tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Christopher Cazenove

Christopher de Lerisson Cazenove (17. joulukuuta 1943 Winchester, Hampshire – 7. huhtikuuta 2010 Lontoo) oli brittiläinen näyttelijä.
Hänet tunnettiin parhaiten 1980-luvun televisiosarjasta "Dynastia", jossa hän esitti Ben Carringtonia vuosina 1986–1987. Cazenove sai usein näytellä yläluokkaisia roolihahmoja. Esimerkiksi BBC:n sarjassa "Hotellin herttuatar" ("The Duchess of Duke Street", 1976–1977) hän oli aristokraatti Charles Haslemere. 
Cazenove opiskeli Bristol Old Vic Theatre Schoolissa ja aloitti näyttelijänuransa teatterissa vuonna 1967. Hän esiintyi aluksi Leicesterissä, myöhemmin muun muassa West Endissä ja Broadwaylla. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän sai vuonna 1970 "Julius Caesar" -tuotannosta, jossa näytteli myös Charlton Heston. Myöhemmin Cazenove oli mukana elokuvissa "Kolme miestä ja pikkuneiti" (1990) ja "Ritarin tarina" (2001). Lisäksi hän vieraili esimerkiksi sarjoissa "Kauhua kryptasta" (1996), "Siskoni on noita" (2004), "Yorkshiren etsivät" (2005) ja "Hotel Babylon" (2009).
Yksityiselämä ja kuolema.
Cazenove syntyi vuonna 1943 hugenottitaustaiseen sukuun. Hänen isänsä Arnold de Lerisson Cazenove toimi Britannian armeijan prikaatikenraalina.
Cazenove oli naimisissa näyttelijä Angharad Reesin kanssa vuosina 1973–1994. Parilla oli kaksi poikaa: Linford ja Rhys. Heidän esikoisensa Linford sai surmansa auto-onnettomuudessa vuonna 1999. Cazenoven myöhempi elämänkumppani oli Isabel Davis.
Helmikuussa 2010 Cazenove sairastui verenmyrkytykseen. Hän kuoli lontoolaisessa sairaalassa 7. huhtikuuta 2010. Juuri edeltävällä viikolla oli kuollut näyttelijä John Forsythe, joka esitti "Dynastiassa" Cazenoven hahmon veljeä Blake Carringtonia.
Guihoyo

Guihoyo on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Kolokanin piirissä Malissa. Se sijaitsee 27 kilometriä Kolokanista länteen. Kunnassa on 21 500 ja kylässä 1 800 asukasta (vuonna 2009).
Guihoyon kunnan pinta-ala on 925 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kolokanin piirin Sébécoro I:n, idässä Kolokanin, Tioribougoun ja Ouolodon, etelässä ja lounaassa Katin piirin Diédougoun, N’Tjiban ja Dabanin ja luoteessa Kayesin alueen Kitan piirin Kotouban kuntiin.
Kuntaan kuuluu 24 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on jonkin verran fulbeja ja soninkeja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.
Guihoyosta on vaikeasti liikennöitävä tieyhteys Kolokaniin. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, fonio, lehmänpapu, maapähkinä ja myytäväksi kasvatettava puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siat ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
KDM Peder Skram (1908)

KDM Peder Skram oli Tanskan laivaston vuonna 1908 vesillelaskettu Herluf Trolle -luokan rannikkopanssarilaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Kööpenhaminen laivastontelakalta, missä köli laskettiin 25. huhtikuuta 1905. Alus laskettiin vesille 2. toukokuuta 1908 ja otettiin palvelukseen 24. syyskuuta.
Palvelus.
Alus oli laivueessa vuodesta 1910 alkaen aina vuoteen 1913, jolloin se sijoitettiin majoitusalukseksi. Alus palasi koulutuslaivueeseen 15. huhtikuuta 1914.
Alus liittyi 1. elokuuta Tanskan liikekannallepanojoukkoihin esikuntalaivana sekä 1. että 2. laivueeseen. Vuonna 1919 alus oli poissa palveluksesta.
Aluksen kevyet tykit vaihtuivat palveluksen aikana useaan kertaan. Vuonna 1916 kaksi 75 millimetrin tykkiä korvattiin kahdella 57 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Toiset kaksi 75 millimetrin tykkiä korvattiin 1934 kahdella 8 millimetrin kaksoiskonekiväärillä ja kahdella kaksiputkisella 20 millimetrin tykillä, jotka korvattiin 1939-1940 edelleen kahdella 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä.
Alus liittyi 1. syyskuuta 1939 liikekannallepanojoukkoihin Århusissa. Alus oli palveluksesta poistettuna 13. huhtikuuta 1940 - 11. kesäkuuta 1941 Housensissa ja myöhemmin Holmenilla, missä se oli edelleen palveluksesta poistettuna. Aluksen miehistö upotti aluksensa 29. elokuuta 1943 Holmenissa.
Saksalaiset nostivat aluksen ja hinasivat hylyn Kieliin. Alus varustettiin ilmatorjunta-asein ja se liitettiin Kriegsmarineen nimellä "Adler". Alus ankkuroitiin Kieliin.
Alus upposi huhtikuussa 1945 Kielissä liittoutuneiden ilmapommituksessa. Syyskuussa 1945 hylky nostettiin ja hinattiin Kööpenhaminaan. Hylky myytiin 1. huhtikuuta 1949 romutettavaksi.
Alle mine tankar

Alle mine tankar on Silje Vigen esittämä kappale, joka edusti Norjaa vuoden 1993 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Millstreetissä.
Kappale sijoittui Euroviisuissa viidenneksi 120 pisteellä.
Pan-STARRS

Panoramic Survey Telescope and Rapid Response System (Pan-STARRS) on Haleakalan observatoriossa Havaijilla toimiva tähtitieteellinen tutkimusohjelma, jonka käyttämät astronomiset kamerat, teleskoopit ja tietokoneet seuraavat tähtitaivasta jatkuvasti, paikallistaakseen aikaisemmin tuntemattomia, liikkuvia taivaankappaleita. Se toimittaa myös astrometria- ja fotometriadataa jo tunnetuista kohteista.
Pan-STARRS1 (PS1) on 1,8 metrinen teleskooppi, jonka digitaalikamera kykenee 1,4 miljardiin pikseliin. Pan-STARRS2 (PS2) on vierekkäinen teleskooppi, jonka digitaalikamera kykenee 1,5 miljardiin pikseliin. Epätavallisesti liikkuvat kohteet, jotka voivat olla Maan lähelle tulevia asteroideja ilmoitetaan nopeasti Minor Planet Centeriin.
Tiede.
Pan-STARRSin on rahoittanut NASAn NEO-observaatio-ohjelma.
Aurinkokunta.
On arvioitavissa, että Pan-STARRS voi löytää ainakin 100 000 Jupiterin troijalaista, noin 20 000 Kuiperin vyöhykkeen objektia, tuhansia Saturnuksen, Uranuksen ja Neptunuksen troijalaisia, sekä monia kentaureja ja komeettoja.
Roland Rahm

Roland Olof Rahm (s. 18. elokuuta 1955 Huddinge) on ruotsalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Alviks BK:ta edustanut Rahm pelasi Ruotsin miesten maajoukkueessa 157 maaottelua ja teki niissä 1 903 pistettä. Hän kuului maajoukkueen turnauskokoonpanoihin Moskovan kesäolympialaisissa 1980 ja Ranskan EM-kilpailuissa 1983.
Sten Feldreich

Sten Erik Feldreich (s. 24. heinäkuuta 1955 Tukholma) on ruotsalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Alviks BK:ta edustanut Feldreich pelasi Ruotsin miesten maajoukkueessa 190 maaottelua ja teki niissä 2 064 pistettä. Hän kuului maajoukkueen turnauskokoonpanoihin Moskovan kesäolympialaisissa 1980 ja Ranskan EM-kilpailuissa 1983.
Viulunsoittaja katolla (elokuva)

