tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Versus populum

Versus populum on liturginen termi, joka tarkoittaa sitä, että pappi johtaessaan messua seisoo kuorissa vapaasti seisovan, ”pöytäalttarin” takana, kasvot seurakuntaan päin. "Versus populum" on latinaa ja tarkoittaa "kansaan päin".
Tällöin kirkon alttari on irti kirkon päätyseinästä, jolloin pappi on alttarin takana kasvot sekä alttariin että seurakuntaan päin. Tapa viettää messu versus populum sai alkunsa Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen (1962–1965) päätöksellä. Versus populum -viettotapa levisi nopeasti muihinkin läntisiin kirkkoihin ja tapa korvasi aikaisemman tavan viettää messua ad orientem (versus orientem). Tämä uudistus tuli Suomeen ja Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon Ruotsin kautta 1970-luvun alkupuolella. 
Silloin kun alttari on keskemmällä kuorissa ja irti seinästä, pappi johtaa alttarin äärellä ollessaan jumalanpalvelusta aina kirkkokansaan päin. Tosin usein menetellään siten, että pappi on alttarin takana vain ehtoollisosan aikana ja johtaa jumalanpalvelusta kuorista tai ambon ääreltä. Sanajumalanpalvelus voidaan johtaa kokonaan kuorista tai ambon ääreltä ilman, että pappi on alttarin äärellä tai sen takana.
Poikkeuksen tekevät kirkolliset toimitukset. Esimerkiksi avioliittoon vihkimisessä on luontevaa, että pappi ei ole alttarin takana, vaan asettuu mahdollisimman lähelle vihkiparia. Tällöin rukoukset voidaan lukea kasvot kohti alttaria, jos se äänentoiston puolesta on mahdollista. 
Aiheesta muualla.
Plyysiä ja hyvää musiikkia

Plyysiä ja hyvää musiikkia oli yhteispohjoismainen, Pohjoisvision tuottama rock- ja pop-musiikkisarja 1974–1975. Musiikkiohjelman tuottajat ja ohjaajat olivat Leif Aldal (SR2), Edmondt Jensen (DR), Ola Neegaard (NRK) ja Erkki Pohjanheimo (Yle TV1). Ohjelmaa suunniteltiin tiiviissä yhteistyössä tuottajien kesken ja pyrkimyksenä oli pitää ohjelman musiikkitaso erittäin mielenkiintoisena ja korkeatasoisena. Sarjassa esiintyi pohjoismaisia ja kansainvälisiä musiikkitähtiä studioyleisön edessä. Ohjelmasarjan yhteisilmeeksi ideoitiin jugendvaikutteinen kahvilamiljöö plyysisohvineen. Siitä ohjelman nimi. Sarjan suomalainen lavastussuunnittelija ja suomalaisten tuotantojen lavastaja oli Georg Sikow.
Kussakin neljässä maassa tuotettiin kaksi ohjelmaa. Aluksi tehtiin pilottiohjelma, jonka perusteella Pohjoisvision viihdepäälliköt hyväksyivät sarjan tuotantoon. 
Ohjelman juontajaksi tuottajat kutsuivat amerikkalaisen kitaristin ja musiikkihistorioitsijan Stefan Grossmanin.
Sarjat jaksot ja lähetyspäivänmäärät Suomessa.
Osa 1, 10.10.1974.
Tuotantopaikkana oli SR:n televisiostudio Tukholmassa. Ohjaaja Leif Aldal.
Esiintyjät:
Osa 2, 05.11.1974.
Tuotantopaikkana oli NRK:n televisiostudio Oslossa. Ohjaaja Ola Neegaard.
Esiintyjät:
Osa 3, 5.12.1974.
Tuotantopaikkana oli Ylen televisiostudio 1 Pasilassa. Ohjaaja Erkki Pohjanheimo.
Esiintyjät:
Osa 4, 10.1.1975.
Tuotantopaikkana oli DR:n televisiostudio Kööpenhaminassa. Ohjaaja Edmondt Jensen.
Esiintyjät:
Osa 5, 6.2.1975.
Tuotantopaikkana oli konserttisali Oslossa. Ohjaaja Ola Neegaard.
Esiintyjät:
Osa 6, 6.3.1975.
Tuotantopaikkana oli Ylen televisiostudio 1 Pasilassa. Ohjaaja Erkki Pohjanheimo.
Esiintyjät:
Ohjelma uusittiin 19.3.1991. 
Osa 7, 29.4.1975.
Tuotantopaikkana oli DR:n televisiostudio Kööpenhaminassa. Ohjaaja Edmondt Jensen.
Esiintyjät:
Osa 8, 29.5.1975.
Tuotantopaikkana oli SR:n televisiostudio Tukholmassa. Ohjaaja Leif Aldal.
Esiintyjät:
Osa 9, Pilottiohjelma, 22.6.1975.
Ohjelma tallennettu 1973. Tuotantopaikkana oli SR:n televisiostudio Tukholmassa. Ohjaaja Leif Aldal.
Esiintyjät:
Säteilykemia

Säteilykemia tutkii kemiaa, joka liittyy ionisoivan säteilyn vaikutuksiin aineessa. Säteilykemiaa hyödynnetään esimerkiksi ydinvoimaloiden toiminnan tutkimuksessa, ruoan steriloinnissa ja lääketieteessä esimerkiksi sädehoidoissa. 
Säteilykemiaa ei pidä sekoittaa valokemiaan. Säteilykemia eroaa radiokemiasta siinä, että aineen johon säteilyä kohdistetaan, ei tarvitse itsessään olla radioaktiivista.
Väinämöisen soitto (Pekka Halonen)

Väinämöisen soitto on Pekka Halosen vuonna 1897 tilaustyönä valmistunut maalaus.
Helsinkiläinen kauppias Salomon Vuorio tilasi vuonna 1896 Pekka Haloselta, Väinö Blomstedtiltä ja Akseli Gallen-Kallelalta Kalevala-aiheisia maalauksia ruokasalinsa koristeeksi. Tilauksen aiheista "Sammon taonta" ja "Sammon ryöstö" vastasi Blomstedt, aiheesta "Sammon puolustus" Gallen-Kallela ja aiheista "Väinämöisen soitto" ja "Lemminkäisen lähtö saaresta" Halonen.
Teosten pohjakankaana käytettiin karkeakudoksista pellavaa ja tekniikaksi valikoitui tempera, jonka öljyväri oli syrjäyttänyt 1400-luvulla renessanssin aikoihin.
Viulunsoittaja

Viulunsoittaja on Pekka Halosen vuonna 1900 valmistunut maalaus, jonka omistaa Alfred Kordelinin säätiö. Taulu on maalattu öljyväreillä kankaalle. Taulu syntyi vuonna 1899 Sortavalassa Karttulan Riuttalan erämaamaisemissa, jossa Halonen oli perheineen. Mallina taiteilijalla oli hänen 17-vuotias veljensä, viulisti Heikki Halonen, joka oli toiminut mallina aiemminkin.
Bad Brainsin diskografia

Bad Brains on yhdysvaltalainen vuonna 1977 perustettu punk- ja reggae-yhtye, joka oli suosionsa huipulla 1980-luvulla.
Ken Uston

