tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ossi Runne

Yrjö Osvald ”Ossi” Runne (vuoteen 1936 Rundberg; 23. huhtikuuta 1927 Viipuri – 5. marraskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen musiikkineuvos, trumpetisti, kapellimestari, orkesterinjohtaja, säveltäjä, sovittaja ja levytuottaja.
Ossi Runne oli säveltäjä ja sanoittaja Aili Runnen lanko.
Ura.
Ossi Runnen musiikkiura alkoi, kun hän aloitti viulunsoiton opinnot Onni Suhosen johdolla Viipurin musiikkiopistossa 8-vuotiaana. Perhe joutui lähtemään Viipurista evakkoon talvisodan vuoksi Ossin ollessa 12-vuotias, ja uudeksi kotipaikaksi tuli Helsingin Kallio. 13-vuotiaana Runne liittyi Suomen valkoisen kaartin soittokuntaan, jolloin hänen soittimekseen vaihtui trumpetti. Ollessaan sotien jälkeen jäsenenä Ossi Aallon orkesterissa Runne tutustui Toivo Kärkeen. Hän soitti Kärjen yhtyeessä kiertueilla ja monissa levytyksissä vuodesta 1948 alkaen. 
Uransa alkuaikoina Runne tunnettiin trumpetistina ja orkesterinjohtajana. Palattuaan Suomeen China Varieteen orkesterin kapellimestarin tehtävistä Tukholmasta vuonna 1957 hän siirtyi Musiikki-Fazerin studiopäälliköksi. Usean vuoden ajan hän johti isoa orkesteria ja soitti trumpettia levytyksillä, joista monet olivat Toivo Kärjen–Reino Helismaan tuotantoa. Runne oli myös kysytty solisti muiden levy-yhtiöiden vaativissa trumpettiosuuksissa, esimerkkinä Scandian "Minka" Brita Koivusen laulamana. Vuonna 1965 Runne siirtyi Yleisradioon. Siellä hän toimi ensin Radion tanssiorkesterin johtajana, sitten Yle TV1:n kapellimestarina. Eläkkeelle hän jäi 1992. Musiikkineuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1995. Hän toimi myös Karelia-puhallinorkesterin johtajana 1986–2003. 
Vuosina 1972–1983 Runne toimi trumpetinsoiton opettajana Oulunkylän Pop &amp; Jazz Konservatoriossa. Vuonna 1971 hän julkaisi yhdessä Lauri Ojalan ja Uno Koivun kanssa oppikirjan "Trumpettikoulu".
Runne toimi 1950-luvulla muutamia vuosia Levytukku-yhtiön studiopäällikkönä ja oli tänä aikana tiiviissä yhteistyössä saman yhtiön tuotantopäällikkönä toimineen Olavi Virran kanssa. Runne valvoi monien Virran tunnetuimpien kappaleiden levytykset, ja hän arvosti suuresti Virran ammattitaitoa ja korkeaa työmoraalia. Yhteistyöstä huolimatta Runne ei koskaan tuntenut päässeensä Virran todelliseksi ystäväksi, minkä hän arveli johtuneen Virran perusluonteesta: tämä ei halunnut päästää ketään liian lähelle. Runnen käsityksen mukaan Virta oli ”valtavasta ympärillään pyörineestä siipijengistä ja ihailijalaumasta huolimatta hyvin yksinäinen mies”. Fazerin studiopäällikkönä Runne valvoi vuonna 1966 Virran viimeisiksi jääneet levytykset ”Nyt soita balalaikka” ja ”Sateinen ilta”.
Eurovision laulukilpailut.
Ossi Runne muistetaan Yleisradion pitkäaikaisena euroviisukapellimestarina. Ensimmäistä kertaa Runne toimi kapellimestarina Eurovision laulukilpailussa Luxemburgissa 1966, kun Suomi osallistui kilpailuihin kuudetta kertaa. Hän johti orkesteria Suomen kapellimestarina kaikkiaan 22 kertaa vuosina 1966–1989. Kapellimestarin työn lisäksi Runne toimi Yleisradion viisulähetyksen selostajana vuosina 1981 ja 1990. Runne myös sävelsi ja sanoitti Suomen vuoden 1966 edustuskappaleen, Ann-Christinen esittämän kappaleen ”Playboy”.
Kasumigaura

Kasumigaura () on Japanin järvi Ibarakin prefektuurin eteläosassa Honshūn saarella. Se on Biwajärven jälkeen Japanin toiseksi suurin järvi, pinta-alaltaan 167,6 neliökilometriä. Järveä kutsutaan myös nimellä "Nishiura" (西浦, ’länsilahti’) erotuksena läheisestä Kitauran järvestä (’pohjoislahti’). Kasumigaura on suhteellisen matala järvi: sen suurin syvyys on 7 metriä, keskisyvyys vain 3,4 metriä. Tyypiltään se on ravinnerikas, eutrofinen järvi.
Kasumigaura oli vielä noin 1 000 vuotta sitten syvä Tyynenmeren lahti, joka tunnettiin nimellä "Nagareumi" (流海). Lahteen laskevien jokien mukanaan tuoma maa-aines kuitenkin kertyi vähitellen sedimenteiksi sen suulle, ja lahti kuroutui umpeen. Kasumigauraan virtaavat nykyisin muun muassa Koise- ja Sakurajoet. Järvi laskee vuorostaan Hitachi-Tonejoen ja Yoko-Tonejoen kautta Tonejokeen ja lopulta Tyyneenmereen.
Kasumigaurassa elää 85 kalalajia. Järvi tunnetaan erityisesti "wakasagi"-kuoreen ("Hypomesus nipponensis") ja karpin asuinsijana. Järven saastuminen ja veden laadun huonontuminen ovat kuitenkin vaikuttaneet sen lajistoon. "Wakasagin" kalastus "hobikibune"-purjeveneillä oli aiemmin merkittävä elinkeino, mutta nykyisin veneillä kuljetetaan enää turisteja. Tärkeitä saaliskaloja ovat karpin lisäksi muun muassa tokkomaiset ja "Carassius"-suvun kalat.
Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Kasumigaura oli vilkas liikennereitti ja osa laajempaa vesiliikenteen verkostoa. Sittemmin veneliikenteen merkitys on autoistumisen myötä vähentynyt, ja viimeinenkin järven ylittävä lauttayhteys lakkautettiin vuonna 1975. Järven vettä käytetään maatalouden, teollisuuden ja kotitalouksien tarpeisiin. Tsuchiuran kaupunki järven luoteisrannikolla toimii tukikohtana alueelle suuntautuvalle matkailulle.
Windows Messenger

Windows Messenger on Microsoftin kehittämä pikaviestintäohjelma, joka käyttää viestinnässä SIMPLE-protokollaa ja .NET Messenger Service -viestintä- ja läsnäolojärjestelmää. Se toimitettiin Windows XP- ja Windows 2000 (versio 5 tai uudempi) -käyttöjärjestelmien mukana.
Ohjelma oli Windows Live Messenger -pikaviestintäohjelman edeltäjä. Windows Vistassa ja uudemmissa ei ole Messengeriä valmiiksi asennettuna.
Neljännen asteen yhtälön ratkaisukaava

