tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
E-Rotic

E-Rotic on saksalainen eurodance-yhtye. Se on tunnettu seksuaalisia aiheita käsittelevistä sanoituksistaan.
Vuonna 1994 perustetun E-Rotic-yhtyeen muodostivat tuottaja David Brandes, laulaja Lyane Leigh (Liane Hegemann) ja räppäri Raz-Ma-Taz (Richard Michael Smith). Tuottaja David Brandes itse lauloi todellisuudessa melkein kaikki rap-osuudet. Hittilevyn "Sex Affairs" jälkeen David Brandes huomasi Lyanen sopimuksessa porsaanreiän, joka mahdollisti toisen laulajan käyttämisen yhtyeen keikoilla. Lyanen harmiksi sopimus määräsi hänet laulamaan kaikki kappaleet vielä "Mambo No. Sex" -levyyn saakka. 
1996 Lyane perusti Raz-Ma-Tazin kanssa oman S.E.X. Appeal -yhtyeen hävittyään E-Rotic-nimen oikeuksista käydyn kiistan.
E-Roticin uusiksi kasvoiksi tulivat Jeanette Christensen ja Terence d'Arby. Yhtye julkaisi kaksi hittilevyä "The Power Of Sex" (1996) ja "Sexual Madness" (1997), jonka jälkeen he levyttivät Abban lauluja sisältäneen levyn "Thank You For The Music" vuonna (1997). 1998 vuorossa oli ensimmäinen kokoelmalevy, joka sisälsi myös kaksi uutta kappaletta.
Seuraava albumi julkaistiin vuonna 1999, ensin Japanissa nimellä "Kiss Me" ja myöhemmin Euroopassa nimellä "Mambo No. Sex". Euroopan versiosta oli poistettu kappale Kiss Me ja lisätty tilalle Lou Began "Mambo No. Five" -kappaletta parodioiva "Mambo No. Sex". Samana vuonna myös Terence d'Arby lähti yhtyeestä ja tilalle tuli Ché Jouaner.
Vuonna 2000 Japanissa julkaistiin albumi "Gimme Gimme Gimme". Samana vuonna E-Rotic pyrki myös Saksan edustajaksi Eurovision laulukilpailuun kappaleella "Queen Of Light", mutta sijoittui kuudenneksi paikallisissa karsinnoissa. "Queen Of Light" lisättiin euroopan "Gimme Gimme Gimme" -albumiin ja albumin nimeksi vaihdettiin "Missing You". Japanissa julkaistiin myös albumi "Dancemania Presents: E-Rotic Megamix".
Vuonna 2001 julkaistiin Japanissa peräti kolme albumia nimiltään "Sexual Healing", "Sex Generation" ja kokoelma "The Very Best Of". Jeanette Christensen erosi yhtyeestä ja tilalle tuli aiemmin Das Modul -yhtyeessä toiminut Yasemin Baysal. 
Ché Jouaner ja Yasemin erosivat molemmat yhtyeestä vuoden 2002 aikana. Heidät korvasivat Lydia Madawjewski ja Robert Spehar. Samana vuonna julkaistiin vain "The Collection" -kokoelmalevy.
2003 julkaistiin Japanissa kokoelma "Total Recall", jossa oli tehty vanhoista hittikappaleista uusia versioita. Myös uusi albumi "Cocktail E-Rotic" julkaistiin. Euroopassa julkaistiin albumi "Total Recall", joka oli sekoitus molemmista Japanissa julkaistusta albumista.
Vuonna 2016 E-Rotic julkaisi yllättäen kaksi uutta singleä "Video Starlet" ja "Murder me, ja ne" julkaistiin maailmanlaajuisesti huhtikuussa. Vaikka E-Rotic on keikkaillut läpi nämä vuodet, ovat he virallisesti tehneet come backin vasta nyt. Lyane Leigh kommentoi haastattelussaan mahdollisen uuden albumin riippuvan "Video Starlet" -singlen menestyksestä.
Aiheesta muualla.
[[Luokka:Saksalaiset eurodanceartistit ja -yhtyeet]]
[[Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit]]
Tempe

Tempe on fermentoitu ruoka, joka tehdään perinteisesti soijapavuista. Tempen alkuperä on Indonesiassa. Sitä on valmistettu satoja vuosia. Tempe on hyvin suosittua Indonesian lisäksi muualla Kaakkois-Aasiassa sekä nykyisin myös länsimaissa etenkin vegaanien keskuudessa. Etenkin länsimaissa tempeä valmistetaan myös herneestä ja makeasta lupiinista.
Tofun tapaan tempe tarjoaa mahdollisuuden käyttää soijapapuja helpommin sulavassa muodossa. Tempe eroaa kuitenkin tofusta ravintosisältönsä ja makunsa puolesta, sillä fermentointiprosessin ja kokonaisten papujen käytön vuoksi siinä on tofua enemmän proteiinia, kuitua ja vitamiineja sekä jämäkämpi koostumus ja voimakkaampi maku, joka vahvistuu tuotteen ikääntyessä.
Fermentointi.
Tempen valmistus alkaa kokonaisista soijapavuista, jotka pehmennetään liottamalla ja halkaistaan tai rikotaan osittain. Sitten niitä keitetään, mutta ei kypsiksi asti. Seokseen lisätään mietoa hapatetta, esimerkiksi viinietikkaa, sekä sekoitetaan joukkoon "Rhizopus oligosporus" -sieniviljelmää. Pavut levitetään ohueksi kerrokseksi ja jätetään fermentoitumaan noin 24 tunnin ajaksi 30 asteen lämpötilaan.
Hyvässä tempessä pavut ovat sitoutuneet yhteen valkoisesta rihmastosta muodostuneella massalla. Matalammassa lämpötilassa tai vetoisessa paikassa harmaita tai mustia läikkiä voi ilmaantua tempen pintaan. Tämä ei kuitenkaan ole haitallista eikä sen pitäisi vaikuttaa makuun tai laatuun. Itiönmuodostus on normaalia kypsässä tempessä. Mieto ammoniakin tuoksu saattaa ympäröidä hyvää tempeä sen fermentoituessa. 
Ravintoarvo.
Soijaproteiini muuttuu helpommin sulavaksi tempen fermentointiprosessissa. Etenkin kaasua muodostavat oligosakkaridit vähenevät huomattavasti "R. oligosporus" -viljelmän avulla. Perinteisissä tempeä valmistavissa liikkeissä aloitusviljelmä sisältää usein myös muita hyödyllisiä bakteereja, jotka muodostavat vitamiineja (kuten B12). Länsimaissa on yleisempää käyttää puhdasviljelmää, joka sisältää vain "R. oligosporusta", jolloin erityisesti vegaaneille tärkeää B12-vitamiinia ei muodostu . Koska tempe tehdään kokonaisista pavuista, on se myös hyvä kuidun lähde.
Valmistus.
Tempe valmistetaan ruuaksi usein leikkelemällä se paloiksi, marinoimalla tai uittamalla suolavedessä tai soijakastikkeessa ja sitten paistamalla. Paistettua tempeä voidaan syödä paljaaltaan, käyttää chiliruoissa, keitoissa tai muhennoksissa. Tempeä voi myös käyttää jauhelihan tapaan. Tempen moniulotteista makua voidaan kuvailla pähkinäiseksi, lihaisaksi ja sienimäiseksi. Tempe kestää hyvin pakastusta ja sitä voi ostaa useista eko- ja etnokaupoista tuoreena, säilykkeenä tai pakasteena.
Katso myös.
Muita fermentoituja soijatuotteita ovat esimerkiksi:
Robert von Essen