Ken Uston (12. tammikuuta 1935 New York City, Yhdysvallat – 19. syyskuuta 1987 Pariisi, Ranska) oli yhdysvaltalainen blackjack-ammattilainen, liikemies ja kirjailija. Hänen on arvioitu olleen yksi kaikkien aikojen menestyneimpiä kortinlaskijoita, mutta hänen aggressiivinen ja huomiota herättävä pelityylinsä vaikeutti muiden blackjack-ammattilaisten menestystä. 
Ura.
Uston aloitti yliopisto-opinnot 16-vuotiaana Yalen yliopistossa ja suoritti sitten MBA-tutkinnon Harvardin yliopistossa. Hän työskenteli aluksi liikkeenjohdon konsulttina ja siirtyi sitten Pacific Stock Exchange -pörssin varatoimitusjohtajaksi. Vuonna 1974 Uston tapasi blackjack-ammattilaisen Al Francescon ja kiinnostui korttien laskemisesta. Francesco oli kehittänyt korttien laskemiseen "big player" -strategian, jossa ryhmä kortinlaskijoita seuraa pakasta pelattuja kortteja ja kutsuu salaa pöytään ryhmään kuuluvan, isoja panoksia pelaavan pelaajan pakan koostumuksen käännyttyä tilastollisesti pelaajille otolliseksi. 
Uston omaksui strategian nopeasti ja siirtyi täyspäiväiseksi blackjack-ammattilaiseksi. Uransa ensimmäisen kuuden kuukauden aikana Uston voitti Nevadan kasinoissa ryhmänsä kanssa 150 000 dollaria (nykyrahassa noin 660 000 euroa). Eräänä iltana hän voitti 27 600 dollaria (nykyrahassa noin 122 000 euroa) 45 minuutissa.
Ustonin suuret panokset, voitot ja pöydästä pöytään siirtyminen herättivät kasinon työntekijöiden huomion. Hänelle annettiin pian porttikielto Nevadan kasinoihin. Uston jatkoi pelaamista Atlantic Cityn kasinoilla, joihin hän myös sai pian porttikiellon. Uston yritti kiertää porttikieltoja naamioitumalla ja käyttämällä peitenimiä. Toisinaan hän joutui kasinon turvamiesten pahoinpitelemäksi kiinni jäätyään. Ustonin voittojen vuoksi kasinot alkoivat kiinnittää enemmän huomiota kortinlaskijoihin ja pyrkivät vaikeuttamaan näiden pelaamista sääntömuutoksilla ja tarkkailulla. 
Uston kirjoitti useita kirjoja blackjackista. Hän oli myös jazz-muusikko ja soitti pianoa ja bassoa hotelleissa. 
Uston kuoli sydänkohtaukseen Pariisissa 19. syyskuuta 1987.
Stay (Don’t Go Away)

Stay (Don’t Go Away) on ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan kappale, jolla vierailee myös brittiläislaulaja Raye. Sen julkaisivat What a Music ja Parlophone digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 9. toukokuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Guetta, Carl Falk, Cameron Gower Poole, ja Kennedi Lykken, joista kaksi ensimmäistä myös tuottivat sen yhdessä Timofey Reznikovin kanssa. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin 28. toukokuuta 2019. Julkaisunsa jälkeen kappaleesta tuli Guettan kahdeksas sekä Rayen ensimmäinen single, joka on noussut Billboardin Dance/Mix Show Airplay -listan kärkeen. Kappaleesta on muodostunut kohtalainen menestys sen päästyä singlejulkaisun jälkeen listoille 16 eri valtiossa, joista kolmessa kymmenen parhaan joukkoon.
Raye

Rachel Agatha Keen (s. 24. lokakuuta 1997 Lontoo, Englanti, taiteilijanimeltään Raye) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä. Hän on esiintynyt Jonas Bluen kappaleella "By Your Side" sekä Jax Jonesin kappaleella "You Don’t Know Me", joista jälkimmäinen saavutti Britannian singlelistan kolmannen sijan. Hän oli vuonna 2017 ehdolla BBC Musicin Sound of... palkinnon saajaksi. Rayella on kertomansa mukaan ghanalais-sveitsiläinen äiti ja englantilainen isä.
Tequila (Jax Jonesin, Martin Solveigin ja Rayen kappale)

Tequila on brittiläisen DJ-tuottaja Jax Jonesin, ranskalaisen DJ-tuottaja Martin Solveigin sekä brittiläislaulaja Rayen kappale. Sen julkaisi Polydor Records digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 21. helmikuuta 2020. Se on osana Jonesin ja Solveigin tulevaa "Europa"-projektia. Kappale on päässyt julkaisunsa jälkeen listoille Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Skotlannissa, Uudessa-Seelannissa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa singlen julkaisupäivänä. Videolla koko esiintyjäkolmikosta tulee juontajia 1980-luvun peliohjelmassa.
Kamerunin Pasteur-keskus

Kamerunin Pasteur-keskus (, lyhennys CPC) on Kamerunin pääkaupunki Yaoundéissa toimiva biolääketieteellinen tutkimuskeskus. Se kuuluu kansainväliseen runsaan 30 tutkimuslaitoksen Pasteur-instituuttien verkostoon. Vuonna 1959 perustettu keskus on hallinnollisesti Kamerunin julkisen terveyden ministeriön alaisuudessa. CPC:n alaisuuteen kuuluvat myös sivutoimipaikat Garouassa Kamerunin pohjoisprovinssissa (1985) ja Doualassa maan lounaisosan Littoralin maakunnassa (2004).
Pasteur-keskuksella on bioriskien hallitsemiseksi kymmenen bioturvallisuusluokan 2 (BSL 2) laboratoriotilaa tai biosuojakaappia, viisi bioturvaluokan 2+ tilaa ja Kamerunin ainoa bioturvaluokan 3 tila (BSL 3). Keskus hoitaa maaliskuussa 2020 esitetyn suunnitelman mukaisesti koronaviruspandemian covid-19-näytteiden laboratoriotestaukset Kamerunissa. Kamerunin ensimmäinen laboratoriovahvistettu covid-19-sairastunut raportoitiin 6. maaliskuuta 2020. 
Sittemmin Kamerunissa testattujen sairastuneiden määrä on kasvanut yhdeksi Afrikan korkeimmista (Etelä-Afrikan, Egyptin, Algerian ja Marokon jälkeen) niin, etteivät sairaalat enää pysty ottamaan kaikkia sairastuneita vastaan ja stadioneita ja kouluja valmisteltiin potilastiloiksi. Maassa on (jopa 35 asteen helteistä huolimatta) määrätty pakolliseksi hengityksen suojaaminen maskilla tai muulla tavoin pisaratartuntojen vähentämiseksi. Lisäksi on hallitus on määrännyt malarialääke klorokiinin valmistamisen aloitettavaksi covid-19-potilaita varten, kunhan Kiinasta tai Intiasta saadaan tarvittavat lääkeaineet. Lääkkeestä ehdittiin kansainvälisissä tiedotusvälineissä julkaista varovaisen toiveikkaita lausuntoja mahdollisena covid-19-sairauden lääkkeenä ennen varsinaista ja luotettavaa tieteellistä näyttöä. Klorokiinia on viime vuosikymmeninä esitetty useasti viruslääkkeeksi, ja Kamerunissa on jo aiemmin takavarikoitu yli 300 apteekista tai sairaalasta väärennettyjä "klorokiini"tabletteja.
Keskusta johtaa professori Elisabeth Carniel.
Artemis (albumi)

Artemis on yhdysvaltalaisviulisti Lindsey Stirlingin viides studioalbumi. Sen julkaisi BMG Rights Management 6. syyskuuta 2019. Kertomansa mukaan Stirling sai inspiraation albumin teemaan sekä nimeen hänen piirtämistä sarjakuvista ja kuun jumalattaresta. Albumilta on julkaistu toistaiseksi kolme singleä. Albumi on päässyt julkaisunsa jälkeen albumilistan kymmenen parhaan joukkoon Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa.
Jess Glynne

