa pitkäaikaisen olkapäävamman vuoksi.
Markus Similä

Markus Similä (7. toukokuuta 1937 Helsinki – 17. heinäkuuta 2018) oli suomalainen toimittaja, lehtimies ja kirjailija. Hän juonsi lukuisia viihdeohjelmia sekä radiossa että televisiossa. Hän oli muun muassa "Napakympin" alkuperäinen juontaja ennen Kari Salmelaista.
Similä on kirjoittanut lukuisia elokuvakäsikirjoituksia, satu- ja jännityskuunnelmia, näytelmiä, sketsejä ja muuta viihdettä. Hän kirjoitti myös useita yrityshistoriikkeja ja elämäkertoja sekä omat muistelmansa "Takki auki" (1993).
Elämä ja ura.
Kapellimestari Martti Similän poika Markus Similä pääsi 17-vuotiaana 1950-luvun keskivaiheilla töihin "Helsingin Sanomiin" ja jätti koulun kesken. Hän oli kiinnostunut myös teatteriurasta näyteltyään sivuosaa muun muassa vuoden 1957 elokuvassa "Nummisuutarit". Hänen ensimmäinen radio-ohjelmansa oli nimellä ”Masi” tehty Nuorten radion lähetys vuonna 1956. Televisiossa hän esiintyi ensi kerran vuonna 1958. 20-vuotiaana Similä haki kesätoimittajaksi Leo Mellerin vetämään radion ajankohtaisohjelmaan "Päivän peiliin" ja sai paikan, vaikka ohjelmaa tekemään ei yleensä otettu alle 25-vuotiaita. Pian Similä ryhtyi toimittamaan kuudesti viikossa lähetettyä "Päivätarjotinta", ja samoihin aikoihin Ylen kuulutuskäytäntö muuttui niin, että ohjelmien tekijät kerrottiin. Näin Markus Similästä tuli nopeasti yksi ensimmäisistä yleisön nimeltä tuntemista radiotoimittajista. Siirtyminen tekemään sunnuntaiaamujen viihteellistä haastatteluohjelmaa "Nimipäiväkahvit" vuorotellen Jaakko Jahnukaisen kanssa. Tämä ja muut sunnuntaiaamujen viihdeohjelmat lisäsivät Similän tunnettuutta entisestään.
1960-luvulta 1970-luvun alkuun Similä toimi 11 vuotta freelancerina ja teki paljon ohjelmia sekä radioon että televisioon ja kirjoituksia lehtiin.
Kaupallisen paikallisradiotoiminnan alkaessa vuonna 1985 Similä oli yhdessä Markku Veijalaisen kanssa aloittamassa helsinkiläisen Radio Ykkösen ohjelmatoimintaa ja mukana radioaseman konkurssiin 1995 saakka. Vuosina 1985–1992 hän toimi radioaseman uutis- ja ajankohtaispäällikkönä ja 1992–1995 tuottajana. Hän jatkoi radio- ja TV-työtä vielä Radio Stadissa ja MTV:n lauantaiaamujen "Huomenta Suomessa" mutta keskittyi 1990-luvun puolestavälistä etupäässä yrityshistoriikkien ja elämäkertojen kirjoittamiseen.
Markus Similä kirjoitti pakinoita "Uuteen Suomeen" vuosina 1977–1985 ja "Nykypäivään" vuodesta 1992 alkaen.
Joseph Lanner

Joseph Franz Karl Lanner (12. huhtikuuta 1801 Wien – 14. huhtikuuta 1843 Oberdeubling, Wienin lähellä) oli itävaltalainen muusikko ja säveltäjä, joka yhdessä Johann Strauss vanhemman kanssa loi aidon wienervalssin. Lannerin tyyli oli kuitenkin pehmeämpi ja surumielisempi kuin Straussin tanssillinen ja temperamenttinen tyyli.
Lanner alkoi säveltää tansseja amatöörikvartetille, jossa hän itse soitti viulua ja Johann Strauss vanhempi alttoviulua ja josta sitten kehittyi kokonainen orkesteri, joka ihastutti Wieniä ja itävallan maakuntakaupunkeja valsseillaan, polkillaan, ländlereillään ja galopeillaan. Lanner on aidon wienervalssin oikea luoja. Strauss astui hänen jalanjäljissään. Lannerin valsseista ilmestyi koottu julkaisu 1889. Hän sävelsi runsaasti, jopa satoja sävellyksiä. Lanner kuoli lavantautiin 42-vuotiaana. Hänen elämäkertojaan ovat kirjoittaneet muun muassa H. Sachs (1889), Rebay ja Keller (1901).
Hän avioitui 1828 Franziska Jahnsin kanssa. Lapsista Katharina Lanner oli tanssija, August Lanner säveltäjä. Lanner erosi vaimostaan ja eli vuodesta 1838 yhdessä Marie Krausin kanssa, joka synnytti Lannerin kuoleman jälkeen pojan.
Dean Acheson

Dean Gooderham Acheson (11. huhtikuuta 1893 Middletown, Connecticut, Yhdysvallat – 12. lokakuuta 1971 Sandy Spring, Maryland, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko. Hän toimi Presidentti Harry S. Trumanin ulkoministerinä vuosina 1949–1953. Hänellä oli keskeinen rooli Lend-Leasen, Trumanin opin, Marshall-avun, Naton, Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin luomisessa.
Acheson oli ensimmäisessä maailmansodassa mukana Yhdysvaltain laivaston vänrikkinä. Hän suoritti lakitieteen loppututkinnon vuonna 1918. Acheson toimi opiskeluaikoinaan 1919–1921 Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomarin Louis Brandeisin sihteerinä. Vuonna 1933 hän toimi kansainvälisten lakiasioiden parissa lakitoimistossa Washingtonissa, kun Truman kutsui hänet alivaltiosihteeriksi rahaministeriöön, vaikka hänellä ei ollut kokemusta raha-asioista. Hän erosi kuitenkin pian erimielisyyksien vuoksi, mutta vuonna 1941 valittiin ulkoministeriöön. Apulaisulkoministeriksi hänet nimitettiin 1945 ja ulkoministeriksi 1949.
Acheson neuvotteli toukokuussa 1950 eurooppalaisten ulkoministerien kanssa. Hän saapuui 7. toukokuuta Pariisiin ja neuvotteli Ranskan ulkoministeri Robert Schumanin kanssa. Seuraavana päivänä hän ilmoitti, että Yhdysvallat tukee Ranskaa Indokiinan sodassa. 9. toukokuuta Acheson neuvotteli Lontoossa Ernest Bevinin kanssa ja 11.–13. toukokuuta Schumanin ja Bevinin kanssa Lontoon ulkoministerikonferenssissa.
Kolumbiankerttulitangara