Neljännen asteen yhtälön ratkaisukaava on kaava, jolla voidaan ratkaista polynomiyhtälöt, jotka ovat muotoa formula_1, missä formula_2. Neljättä astetta korkeamman asteen yhtälön ratkaisuille ei ole yleistä kaavaa. Yksinkertaisesti selitettynä tämä johtuu siitä, että sekä kolmannen että neljännen asteen yhtälön ratkaisut palautuvat toisen asteen yhtälön ratkaisuun. Jos samaa ratkaisutapaa yritetään viidennen tai korkeamman asteen yhtälölle, on saatu yhtälö korkeampaa astetta kuin alkuperäinen, joten ratkaisu ei onnistu. Tiettyjä erikoistapauksia varten ratkaisukaava voidaan kuitenkin johtaa.
Kaavan johdon idea.
Neljännen asteen yhtälön ratkaisukaava on varsin pitkä, joten esitetään vain idea, jolla kaavaan päädytään. Aluksi yhtälöön tehdään sopiva muotoa formula_3 oleva sijoitus, jolloin kolmannen asteen termin kerroin häviää. Lisätään nyt yhtälöön puolittain termejä siten, että yhtälön vasen puoli voidaan tulkita olevan neliö muotoa formula_4. Lisätään tämän jälkeen puolittain yhtälön molemmille puolille termejä siten, että yhtälön vasen puoli voidaan tulkita neliöksi formula_5, missä y on tuntematon suure. Kiinnitetään nyt y:n arvo sellaiseksi, että yhtälön oikealla puolella oleva trinomi tulee neliöksi. Tämä saadaan, kun ratkaistaan yhtälön oikealla puolella olevan lausekkeen nollakohdat y:n suhteen. Tämä on mahdollista, sillä saatu yhtälö on kolmatta astetta, ja sille on kehitetty ratkaisukaava. Nyt y:n arvo voidaan sijoittaa alkuperäiseen yhtälöön, ja ottaa yhtälöstä puolittain neliöjuuri. Saatu yhtälö on toista astetta, joten ratkaisemalla tämä yhtälö saadaan selville alkuperäisen yhtälön juuret.
Emma Frost

Emma Frost on Marvel-yhtiön sarjakuvahahmo ja Ryhmä X:n jäsen. Emma Frost esiintyi ensimmäisen kerran Marvel-universumissa 1980 ilmestyneessä lehdessä, jossa hänet esiteltiin Ryhmä X:n vihollisena ja yhtenä Helvetintulen Klubin johtajista, Valkoisena Kuningattarena. Hän esiintyi satunnaisesti Ryhmä X:n vihollisena eri tarinoissa, kunnes kääntyi hyväksi ja liittyi Ryhmä X:n jäseneksi. Nykyään hän on ryhmän johtohahmoja ja seurustelee Kykloopin kanssa. Emma Frost on mutantti ja voimakas telepaatti. Hänen toissijaisena voimanaan on kyky muuttua yhtä kovaksi kuin timantti. Timanttimuodossaan hän ei kykene käyttämään telepaattisia voimiaan, eikä häneen voida myöskään käyttää telepatiaa. Elokuvassa Professori X yrittää luodata Frostin mieltä tämän ollessa timanttimuodossa, mutta tuntee kipua.
Cité des sciences et de l’industrie

Cité des sciences et de l’industrie on tiedekeskus Pariisin 19. kaupunginosassa, Parc de la Villetten puistossa. Irlantilaisen Peter Ricen suunnittelema rakennus on tehty teräksestä ja lasista, ja se avattiin vuonna 1986. Se on Euroopan suurin tekniikkaa ja tutkimusta esittelevä keskus. Museossa käy vuosittain noin 5 miljoonaa kävijää.
Museoon pääsee Porte de la Villetten metroasemalta.
Museon osastoja:
Ulvoja

Ulvoja eli Sean Cassidy on Marvel Comicsin sarjakuvahahmo ja Ryhmä-X:n entinen jäsen. Hän on mutantti, jonka kyky on yliäänihuuto, joka voi murskata esimerkiksi panssaria. Lisäksi hän kykenee lentämään. Hänet nähtiin ensimmäisen kerran "X-Men" -lehden numerossa 28 (1967). Hän oli myös Generation X:n johtaja.
Ulvoja joutui eroamaan Ryhmä-X:stä saamiensa vammojen takia
Ulkonäkö.
Ulvojalla oli alussa vaaleat, myöhemmin punertavat hiukset. Lisäksi hänen silmänsä ovat sinivihreät.
Elektrofiili

Elektrofiili on reagenssi, joka reagoi nukleofiilien kanssa vastaanottaen niiltä elektroniparin. Näin muodostuvan sidoksen sidoselektronit ovat peräisin nukleofiililta. Elektrofiilit ovat aina Lewis-happoja. Elektrofiilisilla reagensseilla on usein elektronivajausta ja niillä on positiivinen kokonais- tai osittaisvaraus. Joskus elektrofiileilla voi olla positiivisen varauksen sijasta tyhjä sidosorbitaali. Elektrofiileja ovat muun muassa Br+ ja H+.
Hiiliyhdisteiden elekrofiileissä on hyvin usein poolinen C-X- tai C=X-sidos. Esimerkiksi metyylibromidin (CH3Br) C-Br-sidos on suhteellisen heikko ja Br- on hyvä lähtevä ryhmä, joten sen hiiliatomi on hyvä elektrofiili. Karbonyyliryhmän hiiliatomi on hyvä elektrofiili, koska C=O -sidos on polaarinen ja hiiliatomi saa positiivisen osittaisvarauksen. Epoksidit ovat hyviä elektrofiilejä siinä olevien suhteellisen heikkojen C-O-sidosten ja rengasjännityksen vuoksi. Aromaattiset yhdisteet ja kaksoissidokset ovat yleensä huonoja elektrofiilejä, paitsi silloin kun ne ovat suoraan sitoutuneet elektroneja puoleensavetäviin ryhmiin (EWG).
Jyrki (televisio-ohjelma)

Jyrki (tyyliteltynä JYRK:.) oli Suomessa MTV3-kanavalla 1995–2001 lähetetty suomalainen, populaarimusiikkiaiheinen, nuorille suunnattu iltapäiväohjelma. Ohjelman idea tuli Kanadasta CHUM-yhtiön "MuchMusic"-kanavasta, jonka materiaalia Jyrki myös lainasi ja jonka kanssa konseptia kehitettiin.
Jyrkin ensimmäinen lähetys oli 1. syyskuuta 1995, ja suoraa lähetystä lähetettiin näkyvällä paikalla Helsingin Lasipalatsissa olleesta studiosta viisi kertaa viikossa, puolitoista tuntia kerrallaan. Lasipalatsin ollessa remontissa ohjelma lähetettiin Kalevankadulta. Ohjelman rungon muodostivat musiikkivideot ja artistihaastattelut. Jyrkin viimeinen lähetys oli 21. joulukuuta 2001. Ohjelmia tehtiin kaikkiaan 2 901 ja niissä esitettiin joka vuosi noin 4 000 musiikkivideota. Ensimmäinen Jyrkissä esitetty musiikkivideo oli Veikko Lavin "Löysin rantein""." Loppuaikoina vuosina 2000–2001 ohjelmaa esitettiin myös TVTV!-kanavalla (nykyisin Sub).
Jyrkin rinnalle syntyi tanssimusiikin erikoislähetys "Jyrki Electric Circus", yhteen artistiin kerrallaan keskittynyt "Intimate &amp; Interactive", videolista "Jyrki Countdown", ulkomaisia artistihaastatteluja sisältänyt "Jyrki Spotlight", vanhempia musiikkivideoita ja haastatteluja esittänyt "Jyrki+", elokuviin keskittynyt "Jyrki Goes Movies" sekä livemusiikkia esittänyt "Live@Jyrki". Myös perinteikkään rockin SM-kilpailun nimeksi vaihdettiin "Jyrki Hit Challenge". Jyrki Video Awards -juhla puolestaan palkitsi vuosina 1997–2001 vuoden parhaita musiikintekijöitä ja musiikkivideoita.
Jyrki oli myös mukana järjestämässä bileitä. "Jyrki Sähkösirkus" -tapahtumia oli ympäri Suomen. Myös seitsemän kokoelma-CD-levyä julkaistiin.
Ohjelma toi julkisuuteen useita uusia kasvoja. Juontajia olivat muun muassa Mikko Silvennoinen, Marika Makaroff, Raymond Ebanks, Vera Olsson, Jaana Pelkonen, Mikko "Peltsi" Peltola, Katja Ståhl, Sami Juola, Micaela Metso, Veeti Kallio, Olli "Molli-Olli" Oikarinen, Ville Toivonen, Minna O (Ojala/Ottavainen), Joonas Hytönen, Tiina Kylmälä, Heta Hyttinen, Tea Khalifa, Jussi Heikelä sekä toimituspäällikkö Antti "Pizza" Pekkarinen.
Joulukuusta 2005 lähtien Pan Vision alkoi julkaista DVD:llä Jyrkin parhaita haastatteluja ja live-esityksiä nimellä "Jyrki: Lost Tapes". Sarjaa oli suunniteltu julkaistavaksi kuuden osan verran, mutta sarjan tuotanto lopetettiin kolmannen osan jälkeen, joista viimeinen sisälsi live-esityksiä syksystä 1997 kevääseen 1998.
Ohjelman ensimmäinen tuottaja Marko Kulmala on kertonut, että Jyrki -nimi syntyi Heikki Silvennoisen tyttären ideasta miestenlehden nimeksi. Jyrkiä tuotti Funny-Films.
Wilhelm Furtwängler