Robert Wilhelm von Essen (2. syyskuuta 1901 Tsaritsyn – 24. syyskuuta 1957 Tukholma; julistettu kuolleeksi Suomessa 1. tammikuuta 1991, päätös 2. elokuuta 1994) oli venäläissuomalainen pianisti ja lauluntekijä. Hän syntyi Etelä-Venäjällä Tsaritsynissa (nyk. Volgograd), mutta muutti myöhemmin opiskelemaan Petrogradiin (nyk. Pietariin). Vuoden mittaisen asepalveluksensa hän suoritti soittokunnassa.
Von Esseniltä on levytetty hieman yli 90 sävellystä, joista suurin osa ei ole enää niin kutsutun suuren yleisön suosiossa. Monet hänen sävelmänsä sanoitti näyttelijänäkin tunnettu Eine Laine, nimimerkki Ela; muita sanoittajia olivat muun muassa Dagmar Parmas ja Arvo Kalliola ("Veikko Virmajoki"). Tunnetuin von Essenin sävellyksistä lienee Olavi Virran laulama "Kun ilta ehtii""", jonka Virta myös sanoitti.
Robert von Essen kuoli vuonna 1957 Tukholmassa.
Kierettijärvi

Kierettijärvi () on Kierettijoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Louhen piirin Ambarnyin ja Kiestingin kunnissa Venäjällä. Sen vesialueen pinta-ala on 223 neliökilometriä, tilavuus 1,000 kuutiokilometriä, keskisyvyys 4,5 metriä ja valuma-alueen laajuus 1 100 neliökilometriä.
Kierettijärven ympäristö on havumetsän ja soiden peittämää kumpuilevaa tasankoa. Rannat ovat etupäässä matalia ja usein soistuneita. Paikoin esiintyy kallio- ja hiekkarantoja. Rantaviiva on hyvin rikkonainen ja muodostaa lukuisia järveen työntyviä niemiä, lahtia ja järviksi kutsuttuja selkiä. Etelässä on Pirttijärvi (ven. "Pirtozero"), pohjoisessa erillinen Särkijärvi ("Plotitšnoje") ja länsipuolella Alajärvi ("Nižneje").
Kierettijärvessä on 140 saarta, joiden yhteispinta-ala on 53,0 neliökilometriä. Järveen virtaavat Niva, Narva, Petäjäjoki (ven. "Sosnovaja"), Heinäjoki ("Travjanaja"), Kapustaoja ("Kapustnaja") ja 27 puroa. Se laskee Särkijärven, Njukkijärven, Petrijärven ja Kierettijoen kautta Vienanmereen.
Kierettijärvi on varsin matala, ja sen rantavyöhyke käsittää lähes puolet vesialueesta. Syvin kohta on Särkijärvessä. Pohjaa peittää muta sekä rantojen ja luotojen lähellä kivet ja hiekka. Järvimalmia on moniin muihin Karjalan järviin verrattuna vähän.
Mataluutensa ansiosta Kierettijärvi lämpenee kuumina kesinä 20–22 asteeseen. Se jäätyy loka-marraskuun vaihteessa ja vapautuu jäistä toukokuun loppupuolella. Vesi on hyvin happipitoista, vähämineraalista ja eteläosaa lukuun ottamatta vain lievästi hapanta.
Laajan rantavyöhykkeensä takia Kierettijärvessä on paljon vesikasvillisuutta. Eräät lahdet ovat lähes kokonaan kasvillisuuden peitossa. Yleisimmät kasvilajit ovat järviruoko, järvikaisla, järvikorte, pohjanlumme, ahvenvita, uistinvita, vesirutto ja sarakasvit.
Kierettijärven tärkeimmät kalalajit ovat siika, muikku, ahven, särki ja hauki. Muita lajeja ovat lohi, taimen, harjus, kuore, lahna, salakka, säyne, seipi, made, kiiski, kymmenpiikki ja kivisimppu. Järvellä harjoitetaan kotitarve- ja virkistyskalastusta.
Kierettijärven rannoilla ja läheisyydessä ovat sijainneet Huuhtirannan (ven. "Huhtiranta"), Peltosen ("Peltyn"), Pinkan ("Pingosalma"), Pirttijärven ("Pirtozero"), Tyrhyn ("Parfejevo") ja Vitsataipaleen kylät. Nykyään lähin asutus on Louhen taajama. Itärannan lähellä kulkee eurooppatie E105.
Coburg

Coburg on kaupunki Baijerissa Saksassa. Se sijaitsee Baijerin ja Thüringenin rajamaastossa Itzjoen varrella. Lähin suuri kaupunki on Nürnberg. Vuoden 2020 lopussa Coburgissa oli 40 842 asukasta.
Coburg on niin sanottu piiritön kaupunki () eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista.
Ensimmäinen maininta Coburgista on vuodelta 1056. Coburg oli aiemmin Coburgin herttuakunnan pääkaupunki ja Saksi-Coburg-Gothan kuninkaallinen suku on kotoisin kaupungista. Martti Luther asui vuonna 1530 läheisessä Veste Coburgin linnassa. Vuonna 1920 Thüringenin osavaltion alueet Wettinin linjalla liittyivät kansanäänestyksellä Baijeriin. Kylmän sodan aikana Coburg, joka kuului Länsi-Saksaan, oli niin sanottu reunakaupunki ja rautaesiripun ympäröimänä pohjoisesta kolmesta suunnasta.
Kari Ristanen

Kari Antero Ristanen (s. 27. heinäkuuta 1958) on suomalainen uransa lopettanut hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Ristanen voitti Sarajevossa 1984 olympiapronssia viestissä ja Lahden MM-kisoissa 1989 viestihopeaa. Sarajevossa hän oli lisäksi 30 km:llä 17:s ja 50 km:llä 15:s. Calgaryssa 1988 Ristasen sijoitukset olivat 30 km:llä 27:s, 50 km:llä seitsemäs ja viestissä kahdeksas. MM-kilpailuissa hänen parhaat henkilökohtaiset sijoituksensa olivat 50 kilometrin viides ja 30 kilometrin yhdeksäs sija Oberstdorfissa 1987. Viimeiset arvokilpailut hänen urallaan olivat Val di Fiemmen MM-kilpailut 1991.
Ristanen oli ensimmäisiä suomalaisia maajoukkuehiihtäjiä, joka oppi luisteluhiihdon tekniikan. Vapaalla tyylillä hän sijoittui maailmancupin osakilpailussa kahdesti toiseksi (14. joulukuuta 1985 Biwabikissä ja 10. joulukuuta 1986 Ramsaussa, molemmissa voittajana oli Gunde Svan). 
Seuratasolla Ristanen edusti Tampereen Poliisi-Urheilijoita. Koulutukseltaan hän on diplomi-insinööri. Urheilu-uransa jälkeen Ristanen on muun muassa ajoittain ollut Yleisradion hiihtolähetysten kommentaattorina. 
Vuosina 1991–2005 Ristanen oli naimisissa maajoukkuehiihtäjä Eija Ristasen (o.s. Hyytiäinen) kanssa. Myöhemmin hän avioitui SM-tasolla koripalloa pelanneen Tarja Mäki-Punton kanssa.
Jukka Ylipulli

Jukka Petteri Ylipulli (s. 6. helmikuuta 1963 Rovaniemi) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä ja olympiamitalisti. 
Ylipulli voitti olympiapronssia Sarajevossa 1984 ja samana vuonna Rovaniemellä MM-hopeaa joukkuekilpailussa. Seefeldin MM-kisoissa 1985 hän oli voittamassa joukkuekilpailun pronssia. Ylipulli oli mukana vielä Val di Fiemmen MM-kisoissa 1991, joihin päättyi hänen kansainvälinen uransa.
Maailmancupin osakilpailussa Ylipulli sijoittui parhaimmillaan toiseksi (25. maaliskuuta 1988 Rovaniemellä, kisan voitti Klaus Sulzenbacher).
Koulutukseltaan Ylipulli on liikunnanohjaaja. Valmentamisen lisäksi hänellä on päätyö aluekouluttajana Lapin Liikunta ry:ssä. Seuratasolla Ylipulli edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa. Jukka Ylipullin veljet Heikki Ylipulli, Raimo Ylipulli ja Tuomo Ylipulli olivat myös menestyneitä talviurheilijoita.
Tšuuppa