Jessica Hannah Glynne (s. 20. lokakuuta 1989 Lontoo, Englanti, taiteilijanimeltään Jess Glynne) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä. Hän nousi suuren yleisön tietoon vuonna 2014 esiinnyttyään Clean Banditin kappaleella "Rather Be" sekä Route 94:n kappaleella "", jotka pääsivät Britannian singlelistan kärkeen. Vuonna 2019 aikakauslehti Forbes listasi hänet yhdeksi kolmestakymmenestä maailman vaikutusvaltaisimmista alle 30-vuotiaista naisista.
Hänen debyyttistudioalbumi "I Cry When I Laugh" pääsi jo ensimmäisellä listaviikolla Britannian albumilistan kärkeen ja siltä julkaistut singlet "Hold My Hand" ja "Don't Be So Hard on Yourself" saavuttivat suuren kansainvälisen menestyksen. Glynnen toinen studioalbumi "Always In Between" saavutti myös jo ensimmäisellä listaviikollaan Britannian albumilistan kärkisijan ja hänen menestyksensä sai jatkumoa kappaleilla "I'll Be There", "These Days", "All I Am", "Thursday" ja "No One". Niistä viimeisin teki Glynnestä kaikkien aikojen ensimmäisen naisartistin jolla on seitsemän Britannian singlelistan kärjen saavuttanutta singleä.
Jess Glynnellä on kertomansa mukaan juutalaisvanhemmat. Hänen isänsä Laurence Glynne on kiinteistövälittäjä ja äiti Alexandra työskenteli puolestaan A&amp;R:ssa musiikkiteollisuuden parissa. Perheen sukunimi oli alun perin Goldstein mutta hänen isoisänsä vaihtoi sen Glynneksi.
Diskografia.
Singlet.
Pääartistina
Vierailevana artistina
Promosinglet
Elle King

Tanner Elle Schneider (s. 3. heinäkuuta 1989 Los Angeles, Kalifornia, taiteilijanimeltään Elle King) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, TV-persoona ja näyttelijä. Hänen musiikkityylinsä on sekoitus countrya, soulia, rockia ja bluesia. Vuonna 2012 King julkaisi debyytti-EP-levynsä "The Elle King EP". Levyn kappaletta "Playing for Keeps" on käytetty tunnuskappaleena VH1:n televisiosarjassa "Mob Wives Chicago".
Elle julkaisi "Love Stuff" -debyyttistudioalbuminsa 17. helmikuuta 2015. Albumilta julkaistiin kansainväliseksi menestykseksi noussut single "Ex's and Oh's", joka nousi kotimaassaan Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan kymmenen parhaan joukkoon ja oli ehdolla kahdelle Grammy-palkinnolle. King on tehnyt myös kiertueita Of Monsters and Menin, Trainin, James Bayn, Dixie Chicksin, Heartin, Joan Jettin, Michael Kiwanukan ja Miranda Lambertin kanssa. Hän on näyttelijä-koomikko Rob Schneiderin sekä ex-malli London Kingin tytär. Hän asuu Los Angelesissa.
Diskografia.
Singlet.
Pääartistina
Vierailevana artistina
Promosinglet
Hekinan

Hekinan () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Aichin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Tyynenmeren Kinuuranlahden rannikolla. Kaupunki on rakentunut Yahagijoen suun oikealle rannalle. Hekinanissa on 73 180 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 36,68 neliökilometriä.
Hekinanin kaupunki perustettiin vuonna 1948 liittämällä yhteen kolme maaseutukaupunkia ja yksi kyläkunta. Niistä Ōhama kehittyi historiallisesti satamakaupunkina ja Numazun daimiokunnan paikallisena hallintokeskuksena. Se oli yksi Edoon johtaneen laivareitin satamista, josta vietiin esimerkiksi kattotiiliä, sakea ja miriniä. Siellä tuotettiin myös suolaa. 1950-luvulta lähtien kaupungin rannikkoalue on teollistunut voimakkaasti osana laajempaa Kinuuranlahden teollisuusvyöhykettä. Sinne on sijoittunut muun muassa elintarvike- ja metalliteollisuutta. Maaseutumaisilla alueilla viljellään koristekukkia ja vihanneksia, kuten porkkanoita. 
Hekinanin kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Myōfuku-jin buddhalainen temppeli ja japaninsinisateistaan tunnettu Kōtō-enin puutarha. Kaupunkia palvelee Nagoya-rautateiden Mikawa-linja. Tunneli liittää Hekinanin Handan kaupunkiin Kinuuranlahden toisella puolella.
A Pale Tour Named Death

A Pale Tour Named Death oli ruotsalaisen rockyhtye Ghostin järjestämä konserttikiertue, joka alkoi syyskuussa 2018 ja päättyi maaliskuussa 2020. Kiertue alkoi 9. syyskuuta 2018 Lontoossa, Royal Albert Hallissa. Kiertue päättyi uuden Papa Emeritus IV:n paljastamiseen Mexico Cityn Palacio de los Deportesissa kiertueen viimeisessä esityksessä 3. maaliskuuta 2020.
Merja Ranki

Merja Ranki (5. huhtikuuta 1955 Helsinki – 16. lokakuuta 2019 Tuusula) oli suomalainen kuvanveistäjä. Ranki valmistui taiteen maisteriksi vuonna 1998 Taideteollisesta korkeakoulusta. Hän oli opiskellut keramiikka- ja lasitaidetta. Hän oli opiskellut myös kuvanveistoa ja maalausta Suomessa, lasinpuhallusta Ruotsissa ja kuvanveistoa ja keramiikkaa Espanjassa. Hän oli suorittanut myös kuvataideopettajan pedagogiset opinnot ja toimi vuosina 1998–2010 kuvataiteen sivutoimisena opettajana. Merja Rankille tärkein työskentelymateriaali oli keramiikka, mutta hän käytti myös lasia ja pronssia. Ranki piti noin kaksikymmentä yksityisnäyttelyä ja osallistui kymmeniin yhteis- ja ryhmänäyttelyihin Suomessa ja Euroopassa. Hän järjesti myös työpajoja.
Merja Ranki kuoli vaikeaan sairauteen vuonna 2019.
Julkisia teoksia.
Rankin julkisia töitä on muun muassa hänen yhdessä Outi Turpeisen kanssa toteuttamansa moniosainen teos "Apaja" Vantaan kaupungintalon edustan heijastusaltaassa. Teokseen kuuluvat valokalat ja niitä kalastava pronssinen tyttöhahmo ja altaan reunuksella olevat pronssiset hattu, takki ja salkku. Teos valmistui vuonna 2016. Rankin teos "Tarinapuu" paljastettiin Tikkurilan Kirjastopuistossa vuonna 2017. Kuusi metriä korkea veistos on corten-terästä.
Robert Salomon Savander

Robert Salomon Savander (5. syyskuuta 1833 Jaakkimavaara – 14. toukokuuta 1901 Mikkeli) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri. 
Savanderin vanhemmat olivat kruununvouti Per Gerhard Savander ja Johanna Cedervaller ja puoliso vuodesta 1861 Matilda Ahrenberg. Savander tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1846 ja määrättiin sieltä 1854 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 1. krenatööritykistöprikaatiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1856 ja komennettiin 1857 palvelukseen Haminan kadettikouluun merkittynä kenttätykistön upseeriluetteloihin. Savander toimi 1857–1859 kadettikoulussa kertaajana ja 1860–1880 muun muassa kalligrafian, piirustuksen ja käytännöllisen rekonstruoinnin opettajana. Hän oli 1860–1861 myös luokantarkastajan apulainen ja 1870–1880 voimistelunopettaja sekä 1860–1870 kadettikouluun valmistavan koulun johtaja, taloudenhoitaja ja matematiikan opettaja. 
Savander vakinaistettiin opettajan virkaan 1861 ja ylennettiin alikapteeniksi 1867 ja kapteeniksi 1868. Vuonna 1871 hänet siirrettiin Venäjän sotilasopetuslaitosten ylihallituksen alaisuuteen. Savander ylennettiin everstiluutnantiksi 1872 ja everstiksi 1875. Eron sotapalveluksesta hän sai 1880 kenraalimajurina, mutta toimi vielä sen jälkeen 1880–1894 Mikkelin läänin sotakomissaarina. Savander vaikutti sekä Haminassa että Mikkelissä hallinto- ja kulttuurielämään. Haminassa hän kuului kaupunginvaltuustoon, opetti voimistelua tyttökoulussa ja toimi Suomen Yhdyspankin Haminan konttorin edustajana. Hän johti ns. Työkotia, jonka merkitys korostui suurina nälkävuosina 1867–1868. Mikkelissä Savander oli 1882–1885 kaupunginhallituksen jäsen ja toimi 1882–1888 Mikkelin anniskelu- ja myyntiosakeyhtiön johtajana. Hänet valittiin vuoden 1899 suureen lähetystöön Mikkelin edustajana, mutta hän siirsi valtakirjalla tehtävän Juho Jalkaselle.
Sammon ryöstö (Gallen-Kallela)