Kolumbiankerttulitangara ("Dacnis hartlaubi"), myös "Pseudodacnis hartlaubi", on kotoperäinen varpuslintulaji Kolumbiassa. Laji on nimetty Gustav Hartlaubin kunniaksi. "Dacnis"-sukuun (Georges Cuvier, 1816) kuuluu 9 lajia.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 11 cm. Pienikokoinen, koiras on turkoosin ja mustan kuvioima. Naaras on ruskea ja sen kurkussa ja rinnassa on keltaista.
Esiintyminen.
Laji on kotoperäinen kolumbialainen tangara, jonka esiintyminen on huonosti tunnettu. 1980-luvun jälkeen se on havaittu ainoastaan Bogotájoen valuma-alueella, 2 paikassa Támesiksessa, Antioquiassa ja Risaraldassa. Laji on harvinainen ja näyttää olevan vähenemässä. Vähenemisen syynä saattaa olla rinnemetsien kaskeaminen ja muokkaaminen pelloiksi.
Elinympäristö.
Kosteat vuoristojen rinnemetsät etupäässä 1 350–2 200 metrin korkeudella sekä istutusmetsiköt.
Lisääntyminen.
Lajin lisääntymisbiologia on huonosti tunnettu. Naaras munii 3–5 munaa, joita se hautoo yksin. Molemmat puolisot hoitavat poikasia.
Ravinto.
Hedelmät ja hyönteiset. Myös kukat ja mesi.
Klaani – tarina Sammakoitten suvusta

Klaani – tarina Sammakoitten suvusta on suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Mika Kaurismäki vuonna 1984. Elokuvan juoni perustuu Tauno Kaukosen romaaniin "Klaani". Pääosaa "Aleksanteri Suuri Sammakko" esittää Markku Halme. Anssi Tikanmäki palkittiin parhaasta musiikista sekä Juhani Niemelä parhaan miessivuosan Jussilla vuonna 1985.
Tauno Kaukosen romaanin elokuvalliset mahdollisuudet havaittiin jo varhain, sillä jo vuonna 1963 ohjaaja Aito Mäkinen sekä tuottajaksi lupautunut Anssi Mänttäri suunnittelivat siihen pohjautuvaa elokuvaa, jonka yhteen pääosaan kaavailtiin Lasse Pöystiä. Hanke kaatui kuitenkin tuolloin rahoitusvaikeuksiin. Tauno Kaukonen ei itse ehtinyt kuulla teoksensa uudesta tulemisesta, sillä hän kuoli kesällä 1983, pari kuukautta ennen kuin Mika Kaurismäki päätti ottaa "Klaanin" uuden elokuvansa lähtökohdaksi.
Anssi Tikanmäen säveltämästä, Juice Leskisen sanoittamasta ja Päivi Portaankorvan esittämästä elokuvan tunnuskappaleesta "Balladi" tuli hyvin suosittu. Se alkaa sanoin ”Aamuyössä aistein avoimin...”. "Helsingin Sanomat" pyysi keväällä 2009 lukijoitaan nimeämään oman ”onnen laulunsa”, ja yli 800 ehdotetun kappaleen joukossa se nousi yhdeksi 35:stä eniten mainintoja saaneesta.
Arvioita.
Moni kriitikko piti "Klaania" syksyn 1984 merkittävimpänä kotimaisena elokuvana. Antero Laiho tunnusti "Turun Päivälehdessä": ”Elokuvan suuri ansio on, ettei se missään vaiheessa rupea moralisoimaan tai antamaan väkinäisiä selityksiä, kuten monissa rikoksista kertovissa elokuvissa on tapana. Vaikka "Klaanissa" on vähän varsinaisia dramaattisia nousukohtia, sen kerronta etenee sujuvasti ja katsojan kiinnostus pysyy koko ajan vireänä.” "Keskisuomalaisen" Jarmo Valkola nosti esiin erityisesti Anssi Tikanmäen musiikin, jonka ”sibeliaaniset, suomalaismetsien kaikuja kertailevat sävelkulut istuvat tosi hyvin elokuvan kerronnalliseen rakenteeseen”.
We’ll Meet Again

”We’ll Meet Again” on vuonna 1939 tehty musiikkikappale, jonka esitti brittiläinen laulajatar Vera Lynn. Kappaleen sävelsi Ross Parker ja sanoitti Hughie Charles. "We’ll Meet Again" vetosi aikalaisyleisöön, koska se sopi haikeisiin eron tunnelmiin, kun sotilat jättivät rakkaansa ja perheensä taakseen palvellaakseen toisen maailmansodan armeijoissa.
Laulussa esitetyt saatesanat ”Me tapaamme taas” ovat optimistiset, koska useat sotilaat eivät palanneet rintamilta, mutta kappaletta voi tulkita niinkin, että eroavat tapaavat viimeistään taivaassa tai kuoleman jälkeisessä elämässä. Laulu antoi nimensä vuonna 1943 tehtyyn musikaalielokuvaan, jossa Vera Lynn näytteli pääosaa. 
Kylmän sodan aikana Isossa-Britanniassa Vera Lynnin levytys kuului maanalaisten radioasemien musiikkivalikoimiin. BBC:n sota-ajan lähetyspalvelun tarkoitus oli käyttää kappaletta yleisön mielialan kohottamisessa, mikäli ydinsota syttyisi.
Stanley Kubrickin ohjaaman elokuvan "" loppuhuipennuksessa maailma tuhoutuu lukuisten ydinräjähdysten seurauksena Vera Lynnin esittämän kappaleen soidessa taustalla. 
Kappaleesta ovat tehneet versioita muun muassa Johnny Cash, The Turtles ja The Byrds.
Jessye Norman

