tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Simpukkabegonia

Simpukkabegonia ("Begonia conchifolia") on begoniakasvien (Begoniaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Simpukkabegonia voi kasvaa jopa yli 30 senttimetrin korkuiseksi. Se kukkii varhain keväällä. Simpukkabegonian kukat ovat valkoisia ja vaaleanpunaisia.
Andy Delmore

Andrew J. Delmore (s. 26. joulukuuta 1976 LaSelle, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Delmore pelasi NHL:ssä yhteensä 283 ottelua, joissa hän teki 43 maalia ja keräsi 58 syöttöpistettä. Tehopisteitä hänelle kertyi NHL-uran aikana 101.
Delmore edusti NHL-urallaan Philadelphia Flyersia, Nashville Predatorsia, Buffalo Sabresia sekä Columbus Blue Jacketsia. Tällä hetkellä Delmore toimii Toledo Walleyen apuvalmentajana.
Kongonkuultomonni

Kongonkuultomonni ("Pareutropius debauwi") eli kongonlasimonni on kuultomonnien (Schilbeidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä tavataan makeissa, trooppisissa vesissä. Kongonkuultomonni on levinnyt lähinnä Afrikkaan. Sen suurin tavattu pituus on 12,6 senttimetriä.
Miroslav Forman

Miroslav Forman (s. 15. elokuuta 1990 Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Forman laukoo vasemmalta. Hänen pelinumeronsa on 88.
Brian Ferlin

Brian Ferlin (s. 3. kesäkuuta 1992 Jacksonville, Florida) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan 7 NHL-ottelua ja 85 AHL-ottelua. NHL-urallaan Ferlin merkkautti tililleen 0 maalia ja 1 syöttöpisteen. Boston Bruins varasi Ferlinin vuonna neljännellä kierroksella.
Ura.
Ferlin siirtyi Boston Bruinsin organisaatioon kaudelle 2014–2015. Hän kuitenkin pelasi suurimmaksi osaksi AHL:n Providence Bruinsin riveissä. Ferlin pelasi Providencen paidassa kolme kautta ennen siirtymistä Bakersfield Condorsiin. Hän lopetti uransa vuonna 2017.
Tiger Williams

David James ”Tiger” Williams (s. 3. helmikuuta 1954 Weyburn, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilja, joka pelasi vasempana laitahyökkääjänä.
Ura.
Toronto Maple Leafs varasi Tiger Williamsin numerolla 31. Williams debytoi NHL:ssä kaudella 1974–1975 Toronton riveissä. Kesken NHL-kauden 1979–1980 hän siirtyi Vancouver Canucksiin. Seuraava kausi, 1980–1981 oli sekä maaleissa (35) että tehopisteissä (62) mitattuna Williamsin NHL-uran paras. Kauden 1984–1985 hän pelasi Detroit Red Wingsissä, mutta teki vain 11 pistettä 55 ottelussa ja siirtyi kesken kauden Los Angeles Kingsiin. Tiger Williamsin viimeinen kausi NHL:ssä oli 1987–1988.
Williams pelasi urallaan 962 runkosarjaottelua ja teki niihin pisteet 241+272=513. Hän on 3966 runkosarjan jäähyminuutillaan NHL:n kaikkien aikojen eniten rangaistusminuutteja kärsinyt pelaaja. Williamsin jäähyisin kausi oli 1986–1987, jolloin hän istui 358 minuuttia. NHL:n pudotuspelejä hän pelasi urallaan 95 ja keräsi niissä 455 jäähyminuuttia.
Pelaajauransa jälkeen Williams toimi kaudella 1992-1993 rullakiekkojoukkue Vancouver Voodoon päävalmentajana ja kaudella 1997–1998 BCHL-liigassa pelaavan Merritt Centennials-joukkueen omistajana.
Sinister 2

Sinister 2 on vuonna 2015 julkaistu Ciaran Foyn ohjaama yliluonnollinen kauhuelokuva. Elokuvan pääosia näyttelevät James Ransone ja Shannyn Sossamon.
Texas-EP

Texas-EP on Haloo Helsinki! -yhtyeen EP-levy, joka julkaistiin 17. toukokuuta 2018.
Sateesta aurinkoon

Sateesta aurinkoon on Hausmyllyn studioalbumi, joka julkaistiin 2005.
Shripad Yesso Naik