Sammon ryöstö on Akseli Gallen-Kallelan vuonna 1905 valmistunut maalaus. Sen omistaa Suomen valtio ja se on osa Suomen Säästöpankki Oy:n taidekokoelmaa.
Carl Eberhard von Schantz

Carl Eberhard von Schantz (20. joulukuuta 1816 Kauhajoki – 6. maaliskuuta 1878 Turku) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri. 
Von Schantzin vanhemmat olivat kapteeni, tilanomistaja Bernt Ludvig von Schantz ja Catarina Sofia Brunnius. Von Schantz ylennettiin vänrikiksi 5. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan 1837, mitä ennen hän oli palvellut vapaaehtoisena 3. suomenmaalaisessa linjapataljoonassa. Vuonna 1839 hänet ylennettiin aliluutnantiksi, vuonna 1841 siirrettiin Tallinnan jääkärirykmenttiin ja vuonna 1842 ylennettiin luutnantiksi. Von Schantz tuli 1843 aliluutnanttina Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonaan. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1847 ja alikapteeniksi 1852, jolloin hänet määrättiin pataljoonansa 2. komppanian päälliköksi. Kapteeniksi von Schantz yleni 1854 ja everstiluutnantiksi seuraavana vuonna, jolloin hänet määrättiin nuoremmaksi esikuntaupseeriksi pataljoonan esikuntaan. Everstiksi von Schantz ylennettiin 1861, nimityksen 1. Turun ruotujakoisen tarkk’ampujapataljoonan komentajaksi hän sai 1863. Von Schantz asetettiin armeijan jalkaväen reserviin 1868, eron sotapalveluksesta hän sai lokakuussa 1869 kenraalimajurina. Von Schantz nimitettiin Turun postitarkastajaksi 1875. Itsemurhan hirttäytymällä hän teki maaliskuussa 1878.
Johan Fredrik von Schantz

Johan Fredrik von Schantz (30. joulukuuta 1836 Loviisa – 13. joulukuuta 1907 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan useissa eri laivastojoukoissa palvellut kenraali. 
Von Schantzin vanhemmat olivat everstiluutnantti Sebastian Ferdinand von Schantz ja Louisa Magdalena Tawaststjerna. Von Schantz tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun 1850, ylennettiin 1852 gardemariniksi ja määrättiin koulusta 1854 valmistuttuaan midshipsmaniksi 1. Suomen meriekipaasin 4. komppaniaan. Krimin sodan aikana 1854–1855 von Schantz palveli Andrei-aluksella ja tykkivene 17:llä, jotka puolustivat Viaporia. Hän osallistui 1856–1858 merenmittaustöihin Riianlahdella ja purjehti 1859–1863 korvetti Posadnikilla Kronstadtista Tyynellemerelle ja takaisin.
Luutnantiksi von Schantz ylennettiin 1860 1. Suomen meriekipaasin 2. komppaniassa ja siirrettiin samana vuonna 28. meriekipaasiin. Vuonna 1864 hänet määrättiin höyrylaiva Velikij Knjaz Vladimirin päälliköksi Näsijärvelle, 1866–1867 hän palveli höyrykuunari Kompassilla ja kuljetusalus Artelštšikilla Itämerellä ja 1868–1869 monitorialus Kaldunin vanhimpana upseerina Suomenlahden saaristossa. Hänet ylennettiin kapteeniluutnantiksi 1870 ja nimitettiin seuraavana vuonna panssarifregatti Admiral Tšitšagovin vanhimmaksi upseeriksi, mutta siirrettiin sitten Siperian laivastoon klipperi Abrekin päälliköksi. Aluksella hän risteili Tyynellämerellä 1871–1878. Von Schantz ylennettiin 2. luokan kapteeniksi vuoden 1878 alussa.
Von Schantz siirrettiin 1. kenraaliamiraalin meriekipaasiin Itämeren laivastoon 1881 ja määrättiin panssarifregatti Knjaz Požarskin päälliköksi. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin 1. luokan kapteeniksi. Hän sai eron Knjas Požarskin päällikkyydestä 1885, vuonna 1886 hänet määrättiin Admiral Tšitšagovin päälliköksi. Von Schantz nimitettiin 3. meriekipaasin komentajaksi Itämeren laivastoon 1888 ja määrättiin Kronstadtin satamakapteeniksi 1889. Hän yleni kontra-amiraaliksi 1889, vuonna 1893 hänet määrättiin ensin Itämeren laivastossa nuoremmaksi lippukomentajaksi ja nimitettiin sitten Pietarin erillisen meriekipaasin komentajaksi. Vara-amiraaliksi von Schantz ylennettiin 1896. Kesällä 1898 hänet nimitettiin Obuhovin teräsvalimon johtokunnan puheenjohtajaksi ja siirrettiin 1902 Venäjän laivaston reserviin. Von Schantz sai eron sotapalveluksesta sairauden takia heinäkuussa 1905, ylennettynä kenraaliksi Venäjän laivaston amiraliteetissa.
Ivan Schavoronkoff

Ivan Schavoronkoff (; 29. elokuuta 1859 Viipuri – 1918 Kaluga) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Ivan Schavoronkoffin vanhemmat olivat viipurilainen kauppias Ivan Ivanovitš Schavoronkoff ja Elisabeth Vikarjeva. Ivan Schavoronkoff tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1874 ja määrättiin sieltä 1881 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen henkivartioväen krenatöörijoukkojen tykistöprikaatiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1884, luutnantiksi 1885, alikapteeniksi 1892 ja kapteeniksi 1897. Vuonna 1898 Schavoronkoff siirrettiin everstiluutnanttina patterinpäälliköksi Turkestanin tykistöprikaatiin. Everstiksi hänet ylennettiin 1904 ja kenraalimajuriksi 1911, jolloin hänet nimitettiin 3. tykistöprikaatin komentajaksi. 
Schavoronkoff komensi 3. tykistöprikaatia ensimmäisessä maailmansodassa syyskuuhun 1916 saakka ja toimi sen jälkeen jonkin aikaa 21. armeijakunnan tykistön tarkastajana. Venäjän armeijan hajotessa hän palasi perheensä luokse Kalugaan, jossa hän sairastui ja kuoli.
Johan Richard Alfred Schleussner