Tšuuppa (; ) on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Karjalan tasavallan Louhen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Vienanmeren Tšuupanlahden perukassa Louhesta 48 kilometriä maanteitse pohjoiseen. Taajamassa on 3 200 asukasta (vuonna 2011).
Maantiede ja asutus.
Tšuupan kunnan pinta-ala on 50,29 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Louhen piirin Kiestingin ja muissa ilmansuunnissa Malinavaaran maalaiskuntiin. Pinta-alasta suurin osa on metsää ja vesialuetta. 
Kunnan alueella virtaavat pienet Tšupinka-, Plavežma-, Melnitšnaja- ja Srednjajajoet. Pieniä järviä ovat Levdozero ja kaksi Ivanovskojejärveä. Luonnonvaroihin kuuluvat loppuun asti hyödynnetyt savi- ja maasälpäesiintymät sekä koristekivi.
Tšuupan taajama on kunnan ainoa asutuskeskus. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan sen asukkaista 84 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 8 % karjalaisia, 4 % valkovenäläisiä ja 2 % ukrainalaisia.
Historia.
Tšuupan pogosta mainitaan Solovetskin luostarin asiakirjoissa vuonna 1574. Kylä kärsi opritšnikkien hävityksistä ja vuosina 1589 ja 1590 sen tuhosivat suomalaiset ja ruotsalaiset. Paikkakunta syntyi uudelleen Muurmannin radan asemana vuonna 1916. Vuonna 1922 siellä alettiin louhia maasälpää, kvartsia ja kiillettä. Tšuupan kaivos- ja rikastamokombinaatti oli aikoinaan Neuvostoliiton suurin muskoviitin, maasälvän ja pegmatiitin tuottaja, joka työllisti 2 500 henkeä. Tšuuppa sai kaupunkimaisen taajaman statuksen vuonna 1943.
Liikenne, talous ja palvelut.
Taajaman ohi kulkevasta Muurmannin radasta haarautuu sivurata Tšuupan satamaan, jossa on 2–7 metriä syvät laivalaiturit. Tšuupan asema sijaitsee kolmen kilometrin päässä taajamasta. Asemalla pysähtyy päivittäin molempiin suuntiin noin kymmenen kaukojunaa ja kaksi paikallisjunaa.
Tšuupasta on tieyhteys sen länsipuolelta kulkevalle Pietarin ja Murmanskin väliselle M18-valtatielle. Sen kautta menevät tiet Plotinaan, Tškalovskiin ja Hiitolammelle (ven. "Hetolambina"). Taajamasta on linja-autoyhteydet Tedinoon, Plotinaan, Malinavaaraan ja Hiitolammelle, etelään kohti Louhea ja Petroskoita sekä länteen Pääjärvelle.
Taajamassa toimii 1990-luvulla vaikeuksiin ajautunut Tšuupan kaivos- ja rikastamokombinaatti. Siellä on myös rakennustarvike- ja metsäteollisuutta, metsänhoitoalueen konttori sekä Pietarin yliopiston biologian tutkimusasema.
Julkisiin palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, ammattikoulu, urheilukoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja piirisairaala. Taajamassa on joukko kauppoja, pieni hotelli, kahvila ja huoltoasema. Vuonna 2002 avattiin Varlaam Kierettiläiselle omistettu ortodoksinen kirkko.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1980

XIII talviolympialaisissa Lake Placidissa, Yhdysvalloissa vuonna 1980 järjestettiin pikaluistelussa yhdeksän kilpailutapahtumaa. Isäntämaan Eric Heiden voitti viisi kultamitalia, mihin ei yksikään toinen pikaluistelija ole yksissä olympialaisissa pystynyt.
Miehet.
500 m.
Kilpailupäivä: 15. helmikuutaEric Heiden oli ennakkosuosikki kisojen kaikilla viidellä matkalla. Viikkoa aiemmin hän oli voittanut neljännen sprinttereiden maailmanmestaruutensa mutta oli hävinnyt siellä 500 metrin kilpailussa joukkuetoverilleen Tom Plantille. Lake Placidin avausmatkalla hän luisteli ensimmäisessä parissa Jevgeni Kulikovin kanssa ja jätti tämän taakseen viimeisestä kaarteesta suoralle tultaessa.
1 000 m.
Kilpailupäivä: 19. helmikuutaEric Heiden ja Gaetan Boucher luistelivat ensimmäisessä parissa eikä kukaan luistellut myöhemmissä pareissa heitä nopeammin.
1 500 m.
Kilpailupäivä: 21. helmikuutaEric Heiden voitti jo neljännen kultamitalinsa ja hänen parinaan luistellut Kay Arne Stenshjemmet saavutti hopeaa.
5 000 m.
Kilpailupäivä: 16. helmikuutaEric Heiden voitti kisojen toisen kultamitalinsa. Kaksi paria Heidenin jälkeen luistellut Kay Arne Stenshjemmet johti vielä kaksi kierrosta ennen maalia mutta putosi lopussa tämän taakse.
10 000 m.
Kilpailupäivä: 23. helmikuutaEric Heiden voitti ennätyksellisen viidennen kultamitalinsa maailmanennätysajalla oltuaan edellisenä iltana katsomassa Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välistä jääkiekko-ottelua ja nukuttuaan yönsä huonosti.
Naiset.
500 m.
Kilpailupäivä: 15. helmikuutaKultamitalisti Karin Enke nousi kansainväliseen tietoisuuteen vasta viikko ennen olympialaisia voittaessaan sprinttereiden maailmanmestaruuden.
1 000 m.
Kilpailupäivä: 17. helmikuutaKärkikaksikko Petrusjova ja Mueller-Poulos luistelivat toisessa parissa, ja neuvostoliittolainen ehti maaliin yli kymmenen metriä vastustajaansa edellä.
1 500 m.
Kilpailupäivä: 14. helmikuutaNaisten avausmatkan voitti 28-vuotias Annie Borckink, jolla ei aiemmin ollut yhtään arvokisamitalia.
3 000 m.
Kilpailupäivä: 20. helmikuuta
Aktivistit

Aktivistit voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Austrian Airlines