Viulunsoittaja katolla ("Fiddler on the Roof") on Norman Jewisonin tuottama ja ohjaama musikaalielokuva vuodelta 1971. Se perustuu samannimiseen näyttämömusikaaliin vuodelta 1964, josta elokuvakäsikirjoituksen sovelsivat alkuperäismusikaalin tekijät Jerry Bock ja Joseph Stein. Musikaali puolestaan pohjautuu Šolom Aleichemin kirjaan "Tewje, maitomies". Elokuva sai kolme Oscar-palkintoa.
Elokuvassa köyhää ukrainanjuutalaista maalaismiestä Tevjeä esittää musikaalin Lontoon-versiossa näytellyt israelilainen Topol, ja muita päärooleja Leonard Frey, Paul Mann, Molly Picon ja Norma Crane.
Tuotanto.
Elokuva kuvattiin Lontoon Pinewood-studioilla ja kolmessa paikassa Jugoslaviassa: Zagrebin Jadran-elokuvastudiolla sekä Lekenikissä ja
Mala Goricassa.
Vastaanotto.
"Viulunsoittaja katolla" hipoi Yhdysvalloissa "Tuulen viemää" -elokuvan 35 vuotta aiempia lipunmyyntiennätyksiä ja oli erittäin suosittu ympäri maailmaa, myös Suomessa. Oswald Morris voitti Oscarin kuvauksesta, Gordon K. McCallum ja David Hildyard äänityksestä ja John Williams sovitetusta musiikista, jossa viulua soittaa Isaac Stern. Niiden lisäksi elokuva sai viisi muuta ehdokkuutta: parhaan elokuvan ja parhaan lavastuksen sarjassa, Topol ja Leonard Frey rooleistaan sekä Norman Jewison parhaan ohjauksen sarjassa. Topol palkittiin roolistaan Golden Globessa, jossa elokuva sai myös parhaan musikaalin tai komedian palkinnon ja kaksi muuta ehdokkuutta. Bafta-palkintoehdokkuuksia "Viulunsoittaja katolla" sai kuvauksesta, leikkauksesta ja musiikista.
"Helsingin Sanomissa" uusintaensi-illan arvostelussa elokuussa 1978 Helena Ylänen sanoi musikaalin ja elokuvan maailmanlaajuisen suosion perustuvan tarinan yleispätevyyteen ja sydämellisyyteen sekä tietenkin huumoriin ja musiikkiin. Yhdysvaltalaisena elokuvana hän katsoo sen osaltaan nostavan amerikanjuutalaisten historiaa osaksi Yhdysvaltojen hyväksyttyjen viihdemyyttien joukkoon lännen valloituksen, Jesse Jamesin ja Marilyn Monroen rinnalle. Hänestä on hienoa, että maan viihdebisneksessä aina vahvasti mukana olleet juutalaiset saavat kerrankin kertoa tarinaa omasta kulttuuristaan tässä ”amerikanjuutalaisten omassa "Pohjantähdessä"”.
American Film Institute valitsi vuonna 2006 sata kaikkien aikojen innostavinta amerikkalaiselokuvaa, ja "Viulunsoittaja katolla" sijoittui sijalle 82.
Thomas Nordgren

Fritz Thomas Nordgren (s. 10. elokuuta 1956 Solna) on ruotsalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Solna IF:iä edustanut Nordgren pelasi Ruotsin miesten maajoukkueessa 137 maaottelua ja teki niissä 720 pistettä. Hän kuului maajoukkueen turnauskokoonpanoihin Moskovan kesäolympialaisissa 1980 ja Ranskan EM-kilpailuissa 1983.
Mattias Sahlström

Erik Mattias Sahlström (s. 12. helmikuuta 1968) on ruotsalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Sahlström pelasi Ruotsin miesten maajoukkueessa 221 maaottelua ja teki niissä 3 150 pistettä. Hän kuului maajoukkueen turnauskokoonpanoihin Saksan EM-kilpailuissa 1993 ja Kreikan EM-kilpailuissa 1995.
Directo Hasta Arriba

Directo Hasta Arriba on meksikolaisen räppärin Dhariuksen esikoisalbumi, joka julkaistiin 9. joulukuuta 2014.
Kappaleista ”Directo Hasta Arriba”, ”Que Buen Fieston”, ”La Raja”, ”Serenata Rap” ja ”Lirica Onirica” kuvattiin musiikkivideot.
Þá veistu svarið

Þá veistu svarið on Ingan esittämä kappale, joka edusti Islantia vuoden 1993 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Millstreetissä.
Kappale sijoittui Euroviisuissa kolmanneksitoista 42 pisteellä.
Afrikan mantereen vapaakauppasopimus

Afrikan mantereen vapaakauppasopimus (, lyh. "AfCFTA") on usean Afrikan valtion kahdessa vaiheessa, vuonna 2015 ja vuonna 2018 solmima sopimus, jossa sovitaan vapaakauppa-alueen luomisesta sopimusvaltioiden alueella. Tarkoitus on helpottaa tavaroiden vapaata liikkumista luopumalla valtaosasta tulleja ja siten lisätä Afrikan valtioiden välillä käytävää kauppaa. Sopimusta ei ole vielä otettu käyttöön.
Kunkin maan parlamentin on hyväksyttävä sopimus, jotta se tulee voimaan. 55 valtion välinen tulliliitto on tarkoitus perustaa vuoteen 2019 mennessä.
Historia ja sisältö.
Vuonna 2005 kolme voimassa olevaa kauppayhteisöä eli Eteläisen Afrikan kehitysyhteisö (SADC), Itä-Afrikan yhteisö (EAC) ja Itä- ja Etelä-Afrikan maiden Comesa, aloittivat yhdistymistä varten tehtävän yhteistyön. Vapaakauppaneuvottelujen aloittamisesta päätettiin kesällä 2011.
Ensimmäisessä vaiheessa vuonna 2015 kauppa-alueet yhdistettiin. Niihin kuuluvien maiden bruttokansantuote oli yhteensä lähes 900 miljardia euroa eli yli puolet Afrikan bruttokansantuotteesta. Alueella asui noin 632 miljoonaa ihmistä. Uutta 26 valtion välistä vapaakauppa-aluetta kutsuttiin aluksi nimellä Kolmiosainen vapaakauppa-alue (Tripartite Free Trade Area (TFTA)). 
26 valtiota allekirjoitti Afrikan mantereen vapaakauppasopimuksen 10. kesäkuuta 2015 Egyptissä ja se julkaistiin muutama päivä myöhemmin Etelä-Afrikassa Afrikan unionin kokouksessa. Samoihin aikoihin neuvoteltiin neuvoteltiin muun muassa tulleista, alkuperäsäännöistä, teknisistä kaupan esteistä ja riitojenratkaisusta.
Toisessa vaiheessa neuvotellaan muun muassa palvelukaupasta, kilpailupolitiikasta ja sijoittamisesta.
16. kesäkuuta 2017 Niameyssa Nigerissä kokoontuneet kauppaministerit päättivät poistaa siirtymäajan kuluessa 90 % sopimusalueen tulleista.
Yhdistyneiden kansakuntien kauppa- ja kehityskonferenssi, YK:n Afrikan talouskomissio sekä kansainväliset rahoitusjärjestöt tukevat Afrikan unionia tullien poistamiseksi.
Afrikan mantereen vapaakauppa-alue (AfCFTA).
Maaliskuun 21. päivänä 2018 allekirjoitettiin sopimus Afrikan mantereen vapaakauppa-alueen perustamisesta (; lyhennys AfCFTA). Vapaakauppa-alueeseen liittyi sittemmin (7/2018 tai 2/2019 tai 7/2019) muutamia uusia jäsenvaltioita. Vuoden 2019 loppuun mennessä vapaakauppa-alueeseen oli sitoutunut 54 afrikkalaista valtiota. Afrikan unionin jäsenmaista ainoastaan Eritrea ei ollut sopinut liittyvänsä mukaan. Sopimuksen operatiivinen käynnistettiin virallisesti 7. heinäkuuta 2019. Elokuuhun 2023 mennessä 47 sopijamaata (87 prosenttia 54:stä) oli ratifioinut vapaakauppa-alueen perustamissopimuksen.
Vapaakauppa-alueen tuomiseksi käytäntöön, 7. lokakuuta 2022 käynnistettiin kaupalliseen mielekkyyteen pyrkivä vapaakauppakokeilu (aloite) kahdeksan sopijaman välillä. Mukaan koevaiheeseen ilmoittautuivat Egypti, Ghana, Kamerun, Kenia, Mauritius, Ruanda, Tansania ja Tunisia.
Tero Seppälä (ampumahiihtäjä)