Shripad Yesso Naik (; s. 4. lokakuuta 1952) on intialainen poliitikko, joka on toiminut joogasta ja luontaislääkinnästä vastaavana valtioministerinä vuodesta 2014. Naik johtaa AYUSH-ministeriötä, jonka alaisuuteen kuuluu ayurveda-, jooga-, naturopatia-, unani-, siddha- ja homeopatiatiedon ja koulutuksen levittäminen. Vuonna 2019 hänestä tuli puolustusministeriön valtioministeri, minkä lisäksi hän säilyttää aikaisemman virkansa joogaministerinä. Intian parlamentin alahuoneessa Naik on vaikuttanut viiden kauden ajan vuodesta 1999, minkä lisäksi hän on hoitanut useita valtioministerin tehtäviä eri ministeriöissä Atal Bihari Vajpayeen hallituksessa.
Naik onnistui perustamaan sata luontaislääkintäsairaalaa ympäri Intiaa vuonna 2017, joiden tulisi työllistää 4000 AYUSH-lääkäriä. Intian sisäministeriön hyväksynnällä Naik ilmoitti vuonna 2018 perustavansa ayurvedalaitokset Intian uusiin lääketieteellisiin instituutteihin ja muutamiin rajavartioston sairaaloihin. Hänen johtamaansa ministeriötä on syytetty pseudotieteellisten väitteiden levittämisestä.
Kaverinkaverinkaveri

Kaverinkaverinkaveri on Hausmyllyn studioalbumi, joka julkaistiin 2007.
In Sonus Veritas

In Sonus Veritas on Hausmyllyn studioalbumi, joka julkaistiin 2008 "Seiska"-lehden kanssa. Albumin materiaali pelastettiin tuhoutuneelta kovalevyltä, ja se julkaistiin Spotifyssä ja iTunesissa vuonna 2016.
Elina Mead

Elina Mead (s. 1959) on suomalainen kirjailija, kielenkääntäjä ja kulttuurihistorioitsija. Hänen esikoisteoksenaan ilmestyi Sanasadon kustantama romaani "Vihreä leski ja huutolaispoika", jonka julkistamistilaisuus järjestettiin 10. lokakuuta 2014. Teos keskittyy Joel Lehtosen nuoruuteen; Lehtonen oli henkilönä kiehtonut kirjailijaa vuodesta 1977, jolloin Pekka Tarkka teki hänestä väitöskirjansa. Meadin romaania seurasi saman kustantamon kustantama novellikokoelma "Hallanvaara" (2016).
Mead käänsi suomeksi Chelsea Handlerin teoksen "Elämäni vaakatasossa" (2014; ).
Lorenzo Olarte Cullen

Lorenzo Olarte Cullen (8. joulukuuta 1932 Ponteareas, Galicia, Espanja – 2. helmikuuta 2024) oli espanjalainen lakimies ja poliitikko Kanariansaarilta. 
Olarte Cullen suoritti kandidaatin tutkinnon oikeustieteessä Universidad Complutense de Madrid -yliopistosta vuonna 1955. Hän aloitti poliittisen uransa vuonna 1973 Francon aikana. Hän oli vuosina 1974–1979 Kanariansaarien neuvoston jäsen. Vuonna 1977 hän oli perustamassa Kanarian unioni -puoluetta ja toimi sen johtajana perustamisen jälkeen. Puolue lopetettiin seuraavana vuonna kun se sulautui Demokraattisen keskustan unioniin (UCD).
Olarte Cullen toimi puolueen johtajan Adolfo Suárezin neuvonantajana vuoden 1979 tammikuuhun. Hän oli lentoyhtiö Aviacon johtajana 1980–1982, joka jälkeen hän toimi erilaisissa poliittisissa tehtävissä Kanariansaarilla.
Olarte Cullen valittiin Kanariansaarien Kanarian parlamentin hallituksen johtajanaksi vuonna 1988 ja hän oli virassa 1988–1991. Tämän jälkeen hän oli varapuheenjohtaja ja matkailuneuvoja 1995–1999.
Vuonna 2014 hänet valittiin Demokraattisen keskusta-koalition johtajaksi ().
Bernardino Rivadavia