Jessye Norman () oli yhdysvaltalainen sopraanolaulaja ja resitalisti.
Norman syntyi Augustassa, Georgiassa harrastelijamuusikkojen tyttäreksi. Hän pääsi stipendillä Howardin yliopistoon, josta hän valmistui vuonna 1967. Hän sai maisterinarvon Michiganin yliopistosta vuonna 1968. 
Oopperadebyyttinsä Norman teki vuonna 1969 Berliinissä. Hän esiintyi Berliinin Staatsoper Unter den Lindenissä ja voitti myöhemmin ARD-kilpailun Münchenissä. Normanin debyytti Metropolitanissa oli Hector Berliozin "Troijalaiset"-oopperassa vuonna 1983. Vuodesta 1973 alkaen hän vieraili useita kertoja Suomessa.
Normanille myönnettiin vuonna 1990 Juilliard School of Musicin kunniatohtorinarvo ja vuonna 2006 elämäntyön Grammy-palkinto. Hän oli Grammy-ehdokkaana 15 kertaa, ja ensimmäisen kerran hän voitti Grammyn vuonna 1985 parhaana klassisen soololaulajana.
Osmar Barbosa dos Santos

Osmar Barbosa dos Santos (s. 20. lokakuuta 1968, Marília, Brasilia) on brasilialainen 800 metrin juoksija.
Dos Santos karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 800 metrin välierissä ajalla 1.47,68. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti matkan Brasilian-mestaruuden ja sijoittui yleisurheilun maailmancupissa kuudenneksi ajalla 1.46,01. Hän karsiutui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 välierissä ja juoksi samana vuonna Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna hän voitti MM-pronssia Budapestin sisäratojen MM-kisoissa. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui välierissä.
Dos Santos karsiutui Helsingin MM-kisoissa 2005 alkuerissä, kuten myös seuraavana vuonna Moskovan sisäratojen MM-kisoissa. Hän voitti myöhemmin samana vuonna kultaa Ibero-Amerikan mestaruuskisoissa.
Brooke Adams

Brooke Adams (o.s. Gould; s. 8. helmikuuta 1949) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Adams sai yhden tunnetuimmista rooleistaan elokuvassa "Ihmispaholaiset" vuonna 1978. Muita ovat muiden muassa "" (1983) ja "Päätepysäkki New Mexico" (1992). Adams on lisäksi tehnyt työtä televisiossa eikä pelkästään näyttelijänä, vaan myös tuottajana.
Adams opiskeli High School for the Performing Artsissa ja School of American Balletissa. Hän on ollut vuodesta 1992 naimisissa kollegansa Tony Shalhoubin kanssa.
Ejektori

Ejektori on virtauksella toimiva imupumppu. 
Ejektori on yksinkertaisimmillaan kaksi sisäkkäistä putkea, joista sisempi, lyhyempi putki kapenee tasaisesti kohti loppuaan; ulomman putken kyljessä on erillinen imuputki. 
Kun yhdistelmään lasketaan esimerkiksi vettä tai höyryä, virtausnopeus kasvaa; tästä seuraa se, että se pyrkii imemään ulommassa putkessa olevaa ilmaa mukaansa ja muodostamaan putkeen tyhjiötä. Ja koska ulomman putken kyljessä on imuputki, syntyy virtauksen voimakkuudesta riippuva imuilmiö. 
Ejektoreita käytetään esimerkiksi laboratorioissa, kun jostain koeyksiköstä on poistettava ilmaa. 
Samoin höyryveturien vetopuhallin, apulietsoin ja injektori toimivat samalla periaatteella.
Richard Hamilton (koripalloilija)

Richard ”Rip” Hamilton (s. 14. helmikuuta 1978 Coatesville, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. 201-senttinen Hamilton varattiin NBA:han vuonna .
Hamilton syntyi Coatesvillessä, Pennsylvaniassa, ja pelasi yliopistokoripalloa Connecticutissa vuodesta 1996. Hän pelasi vuosina 1999–2002 Washington Wizardsissa ja vuosina 2002–2011 Detroit Pistonsissa, jossa myös voitti mestaruuden vuonna 2004. Vuosina 2011–2013 Hamilton pelasi Chicago Bullsissa. 
Hamilton tunnettiin persoonallisesta maskistaan, jota hän käytti kaudesta 2003–2004 useasti murtuneen nenänsä suojana.
Sämpy

Sämpy oli vuosina 1974–1976 ja 1979 Mainostelevisiossa esitetty suomalainen tilannekomediasarja. Sarja luotiin näyttelijä Seppo ”Sämpy” Laineen ympärille, joka oli noussut suosituksi esiinnyttyään aiemmin vuonna 1974 "Spede Show’ssa" ja Spede Pasasen tuottamassa elokuvassa "Viu-hah hah-taja", joissa molemmissa hän näytteli Tossavainen-nimistä hahmoa. Sämpy-sarjassa hänelle kehiteltiin uusi hahmo, joka oli myös nimeltään Sämpy. Muita rooleja näyttelivät Laineen parina Spede-tuotannoissa toiminut Jyrki Kovaleff sekä Kauko Helovirta, Pekka Autiovuori, Marjukka Halttunen ja myöhemmin myös Elli Castrén ja Liisa Paatso. Laine käsikirjoitti sarjan yhdessä toimittaja Markku Veijalaisen kanssa. "Sämpyllä" ehti olla useita ohjaajia, muun muassa Ere Kokkonen ja Inkeri Pilkama.
"Sämpyn" juonen perusideaa ja roolihahmoja vaihdettiin useita kertoja sarjan tekemisen aikana näyttelijöiden pysyessä samoina. Seitsemän jaksoa käsittäneellä ensimmäisellä tuotantokaudella 1974–1975 sarja kertoi Sämpyn ja hänen ystäviensä raha- ja asunto-ongelmista. Toisella kaudella 1975–1976 sarja kertoi matkatoimiston työntekijöistä, ja kaikki hahmot Sämpyä lukuun ottamatta oli nimetty uudelleen. Vuonna 1979 tehtiin vielä viiden jakson mittainen kolmas tuotantokausi, jossa henkilöhahmot olivat vaihtuneet tilausjuhlapalvelun työntekijöiksi. Kaikkiaan sarjaa tehtiin 22 puolituntista jaksoa. Lisäksi sarjan näyttelijät Helovirtaa lukuun ottamatta esiintyivät myös vuonna 1976 lyhytikäisessä sarjassa "Nuoripari".
Unity (ISS)

Unity (myös Node 1) on Kansainvälisen avaruusaseman toinen kiertoradalle viety moduuli. Se on ensimmäinen kaikkiaan kolmesta yhdysmoduulista.
Ominaisuudet.
Sylinterin muotoisessa moduulissa on kuusi kiinnityskohtaa.
Laukaisu.
Unity laukaistiin kiertoradalle avaruussukkula Endeavourilla 4. joulukuuta 1998. 6. joulukuuta moduuli yhdistettiin jo kiertoradalla olleeseen Zarya-moduuliin.
Kadotettu (vuoden 1998 elokuva)