Tero Seppälä (s. 25. tammikuuta 1996 Järvenpää) on suomalainen ampumahiihtäjä.
Seuratasolla Seppälä edustaa ampumahiihdossa Haapajärven Kiiloja ja maastohiihdossa ProSki Oulua.
Ura.
Seppälä aloitti ampumahiihdon vuonna 2008. Hän debytoi IBU-Cupissa kaudella 2015–2016. Ampumahiihdon maailmancupissa Seppälä kilpaili ensimmäisen kerran kaudella 2016–2017 osallistuen neljään kilpailuun. Läpimurtonsa Suomen maajoukkueeseen Seppälä teki kaudella 2017–2018, jolloin hän ylsi maailmancupin pistesijoille neljästi. Parhaimmillaan hän oli Hochfilzenin pikakilpailussa 24:s. Maailmancupin kokonaiskilpailussa Seppälä sijoittui sijalle 61.
Talviolympialaisissa 2018 Seppälä saavutti uransa parhaan sijoituksen kansainvälisellä tasolla ollen pikakilpailussa 20:s. Takaa-ajossa häm ylsi sijalle 25. Seppälä pääsi hyvien sijoitustensa ansiosta mukaan myös yhteislähtöön, jossa hän oli 21:s. Edellisen kerran suomalaismies oli nähty kansainvälisissä arvokilpailuissa yhteislähdössä Torinon talviolympialaisissa 2006. Seppälä oli mukana myös Suomen sekaviestijoukkueessa, joka sijoittui kuudenneksi. Tämä sivusi Suomen kaikkien aikojen parasta sijoitusta arvokisasekaviestissä vuoden 2009 MM-kilpailuista.
Vuoden 2018 Suomen-mestaruuskilpailuissa Seppälä voitti molemmat jaossa olleet henkilökohtaiset SM-tittelit.
Kaudella 2019–2020 Seppälä oli Nove Meston pikakilpailussa seitsemäs, mikä oli hänen siihen saakka paras suorituksensa maailmancup-tasolla. Myös sijoitus maailmancupin kokonaispisteissä oli uran korkein, 37:s. Kaudella 2020–2021 Seppälä oli kokonaispisteissä 36:s.
Seppälä sijoittui kaudella 2021–2022 viidenneksi Östersundin takaa-ajokilpailussa ja Ruhpoldingin pikakilpailussa sekä kuudenneksi Antholzin yhteislähdössä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kahdestoista. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui yhteislähdössä yhdeksänneksi, takaa-ajossa 21:nneksi, normaalimatkalla 23:nneksi ja pikakilpailussa 25:nneksi.
Seppälä sijoittui Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 yhteislähdössä kymmenenneksi ja normaalimatkalla 18:nneksi. Oberhofin maailmancupin osakilpailussa 12.1.2025 Seppälä ja Suvi Minkkinen voittivat parisekaviestin tämän ollen molempien ensimmäinen voitto. Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän oli parhaimmillaan yhteislähtökilpailussa yhdeksäs. Hän sijoittui Minkkisen kanssa maailmancupin parisekaviestissä kolmanneksi Pokljukassa maaliskuussa 2025.
Yksityiselämä.
Seppälä on valmistunut Karelia-ammattikorkeakoulusta metsätalousinsinööriksi. Hän harrastaa moottorikelkkailua, kalastusta ja maanviljelyä.
Seppälä asuu Kontiolahdella. Hänen isänsä Timo Seppälä on myös kansainvälisellä tasolla kilpaillut ampumahiihtäjä.
Roger Matton

Roger Matton (18. toukokuuta 1929 Granby – 7. kesäkuuta 2004 Québec City) oli kanadalainen etnomusikologi ja säveltäjä. Hän opiskeli aluksi pianonsoittoa ja musiikin teoriaa Sisar Yvette Dufaultin johdolla vuosina 1941–1943. Tämän jälkeen hän suoritti opintoja Québecin musiikkikonservatoriossa, Montrealissa Claude Champagnen, Gabriel Cussonin, Isabelle Delormen ja Arthur Letondalin johdolla. Hän täydensi opintojaan Pariisissa Andrée Vaurabourg-Honeggerin, Nadia Boulangerin ja Olivier Messiaenin johdolla.
Matton teki transkriptiot lähes 300:sta akadialaisten laulusta vuosina 1957–1959. Suurin osa hänen omasta alkuperäisestä tuotannostaan (mm. "Konsertto kahdelle pianolle ja lyömäsoittimille", kantaatti "L'Escaouette", baletti "L'Horoscope", "Te Deum") sisältää kansanmusiikkivaikutteita. Matton loi myös vuosikymmenien mittaisen uran opetustehtävissä. Alain Gagnon oli hänen oppilaidensa joukossa. Matton sai useita tunnustuksia, kuten Kanadan ritarikunnan upseerin arvon vuonna 1984.
Arthur Leblanc

Arthur Leblanc (18. elokuuta 1906 Saint-Anselme – 19. maaliskuuta 1985 Québec City) oli kanadalainen viulisti ja säveltäjä. Hän sai varhaisimman opetuksensa 3-vuotiaana isältään, viulunrakentaja Joseph Leblancilta, jonka pojalleen rakentamista viuluista kaksi on Monctonin yliopiston museossa. Leblanc vietti nuoruutensa Monctonissa lukuun ottamatta kolmea vuotta, jotka hän vietti Bostonin seudulla, jossa hänen isällään oli musiikkikauppa. Ensimmäisen konserttinsa Leblanc piti Monctonissa 10-vuotiaana. Vuosina 1914–1923 hän opiskeli Québecin seminaarissa.
Leblancin uran käynnistämistä tukivat Isä Pierre-Chrysologue Desrochers ja viulisti Joseph-Alexandre Gilbert. Hän pääsi Lavalin yliopiston musiikkikouluun ensimmäisten joukossa vuonna 1922. Hän lähti Bostoniin vuonna 1923 ja kiersi Uudessa-Englannissa laulaja Désiré Bourquen kanssa. Sitten hän opiskeli kaksi vuotta Uuden-Englannin konservatoriossa Richard Burginin sekä Felix Winternitzin ja New Yorkissa Bernard Sinsheimerin johdolla.
Québecn hallituksen stipendillä Leblanc pääsi vuonna 1930 opiskelemaan Pariisiin opiskelemaan Georges Enescun, Maurice Hayotin ja Jacques Thibaud'n johdolla. Hän palasi Kanadaan vuonna 1938 ja teki New Yorkin -debyyttinsä New Yorkin kaupungintalolla tuon vuoden toukokuussa. Samana vuonna hän esiintyi myös Carnegie Hallissa. Hän teki esiintymisiä monissa kanadalaiskaupungeissa Jean-Marie Beaudet'n ja Ross Prattin säestämänä. Hän esiintyi myös Yhdysvalloissa sekä yksin että muiden muassa Rose Bamptonin, Richard Crooksin, Gregor Piatigorskyn ja Bidu Sayãon kanssa. Joulukuussa 1941 hän esiintyi Franklin D. Rooseveltille Valkoisessa talossa.
Darius Milhaud sävelsi toisen viulukonserttonsa Leblancille, joka kantaesitti sen vuonna 1948.
Leblanc opetti muun muassa Lavalin yliopistossa. Säveltäjänä hän sai opetusta Paul Dukasilta ja Nadia Boulangerilta. Hänen tuotantoonsa kuuluu "Petite suite canadienne" viululle ja pianolle.
Wonny Song