Bernardino de la Trinidad González Rivadavia y Rivadavia (20. toukokuuta 1780 – 2. syyskuuta 1845) oli Argentiinan ensimmäinen presidentti. Maata kutsuttiin tuolloin nimellä Rio de la Platan yhdistyneet provinssit. Presidentin tehtäviä hän hoiti 8. helmikuuta 1826 – 27. kesäkuuta 1827 välisenä aikana.
Iso-Britannia yritti tehdä invaasion Buenos Airesiin vuonna 1806, ja Rivadavia kunnostautui aktiivisena vastarinnan organisoijana. Vuonna 1810 hän oli aktiivinen vallankumouksellinen ja itsenäisyysliikkeen jäsenenä hän oli mukana perustamassa uutta hallintoa. Ollessaan Buenos Airesin johtajana hän kiinnitti huomiota kaupungin uudenaikaistamiseen. Kadut päällystettiin, ja niille asennettiin katuvalaistus. Lisäksi hän kiinnitti huomiota sivistysoloihin: kaupunkiin perustettiin yliopisto, teatteri sekä luonnontieteellinen museo.
Argentiinaan yritettiin luoda Rivadavian kaudella perustuslakia. Provinssien edustajat eivät voineet lakia hyväksyä, vaan lakiehdotus hylättiin. Tapahtuman johdosta Rivadavia erosi tehtävästään ja muutti Espanjaan. Hän vieraili Argentiinassa vuonna 1834, mutta nyt hänet pakotettiin lähtemään maasta lähes välittömästi. Viimeisenä toiveenaan hän esitti, että hänen maallisia jäännöksiään ei koskaan palautettaisi Buenos Airesiin.
Nykyään Rivadaviaa pidetään Argentiinan ensimmäisenä presidenttinä, vaikka kaikki provinssit eivät hänen asemaansa hyväksyneet eikä hän hoitanut läheskään koko virkakautta. Nykyään maan presidentin virkaanastujaisissa käytettävää seremoniallista tuolia nimitetään Rivadavian tuoliksi, vaikka se ei koskaan Rivadavialle kuulunutkaan.
Liberaalit historioitsijat arvostavat Rivadaviaa korostaen hänen sivistyshankkeitaan ja että hän erotti kirkon valtiosta. Kriitikoiden mielestä hän oli liian brittiläismielinen päästäen brittituotteet vapaasti Argentiinaan mikä näivetti maan omaa tuotantoa. Häntä arvostellaan myös maan ulkomaisen velanoton käynnistäjänä.
Rivadavian viimeistä toivetta ei kunnioitettu. Hänen maalliset jäännöksensä kuljetettiin vuonna 1857 takaisin Argentiinaan. Siellä ne otettiin vastaan kunnianosoituksin ja sijoitettiin mausoleumiin.
Þorkell Sigurbjörnsson

Þorkell Sigurbjörnsson (16. heinäkuuta 1938 Reykjavík – 30. tammikuuta 2013 Kópavogur) oli islantilainen säveltäjä. Hän aloitti musiikin opiskelun Reykjavíkissa ja lähti sitten Yhdysvaltoihin, jossa sai maisterin arvon sävellyksessä vuonna 1961 opiskeltuaan Kenneth Gaburon ja Lejaren Hillerin johdolla. Hän osallistui myös kesäkursseille Darmstadtissa, Nizzassa ja Tanglewoodissa.
Þorkell toimi Islannin säveltäjäliiton puheenjohtajana vuosina 1983–88. Hän oli yksi nimensä mukaisesti uuteen musiikkiin keskittyneen Musica Nova -ryhmän johtajista. Hän opetti Reykjavíkin musiikkikorkeakoulussa ja Islannin taideyliopistossa.
Þorkell tunnetaan parhaiten hengellisestä kuoromusiikistaan, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös lukuisia orkesteriteoksia, viisi jousikvartettoa, elektronista musiikkia ja Bayreuthissa vuonna 2004 kantaesitetty kamariooppera "Grettir". Þorkell sai Hamlinen yliopistosta kunniatohtorin arvon vuonna 1999. Hän oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.
Sun Ice