Wilhelm Furtwängler (25. tammikuuta 1886 – 30. marraskuuta 1954) oli saksalainen kapellimestari ja säveltäjä. Hänet muistetaan varsinkin työstään Wienin ja Berliinin filharmonikkojen johtajana. 
Furtwänglerin erikoisala oli suurten saksalaisten säveltäjien kuten Ludwig van Beethovenin ja Richard Wagnerin teosten tulkinta. Heidän tuotantonsa lisäksi hän johti esimerkiksi Pjotr Tšaikovskin, Jean Sibeliuksen ja Igor Stravinskyn säveltämän musiikin orkesteriesityksiä. 
Furtwänglerin suhtautumista kansallissosialisteihin on pohdittu paljon. Hän ei ollut missään vaiheessa NSDAP:n jäsen tai selkeästi myötäillyt heidän edustajiaan. Alaisinaan työskennelleitä juutalaisia hän pyrki auttamaan mahdollisuuksiensa mukaan. Lisäksi hänen toimiensa ansiosta Berliinin filharmonikkojen muusikkojen ei tarvinnut ryhtyä asepalvelukseen toisessa maailmansodassa. Liittoutuneiden miehityshallinto vapautti Furtwänglerin epäilyistä natsiyhteyksistä, mutta yhdysvaltalaiset hyväksyivät tämän muodollisesti vasta 1946. Vuonna 1949 Chicagon sinfoniaorkesteri oli kiinnostunut Furtwängleristä, mutta tarjous peruttiin eräiden muusikoiden vastustuksen takia.
Furtwängler vieroksui studiotyöskentelyä ja vaati saada esiintyä äänitystilanteissakin ihmisyleisölle. Hänen Beethovenin yhdeksännestä sinfoniasta levyttämiensä kolmen version katsotaan kuitenkin olevan kyseisen sinfonian levytysten parhaimmistoa.
Groningen (provinssi)

Groningen on Alankomaiden koillinen provinssi. Groningenin provinssin asukasluku on (vuonna 2015). Provinssin pääkaupunki on Groningen.
Historia.
Vuonna 1959 Groningenin alueelta löydettiin maakaasuesiintymä. Maakaasuntuotanto aloitettiin vuonna 1963.
Uskonnot.
Groningenin väestöstä on protestantteja ja katolisia.
Telemarkin lääni

Telemarkin lääni () on Norjan lääni maan eteläosassa Østlandetin alueella. Se sijaitsee Oslon kaupungin länsipuolella Skienin vesistön ympärillä Skagerrakin rannalla. Sen hallinnollinen keskus on Skien. Läänissä on 172 494 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 15 296,32 neliökilometriä.
Kunnat.
Telemarkin lääniin kuuluu 17 kuntaa:
Akershusin lääni

Akershusin lääni () on Norjan lääni maan eteläosassa Østlandetin alueella. Se sijaitsee Oslon kaupungin ympärillä Oslonvuonon molemmilla puolilla ja rajautuu idässä Ruotsiin. Läänissä oli 594 533 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 4 917,93 neliökilometriä. Läänin hallinnollinen keskus on Oslo, joka ei kuitenkaan itse siihen kuulu.
Vuoden 2020 alussa Akershus yhdistettiin Buskerudin ja Østfoldin läänien kanssa Vikenin lääniksi. Vuonna 2022 Norjan parlamentti päätti kuitenkin lakkauttaa Vikenin läänin vuoden 2024 alussa. Samalla Akershusin lääni perustettiin uudelleen.
Kunnat.
Akershusin lääniin kuuluu yhteensä 21 kuntaa:
Joystick

Joystick tai sauvaohjain on tietokoneen oheislaite, jota käytetään usein muun muassa tietokonepelien pelaamiseen, joskin niillä on myös useita hyötykäyttökohteita. Joystick koostuu kädessä pidettävästä tai sormella liikuteltavasta sauvasta ja jonkinlaisesta tukevasta pohjaosasta, tai se voi olla integroitu muihinkin laitteisiin. Laite lähettää tiedon sauvan kallistuskulmasta tietokoneelle. Lisäksi joystickeissä on myös yleensä painonäppäimiä (ns. ”tulitusnäppäimiä”), joita käytetään eri toimintojen laukaisemiseen.
Joystickejä on yleensä kahdenlaisia. Digitaaliset joystickit pystyvät havaitsemaan vain tietyt suunnat, yleensä lepotilan ja pysty- ja vaakatasolta äärisuunnat, mahdollistaen näin lepotilan lisäksi kahdeksan suunnan havaitsemisen. Monet digitaaliset joystickit pohjautuvat joko liuska- tai mikrokytkimiin. Analogiset joystickit pohjautuvat yleensä joko optiseen havainnointiin tai potentiometreihin ja pystyvät kertomaan sauvan kallistuskulman lepokohtaan verrattuna hyvinkin tarkasti.
Näinä päivinä joystickeja tietokoneen ohjaimina on pääasiassa kahdenlaisia: varsinaiset joystickit, jotka koostuvat ohjainsauvasta ja jalustasta, sekä pelikonsoleissa käytetyissä pad-ohjaimissa, jotka sisältävät yleensä digitaalisen suuntaohjaimen (esimerkiksi ns. ristiohjaimen) sekä yhden tai useampia pieniä analogisia joystickejä.
Useissa 8-bittisen aikakauden kotitietokoneissa peliohjaimet liitettiin Atari 2600:n kanssa yhteensopivalla 9-piikkisellä D-liittimellä (Atari-liitin). IBM PC -yhteensopivissa tietokoneissa käytettiin aluksi 15-piikkistä joystick-porttia. Nykyisin ohjaimissa on siirrytty käyttämään USB-liittimiä.
Joystickeja löytyy myös koneista, kuten nosturista tai traktorin etukuormaajasta. Myös useissa lentokoneissa on samantyyppinen ohjain, minkä takia Joystickiä käytetään monesti lentokonesimulaattoreissa.
Bosnia-Hertsegovinan federaatio