Johan Richard Alfred Schleussner (4. joulukuuta 1831 Pietari – 26. elokuuta 1908 Vilna) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri. 
Avioliiton ulkopuolella syntyneen Schleussnerin isä oli kenraalimajuri Clas Alfred Stjernvall ja äiti Karolina Charlotta Nyman. Johan Richard Alfred Stjernvall, myöhemmin Schleussner, suoritti ylioppilastutkinnon 1851 ja kirjoittautui sitten Suomen Keisarilliseen Aleksanterin Yliopistoon. Krimin sodan aikana 1855 hänet otettiin aliupseeriksi 6. Hämeenlinnan ruotujakoiseen tarkk’ampujapataljoonaan, sodan jälkeen hän aloitti opinnot yliopiston sotilastieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui sieltä 1856, suorittaen myös kameraalitutkinnon. Schleussner ylennettiin vänrikiksi 1857 ja määrättiin palvelukseen kenraalisotamarsalkka, ruhtinas Kutuzov-Smolenskin jalkaväkirykmenttiin. Hänen uraansa 1857–1888 ei tunneta, mutta 1888 hänet ylennettiin everstiksi ja määrättiin 39. jalkaväkidivisioonan esikuntapäälliköksi, joten hän on suorittanut 1860-luvulla Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin. Vuonna 1890 Schleussner määrättiin Nikolain yleisesikunta-akatemian opiskelijoiden tarkastajaksi, vuonna 1893 hänet siirrettiin yleisesikunta-akatemian kirjastonjohtajaksi. Hän sai eron tästä tehtävästä kenraalimajurina joulukuussa 1899.
Southwestern University

Southwestern University on yksityinen korkeakoulu Yhdysvaltojen Texasissa. Se toimii Georgetownissa, noin 50 kilometriä pohjoiseen Austinista. Se on Texasin vanhin yliopisto, perustettu vuonna 1840. Yliopiston taustaorganisaatio on Yhdistynyt metodistikirkko.
Yliopisto tarjoaa opetusta 40 pääaineessa ja 36 sivuaineessa. Suosituimmat pääaineet ovat kauppatieteet, psykologia ja viestintä. 
Southwestern Universityssä on noin 1 400 perustutkinto-opiskelijaa ja 150 jatko-opiskelijaa. Vuonna 2017 43 % hakijoista sai opiskelupaikan.
Albert Holmström

Albert Holmström (21. lokakuuta 1876 Pietari, Venäjän keisarikunta – 16. huhtikuuta 1925 Helsinki) oli pietarinsuomalainen jalokiviseppä, joka omisti Pietarissa työhuoneen, jossa valmistettiin Fabergén koruja muun muassa Venäjän keisarilliselle perheelle. Hän oli isänsä August Holmströmin työn jatkaja.
Nuoruus ja verstas Venäjällä.
Albert Holmström syntyi vuonna 1876. Hän oli jalokiviseppämiesteri August Holmströmin ja Hilma Rosalien lapsi. Albertista tuli jo nuorena isänsä oppi-poika. Hän valmistui ensin kisälliksi ja suoritti sitten mestarintutkinnon. Albert olisi ilmeisesti alun perin halunnut tulla muusikoksi, ja hän oli taitava viulisti. Hän päätyi kuitenkin isänsä August Holmströmin seuraajaksi ja tuottavan verstaan johtajaksi. Ei ole tiedossa, kuinka kiivasta kamppailua uravaihtoehdoista käytiin, mutta joka tapauksessa August Holmströmin toive täyttyi, ja hänen pojastaan tuli hänen työnsä jatkaja.
Albert Holmström otti vastuun perheyrityksestä isänsä kuoltua vuonna 1903. Albert Holmström oli tarmokas johtaja, jonka ansiosta työhuone kukoisti. Siellä suunniteltiin ja valmistettiin monia laadukkaita töitä hänen ollessaan Fabergén jalokiviseppämestarina. Hyvinä vuosina työhuoneessa työskenteli 60 kisälliä ja oppipoikaa. Holmströmin lähin apulainen oli jalokiviseppämestari Lauri Antinpoika Ryynänen, joka oli työskennellyt Holmströmien yrityksessä vuodesta 1887.
Holmströmin työhuoneen toiminta oli varsin laajaa. Siellä valmistettiin muun muassa erilaisia jalokivikoruja: diadeemeja, kaulakoruja, rannekoruja ja riipuksia. Monet esineistä oli tilattu lahjaksi keisarilliselle perheelle. Holmström yritti lokakuun vallankumouksen jälkeen työskennellä jonkin aikaa uudelle hallinnolle. Hänen tavoitteenaan oli sopeuttaa työhuone lääkeruiskujen valmistukseen, mutta yritys epäonnistui.
Suomessa.
Holmström pakeni lopulta perheensä kanssa Suomeen. Hän oli naimisissa jalkaväen kenraali Aleksander Protsenkon tyttären Lidian kanssa. Holmströmin nuoruuden liitto Saara Maršakin kanssa oli päättynyt eroon. Albertin ja Lidian poika Edgar syntyi vuonna 1918. Suomeen perhe pääsi vuonna 1921. Samana vuonna Albert Holmström perusti Väinö Hollmingin kanssa kultasepänliikkeen Helsinkiin. Yrityksen tarkoituksena oli jatkaa korujen valmistusta. Toiminta oli kuitenkin vaatimatonta, ja se päättyi Holmströmin kuoltua äkillisesti vuonna 1925.
Nozomi Okuhara

Nozomi Okuhara (, 13. maaliskuuta 1995 Ōmachi) on japanilainen sulkapalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Okuhara on osallistunut urallaan kertaalleen olympialaisiin. Tämä tapahtui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016, kun hän kilpaili kaksinpelissä. Hän voitti alkuerässään vietnamilaisen Vũ Thị Trangin ja indonesialaisen Lindaweni Fanetrin ja eteni pudotuspeleihin. Neljännesvälierissä Okuhara voitti eteläkorealaisen Bae Yeon-jun erin 2–0. Puolivälierissä hän kohtasi maannaisensa Akane Yamaguchi, jonka Okuhara voitti erin 2–1. Välierissä intialainen P. V. Sindhu oli parempi. Pronssiottelua ei koskaan pelattu kiinalaisen Li Xueruin vetäydyttyä turnauksesta polvivamman takia, joten Okuhara saavutti olympiapronssia.
Okuhara on voittanut urallaan maailmanmestaruuden vuonna 2017. Hänellä on myös MM-hopeaa vuodelta 2019. Kumpikin mitali on kaksinpelistä.
Marita Fossum

Marita Fossum (s. 14. maaliskuuta 1965) on norjalainen kirjailija. Hänen debyyttiteoksensa oli romaani "Verden utenfor" (2002). Hänet palkittiin norjalaisella Brage-palkinnolla kaunokirjallisuuden sarjassa vuonna 2005 romaanista "Forestill deg".
Fossum varttui Trondheimissa ja sai koulutuksen sairaanhoitajaksi. Hän muutti varhain Osloon ja työskenteli siellä terveydenhuollossa. Hän asui jonkin aikaa Aix-en-Provencessa Ranskassa ja aloitti siellä kirjoittamisen. Hän työskenteli kahdeksan vuotta ensimmäisen romaaninsa parissa, joka myöhemmin sai kolmannen sijan Cappelen-kilpailussa, mutta hän ei ole julkaissut tätä ensimmäistä kirjaansa.
Fossumin kirjojen teema on tumma. Hänen kirjansa eivät ole paksuja, mutta niiden tekstit ovat vaativia. Ne koskettavat olemassaolon mysteerien syviä kerroksia (Fredrik Wandrup, Dagbladet). Kjell Askildsen, Albert Camus ja Marguerite Duras ovat kirjoittajia, joita hän arvostaa suuresti. Silti hänen kirjoissaan on huumoria. Hänen ensimmäinen kirjansa "Verden utenfor" käsittelee aids-sairaita Chisiä ja Lizaa. Toisen kirjan "Å drepe en drage" päähenkilö Miss Hammer saa tietää poikansa kuolleen, jolloin hän itse sairastuu stressin takia ja joutuu psykiatriseen sairaalahoitoon.
Ranki

Ranki on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Syke (8. tuotantokausi)