Sun ice oli jäätelövalmistaja Pietarsaaresta.
Historia.
Vuonna 1928 Oskar Sundell myi Pietarsaaren torilla ensimmäiset Suomessa kaupallisiin tarkoituksiin valmistetut jäätelöt.
Yhtiö aloitti valtakunnallisen markkinoinnin 1994 uuden tehtaan valmistuttua.
Saarioinen osti Sun Icen osakekannan vuonna 1997. Ostohetkellä yhtiön markkinaosuus oli lähes kahdeksan prosenttia. Liikevaihto oli vuonna 1996 50 miljoonaa markkaa, ja henkiilöstön määrä noin 50.
Sun Icen valikoimaan kuului vajaat 70 jäätelöä. Tunnetuimpia jäätelöitä olivat Muumi- sekä gourmetjäätelöt.
Saarioinen myi Sun Icen tuotemerkin Ingmanille vuonna 2002. Jäätelön valmistus jatkui Pietarsaaressa alihankintatyönä heinäkuuhun 2002 saakka, jonka jälkeen tuotanto siirtyi Ingmanille Sipooseen. Vuonna 2002 jäätelötehdas työllisti Pietarsaaressa 30 henkilöä.
Laguiole

Laguiole on kunta Ranskan eteläosassa Aveyronin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 53 kilometriä Rodezin kaupungista koilliseen.
Laguiole on antanut nimen alueella valmistettavalle laguiole juustolle. Juustoa valmistetaan aubrac-rotuisten lehmien maidosta. Kunnan keskustassa sijaitsevalla "Place du Foiraililla" on Georges Guyotin vuonna 1947 tekemä veistos aubrac härästä. Kunnassa valmistetaan ruokailuvälineitä ja erityisesti Laguiole-veitset ovat laajalti tunnettuja. Veitsiä on valmistettu 1800-luvulta lähtien, ja niille on Laguiolessa myös museo.
Kunnan nähtävyyksiä ovat keskiaikaiset linnat "Château de la Boissonnade" ja "Château d'Oustrac", jotka molemmat kuuluvat Ranskan historiallisten monumenttien listalle. Listalle kuuluu myös Saint-Matthieun kirkko.
Azuqueca de Henares

 Azuqueca de Henares on kunta Guadalajaran maakunnassa Espanjassa. Väkiluku oli 34 685 vuonna 2018.
Henriette Roland Holst

Henriëtte Goverdina Anna Roland Holst-van der Schalk (o.s. van der Schalk; 24. joulukuuta 1869 Noordwijk – 21. marraskuuta 1952 Amsterdam) oli alankomaalainen runoilija sekä kansainvälisesti kuuluisa sosialistinen ajattelija ja poliitikko.
Roland Holst oli lähtöisin varakkaasta porvarisperheestä. Hän julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa "Sonnetten en Verzen in Terzinen geschreven" vuonna 1896 ja nai samana vuonna taidemaalari Richard Roland Holstin. Roland Holstin tärkeä innoittaja oli englantilainen runoilija ja ajattelija William Morris, jonka vaikutuksesta hänestä tuli sosialisti. Roland Holst toi poliittiset ihanteensa esiin runokokoelmissaan "De nieuwe geboort" (1902) ja "Opwaartsche wegen" (1907). Historiallisen näytelmänsä "Thomas More" (1912) hän omisti sosiaalidemokraattiselle teoreetikolle Karl Kautskylle. Hän julkaisi vuonna 1902 myös marxilaisen tutkimuksen "Kapitaal en Arbeid in Nederland" (”Pääoma ja työvoima Alankomaissa”).
Roland Holst liittyi yhdessä aviomiehensä kanssa vuonna 1897 Sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen (SDAP). Hän kuului puolueen äänenkannattajan "De Tribunen" toimituskuntaan ja edusti SDAP:n jyrkkää vasemmistosiipeä, joka irtautui vuonna 1909 omaksi kilpailevaksi puolueekseen. Vuonna 1915 Roland Holst perusti lyhytikäisen Vallankumouksellisen sosialistisen liiton, jota hän myös edusti samana vuonna sodanvastaisten sosialistien kansainvälisessä tapaamisessa, Zimmerwaldin kokouksessa. Hän kannatti alkuaan lokakuun vallankumousta ja oli Alankomaiden kommunistisen puolueen (CPN) perustajajäsen. Vierailtuaan vuonna 1921 Neuvosto-Venäjällä Kominternin kolmannen kongressin puhujana hän kuitenkin pettyi neuvostojärjestelmän väkivaltaisiin ja sortaviin piirteisiin. Hän toi pettymyksensä esiin runokokoelmassaan "Heldensage". Hän erosi CPN:stä vuonna 1927.
Luovuttuaan kommunismista Roland Holst kääntyi tolstoilaisen ja gandhilaisen pasifismin ja humanismin sekä kristillisen sosialismin kannattajaksi. Toisen maailmansodan aikana hän tuki Alankomaiden vastarintaliikettä ja kirjoitti maanalaisissa kirjapainoissa painettuja vastarintarunoja. Sodan jälkeen hän nautti kotimaassaan arvostusta yli puoluerajojen.
Roland Holst kirjoitti elämäkerrat Jean-Jacques Rousseausta (1912), Lev Tolstoista (1930), Romain Rollandista (1946) ja Mahatma Gandhista (1947). Vuonna 1949 hän kirjoitti omaelämäkertansa.
Haukur Tómasson

