tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Metyylikloridi

Metyylikloridi on orgaaninen yhdiste (orgaaninen halogeeni), joka on normaaliolosuhteissa (0 °C) olomuodoltaan väritön kaasu. Sen molekyylikaava on CH3Cl. Metyylikloridista käytetään myös nimitystä "kloorimetaani" tai "monokloorimetaani".
Metyylikloridin moolimassa on 50,49 g/mol, sulamispiste −97,6 °C, kiehumispiste –24,2 °C, tiheys 0,92 g/cm3, liukoisuus veteen (25 °C) 0,5 g/100 ml, itsesyttymislämpötila 632 °C ja CAS-numero 74-87-3. 
Valmistus ja käyttö.
Metyylikloridia tuotetaan pääasiassa metaanin ja kloorikaasun välisellä reaktiolla. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on metanolin ja suolahapon välinen reaktio.
CH4 + Cl2 → CH3Cl + HCl
CH3OH + HCl → CH3Cl + H2O
Yhdistettä voidaan käyttää puudutukseen, orgaanisessa synteesissä, uutossa liuottimena ja kylmäaineena jäähdytyskoneissa. Metyylikloridia käytetään myös konteissa haitallisten eliöiden kulkeutumisen estämiseen maasta toiseen.
Terveysvaikutukset.
Lyhytaikainenkin altistuminen voi johtaa tajuttomuuteen sekä työhygieenistä raja-arvoa selvästi suuremmille pitoisuuksille altistuminen voi johtaa maksan, verenkiertoelimistön ja munuaisten vaurioitumiseen. Pitkäaikaisesta tai toistuvasta altistumisesta metyylikloridille voi seurata vaikutuksia keskushermostossa, johtaen käyttäytymistesteillä havaittaviin vaikutuksiin. Eläinkokeiden perusteella metyylikloridi saattaa vahingoittaa ihmisen lisääntymistä tai kehitystä.
Sivilisaatio (albumi)

Sivilisaatio on Juice Leskinen Grand Slam -yhtyeen vuonna 1982 julkaistu debyyttialbumi, joka äänitettiin Lontoossa Abbey Road -studiolla.
Kappaleet.
Sanat ja sävellykset: Juice Leskinen, paitsi kappale 7 sanat: Johann Wolfgang von Goethe. Sovitukset: Grand Slam.
A-puoli
B-puoli
M/S Star Pisces

M/S Star Pisces oli Rederi AB Sliten nimellä M/S "Kalypso" tilaama autolautta. Yhtiön mentyä 7. huhtikuuta 1993 konkurssiin konkurssipesä antoi liikenteen jatkua vielä vuoden loppuun. Viimeisen vuoronsa välillä Turku–Tukholma se ajoi 1. tammikuuta 1994.
Käyttöhistoria.
1990–1994.
Rederi AB Slite tilasi Wärtsilä Meriteollisuudelta uuden autolautan, joka pohjautuisi jo aloitettuun "Athenaan" 22. lokakuuta 1988, jotta vuokrattu M/S "Viking Sally" voitaisiin ottaa pois liikenteestä. Kun lautta alkoi olla valmis, sen rakentajatelakka joutui konkurssiin. 
Aluksista jouduttiin maksamaan lisähintaa uudelle konkurssitelakan pohjalta perustetulle Masa Yardsille, jotta laivat saatiin rakennettua loppuun. "Athena" aloitti liikennöinnin Tukholma–Maarianhamina-linjalla 24. huhtikuuta 1989 ja "Kalypso" Turun-linjan 30. huhtikuuta 1990.
1994–2022.
Rederi AB Slite meni konkurssiin vuoden 1993 puolivälissä, ja laivat huutokaupattiin. SF-Line yritti ostaa "Athenaa" tai "Kalypsoa" konkurssipesältä, mutta kaksikko siirtyikin Star Cruises -laivayhtiön omistukseen, jonka alaisuudessa laivat alkoivat tehdä risteilyjä Singaporesta. Huhtikuussa 2022 ilmoitettiin, että "Star Pisces", "SuperStar Aquarius" ja "SuperStar Gemini" aiotaan myydä romuksi. Emoyhtiön konkurssin jälkeen alus saapui Alangiin Intiaan heinäkuussa 2022 romutettaviksi.
Silmätön näkökyky

Silmätön näkökyky (engl. "eyeless vision" tai "dermo-optical perception eli DOP") tarkoittaa väitettyä paranormaalia kykyä nähdä, vaikka silmät ovat peitetyt. Tutkimusmenetelmät ovat olleet puutteelliset mutta James Randin mukaan kyse väitetyissä tapauksissa on huijauksesta.
Martin B-26 Marauder

 
Martin B-26 Marauder oli yhdysvaltalainen kaksimoottorinen keskiraskas pommikone, jota käytettiin toisessa maailmansodassa.
Glenn L. Martin Companyn valmistama kone sai huonon maineen ja lempinimen ”Widowmaker” eli ”leskentekijä” onnettomuusherkkyytensä vuoksi. Marauderia rakennettiin 5 288 kappaletta helmikuusta 1941 maaliskuuhun 1945; 522 konetta oli Ison-Britannian kuninkaallisten ilmavoimien ja Etelä-Afrikan ilmavoimien käytössä. Marauder oli ensimmäinen pommikone, jossa oli täysin elektroninen pomminpudotusjärjestelmä. Valmistuessaan koneella oli Yhdysvaltain ilmavoimien koneista suurin siipikuormitus.
Sotilaskäyttö.
Marauderit näkivät paljon toimintaa niin Euroopan kuin Aasiankin sotakentillä. Niillä pommitettiin muun muassa Saksan rautatieverkostoja ja lentokenttiä. Lisäksi Marauderit hoitivat suuren osan Tyynenmeren sodan ratkaisutaisteluiden pommituksista vuonna 1943.
Mustasta maineestaan huolimatta Marauder oli varsin tehokas pommikone, kunhan miehistöä koulutettiin tarpeeksi. Marauder oli kokemattomalle lentäjälle vaarallinen suuren laskeutumisnopeutensa ja siipiin kiinnitettyjen, raskaiden moottoreiden lisäämän kömpelyyden vuoksi. Koneen turvallisimpana paikkana pidettiin radiohuonetta, joka oli määritelty miehistön pakkolaskusuojaksi.
Marauderin suunnitteluvirheitä korjattiin vasta useiden pahojen onnettomuuksien jälkeen, mutta muutoksista huolimatta koneesta ei silti koskaan saatu täysin virheetöntä.
Bruno Gollnisch

Bruno Gollnisch (s. 28. tammikuuta 1950 Neuilly-sur-Seine) on ranskalainen akateemikko ja poliitikko. Hän on Kansallisen rintaman pääsihteeri (1995–) ja puoluehallituksen jäsen (1986–). Hän on Rhône-Alpesin edustajiston jäsen ja europarlamentaarikko. Hän oli myös Euroopan parlamentin Identiteetti, perinteet ja itsemääräämisoikeus -ryhmän johtaja vuonna 2007. Hän on europarlamentissa nykyään sitoutumaton.
Gollnisch palveli Ranskan merivoimissa, ja hän on reservin fregatinkapteeni. Hän on opiskellut Inalcossa japania ja malaijia sekä Sciences Possa valtiotieteitä, tavoitteenaan diplomaatin ura. Vuonna 1974 hän sai ulkoministeriön stipendin opiskeluun Japanissa Tokion yliopistossa. Vuonna 1978 hän väitteli oikeustieteen tohtoriksi Pariisissa. Hän opetti oikeustiedettä Metzin yliopistossa ja japania Université Jean-Moulin-Lyon-III:ssa.
Gollnisch tapasi Jean-Marie Le Penin Nanterren yliopistossa. Hänestä tuli 1984 Front nationalin Rhônen sihteeri ja 1994 puolueen varapuheenjohtaja. Hänet valittiin 1995 Lyonin kunnanvaltuustoon, 1986–1986 kaudelle kansalliskokoukseen ja 1989 Euroopan parlamenttiin. Gollnisch oli aluksi sitoutumattomien ryhmässä, kunnes hänet valittiin alkuvuodesta 2007 perustetun kansallismielisen oikeiston ryhmän johtoon.
Holokaustin kieltämissyyte.
Gollnisch tuomittiin 18. tammikuuta 2007 holokaustin kieltämisestä 5 000 euron sakkoihin ja kolmen kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen, ja lisäksi hän joutui maksamaan 55 000 euroa korvauksia. Hän kommentoi holokaustia lehdistötilaisuudessa lokakuussa 2004. 
Euroopan parlamentin sivujen mukaan Gollnisch sanoi lehdistötilaisuudessa seuraavasti:
CDI

