Mira Zimińska-Sygietyńska

Mira Zimińska-Sygietyńska (21. helmikuuta 1901 Płock – 26. tammikuuta 1997 Varsova) oli puolalainen näyttelijä ja laulaja.
Elämä ja ura.
Varhaiset vaiheet ja teatterityö.
Zimińska-Sygietyńskan alkuperäinen nimi oli Maria Burzyńska, mutta hän omaksui varhaisella urallaan taiteilijanimen "Mira". Hänen tarkasta syntymäpäivästän ei ole täyttä varmuutta, sillä hän kertoi epävirallisesti syntyneensäkin jo vuonna 1895. Zimińska-Sygietyńskan molemmat vanhemmat työskentelivät Płockin teatterissa, jossa hän itsekin aloitti esiintymisen lapsena. Debyytti toteutui pienessä roolissa Gabriela Zapolskan näytelmässä "Ich czworossa". Tämän jälkeen Zimińska-Sygietyńska esiintyi Tadeusz Rittnerin ja Stanisław Wyspiańskin näytelmissä.
Zimińska-Sygietyńskan ensimmäinen mies oli Jan Zimiński, mutta pariskunnan tiet erosivat vuonna 1920. Ensiesiintymisensä Varsovassa Zimińska-Sygietyńska teki 18-vuotiaana Miraż-teatterissa. Suurimman suosionsa teatteriurallaan hän saavutti Qui Pro Quo -teatterissa, jossa hän esiintyi perustajajäsen Tadeusz Sobockin aloitteesta kiinnitettynä ensimmäisen kerran vuonna 1920. Kyseisessä teatterissa Zimińska-Sygietyńska työskenteli (joistain tauoista huolimatta), kunnes se lakkautettiin vuonna 1931. Monista hänen Qui Pro Quossa esittämistään lauluista tuli hittejä, ja Zimińska-Sygietyńskasta tuli yksi parhaiten ansainneista puolalaisnäyttelijöistä. Hän mainosti erinäisiä ylellisyystuotteita. Hän saavutti Varsovassa monien kirjailijoiden ja intellektuellien kuten Tadeusz Boy-Żeleńskin ja Jerzy Stempowskin suosion.
1930-luvun mittaan Zimińska-Sygietyńska jatkoi esiintymistään teattereissa ja eteni suuremmille näyttämöille. Hän esiintyi muiden muassa Stefan Jaraczin ja Maria Modzelewskan kanssa. Merkittäviin rooleihin kuului "Madame Sans-Gêne" -näytelmän nimirooli.
Elokuvaura.
Zimińska-Sygietyńska esiintyi sekä mykkäelokuvissa että varhaisimmissa puolalaisissa äänielokuvissa. Elokuvadebyyttinsä hän teki vuonna 1922 Danny Kadenin elokuvassa "Wszystko się kręci". Hän esiintyi myös Michał Waszyńskin, Henryk Szaron, Konrad Tomin ja Mieczysław Krawiczin musiikkikomedioissa.
Toisen maailmansodan aika ja myöhempi ura.
Zimińska-Sygietyńska pidätettiin ja lähetettiin Pawiakin vankilaan vuonna 1942. Vapautumisensa jälkeen hän osallistui natsipuolueen propagandakoneiston valvomiin esityksiin. Toisaalta hän teki esiintymisiä myös Varsovan kansannousuun osallistuneiden barrikadeilla ja piti resitaaleja haavoittuneille kapinaan nousseiden sairaaloissa. Tästä huolimatta Zimińska-Sygietyńskan asenteista natsimiehityksen aikana annettiin sodan päätyttyä hyvin kielteinen kuva.
Zimińska-Sygietyńska sai hyväksynnän työnsä jatkamiselle vuonna 1947, mutta suoritus Kamillan roolissa Stanisław Dobrzańskin "Żołnierz królowej Madagaskaru" -teoksessa jäi hänen viimeiseksi esiintymisekseen teatterissa menestyksellisyydestään huolimatta.
Vuonna 1948 Zimińska-Sygietyńska perusti uuden puolisonsa, Tadeusz Sygietyńskin kanssa kansanlaulu- ja tanssiryhmän Mazowsze, jonka taiteellisena johtajana hän toimi miehensä kuoltua vuodesta 1955 loppuelämänsä ajan. Ryhmän kanssa hän teki kansainvälisiä esiintymisiä kymmenissä eri maissa. Toisen maailmansodan jälkeinen työ toi Zimińska-Sygietyńskalle monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Polonia Restituta -ritarikunnan komentajanristin tähden sekä suurristin ja Valkoisen Kotkan ritarikunnan arvon. Vuonna 1985 hän sai Płockin kunniakaupunkilaisen arvonimen.
Sotaa edeltäneitä hittejään enimmäkseen Marian Hemarin sanoihin Zimińska-Sygietyńska äänitti vuonna 1958. Hänestä tehtiin dokumenttielokuva vuonna 1981. Myöhäisellä urallaan hän kirjoitti kaksi omaelämäkerrallista teosta. Zimińska-Sygietyńska kuoli vuonna 1997, mutta Mazowsze jatkoi toimintaansa tämän jälkeenkin.