Haukur Tómasson (s. 1960) on islantilainen säveltäjä. Hän sai vuonna 2004 Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon kamarioopperastaan "Gudrún's 4th Song". Muihin hänen saamiinsa palkintoihin kuuluu muiden muassa useita Islannin musiikkipalkintoja.
Haukur sai maisterinarvon Kalifornian yliopistosta (San Diego). Hän omisti viulukonserton (1997) Sigrún Eðvaldsdóttirille ja CAPUT Ensemblelle.
Tomaso Antonio Vitali

Tomaso Antonio Vitali (1663–1745) oli italialainen säveltäjä ja viulisti. Hän meni isänsä, Giovanni Battista Vitalin kanssa Modenaan vuonna 1674 ja sai tältä todennäköisesti viulunsoiton opetusta. Sävellyksessä hänen opettajanaan oli Antonio Maria Pacchioni. Hän työskenteli d'Esten suvun hoviorkesterissa vuosina 1675–1742, ensin viulistina, sitten johtajana. Vitalin omien oppilaiden joukossa olivat Evaristo Abaco ja Jean-Baptiste Senaillé. Hänen kaikki sävellyksensä ovat soittimellisia. Hänen soolo- ja triosonaateissaan kuuluvat säveltäjän isältä ja Arcangelo Corellilta omaksutut vaikutteet.
Esko Kaarakka

Esko Juhani Kaarakka (23. tammikuuta 1929 Kemi – 28. lokakuuta 1970 Seinäjoki) oli suomalainen taidemaalari ja -graafikko. 
Esko Juhani Kaarakka syntyi kemiläiseen lääkäriperheeseen vuonna 1929. Hän opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa vuosina 1950–1951 sekä Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1952–1956 ja 1959–1960. Ulkomailla hän suoritti opintoja Karlsruhessa, Kööpenhaminassa ja Pariisissa. Kaarakka osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyyn vuonna 1962 ja oli edustettuna Suomen taideakatemian kolmivuotisnäyttelyssä vuonna 1965.
Hopeapeili-lehdessä 27/1968 kerrottiin Kuukauden taiteilijaksi valitusta Kaarakasta. Sen mukaan taiteilija eli vahvasti omassa maailmassaan. Kaarakan tuotanto oli kappalemäärällä mitattuna harvaa, ja ideoiden toteutus kypsyi vuosia, mutta tekeminen oli pääasia, ulkomaailmasta viis.
Hopeapeilin jutun aikaan Kaarakka asui jo Seinäjoella, mutta hän ehti asua ja vaikuttaa myös Mikkelissä ja Haapavedellä, joissa molemmissa hän toimi piirustuksen opettajana. Kaarakka oli aviossa Eeva Sollan kanssa.
Taskuvaras (vuoden 1953 elokuva)

Taskuvaras ("Pickup on South Street") on Samuel Fullerin käsikirjoittama ja ohjaama film noir -tyylinen mustavalkoinen rikoselokuva vuodelta 1953. Sen pääosia näyttelevät Richard Widmark, Jean Peters, Thelma Ritter ja Murvyn Vye.
Juoni.
New Yorkin rantojen rähjäisissä netissä asustava taskuvaras (Widmark) nappaa naiselta (Peters) kukkaron joka sisältää mikrofilmattuja salaisuuksia. Pian häntä jahtaavat sekä poliisit että maata uhkaavat kommunistit.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1990, että pienillä budjeteilla toiminut Fuller on tähän elokuvaan kerrankin saanut tasavahvan näyttelijäkaartin, josta vahvimpana nousee esiin pääosan esittäjä Widmark.
End of the Night