CDI eli Capacitor discharge ignition on elektroninen sytytysjärjestelmä. Se on yleinen etenkin moottoripyörissä, ruohonleikkureissa, moottorisahoissa ja muissa pienissä moottoreissa. Viime vuosina se on yleistynyt myös autoissa. CDI käyttää kondensaattoriin latautunutta energiaa sytytystulpan kipinän tuottamiseen.
CDI tuottaa korkeamman sytytysjännitteen kuin perinteinen sytytysjärjestelmä. Näin saadaan aikaan kuumempi kipinä. CDI:ssä jännite myös nousee nopeammin, joten kipinä on lyhyempi ja siten myös sen ajoitus on tarkempi.
Pirkka (tavaramerkki)

Pirkka on Keskon omistamien päivittäistavaraketjujen tuotemerkki, kaupan oma merkki.
Ensimmäiset Pirkka-tuotteet tulivat markkinoille vuonna 1986. Helmikuussa 2013 Pirkka-tuotteita oli yli 2200. Keskon Pirkka-tuotemerkillä valmistamista tuotteista noin 80 % on elintarvikkeita.
Pirkka on mukana patentti- ja rekisterihallituksen ylläpitämässä laajalti tunnettujen tavaramerkkien luettelossa.
Historia.
Pirkka oli ensimmäinen valikoimaltaan laaja ja brändin tavoin toimiva kaupan oma merkki Suomessa. Pirkka-sarjaa K-ruokakaupoissa edelsivät Sinivalkoiset tuotteet, mutta niillä ei ollut samalla tavalla persoonallista brändimäistä olemusta kuin Pirkka-tuotteilla.
Ensimmäiset Pirkka-tuotteet olivat päivittäin käytettäviä joka kotitalouden perustuotteita, kuten leivontamargariinia, näkkileipää, hernekeittoa, pesujauhetta, vaippoja ja sampoota. Ensimmäisen viiden vuoden aikana Pirkka-sarja kasvoi 300:aan ja ensimmäisen kymmenen vuoden aikana 500 tuotteeseen. Vuonna 1996 luomutuotteet lanseerattiin Pirkka-sarjaan, luomutunnisteena oli tuolloin Luomu-leppäkerttu. Vuonna 1999 Pirkka käynnisti yhteistyön Reilun kaupan edistämisyhdistyksen kanssa, ja Pirkka Reilun kaupan kahvi lanseerattiin. Pirkka-tuotteiden pakkauksissa oli aiemmin valmiiksi painetut hintamerkinnät, mutta ne poistettiin syyskuussa 2001, jolloin myös Pirkan uusi logo otettiin käyttöön. Tämän jälkeenkin Pirkka-tuotteiden pakkausilme on uudistunut vuosina 2010, 2015 ja 2024. Vuonna 2013 Pirkka-tuotteita oli valikoimassa yli 2200, joista luomutuotteita oli lähes sata ja Reilun kaupan tuotteita noin 40.
Kari Hotakaisen romaani "Helmi" (Siltala, 2024) julkaistiin Pirkka-tuotemerkillä ja oli myynnissä vain Keskon myymälöissä.
Kritiikkiä.
Finnwatchin keväällä 2012 tekemän selvityksen mukaan muun muassa kahden omia merkkituotteita valmistavan thaimaalaisen tehtaan toiminnassa paljastui ihmisoikeuksien ja työntekijöiden oikeuksien loukkauksia.
Kesko kertoi ryhtyneensä toimenpiteisiin näiden ongelmien korjaamiseksi.
Arvioita.
Pirkka-kahvi nousi ylivoimaiseksi voittajaksi MTV3:n Makuja-sivuston kahdeksan kahvin sokkomaistelussa tammikuussa 2013.
Pirkka-sarjan kaksiteräinen partahöylä tuli Gillette Fusionin jälkeen toiseksi Yle TV1:n "Kuningaskuluttaja"-ohjelman "kolmen kovan testissä" vuonna 2011. Edellisenä vuonna Pirkka-sarjan karjalanpiirakat tulivat toiseksi samassa testissä heti Fazerin Vuoksen piirakoiden vanavedessä.
Vuonna 2012 Keskon "Pirkka"-lehti testasi kuudesta eri grillimakkarasta (HK Kabanossi Original, Pirkka A-luokan grillimakkara, Atria Wilhelm Perinteinen, Snellmanin Eetwartti, Portti UkkoPekka ja Tapola Oy:n Viiden tähden rillimakkara) parhaaksi Keskon Pirkka-makkaran.
Emanuel Thelning

Emanuel Thelning (24. tammikuuta 1767 Länsi-Götanmaa, Ruotsi – 8. toukokuuta 1831 Pietari, Venäjä) oli ruotsalaissyntyinen, Suomessa vuosina 1798–1813 vaikuttanut taidemaalari. Hänen maineikkain työnsä on vuonna 1812 valmistunut historiallista tapahtumaa esittävä "Porvoon valtiopäivien avajaiset".
Thelning opiskeli Tukholman Kuninkaallisessa taideakatemiassa (Kungliga Akademien för de Fria Konsterna) todennäköisesti Carl Gustaf Pilon sekä arkkitehti ja hovimaalari Louis Jean Desprezin johdolla. Thelning muutti Helsinkiin tiettävästi noin vuonna 1798 ja maalasi samana vuonna Vihdin kirkkoon uuden alttaritaulun, joka tuhoutui tulipalossa vuonna 1818. Hän omisti vuosina 1805–1816 Stansvikin kartanon nykyisessä Laajasalossa Helsingin lähellä.
Thelningiltä tunnetaan noin 60 maalausta ja miniatyyriä. Hän maalasi muun muassa Helsingin porvareiden ja Viaporin upseerien muotokuvia. Joukossa on yli 40 maalausta käsittävä sarja Suomen tykistörykmentin upseerien muotokuvia, joita nykyään säilytetään Ruotsin Christinelundissa. Hän maalasi myös heikkolaatuisena pidetyn kuvan Kangasalan terveyslähteestä. Suomessa Thelningin teoksia on nykyisin Cygnaeuksen galleriassa ja Kansallismuseossa. Hän maalasi myös kauppias Johan Sederholmin muotokuvan, joka kuuluu Helsingin kaupunginmuseon kokoelmiin.
Thelningin tunnetuin teos on "Porvoon valtiopäivien avajaiset 1809", jonka hän tarjoutui tekemään oma-aloitteisesti osallistuttuaan vuonna 1809 Porvoon maapäivien avajaistilaisuuteen. Hän pääsi luonnostelemaan useita maalauksen henkilöitä paikan päällä. Suurikokoinen taulu valmistui vuonna 1812, ja seuraavana vuonna Thelning muutti Pietariin saadakseen myytyä sen valtiolle. Aluksi tämä ei onnistunut, ja Thelning työskenteli piirustuksenopettajana Pietarin ruotsalaisen seurakunnan ylläpitämässä koulussa. Kun piispa Zacharias Cygnaeus nuorempi vuonna 1820 muutti Pietariin, Thelning sai hänen kauttaan yhteyden Suomen valtiosihteeri Robert Henrik Rehbinderiin. Tämä johti lopulta siihen, että keisari Aleksanteri I hyväksyi "Porvoon valtiopäivien avajaisten" lunastamisen. Thelning sai siitä palkkiona 600 ruplan vuotuisen eläkkeen. Taulu sijoitettiin Porvoon lukion taloon (nykyinen tuomiokapitulin talo), jossa se edelleen on. Thelning teki myös maalauksen Porvoon valtiopäiviin liittyneistä tanssiaisista, mutta se on sittemmin kadonnut.
Perhetausta ja hautapaikka.
Thelning puoliso oli Catharina Magdalena, joka oli kapteeni Fredrik Bergenklotin avioton tytär, Thelningin pariskunta jäi lapsettomaksi. vuonna 1831 Thelningin kuoli Pietarissa 64-vuotiaana.
Šeherazade (Rimski-Korsakov)