Austrian Airlines AG on itävaltalainen lentoyhtiö, joka on Lufthansan omistuksessa. Yhtiön kotikenttä on Wienin kansainvälinen lentoasema ja sen pääkonttori sijaitsee Schwechatissa. Yhtiö on Star Alliancen jäsen.
Historia.
Austrian Airlines perustettiin 30. syyskuuta 1957 ja neitsytlento lennettiin 31. maaliskuuta 1958 Vickers Viscount 779:llä Wienistä Lontooseen. Austrian Airlines muodostui Air Austrian ja Austrian Airwaysin fuusiossa. Ensimmäinen lento Atlantin yli lennettiin 1. huhtikuuta 1969 Brysselin kautta New Yorkiin yhteistyössä Sabenan kanssa.
Austrianin ensimmäinen lento Wienistä Helsinki-Vantaan lentoasemalle lennettiin 1. huhtikuuta 1976.
Austrian Airlinesin tytäryhtiöitä ovat Tyrolean Airways ja Lauda Air. Tyrolean hoitaa emoyhtiönsä alueellisia lentoja Euroopassa ja Lauda Air lentää lomalentoja.
Austrian alkoi vuonna 2006 myydä laajarunkoisia Airbus-koneitansa. Yhtiö päätti keskittyä tulevaisuudessa Boeingin 767- ja 777-lentokoneisiin.
Austrian Airlines omisti 62 % vuonna 2007 konkurssiin menneestä Slovak Airlinesista.
Kohteet ja tilastoja.
Austrian liikennöi 130 kohteeseen 66 valtiossa.
Austrian on merkittävin lentoyhtiö Itä-Euroopan liikenteessä: yhtiö lentää Itä-Euroopassa 44 kohteeseen 24 valtiossa. Austrian liikennöi myös Pohjois-Amerikkaan ja Kaukoitään.
Vuonna 2006 Austrian oli ensimmäinen eurooppalainen lentoyhtiö, joka aloitti sodanjälkeiset lennot Irakin Arbiliin. Turvallisuustilanteen vuoksi lennot lopetettiin väliaikaisesti elokuussa 2007, mutta aloitettiin uudestaan kesäkuussa 2008. Uusimpia kohteita ovat Riad ja Jedda.
Vuonna 2009 Austrian kuljetti 9,0 miljoonaa matkustajaa. Matkustajakäyttöaste oli 73,3 %.
Laivasto.
Nykyinen laivasto.
Toukokuussa 2024 Austrian Airlinesin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 17,1 vuotta.
Pirkko Määttä

Pirkko Määttä (s. 7. maaliskuuta 1959 Kuusamo) on suomalainen hiihdon maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän saavutti urallaan kaikkiaan kaksi olympia- ja kolme MM-mitalia. Uran huippukohta osui Lahden MM-kisoihin 1989, joissa Määttä sai viestissä kultaa ja kahdella henkilökohtaisella matkalla hopean ja pronssin.
Pirkko Määttä tunnettiin parhaiten perinteisen hiihtotyylin taitajana; luistelutyylillä hän ei juuri menestynyt.
Maailmancupin osakilpailuissa Määttä sijoittui parhaimmillaan toiseksi (Davosissa 17. joulukuuta 1988 perinteisen tyylin 10 kilometrillä). Uransa Määttä päätti Thunder Bayn MM-kisoihin vuonna 1995.
Seuratasolla Määttä edusti Kuusamon Erä-Veikkoja. Urheilu-uran jälkeen hän opiskeli itselleen restonomin ylemmän AMK-tutkinnon, MBA-tutkinnon ja vielä avoimessa yliopistossa gerontologiaa. Hän toimi pitkään Nuorisokeskus Oivangin toiminnanjohtajana ja sen jälkeen Kuusamon kaupungin hyvinvointikoordinaattorina.
Dragster

Dragster on kiihdytysajossa käytettävä pitkä ja kapea, normaalisti yksipaikkainen ja takavetoinen auto. Dragsterissa ei yleensä ole lainkaan lokasuojia sen pienten etupyörien ja suurten takapyörien päällä. Nopeimmissa dragstereissa käytetään huomattavan suurta takaspoileria eli ilmanohjainta joka parantaa pyörien pitoa. Dragsterit ovat tavallisten autojen tapaan ohjattavissa kääntyvillä etupyörillä, mutta pitkän akselivälinsä ja kapean raidevälinsä ansiosta dragster kulkee vakaasti suoraan kilpailusuorituksen aikana. Dragstereiden akselistot eivät ole jousitettuja, vaan kiinnittyvät suoraan auton runkoon.
Ensimmäisissä dragstereissa kuljettaja istui aivan auton takaosassa, taka-akselin päällä, mutta äärimmilleen viritettyjen moottoreiden ja voimansiirron osien räjähdykset vaaransivat kuljettajat, ja niinpä dragsterit kehittyivät niin, että ohjaamo siirrettiin moottorin etupuolelle. Vanhan mallisia etumoottorisia dragstereita käytetään nykyään enimmäkseen vain näytösluonteisessa kilpakäytössä. Tosin jotkin etumoottoridragsterit ovat säilyneet myös aivan aktiivisessa kilpakäytössä, joskaan ei enää kaikkein nopeimmissa autoryhmissä.
Nopeimmat dragsterit kisaavat "top fuel" -ryhmässä, jossa 8,2-litraisen mekaanisesti ahdetun V8-polttomoottorin polttoaineena käytetään nitrometaania. Tehoa näissä autoissa on jopa 8000 hevosvoimaa (5880 kW) ja ne kiihtyvät 0-100 km/h alle 0,4 sekunnissa ja 200 km/h noin kahdessa sekunnissa. Neljännesmailin (noin 400 metrin) matka seisovalla lähdöllä taittuu jopa alle 4,5 sekunnissa loppunopeuden ollessa jopa 540 km/h.
Sami Uotila (urheilija)

Sami Uotila (s. 2. marraskuuta 1976 Helsinki) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut alppihiihtäjä. Uotila kuului Suomen maajoukkueeseen 1993–2007. Hänen päälajinsa alppihiihdossa oli suurpujottelu.
Uotila valmistui vuonna 1997 ylioppilaaksi Norges Toppidrettsgymnasista, joka sijaitsee Geilossa, Norjassa.
Uotila oli ensimmäinen suomalainen miesalpinisti, joka pääsi maailmancupin osakilpailussa palkintokorokkeelle. Tämä tapahtui Italian Alta Badian suurpujottelussa 16. joulukuuta 2001, jossa hän sijoittui kolmanneksi. Uotila kärsi urallaan lukuisista loukkaantumisista.
Uotila on 169 cm pitkä ja painoi aktiiviurallaan 70 kg. Hän edusti Espoo Slalomia.
Uotilan kotirinne oli Vihti Ski Center, jossa hän on sittemmin toiminut yrittäjänä. Vuonna 2013 Uotila laajensi yritystoimintaansa hankkimalla omistukseensa myös Somerolla sijaitsevan matkailukohde Hiidenlinnan.
Aktiiviuransa jälkeen Uotila on toiminut myös alppihiihdon kommentaattorina MTV3-kanavalla ja vuodesta 2016 lähtien Eurosportilla.
Vuonna 2021 Uotila tuomittiin yhdeksäksi kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen ja maksamaan 121 000 euroa törkeästä ympäristön turmelemisesta.
Lakagigar

Lakagigar eli Laki on rakotulivuori Islannissa. Halkeama saa alkunsa Grímsvötn-tulivuoresta. Laki kuuluu vulkaaniseen alueeseen, jonka keskuskraatteri on Katla ja johon kuuluu myös viikinkiaikoina noin vuonna 935 purkautunut Eldgjá. Laki on nimetty 818 metriä korkean halkeaman jakaman vuoren mukaan.
Vuoden 1783 purkaus.
Tulivuoren vuonna 1783 tapahtunut purkaus on suurin laavavirtapurkaus historiallisella ajalla. Purkauksessa basalttista laavaa purkautui tulivuoresta seitsemän kuukauden ajan. Purkautuneen laavan määräksi on arvioitu 12–15 km³. Seuranneet satovahingot ja ruokavarastojen hävikit aiheuttivat nälänhädän, jossa kuoli 10 000 ihmistä eli viidesosa Islannin väestöstä. Suuren tuhkamäärän ohella purkauksessa vapautuneet runsaat fluorivety- ja rikkidioksidimäärät olivat tuhoisia. Ne saastuttivat laitumet, minkä seurauksena Islannin karjasta 11 000 nautaa, 28 000 hevosta ja 190 000 lammasta menehtyi. Niin ikään rannikkovedet pilaantuivat ajaen kalat syviin vesiin, mikä esti kalastuselinkeinon. 
On arvioitu, että rikkidioksidin kyllästämä sumu surmasi Britteinsaarilla 23 000 ihmistä. Monien muiden ohella Yhdysvaltojen lähettiläs Ranskassa, Benjamin Franklin, havaitsi rikkikaasujen vaikutuksen Pariisissa hengityksen vaikeutumisena ja silmien kirvelynä. Hän arveli lähteeksi islantilaisen Hekla-tulivuoren purkautumista.
Ilmaston jäähtymisen vaikutukset muun muassa sadekausien rytmiin Aasiassa ja Afrikassa sekä myrkytykset surmasivat arviolta kuusi miljoonaa ihmistä.
Pohjois-Amerikassa oli kylmin talvi koskaan ja lumimyrsky iski jopa Yhdysvaltojen eteläosiin: Mississippi jäätyi New Orleansissa ja Meksikonlahdella oli jäätä.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1948