Kadotettu ("Fallen") on Gregory Hoblitin ohjaama jännityselokuva vuodelta 1998. Elokuva perustuu Nicholas Kazanin käsikirjoitukseen. Pääosia elokuvassa esittävät Denzel Washington, John Goodman, Donald Sutherland ja Embeth Davidtz.
Hyundai

Hyundai on eteläkorealainen suuryritys, jonka perusti Chung Ju-yung vuonna 1947.
Hyundai aloitti rakennusyhtiönä. Nykyisin kaikki nimeä käyttävät yhtiöt eivät ole emoyhtiö Hyundai Groupin alaisuudessa, mutta ne ovat Chungin poikien tai heidän perillistensä hallitsemia.
Merkittävimpiä muita Hyundaista eronneita yhtiöitä ovat maailman neljänneksi suurin autonvalmistaja Hyundai Motor Company, maailman suurin laivojen rakentaja Hyundai Heavy Industries ja Hynix Semiconductor.
Lisäksi eri ryhmissä on muutakin toimintaa, kuten pankki- ja muita finanssitoimintoja, tavarataloketju ja baseball- ja jalkapallojoukkue.
Vuoden nuori taiteilija

Vuoden nuori taiteilija on Tampereen taidemuseon ja Tampereen kaupungin järjestämä tapahtuma, jonka tarkoituksena on tuoda esiin lupaavia, alle 35-vuotiaita kuvataiteilijoita. Samalla pyritään kiinnittämään yleisön huomio uuteen suomalaiseen nykytaiteeseen. Vuoden nuoren taiteilijan valitsee asiantuntijaryhmä. Tapahtuman järjestämistä ehdotti alun perin Tampereen Nuorkauppakamari vuonna 1984.
Palkinto.
Vuoden nuoreksi taiteilijaksi valittu saa nykyisin 20 000 euron stipendin Tampereen kaupungilta. Lisäksi hän saa Tampereen taidemuseoon yksityisnäyttelyn. Tampereen taidemuseo teki usean vuoden yhteistyötä Turun Aboa Vetus Ars Novan kanssa, mutta yhteistyö päättyi vuoteen 2020. Seuraavana vuonna Tampereen taidemuseo ja Vaasan kaupungin museot aloittivat yhteistyön. Joel Slotten vuoden 2021 näyttely oli Tampereen lisäksi Vaasan Tikanojan taidekodissa. Emma Jääskeläisen vuoden 2022 näyttely on puolestaan Vaasan Kuntsin modernin taiteen museossa.
Vuoden nuoret taiteilijat sekä stipendin saajat.
Vuoden nuori taiteilija -tapahtumissa on palkittu seuraavat henkilöt:
Checkin’ &amp; Bowlin’

Checkin’ &amp; Bowlin’ on vuonna 1991 julkaistu Coupé de Villen studioalbumi.
Kappaleet.
Zvezda

Zvezda (, ) on Kansainvälisen avaruusaseman kolmas kiertoradalle viety moduuli.
Ominaisuudet.
Zvezda muodostuu sylinterin muotoisesta työskentelytilasta, sylinterinmuotoisesta osasta, jossa on yksi telakointikohta, paineettomasta kokoonpano-osasta ja pallomaisesta osasta, jossa on kolme telakointikohtaa.
Laukaisu.
Zvezda laukaistiin kiertoradalle Proton-raketilla 12. heinäkuuta 2000. 26. heinäkuuta moduuli yhdistettiin jo kiertoradalla olleeseen Zarja-moduuliin.
Kayla Blake

Elsie Mapuana Sniffen eli Kayla Blake (s. 4. joulukuuta 1963) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Blake syntyi Honolulussa Havaijilla. Hänen lukuisista televisiorooleistaan huomattavin oli vakituinen osa sarjassa "Sports Night" vuosina 1998–2000. Hänellä on ollut lukuisia vierailevia esiintymisiä.
Eräs elokuvista, joissa Blake myös on esiintynyt, on "Lambada" (1990).
Blake nai 28. syyskuuta 2002 Robert Checkin.
Paula Marshall

Paula Marshall (s. 12. kesäkuuta 1964) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Rockvillessä Marylandissa syntynyt Marshall opiskeli Robert E. Peary High Schoolissa. Hän meni 12. lokakuuta 2003 naimisiin näyttelijä Danny Nuccin kanssa ja sai ensimmäisen lapsensa 40-vuotiaana maaliskuussa 2005.
Laajalle yleisölle Marshall alkoi tulla tunnetuksi 1990-luvun alussa vierailevasta roolistaan sarjassa "Kesä 68". Toisena päänäyttelijänä hän oli vuosina 2008–2010 esitetyssä tilannekomediassa "Sinkkuisä Gary".
Muita televisiosarjoja, joissa hän on esiintynyt, ovat muiden muassa "Seinfeld" ja "Sports Night". Hänen uransa ei rajoitu televisioon, vaan käsittää myös elokuvia, kuten "Villin tusinan" (2003).
Žanna Friske

Žanna Vladimirovna Friske (, oik. Копылова, "Kopylova", 8. heinäkuuta 1974 – 15. kesäkuuta 2015) oli venäläinen malli, näyttelijä ja laulaja.
Ura.
Friske opiskeli koreografiaa Moskovan kulttuuri-instituutissa ja journalistiikkaa Moskovan valtionyliopistossa, muttei valmistunut kummastakaan koulusta.
Friske otettiin vuonna 1996 mukaan tyttöyhtye Blastjaštšieen Varvala Korolevan erottua siitä. Hän lähti 2003 soolouralle ja julkaisi levyn "Žanna" (Жанна) vuonna 2005. Hän on tehnyt yhteistyötä myös Diskoteka Avarijan kanssa muun muassa videolla "Malinki-Malinki".
Friske oli mukana Venäjän "Survivor"-tosi-tv-sarjan "Posledni geroi" neljännellä kaudella.
Kansainvälisesti Friske on tunnettu elokuvista "Night Watch" (2004) ja sen jatko-osasta "Day Watch" (2006), joissa hän näytteli Alisaа.
Yksityiselämä.
Friske oli avoliitossa Dmitri Šepelevin kanssa.
Friske kuoli syöpään 40-vuotiaana, kesäkuussa 2015.
Chicago Overcoat (EP)