Bosnia-Hertsegovinan federaatio (myös "Bosnia ja Hertsegovinan federaatio"; bosniaksi ja , ) on valtaosin bosniakkien ja kroaattien asuttama poliittinen entiteetti, joka muodostaa yhdessä Serbitasavallan kanssa Bosnia-Hertsegovinan valtion. Federaation pinta-ala on 26 110 km² ja asukasluku 2 219 220. Sen pääkaupunki, kuten myös koko Bosnia ja Hertsegovinan pääkaupunki, on Sarajevo.
Federaatio jakautuu kymmeneen kantoniin, jotka ovat Una-Sana, Posavina, Tuzla, Zenica-Doboj, Bosnian Podrinje, Keski-Bosnia, Hertsegovina-Neretva, Länsi-Hertsegovina, Sarajevo ja Kantoni 10 (paikallishallitus käyttää nimitystä Hertseg-Bosnia). Kantonien asema on hyvin itsenäinen, niillä on omat lainsäädäntö- ja hallintoelimet. Kantonit on jaettu edelleen 79 kuntaan.
Kantoneista Una-Sana, Tuzla, Zenica-Doboj, Bosnia-Podrinje ja Sarajevo ovat bosniakkienemmistöisiä; Posavina, Länsi-Hertsegovina ja Kantoni 10 kroaattienemmistöisiä sekä Keski-Bosnia ja Hertsegovina-Neretva monietnisiä.
Politiikka ja yhteiskunta.
Federaatiolla on oma hallitus, presidentti, parlamentti, tullilaitos, poliisivoimat, kaksi postilaitosta ja lentoyhtiö (BH Airlines). Sillä on myös oma armeija, "Vojska Federacije Bosne i Hercegovine", joka on tosin valtiollisen puolustusministeriön hallinnassa. 
Bosnia-Hertsegovinan federaatiossa on kaksikamarinen parlamentti, parlamenttikokous. Ylähuoneessa eli kansainhuoneessa on 58 jäsentä, joiden valitsijoina ovat kymmenen kantonin parlamentit. Jäsenistä 17 edustaa bosniakkeja, 17 kroaatteja, 17 serbejä ja 7 muita kansallisuuksia. Edustajainhuoneessa on 98 jäsentä, jotka valitaan suoraan avoimilta listoilta vaalipiireistä. Federaation presidentti on Živko Budimir (vuodesta 2011) ja pääministeri Nermin Nikšić (kesäkuusta 2011).
Vaakuna ja lippu.
Bosnia-Hertsegovinan federaatiolla oli oma vaakuna ja lippu vuoteen 2007 saakka.
Vuonna 2006 Bosnia-Hertsegovinan perustuslakituomioistuin päätti, että federaation ja Serbitasavallan omat vaakunat ja liput (ja kansallislaulut) erottelivat kansanryhmiä, ja vuonna 2007 kielsi niiden käytön.
Vaakunan kilpi oli jaettu kahteen osaan. Ylhäällä olevaan kenttään oli kuvattu vihreä vaakunakilpi, jossa kultainen vaakunalilja (symboloi bosniakkeja) ja vaakunakilpi, jossa puna-valkoinen šakkilautakuvio (symboloi kroaatteja). Alle olevaan siniseen kenttään oli kuvattu kymmenen hopeista tähteä, jotka symboloivat Bosnia-Hertsegovinan federaation kymmentä kantonia ja viittasivat myös Euroopan unioniin.
Corel Painter

Corel Painter on bittikarttagrafiikkaan perustuva tietokoneohjelma, jolla mahdollistuu digitaalinen piirtäminen ja maalaaminen. Toisin kuin esimerkiksi Photoshop, jota kutsutaan kuvankäsittelyohjelmaksi, Painter on pikemminkin ohjelma kuvan tekemiseen. 
Sen avulla piirretään ja maalataan, mutta jyrkkää eroa eri ohjelmien välillä ei ole ja kuvan tekemisen ammattilaiset käyttävätkin tavallisesti useita ohjelmia yhdessä ja sekaisin.
Painteria on kuvailtu myös "luonnollisen median" ("Natural Media") ohjelmana, jonka ideana on jäljitellä tarkasti klassisia kuvan tekemisen välineitä ja materiaaleja. Myös käytetyt käsitteet, kuten siveltimet, öljy-, akryyli- ja akvarellimaalit, piirustus- ja tussikynät, terät, piirustushiilet ja väriliidut sekä erilaiset paperit on tavallisesti lainattu klassisista piirustus- ja maalausvälineistä.
Painteria käytetään tavallisesti paineentunnistavan piirustuslaudan ja muiden kuvankäsittelyohjelmien kanssa. Näin voidaan jäljitellä piirtämisen ja maalaamisen prosessia. Kuva syntyy kuitenkin kokonaisuudessaan hyvin eri lailla verrattuna perinteisten välineiden käyttöön. Ohjelman käyttöä aloittelevan olisi ehkä hyvä tuntea piirustus ja maalaus omakseen sekä osata ainakin jonkin verran alan peruskäsitteitä. 
Kuvanteko-ohjelmalla tehtyjä kuvia on usein vaikea erottaa perinteisin välinein tehdyistä piirustuksista ja maalauksista. Valokuvan tai sen osan yhdistäminen piirustukseen tai maalaukseen, toisto ja erilaiset pienteemat (taidehistoriassa näitä kutsutaan maalauksen mikroteemoiksi)
kertovat joskus digitaalisen kuvan ominaisuuksista.
Ammattilaiset sekoittavat usein perinteisillä ja uusilla välineillä tekemiään piirustuksia ja maalauksia. Varsin tavallista on esimerkiksi kuvan luonnosteleminen paperille ja sen skannauksen jälkeen värittäminen ja uudelleenmuokkaaminen ohjelmalla.
Hummerit

Hummerit (Nephropidae) ovat kymmenjalkaisten lahkoon kuuluvia varsin suurikokoisia merten äyriäisiä. 
Hummerien vartalo on putkimainen. Kolmen ensimmäisen jalkaparin päässä on sakset, ensimmäinen pari on huomattavasti isompi kuin muut. Tuntosarvet ovat sylinterimäiset ja paljon pidemmät kuin vartalo.
Euroopanhummeri ("Homarus gammarus") sekä Pohjois-Amerikkalainen amerikanhummeri ("Homarus americanus") ovat molemmat arvostettuja ruokia keittiössä. Euroopassa ja Japanissa hummeri on paikoin arvokasta, mutta Yhdysvaltojen itärannikolla, etenkin Bostonin seudulla hummeria syödään yleisemmin.
Monimuotoisuus.
Hummerien heimosta tunnetaan noin 50 lajia 11 suvussa. Niiden lähimpiä sukulaisia ovat makeassa vedaessä elävät etelänravut ja ravut.
Augusta (Maine)