Wonny Song (s. 6. huhtikuuta 1978 Soul, Etelä-Korea) on kanadalainen pianisti. Hän muutti vanhempineen yksivuotiaana Etelä-Koreasta Montrealiin. Pianonsoiton opintonsa hän aloitti 8-vuotiaana. Sittemmin hän opiskeli Curtis Institute of Musicissa Philadelphiassa stipendin turvin. Kanadaan palattuaan hän sai kandidaatin arvon Montrealin yliopistosta vuonna 1998 ja täydensi opintojaan Anton Kuertin johdolla Toronton yliopistossa sekä Marc Durandin johdolla Glenn Gould -koulussa. 
Song sai Minnesotan yliopiston ensimmäisen Elinor Watson Bell -pianostipendin ja opiskeli yliopistossa Lydia Artymiwin valvonnassa, kunnes sai tohtorin arvon vuonna 2004. Kansainvälisen uransa hän aloitti vuonna 2005 debytoimalla Carnegie Hallin Zankel Hallissa New Yorkissa ja Kennedy Centerissä Washington DC:ssä. 
Song julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 2007. Hänen levytystensä joukossa ovat kaikkien Ludwig van Beethovenin sonaattien tulkinnat. Hän on esiintynyt kymmenien kansainvälisten sinfoniaorkestereiden kanssa. Vuonna 2015 hänestä tuli Orfordin musiikkifestivaalin taiteellinen johtaja ja vuonna 2017 toimitusjohtaja.
Claude Champagne

Claude (s. "Joseph Arthur Adonaï") Champagne (27. toukokuuta 1891 Montreal – 21. joulukuuta 1965 Montreal) oli kanadalainen säveltäjä. Hänen varhaisia opettajiaan olivat Orpha-F. Deveaux, Romain-Octave Pelletier ja Albert Chamberland. Hän sai diplominsa Dominion College of Musicista ja Montrealin kansalliskonservatoriosta. Myöhemmin hän lähti Pariisiin, jossa hänen opettajiensa joukossa oli Charles Koechlin.
Champagnen teoksissa on ranskalaisia vaikutteita. Hänen sävellyksiinsä lukeutuvat "Hercule et Omphale" täydelle orkesterille ja "Berceuse" pienelle orkesterille.
Mahamat-Saleh Haroun

Mahamat-Saleh Haroun (; s. 1961 Abéché, Tšad) on tšadilaissyntyinen elokuvaohjaaja. Hän on nykyisin Ranskan kansalainen. Hän oli 2017–2018 Tšadin kulttuuriministeri. Haroun vieraili vuonna 2018 Sodankylän elokuvajuhlilla.
Ringsted

Ringsted on tanskalaisen Ringstedin kunnan keskustaajama. Vuoden 2018 alussa siellä oli vajaat 23 000 asukasta.
Pyhän Bendtin kirkko, joka valmistui noin vuonna 1170, on Pohjoismaiden vanhin tiilikirkko. Se on ainoa säilynyt osa paikalla olleesta luostarista. Vuosina 1182–1341 Tanskan kuninkaat ja kuningattaret haudattiin sinne.
Ringstedin torilla on suuret kivet, joita kutsutaan käräjäkiviksi, ja joita ei tiedetä siirretyn historiallisina aikoina. Kivillä käytiin käräjiä keskiajalla. Kuninkaanvallan vahvistuessa paikalliskäräjien merkitys pieneni, mutta käräjillä vahvistettiin valittujen vaalikuninkaiden valta, ja kuninkaan vallan vahvistamista jatkettiin myös kuninkuuden muututtua perinnölliseksi.
I morgon är en annan dag

I morgon är en annan dag on Christer Björkmanin esittämä kappale, joka edusti Ruotsia vuoden 1992 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 23 maan joukosta sijalle 22. 9 pisteellä.
Iván Duque

Iván Duque Márquez (s. 1. elokuuta 1976 Bogotá, Kolumbia) on kolumbialainen poliitikko ja asianajaja, joka toimi Kolumbian presidenttinä 7. elokuuta 2018 – 7. elokuuta 2022. Ennen poliittista uraa hän toimi muun muassa Latinalaisen Amerikan kehityspankissa. Demokraattisen keskustan riveistä hänet valittiin vuonna 2014 Kolumbian senaattiin.
Nuoruus ja opiskelu.
Duque syntyi Bogotássa vuonna 1976. Hänen isänsä Iván Duque Escobar oli poliitikko, joka toimi vuosina 1982–1986 Kolumbian kaivos- ja energiaministerinä.
Duque opiskeli asianajajaksi Sergio Arboleda -yliopistossa, ja hänellä on talousoikeuden maisterintutkinto American Universitystä ja julkishallinnon tutkinto Georgetownin yliopistosta.
Ura.
Julkishallinnollisen uransa Duque aloitti Andien kehitysyhtiön konsulttina ja Kolumbian talousministeri Juan Manuel Santosin neuvonantajana. Sitten hän muutti Washingtoniin, missä hän työskenteli Latinalaisen Amerikan kehityspankissa. Vuosina 2012–2013 Duque toimi pankin kulttuuri-, solidaarisuus- ja luovuusjaoston johtajana.
Duque valittiin 2014 Kolumbian senaattiin demokraattisen keskustan riveistä. Senaattorina hän oli Álvaro Uriben puolueen uribismoksi kutsutun taloudellisen näkökulman puoluestapuhuja ja presidentti Santosin kehitysohjelman kriitikko.
Duque valittiin vuonna 2018 demokraattisen keskustan presidenttiehdokkaaksi. Vaalikampanjan aikana Duque on ottanut kantaa muun muassa Farc-sissien kanssa tehtyyn rauhansopimukseen, jota hän on kritisoinut voimakkaasti. Hänen mielestään sissiliikettä kohdeltiin sopimuksessa liian lempeästi. Hänen ennakoidaan puuttuvan Farcin kanssa solmittuun rauhansopimukseen. Duque on painottanut myös tekniikan, kuten tekoälyn ja big datan, tehokkaampaa käyttöä turvallisuuspolitiikassa ja luvannut taistella huumekauppaa vastaan.
Duque voitti presidentinvaalien ensimmäisen kierroksen ja sai noin 39 prosenttia äänistä. Toisella kierroksella hänen vastaehdokkaanaan on vasemmistolainen Gustavo Petro. Hän sai toisen kierroksen äänistä 54 prosenttia.
Kunnianosoituksia.
Kolumbialaiset.
Lähde:
Visjoner

Visjoner on Merethe Trøanin esittämä kappale, joka edusti Norjaa vuoden 1992 Eurovision laulukilpailussa Ruotsin Malmössä. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 23 maan joukosta sijalle 18. 23 pisteellä.
Las Vegas (Martin Stenmarckin kappale)

Las Vegas on Martin Stenmarckin esittämä kappale, joka edusti Ruotsia vuoden 2005 Eurovision laulukilpailussa Ukrainan Kiovassa. 
Ruotsi pääsi suoraan kilpailun finaaliin edellisvuoden sijoituksen johdosta. Finaalissa kappale sijoittui 24 maan joukosta sijalle 19. 30 pisteellä.
I evighet

I evighet on Elisabeth Andreassenin esittämä kappale, joka edusti Norjaa vuoden 1996 Eurovision laulukilpailussa Oslossa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa toiseksi 114 pisteellä.
Aarnikääpä