End of the Night on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen The Doorsin kappale yhtyeen esikoisalbumilta "The Doors" (1967). Kappale ja osa sen sanoituksista saivat inspiraatiota vuoden 1932 ranskalaisesta novellista "Niin kauas kuin yötä riittää", jonka on kirjoittanut Louis-Ferdinand Céline.
Montpeyroux (Aveyron)

Montpeyroux on kunta Ranskan eteläosassa Aveyronin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 48 kilometriä Rodezin kaupungista koilliseen.
Kunnan nähtävyyksiä on 1300-luvulta peräisin oleva linna "Château du Bousquet". Se sijaitsee noin viiden kilometrin päässä kunnan keskustasta. Linna on sijainnut keskiaikaisten pyhiinvaeltajien käyttämällä reitillä. Linna on yksi parhaiten säilyneistä aikakautensa linnoista Ranskassa, ja se kuuluukin historiallisten monumenttien luetteloon.
Bozouls

Bozouls on kunta Ranskan eteläosassa Aveyronin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 22 kilometriä Rodezin kaupungista koilliseen.
Kylä on rakennettu pienen Dourdoujoen muovaaman kanjonin reunalle, jonka nimi on "Trou de Bozouls". Kylän suojana olleen linnan paikalle on rakennettu pyhän Fausten kirkko.
Sugar Honey Ice &amp; Tea

Sugar Honey Ice &amp; Tea on englantilaisen rock-yhtyeen Bring Me The Horizonin kappale. Kappale julkaistiin amo-albumin kolmantena singlenä 26. heinäkuuta 2019.
Kappale kertoo yhteiskunnasta ja erityisesti suvaitsemattomuudesta muiden mielipiteitä kohtaan, eikä niinkään kuvaa albumin teemana olevaa rakkautta.
Bank of Canada

Bank of Canada () on Kanadan keskuspankki. Vuonna 1934 annetulla lailla perustetun pankin toiminta alkoi 1935. 
Pääkonttori sijaitsee Ottawassa. Pankin pääjohtaja on Stephen S. Poloz. Keskuspankin toiminta on Kanadan talousministerin ohjauksessa.
Pankki kuuluu maailman keskeisimpien, rahajärjestelmän vakautta turvaavien keskuspankkien joukkoon ja on jäsen Financial Stability Boardissa.
Jan Dismas Zelenka

Jan Dismas Zelenka (16. lokakuuta 1679 Louňovice – 22. joulukuuta 1745 Dresden) oli böömiläinen barokkimusiikin säveltäjä. Hän toimi suurimman osan urastaan Dresdenissä hovimuusikkona. Sekä Johann Sebastian Bach että Georg Philipp Telemann tunsivat hänet ja arvostivat hänen musiikkiaan. Hän sai opetusta Johann Fuxilta ja Antonio Lottilta. Zelenka soitti hoviorkesterissa kontrabassoa ja auttoi sairastelevaa Johann David Heinichenia orkesterin johtamisessa. Heinichenin kuoltua Zelenka ei saanut tämän asemaa, mikä oli hänelle suuri pettymys.
Zelenkan musiikki on kokeellista, eivätkä hänen keinonsa aina ole ajalleen ominaisia. Hänen tuotantoonsa kuuluu triosonaatteja, muuta soitinmusiikkia ja kuoroteoksia. HOASM luonnehtii Zelenkaa säveltäjänä suuresti aliarvostetuksi.
Intian keskuspankki

Reserve Bank of India on Intian keskuspankki. Pankki on perustettu 1. huhtikuuta 1935. 
Keskuspankki oli alkujaan yksityisesti omistettu ja sen päätoimipiste oli Kalkutassa. Pankki siirtyi Mumbaihin vuonna 1937. Pankin kansallistamisen seurauksena (1949) pankki on ollut Intian valtion omistuksessa. Pankin pääjohtaja on Shri Shaktikanta Das.
Pankki kuuluu maailman keskeisimpien, rahajärjestelmän vakautta turvaavien keskuspankkien joukkoon ja on jäsen Financial Stability Boardissa.
Calmont (Aveyron)

