Jean Smart

Jean Elizabeth Smart (s. 13. syyskuuta 1951 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt sekä teatterissa, elokuvissa että televisiossa.
Vuonna 1975 ammatillisen näyttelijänuransa teatterissa aloittanut Smart on tunnettu erityisesti televisiotyöstään. Hänen läpimurtoroolinsa oli televisiosarjassa "Designing Women", jossa hän näytteli vuosina 1986–1991. Lisäksi hänet tunnetaan rooleistaan esimerkiksi sarjoissa "24" (2006–2007), "Samantha" (2007–2009), "Fargo" (2015), "Legion" (2017–2019), "Watchmen" (2019) ja "Hacks" (2021–).
Uransa aikana Smart on palkittu muun muassa seitsemällä Primetime Emmyllä, kahdella Golden Globella ja kolmella Screen Actors Guild -palkinnolla. Hän sai vuonna 2022 televisio­urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Lapsuus ja nuoruus.
Jean Elizabeth Smart syntyi Seattlessa 13. syyskuuta vuonna 1951. Hänen isänsä oli historianopettaja ja myöhemmin kiinteistönvälittäjäksi ryhtynyt Douglas Smart ja äitinsä Kathleen ”Kay” Smart. Hänellä on kolme sisarusta: kaksi veljeä Doug ja John sekä sisko Georgia. Hänellä on isänsä puolelta skotlantilaisia sukujuuria.
Smart varttui ja opiskeli Seattlessa. Hänellä todettiin 13-vuotiaana tyypin 1 diabetes. Valmistuttuaan Ballardin high schoolista vuonna 1969 hän aloitti teatteriopinnot Washingtonin yliopistossa. Kun hän oli vielä yliopisto-opiskelija, toimittajat huomasivat hänen näyttelijäntaitonsa. Opiskeluaikoinaan hän näytteli muun muassa äitiä Maxwell Andersonin näytelmässä "The Bad Seed" (1972) ja omalaatuista kreivitärtä Jean Giraudoux’n näytelmässä "Hupsu kreivitär" (1974), ja hänen roolisuorituksensa saivat paikallislehdistössä kiitettäviä arvosteluita. Hän sai B.F.A.-tutkinnon näyttelemisestä vuonna 1974.
Ura.
Valmistuttuaan yliopistosta Smart aloitti ammatillisen näyttelijänuransa teatterissa vuonna 1975. Ensimmäisellä ammatillisella näytäntökaudellaan hän näytteli Ashlandissa Oregonin Shakespeare-festivaalilla, jossa hän kolmen vuoden aikana näytteli kahdeksan roolia ja sai kehuvia arvioita sekä komedia- että draamahahmojen tulkinnoistaan. 1970-luvun puolivälistä 1980-luvun alkuun hän näytteli Ashlandin lisäksi Seattlen, Pittsburghin ja Anchoragen teattereissa. Hän näytteli muun muassa William Shakespearen ja Eugene O’Neillin näytelmissä.
Vuonna 1980 Smart muutti New Yorkiin ja näytteli kuolevaa lesboa Liliä Off-Broadway-näytelmässä "Last Summer at Bluefish Cove" (1980–1981), josta hän oli ehdolla Drama Desk -palkinnon saajaksi. Hän myöhemmin toisti roolinsa näytelmässä Los Angelesissa vuonna 1983, jolloin hänet palkittiin Los Angeles Drama Critics Circlen myöntämällä palkinnolla. Hän kerran nimesi Lilin suosikkiroolikseen, joka käynnisti hänen uransa. Hänen ensimmäinen roolinsa Broadwaylla oli musiikkinäytelmässä "Piaf – pikkuvarpunen" (1981), jossa hän näytteli Marlene Dietrichiä.
Vuonna 1983 Smart muutti Kaliforniaan, kun hän sai roolin televisiosarjasta "Teachers Only". Hän sai sittemmin roolitarjouksen vielä kehitteillä olleesta CBS:n sarjasta vuonna 1985. Hän aluksi epäröi roolin ottamista, sillä se vaati monivuotisen sitoutumisen. Hän lopulta hyväksyi roolitarjouksen ja näytteli läpimurtoroolissaan sisustusyrityksen höpsöä etelävaltiolaista toimistopäällikköä "Designing Women" -komediasarjassa vuosina 1986–1991. Hänen näyttelemästään Charlene Frazier Stillfieldistä tuli yksi hänen ikimuistoisimmista ja suosituimmista rooleistaan.