Augusta on Yhdysvaltojen Mainen osavaltion pääkaupunki ja Kennebecin piirikunnan hallintokeskus. Kaupunki Augustasta tuli 1700-luvulla ja Mainen pääkaupunki vuonna 1827. Augustan asukasluku oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 18 899. Augustan pääkaupunkiasemaan liittyen monet paikallisista työpaikoista ovat osavaltion hallinnon virkoja.
Maantiede.
Augusta sijaitsee kaupungin läpi virtaavan Kennebecjoen laaksossa. Seutu tunnetaan tuottoisana maatalousalueena. Alueella on myös metsää, kukkuloita ja järviä.
Historia.
Nykyisen Augustan alueen esihistorialliset asukkaat tunnetaan haudoistaan, jotka värjättiin rautaoksidilla okranpunaisiksi. Heidän jälkeensä alueelle asettuivat algonkin-kieliä puhuneita heimoja, jotka tunsivat seudun nimellä "Cushnoc". Alueella oli runsaasti turkiseläimiä ja kalaa, joilla heimot kävivät kauppaa Massachusettsiin 1600-luvulla saapuneiden eurooppalaisten siirtolaisten kanssa. Englantilaisten siirtolaisten levittäytyessä ja uhatessa heimojen alueita heimot alkoivat sotia siirtolaisia vastaan Ranskan liittolaisina ja alueelle asettuneet englantilaiset kauppiaat kaikkosivat.
Vuonna 1754 englantilaiset perustivat Fort Western-nimisen linnakkeen Kennebecjoelle. Sen eteläpuolelle alkoi syntyä asutusta ja paikka tuli tunnetuksi nimellä Hallowell. Hallowellista tehtiin kaupunki vuonna 1771. Pian perustettiin kaupungin ensimmäinen saha ja paikalliset alkoivat vaurastua. Hallowell kehittyi kuitenkin Fort Westernin aluetta nopeammin ja kahden yhteisön välisten erimielisyyksien takia Fort Westernistä tuli oma kaupunkinsa nimellä Harrington. Kaupungit yhdistettiin uudestaan vuonna 1797, jolloin kaupunki sai nykyisen nimensä. Vuonna 1799 Augustasta tuli Kennebecin piirikunnan keskus.
Mainen osavaltion pääkaupunki siirrettiin vuonna 1827 Portlandista Augustaan. Paikalliset sahat ja puuvillatehtaat hyötyivät Kennebecjoelle rakennetusta padosta. Vuonna 1849 Augustan asukasluku oli 8 000, mutta kasvua söi jokiliikenteen merkitystä vähentäneiden rautateiden rakentaminen vuonna 1851. Kehitystä haittasi myös sisällissodan puhkeaminen ja vuonna 1865 riehunut tulipalo. Takaiskut jatkuivat 1900-luvulla maatalouden hävitessä ja monien teollisuuden alojen taantuessa. Vuosisadan lopulla Augustaan on kuitenkin rakennettu uusia julkisivuja, puistoja ja uusi kaupungintalo.
Talous.
Mainen pääkaupunkina monet Augustan työpaikoista liittyvät osavaltion hallintoon. Osavaltion työpaikkojen lisäksi pääkaupungissa toimii finanssialan yrityksiä, sekä lakitoimistoja. Merkittäviä yksityisiä työnantajia ovat esimerkiksi Central Maine Power Company, SCI Systems, Kenway Corporation, Kennebec Tool and Die ja Microdyne. Merkittävä osuus kaupungin taloudessa on myös vähittäiskaupalla.
Kotitalouksien vuosittaiset mediaaniansiot Augustassa aikavälillä 2016–2020 olivat 48 842 USD ja henkilöä kohden 29 095 USD. Noin 18 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö.
Augustan asukasluku oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 18 899 ja vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 19 136. Kaupungin asukkaista 92,8 % oli taustaltaan valkoisia. Asukkaista 16,7 % oli alle 18-vuotiaita, 60,6 % 18–64-vuotiaita ja 22,7 % yli 64-vuotiaita.
Augustus (arvonimi)

Augustus (’kunnianarvoisa’, lat. monikko "Augusti") oli Rooman valtakunnassa keisarin tärkein arvonimi. Se tulee ensimmäiseltä Rooman keisarilta Augustukselta, joka sai tämän arvonimen senaatilta vuonna 27 eaa. Siitä lähtien häntä kutsuttiin Augustukseksi aina kuolemaansa saakka vuonna 14 jaa. Augustuksen seuraajat omaksuivat myös tämän nimen. Vähitellen Augustus alkoikin tarkoittaa hallitsevaa keisaria mutta 300-luvulle asti se oli kuitenkin vain henkilönimi eikä virka. Rooman keisari Diocletianus perusti tetrarkia-järjestelmän, jossa valtakunta jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan ja joita kumpaakin hallitsi keisari ("augustus"), joilla puolestaan oli yksi apukeisari ("caesar"). 300-luvulla alkoivatkin yleistyä kutsumanimet "semper Augustus, aeternus Augustus" (’aina Augustus, ikuinen Augustus’), jotka osoittivat, ettei se ollut enää henkilönimi vaan titteli. Rooman valtakunnan läntisen osan kaaduttua vuonna 476 myös jotkut Euroopan hallitsijat alkoivat käyttää Augustus-arvonimeä osoittaakseen olevansa Rooman keisarien laillisia perillisiä.
Arvonimen feminiinimuoto oli "Augusta".
Caesar (arvonimi)

Caesar (lat. monikko "caesares") oli Rooman valtakunnassa keisarin ja myöhemmin myös hänen seuraajansa arvonimi. Se tulee roomalaisen diktaattorin Gaius Julius Caesarin cognomenista. Nimi on myös useiden kielien keisaria tarkoittavan sanan perusta, kuten suomen sanan "keisari" tai saksan sanan "Kaiser".
Arvonimen historia.
Jollain Julius Caesarin esi-isistä saattoi olla tuuheat hiukset, sillä sana "caesar" tarkoittaa pitkiä hiuksia. Caesarin kuoltua vuonna 44 eaa. hänen ottopoikansa Gaius Octavius Thurinus vaihtoi nimensä Gaius Julius Caesariksi. Normaalin roomalaisen tavan mukaan uuden nimen perään olisi kuulunut myös lisätä Octavianus-nimi, mutta jostakin syystä hän ei tätä tehnyt. Sekaannusten välttämiseksi Caesarin ottopoikaa kutsutaan kuitenkin nykyaikana yleensä nimellä Octavianus aina vuoteen 27 eaa. saakka. Pelkkä nimenvaihdos aiheutti sen, että kokonaiset legioonat siirtyivät tukemaan Octavianusta.
Myöhemmin Octavianus lisäsi nimensä perään nimet "Imperator" () ja "divi filius" (). Hän oli täten Gaius Julius Caesar divi filius Imperator. Vuonna 40 eaa. Octavianus luopui Gaius- ja Julius-nimistä, ja oli täten Imperator Caesar divi filius (). Octavianuksen kukistettua vastustajansa Marcus Antoniuksen ja Kleopatran vuonna 31 eaa. hän oli käytännössä koko Rooman hallitsija eli keisari, ja vuonna 27 eaa. Rooman senaatti antoi hänelle arvonimen Augustus (kunnianarvoisa), jonka hän liitti omaan nimeensä. Tästä eteenpäin Octavianusta on kutsuttu yleisesti Augustukseksi ja ensimmäiseksi Rooman keisariksi. Hänen koko nimensä oli Imperator Caesar divi filius Augustus, mutta monet hänen aikalaisensa kutsuivat häntä yhä Caesariksi.
Augustuksella ei ollut poikia, joten hän adoptoi useita miehiä seuraajikseen. Hänen tyttärenpoikansa Gaius ja Lucius sekä näiden kuoleman jälkeen adoptoidut Agrippa Postumus ja Tiberius saivat adoption yhteydessä nimen Caesar. Myös monet muut keisarillisen perheen jäsenet saivat saman nimen: Tiberiuksen poika Drusus, Germanicus ja hänen poikansa mukaan lukien Caligula. Lähes kaikki Augustuksen seuraajat omaksuivat Caesar-nimen ja liittivät sen keisarilliseen nimeensä. Ensimmäisen vuosisadan puoliväliin saakka Caesar ei kuitenkaan ollut arvonimi vaan henkilönimi. Keisari Claudiuksen aikana siitä tuli hallitsijan arvonimi ja Flaviusten dynastian tai Hadrianuksen aikana keisarin seuraajan arvonimi. Diocletianus perusti tetrarkia-järjestelmän, jossa valtakunta jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan, joista kumpaakin hallitsi keisari ("augustus") ja joilla puolestaan oli yksi apukeisari ("caesar").
Kake Singers

Kake Singers oli suomalainen 1970-luvun lopulla suosittu teatterikoululaisten muodostama huumori-iskelmämusiikkia esittävä yhtye. Sen albumi "Me halutaan olla..." myi kultaa vuonna 1979. Albumin kappaleista nousivat hiteiksi ”Me halutaan olla neekereitä” ja ”Mäntsälä mielessäin”. Yhtyeen samana vuonna julkaistu toinen levy "Tähtisumutusta" sisälsi muun muassa kappaleet ”Ollaan kahden lällällää” ja ”Tappajahauki”.
Yhtyeen jo lopetettua se teki vielä "Vaarallinen mutantti" -televisiosarjaa parodioivan televisioelokuvan "Kake Singersin nousu ja tuho".
Yhtyeeseen kuuluivat taiteilijanimien taakse kätkeytyneet Brita Brutal (Heini Tola), Hertta Brutal (Ulla Tapaninen), Jytkimä Brutal (Jaakko Laiho), Esmeralda Hirmumarenki (Irma Pulkkinen), Arzi "Slow down you move too fast" Kepakko (Arto Arola), Ola Olenzo Ollén (Olli Tola), Riku The Rockface (Risto Rinne), Dr. Runk (Raimo Tuominen) sekä Juknur Highfly Trambolino (Jukka Nurmela).
Suojelumies