Aarnikääpä ("Phellopilus nigrolimitatus" syn. "Phellinus nigrolimitatus") on monivuotinen suurehko, pienipillinen arinakääpälaji, jota kasvaa lähinnä Euraasian pohjoisella taiga-alueella. Suomessa lajia pidetään vanhan havumetsän indikaattorilajina, eikä sitä voi pitää yleisenä. Sen tärkein isäntäpuu on kuusi, ja eniten sitä tapaa kuolleilla maapuilla, joskus myös lahossa puutavarassa. Se aiheuttaa valkolahoihin luettavaa korroosiolahoa.
Itiöemä saattaa olla lakillinen tai pinnanmyötäinen, päälltä aluksi punaruskea, myöhemmin tumma, ja pienet pillit ovat kellertävänruskeita. Mallon halkaisupinnassa on havaittavissa lajille tyypillinen monikerroksinen rakenne. Mikroskooppileikkeessä sienirihmasto värjäytyy metyleenisinellä ja siitä puuttuvat sinkilät. Kapeita seetasoluja on runsaasti.
Molekyylidynamiikka

Molekyylidynamiikka (MD) on tietokonesimulaatiometodi, jonka avulla tutkitaan atomien ja molekyylien dynamiikkaa niiden vuorovaikuttaessa toistensa kanssa. Atomien ja molekyylien liikeradat selvitetään ratkaisemalla numeerisesti Newtonin liikeyhtälöt, joissa atomien väliset voimat ja energiat lasketaan käyttämällä ns. voimakenttiä. Molekyylidynamiikan kehitys alkoi 1950-luvun lopussa, ja nykyään sitä sovelletaan enimmäkseen fysikaalisessa kemiassa, materiaalitieteessä ja biomolekyylien mallinnuksessa.
Käytännössä simulaatiota varten on ensin rakennettava systeemistä kolmiulotteinen malli, ja valittava käytettävä voimakenttä kuvaamaan atomien välisiä vuorovaikutuksia. Tämän jälkeen systeemin rakenne optimoidaan lähimpään energiaminimiin. Tarvittaessa systeemille valitaan lämpötila, paine, liuotin, reunaehdot ja lukuisia muita parametreja.
Varsinainen simulaatio käynnistetään asettamalla atomeille alkunopeudet. Tämän jälkeen jokaisella aika-askeleella lasketaan atomien väliset voimat, joiden perusteella selvitetään atomien uudet sijainnit, nopeudet, energiat sekä muut tutkittavat havaintosuureet. Kun haluttu simulaatioaika on saavutettu, voidaan atomijoukolle laskea erilaisia ominaisuuksia aikakeskiarvojen avulla. Tietyissä tapauksissa näitä simulaatioista saatuja ominaisuuksia voidaan verrata kokeellisiin tuloksiin. Simulaatiodata mahdollistaa myös sellaisten koko- ja aikaskaalojen tutkimisen, joita nykyiset kokeelliset menetelmät eivät saavuta.
Conakryn–Nigerin rautatie

Conakryn–Nigerin rautatie oli Guinean pääkaupungista Conakrysta Nigerin yläjuoksulle Kouroussaan ja Kankaniin johtanut rautatie. 662 kilometrin pituinen rata rakennettiin vuosina 1900–1914 ja purettiin 2000-luvun alussa. Sen raideleveys oli yksi metri.
Rautatien tarkoituksena oli Ranskan siirtomaan luonnonvarojen kuljettaminen Conakryn vientisatamaan. Osittain liikennöintikelpoisten Niger- ja Milojokien välityksellä se muodosti yhteyden nykyiseen Maliin. Rautatien tavoitteet olivat myös strategisia ja hallinnollisia. Sen avulla pyrittiin estämään kaupankäynnin suuntautuminen Britannian hallitsemaan Sierra Leoneen.
Rata valmistui neljässä vaiheessa. Yksityinen yritys aloitti Conakryn ja Kindian välisen osuuden rakentamisen vuonna 1900, mutta joutui luovuttamaan työn Eugène Salessesin johtamille viranomaisille vuonna 1902. 148,5 kilometrin pituinen osuus valmistui vuonna 1904. Fouta Djallonin 736 metrin korkeudella ylittänyt vaikea 154 kilometrin osuus Koumin solaan avattiin vuonna 1908 ja molemmista päistä rakennettu 285 kilometrin osuus Nigerjoelle Kouroussaan vuonna 1910. Nigerin ja sen sivujoen Niandanin ylittänyt 74 kilometrin osuus paremmin liikennöitävälle Milojoelle Kankaniin otettiin käyttöön vuonna 1914.
Rautatien rakentaminen maksoi 67,6 miljoonaa frangia, mutta sen taloudellinen kannattavuus osoittautui kyseenalaiseksi. Rakentajina toimivat etupäässä pakolla värvätyt mandinkat, bambarat ja susut, joista kuoli 620 henkeä. Vuonna 1911 rataa päätettiin jatkaa Kankanista Beylaan, ja suunnitelmissa oli myös yhdistää se Abidjanin–Nigerin rautatiehen Dimbokrossa. Hankkeet esti ensimmäisen maailmansodan syttyminen.
Conakryn–Nigerin rautatietä hyödynsi Ranskan Länsi-Afrikan rautatiehallinto vuoteen 1959 ja sen jälkeen itsenäisen Guinean rautatievirasto. Presidentti Ahmed Sékou Tourén kuolemaa seuranneen vallanvaihdoksen jälkeen sen annettiin rappeutua. Viimeinen juna Kankanista lähti vuonna 1995. Rautatiekiskot ja muut metallirakenteet purettiin ja myytiin ulkomaille vuoteen 2007 mennessä.
Nykyään Guineassa on kolme rautatietä, jotka kuljettavat bauksiittia Conakryn ja Kamsarin satamiin. Kindian ja Conakryn välinen rata noudattaa entisen Conakryn–Nigerin rautatien linjausta. Suunnitteilla on uuden rautatien rakentaminen Simandoun rautamalmiesiintymästä joko Bentyn ja Conakryn välille rakennettavaan syväsatamaan tai Liberiaan. Myös Conakryn ja Kankanin välisen uuden radan rakentamista on harkittu. Presidentti Alpha Condé kertoi tammikuussa 2018 Kiinan kanssa tehdystä sopimuksesta rakentaa rautatie Conakrysta Kankaniin sekä edelleen Mandianaan, Bamakoon ja Bobo Dioulassoon.
Auno Halonen

Auno Lyytos Halonen (19. heinäkuuta 1887 Kemi – 7. helmikuuta 1951) oli suomalainen virkamies ja tullihallituksen pääjohtaja.
Halosen vanhemmat olivat kemiläinen kauppias Daniel Halonen ja Amanda Margareta o.s. Lumpus. Hän pääsi ylioppilaaksi Kemin suomalaisesta yhteiskoulusta 1907 ja kävi sitten Suomen Liikemiesten Kauppaopiston. Hän oli puolen vuoden ajan opiston stipendillä opiskelemassa puutavarakauppaa ja englannin kieltä Lontoossa. Suomeen palattuaan Halonen suoritti ylemmän hallintotutkinnon Helsingin yliopistossa 1914.
Halonen oli Kokkolan tullikamarissa konttorikirjurina ja sen jälkeen tullipäällysmiehenä ja liikkuvana apulaistullitarkastajana. Vuonna 1925 hänestä tuli Helsingin tullikamarin apulaistarkastaja, vuonna 1926 tullihallituksen tariffiosaston johtaja ja sen jälkeen valtiovarainministeriön esittelijäneuvos sekä tulli- ja valmisteveroasianosaston päällikkö. Tullihallituksen pääjohtajana Halonen oli 1945–1951.
Auno Halonen oli naimisissa Lea Raakel Margit Höglundin kanssa. Heidän poikansa oli Turun yliopiston virusopin professori Pekka Halonen.
Charles Wugk Sabatier

Charles Wugk Sabatier (1. joulukuuta 1819 Tourcoing – 22. elokuuta 1862 Montreal) oli ranskalainen pianisti, urkuri, säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa ja hänen uskotaan muuttaneen Kanadaan vuonna 1848. Vuonna 1856 hän vieraili Toronton St Lawrence Hallissa, jossa hän esitti omia teoksiaan. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Calixa Lavallée ja Dominique Ducharme. 
Sabatierin teosten joukossa on Walesin prinssin kunniaksi sävelletty kantaatti, jonka esityksen hän johti 24. elokuuta 1860 muiden muassa Adelina Pattin ja Emma Albanin toimiessa esiintyjinä. Säveltäjän mukaan nimettiin vuonna 1955 katu Montrealissa.
Eino Romppanen