Calmont on kunta Ranskan eteläosassa Aveyronin departementissa Occitanien alueella. Kunnasta käytetään myös nimeä Calmont-de-Plancatge. Se sijaitsee noin 19 kilometriä Rodezin kaupungista lounaaseen.
1400-luvulta peräisin olevasta linnasta on jäljellä sen päätorni. "Château de Calmont" oli aikanaan alueella vaikuttaneen Arpajonin suvun linna, jolla pystyttiin hallitsemaan lähiseutua. Calmont on ollut tunnettu markkinapaikkana sekä hampuntuotantostaan. Kylässä on yhä useita 1400-luvulta peräisin olevia osittain puurakenteisia taloja.
Holst

Holst tai von Holst on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
De Nederlandsche Bank

De Nederlandsche Bank on Alankomaiden keskuspankki. Nykyään se on osa Euroopan keskuspankin johdolla toimivaa Euroopan keskuspankkijärjestelmää (EKPJ).
Vuonna 1864 perustetun keskuspankin pääkonttori sijaitsee Amsterdamissa. Pankin pääjohtaja on Klaas Knot.
Pankki kuuluu maailman keskeisimpien, rahajärjestelmän vakautta turvaavien keskuspankkien joukkoon ja on jäsen Financial Stability Boardissa.
Champion Hillin taistelu

Champion hillin taistelu () eli Bakers Creekin taistelu oli 16. toukokuuta 1863 käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu. Taistelussa kohtasivat Unionin armeijan kenraalimajuri Ulysses S. Grantin johtamat 32 000 miestä sekä Konfederaation armeijan kenraaliluutnantti John C. Pembertonin 23 000 miestä. Taistelu päättyi Unionin voittoon ja Konfederaation vetäytymiseen kohti Vicksburgia.
Italian pankki

Banca d’Italia (kirjaimellisesti: "Italian pankki") on Italian keskuspankki. Nykyään se on osa Euroopan keskuspankin johdolla toimivaa Euroopan keskuspankkijärjestelmää (EKPJ). Pankki sai alkunsa vuonna 1893. 
Pääkonttori sijaitsee Roomassa. Pankin pääjohtaja on Ignazio Visco. Keskuspankissa työskentelee noin 6 800 ihmistä.
Pankki kuuluu maailman keskeisimpien, rahajärjestelmän vakautta turvaavien keskuspankkien joukkoon ja on jäsen Financial Stability Boardissa.
Belgian kansallispankki

Belgian kansallispankki (, , ) on Belgian keskuspankki. Nykyään se on osa Euroopan keskuspankin johdolla toimivaa Euroopan keskuspankkijärjestelmää (EKPJ). 
Vuonna 1850 perustetun keskuspankin pääkonttori sijaitsee Brysselissä. Pankin pääjohtaja on Pierre Wunsch.
Suojeluskuntatalo

Suojeluskuntatalolla voidaan tarkoittaa jotakin seuraavista:
Péter Eötvös

Péter Eötvös (2. tammikuuta 1944 Székelyudvarhely, Unkari – 24. maaliskuuta 2024) oli unkarilainen säveltäjä ja kapellimestari. Zoltán Kodály hyväksyi hänet sävellysluokalleen Franz Lisztin musiikkiakatemiaan hänen ollessaan 14-vuotias. Vuonna 1966 hän pääsi stipendin turvin Saksan liittotasavaltaan ja tutustui Kölnin avantgardistisiin musiikkipiireihin. Hän esiintyi Stockhausen Ensemblen konserteissa vuosina 1968–1976 ja toimi ääni-insinöörinä radion elektronisella studiolla Kölnissä.
Pierre Boulez kutsui Eötvösin johtamaan IRCAM:n avajaiskonsertin Pariisiin vuonna 1978. Hänet nimitettiin sitten Ensemble Intercontemporainin musiikilliseksi johtajaksi. Hän teki debyyttinsä Lontoon Proms-festivaalilla vuonna 1980 ja johti seuraavana vuonna Stockhausenin oopperan "Donnerstag aus Licht" Milanon La Scalassa. Hän on päässyt johtamaan monia muitakin orkestereita, kuten BBC:n sinfoniaorkesteria ja Wienin radion sinfoniaorkesteria. Opetustehtävissä hän on toiminut Karlsruhen ja Kölnin musiikkikorkeakouluissa.
Eötvösin kyky luoda epätavallisia sävelmaailmoja tulee esiin varsinkin hänen orkesteriteoksissaan, joihin kuuluu "zeroPoints" (1999). Hänen muihin orkesteriteoksiinsa kuuluu konserttoja sekä sävellykset "Jet Stream" trumpetille ja orkesterille (2002) ja "Seven" viululle ja orkesterille (2006/07). Eötvös on myös yksi aikansa menestyneimmistä oopperasäveltäjistä. "Radames"-kamarioopperan (1975/97) libretto on säveltäjän oma, mutta myöhemmin hän on saanut oopperoihin aiheita maailmankirjallisuuden mestariteoksista.
Eötvös on Berliinin taideakatemian ja vuodesta 2000 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen. Hän sai Ordre des Arts et des Lettres'n komentajan arvon vuonna 2003 ja Venetsian biennaalin kultaisen leijonan 2011.
Liettuan keskuspankki