Suojelumies (lyhenteeltään "slum", ruotsiksi "Skyddsman") on sekä sotilasarvo että koulutushaara (vertaa tykkimies, viestimies) Suomen puolustusvoimissa.
Suojelumiehiä puolustusvoimissa kouluttaa nykyisin Porin Prikaatin suojelukomppania, Kainuun Prikaatin 1. Pioneerikomppania sekä Uudenmaan Prikaatin 2. rannikkojääkärikomppania.
Suojelumiehet koulutettiin ennen Suojelukoulussa, joka oli Keski-Suomen Rykmentin joukkoyksikkö. Nykyisin he palvelevat Porin Prikaatissa ja Kainuun Prikaatissa. Suojelukomppania toimi vuoden 2014 heinäkuuhun saakka Pioneerirykmentissä Keuruulla.
Suojelumiehet saavat koulutukseen kaasun- ja säteilyntiedusteluun tai puhdistus- ja palontorjuntaan. 
Suojelumiehen varusteisiin kuuluu esimerkiksi suojanaamari, suojapuku ja kaasuntiedustelulaukku sekä huomattava määrä palo- ja pelastuskalustoa. 
Suojelun erikoisosasto (SEO) on Puolustusvoimien korkean valmiuden suojelutiedusteluyksikkö, johon kuuluu CBRN-kenttälaboratorio (C=kemiallinen, B=biologinen, R=radiologinen ja N=nuclear (engl.) eli ydin(ase)). SEO:a voidaan käyttää Puolustusvoimien kaikissa kolmessa tehtävässä eli kotimaan puolustamisessa, muiden viranomaisten tukemisessa ja sotilaallisen kriisinhallinnan tehtävissä. Suojelun erikoisosasto osallistui keväällä 2014 Syyriassa kriisinhallintatehtävään jonka tarkoituksena oli kuljettaa kemialliset aseet pois Syyriasta ja tuhota ne. 
Suojelumies voi myös tarkoittaa: "palomies-vartijaa", joka suorittaa teollisuuden toimeksiannoissa palo- ja pelastusalan työtehtäviä sekä aluevartiointia. Monipuolinen toimenkuva, jossa työhön voi sisältyä myös sammutinhuoltoa, paineilmalaitehuoltoa, suojainhuoltoa sekä turvallisuuskoulutuksia. Yleensä päätoimisen suojelumiehen koulutusvaatimuksiin kuuluu vartijakoulutuksen lisäksi myös pelastusalan päätoimisen tai sivutoimisen koulutusputken läpikäyminen sekä savu- ja kemikaalisukelluskelpoisuuden ylläpito.
Ittihad FC

Al-Ittihad ( , 'yhdistynyt') on saudiarabialainen urheiluseura Jeddan kaupungista Punaisenmeren rannalta. Se on yksi maan suurimmista ja perinteikkäimmistä urheiluseuroista.
Historia.
Al-Ittihad perustettiin vuonna 1927 jalkapalloseuraksi. Jaavalaiset siirtolaiset olivat puolisen vuosikymmentä sitten tuoneet lajin maahan, ja Jeddassa ja Mekassa oli virinnyt jonkinlaista jalkapallotoimintaa. Vuoden 1927 lopulla joukko pelaajia eri seuroista kokoontui perustamaan uutta, yhdistynyttä seuraa.
Sen nimi tarkoittaa yhdistynyttä (kuten englanninkielen United). 
Ensimmäisen ottelunsa yhdistynyt seura pelasi vuonna 1929 paikallisvastustaja al-Riyadhia vastaan ja voitti 3-0. Sittemmin al-Riyadh lopetti jalkapallotoiminnan ja al-Ittihad jäi kaupungin ainoaksi jalkapalloseuraksi. Al-Ittihad jatkoi pelaamista pääasiallisesti paikallisten liikemiesten sponsoroimissa turnauksissa vuoteen 1957 saakka, jolloin perustettiin virallinen Saudi-Arabian jalkapalloliitto. Samana vuonna pelattiin jo ensimmäinen jalkapallokilpailu, kuninkaan mukaan nimetty cup, joka säilyi maan ykkösjalkapallokilpailuna, kunnes vuonna 1975 käynnistyi kansallinen liiga. Ittihad voitti sarjan mestaruuden sen toisella kaudella. 1970-luvun puolivälissä vauras saudihallinto tuki avokätisesti jalkapallo- ja muutakin urheilutoimintaa. Jalkapalloseurat otettiin kuitenkin tiukkaan kontrolliin ja niiden ohjelmaan otettiin myös muita lajeja. 
Nykypäivä.
Nykyään al-Ittihadin ohjelmaan kuuluu ykköslajin jalkapallon lisäksi muun muassa koripallo, vesipallo, pöytätennis, lentopallo sekä uinti. Kaikkiaan al-Ittihad on voittanut 661 kilpailua eri lajeissa. Joulukuussa 2005 jalkapallojoukkue eteni jalkapallon seurajoukkueiden MM-turnauksessa välieriin, jossa hävisi brasilialaiselle Sao Paulon joukkueelle.
Tunnettuja pelaajia.
1970-luku
1990-luku
2000-luku
Observaabeli

Observaabeliksi kutsutaan fysiikassa ja etenkin kvanttimekaniikassa sellaista fysikaalista suuretta, joka voidaan mitata äärellisellä jonolla fysikaalisia operaatioita. Observaabeleita ovat esimerkiksi hiukkasen paikka ja liikemäärä.
Observaabelit kvanttimekaniikassa.
Kvanttimekaniikassa jokaista observaabelia A vastaa operaattori Â, joka on hermiittinen ja lineaarinen. Kvanttimekaniikan peruspostulaattien mukaan, mitattaessa observaabelia A voidaan mittaustulokseksi saada vain sitä vastaavan operaattorin Â ominaisarvoja, jotka hermiittisyysehdon nojalla ovat aina reaalisia, kuten reaalimaailman suureiden on oltavakin.
The House of Atreus Act I

House of Atreus Act I on heavy metal -yhtye Virgin Steelen vuonna 1998 julkaistu albumi. Levy edustaa yhtyeen raskainta tyylisuuntaa. Se perustuu kreikkalaisen Aiskhyloksen Oresteia-trilogiaan ja kuuluu yhteen seuraavana vuonna julkaistun "The House of Atreus Act II:n" kanssa.
Bruce Arena