Eino Romppanen (6. helmikuuta 1940 Mynämäki – 28. toukokuuta 2018 Nevada, Yhdysvallat) oli kansainvälisen uran luonut suomalaissyntyinen kuvanveistäjä, joka asui Yhdysvalloissa. 2000-luvulla Romppanen markkinoi teoksiaan taiteilijanimillä "Eino" ja "Eino.org". Hänen tuotantonsa edustaa eri tyylisuuntauksia näköispatsaista abstrakteihin kiviveistoksiin.
Romppasen perhe oli Karjalan evakoita Viipurista ja hän vietti varhaislapsuutensa sotalapsena Ruotsissa. Romppanen asui nuoruutensa Helsingissä, kunnes muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1962. Hän asui pitkään Kalifornian Malibussa ja Santa Monicassa, ja opiskeli psykologiaa Santa Monica Collegessa ennen ryhtymistään vapaaksi taiteilijaksi. Romppasen veistoksia on hankittu moniin liikerakennuksiin ja julkisiin tiloihin ympäri maailmaa. Niitä on esillä Yhdysvaltain kongressissa ja Tukholman olympiastadionilla. Hän käytti usein teosten valmistusmateriaalina kiveä kuten marmoria. Hänen kiviveistoksiaan hankkivat omiin kokoelmiinsa monet amerikkalaiset merkkihenkilöt ja kuuluisuudet. Suomessakin on muutama Romppasen toteuttama julkinen taideteos.
Romppanen harrasti kestävyysjuoksua, toimi useiden amerikkalaisten kestävyysjuoksijoiden valmentajana ja managerina ja teki useita kilpajuoksijoita esittäviä realistisia veistoksia. Kempeleessä Polar Electron pääkonttorin edustalla on vuonna 1999 paljastettu Romppasen veistos "Viimeinen metri" (The Last Meter), joka esittää Lasse Virénin voittoa vuoden 1976 Montrealin olympialaisten 5 000 metrin juoksussa. Hän teki myös Virénin kuuluisammasta voitosta vuoden 1972 Münchenin olympialaisten 10 000 metrillä veistoksen "Olympic Spirit", joka pystytettiin Ateenaan vuoden 2004 olympialaisten yhteydessä. Romppasen näköispatsas Roger Bannisterin vuoden 1954 kuuluisasta mailin juoksusta alle neljän minuutin on puolestaan ollut Royal Russell Schoolin pihalla Lontoon Croydonissa vuodesta 2008. Romppanen myös järjesti useita juoksutapahtumia. Hänen aloitteestaan sai alkunsa vuonna 1977 Kalifornian Malibussa vuosittain järjestettävä 20 kilometrin Lasse Viren -juoksukilpa.
Tuotanto Suomessa.
Ensimmäisen näyttelynsä Suomessa Romppanen piti vuonna 2003. Hän oli Suomen ja Yhdysvaltain kaksoiskansalainen. Romppasen viimeinen julkinen työ Suomessa on Seinäjoen lukion pihalla Seinäjoella vuonna 2017 paljastettu "Suomineito 100v." -graniittiveistos. Muita töitä Suomessa on edellä mainittu "Viimeinen metri" Kempeleessä.
Jari Keinänen

Jari Keinänen (s. 1963 Kemi) on suomalainen filosofian maisteri, opettaja ja kirjailija. 
Filosofiaa pääaineenaan opiskellut Keinänen opettaa filosofiaa ja psykologiaa Kalevan lukiossa Tampereella. Hänen novellikokoelmansa "Kokonpolttajat" palkittiin Otavan novellikilpailussa ensimmäisellä palkinnolla. Hän on kirjoittanut myös filosofian oppikirjoja.
Dominique Ducharme

Dominique Ducharme (14. toukokuuta 1840 Lachine – 28. joulukuuta 1899 Montreal) oli kanadalainen pianisti, urkuri ja pedagogi. Hänen varhaisten opettajiensa joukossa olivat Paul Letondal ja Charles Wugk Sabatier. Myöhemmin hän pääsi Pariisin konservatorioon, jossa häntä opettivat Antoine Marmontel ja François Bazin. Hän tutustui myös Franz Lisztiin ja Camille Saint-Saënsiin. 
Palattuaan Montrealiin vuonna 1868 Ducharme keskittyi opetustyöhön. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Édouard Clarke, Achille Fortier, Alfred La Liberté, William Reed, Émiliano Renaud ja Joseph Saucier. Hän esiintyi harvoin julkisesti pianistina, mutta toimi kirkon urkurina vuosina 1869–1898. Vuonna 1889 hän tapasi Ignacy Paderewskin, joka jätti häneen vaikutuksensa. Hän toimi vuosina 1896–1897 Québecin musiikkiakatemian johdossa.
Erkki Maunu

Erkki Maunu (28. syyskuuta 1933 Kemi – 18. toukokuuta 1995) oli suomalainen opettaja ja Suomen urheilutietäjät -yhdistyksen alullepanija.
Maunu pääsi ylioppilaaksi Kemin lyseosta 1954. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1957 ja kansalaiskoulun opettajaksi 1962. Maunu oli opettajana Kemin kaupungin koulutoimessa vuosina 1957–1989.
Erkki Maunu voitti urheilutiedon SM-kilpailuissa mestaruuden vuosina 1985–1992 ja 1994. Vuonna 1983 hän voitti "Tupla tai kuitti" -tietokilpailun pääpalkinnon aiheenaan nykyajan olympialaiset. Hänen urheilutietämyksensä perustui pääasiassa pitkäaikaiseen, systemaattisen tarkkaan sanomalehtien urheilusivujen lukemiseen ja talteenottamiseen. Hän harrasti myös yleistietoa ja otti vuosien varrella osaa moniin radion ja TV:n tietokilpailuihin. Maunu oli tammikuussa 1988 perustetun Suomen urheilutietäjät -yhdistyksen alullepanija ja yksi perustajajäsenistä. Yhdistys järjestää vuosittain kaikille avoimen urheilutiedon Suomen mestaruuskilpailun. 
Maunu tunnettiin myös monipuolisena kuoromiehenä ja pianonsoittajana. Pohjan Mieslaulajissa hän toimi 36 vuotta, mistä yli 20 vuotta varajohtajana ja hallituksen jäsenenä. Ensimmäisenä pohjoissuomalaisena Maunu suoritti mieskuoroliiton mestarimerkin vuonna 1972. Hän oli Sulasolin Lapin piirin ja Pohjan mieslaulajien kunniajäsen. Hän toimi Kemin pöytätennisseuran puheenjohtajana 20 vuoden ajan. Hänet valittiin "Lounais-Lappi"- lehden äänestyksessä vuoden kemiläiseksi vuonna 1988.
Erkki Maunu kuoli pitkällisen sairauden murtamana Kemissä 18. toukokuuta 1995 omana nimipäivänään. Kuollessaan Maunu oli 61-vuotias.
FC Roskilde

Football Club Roskilde on jalkapalloseura Roskilden kunnasta. Seura pelaa kaudella 2024–2025 Tanskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Tanskan 1. divisioonassa. Seura on perustettu vuonna 2004.
Handknattleiksfélag Kópavogs

Handknattleiksfélag Kópavogs tai HK Kópavogur on urheiluseura Kópavogurin kaupungista. Seuran jalkapallojaosto pelaa vuonna 2019 Islannin korkeimmalla sarjatasolla Úrvalsdeildssa. Kotiottelunsa jalkapallojaosto pelaa Kórinnissa, jolle mahtuu 1 452 katsojaa. Käsipallojaosto pelasi vuonna 2018 Islannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Islannin mestaruuden se voitti käsipallossa vuonna 2012.
Robin Olsen