Šeherazade () op. 35 on Nikolai Rimski-Korsakovin säveltämä sinfoninen sarja sooloviululle ja orkesterille. Säveltäjä sai teokseen innoituksen "Tuhannen ja yhden yön saduista". Teoksen kantaesitys oli 3. marraskuuta 1888 Pietarissa Rimski-Korsakovin johdolla. Orkesterisarjan pohjalta tehtiin Rimski-Korsakovin kuoltua myös samanniminen baletti.
Juoni.
Tapahtuu 800-luvun Intiassa. Sulttaani joutuu ensimmäisen vaimonsa pettämäksi. Varmistaakseen, etteivät myöhemmät vaimot voi pettää häntä, hän ottaa joka päivä uuden vaimon, viettää yhden yön tämän kanssa ja aamun tullen teloituttaa vaimonsa. Näin jatkuu, kunnes hänen vaimokseen hankkiutuu suurvisiirin viisas tytär Šeherazaden, joka kertoo hänelle tarinaa. Joka yö, kun aamu alkaa sarastaa, Šeherazade lopettaa tarinansa jännittävään kohtaan. Sulttaani haluaa aina kuulla tarinan lopun ja siirtää Šeherazaden teloitusta seuraavalle päivälle. Kun tarinat loppuvat tuhannen ja yhden yön jälkeen, sulttaani kertoo, että on rakastunut Šeherazadeen eikä halua teloituttaa häntä.
Rimski-Korsakovin teoksen osat kuvaavat eräitä Šeherazaden kertomia tarinoita.
Sinfonia nro 3 (Schumann)

Robert Schumannin sinfonia nro 3 Es-duuri op. 97, lisänimeltään "Reiniläinen sinfonia", valmistui marras-joulukuussa 1850. Sinfonian kantaesitys oli 6. helmikuuta 1851 Düsseldorfissa säveltäjän johtamana.
Lisänimi viittaa siihen, että Schumann sävelsi teoksen pian muutettuaan Dresdenistä Reinin varrelle Düsseldorfiin. Teoksen perustunnelman tulkitaan usein heijastelevan "reiniläistä iloisuutta". Schumann itse sanoi teoksen syntyneen Kölnin tuomiokirkon tekemän vaikutuksen inspiroimana. Lisänimi on siis kuvaava, vaikka se ei olekaan peräisin säveltäjältä. Sen sijaan ei olisi Schumannin teosten hengen mukaista pitää teosta ohjelmallisena musiikkina: teos ei kuvaa Reinin ympäristöä vaan heijastelee Schumannin saamia vaikutelmia.
Osat.
Teoksessa on normaalin neljän osan sijaan viisi osaa:
Pitkät kihlajaiset

Pitkät kihlajaiset ("Un long dimanche de fiançailles") on Jean-Pierre Jeunet'n ohjaama ranskalainen elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2004. Elokuva perustuu Sébastien Japrisotin vuonna 1993 ilmestyneeseen samannimiseen romaaniin.
Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 21. tammikuuta 2005.
Juoni.
Ensimmäisen maailmansodan aikana viisi sotilasta tuomitaan kuolemaan itsensä tahallisesta silpomisesta. Heidät lähetetään ei-kenenkään-maalle Ranskan ja Saksan juoksuhautojen väliin. Vaikuttaa siltä, että he kaikki kuolivat myöhemmin syttyneessä taistelussa, mutta erään kuolemaantuomitun sotilaan, Manechin, kihlattu Mathilde ei usko tämän kaatuneen. Luopumatta toivosta hän alkaa seurata vihjeitä selvittääkseen mitä rintamalla tapahtui. Mathildea ajaa eteenpäin usko siihen, että Manech tulee takaisin, sillä ennen sotaan lähtöään Manech takoi heidän kotikirkkonsa kelloon kirjaimet "MMM" eli "Manech Aime Mathilde" (Manech rakastaa Mathildea. Lausuttaessa ranskan sana "aime" kuulostaa samalta kuin kirjain "m".)
Tutkiessaan tapahtunutta Mathilde saa selville myös muiden neljän kuolemaantuomitun tarinat ja yksityisetsivän avulla yrittää selvittää kaikkien viiden kohtalon.
Tarinaa kerrotaan sekä Mathilden näkökulmasta vuonna 1920 että rintamalta muutama vuosi aiemmin.
Palkinnot.
Oscar-palkinnot
BAFTA-palkinnot
Broadcast Film Critics Association
Chicago Film Critics Association
César-palkinnot
Dallas-Fort Worth Film Critics Association
Florida Film Critics Association
Golden Globe
Quadrophenia

Quadrophenia on brittiläisen rockyhtye The Whon kuudes studioalbumi ja toinen rockooppera, joka julkaistiin marraskuussa 1973.
Albumin tarina sijoittuu vuosien 1964–1965 Lontooseen, jossa mod-tyyli kukoisti. Tarina keskittyy Jimmy-nimiseen teiniin, joka kokee tarinan aikana psykologisia ja sosiaalisia muutoksia ottaessaan ensiaskelia aikuisuuteen. Albumin nimi viittaa neljään persoonatyyppiin, jotka vastaavat albumin päähenkilön vaihtelevia persoonallisuuksia (”Kovanaama”, ”Romantikko”, ”Hullu”, ”Kerjäläinen-Tekopyhä”). 
Vuonna 1979 valmistui albumiin löyhästi pohjaava elokuva "Quadrophenia – 60-luvun kapinalliset", jossa esiintyivät muiden muassa Phil Daniels ja Sting.
Päähenkilön neljä persoonaa.
Päähenkilön Jimmyn neljä persoonallisuutta symboloivat myös The Whon jäseniä.
Suluissa persoonan nimi suomeksi ja siihen liittyvä teemalaulu sekä The Whon jäsen, jota persoonatyyppi symboloi.
Kappaleet.
Levy 1.
A-puoli
B-puoli
Levy 2.
A-puoli
B-puoli
The Who by Numbers

The Who By Numbers on brittiläisen rockyhtye The Whon lokakuussa 1975 julkaistu seitsemäs studioalbumi. Levyä hallitsevat alakuloiset teemat, kuten Pete Townshendin omaelämäkerralliset tilitykset alkoholiongelmistaan. Esimerkkinä voidaan mainita kappale ”However Much I Booze”, jonka solisti Roger Daltrey kieltäytyi laulamasta, koska hän piti sitä liian henkilökohtaisena. Näin ollen kappaleen laulaa itse Townshend.
Kaksimielisestä sanoituksestaan tunnettu kappale ”Squeeze Box” julkaistiin singlenä, ja se muodostui hitiksi nousten brittilistan sijalle 10. tammikuussa 1976.
Albumin kansi on yhtyeen basistin John Entwistlen piirtämä.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Majakkalaiva Plevna