Chicago Overcoat on Chicago Overcoat -yhtyeen EP ja ensimmäinen julkaisu. Sen julkaisi FBS vuonna 1976. Bluelight julkaisi levystä vuonna 1997 CD-EP:n nimellä Mean Old Rider. Se sisältää samat kappaleet kuin alkuperäinen levy sekä lisäksi bonus-kappaleen "Lonely Stranger".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Chicago Overcoat, ellei toisin mainittu.
Wilma Lipp

Wilma Lipp (26. huhtikuuta 1925 Wien – 26. tammikuuta 2019) oli itävaltalainen sopraano.
Lipp teki oopperadebyyttinsä vuonna 1943 ja oli Wienin valtionoopperassa vuodesta 1945. Hänen ensimmäinen esiintymisensä La Scalassa tapahtui vuonna 1950, Covent Gardenissa vuonna 1951 ja Pariisin oopperassa vuonna 1953. 
Yhdysvalloissa Lipp ei esiintynyt ennen vuotta 1962. 
Lippin useista rooleista tunnetuimpia on Yön kuningatar Wolfgang Amadeus Mozartin "Taikahuilussa". Hänestä tuli vuonna 1982 Salzburg Mozarteumin laulunprofessori.
Osuva

Osuva (ent. Helsinki Shooting Club) on helsinkiläinen yritys, joka harjoittaa kaupallista ampumaratatoimintaa. Osuvalla on kaksi ampurataa, toinen Kampissa (Albertinkatu 36) ja toinen Tähtitorninmäellä (Fabianinkatu 1). Yrityksen omistaa Aegis palvelut - Aegis services Ltd Oy, joka on perustettu vuonna 2000. Osuva-nimi tuli aputoiminimenä käyttöön syksyllä 2015, kun Helsinki Shooting Clubin omistussuhteet muuttuivat.
Ampumaratavuoroja vuokrataan yrityksille ja yksityisille. Radalla saa ampua käsiasekaliiberisilla lyhyillä ja pitkillä aseilla. Kerrallaan 25 metrin radalle mahtuu ampumaan seitsemän ampujaa.
Yritys nousi otsikoihin vuonna 1999, kun Sanna Sillanpää ampui Beretta-puoliautomaattipistoolilla yrityksen radalla kolme miestä ja haavoitti neljättä siten, että hänelle jäi ampumisesta elinikäiset vammat. Surmansa saivat 23-vuotias ampumaradan valvoja, 25-vuotias automaatiomekaanikko ja 37-vuotias autonkuljettaja.
Uudemman kerran yritys nousi otsikoihin, kun marraskuussa 2007 Pekka-Eric Auvinen syyllistyi kahdeksaan murhaan Jokelan kouluammuskelutapauksessa. Poliisin mukaan Auvinen oli saanut lupansa sillä perusteella, että hän oli kyseisen yrityksen "jäsen" eli kanta-asiakas. Ampumista hän ei kuitenkaan yrityksen mukaan ollut radalla harrastanut.
Destiny (ISS)

Destiny on Kansainvälisen avaruusaseman neljäs kiertoradalle viety moduuli. Se on paineistettu tutkimukseen tarkoitettu tila. Destiny on Yhdysvaltojen suurin tila asemalla.
Destiny laukaistiin kiertoradalle avaruussukkula Atlantiksella 7. helmikuuta 2001. Moduuli yhdistettiin jo kiertoradalla olleeseen Unity-moduuliin.
Ruotsin sisällissota

Ruotsin sisällissota voi tarkoittaa useata eri tapahtumaa Ruotsin historiassa.
Lisäksi Ruotsissa on ollut useita suppeampia, talonpoikaiskapinoiksi luokiteltavia konflikteja.
Clemens Krauss

Clemens Heinrich Krauss (31. maaliskuuta 1893 Wien – 16. toukokuuta 1954 México) oli itävaltalainen kapellimestari. 
Krauss aloitti musiikkiuransa kuoropoikana ja opiskeli Wienin konservatoriossa, josta hän valmistui vuonna 1912. Hän toimi vuosina 1912–1913 kuoromestarina Brnon teatterissa. Hän meni naimisiin sopraano Viorica Ursuleacin kanssa.
Krauss esiintyi jo varhaisella urallaan laajalti Euroopassa, vuonna 1929 myös Yhdysvalloissa. Myöhemmin hän toimi mm. Wienin filharmonikkojen, Wienin valtionoopperan ja Staatsoper Unter den Lindenin johdossa. 
Krauss jatkoi uraansa, kunnes kuoli sairauskohtaukseen 61-vuotiaana.
Luettelo valtioiden maarajojen pituuksista

Tämä on luettelo valtioiden maarajojen pituuksista. Lisäksi luettelossa on rajanaapureiden määrät. Joillakin valtioilla on eksklaaveja ja ne on huomioitu luettelossa. Luettelossa on huomioitu myös kiistanalaisia alueita sekä merentakaisia alueita. 
Tiedot on koottu CIA:n julkaisemasta "World Factbookista", joka käyttää saatavilla olevien kansallisten tilastoviranomaisten lukuja, mutta koska mittausmenetelmät vaihtelevat valtioittain, eivät ne ole täysin tarkkoja tai vertailukelpoisia keskenään. "Maaraja" voi olla kuivan maan sijasta joessa tai järvessä (esimerkiksi Suomen ja Ruotsin välillä). Suomen rajojen pituustiedot CIA:n "Factbookissa" poikkeavat suomalaisten rajankäyntiviranomaisten tiedoista (ks. Suomen ja Ruotsin raja ja Suomen ja Norjan raja).
Nothing Left... But the Blues

Nothing Left... But the Blues on Chicago Overcoat -yhtyeen kolmas albumi. Sen julkaisi Bluelight vuonna 2002.
Kappaleet.
Bonus-kappaleet.
Pity the Fools (1981)
The Pepe Ahlqvist Blues Band (1983, 1984)
Shimazu-klaani