Robin Patrick Olsen (s. 8. tammikuuta 1990 Malmö, Skånen lääni, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. 
Olsen edustaa ruotsalaista Malmö FF:ää, jossa on aiemminkin pelannut sekä juniorina että ammattilaistasolla. Vuosina 2018–2022 hänen pelaajaoikeutensa olivat Italian Serie A:ssa pelaavalla Roman joukkueella mutta hän pelasi lainalla kauden 2019–2020 Cagliarissa, kauden 2020–2021 Englannin Valioliigan Evertonissa sekä kaudella 2021–2022 Englannin mestaruussarjan Sheffield Unitedissa ja Valioliigan Aston Villassa, jossa hän jatkoi kesään 2025 saakka. Hän on edustanut seurajoukkueurallaan myös IF Limhamn Bunkefloa, Bunkeflo FF:ää, IFK Klagshamnia, PAOKia ja FC Kööpenhaminaa.
Olsen pelasi ensimmäisen ottelunsa Ruotsin maajoukkueessa vuonna 2015. Hän on pelannut maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 77 ottelua, joissa hän on päästänyt 88 maalia ja pitänyt vastustajan maaleitta 34 ottelussa. Hän oli EM–kilpailuissa 2016 varamaalivahtina sekä MM–kilpailuissa 2018 ja kesän 2021 EM–kilpailuissa ykkösmaalivahtina.
Martti Itkonen

Martti Tuomas Itkonen (10. joulukuuta 1936 Inari – 9. tammikuuta 2024 Keminmaa) oli suomalainen opettaja ja rehtori.
Martti Itkosen vanhemmat olivat kirkkoherra Tuomo Itkonen ja kansakoulunopettaja Anna Rauha Lönnroos. Hän pääsi ylioppilaaksi Kemin lyseosta 1955 ja valmistui Helsingin yliopistosta humanististen tieteiden kandidaatiksi 1961 sekä filosofian kandidaatiksi 1962.
Itkonen toimi Kemin lyseon historian ja äidinkielen opettajana 1961–1971 ja oli 1967–1969 koulun vt. rehtorina. Hän oli sitten Tornion yhteislyseon (vuodesta 1972 Suensaaren lukio) historian lehtorina 1971–1975 ja sen jälkeen Keminmaan lukiossa rehtorina 1975–1976 ja historian vanhempana lehtorina 1976–1999. Hän jäi eläkkeelle 1999. 
Itkonen oli Keminmaan kunnanvaltuutettuna kolmen kauden ajan vuodesta 1969 alkaen ja hän toimi muun muassa Tornion sairaalan liittovaltuuston varapuheenjohtajana sekä Opettajien keskusjärjestön ja OAJ:n Länsi-Pohjan piirin puheenjohtajana. Hän kirjoitti useita muun muassa uittoon liittyviä paikallishistoriikkeja.
Alt det som ingen ser

Alt det som ingen ser on Kenny Lübcken ja Lotte Nilssonin esittämä kappale, joka edusti Tanskaa vuoden 1992 Eurovision laulukilpailussa Ruotsin Malmössä. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 23 maan joukosta sijalle 12. 47 pisteellä.
P. T. Hakala

Paavotapio (P. T.) Hakala (27. elokuuta 1941 Leppävirta – 12. maaliskuuta 2013) oli suomalainen opettaja ja rehtori.
Hakala opiskeli Helsingin yliopistossa ensin yhteiskuntatieteitä ja sitten suomen kieltä, kirjallisuutta ja musiikkitiedettä. Hänen pro gradu-tutkielmansa käsitteli Maria Jotunin kielenkäyttöä. 1980-luvulla Hakala suoritti vielä teatteritieteen laudaturin Helsingin yliopistossa.
Hakala toimi Kemin lukiossa rehtorina vuosina 1969–1990. Hän julkaisi vuonna 1982 ilmaisutaidon oppikirjan ja oli sitten virkavapaalla rehtorin virasta toimien kouluhallituksessa ylimääräisenä ilmaisutaidon ylitarkastajana. Hän opetti ilmaisutaitoa myös Jyväskylän yliopistossa sekä kurssimuotoisesti eri puolilla Suomea. Hakala oli Pohjolan Sanomat-lehdessä kirjallisuus- ja musiikkikriitikkona vuodesta 1972 alkaen ja toimi myöhemmin myös teatterikriitikkona. 
Rehtorin virasta erottuaan Hakala toimi vapaana kirjoittajana. Hän sai halvauskohtauksen 1997 ja vietti lopun elämänsä pyörätuolissa. Hakalan muotokuva paljastettiin tammikuussa 2014 Kemin lyseon lukion auditoriossa.
Teoksia.
Nimellä "P. T. Hakala":
Karl-Johan Johnsson

Karl-Johan Anton Johnsson (s. 28. tammikuuta 1990 Ränneslöv) on ruotsalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa tanskalaista FC Kööpenhaminaa. Aiemmin hän on edustanut Ruotsissa Halmstadia vuoteen 2012, Alankomaissa NEC Nijmegeniä vuoden 2013 alusta kesään 2014, Tanskassa Randersia kausina 2014–2016 ja Ranskassa Guingampia kausina 2016–2019.
Ruotsin maajoukkueessa Johnsson pelasi ensimmäisen ottelunsa vuonna 2012. Hän on pelannut maajoukkueessa yhdeksän ottelua. Hänet valittiin Ruotsin kokoonpanoon MM–kilpailuihin 2018 ja EM–kilpailuihin 2021.
Gustav Svensson

Karl Gustav Johan Svensson (7. helmikuuta 1987 Göteborg) on ruotsalainen jalkapalloilija. Svensson edustaa ruotsalaista IFK Göteborgia. Hän on edustanut seurajoukkueurallaan myös Bursasporia, SC Tavriya Simferopolia, Seattle Soundersia ja kiinalaista Guangzhou Cityä. Ruotsin maajoukkueessa Svensson pelasi ensimmäisen ottelunsa vuonna 2009.
Svensson voitti IFK Göteborgin joukkueessa Ruotsin-mestaruuden vuonna 2007. Hän pelasi kauden aikana 22 sarjaottelua ja teki maalin sarjassa neljänneksi sijoittunutta Elfsborgia vatsaan. Hän voitti Seattle Soundersin joukkueessa MLS:n mestaruuden vuonna 2019 ja teki kauden ainoan maalinsa puolivälieräottelussa Real Salt Lakea vastaan. Hän on pelannut viisi UEFA:n Mestarien liigan ottelua Bursasporin joukkueessa kaudella 2010–2011 ja neljä CONCACAF:in Mestarien liigan ottelua kaudella 2017–2018.
Svensson on pelannut maajoukkueessa 32 ottelua tekemättä niissä maaliakaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi kolme ottelua. Kesän 2021 EM-kilpailujen alkulohkossa hän pääsi yhdessä ottelussa vaihdosta hetkeksi kentälle.
Sara Ahmed

Sara Ahmed (s. 30. elokuuta 1969) on brittiläis-australialainen kulttuurintutkija, joka on tutkinut feminismiä, queer-teoriaa ja postkolonialismia. Ahmedin teosta "Tunteiden kulttuuripolitiikka" pidetään affektiteorian eli tunteista kiinnostuneen tutkimuksen perustekstinä.
Ahmed ylläpitää Feminist killjoys -nimistä blogia (”feministiset ilonpilaajat”), jossa hän käsittelee yleistajuisesti tutkimuksensa aiheita. Vuonna 2016 Ahmed luopui rasismintutkimuksen professuuristaan Goldsmithsissä vastalauseena siellä tapahtuneelle seksuaaliselle häirinnälle.
Tunteiden kulttuuripolitiikka.
Ahmedin pääteoksena pidetty "Tunteiden kulttuuripolitiikka" käsittelee tunteita yhteisinä ja jaetussa sosiaalisessa todellisuudessa muodostuvina ilmiöinä, ei vain ihmisen sisältä nousevina henkilökohtaisina tunne-elämyksinä.
Alkuperäinen teos "Cultural Politics of Emotion" julkaistiin vuonna 2004. Niin &amp; näin -kirjojen kustantama Elina Halttunen-Riikosen tekemä suomennos julkaistiin vuonna 2018.
Alan Salehzadeh