Majakkalaiva Plevna oli suomalainen koneeton majakkalaiva. Sen rakensi turkulainen W:m Crichton &amp; co vuonna 1892. Aluksen mitat olivat 29 x 6,9 x 2,1 metriä, uppoama 223 tonnia. 
Alus sijoitettiin aluksi Nahkiaisen matalikolle Merenkurkkuun. Siinä oli kaksi öljykäyttöistä valolaitetta sekä höyrykattila sumusireeniä ja ankkurivinssiä varten. Aluksessa oli myös purjeet, joskin yleensä sen toi paikalleen ja haki telakalle hinaaja. Kuten tapa oli, alus sai nimen "Nahkiainen" sijoituspaikkansa mukaan. Majakkalaivana sen miehitys oli päällikkö, kaksi perämiestä ja viisi miestä. 
Vuonna 1900 se siirrettiin Plevnan matalikolle Kemin ulkopuolelle ja sai uuden nimen "Plevna", joka 1930-luvulla suomalaistettiin muotoon "Kemi". Alukseen vaihdettiin samaan aikaan kaasuvalomajakka. Se oli viimeinen vanhanaikainen koneeton majakkalaiva.
Alus poistettiin majakkalaivan tehtävistä vuonna 1956, kun tilalle saatiin Rauman edustalta vapautunut modernimpi höyrykonekäyttöinen alus. Vanhempaa alusta kutsuttiin laitoksen sisäisessä kielenkäytössä tsaarinaikaisella nimellään, ettei se sekaantuisi uudemman kanssa. 
Poistettu majakkalaiva muutettiin asuntolaivaksi ja se sai väliaikaisen nimen "MKH 4". Pian se sai uuden nimen "Kuohu" ja siitä tehtiin merenmittaajien asunto- ja piirustussalialus, jota hinasi perässään toinen entinen majakkalaiva eli tukialus "Pauha". Miehitys kasvoi nyt liki viisinkertaiseksi: miehistöä tuli entisen neljän sijaan yhdeksäntoista henkeä. 
Vuonna 1978 yhdistelmä hajosi: "Pauha" siirtyi työskentelemään Saimaalle, kunnes vuonna 1979 uudet tukialukset "Linssi" ja "Sesta" valmistuivat. 
"Pauha" tuhoutui Venäjän puolella Suomenlahdella matalikolle ajelehdittuaan syksyllä 1980 ja Kuohu romutettiin samoihin aikoihin.
Sutemi

Sutemi on japanilainen budōkäsite, joka liittyy hyökkäämiseen japanilaisissa kamppailulajeissa. Se on päättäväisyyttä ja sitoutumista hyökkäämiseen, silläkin uhalla että hyökkääjä asettaa itsensä alttiiksi vastustajan vastahyökkäykselle tai muulle tekniikalle, oman suojauksen avautuessa, ja vaikka siitä voisi äärimmäisenä seurauksena olla oma vahingoittuminen tai jopa kuolema.
Hätäraketti

Hätäraketti on erityisvalmisteinen punaista valoa levittävä rakettiammus, jolla ilmaistaan merihätää ja pyydetään apua. Se laukaistaan kädestä tai ammutaan merkinantopistoolilla, ja se kohoaa tyypistä riippuen noin 60 - 400 metrin korkeuteen, jolloin siinä oleva laskuvarjo aukeaa ja raketti leijuu hitaasti alaspäin. Paloaika vaihtelee 40 sekunnista jopa hiukan yli minuuttiin, tyypistä riippuen. Punaisia hätäraketteja ja punasoihtuja on tarkoitus käyttää pimeän aikaan, oranssisavuja valoisalla.
Merihädän ilmaisemiseen on olemassa myös erityisiä käsisoihtuja, joita käytetään hätämerkin antamiseen näköetäisyydeltä, sekä savurasia, joka sytytettynä heitetään veteen, jossa se kehittää paksua oranssinväristä savua. Savurasia on hyödyllinen lähinnä päiväsaikaan tehdyissä ilmaetsinnöissä.
Kaikissa tyypeissä on sisäänrakennettu laukaisumenetelmä, joka vaihtelee painettavasta tai vedettävästä erityisellä raapaisupinnalla sytyttämiseen. Tämän kaltaisia räjähde- ja palonarkoja valmisteita kutsutaan pyroteknisiksi hätämerkinantovälineiksi.
Hätäraketin aiheeton käyttö on rangaistavaa. Hätäraketin perusteettomasti laukaissut joutuu korvaamaan hälytyksestä viranomaisille aiheutuvat, usein huomattavat kulut.
Ajatus (vuosikirja)

Ajatus on Suomen filosofisen yhdistyksen vuosikirja. Se on ilmestynyt lähes vuosittain vuodesta 1926, sen lisäksi sarjassa on julkaistu joukko erikoisnumeroita. Vuodesta 2016 vuosikirjan päätoimittajana on ollut Arto Laitinen, ja sen toimittajiin ja toimitusneuvostoon kuuluu filosofian tutkijoita eri yliopistoista.
Nykyisin "Ajatus"-vuosikirjassa julkaistaan lähinnä suomen- ja ruotsinkielisiä artikkeleita, mutta aiemmin siinä on julkaistu artikkeleita myös muun muassa englannin ja saksan kielillä. Yhdistyksen varsinainen kansainvälinen julkaisusarja on vuodesta 1935 ilmestynyt "Acta Philosophica Fennica".
Vuosikirjassa julkaistaan tieteellisiä filosofisia artikkeleita, Suomen filosofisen yhdistyksen kokousesitelmiä, väitösluentoja (lectioita) sekä kirja-arvosteluja. Sen lisäksi vuosikirjassa on julkaistu joitakin käännöstekstejä. "Ajatus" noudattaa referee-menettelyä: toimitukselle tarjotut artikkelit – lukuun ottamatta kokousesitelmiä ja väitösluentoja – arvioidaan nimettömästi. Arviointi kestää noin kolme kuukautta.
Historia.
Vuonna 1873 perustettu Suomen filosofinen yhdistys sai oman tiedejulkaisunsa vuonna 1926. Tuolloin puheenjohtajana toimi Helsingin yliopiston teoreettisen filosofian professori Arvi Grotenfelt. Julkaisua oli kuitenkin suunniteltu jo paljon aikaisemmin: sen perustaminen oli ollut esillä jo 1905 ja 1911, ja sitä varten oli kerätty ennakkotilauksia vuonna 1915. Hanke lykkäytyi osin sota-ajan vuoksi.
Alkuvaiheessa vuosikirjan niteitä julkaistiin vaihtelevasti 1–3 vuoden välein. Taukoja oli esimerkiksi talvisodan aikana ja jatkosodan jälkeen. Vuosina 1948–1956 niteitä julkaistiin vain joka toinen vuosi. Vuodesta 1983 niteitä on julkaistu joka vuosi.
Alkuvaihessa "Ajatuksessa" julkaistiin enimmäkseen saksalaismallista filosofiaa, ja paljon muun muassa psykologian alaan nykyisin luettavaa aineistoa. 1930- ja 1940-luvuilla huomio kääntyi vähitellen analyyttisen perinteen mukaisiin logiikkaa ja (luonnon)tiedettä kosketteleviin kysymyksiin. Ohjelmallisesti "Ajatus" ei edusta mitään tiettyä filosofista suuntaa, ja viime aikoina sisältö on uudelleen monipuolistunut. Esimerkiksi niteen 61 (2004) teemana oli fenomenologia. Aiemminkin on julkaistu yhtä lailla pragmatismia ja marxilaista filosofiaa (39/1983). Filosofian historiaa on käsitelty usein vuosikirjan historian varrella.
"Ajatuksen" sisältö oli alussa suomenkielistä. Numerossa 6 (1933) julkaistiin ensimmäiset ruotsin- ja saksankieliset artikkelit. Myöhemmin on julkaistu lukuisia englanninkielisiä artikkeleita (ensimmäiset niteessä 15/1948), ja jopa yksi ranskankielinen artikkeli (Mikel Dufrenne, 36/1976). Viimeinen kansainvälinen nide oli nro 39 (1983), jonka jälkeen "Ajatusta" on julkaistu jälleen vain suomeksi ja ruotsiksi.
Monissa varhaisissa niteissä julkaistiin varsin laajoja artikkeleita, jopa yli 100-sivuinen. Nykyisin suositeltu enimmäispituus on 30 sivua.
Sisältöä.
Eräitä tunnettuja artikkeleita:
Sarjassa julkaistuja monografioita:
Awaken the Guardian