Bruce Arena (s. 21. syyskuuta 1951 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. 2016–2017 hän toimi Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Ura.
Arena aloitti valmentajauransa 1970-luvulla yliopistotasolla. Hän valmensi Virginian yliopiston jalkapallojoukkuetta 18 vuoden ajan ja johdatti sen viiteen . Arenan ottelutilasto yliopistovalmentajana on 295 voittoa, 32 tasapeliä ja 58 tappiota. Hänen valmennettaviinsa Virginiassa lukeutui useita pelaajia, jotka nousivat sittemmin tärkeään rooliin Yhdysvaltain maajoukkueessa, muun muassa Claudio Reyna, Jeff Agoos, John Harkes, Tony Meola ja Richie Williams.
Arena jätti Virginian yliopiston ja siirtyi ammattilaisseura D.C. Unitedin päävalmentajaksi vuonna 1996. Hän johdatti seuran Major League Soccerin, vuonna 1996 aloittaneen Yhdysvaltojen uuden jalkapallon pääsarjan, mestaruuteen (MLS Cup) kahdesti, vuosina 1996 ja 1997, ja hänet valittiin liigan vuoden valmentajaksi toisen mestaruuskauden päätteeksi. D.C. United pelasi MLS Cupin loppuottelussa myös vuonna 1998, mutta seura hävisi mestaruuden tuolloin Chicago Firelle, jonka päävalmentajana toimi Bob Bradley, Arenan entinen apuvalmentaja Virginian yliopistossa ja D.C. Unitedissa.
Arena palkattiin Steve Sampsonin seuraajaksi Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana lokakuussa 1998 maan menestyttyä sitä ennen heikosti Ranskan MM-kisoissa kesällä 1998. Arena toimi maajoukkueen peräsimessä vuoteen 2006 saakka ja hän on näin Yhdysvaltain maajoukkueen historian toiseksi pitkäaikaisin päävalmentaja. Arena valmensi maata kaksissa jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa, Japanin ja Etelä-Korean kisoissa 2002, joissa Yhdysvallat eteni aina puolivälieriin saakka (maan paras MM-sijoitus sitten vuoden 1930), ja Saksan kisoissa 2006, joissa maa jäi alkulohkonsa hännille. Arenalla on hallussaan eniten voittoja Yhdysvaltain joukkueen päävalmentajana ja hän on johdattanut maan sen historian parhaalle sijalle FIFA-rankingissa (4. sija).
Maajoukkuepestin jälkeen Arena palkattiin Red Bull New Yorkin päävalmentajaksi. Hän ehti valmentaa newyorkilaisseuraa puolitoista vuotta, kunnes hän erosi loppusyksystä 2007. Arena ilmoitti lopettamisestaan New Yorkin hävittyä välierissä New England Revolutionille. 
Arena palasi valmennustehtäviin elokuussa 2008, kun MLS-seura Los Angeles Galaxy palkkasi Arenan uudeksi päävalmentajakseen. Arenan johdolla Galaxy voitti kolme MLS Cupin mestaruutta ja oli neljästi MLS-liigan läntisen konferenssin mestari. Hänet valittiin myös kahdesti MLS:n vuoden parhaaksi valmentajaksi. Arena jätti Galaxyn päävalmentajan tehtävät marraskuussa 2016 ja palasi Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi kymmenen vuoden tauon jälkeen.
Ennen valmentajauraansa Arena oli jalkapallomaalivahti ja hän sai tililleen myös yhden ottelun maansa maajoukkueessa; hän oli kentällä vuonna 1973 ystävyysottelussa Israelin maajoukkuetta vastaan.
Tomislav II

Tomislav II eli Aymon (ital. Aimone) Roberto Margherita Maria Giuseppe Torino (9. maaliskuuta 1900 Torino – 29. tammikuuta 1948 Buenos Aires) oli itsenäisen Kroatian valtion ensimmäinen ja ainoa kuningas vuosina 1941–1943.
Tomislav II oli alkujaan Savoijin prinssi, Aostan neljäs herttua. Hänen vanhempansa olivat prinssi Emanuele Filiberto (Espanjan kuningas Amadeus I:n ja Cisternan ruhtinatar Maria Vittoria dal Pozzon poika) ja Ranskan prinsessa Hélène (Ranskan prinssi Louis-Philippen ja Espanjan infantin Maria Isabellan tytär). Hänen isoisoisänsä oli Viktor Emanuel II, joten Aymon oli myös Savoijin kuningashuoneen jäsen. Aymonille annettiin 22. syyskuuta 1904 arvonimi Spoleton herttua. 
Italialaisen prinssin toisena poikana hänet koulutettiin merivoimien upseeriksi. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän oli vesilentokonelentueen päällikkö. Hän sai palveluksestaan useita kunniamerkkejä. Vuonna 1929 hän johti retkikuntaa Himalajalle Karakorumiin yhdessä italialaisen tutkimusmatkailija Ardito Desion kanssa. Vuosina 1935-1936 Abessinian sodan aikaan hän komensi laivuetta Punaisellamerellä. Hänet ylennettiin laivaston kontra-amiraaliksi vuonna 1939. Toisen maailmansodan sytyttyä Spoleton herttua kuului La Spezian laivastotukikohdan komentajistoon.
Prinssi Aymon meni 1. kesäkuuta 1939 naimisiin Kreikan ja Tanskan prinsessa Irenen (1904–1974) kanssa. Irenen isä oli Kreikan kuningas Konstantin I ja äiti Preussin prinsessa Sophie. Aymonin ja Irenen poika, Amadeo, Aostan viides herttua, syntyi 27. syyskuuta 1943.
Uuden itsenäisen Kroatian valtion valtionhoitajana toiminut Ante Pavelić pyysi Italian kuningas Viktor Emanuel III:a nimittämään jonkun kuningashuoneensa jäsenen Kroatian kuninkaaksi. Hän valitsi serkkunsa pojan Spoleton herttua Aymonin, joka oli pitkä ja komea Italian laivaston upseeri. Tämä kruunattiin 18. toukokuuta 1941 Kroatian kuninkaaksi nimellä Tomislav II. Kuninkaaksi nimitysjuhlaa laimensi tieto siitä, että samaan aikaan Aymonin vanhempi veli Aostan herttua Amadeo, silloinen Italian Itä-Afrikan joukkojen komentaja, antautui italialaisjoukkoineen alueen brittijoukoille.
Aymonilla ei ollut kuninkaana minkäänlaista valtaa - hän ei koskaan edes käynyt virallisesti Kroatiassa - tosin hänen kerrotaan tehneen lyhyitä vierailuja tuntemattomana. Kun Italia vaati häntä poistumaan maasta sotaakäyvän vihollismaan valtionpäämiehenä, Aymon mieluummin luopui kruunusta 12. elokuuta 1943.
Prinssi Aymon sai arvonimen Aostan neljäs herttua hänen vanhemman veljensä Amedeon, Aostan kolmannen herttuan, kuoltua brittien sotavankileirillä Nairobissa 3. maaliskuuta 1942. Aymon itse kuoli tammikuun lopulla 1948.
Bosnian ja Hertsegovinan vaihdettava markka

Bosnian markka (konvertibilna marka/конвертибилна марка), ISO 4217-koodi BAM, on Bosnia ja Hertsegovinan valuutta. Markka perustettiin vuoden 1995 Daytonin rauhansopimuksessa. Valuutta oli alkuun sidottu Saksan markkaan suhteessa 1:1. Euron käyttöönoton jälkeen se on sidottu euroon samalla kiinteällä kurssilla, joka Saksan markalla oli (1 EUR = 1,935583 BAM).Yksi markka jakaantuu 100 feningiin. Paikallisesti valuutasta käytetään kirjallisesti lyhennöstä KM. Nimet markka ja fening juontavat juurensa Saksan markasta ja pfennigistä.
Historia.
Vuonna 1991 Jugoslaviasta itsenäiseksi julistautuneessa Bosnia ja Hertsegovinassa käytössä oleva vaihdettava markka perustettiin vuoden 1995 Daytonin rauhansopimuksella ja se korvasi alueella aiemmin käytetyt Bosnian ja Hertsegovinan dinaarin, Kroatian kunan ja Serbitasavallan dinaarin joulukuussa 1998. Ensimmäistä kertaa Bosnian ja Hertsegovinan markka otettiin käyttöön vuonna 1999. 
Alun alkaen Bosnian ja Hertsegovinan markka oli sidottu Saksan markkaan samanarvoisena. Kun euro korvasi Saksan markan vuonna 2002, myös Bosnian ja Hertsegovinan markka alkoi käyttää samaa pysyvää vaihtokurssia euroon nähden kuin Saksan markkakin, eli 1 EUR = 1.955 BAM. Maassa inflaation taso on erittäin alhainen johtuen maan harjoittamasta tiukasta valuuttakontrollista. 
Kolikot ja setelit.
Kaikki setelit 200 markan seteliä lukuun ottamatta valmistaa ranskalainen Oberthur. 200 markan setelit valmistaa itävaltalainen yritys Wienissä. 
Joulukuussa 1998 esiteltiin Bosnian ja Hertsegovinan kolikkosarja arvoissa 10, 20 ja 50 feningiä sekä 1, 2 ja 5 markkaa. Kolikot on suunnitellut bosnialainen suunnittelija Kenan Zekic. 
Vuonna 1998 julkaistun Bosnian ja Hertsegovinan setelisarjan koot olivat 50 feningiä sekä 1, 5, 10, 20, 50 ja 100 markan setelit. Vuonna 2002 sarjaan lisättiin 200 markan seteli, kun taas 50 feningin sekä 1 ja 5 markan setelit on sittemmin vuosien kuluessa poistettu kierrosta. Kaikki setelit ovat käypää maksuvaluuttaa koko maassa. Setelit julkaisee Bosnian ja Hertsegovinan keskuspankki ja 200 markan seteliä lukuun ottamatta ne painaa ranskalainen yritys Overthur. 
Vuonna 2002 käyttöönotetussa Robert Kalinan suunnittelemassa 200 markan setelissä on kuvituksena silta, jonka oli tarkoitus muistuttaa tyylillisesti euroseteleitä. Väritykseltään Bosnian ja Hertsegovinan markan setelisarja on kirjava: 10 markan seteli on sävyltään oranssi, 20 markan seteli rusehtavanharmaa, 50 markan seteli vaaleanpunainen, 100 markan seteli oranssinruskea ja 200 markan seteli sininen. Setelien etupuolen kuvituksessa on käytetty erilaisia valtion päämiehien ja kulttuurivaikuttajien kuvia.
Kolikot.
Feningin kolikot
Markan kolikot
De Havilland D.H.86 Express