Shimazu-suku () oli Japanin Satsuma-hanin aluetta, joka kattoi Satsuman, Ōsumin ja Hyūgan provinssit, hallinnut suku.
Shimazut olivat Minamoto-klaanin Seiwa Genji -haaran perillisiä. Suvun perustaja Shimazu Tadahisa (k. 1227) oli shōgun Minamoto no Yoritomon (1147–1199) poika. Tadahisan vaimo oli Koremune Hironobun tytär, joka kuului Hata-klaaniin.
Tadahisa sai haltuunsa Shiodan alueen Shinanon provinssissa vuonna 1186, minkä jälkeen hänet nimitettiin Satsuman provinssin shugoksi. Hän lähetti Honda Sadachikan ottamaan haltuunsa provinssin ja saattoi Yorimotoa tämän tutkimusretkellä Mutsun provinssiin vuonna 1189. Tadahisa matkusti Satsumaan vuonna 1197, alisti Hyūgan ja Ōsumin provinssit valtaansa ja rakensi linnan.
Shimazu-suvusta tuli yksi Edo-kauden daimioista, jotka säilyttivät alueensa hallinnan jatkuvasti Kamakura-kaudelta lähtien. Suku oli parhaimmillaan varakkain ja mahtavin Tozama-perheen edustaja, jonka vuosittaiset tulot ylittivät 700 000 kokua.
Suvun 19. johtaja Shimazu Yoshihiro (1535–1619) oli daimiona Sekigaharan taistelun ja Osakan saarron aikana. Hänen veljenpoikansa ja seuraajansa Shimazu Tadatsune kuitenkin pystyi käyttämään merkittävää valtaa 1600-luvun kahtena ensimmäisenä vuosikymmenenä ja organisoi Ryūkyūn (nykyisin Okinawan prefektuuri) valloituksen vuonna 1609. Tokugawa salli tämän, koska hän tahtoi lepyttää Shimazun ja estää mahdolliset kansannousut Sekigaharan tappion jälkeen.
Shimazu-suku oli tunnettu lojaaliudestaan sotilaitaan kohtaan erityisesti Sengoku-kaudella. Jotkin perheet määrättiin torjumaan vastarintaa tarkoituksenaan laajentaa Shimazujen valtaa. Shimazut ovat myös kuuluisia siitä, että he olivat ensimmäisiä, jotka käyttivät tuliaseita Japanissa ja aloittivat myös aseiden valmistuksen. Shimazujen taistelutaktiikat olivat hyvin menestyksekkäitä, ja he kukistivat useita itseään suurempia armeijoita erityisesti Kyūshūn valloituksen aikana 1580-luvulla. Heidän taktiikkanaan oli houkutella vihollinen väijytykseen, jonka molemmilla puolilla oli hakapyssyin varustettuja joukkoja. Väijytys synnytti paniikkia ja pakokauhua, minkä jälkeen joukot oli helppo tuhota.
Klaanin 31. johtaja Hisamitsu (1817–1887) oli Satsuman daimio Boshin-sodan ja Meiji-restauraation aikoina, joissa Satsumalla oli merkittävä rooli.
Unikankareen seisake

Unikankareen seisake () oli Uudenkaupungin radan varressa sijainnut lakkautettu seisake. Se sijaitsi Mietoisissa aivan radan ja Pyheentien tasoristeyksen tuntumassa. Seisake perustettiin vain kolmenkymmenen metrin päähän Unikankareen talon päärakennuksesta, jonka pihan lävitse rata vuonna 1924 vedettiin. 
Seisake lakkautettiin vuonna 1982, jolloin sitä käytti säännöllisesti enää vain kolme henkilöä. Vielä vuonna 2007 Unikankareen pihapiirissä sijaitsi seisakkeen jäänteenä ”Unikankare”-tekstillä varustettu kyltti, mutta vuoteen 2010 mennessä huonokuntoiseksi päässyt kylttikin on poistettu. Sittemmin paikalle on pystytetty uusi kyltti.
Purgatory

Purgatory on Iron Maidenin single vuodelta 1981. Se on yhtyeen viides single ja toinen albumilta "Killers". Single on yksi yhtyeen heikoimmin menestyneistä, eikä onnistunut pääsemään Britannian 50 myydyimmän singlen listalle. Syyksi heikkoon menestykseen on epäilty A- ja B-puolen löytymistä albumilta samassa muodossa.
Kappaleet on kirjoittanut yhtyeen basisti Steve Harris.
Luhtapiispa

Luhtapiispa ("Euplectes hartlaubi") on afrikkalainen kutojiin kuuluva varpuslintu. "Euplectes"-sukuun (William Swainson, 1829) kuuluu 17 lajia. Luhtapiispa on nimetty Gustav Hartlaubin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö.
Koiraan paino on noin 41 g.
Esiintyminen.
Luhtapiispa elää päiväntasaajaseudulla Afrikassa Nigeriasta, Kamerunista ja Angolasta Ugandaan, Keniaan ja Tansaniaan. Lajin esiintymisalue on kooltaan 720 000 neliökilometriä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Bodil Udsen

Bodil Udsen (12. tammikuuta 1925 − 26. helmikuuta 2008) oli tanskalainen näyttelijä. 
Udsen aloitti elokuvauransa vuonna 1955, ja vuosina 1970–1977 hänellä oli vakituinen rooli (Emma – "Rottehullet"-kapakan emäntä) televisiosarjassa "Huset på Christianshavn". Hänet tunnettiin myös teatterista. 
Udsen syntyi Kööpenhaminassa, opiskeli vuoteen 1944 Rysensteenin lukiossa ja pyrki sen jälkeen teatterikouluun, jossa hän ei kuitenkaan viihtynyt kauan. Hän pääsi vuonna 1950 Frederiksbergin ABC Teatretiin.
2000-luvulle saakka uraansa jatkanut Udsen oli kolmesti naimisissa.
Noel Neill

Noel Neill (25. marraskuuta 1920 Minneapolis, Minnesota – 3. heinäkuuta 2016 Tucson, Arizona) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Jo teini-ikäisenä valokuvamallina työskennellyt Neill sai alun alkaen sopimuksen Paramount Picturesilta. Hän esiintyi muun muassa Roland Wintersin viimeisessä Charlie Chan -elokuvassa vuonna 1949.
Rooli, josta Neill varsinkin tuli tunnetuksi, oli hänen sekä elokuvassa "Superman" (1948), että myös televisiossa esittämänsä Teräsmiehen Lois Lane. Hän näytteli myös elokuvassa "Superman Returns" (2006) Lex Luthorin vaimoa Gertrude Vanderwothia.
Hän oli naimisissa Hal Lierlyn kanssa.
José Vicente Barbosa du Bocage