Jääkiekko oli kuudetta kertaa olympialaisten ohjelmassa vuoden 1948 talviolympialaisissa. Turnaus oli samalla myös maailmanmestaruuskilpailut ja Euroopan-mestaruuskilpailut. Turnauksen ottelut pelattiin 30. tammikuuta – 8. helmikuuta 1948.
Olympiaturnaukseen osallistui yhdeksän maata, jotka pelasivat keskenään yksinkertaisen sarjan. Ottelut pelattiin pääasiassa St. Moritzin olympiastadionin pikaluisteluareenalla. Talvi oli leuto, minkä johdosta osa otteluista aloitettiin jo aamuseitsemältä.
Yhdysvaltain olympiakomitea ja maan jääkiekkoliitto eivät päässeet sopimukseen siitä, mikä joukkue kisoihin lähetetään. Lopulta molemmat järjestöt lähettivät Sveitsiin oman joukkueensa. Kansainvälinen olympiakomitea kielsi kumpaakin joukkuetta osallistumasta turnaukseen, mutta sveitsiläiset järjestäjät antoivat Yhdysvaltojen jääkiekkoliiton joukkueen silti pelata. Turnauksen jälkeen Kansainvälinen olympiakomitea diskasi neljänneksi sijoittuneen Yhdysvaltojen joukkueen. Se sai kuitenkin pitää neljännen sijansa maailmanmestaruusturnauksessa. Yhdysvaltain 31–1-voitosta Italiaa vastaan tuli jääkiekkohistorian suurinumeroisin voitto maajoukkueiden välillä, kunnes Kanada rikkoi ennätyksen seuraavan vuoden maailmanmestaruuskilpailuissa päihittämällä Tanskan maalein 47–0.
Turnauksen voitti Kanada. Olympiavoitto oli Kanadalle viides. Mestaruus ratkesi maalieron perusteella. Kanada ja Tšekkoslovakia eivät hävinneet turnauksessa yhtään ottelua. Joukkueiden keskinäinen ottelu päättyi maalittomaan tasapeliin. Monet olivat kuitenkin sitä mieltä, että Tšekkoslovakia oli turnauksessa vakuuttavampi. Tähtipelaajanaan Tšekkoslovakialla oli Vladimír Zábrodský. Kanadan ei uskottu lähettäneen turnaukseen parasta mahdollista joukkuettaan. Maata edusti Ottawa RCAF Flyers, jonka pelaajat koostuivat pääosin Kanadan puolustusvoimien henkilökunnasta.
Sarjataulukko.
Yhdysvallat diskattiin kisojen jälkeen, ja se menetti olympialaisten neljännen sijansa. Se sai kuitenkin pitää maailmanmestaruuskisojen neljännen sijansa.
Verkkosivu

Verkkosivu eli web-sivu, www-sivu tai arkikielessä nettisivu on World Wide Webin kautta jaettava hypertekstidokumentti. Verkkosivut toimitetaan käyttäjille WWW-palvelimelta ja näytetään verkkoselaimen avulla. Verkkosivusto on joukko verkkosivuja saman verkkotunnuksen alla. Sana "verkkosivu" on metafora ja tarkoittaa kirjan sivuja.
Verkkosivudokumentin rakenne.
Standardisoitu tapa esittää verkkosivuja on HTML-merkintäkielellä, jolla merkitään sivuston sisältö (mukaan lukien hyperlinkit). Verkkosivuston ulkonäköä on mahdollista muuttaa sisällyttämällä tyylimääritytyksiä erillisen CSS-tiedoston avulla tai suoraan HTML-koodissa.
Lisäksi sivulle voidaan lisätä asiakasohjelmassa (verkkoselaimessa) suoritettavia dynaamisia toimintoja esimerkiksi JavaScriptin tai WebAssemblyn avulla. Dynaamisia toimintoja sisältävät sivut voivat toimia omina sovellusohjelminaan, jolloin niitä voidaan kutsua verkkopalveluksi. 
Verkkosivujen välitys.
Verkkoselain pyytää halutun verkkosivun palvelimelta käyttäen HTTP tai HTTPS-protokollaa. Palvelin vastaa pyyntöön lähettämällä selaimelle HTML-dokumentin, jonka selain muuntaa käyttäjälle näytettävään muotoon.
Verkkosivut sisältävät yleensä hyperlinkkejä eli viittauksia toisiin verkkosivuihin tai tiedostoihin. Käyttäjä voi halutessaan valita hyperlinkin selaimessaan, jolloin selain siirtyy linkin osoittamalle verkkosivulle.
Verkkosivu voi olla staattinen tai dynaaminen.
"Staattinen sivu" on perinteisesti tiedosto palvelinkoneella. Se näkyy selaimella aina samanlaisena ja muuttuu vain, jos tiedostoa muokataan palvelimella.
Merkittävä etu staattisella sivulla on suorituskyky: staattinen sivu on jo valmiina lähetettäväksi ennen kuin käyttäjä pyytää tiedostoa.
Staattisten sivujen luonti käsin tekstieditorilla tai HTML-editorilla oli varsinkin WWW:n alkuvaiheen yleisin toteutustekniikka. Myöhemmin ovat yleistyneet "dynaamiset sivut", joissa on päivämäärän tai käyttäjän toimien mukaan muuttuvaa sisältöä.
Staattinen sivu voidaan myös luoda jotain merkintäkieltä käyttävän sisältömallineen mukaan siihen tarkoitetun ohjelman avulla, joita on lukuisia. 
Staattisten sivujen luonti liitetään nykyään JAMstack-kehitykseen (JavaScript, APIs, Markup).
Tässä tekniikassa luodaan kevyt staattinen webbisivu, joka lataantuu nopeasti. JavaScriptin avulla kutsutaan rajapintoja (API), joista dynaaminen sisältö ladataan. Tarvittavan ohjelmoinnin määrä on vähäinen.
"Dynaaminen sivu" luodaan vasta, kun asiakasohjelma sitä pyytää. Lopputuloksena oleva sivu voi riippua useista tekijöistä kuten käyttäjän sijainnista, kellonajasta ja siitä onko käyttäjä kirjautunut
Selaimen hakupyyntö käynnistää palvelinkoneella toimintoja, joiden tuloksena luodaan uusi verkkosivu. Tällaisella järjestelyllä on kaksi etua. Ensinnäkin verkkosivun sisältö voi riippua hakuajankohdasta, mikä mahdollistaa esimerkiksi kellonajan näyttämisen sivulla tai sisällön hakemisen tietokannasta käyttäjän antamien parametrien pohjalta. Toiseksi HTML-muotoisen tiedon muodostumismekanismi voidaan piilottaa palvelimelle sen sijaan että ne olisi haettu ja muodostettu esimerkiksi JavaScriptin avulla. Tällöin loppukäyttäjä ei saa selville, miten dynaaminen tieto on muodostunut.
Musti Laiton