Awaken The Guardian on Fates Warning -yhtyeen kolmas albumi. Kitaristi Victor Arduinia jo edellisen albumin kiertueella korvannut Frank Aresti on otettu yhtyeeseen vakiojäseneksi. Albumi oli myös laulajan John Archin viimeinen työ yhtyeen kanssa. "Awaken the Guardian" vie kuuntelijan raskaiden riffien ja loppumattomien kitarasoolojen maailmaan. John Archin ääni on parhaimmillaan ja se onkin albumin paras ase. Koko yhtye oli kehittynyt valtavasti kolmen vuoden aikana ja albumista tuli yksi progressiivisen metallin kulmakivistä. Sanoitukset käsittelevät henkistä maailma ja elämää kuoleman jälkeen mytologisessa ilmaisussa ja niillä pyritään esittää myös sanomaa, joka koskee nykyistä elämää. Esimerkkinä mainittakoon kappale ”Guardian”, joka on omistettu fyysisesti ja henkisesti rajoittuneille ihmisille.
Joni Pyysalo

Joni Pyysalo (s. 2. toukokuuta 1974 Turku) on suomalainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko ja kulttuuritoimittaja.
Pyysalon esikoisteos, runokokoelma "Jätän tämän pimeän kalustamatta" sai Suomen Kirjailijaliiton esikoiskirjapalkinnon vuonna 2001 ja oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas. Pyysalon novellikokoelma "Ja muita novelleja" (2011) oli Runeberg-palkintoehdokas. Vuonna 2013 Pyysalo sai WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinnon työstään kirjallisuuden hyväksi.
Elämä ja ura.
Pyysalo valmistui filosofian maisteriksi Turun yliopistosta vuonna 1999 pääaineenaan kotimainen kirjallisuus. Hänen pro gradu -työnsä aiheena oli Laura Sointeen sadut. Hän on työskennellyt "Suomen Kuvalehden" kirjallisuuskriitikkona ja Yleisradion freelancer-kulttuuritoimittajana. Pyysalo on myös opettanut luovaa kirjoittamista Turun yliopistossa.
Pyysalo on Jarkko Laineen seura ry:n puheenjohtaja ja oli perustamassa joka toinen vuosi haastavalle, kotimaiselle kaunokirjalliselle teokselle myönnettävää 10 000 euron suuruista Jarkko Laine -palkintoa.
Oppimisaihio

Oppimisaihio tai oppisisältö (engl. learning object, LO) tarkoittaa rajattua digitaalista ja verkon kautta jaeltavaa oppimateriaalikokonaisuutta, jonka käytössä korostuu havainnollisuus, oppijan oma toiminta, kuten tiedonhankinta ja tiedonrakentaminen sekä oppimisaihioiden soveltaminen ja uudelleenkäyttö eri tilanteissa.
Oppimisaihioiden piirteitä.
Oppimisaihioiden käyttö liitetään erityisesti tietoverkkoja hyödyntävään opetukseen, mutta ne eivät ole välttämättä sidoksissa siihen, vaan kyse on myös tietystä oppimateriaalien olemusta ja käyttöä koskevasta näkemyksestä.
Aihioita pidetään sisällöllisesti ja pedagogisesti avoimina eli niiden ei oleteta sitoutuvan kovin tiukasti tiettyyn pedagogiseen teoriaan, sisältöön ja käyttöyhteyteen.
Rakenteellisesti ja sisällöllisesti oppimisaihiot ovat modulaarisia, toisin sanoen ne ovat ympäristöstään rajattuja ja itsenäisesti käytettäviä. 
Oppimisaihioiden toteutuksissa voidaan hyödyntää hypermediaa, hypertekstiä tai multimediaa.
Uudelleenkäytettävyyteen liittyy aihioita kuvailevan metadatan tuottaminen ja liittäminen niiden yhteyteen, jotta aihioiden tulevat käyttäjät pääsevät nopeasti selville niiden sisällöstä ja käytön ehdoista. Toiveikkaimmat uskovat oppimisaihioiden muodostavan maailmanlaajuisen, verkkopohjaisen materiaalivarannon. Materiaalejaan jakanut yhteisön jäsen saisi käyttää vapaasti kaikkia varannon oppimateriaaleja. Vaikka oppimisaihioiden tarjoamat uudet mahdollisuudet kuulostavat lupaavilta, liittyy niiden käyttöön silti monia avoimia kysymyksiä ja ei-toivottuja tausta-ajatuksia. Vallitsevan oppimisaihioinnostuksen rinnalla on aihioajattelua kohtaan esitetty kärkevääkin kritiikkiä. Kritiikki on kohdistunut ennen kaikkea aihioiden taustalla vaikuttaviin käsityksiin tiedosta ja oppimisesta. Ratkaisua odottavia kysymyksiä liittyy myös uudelleenkäytettävyyteen, räätälöintiin ja kustannustehokkuuden tavoitteluun.
Oppimisaihioihin liittyvä oppimiskäsitys.
Oppimisaihioiden sanotaan olevan pedagogisesti avoimia. Ne toimivat opetuksessa osana hyvinsuunniteltua oppimisympäristöä. 
Niitä siis pidetään jossain määrin pedagogisten jäsennysten yläpuolella olevina jäsennyksinä tai rakenteina.Niihin sisältyy kuitenkin ajatus oppimateriaalin ja siis välillisesti opittavan aineksen tai sisällön osittamisesta suhteellisen pieniin osiin.
Oppimisaihioita suositellaan käytettäväksi niin, etteivät ne pirstaloi oppimisen sisältöä ja prosessia.
Niiden käytössä korostetaan sisältöjen kytkemistä yhteyksiinsä ja oppijan aktivointia. Niihin liitetään tieteelle ominaisia toimintamalleja, kuten hypoteesien muodostamista ja testausta sekä tiedonrakentelua.
Oppimisaihiot voivat toimia myös tiedonlähteinä. Niiden sisältö ei siis saa olla liian yksinkertaistettua tai pelkistettyä, jotta ne menestyisivät tässä tehtävässä muiden potentiaalisten tiedonlähteiden rinnalla.
Luonnollinen hevostaito

Luonnollinen hevostaito on hevosten kouluttamis- ja käsittelykonsepti. Sen tavoite on kommunikoida hevosen "ehdoilla" eli tavoilla, jotka hevonen vaistomaisesti ymmärtää. Luonnolliseen hevostaitoon kuuluu tärkeänä osana kehonkielen käyttäminen.
Perusperiaatteet.
Luonnollisesta hevostaidosta on olemassa lukemattomia muunnelmia, mutta lyhyesti sen voi tiivistää seuraaviin periaatteisiin: 
On olemassa kahdenlaista vahvistamista:
"Esimerkki": Hevonen ohjataan trailerin luokse, ja sitä kehotetaan menemään sen sisälle. Hevonen vastaa komentoon menemällä sisään. Sille annetaan omena. Omena on tällöin palkinto komentoon vastaamisesta myönteisesti. 
"Esimerkki": Hevosen säkää painetaan, ja hevonen siirtyy pois. Näin paine poistuu. Ei-toivottu, epämiellyttävä paine vähenee; tämä on palkintona oikeanlaisesta käyttäytymisestä. Tätä menetelmää käytetään usein luonnollisen hevostaidon koulutustekniikoissa.
Hevosen kehonkieli.
Hevoset kommunikoivat toistensa kanssa käyttämällä kehon kieltä sekä erilaisia ääniä. Kehon kieli on näistä kommunikaatiotavoista tärkeämpi. Korvillaan, silmillään, ilmeillään, ihollaan, takajaloillaan ja häntiensä liikkeillään hevoset näyttävät, mitä tuntevat. Hevoset purevat ja potkivat erittäin harvoin varoittamatta siitä ennakkoon. Ensin ne varoittavat, sitten uhkaavat ja vasta sitten toteuttavat uhkauksen. 
Silmät kertovat hevosen ajatuksista. Silmien ilmeestä voi tunnistaa, onko hevonen epävarma, vihainen tai toisaalta ystävällinen ja täynnä luottamusta. Korvien liike kertoo paljon siitä, mitä hevonen tuntee. Eteenpäin suunnatut korvat ovat merkki siitä, että hevonen on hyvän tuulinen, tarkkaavainen ja utelias. Sivulle kääntyneet korvat puolestaan kertovat, että hevonen torkkuu, on väsynyt tai pitkästynyt. Jännittyneet ja taaksepäin kääntyneet korvat ovat merkki vihaisuudesta. Todella raivostuneen hevosen merkki on se, että hevonen laskee päänsä alas, lähes maahan asti ja heiluttaa sitä edestakaisin. Korvat osoittavat taaksepäin ja ovat tiukasti pätä vasten. Tarkkaavainen hevonen kääntää usein korvansa taaksepäin ja kuuntelee ihmisen puhetta. Näin se kertoo olevansa hereillä ja valmiina uusiin koitoksiin. 
Hevonen viestittää myös takajalkoja nostelemalla. Liike on pieni, mutta selvästi havaittavissa. Hevosten kielellä tämä pieni jalkojen nostaminen tarkoittaa: mene pois! Hevonen voi viestittää erilaisia aikomuksiaan äännähdyksillä. Ne hirnahtelevat, tuhahtelevat ja korskuvat eri tavoin. Hirnahdusten ja muiden eleiden samanaikaisuus määrittävät viestien merkityksiä.
Alkiorakkula