de Havilland D.H.86 Express oli englantilainen, kaksitasoinen, nelimoottorinen liikennelentokone. Kone jatkoi de Havilland Aircraft Companyn liikennelentokoneiden sarjaa ja se oli de Havilland D.H.84 Dragonin seuraaja. Kone suunniteltiin ja valmistettiin Australian hallituksen tilauksesta Singaporen ja Australian väliseen liikenteeseen. Ensilennon lensi de Havillandin koelentäjä Hubert Broad 14. tammikuuta 1934.
Koelentojen jälkeen koneeseen jouduttiin tekemään muutoksia lentoyhtiöiden vaatimuksesta. Koneen nokkaa pidennettiin ja levennettiin ohjaajan ja radisti/suunnistajan sijoittamiseksi istumaan vierekkäin, aiemman peräkkäisen istumajärjestyksen asemesta.
Sarjatuotanto alkoi elokuussa 1934. Konetta valmistettiin eri versioina 62 kappaletta. Myöhemmin käyttökokemusten perusteella muunnetut koneet nimettiin D.H.86A:ksi (vuodesta 1935 lähtien, 20 konetta) ja D.H.86B:ksi (vuodesta 1936 lähtien, 10 konetta). Koneesta käytettiin Englannissa myös nimeä de Havilland Express.
Konetta käyttivät lentoyhtiöt Holyman Airways, QANTAS (Queensland and Northern Territory Aerial Services), Imperial Airways, Jersey Airways, Misr Airwork, Hillmans Airways ja Wrightways.
Toisen maailmansodan sytyttyä koneita pakko-otettiin sotilaskäyttöön, lähinnä koulutus- ja yhteyskonetehtäviin. Käyttäjinä olivat Australian kuninkaalliset ilmavoimat (RAAF), Uuden-Seelannin kuninkaalliset ilmavoimat (RNZAF) sekä Ison-Britannian kuninkaalliset ilmavoimat (RAF).
Sodan jälkeen konetta käytti reittiliikenteessä Uudessa-Seelannissa lentoyhtiö National Airways Corporation.
Käyttö Suomessa.
Englannin pääkonsuli Henry McGrady Bell lahjoitti keräämillään varoilla ostetun D.H.86B-koneen Suomen Punaiselle Ristille vuonna 1940. Kone sai siviilitunnuksen OH-IPA, sen varsinaisena käyttäjänä oli kuitenkin Ilmavoimat. Koneella lennettiin sairaankuljetuslentoja kunnes se vaurioitui pahoin Malmin lentokentällä 2. toukokuuta 1940. Konetta ei korjattu.
Hippokrateen vala

Hippokrateen vala tai vain "Vala" (; ) on antiikin Kreikasta periytyvä vala, joka on tarkoitettu lääkärin ammattiin ryhtyville henkilöille. Vala liitetään ”lääketieteen isänä” tunnetun Hippokrateen nimeen, ja on osa tämän nimiin laitettujen teosten kokoelmaa "Corpus Hippocraticum".
Historia.
Hippokrateen vala on ollut tunnetuin Hippokrateen nimeen yhdistetty kirjoitus. Se on perinteisesti ajoitettu noin vuoteen 400 eaa. Sen kirjoittajaa ei kuitenkaan tunneta, ja joidenkin näkemysten mukaan se olisi vasta hellenistiseltä kaudelta ja peräisin muista yhteyksistä. Valaan ei viitata muissa hippokraattisen korpuksen teksteissä, ja monet siinä esitetyistä periaatteista ovat suoraan ristiriidassa korpuksen muiden teosten esittämien periaatteiden kanssa. Vala esimerkiksi kieltää lääkäriä tekemästä leikkauksia, jotka muutoin kuuluivat hippokraattiseen lääketieteeseen. Lisäksi on huomautettu, ettei vala edes välttämättä kuvaa antiikin lääketieteen yleisiä näkemyksiä. Nykyisin katsotaan usein, että teksti olisi peräisin pythagoralaisista piireistä. Sen kirjoittajat ovat ehkä halunneet uudistaa lääketieteen etiikkaa, ja sen sisältö on liitetty koulukunnan esoteerisiin eettisiin näkemyksiin.
Vala ei välttämättä ollut antiikin aikana pitkään aikaan kovin yleisessä käytössä, vaan sitä käyttivät ehkä jonkun tietyn koulukunnan tai ammattikillan lääkärit. Ajan kuluessa se tuli laajempaan käyttöön. Varhaisin viittaus valan sisältöön on keisari Claudiuksen henkilääkärinä toimineella Scribonius Larguksella ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Varhaisin tunnettu kokonainen versio valan tekstistä ajoittuu noin vuoteen 300 jaa.
Myöhemmin valaa on käytetty laajalti lääkärien ammattieettisenä ohjenuorana. 1700-luvulta lähtien sitä on käytetty paljon lääketieteen opiskelijoiden valmistujaisissa sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa. Tätä varten siitä on tehty useita erilaisia nykyaikaan sovitettuja versioita. Niiden lisäksi sen perilliseksi voidaan nähdä myös vuonna 1948 laadittu Geneven julistus. Suomessa Hippokrateen valaa ei enää nykyisin vannota, mutta sen sijaan vuonna 1997 on otettu vapaaehtoisena käyttöön lääkärinvala, jonka valmistuvat lääkärit voivat vannoa. Se perustuu Hippokrateen valaan ja Geneven julistukseen.
Sisältö.
Hippokrateen vala alkaa kuvaamalla lääkärin velvollisuuksia oppilaitaan kohtaan ja oppilaiden velvollisuuksia opettavaa lääkäriä kohtaan. Tämän jälkeen vala vaatii lääkäriä toimimaan aina potilaan eduksi ja pidättäytymään tekemästä vahinkoa. Se vaatii myös lääkäriä elämään itse esimerkillistä elämää sekä ammatissaan että sen ulkopuolella. Vala on kirjoitettu joonialaisella murteella.
Vala kuuluu seuraavasti:
Valan nykyaikaistetuissa versioissa on yleensä poistettu varsinkin alun viittaukset kreikkalaisiin jumaliin. Lisäksi tekstiä on sovitettu nykyaikaiseen lääketieteeseen, muun muassa poistamalla kielto tehdä leikkauksia.