Musti Laiton on loviisalainen, vuonna 1995 perustettu kokeellisen musiikin orkesteri. Yhtye on nimetty W.A.S.P.-yhtyeen laulusolisti Blackie Lawlessin mukaan.
Julkaistut albumit.
Joitain orkesterin äänityksiä on saatavilla esimerkiksi Archive.org -sivuston kautta.
Kokoonpano.
Jäsenet:
Entiset jäsenet:
Musiikki.
Musti Laiton soittaa kokeellista musiikkia. Vaikutteita on otettu niin rock-, kuin pop-musiikista; sekä kokeellisen musiikin pioneereista, kuten Can tai vaikkapa Ween.
Vaikka orkesterin musiikki onkin pääsääntöisesti tekijänoikeuksista vapaata, ovat sitä julkaisseet muiden muassa New Music Community ja Digitalis Industries. Musti Laittoman musiikkia on kuultu myös näytelmissä, lyhytelokuvassa ja kuunnelmassa:
Karkun kirkko

Karkun kirkko ("Kristuksen tulemisen kirkko") on vuonna 1913 valmistunut Sastamalan seurakunnan harmaakivikirkko Sastamalan Karkussa Riippilänjärven rannalla lähellä Rautavettä. Kuopion hiippakunnan piispa Juho Koskimies, joka vietti aikanaan kesiään Karkussa, vihki kirkon käyttöön 21. joulukuuta 1913. Kirkko on päätytornillinen pitkäkirkko, jonka alttaripäädystä ulkonee puolipyöreä apsidi. Pääsisäänkäyntinä toimiva torni päättyy katkaistuun pyramidikartioon. Julkisivu on muurattu erikokoisista graniittikivistä. Matalissa seinissä on suorapäätteiset parittaiset ja katon lappeissa pyörökaariset ikkunat. Kirkkosali on kolmilaivainen ja sen yläpuolella tynnyriholvaus.
Kirkon sijaintia puitiin Karkussa pitkään, suurelta osin siksi että molemmin puolin Rautaveden pohjoispäätä levittäytyvän silloisen Karkun kunnan asukkaat eivät päässeet yksimielisyyteen edes siitä, kummalle puolelle järveä kirkko pitäisi rakentaa. Lopulta läheisen Kosken ratsutilan omistaja Alfons Ekholm ratkaisi kiistan lahjoittamalla maata kirkon rakentamista ja hautausmaata varten. Myöskään kirkon malli ei tullut selville kiistoitta. Osa asukkaista halusi Karkkuun samanlaisen ja samankokoisen kirkon kuin naapuripitäjässä hieman aikaisemmin, vuonna 1855, valmistunut Tyrvään (uusi) kirkko. Kilvan voitti arkkitehti Oiva Kallion piirtämä harmaakivikirkko, josta tuli paljon pienempi kuin esikuvaksi haluttu Tyrvään kirkko. Kirkon kolmesta kellosta kaksi on valettu 1700-luvulla, kolmannen ikää ei tiedetä. Ne ovat peräisin aktiivikäytöstä poistuneesta Sastamalan keskiaikaisesta kivikirkosta, josta on tuotu myös vuosilta 1745 ja 1736 peräisin olevat 24- ja 16-haaraiset kynttiläkruunut. Karkun kirkon 12-äänikertaiset pneumaattiset urut ovat Thulén Urkutehtaalta Kangasalta vuodelta 1913. Kirkkotekstiilit on valmistettu Tyrvään kotiteollisuuskoulussa ja ne lahjoitti kirkkoon Vammalan kaupunki vuonna 1980. Kirkon vieressä on vuonna 1951 valmistunut pappila.
Karkun kirkon vieressä Porin radalla on sijainnut vuosina 1931–1983 Äijärin seisake (lyhenne Äri). 
Sisällissodan linnakkeena 1918.
Karkun taistelussa huhtikuussa 1918 punaiset käyttivät kirkkoa linnoituksenaan ja turmelivat sen kalustoa ennen pakoaan. Valkoisten panssarijunan mukana kulkenut Kaarlo H. Lehtonen kirjoitti myöhemmin internetissä julkaistuun päiväkirjaansa: "Punikit olivat häväisseet (kauniin) temppelin, vallan särkeneet urut pirstaleiksi samoin kynttiläkruunut ja penkit kiskoneet irti ja pilanneet vuolemalla kaikki ikkunat pirstattu pieniksi". Taistelussa kaatuneet ja niiden jälkeen teloitetut punakaartilaiset haudattiin vuonna 1945 Karkun kirkkomaahan heidän linnoituksenaan käyttämänsä kirkon viereen, samaan riviin talvi- ja jatkosodan sankarivainajien kanssa. Paikalle pystytettiin muutamaa vuotta myöhemmin silloisen kirkkoherran K. E. Rinteen aloitteesta suurikokoinen "Sovinnon risti". Hautausmaalla on myös professori Otto-Iivari Meurmanin suunnittelema, vuonna 1951 valmistunut ruumishuone.
Kirkko on peruskorjattu 1980. Kirkon urut on peruskorjattu vuonna 2002.
Djurgårdslinjen

Djurgårdslinjen on linjanumerolla 7N ajettava museoraitiovaunulinja Tukholmassa Ruotsissa. Linja lakkautettiin lähes kaikkien muiden Tukholman raitiovaunulinjojen kanssa oikeanpuoleiseen liikenteeseen siirtymisen yhteydessä vuonna 1967, mutta otettiin käyttöön museoraitiovaunulinjana kesäkuussa 1991. Linjaa liikennöi aatteellinen yhdistys Svenska Spårvägssällskapet. Tukholman paikallisliikenneyhtiö Storstockholms Lokaltrafik SL on vuodesta 2004 lähtien omistanut infrastruktuurin, mutta ei itse raitiovaunuja.
Linjan reitti on Norrmalmstorgetilta Skansenille. Aikaisemmin toinen päätepysäkki oli Waldemarsuddessa. Sitä liikennöidään huhtikuun alusta joulukuun loppuun, kesäkuusta elokuuhun päivittäin. Käytössä olevat raitiovaunut ovat peräisin pääasiassa Tukholmasta, mutta muutamia on myös Göteborgista ja Oslosta. Vaunujen valmistusaika vaihtelee 1900-luvun alusta 1950-luvun loppuun. Liikenteessä on myös kahvilavaunu. Nykyinen linja kulkee osittain samaa reittiä kuin historiallinen vuonna 1877 liikennöinnin aloittanut Djurgårdslinjen. 
SL:n matkustuskortit käyvät maksuksi Djurgårdslinjenillä, mutta SL:n kupongit eivät. Elokuussa 2010 on aloitettu säännöllinen liikenne linjanumerolla 7 Waldemarsuddesta Sergelin torille.
Alueiden puolue