Alan Salehzadeh (s. 23. syyskuuta ?) on Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan geopoliittisiin konflikteihin erikoistunut tutkija, luennoitsija ja aktivisti. Hän toimii Menatto-konsultointiyrityksen johtajana ja on työskennellyt Suomen ulko- ja sisäasiainministeriöissä ja Maanpuolustuskorkeakoulun strategian laitoksella vierailevana tutkijana.
Salehzadeh piti blogia "Iltalehden" sivustolla. Hän on taustaltaan iranilainen kurdi.
Kohu ja sensuuritapauksia.
Maanpuolustuskorkeakoulu poisti 2013 saatavista verkkosivustoltaan Salehzadehin Iranin sisä- ja ulkopolitiikkaa käsittelevän 40-sivuisen tutkimuksen "Iran’s Domestic and Foreign Policies". Hyllytys tapahtui sen jälkeen kun Iranin suurlähettiläs Seyed Rasoul Mousavi oli vieraillut Maanpuolustuskorkeakoulun strategian laitoksella ja hän oli arvostellut tekstin yleistä sävyä ja tutkimuksessa esitettyjä väitteitä. Kohun jälkeen puolustusministeri Carl Haglund vaati Maanpuolustuskorkeakoulun rehtorilta selityksen tutkimuksen hyllytyksestä. Korkeakoulun tutkimuseettinen neuvosto kävi läpi Salehzadehin tutkimuksen, ja siitä ei lopulta löytynyt huomautettavaa, vaan se palautettiin verkkoon sellaisenaan.
Alkuvuodesta 2014 Maanpuolustuskorkeakoulu jätti julkaisematta Salehzadehin Turkki-raportin. Julkaisutoimikunnan mukaan raportti keskittyi liikaa kurdikysymykseen ja oli turhan poleeminen.
Huhtikuussa 2017 Salehzadeh oli kutsuttu Ylen A-Studioon keskustelemaan Helsingin suurmoskeijaprojektista. Myöhemmin kuitenkin Ylen vastaava toimittaja Ville Kolari perui osallistumisen. Salehzadeh kertoi tapahtuman jälkeen, että tuo oli kolmas kerta kun hänen osallistumisensa Ylen ajankohtaisohjelmiin peruttiin, ja epäili että kyseessä ulkovaltojen poliittinen painostus. Toisen kerran Salehzadeh kertoo, että häntä haastateltiin Yle Puheen Politiikkaradioon, jossa oli määrä käsitellä Lähi-idästä kumpuavia geopoliittisia uhkia. Haastattelun kuluessa toimittaja alkoi vaikuttaa pelokkaalta ja huolestuneelta ja ilmoitti lopuksi, että haastattelua ei käytetä, vaan ohjelma keskittyy Brexitiin.
Elokuussa 2017 Salehzadehia oli haastateltu Helsingin Sanomien verkkosivujen uutiseen "Asiantuntija arvioi, mitä Afganistanissa siepatusta suomalaisnaisesta kuvatusta videosta voi päätellä". Helsingin Sanomien toimituspäällikkö Kimmo Pietinen oli poistanut jutun verkosta ilman selityksiä kaksi tuntia sen julkaisun jälkeen.
Philips Records

Philips Records on levy-yhtiö, jonka alankomaalainen elektroniikan yritys Philips perusti. Levy-yhtiö perustettiin kesäkuussa 1950, ja se on äänittänyt useiden erimaalaisten kuuluisien artistien kanssa.
Nei eða já

Nei eða já on Heart 2 Heartin esittämä kappale, joka edusti Islantia vuoden 1992 Eurovision laulukilpailussa Ruotsin Malmössä. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 23 maan joukosta sijalle 7. 80 pisteellä.
Lige der hvor hjertet slår

Lige der hvor hjertet slår on Anders Frandsenin esittämä kappale, joka edusti Tanskaa vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Italian Roomassa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta sijalle 19. 8 pisteellä.
Mrs. Thompson

Mrs. Thompson on Just 4 Funin esittämä kappale, joka edusti Norjaa vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Italian Roomassa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta sijalle 17. 14 pisteellä.
Draumur um Nínu

Draumur um Nínu on Stefánin ja Eyfin esittämä kappale, joka edusti Islantia vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Italian Roomassa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta sijalle 15. 26 pisteellä.
Abidjanin–Nigerin rautatie

Abidjanin–Nigerin rautatie on Norsunluurannikon Abidjanista Burkina Fason Ouagadougouun johtava rautatie. Vuosina 1904–1954 rakennetun radan pituus on 1 260 kilometriä. Sen raideleveys on yksi metri.
Ranskan siirtomaahallinnon rakentaman rautatien tavoitteena oli alueen pohjoisosien alistaminen ja sen luonnonvarojen hyödyntäminen. Sen nimi viittaa Nigerjokeen, jonka varrelle radan oli tarkoitus ulottua.
Kapteeni Houdaillen johtama afrikkalaisvoimin suoritettu rakennustyö alkoi Abidjanista ja eteni Agbovilleen vuonna 1907, Dimbokroon vuonna 1910 ja Bouakéen vuonna 1912. Ensimmäisen maailmansodan keskeyttämät työt jatkuivat vuonna 1919. Rata eteni Katiolaan vuonna 1923 ja Ferkessédougouun vuonna 1929. Guineanlahden rannalle rakennettiin vuonna 1931 Port-Bouëtin satamalaituri, jonne vedettiin sivurata ponttoonisiltaa pitkin. Ebrién laguuniin johtavan Vridin kanavan valmistuttua vuonna 1950 valtamerilaivat ovat päässeet suoraan Abidjanin satamaan.
Rautatie Ferkessédougousta Ylä-Voltan Bobo-Dioulassoon valmistui vuonna 1933. Toisen maailmansodan takia se saavutti maan pääkaupungin Ouagadougoun vasta vuonna 1954. Vuonna 1985 rataa jatkettiin Ouagadougousta 105 kilometrin päässä sijaitsevaan Kayaan.
Abidjanin–Nigerin rautatien kulta-aika päättyi 1950-luvulla, kun maantiet alkoivat korvata junaliikennettä ja plantaasiviljelyn painopiste siirtyi Norsunluurannikon länsiosaan. Norsunluurannikon ja Ylä-Voltan, nykyisen Burkina Fason, itsenäistyttyä vuonna 1960 rataa hyödynsi maiden yhteinen rautatiehallinto. Vuonna 1989 molemmat perustivat omat rautatieyhtiönsä. Rappiolle joutunut rata ja sen kalusto luovutettiin vuonna 1995 Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin vaatimuksesta yksityisen Sitarail-konsortion hallintaan.
Ranskalaisen liikenne- ja logistiikkajätti Bollorén hallitsema Sitarail on keskittynyt pitkän matkan tavarakuljetuksiin, jotka jatkuvat usein naapurimaihin Maliin ja Nigeriin. Rahtiliikenteen volyymi on noussut yksityistämisen jälkeen huomattavasti, mutta henkilö- ja paikallisliikenne on samalla supistunut lähes olemattomiin. Julkisen palvelun heikentymisen ohella myös tarvittavat rata- ja kalustoinvestoinnit ovat jääneet tekemättä. Vuoden 2017 lopussa ilmoitettiin Bollorén rahoittamasta uudistusohjelmasta, jonka tarkoituksena on nostaa rautatien matkustajamäärä 300 000 henkeen ja tavaraliikenne miljoonaan tonniin vuoteen 2021 mennessä.
Eitt lag enn

Eitt lag enn on Stjórnin esittämä kappale, joka edusti Islantia vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta 124 pisteellään neljännelle sijalle.