Alkiorakkula eli blastokysta on nisäkkään yksilökehityksen vaihe. Nisäkkään yksilökehityksessä tsygootti jakautuu yhä uudelleen ja uudelleen muodostaen kompaktin morulan. Sen syntymisen aika on lajikohtainen, ihmisellä tämä tapahtuu noin 54 tunnin ikäisenä. Alkiosta kehittyy ensin morula eli solurykelmä. Noin 8-soluvaiheessa tapahtuu kompaktio, jossa morulan pinnan solut kiinnittyvät tiiviimmin yhteen. Kehityksen seuraavassa vaiheessa alkion sisälle muodostuu nesterakkula nimeltä blastoseeleontelo. Blastoseeleontelon synnyttyä alkiota kutsutaan alkiorakkulaksi. Alkiorakkulan jälkeisiä vaiheita ovat mm. gastrulaatio ja neurulaatio. Kehitys alkiorakkulavaiheeseen asti kestää noin neljä päivää ja tapahtuu alkion uloimman kerroksen, zona pellucidan, glykoproteiinivaipan sisällä. 
Alkiorakkulan syntyminen.
Kompaktissa morulassa on kaksi erillistä solukkoa: pintakerros (trofoblastit) ja sisäkerros (sisäsolumassa). Kompaktion jälkeen trofoblastisolujen välille syntyy tiiviitä liitoksia, jolloin solut alkavat pumpata natriumioneja soluvälitilaan. Osmoosin ansiosta alkion sisälle muodostuu laajeneva nesterakkula eli blastoseeleontelo. Blastoseeleontelon synnyttyä alkiota kutsutaan alkiorakkulaksi. Sisäkerroksen solut jäävät alkiorakkulan reunaan, blastoseeleontelon ja trofoblastisolukerroksen väliin. Myöhemmin nämä solut muodostavat sikiön kaikki solutyypit sekä istukan ja sikiökalvojen rakenteita. Ne myös stimuloivat trofoblastisolujen jakautumista. 
Kiinnittyminen kohdun seinämään.
Matkalla kohtuun alkiorakkulan uloin kerros eli "zona pellucida" estää alkiorakkulaa kiinnittymästä munanjohtimen seinämiin. Kohdussa alkiorakkula kuoriutuu ulos zona pellucidasta prosessissa, jossa trofoblastien erittämä trypsiini tekee reiän zona pellucidaan. Tällöin alkiorakkula pääsee vapaasti kasvamaan ja kiinnittymään kohdun seinämään. 
Kiinnittymisprosessin aloittaa trofoblastien ulkopinnan proteiinien, L-selektiinien, kiinnittyminen kohdun seinämän solujen hiilihydraattiketjuihin. Tämä hidastaa alkiorakkulan liikettä ja lopulta pysäyttää sen, jolloin varsinainen kiinnittyminen alkaa. 
Trofoblastikerroksen kosketettua kohdun seinämää se alkaa nopeasti jakautua sisempään kerrokseen (solut sytotrofoblasteja) ja ulompaan kerrokseen (solut synsytiotrofoblasteja). Ulomman kerroksen mikrovillukset työntyvät kohdun epiteeliin ja raivaavat siihen aukon proteolyyttisten entsyymien avulla. Kiinnityttyään kohdun seinämään alkiorakkulan sisäsolumassa liikkuu kohti kiinnittymiskohtaa. Alkion pinnassa alkiorakkulan onteloon päin olevat solut litistyvät kerrokseksi jota kutsutaan hypoblastiksi. Tästä kerroksesta kehittyy endodermi.
Raili Kauppi

Raili Marjatta Kauppi (10. huhtikuuta 1920 Helsinki – 1. elokuuta 1995 Tampere) oli suomalainen filosofi ja Tampereen yliopiston filosofian professori. Kauppi nimitettiin vuonna 1963 Tampereen yliopiston kirjasto-opin lehtoriksi ja vuonna 1969 filosofian professoriksi. Hän jäi eläkkeelle 1985. Hän oli Pohjoismaiden ensimmäinen naispuolinen filosofian professori. Vuodesta 1963 Kauppi oli 20-vuotisen kirjastouransa Helsingissä jälkeen 22 vuotta opettajana sittemmin Tampereen yliopistoksi muuttuneessa Yhteiskunnallisessa Korkeakoulussa, jossa hän hoiti aluksi kirjasto-opin lehtorin virkaa ennen filosofian alan professorinimitystään.
Kaupin vanhemmat olivat pankinjohtaja Juho Kauppi ja Alina Matilda Laine. Kauppi pääsi ylioppilaaksi 1938, valmistui filosofian kandidaatiksi 1949, lisensiaatiksi 1956 ja väitteli tohtoriksi 1961. Hän oli Helsingin kaupunginkirjaston virkaa tekevä amanuenssi 1942–1946, vakinainen amanuenssi 1946–1950, opiskelunneuvoja 1950–1960, Kallion sivukirjastonjohtaja 1960–1961, tilapäinen apulaiskirjastonjohtaja 1961–1963, Yhteiskunnallisen korkeakoulun, sittemmin Tampereen yliopiston kirjasto-opin lehtori 1963–1969, filosofian dosentti 1964, virkaa tekevä filosofian professori 1966–1969, professori 1969, Helsingin yliopiston teoreettisen filosofian assistentti, viran sijainen 1962–1963 ja dosentti 1964.
Kauppi oli kansainvälisesti tunnustettu Leibnizin ja intensionaalisen logiikan asiantuntija. Hän johti pitkään Filosofian iltoja Tampereen kaupunginkirjastossa.
Faction

Faction oli porvoolainen rockyhtye. Se toimi vakituisemmin vuosina 1967–1972, satunnaisesti sen jälkeenkin, ja oli suosittu erityisesti Porvoossa. Sen ohjelmistoon kuului Creamin kappaleita, joita sen sanotaan tulkinneen "väkevästi". Yhtyeen jäseniä olivat kitaristi ja laulaja Rabbe ”Urho” Fredriksson (k. 1997), basisti Tage ”Toote” Lindberg ja rumpali Hegge Söderholm (k. 2009).
Yhtye voitti Popmuusikot ry:n jäsenilleen 30. marraskuuta 1970 Helsingin Kulttuuritalolla Popmuusikot ry:n järjestämät ensimmäiset amatööripopyhtyeitten SM-kilpailut. Yhtyeen jäsenet saivat jokainen palkinnoksi kolme itse valitsemaan LP-­levyä. Finaalissa olivat mukana myös Blue Joint, Elonkorjuu, Faction, Isojako, Kolera ja Waterloo. Suosikissa kirjoittanut Hellevi Jussila vähätteli kilpailun merkitystä. Seuraavassa numerossa oli Jussilan tekemä Factionin kolmesivuinen haastattelu, jossa yhtye kertoi osallistuneensa kilpailuun Popmuusikot ry:n pyynnöstä ja saaneensa voiton ansiosta lisää esiintymisiä. Factionin ainoat levytykset olivat kilpailujen finalistien kokoomalevyllä "Popmestarit" (1971) julkaistut kappaleet ”Computer Brain” ja ”Uguru”. Söderholm soitti myöhemminkin Porvoossa 1990-luvun alussa perustetussa uudessa Holdersissa ja 2000-luvun alussa perustetussa yhtyeessä The British Standard äkilliseen kuolemaansa saakka.
Faction esiintyi Ruisrockissa elokuussa 1971.
Lippuakara