José Vicente Barbosa du Bocage (2. toukokuuta 1823 Funchal, Madeira – 3. marraskuuta 1907 Lissabon, Portugali) oli portugalilainen eläintieteilijä ja poliitikko.
Bocage opiskeli Coimbran yliopistossa 1839–1846. Hänestä tuli Lissabonin yliopiston eläintieteen lehtori 1851, ja hän opetti siellä yli 30 vuotta. 1858 hänestä tuli Lissabonin Polyteknisen koulun luonnonhistoriallisen museon eläintieteen laitoksen tieteellinen johtaja. 
Hän julkaisi yli 200 kirjoitusta nisäkkäistä, linnuista ja kaloista. 1880-luvulla hän oli Portugalin laivastoministeri ja myöhemmin ulkoasiainministeri. Lissabonin museon eläintieteellistä kokoelmaa kutsutaan Bogacemuseoksi hänen kunniakseen (Museu José Vicente Barboza du Bocage).
Bogacen työhön museossa kuului kokoelmien vastaanotto, luokittelu ja kuvailu. Monet kokoelmat saapuivat Portugalin afrikkalaisista siirtomaista, esimerkiksi Angolasta ja Mosambikista. Bogace kehitteli näytteiden museointia ja julkaisi aiheesta kirjan "Instrucções Practicas sobre o Modo de Colligir, Preparar e Remetter Productos Zoológicos para o Museu de Lisboa" (1862). 1860 hän onnistui saamaan takaisin joitakin kokoelmia, jotka siirrettiin museosta Napoleonin valloitettua Portugalin. Näihin kuului erikoinen Étienne Geoffroy Saint-Hilairen Brasiliasta keräämä kokoelma.
1875 hänet äänestettiin Lissabonin kuninkaallisen akatemian varapuheenjohtajaksi. Hän luopui opetus- ja tiedetyöstään 1880-luvulla, mutta palasi takaisin museonjohtajaksi ministerikautensa, 1883-1886, jälkeen. Hän oli vastuussa useiden uusien lajien nimeämisestä, jotka hän nimesi lajin löytäjän mukaan. Hän nimesi muun muassa luhtapiispan.
Trimble

Trimble Inc on yhdysvaltalainen maanmittauskojeita, GPS -järjestelmiä ja ohjelmistoja valmistava yritys. Sen perusti Charlie Trimble vuonna 1978 kahden muun Hewlett-Packardin työntekijän kanssa Kalifornian Piilaaksossa. Aluksi yhtiön tuotteet keskittyivät Loran-järjestelmän navigointilaitteisiin. Yhdysvaltain puolustushallinto laukaisi maailmanlaajuisen GPS-järjestelmän ensimmäisen satelliitin avaruuteen yhtiön perustamisvuonna. Vuonna 2000 yhtiö yhdistyi ruotsalaisen Spectra Precision -yhtiön kanssa jonka tuotantoon kuuluivat muun muassa Geodimeter-takymetrit. Sen valonsäteisiin perustuneiden mittauskojeiden kehitys oli alkanut 1950-luvulla, ja näin se täydensi Trimblen satelliittipaikannuslaitteisiin suuntautunutta tuotevalikoimaa. Myöhemmin tuotevalikoima on edelleen kasvanut yritysostojen myötä.
Vuonna 2002 Trimble perusti yhteisyrityksen maansiirtokoneita valmistavan Caterpillar-yhtiön kanssa kehittämään elektronisia ohjaus- ja hallintalaitteita maansiirtokoneisiin.
Trimblellä oli vuoden 2018 lopussa yhteensä noin 11 287 työntekijää 40:ssa maassa. Yhtiöllä on hallussaan yli 2000 patenttia.
Trimble Finland Oy perustettiin vuonna 2011 Trimble Inc:n tytäryhtiöksi. Se osti 311 miljoonan euron arvoisen Tekla Oyj:n heinäkuussa 2011. Tekla on nykyään Trimble Solutions Oy:n (entinen Tekla Structures) aputoiminimi.
Trimble Inc:n nimi oli Trimble Navigation Limited 1.10.2016 asti.
Coast to Coast

Coast to Coast on irlantilaisen poikabändi Westlifen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 6. marraskuuta 2000.
Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet "Against All Odds", "My Love", "What Makes a Man", "I Lay My Love on You" ja "When You're Looking Like That".
Michael C. Hall

Michael Carlyle Hall (s. 1. helmikuuta 1971 Raleigh, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Tausta.
Michael Hall syntyi Raleighissa, Pohjois-Carolinassa. Hän oli perheen ainoa lapsi, mutta hänellä oli sisko, joka kuoli ennen Hallin syntymää. Hallin ollessa vasta 11-vuotias hänen isänsä William Hall kuoli syöpään. Hallin äiti on Janice Hall. Hall valmistui Earlham Collegesta vuonna 1993 ja opiskeli myöhemmin New Yorkin yliopistossa.
Ura.
Hallin kiinnostus näyttelemistä kohtaan alkoi jo nuorena teattereissa sekä erilaisissa musikaaleissa. Hallin tärkeimmät näyttelijänroolit ovat David Fisherin rooli televisiosarjassa "Mullan alla", sekä Dexter Morganin rooli televisiosarjassa "Dexter". Hall on esiintynyt elokuvissa "Paycheck" sekä "Gamer".
Hän on ollut Emmy-ehdokkaana vuosina 2002, 2008 ja 2009. Hän on myös ollut Golden Globe -ehdokkaana vuosina 2007, 2008 ja 2009 ja vuonna 2010 hän voitti palkinnon kategoriassa Paras miespääosa draamasarjassa.
Yksityiselämä.
Hall meni vuonna 2002 naimisiin Amy Spangerin kanssa, mutta pari erosi vuonna 2006.
Hall oli naimisissa myös "Dexter"-sarjasta tutun Jennifer Carpenterin kanssa. He avioituivat uudenvuoden aattona 2008.
Carpenter jätti erohakemuksen Hallista joulukuussa 2010 ja ero viimeisteltiin lähes vuotta myöhemmin 2. joulukuuta 2011. Heidän välinsä ovat erosta huolimatta säilyneet hyvinä.
Tammikuussa 2010 Hall kertoi medialle sairastavansa Hodgkinin tautia, mutta huhtikuussa 2010 hänen kerrottiin parantuneen taudista täysin.
Frances Conroy