Suomalaisen sairaalan traumaosastolle sijoittuvan "Syke"-draamasarjan kahdeksannen tuotantokauden julkaiseminen alkoi Nelonen Median maksullisessa suoratoistopalvelussa Ruutu+:ssa 12. kesäkuuta 2020. Kaudella on 24 jaksoa, jotka muodostavat 6 jaksokokonaisuutta.
Kauden kaksi ensimmäistä jaksoa esitettiin 12. kesäkuuta 2020 televisiossa Nelosella samana päivänä, kun maksullisena Ruudussa julkaistiin ensimmäiset neljä jaksoa. Sen jälkeen kauden esitys jatkui Ruudussa niin, että perjantaisin julkaistiin kaksi uutta jaksoa. Jaksojen julkaisu maksuttomassa Ruutu-palvelussa alkoi 14. joulukuuta 2020. Televisiossa jaksot esitettiin maalis-kesäkuussa 2021 Livillä.
Sahar Khodayari

Sahar Khodayari (persia: سحر خدایاری; persialainen ääntäminen: [sæhær xodɒjɒriː]; 1990 – 9. syyskuuta 2019) oli iranilainen nainen, joka tunnettaan mediassa nimellä sininen tyttö. Hän oli Esteghlal-jalkapallomaajoukkueen fani, joka yritti päästä joukkueen peliin naamioituneena mieheksi. 2. syyskuuta 2019 Khodayari sai oikeudessa tietää, että häntä uhkaa kuuden kuukauden vankeustuomio. Kun hän poistui oikeustalosta, hän sytytti itsensä tuleen talon edessä protestina. Hän kuoli vammoihinsa viikkoa myöhemmin 9. syyskuuta 2019. Khodayari nousi kuolemansa jälkeen symboliksi protestoinnille naisten alistamista vastaan Islamilaisissa tasavalloissa. 
Khodayarin kuolema herätti keskustelua ympäri maailmaa jalkapallofanien keskuudessa. Kuukausi Khodayarin kuoleman jälkeen Iran salli iranilaisten naisten pääsyn kansainvälisiin tapahtumiin jalkapallostadioneilla, kun Kansainvälinen jalkapalloliitto ilmoitti erottavansa maan liitosta, jos tilannetta ei muutettaisi. Naiset pääsivät ennen tätä viimeksi katsomaan pelejä ennen vuoden 1979 vallankumousta.
Destiny (kappale)

Destiny on alankomaalaisen DJ-tuottaja Nicky Romeron sekä turkinsaksalaisen DJ-tuottaja Deniz Koyun kappale, jolla vierailee myös ruotsalainen laulaja-lauluntekijä Alexander Tidebrink. Sen julkaisi Protocol Recordings digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 17. huhtikuuta 2020. Kappaleen olemassaolo julistettiin heinäkuussa 2019, kun Romero soitti sen Tomorrowland 2019-tapahtumassa. Ennen singlejulkaisua Romero on soittanut kappaleen myös muun muassa Aviciin muistokonsertissa joulukuussa 2019. "Destiny" on tyylisuuntaukseltaan saanut vaikutteita lukuisista 2010-luvun alussa julkaistuista EDM-kappaleista.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Marjukka Korhonen

Marjukka Korhonen (s. 1968 Lappeenranta) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän on valmistunut kuvataiteen maisteriksi vuonna 2001 Kuvataideakatemiasta, jossa hän opiskeli vuosina 1988–1993. Korhonen opiskeli myös Repin-instituutissa Pietarissa vuonna 1994. Korhosen tuotannon skaala on laaja. Se ulottuu yksittäisistä veistoksista laajoihin julkisen ympäristön suunnittelutöihin.
Julkisia teoksia.
Korhosen ympäristöteoksiin kuuluu muun muassa vuonna 1997 Imatralle valmistunut "Imandra Idäntie", joka ulottuu noin kymmenen kilometrin matkalle Vuoksenniskan moottoritien varrella eli valtatiellä 6 Mansikkakosken ja Kaukopään välillä. Ympäristöteoksen tilasi Kaakkois-Suomen tiepiiri. "Imandra Idäntie" -projekti alkoi vuonna 1994. Sen kanssa osittain samaan aikaan vuosina 1996–1998 valmistuivat myös (silloisen) maantie 396:n (Pietarintien) ympäristötaideteokset Imatralle. Korhonen sai näistä molemmista töistä vuonna 1996 Kaakkois-Suomen rakennus- ja ympäristötaidepalkinnon, jonka myöntää Kaakkois-Suomen taidetoimikunta ja Kaakkois-Suomen Arkkitehdit SAFA.
Vuonna 2010 valmistuivat Liikenneviraston tilaamat kaksi ympäristökohdetta Kemissä valtatie 4:llä: "Valoportti"-teos, jonka Korhonen suunnitteli yhteistyössä TaM Mari Siikosen, valosuunnittelija Ari Peltolan ja DI Antti Karjalaisen kanssa ja Korhosen suunnittelema "Hetki Kemissä", joka käsitti kolme valtatie 4:n alikulkukäytävää.
Osana Tampereen Vuoreksen asuinalueen taideohjelmaa paljastettiin vuonna 2012 teos "Kuusen Silmu", jonka Korhonen suunnitteli yhdessä WSP Groupin työryhmän kanssa Lappeenrannan Vapaudenaukio–Paasikivenpuiston uudistamisen yhteydessä paljastettiin vuonna 2016 teos "Ydinperhe; sisko- ja velipuoli"
Viimeisimpiä teoksia on Vantaan Keimolanmäkeen toteutettu ympäristöteos. Hankkeessa Keimolan moottoriradan ilkivallan runtelema valvontatorni muuntui interaktiiviseksi valo-äänitaideteokseksi, jota yleisö voi ”soittaa”. Teoksen nimi on "Ombra" ja se paljastettiin vuonna 2019. Valvontatornin uudistamiseksi järjestettiin suunnittelukilpailu, ja toteutunut teos on Marjukka Korhosen johtaman WSP Groupin suunnitteluryhmän ehdotus. Teoksen äänisuunnittelusta vastasi Markus Raivio. Keimolan valvontatorni valmistui vuonna 1966 ja sen suunnitteli arkkitehti Dag Englund.
Seinäjoen rautatieaseman tunnelissa sijaitsee teos "Kaninkolo ja maailmanpyörä."
Love You Forever

Love You Forever on alankomaalaisen DJ-tuottaja Nicky Romeron ja unkarilaisen DJ-tuottajaduo Stadiumxin kappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalaislaulaja Sam Martin. Sen julkaisi Protocol Recordings digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 21. kesäkuuta 2019. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 9. heinäkuuta 2019. Videolla seurataan kolmea eri tarinaa, jotka kertovat siitä miten jo pienet hyvät teot voivat muuttaa elämää. 
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Stadiumx

Stadiumx on unkarilainen DJ-tuottajaduo, joka soittaa ja tuottaa progressiivista housemusiikkia. Duon jäsenet ovat David (Dávid Nagy) ja Sully (Zsolt Milichovszki). Heidät tunnetaan parhaiten vuonna 2014 julkaistusta kappaleesta "Howl At The Moon" josta tuli Nicky Romeron avustuksella kansainvälinen menestys. Oman tuotantonsa lisäksi he ovat tehneet miksauksia muun muassa David Guettan, Cash Cashin ja Sultanin kappaleille.
Inazawa