Alueiden puolue (, ) on 21. maaliskuuta 2001 rekisteröity viiden puolueen muodostama puolue Ukrainassa.
Puoluetta muodostaessa Alueellisen elpymisen puolueeseen yhdistyivät Kauniin Ukrainan puolesta -puolue, Työväenpuolue, Ukrainan solidaarisuuden puolue ja Yleisukrainalainen eläkeläispuolue. Myöhemmin siihen ovat liittyneet Juri Boikon johtama Ukrainalainen tasavaltalaispuolue ja Työväen Ukraina -puolue
Alueiden puolue kannattaa Ukrainan entistä pääministeri Viktor Janukovytšia, joka hävisi Viktor Juštšenkolle Ukrainan presidentinvaalit 2004. Puolueen vahvin kannatusalue on Etelä- ja Itä-Ukrainassa, missä on raskasta teollisuutta, kemianteollisuutta ja terästeollisuutta sekä kaivoksia. Ennen vuoden 2004 vaaleja puolue muutti linjaansa vasemmistolaisemmaksi ja populistisemmaksi ja keräsi myös entisten kommunistipuolueen kannattajien ääniä.
Vuonna 2006 Alueiden puolue lupasi venäjälle virallisen kielen aseman sloganilla "Kaksi kieltä yhdelle kansalle!" ja muuttaa Ukrainan liittovaltioksi, jossa alueet saisivat laajemman itsemääräämisoikeuden. Nämä kuitenkin vaatisivat perustuslain muutoksia.
Maaliskuun 2006 vaaleissa puolue sai 32,12 % äänistä ja 186/450 paikkaa Verh’ovna Radassa, maan parlamentissa, jossa se muodosti suurimman ryhmän. Presidentti Juštšenkon hajotettua etukäteen parlamentin, 30. syyskuuta 2007 järjestetyissä uusissa vaaleissa puolue sai 34,37 % äänistä ja 175 paikkaa menettäen 11.
Puolueen ehdokas Viktor Janukovytš voitti vuoden 2010 presidentinvaalit.
Maaliskuussa 2012 Vahva Ukraina liittyi Alueiden puolueeseen. Sen johtaja Serhi Tihipko sai paikan puoluejohdosta.
Syksyn 2012 vaaleissa puolue sai 41,56 % äänistä ja 187 parlamenttipaikkaa. Joulukuussa muodostettuun parlamenttiryhmään tuli 210 jäsentä.
Ns. Ukrainan vallankumouksen vuoksi presidentti Janukovytš syrjäytettiin 22. helmikuuta 2014 ja hän pakeni maasta. 24. päivä puolueen parlamenttiryhmän johtaja Oleksandr Jefremov ilmoitti puolueen siirtyvän oppositioon. Sen parlamenttiryhmä oli menettänyt 77 jäsentä muutamassa päivässä. Puolueen listoilta valitut ovat muodostaneet mm. Rauhan ja vakauden puolesta ja Talouskehitys -parlamenttiryhmät, joista jälkimmäinen sopi tukevansa Arseni Jatsenjukin hallitusta Batkivštšyna (Tymošenkon puolue), UDAR, Svoboda ja Itsenäinen eurooppalainen Ukraina -ryhmien kanssa.
Maaliskuussa 2014 puolue erotti puoluekokouksessaan jäsenyydestään Janukovytšin, entisen pääministeri Mykola Azarovin, varapääministeri Serhi Arbuzovin ja useita muita entisiä ministereitä. Puolue nimitti ehdokkaakseen vuoden 2014 presidentinvaaliin Myhailo Dobkinin. Hän sai noin 3 % äänistä.
Puolue ei osallistunut lainkaan vuoden 2014 parlamenttivaaleihin, joita se piti laittomina, koska merkittävä osa Donbassin asukkaista ei saanut osallistua vaaleihin.
Osa puolueen jäsenistä osallistui vaaleihin Serhi Tihipkon uudelleenperustaman "Vahva Ukraina" -puolueen listoilta, osa Oppositioblokki -puolueessa.
Helmikuussa 2023 Ukrainan 8. valitustuomioistuin kielsi puolueen toiminnan.
Kaakkois-Ukrainan itsehallintoalue

Kaakkois-Ukrainan itsehallintoalue () on hanke, jonka avulla Alueiden puolueen kannattajat pyrkivät osoittamaan 2004, että Ukrainan itäiset ja eteläiset alueet voisivat yhdistyä yhdeksi autonomiseksi alueeksi ja muodostaa yhtenäisen painostusryhmän, mihin tähtäävät hankkeet katsottiin perustuslain vastaisiksi.
Yksi Ukrainan presidentin Viktor Juštšenkon vuonna 2004 vaalikampanjan kolmannella kierroksella käyttämä iskulause oli Ukrainan alueellisen yhtenäisyyden säilyttäminen.
Poliittisena käsitteenä Kaakkois-Ukraina tarkoittaa aluetta, joka käsittää Itä-Ukrainan ja Etelä-Ukrainan, pääasiassa Dneprin koillisesta Moskovasta päin katsoen "vasemman rannan". Siellä on runsaasti Venäjän Gazpromin pyytämästä maakaasun hinnoista riippuvaista raskasta teollisuutta.
Kate Ryan

Kate Ryan (oik. Katrien Verbeeck; s. 22. heinäkuuta 1980) on belgialainen dancelaulaja ja lauluntekijä. Hän saavutti kansainvälistä huomiota coverillaan Mylène Farmerin kappaleesta ”Désenchantée”, joka oli suuri hitti eurooppalaisilla listoilla. Hän on solminut levytyssopimuksen EMI:n kanssa. Hän laulaa paljon ranskaksi.
Kate Ryan valittiin edustamaan Belgiaa Eurovision laulukilpailussa 2006 kappaleella ”Je t’adore”, mutta hän karsiutui semifinaalissa.
Ryanin "Free"-albumilta suuri hitti oli cover-versio France Gallin kappaleesta ”Ella, elle l’a”.
London City Airport

London City Airport on Lontoon itäpuolella Newhamin kaupunkipiirissä sijaitseva yksikiitoteinen lentokenttä. Kenttä sijaitsee noin 12 kilometriä Lontoon keskustasta. London City Airportilta lennetään niin kotimaan kuin ulkomaan lentoja. 
Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden liitto valitsi London City Airportin kauden 2008/9 parhaaksi lentoasemaksi.
Pudasjärven kirkko

Pudasjärven kirkko on vuonna 1781 valmistunut ristikirkko. 
Sijainti ja kirkkorakennus.
Kirkko, kellotapuli ja hautausmaa sijaitsevat Pudasjärven kirkonkylällä seututien 855 varrella. Kirkko on järjestyksessä kolmas Riekinkankaalle Pudasjärven rantaan rakennettu kirkko. Siihen mahtuu noin 700 ihmistä. Alttaritaulun on maalannut Johan Gustav Hedman vuonna 1825.
Kirkkopiha.
Kirkkopihan välittömässä läheisyydessä on museoalue, jonne vanha kirkkotie kulkee. Kirkon kellotapuli on kolmikerroksinen ja sen ulkoseinillä ovat ainoat tunnetut Mikael Toppeliuksen ulkomaalaukset vuosilta 1765–1766, jotka saivat uuden maalin kesällä 2008. Konservoinnin yhteydessä maalattiin esiin aiemmin peitetyt lehväkuviot. Koristekuvioiden ohella Toppelius maalasi kellotapulin seiniin mm. runsauden sarven, Jeesusta symboloivan jousta käpälissään pitelevän leijonan sekä raamatunlauseita. 
Kirkkopihassa on sisällissodan taisteluissa kaatuneiden hauta sekä Pudasjärven ensimmäisen kirkkoherran Josephus Palmannuksen ja hänen perheensä hauta. Palmannukset hukkuivat Pudasjärveen palatessaan helluntaikirkosta vuonna 1666. Nykyistä hautausmaata ympäröi 1 370 metriä pitkä katettu hirsiaita. Keskellä on sankarihauta-alue, jossa on taiteilija Paavo Tolosen tekemä sankaripatsas ja E. Anderssonin suunnittelema kivinen muistoristi.
Årsta