"Designing Women" -sarjan menestyksen jälkeen Smart jatkoi tasaisesti työskentelyä sekä teatterissa, elokuvissa että televisiossa, jossa hän näytteli niin komedia- kuin draamasarjoissakin. 1990-luvulla hän näytteli muun muassa sarjamurhaaja Aileen Wuornosia televisioelokuvassa "Murhaajatar" (1992), seksinnälkäistä naapuria elokuvassa "Rokkaava Bradyn perhe" (1995) ja haurasta asianajajaa elokuvassa "Silmänräpäys onneen" (1999). Hän palasi vuonna 2000 Broadwaylle, missä hän näytteli George S. Kaufmanin ja Moss Hartin komedianäytelmässä "Mies joka tuli päivälliselle". Hän oli ehdolla roolisuorituksestaan Lorraine Sheldonina parhaan naispääosan Tonyn saajaksi.
2000-luvun alussa Smart palkittiin kahdella peräkkäisellä parhaan vierailevan naisnäyttelijän Primetime Emmyllä roolisuorituksestaan NBC:n komediasarjassa "Frasier", jossa hän näytteli vuosina 2000–2001. Seuraavina vuosina hän sai yhteensä kolme Primetime Emmy -ehdokkuutta draamakategorioissa roolitöistään sarjoissa "Poliisipäällikkö Mannion" (2000–2004) ja "24" (2006–2007), jossa hän näyttelee pillereitä popsivaa ja tupakoivaa ensimmäistä naista Martha Logania. Hänet palkittiin vuonna 2008 uransa kolmannella Primetime Emmyllä roolisuorituksestaan Regina Newlynä, muistinmenetyksestä kärsivän potilaan dominoivana äitinä, ABC:n komediasarjassa "Samantha" (2007–2009). Smartin 2000-luvun elokuviin lukeutuvat muun muassa "Sweet Home Alabama" (2002), "Bringing Down the House – elämä on laiffii" (2003), "Garden State" (2004) ja "Youth in Revolt" (2009).
2010-luvun alkupuolella Smart näytteli piirisyyttäjä Roseanna Remmickiä vuosina 2011–2012 NBC:n sarjassa "Harryn laki", josta hän sai Primetime Emmy -ehdokkuuden. Vuonna 2015 hän näytteli FX:n rikosdraamasarjassa "Fargo" ja oli roolisuorituksestaan Floyd Gerhardtina ehdolla Primetime Emmyn saajaksi. Seuraavana vuonna ensi-iltansa saaneessa "The Accountant" -elokuvassa hän näyttelee Rita Blackburnia. Vuosikymmenen loppupuolella hän näytteli supersankarisarjoissa "Legion" vuosina 2017–2019 ja "Watchmen" vuonna 2019. Roolisuorituksestaan agentti Laurie Blakena sarjassa "Watchmen" hän sai Primetime Emmy -ehdokkuuden.
Smart näyttelee Helen Faheytä minisarjassa "Mare of Easttown" (2021), josta hän sai SAG- ja Primetime Emmy -ehdokkuudet. Vuodesta 2021 lähtien hän on näytellyt pääosassa HBO:n draamakomediasarjassa "Hacks", jossa hän näyttelee Las Vegasissa työskentelevää diivamaista koomikkolegenda Deborah Vancea. Smart on palkittu sekä kriitikoiden että yleisön ylistämästä roolisuorituksestaan muun muassa neljällä Primetime Emmyllä, kahdella Golden Globella ja kolmella SAG-palkinnolla. Vaikka hänen näyttelemänsä hahmot HBO:n sarjoissa "Watchmen", "Mare of Easttown" ja "Hacks" ovat monipuolisia, niistä jokainen on kova ja lujatahtoinen nainen.
Smart sai televisio­urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle osoitteeseen 6150 Hollywood Boulevard vuonna 2022. Samana vuonna ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "Babylon" hän näyttelee toimittaja Elinor St. Johnia, joka kirjoittaa sensaatiohakuisia lehtijuttuja elokuvateollisuudesta.
Yksityiselämä.
Smartin ensimmäinen aviopuoliso oli merijalkaväen sotilas John W. Norwalk Jr., jonka kanssa hän oli naimisissa vuosina 1974–1977.
Smart tapasi näyttelijä Richard Gillilandin sarjan "Designing Women" kuvauksissa, ja he avioituivat vuonna 1987. He olivat naimisissa aina Gillilandin kuolemaan vuonna 2021 asti. Heillä on kaksi poikaa.
Smart on tehnyt vuosien varrella hyväntekeväisyystyötä diabeteksen ja Alzheimerin taudin hoitamiseksi.