Inazawa () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Aichin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin luoteisosassa Nōbin tasangolla. Lännessä se rajautuu Kisojokeen ja Gifun prefektuuriin. Inazawassa on 136 467 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 79,35 neliökilometriä.
Asutus Inazawan alueella on vanhaa. Siellä sijaitsivat muinoin Owarin provinssin pääkaupunki ("kokufu") ja provinssitemppeli. Myöhemmin Edo-kaudella paikkakunta kehittyi Mino-kaidō-tiereitin varren postiasemana (Inaba-juku). Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Inazawa sai kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1955. Kaupunki laajeni huomattavasti länteen vuonna 2005, kun siihen liitettiin Heiwan ja Sobien maaseutukaupungit. Se on kasvanut läheisen Nagoyan esikaupunkina, jonne on sijoittunut esimerkiksi metalli- ja tekstiiliteollisuutta. Maaseutumaisilla alueilla viljellään etenkin puuntaimia ja vihanneksia, kuten pinaattia ja munakoisoja. Siellä tuotetaan myös eniten neidonhiuspuun siemeniä ("ginnan") Japanissa.
Inazawan nähtävyyksiin kuuluu Owari Ōkunitama-jinjan pyhäkkö, joka tunnetaan ”alastonfestivaalistaan” (Kōnomiya hadaka-matsuri). Sitä on vietetty 700-luvulta saakka. Kaupungin rakennettua kulttuuriperintöä edustavat myös Yawase-kannonin, Mantoku-jin ja Shōkai-jin buddhalaiset temppelit. Inazawaa palvelevat JR Tōkain Tōkaidō-päälinja sekä Nagoya-rautateiden Nagoya-päälinja ja Bisai-linja.
Remdesiviiri

Remdesiviiri on Gilead Sciences -lääkeyhtiön kehittämä lääkeaine, joka on tarkoitettu virustautien hoitoon. Lääke pysäyttää viruksia estämällä niiden RNA-ketjujen toiminnan. Alkuaan lääke kehitettiin hepatiitti C:n hoitoon. Tämän jälkeen sitä kokeiltiin ebolan hoidossa. Kongon demokraattisen tasavallan ebolaepidemian 2018– aikana tehdyissä kliinisissä kokeissa testatuista neljästä ebolan lääkehoidosta kaksi (REGN-EB3, mAb114) havaittiin kuitenkin merkitsevästi paremmaksi kuin remdesiviiri ja ZMapp.
Remdesiviiriä on kokeiltu myös muita viruksia vastaan, kuten SARS, MERS ja SARS-CoV-2. Alustavien, vielä epävarmojen tutkimustulosten mukaan lääke saattaa auttaa joissain vaikeissa COVID-19-tapauksissa. Lääke on mukana Maailman terveysjärjestön WHO:n kokeilussa ja sitä on tutkittu satunnaistetuissa kokeissa lumelääkettä vastaan. Kiinalaisten tekemän tutkimuksen mukaan remdesiviiri ei auta vakavasti sairastuneita COVID-19-potilaita. Euroopan komissio antoi 3. heinäkuuta 2020 ehdollisen luvan käyttää remdesiviiriä EU-maissa vaikeasti sairaiden COVID-19-potilaiden hoidossa.
8. lokakuuta 2020 Euroopan komissio ilmoitti sopineensa 500 000 hoitoannoksen ostamisesta Gileadilta. Nämä Euroopan komission ostamat lääkkeet aiottiin jakaa 27 EU-maan, kuuden Balkanmaan, Ison-Britannian ja Euroopan talousalueen jäsenmaiden kesken COVID-19:n hoitoon näissä maissa.
Remdesiviirin kemiallinen kaava on C27H35N6O8P, moolimassa 602,6 g/mol ja CAS-numero 1809249-37-3.
Do It Again

Do It Again on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Pia Mian kappale, jolla vierailevat myös yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät Chris Brown ja Tyga. Sen julkaisi Interscope Records artistin debyyttistudioalbumin johdantosinglenä 4. toukokuuta 2015. Kappaleen ovat sanoittaneet Pia Mia Perez, Jerry Afemata, George Veikoso, Nic Nac, Marc Griffin sekä Tyga, joista Nic Nac myös tuotti sen. Kappale mukailee hyvin paljon J Boogin vuonna 2010 julkaistun kappaleen "Let's Do It Again" kertosäettä.
Kappale nauhoitettiin alun perin vuonna 2013, kun Perez päätti toteuttaa uudelleen J Boogin kappaleen "Let's Do It Again" oltuaan tämän esityksessä Guamissa. Myöhemmin hänen ollessa studiolla Nic Nacin kanssa Brown ja Tyga kuulivat kappaleen ja kysyivät Pereziltä jos he voisivat olla mukana sen teossa. "Do It Again" sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka kuvattiin Kalifornian Malibussa sijaitsevalla rannalla. Video julkaistiin 26. kesäkuuta 2015.
Berylliumkarbidi

Berylliumkarbidi (Be2C) on beryllium- ja karbidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää ydinvoimatekniikassa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Berylliumkarbidi on huoneenlämpötilassa keltaista tai oranssinpunaista kiteistä ainetta. Yhdiste reagoi veden kanssa, jolloin muodostuu hitaasti berylliumoksidia ja metaania. Happojen kanssa reaktio on nopeampi. Väkevät ja kuumat emäkset liuottavat ainetta, jolloin muodostuu beryllaatti-ioneja (BeO22-). Berylliumkarbidi on hyvin kovaa ja on kovuudeltaan lähellä piikarbidia.
Berylliumkarbidia valmistetaan kuumapuristamalla berylliumin ja hiilen seosta noin 900 °C:n lämpötilaan. Toinen yleisesti käytetty tapa on berylliumoksidin ja hiilen välinen reaktio yli 1 500 °C:n lämpötilassa.
2 Be + C → Be2C
2 BeO + 2 C → Be2C + CO2
Berylliumkarbidia voidaan käyttää ydinreaktorien ytimissä.
Esa Vehkaoja

Esapekka Juhaninpoika Vehkaoja (s. 21. heinäkuuta 1967) on suomalainen eversti ja puolustusvoimien tiedustelulaitoksen (PVTIEDL) johtaja.
Koulutus.
Vehkaoja on suorittanut yleisesikuntaupseerin tutkinnon vuonna 2001.
Muuta.
Vehkaojaa on kuultu asiantuntijan roolissa muun muassa hallituksen esityksissä eduskunnalle laiksi sotilastiedustelusta.
Martin Regborn

Martin Regborn (s. 1992 Huddinge) on ruotsalainen suunnistaja. 
Edinburghin MM-kilpailuissa 2024 Regborn saavutti sprintin maailmanmestaruuden. Kuopion MM-kilpailuissa 2025 Regborn saavutti pitkällä matkalla hopeaa. Jesenikin EM-kilpailuissa 2016 hän oli pitkällä matkalla kolmas. Viron EM-kilpailuissa 2022 hän voitti pitkän matkan kilpailun. Italian EM-kilpailuissa 2023 hän oli voittaneessa Ruotsin sprinttiviestijoukkueessa. Belgian EM-kilpailuissa 2025 hän oli mukana Ruotsin kolmanneksi tulleessa sprinttiviestijoukkueessa. 
Juniorien MM-kilpailuista hänellä on pitkän matkan neljäs sija Kosicesta vuodelta 2012. Regborn on voittanut urallaan yhden suunnistuksen maailmancupin osakilpailun ja sijoittunut kerran kolmanneksi.
Anna Gyldenär

Anna Gyldenär (noin 1632) oli suomalainen seikkailija. Hän oli syntynyt Espoossa, jossa hänen isänsä Antti Gyldenär oli maanomistajana. Hän joutui naimisiin erään kapteeni Antti Hochmuthin kanssa. Matkalla Ruotsissa Norrköpingissä ollessaan 1658 Gyldenär rupesi sanomaan itseänsä Kristiina-kuningattareksi, joka muka nyt palasi kotimaahan. Vangittuna hän tunnusti näin tehneensä ainoastaan kyytihevosia jouduttaaksensa ja suurempaa arvonantoa saadaksensa ja saaneensa virikkeen siten, että eräs talonpoika oli sanonut häntä kuningattaren näköiseksi. Götan hovioikeus tuomitsi hänet 28 päivän vesi- ja leipävankeuteen sekä valtakunnasta karkotettavaksi. Sen enempää ei hänestä ole tietoa.
Yhden tiedon mukaan isä omisti Espoossa Albergan tai Kilon kartanon. Toisen tiedon mukaan hänen isänsä Anders Gyldenär olisi ollut Albergan säterin omistajan Johan Gyldenärin veli.
Chosen Jacobs