Lippuakara ("Laetacara curviceps") tai lippukirjoahven on kirjoahveniin kuuluva kala ja varsin suosittu akvaariokala, joka sopii myös seura-akvaarioon.
Koko ja ulkonäkö.
Lippuakaran pituus on noin 8 cm ja se on sinikuvioinen. Sukupuolet ovat varsin samannäköiset, tosin uroksen selkä- ja peräevän takaruodot ulottuvat pyrstöevän yli. Naaraan evät ovat lyhyemmät. Lippuakara muistuttaa nuorena ruostekirjoahventa, varsinkin kun molempien värit ovat hailakat nuorena ja kaupan stressaavissa tilanteissa.
Alkuperä.
Lippuakara elää Amazonian joenpoukamissa.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Lippuakara on käytökseltään rauhallinen. Laji kutee kiville.
Vesiolot ja ravinto.
Lippuakara syö sekaravintoa; pakastettu liharuoka kuten vesikirput ja surviaisentoukat, sekä kasvisravinto lisänä ovat hyväksi. Muiden jokikalojen tavoin se viihtyy happamassa, pehmeässä vedessä; sopiva pH on 6,0–7,0 ja lämpötila 22–26 °C.
Forever (Kissin kappale)

Forever on yhdysvaltalaisen hard rock-yhtye Kissin kappale ja singlejulkaisu. Se on seitsemäs raita yhtyeen vuonna 1989 ilmestyneellä studioalbumilla "Hot in the Shade", ja kappaleen ovat säveltäneet Kissin rytmikitaristi ja laulaja Paul Stanley sekä laulaja-lauluntekijä Michael Bolton.
”Foreverista” muodostui Kissin suurin hitti yli kymmeneen vuoteen. Kappale nousi Billboardin singlelistalla Yhdysvalloissa kahdeksannelle sijalle, minkä johdosta siitä tuli yhtyeen ensimmäinen Top 20-listasijoitukseen Yhdysvalloissa yltänyt kappale sitten vuoden 1979, jolloin ”I Was Made for Lovin’ You” nousi samaisella listalla sijalle 11. ”Forever” on toistaiseksi yhtyeen viimeinen kahdenkymmenen parhaan kappaleen joukkoon Billboardin listalla noussut julkaisu. Billboardin varsinaisen singlelistan ohella ”Forever” nousi sijalle 17 Billboardin Hot Mainstream Rock Tracks-kategoriassa. Billboardin listoilla ”Foreveria” paremmin on menestynyt ainoastaan yhtyeen alkuperäisen rumpalin Peter Crissin tulkitsema balladi ”Beth”, joka nousi seitsemännelle sijalle vuonna 1976. Kappeesta kuvattiin myös musiikkivideo, joka nousi valtavan suosituksi Music Televisionilla. Kappaleen video valtasi kärkipaikan Music Televisionin toivotuimpien musiikkivideoiden listalla useita kertoja perättäin. Musiikkivideolla nähdään yhtyeen jäsenet - Paul Stanley, basisti-laulaja Gene Simmons, soolokitaristi Bruce Kulick ja rumpali Eric Carr - esittämässä kappaletta suuressa, tyhjässä huoneessa. Vaikka Simmons esiintyy kappaleen videolla, todellisuudessa albumille päätyneessä lopullisessa versiossa kappaleen bassoraidan soittaa Bruce Kulick.
”Foreverin” niittämästä suosiosta huolimatta "Hot in the Shadesta" tuli Kissin ensimmäinen albumi sitten vuoden 1982 "Creatures of the Nightin", joka ei saavuttanut platinalevymyyntiä. 
Kappaleen esiintyminen Kissin diskografiassa.
"Forever" löytyy seuraavilta albumeilta;
Avoin tietosanakirja

Avoin tietosanakirja on tietosanakirja, joka on avoimesti kenen tahansa saatavilla, hyödynnettävissä, muokattavissa ja jaettavissa mihin tahansa käyttötarkoitukseen. Avoin tietosanakirja lisensoidaan avoimella lisenssillä, joka antaa luvan käyttää sisältöä edellä kuvatulla tavalla.
Tunnetuin ja laajin avoin verkkotietosanakirja on Wikipedia.
Therese Borssén

Therese Borssén (s. 12. joulukuuta 1984 Rättvik) on ruotsalainen alppihiihtäjä.
Borssén laskee lähinnä tekniikkalajeja, etenkin pujottelua. Hän sijoittui Torinon olympialaisissa kahdeksanneksi pujottelussa. MM-kilpailujen pujottelussa hän on ollut viides Bormiossa 2005 ja seitsemäs Åressa 2007. Ensimmäisen voittonsa alppihiihdon maailmancupissa hän saavutti 29. joulukuuta 2006 Semmeringin pujottelukilpailussa.
Starflower

Starflower oli Porista lähtöisin oleva, vuonna 2001 perustettu rockyhtye. Se julkaisi debyyttialbuminsa "Moment in the Sun" vuonna 2006. Levyn julkaisijana toimi ruotsalainen levy-yhtiö Music is My Girlfriend. Vuoden 2007 kesäkuussa "Moment in the Sun" julkaistiin myös Taiwanissa. Julkaisijana toimi taipeilainen levy-yhtiö Silent Agreement. 
Starflowerin toinen albumi "Ceasefires" julkaistiin 10. maaliskuuta 2010 (KHY Suomen Musiikki). Albumin ensimmäinen single "You King" julkaistiin 27. marraskuuta 2009. Kolmas ja viimeinen albumi "The Sea Is The Harbour" julkaistiin vuonna 2012. Julkaisijana toimi Karkia Mistika Records.
Sarah Schleper

Sarah Schleper (s. 19. helmikuuta 1979 Glenwood Springs, Colorado) on yhdysvaltalainen, nykyään Meksikoa edustava alppihiihtäjä.
Ainoan voittonsa maailmancupissa hän saavutti Lenzerheiden pujottelussa keväällä 2005. Yhteensä hänellä on maailmancupissa neljä palkintopallisijaa. Arvokisoissa hän on osallistunut kuusiin olympialaisiin (1998, 2002, 2006, 2010, 2018, 2022) ja yhdeksiin MM-kisoihin (2001–2021). Paras sijoitus MM-kisoissa on seitsemäs tila Bormion pujottelussa 2005. Olympialaisissa hän sijoittui parhaimmillaan kymmenenneksi Torinon pujottelussa 2006.
Schleper jätti kauden 2006–2007 väliin polvileikkauksen vuoksi ja kauden 2007–2008 väliin raskauden vuoksi. Hän lopetti uransa vuonna 2012, mutta teki paluun kaudelle 2014–2015 saatuaan Meksikon kansalaisuuden.
Ensimmäisen kerran uransa lopetettuaan hänen viimeiseksi maailmancupin kilpailuksi jäi Lienzissä 29. joulukuuta 2011 laskettu pujottelukilpailu. Avauskierroksen laskunsa puolivälissä hän pysähtyi ja otti poikansa syliin ja laski maaliin. Sarah Schleper on viisinkertainen Yhdysvaltain mestari. Neljä tuli pujottelusta ja yksi suurpujottelusta.
Men Nguyen