Årsta on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Enskede-Årsta-Vantörin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Södermalmin, Södra Hammarbyhamnenin, Johanneshovin, Enskede Gårdin, Enskedefältetin, Östbergan ja Liljeholmenin kaupunginosat. Se muodostettiin vuonna 1926, ja nykyisin sen alueella on asukkaita noin 15 250 ihmisen verran. Maa-alaltaan Årsta on 2,62 neliökilometrin suuruinen. 
Historia.
Årstan kartano on peräisin keskiajalta. Årstan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1344, ja tuolloin se tunnettiin nimellä "Arus". Vuodelta 1439 peräisin olevassa tekstissä kirjoitusmuoto on "Aross". Tukholman kaupunki osti alueen vuonna 1905. Rakentaminen aloitettiin 1940-luvulla ja ensimmäiset talot olivat muuttovalmiita vuonna 1943. Alueen rakennuskannan suunnittelusta vastasivat Erik ja Tore Ahlsén.
Kesäpilkin maailmanmestaruuskilpailut

Kesäpilkin maailmanmestaruuskilpailut on Pudasjärven kaupungissa järjestettävä tapahtuma. Se on järjestetty vuosittain vuodesta 2004 lähtien Pudasjärvi-nimisen järven Havulan rannassa. Kisapaikka sijaitsee Pudasjärven kirkon läheisyydessä noin kahdeksan kilometriä kaupungin keskustaajamasta Kurenalta. 
Järjestävänä tahona on Pudasjärven Urheilijat, joka tunnetaan muun muassa Umpihankihiihdon MM-kisojen, PohjanTähti Games:ien ja Koillismaan Kierroksen isännöinnistä. 
Keskellä kesää pidettävien pilkkikisojen pituus on kokonainen viikko. Alkukilpailujen, välierien ja pikkufinaalin jälkeen 25 parasta pilkkijää kisaa maailmanmestaruudesta. 
Pilkkiminen tapahtuu järven selälle asetettujen styroxista ja puusta valmistettujen, paikoilleen ankkuroitujen lauttojen päältä. Keskellä lauttaa on reikä, josta pilkkiminen tapahtuu kuin avannosta ikään. Muutoinkin kisan säännöt vastaavat pääosin normaaleja pilkkikisojen sääntöjä.
Farnabazos

Farnabazos (noin 370 eaa. – vuoden 320 jälkeen) oli persialainen sotilas. Hänen isänsä oli Artabazos, joka oli Hellespontoksen Fryygian satraappi. Farnabazos johti persialaista laivastoa Aleksanteri Suuren joukkoja vastaan vuosina 333 eaa. ja 332 eaa. Myöhemmin hän otti myös osaa Aleksanterin seuraajien eli diadokkien välisiin taisteluihin. 
Farnabazoksen tarkkaa syntymävuotta ei tiedetä. Hänen isänsä Artabazos kapinoi Persian kuningas Artakserkses III:a vastaan vuonna 358 eaa., mutta joutui hävittyään maanpakoon Makedoniaan. Farnabazos seurasi isänsä mukana Makedonian pääkaupunkiin Pellaan. Täällä hän varmastikin tapasi kruununprinssi Aleksanterin. Artabazoksen annettiin palata Persiaan vuonna 343. Farnabazoksen lanko Memnon nimitettiin Aigeianmeren laivaston päälliköksi sen jälkeen kun makedonialaiset Aleksanteri Suuren johdolla hyökkäsivät Persiaan vuonna 334. Farnabazos seurasi Memnonin mukana ja hänestä tuli laivaston komentaja sen jälkeen kun Memnon yllättäen kuoli. Samalla kun Aleksanterin joukot valtasivat Vähän-Aasian sisämaan valtasi Farnabazos useita Aigeianmeren saaria, kuten Lesboksen ja Tenedoksen joka sijaitsi ihan Hellespontoksen suistolla. Tämä vaaransi makedonialaisten huoltoyhteydet. Sen jälkeen kun Persian suurkuningas Dareios III hävisi Issoksen taistelun muuttui Farnabazoksen asema tukalammaksi. Kreikkalainen laivasto kukisti Farnabazoksen Kallipoliin edustalla ja Farnabazoksen valtaamat saaret nousivat kapinaan häntä vastaan. Kun Aleksanterin armeija vielä valtasi Foinikian ja alkoi piirittää Tyroksen kaupunkia jättivät Farnabazoksen laivastoon kuuluneet 80 foinikialaista ja 120 kyproslaista laivaa hänet ja palasivat kotikaupunkeihinsa. Jäljelle jääneet laivaston rippeet kukistuivat Khioksen edustalla. Tämän jälkeen Farnabazos jäi vnagiksi, mutta hänen onnistui paeta. 
Tämän jälkeen antiikin lähteet vaikenevat Farnabazoksesta yli vuosikymmenen ajan. Hänet mainitaan osallistuvan diadokkien välisiin taisteluihin vuonna 321 eaa. Farnabazos tuki diadokkisotien aikana Eumenesta joka oli mennyt naimisiin hänen siskonsa, tai siskopuolensa, Aroniin kanssa. Voimme olettaa että Aleksanteri armahti Farnabazoksen sen jälkeen kun hänen isänsä Artabazos antautui Aleksanterille vuonna 330.
Ionikanava

Ionikanavat kuuluvat integraalisiin kalvoproteiineihin eli proteiineihin, jotka ovat osa solukalvon rakennetta. Kanavaproteiinin keskellä olevaa kanavaa reunustavat hydrofiiliset aminohapot, jotka mahdollistavat ionien kulun kanavan läpi. Kulkeutuminen on passiivista eli se perustuu elektrodiffuusioon eikä vaadi energiaa. Ionikanavat ovat hyvin selektiivisiä eli ne päästävät lävitseen vain tiettyjä ioneja. Kanavat ovat auki usein vain hyvin pienen hetken, sillä ionien nopeus kanavassa on noin 108 ionia sekunnissa. Ionikanavat voidaan luokitella niiden porttirakenteiden perusteella.
Vuotokanavat.
Vuotokanavat ovat ionikanavia, jotka ovat suuren osan ajasta auki. Esimerkkinä vuotokanavista ovat kaliumkanavat.
Jänniteohjatut kanavat.
Jännitteestä riippuvat ionikanavat aukeavat vain, jos solukalvon jännitteessä tapahtuu muutoksia. Esimerkiksi hermosolun solukalvon depolarisaatiossa natriumkanavat aukeavat, jotta aktiopotentiaali pääsee kulkemaan, vaikka ne muuten ovat useimmiten kiinni.
Reseptoriohjatut kanavat.
Ligandista riippuvat ionikanavat aukeavat, kun porttirakenteeseen kiinnittyy tietty kemiallinen yhdiste. Kemiallinen yhdiste voi olla solun ulkoinen molekyyli kuten hormoni, hermoston välittäjäaine, lääkeaine tai myrkky tai solun sisäinen molekyyli kuten syklinen AMP (syklinen adenosiinimonofosfaatti), G-proteiini tai kalsiumioni (Ca2+).
Hede

Hede on kukkivan kasvin kukan osa, joka tuottaa siitepölyä, ja saman kukan heteet yhdessä muodostavat "hetiön". Heteet ovat muiden kukkalehtien eli verholehtien, terälehtien ja emien tavoin muuntuneita lehtiä.
Heteen osat ovat varsimainen "palho" ja funktioltaan merkittävämpi "ponsi", jossa kasvin siitepöly syntyy. Ponnessa tapahtuu meioosi, jonka seurauksena syntyvät siitepölyssä olevat haploidit sukusolut. Heteitä pidetäänkin kasvien koiraspuolisina suvullisen lisääntymisen välineinä. Kasvien naaraspuolinen lisääntymiselin on emi.
Ponsien siitepöly on monien hyönteisten, kuten mehiläisten ravintoa. Hyönteiset ja kolibrit toisaalta myös levittävät siitepölyä ympäristöönsä mettä etsiessään ja auttavat näin kasvia suvunjatkamisessa.
Heteiden lukumäärään perustuu kasvien Linnén luokitus. Se oli ensimmäinen tieteellinen yritys selvittää kasvilajien sukulaisuussuhteita.