Chosen Jacobs (s. 1. heinäkuuta 2001 Springfield, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Will Groverin roolista televisiosarjassa "Havaiji 5-0" (2016–2018) ja Mike Hanlonin roolista elokuvassa "Se" (2017).
Different World (Alan Walkerin kappale)

Different World on norjalaisten DJ-tuottajien Alan Walkerin, K-391:n sekä norjalaisartisti Sofia Carsonin kappale, jolla vierailee myös kiinalainen DJ-tuottaja CORSAK. Sen julkaisi Sony Music Walkerin samannimiseltä debyyttistudioalbumilta 30. marraskuuta 2018. Kappaleen on sanoittanut ruotsalainen Grammis-ehdokkaaksi päässyt lauluntekijä Shy Martin yhdessä Fredrik Borch Olsen, Gunnar Greven, Magnus Bertelsenin, James Daniel Njie Eriksenin, Kenneth Nilsenin, Marcus Arnbekin ja Mengzhou Hun kanssa. Se julkaistiin kappaleeseen liittyvän "#CreateADifferentWorld"-nimisen kampanjan ohessa, jolla Walker varoittaa ja ilmaisee huolensa ilmastonmuutoksesta. Kappale on päässyt listoille Norjassa, Ruotsissa, Suomessa, Sveitsissä, Tšekissä ja Yhdysvalloissa.
Sabine M. Gruber

Sabine M. Gruber (s. 9. helmikuuta 1960 Linz) on itävaltalainen kirjailija ja musiikkitoimittaja.
Sabine Gruber opiskeli ranskaa ja venäjää Wienin yliopistossa. Samalla hän opiskeli Wienin yliopistossa myös pianonsoittoa ja laulua. Vuosina 1980–2012 hän oli Arnold Schoenberg -kuoron jäsen. Gruber työskenteli aluksi kirjallisuuden kääntäjänä ja vuosina 1988–1993 copywriterina. Nykyään hän on freelance-kirjailija ja musiikkitoimittaja, ja asuu Klosterneuburgissa lähellä Wieniä.
Gruberin debyyttiromaani "Der Schmetterlingsfänger" julkaistiin vuonna 1999. Romaani kuvaa nuoren miespianistin rakkautta alaikäiseen soitto-oppilaaseen. Vuonna 2002 hän julkaisi teoksen "Unmöglichkeiten sind die schönsten Möglichkeiten", joka kertoo kapellimestari Nikolaus Harnoncourtin elämästä. Vuonna 2003 seurasi "Michaels Verführung", romaani, joka paljastaa mainosmaailman sisäiset mekanismit. Romaani "Kurzparkzone" (2010) on käänteinen peiliromaani, jossa Gruber kertoo epäonnistuneesta rakkaussuhteesta. Teoksen luvut voidaan kuitenkin lukea käänteisessä järjestyksessä.
Kirjailija kirjoittaa myös musiikkiesseitä aikakauslehdille sekä arviointeja konsertti- ja oopperaohjelmista. Hän on saanut vuonna 2002 tunnustuspalkinnon "Anerkennungs-preis für Literatur des Landes Niederösterreich".
Hanna Suutela

Hanna Maria Suutela (s. 29. elokuuta 1967 Helsinki) on suomalainen teatterintutkija, tietokirjailija ja käsikirjoittaja. Hän on toiminut vuodesta 2005 teatterin ja draaman tutkimuksen professorina Tampereen yliopistossa. Syyskuusta 2019 hän on toiminut myös dramaturgina Tampereen Työväen Teatterissa. Suutelasta tuli Tampereen Työväen Teatterin väliaikainen taiteellinen johtaja, kun aikaisempi johtaja Otso Kautto teatterin toimitusjohtajan ja taiteellisen johtajan tehtävistä.
Ura.
Hanna Suutela kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun yhteiskoulusta 1986 ja väitteli 1999 Helsingin yliopistossa teatteritieteen oppiaineessa. Hänen väitöskirjansa otsikko on "Millä asialla ollaan? Viimeiset kiusaukset Sakari Puurusen ohjaamana 1975–1984." Tutkijana Suutelaa on kiinnostanut muun muassa naisnäyttelijöiden asema teatterihistoriassa sekä harrastajateatteritoiminta. Vuonna 2019 Suutela toimitti ensimmäisen sairaalaklovnitoimintaa käsittelevän kokoomateoksen "Sairaalaklovnit Suomessa".
Suutela on yksi "Nahkatakkinen tyttö" -nuorisomusikaalin käsikirjoittajista. Musikaalin kantaesitys oli Vaskivuoren lukiossa 2014. Kevääseen 2020 mennessä siitä on tehty kahdeksan tuotantoa, ja se on kerännyt kiittäviä arvioita. Lisäksi Suutela on käsikirjoittanut nuorisomusikaalit "Hullu Prinssi", "Tunteellinen kone" – joka voitti Suomen harrastajateatteriliiton kantaesityspalkinnon 2021 – sekä "Lätkä The Musical".
Tunnustuksia.
Vuonna 1985 Suutela voitti toisen asteen opiskelijoille suunnatun kirjallisuusesseekilpailun Pikku-Finlandian.
Hani Hanjour

Hani Saleh Hasan Hanjour (30. elokuuta 1972 Taif, Saudi-Arabia – 11. syyskuuta 2001 Arlingtonin piirikunta, Virginia, Yhdysvallat) oli saudiarabialainen terroristi ja yksi viidestä American Airlinesin lennon 77 kaappaajasta. Hän toimi lentäjänä kyseisellä lennolla ja ohjasi lentokoneen päin Pentagonia Virginiassa.
Hanjour oli ottanut lentotunteja Yhdysvalloissa 1996 ja 1999. Ensimmäinen kurssi ei johtanut lupakirjaan, koska hän ei ollut tarpeeksi taitava. Toisella kerralla saatu lupakirja meni pois voimasta, koska hän ei esittänyt vaadittua lääkärintodistusta.
Majed Moqed

Majed Mashaan Ghanem Moqed (18. kesäkuuta 1977 Al-Nakhil, Saudi-Arabia – 11. syyskuuta 2001 Arlingtonin piirikunta, Virginia, Yhdysvallat) oli saudiarabialainen terroristi ja yksi viidestä American Airlinesin lennon 77 kaappaajasta. Hani Hanjour ohjasi koneen päin Pentagonia Virginiassa.
Chris Gascoyne

Christopher Gascoyne (s. 31. tammikuuta 1968) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Peter Barlowna saippuaooppera Coronation Streetissä. Hän on ollut mukana sarjassa vuodesta 2000 ja on seitsemäs kyseistä roolihahmoa esittänyt näyttelijä. Hän on näytellyt myös muun muassa sarjoissa "Murdochin murhamysteerit" ja "Casualty".
Nawaf al-Hazmi

Nawaf Muhammed Salim al-Hazmi (9. elokuuta 1976 Mekka, Saudi-Arabia – 11. syyskuuta 2001 Arlingtonin piirikunta, Virginia, Yhdysvallat) oli saudiarabialainen terroristi ja yksi viidestä American Airlinesin lennon 77 kaappaajasta. Yksi lennon kaappaajista oli hänen veljensä Salem. Hani Hanjour ohjasi koneen päin Pentagonia Virginiassa.