Men "The Master" Nguyen (s. 30. joulukuuta 1954, Phan Thiết, Vietnam) on vietnamilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Seitsenkertaista WSOP-voittajaa pidetään yleisesti yhtenä kaikkien aikojen parhaista turnauspelaajista. Vuosien 2000 ja 2004 välillä hän sijoittui rahasijoille yli 120 turnauksessa ja on urallaan voittanut yli 80 turnausta. "Card Player" -lehti on valinnut Nguyenin vuoden pelaajaksi vuosina 1997, 2001, 2003 ja 2005.
Varhaiset vuodet.
Nguyen lopetti koulunkäynnin 13-vuotiaana vuonna 1967 ja alkoi työskennellä linja-autonkuljettajana. Alkuvuodesta 1978 hän purjehti yhdessä 87 muun kanssa pakoon kommunistihallintoa Malesian Pulau Besariin. Samana vuonna hän sai poliittisen turvapaikan Yhdysvalloista ja asettui asumaan Los Angelesiin, Kaliforniaan. Yhdysvaltain kansalainen Nguyenista tuli vuonna 1986.
Pokerinpeluun Nguyen aloitti vuonna 1984 Las Vegasissa, Nevadassa. Aluksi hävittyään satoja dollareita, hän sai lempinimen "Money Machine", mutta oppi pelin ja voitti ensimmäisen turnauksensa vuonna 1987. Pokerivoitoillaan Nguyen avasi kuivapesulan ja huonekaluliikkeen, mutta myi ne pois vuonna 1990 koska ne vaativat liikaa aikaa ja eivät kannattaneet riittävän hyvin. Liiketoimiensa ansiosta hän kuitenkin tutustui moniin muihin vietnamilaisiin, joista osasta tuli hänen oppilaitaan. Näitä olivat muun muassa hänen serkkunsa David "The Dragon" Pham ja Minh Nguyen.
Vuonna 1987 Nguyen meni naimisiin Tuyet Van Nguyenin kanssa. Pariskunnalla on kahdeksan lasta (kolme poikaa ja viisi tyttöä). Kolme tyttäristä on syntynyt 22. joulukuuta neljän vuoden välein.
Pokeriammattilaisena.
Nguyen tunnetaan monien pokeriammattilaisten oppi-isänä. Benny Binionin pojanpojan Benny Binion Behnenin mukaan Nguyen on kouluttanut enemmän turnausvoittajia kuin kukaan muu alalla. Hän saa myös osuuden oppilaidensa pokerivoitoista itselleen.
Vuonna 1991 eräs Nguyenin oppilaista antoi tälle lempinimen "The Master" (Mestari) ja nykyään hänet tunnetaankin laajalti nimellä "Men the Master". Nguyen lahjoittaa osan turnausvoitoistaan hyväntekeväisyyskohteisiin Vietnamissa ja hän rakennutti lastentarhan maahan vuonna 1996.
Kesäkuussa 2010 Nguyenin turnausansiot ylittivät 9,7 miljoonaa dollaria.
World Series of Poker.
Nguyen on voittanut urallaan seitsemän World Series of Poker -turnausta (enemmän on viidellä pelaajalla). Hän on ollut rahasijoilla kaikkiaan 67 kertaa. Tätä enemmän rahasijoja on vain Phil Hellmuthilla (77). WSOP:n pääturnauksessa Nguyen on parhaimmillaan ollut neljäs (1996).
World Poker Tour.
WPT-turnauksista Nguyenilla ei ole toistaiseksi voittoja. Hän on selvinnyt finaalipöytään kolme kertaa (ja pelannut kaksi kertaa kutsuturnauksen finaalipöydässä). Gold Strike World Poker Openin WPT-turnauksessa tammikuussa 2008 hän oli kolmas (palkintosumma 241 193 dollaria).
Martinianus

Sextus Marcius Martinianus (k. 325) oli Rooman keisari heinäkuusta syyskuun 18. päivään 324. Itä-Rooman augustus Licinius teki hänestä nimellisesti Länsi-Rooman augustuksen kärsittyään tappion Konstantinus Suurta vastaan 3. heinäkuuta 324. Ennen keisariksi nimittämistään Martinianus oli ollut Liciniuksen hovin "magister officiorum".
Liciniuksen kärsittyä tappion Krysopoliksen taistelussa Martinianus joutui Konstantinuksen vangiksi. Aluksi Konstantinus lähetti Martinianuksen vankeuteen Kappadokiaan, mutta vuonna 325 Konstantinus päätti antaa teloittaa Liciniuksen ja Martinianuksen.
Joan Plowright

Joan Ann Plowright (sukunimi avioliitossa Olivier; 28. lokakuuta 1929 Brigg, Lincolnshire, Englanti – 16. tammikuuta 2025) oli englantilainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Hänet aateloitiin dameksi vuonna 2004. Hänen puolisonsa oli näyttelijä Laurence Olivier.
Ura.
Joan Plowright tunnettiin pitkään teatterinäyttelijänä, ja vuonna 1961 hän voittikin Tony-palkinnon roolistaan Broadway-näytelmässä "A Taste of Honey". Sen lisäksi hän teki menestyksekkään elokuvauran ja hänen kuuluisimpia elokuviaan ovat "Kun hymy hyytyy" ("The Entertainer", 1960), jossa vastanäyttelijänä oli tuleva aviomies Laurence Olivier, "Kolme sisarta" ("Three Sisters", 1970), "Rakastan sinut kuoliaaksi" ("I Love You To Death", 1990), "Ville Vallaton" ("Dennis the Menace", 1993), "Hotelli Sorrento" ("Hotel Sorrento", 1995), "Tulipunainen kirjain" ("The Scarlet Letter, 1995"), "Jane Eyre – salattu rakkaus" ("Jane Eyre", 1996), "Vuodet Picasson kanssa" ("Surviving Picasso", 1996), "101 dalmatialaista" ("101 Dalmatians", 1996) ja "Teetä Mussolinin kanssa" ("Tea with Mussolini", 1999).
Vuonna 2014 Plowright ilmoitti lopettavansa näyttelijän uransa, sillä hän oli tuolloin sokeutunut lähes täysin.
Yksityiselämä.
Plowright oli naimisissa Laurence Olivierin kanssa vuodesta 1961 aina Olivierin kuolemaan vuoteen 1989 asti. Pariskunnalla oli kolme yhteistä lasta.
Marisa

Marisa on naisen etunimi. Se on alun perin italialainen yhdistelmä nimistä Maria sekä Lisa, Louise tai Elisa.
Marisasta on eri kielissä käytetty myös muotoja "Marissa", "Marise" tai ainakin hollannissa "Maryse". 
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Marisa-nimi on Suomessa annettu 1900-luvun alusta vuoteen 2025 menessä yhteensä hieman yli 400 lapselle. Heistä hieman yli 200 on 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä. Nimi ei ole päässyt suomalaiseen nimipäiväkalenteriin.
Verner Korsbäck

Verner Valentin (Verner V.) Korsbäck (vuoteen 1921 asti Henriksson; 25. lokakuuta 1910 Korsnäs – 25. maaliskuuta 1981 Vaasa) oli suomalainen poliitikko ja RKP:n kansanedustaja vuosina 1948–1972.
Pohjanmaalla Korsnäsissä syntynyt Korsbäck kävi kansanopiston ja valmistui agrologiksi 1933. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1937. Korsbäck valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1941. Hän suoritti kasvatusopillisen tutkinnon vuonna 1945. Korsbäck meni vuonna 1948 naimisiin Brita Kristina Woivalinin kanssa.
Korsbäck edusti kansanedustajana vuosina 1948–1962 Vaasan läänin eteläistä ja vuosina 1962–1972 Vaasan läänin vaalipiiriä. Hän toimi vuosina 1962–1963 Karjalaisen I hallituksen toisena maatalousministerinä. Korsbäck oli presidentin valitsijamies neljästi (1950, 1956, 1962, 1968) ja kuului Suomen YK-valtuuskunnan jäsenistöön.