Frances Conroy (s. 13. marraskuuta 1953 Monroe, Georgia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Conroy opiskeli Neighborhood Playhousessa ja Juilliard Schoolissa. Hän saavutti mainetta teatteriesiintyjänä jo 1970-luvun kuluessa, mutta teki Broadway-debyyttinsä vasta vuonna 1980. 
Sittemmin Conroylla on ollut lukuisia tunnettuja rooleja muiden muassa elokuvissa "Rikoksia ja rikkomuksia" (1989) ja "Uneton Seattlessa" (1993).
Conroyn tunnetuin rooli lienee Ruth Fisher televisiosarjassa "Mullan alla", josta hänet on palkittu Golden Globella vuonna 2003; hän oli lisäksi ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi vuosina 2002, 2003, 2005 ja 2006.
Baltic Exchange

Baltic Exchange on brittiläinen yhtiö, joka toimii laivameklarien, laivan omistajien ja rahtaajien maailmanlaajuisilla markkinoilla. Yhtiö perustettiin 1700-luvun puolivälissä. Nimi juontaa juurensa Baltick Coffee Houseen ja vuoteen 1744, ja se rekisteröitiin yksityiseksi osakeyhtiöksi 1900. Nykyisin "pörssin" omistajia ovat sen jäsenyhtiöt, eikä sitä vaihdeta julkisesti pörssissä. Sen toimintaa johtaa jäsenten valitsema johtokunta. Sillä on 20 työntekijää, ja sen toimipaikka on Lontoon keskustassa.
Yritys kerää päivittäin tietoja rahtien hinnoista eri reiteillä. Välittäjiä pyydetään myös tarkastelemaan sellaisia muuttujia kuin laivan tyyppi ja nopeus ja matkan pituus. Vastaukset liitetään BDI:iin, joka julkaistaan esimerkiksi Lloyds'sin listalla.
Pörssi julkaisee päivittäin kuutta indeksiä:
Rachel Griffiths

Rachel Anne Griffiths (s. 18. joulukuuta 1968) on australialainen näyttelijä. Hän on voittanut Golden Globe -palkinnon vuonna 2002 ja ollut ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1999 elokuvasta "Hilary ja Jackie".
Griffiths on esittänyt Brenda Chenowithia televisiosarjassa "Mullan alla". Televisiotyöstään hän on ollut ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi kolmeen otteeseen: vuosina 2002, 2003 ja 2007. 
televisiosarjassa "Perhesiteet" hän näytteli Sarah Walkeria. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Tahdon naimisiin" (1994), "My Son the Fanatic" (1997), "Amy" (1997), "Hilary ja Jackie" (1998), "Me Myself I – Toinen kerta toden sanoo" (1999), "Very Annie Mary" (2001), "Rookie" (2002), "The Hard Word" (2002), "Step Up" (2006), "Beautiful Kate" (2009) ja "Saving Mr. Banks" (2013).
Yksityiselämä.
Griffiths kasvoi Melbournessa. Hän meni 31. joulukuuta 2002 naimisiin taidemaalari Andrew Taylorin kanssa. Parille on kolme lasta, jotka ovat syntyneet vuosina 2003, 2005 ja 2009. Griffiths on valmistunut Melbournen Victoria Collegesta.
Never Gone

Never Gone on Backstreet Boysin vuonna 2005 julkaistu albumi. Backstreet Boys teki levyn myötä comebackin julkaistuaan edellisen levynsä The Hits: Chapter One vuonna 2001. Suunniteltu ilmestymispäivä oli jo vuonna 2004, mutta sitä lykättiin tuntemattomasta syystä vuoden 2005 kesäkuun 14. päivään.
Ensimmäinen albumilta julkaistu single oli "Incomplete" ja sitä seurasi "Just Want You To Know". Kolmas maailmanlaajuinen single on "I Still...". Muita kappaleita ovat esimerkiksi "Weird World", "Beautiful Woman" ja "Climbing The Walls". Never Gone on myynyt platinaa USA:ssa. Se myi 293 000 kopiota julkaisuviikkonsa aikana ja debytoi Billboard 200 -listan kolmossijalla . Japanissa albumi myi 528 000 kopiota ja oli toiseksi suurin lännestä tulleen artistin albumi vuonna 2005.
Never Gone julkaistiin myös DualDisc-versiona. DualDisc sisältää musiikkivideon kappaleesta "Incomplete" ja lyhyen dokumentin videon teosta. Se on julkaistu myös CD:llä ja tuplalevynä DVD:llä.
Tämän albumin jälkeen Kevin Richardsonin erosi yhtyeestä.
Never Gone -kiertue alkoi hieman albumin ilmestymisen jälkeen.
20. joulukuuta 2005 yhtye julkaisi Never Gone "The Videos", mikä sisälsi "behind the scenes" -materiaalia "Incomplete":sta, videon "Just Want You To Know" sekä singlen "I Still..." ja kommentteja Backstreet Boysilta kuvauksista ja videosta.
Lauluja Timo K. Mukan runoihin

Lauluja Timo K. Mukan runoihin on Kai Hyttisen studioalbumi. Se julkaistiin 21. maaliskuuta 2007. Levy sisältää 10 Jari Vanhan säveltämää Timo K. Mukan runoa. Albumi on Hyttisen ensimmäinen levytys 15 vuoteen.
Albumillinen Mukan runoja sai alkunsa, kun Jari Vanhaa pyydettiin säveltämään kaksi kyseisen kirjailijan runoa tämän 60-vuotissyntymäpäiväjuhliin vuonna 2004. Laulujen tulkitsijaksi pyydettiin Lappiin muuttanutta Kai Hyttistä.
Blind Fire

Blind Fire on Leveragen toinen studioalbumi, joka julkaistiin Suomessa 16. tammikuuta 2008. Se äänitettiin Jyväskylässä loppukesästä 2007 ja sen julkaisi koko Euroopassa italialainen levy-yhtiö Frontiers Records.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 24.
Coupé de Ville

Coupé de Ville oli suomalainen rhythm &amp; blues -yhtye joka oli toiminnassa vuosina 1988–1995.
Julkaisut.
Albumit:
Singlet:
Quest Joint Airlock

Quest on Kansainvälisen avaruusaseman viides kiertoradalle viety moduuli. Se on koko aseman ensisijainen ilmalukko.
Laukaisu.
Destiny laukaistiin kiertoradalle avaruussukkula Atlantiksella 12. heinäkuuta 2001. Moduuli yhdistettiin jo kiertoradalla olleeseen Unity-moduuliin.