Liettuan keskuspankki (, ) on Liettuan keskuspankki. Vuoden 2015 alusta se on osa Euroopan keskuspankin johdolla toimivaa Euroopan keskuspankkijärjestelmää (EKPJ). 
Alkujaan vuonna 1922 perustettu keskuspankki toimi vuoteen 1940 saakka. Neuvostovuosien aikana Liettualla ei ollut omaa keskuspankkia. Keskuspankki perustettiin uudelleen vuonna 1990. Liettuan keskuspankin pääkonttori sijaitsee Vilnassa. Pankin johtokuntaa johtaa Vitas Vasiliauskas.
Pääjohtajat.
Lähde:
Latvijas Banka

Latvian keskuspankki () on Latvian keskuspankki. Nykyään se on osa Euroopan keskuspankin johdolla toimivaa Euroopan keskuspankkijärjestelmää (EKPJ).
Alkujaan vuonna 1922 perustetun keskuspankin pääkonttori sijaitsee Riiassa. Neuvostomiehittäjät sulkivat pankin 1940. Pankki perustettiin uudelleen 2. maaliskuuta 1990. Pankin pääjohtaja on ollut vuodesta 2001 lähtien Ilmārs Rimšēvičs.
Jako biologiseen ja sosiaaliseen sukupuoleen

Jako biologiseen ja sosiaaliseen sukupuoleen tarkoittaa feministiteoreetikoiden väittämää, jonka mukaan ihmisen sukupuoli ei ole yksiselitteisesti biologisesti määräytynyt, vaan henkilön biologisesta sukupuolesta huolimatta henkilöllä voi olla siitä poikkeava sosiaalinen sukupuoli, joka perustuu sosiaaliseen konstruktionismiin. Sosiaalisella sukupuolella tarkoitetaan sukupuolen sosiaalista konstruktiota. Oxford English Dictionaryn mukaan englannin kielen sosiaalista sukupuolta tarkoittavaa sanaa "gender" on käytetty ensimmäisen kerran vuonna 1963. Maailman terveysjärjestön mukaan "gender" tarkoittaa sitä mitä yhteiskunta pitää sopivana miehille ja naisille ja että "maskuliininen" ja "feminiininen" ovat sosiaalisen sukupuolen kategorioita.
Jako biologiseen ja sosiaaliseen sukupuoleen vastustaa biologista determinismiä sekä sitä että biologia olisi kohtalo. Tunnettu feministi Simone de Beauvoir on väittänyt, että naiseksi ei synnytä, vaan tullaan. Beauvoir myös väitti, että yhteiskunnallinen syrjintä aiheuttaa naisissa älyllisiä ja moraalisia vaikutuksia, jotka ovat niin syviä että ne näyttävät luonnon aiheuttamilta. Psykologi Robert Stoller on käyttänyt biologista sukupuolta henkilön biologisten piirteiden poimimiseen sekä sosiaalista sukupuolta henkilön maskuliinisuuden tai feminisyyden asteen poimimiseen tutkiessaan transsukupuolisuutta. Seta ry:n alaisuudessa toimivan Sukupuolen moninaisuuden osaamiskeskuksen mukaan jako biologisiin sukupuoliin sulkee ulkopuolelle ne henkilöt jotka eivät mahdu perinteisiin naisen tai miehen muotteihin.
Jaottelun arvostelua.
Vaikka jako biologiseen ja sosiaaliseen sukupuoleen on yhä tavallinen sukupuolentutkimuksessa ja feministisessä ajattelussa, sitä on arvosteltu paljon feminismin 1980-luvulla alkaneen kolmannen aallon piirissä, joka alkoi nähdä perinteiset vastakkainasettelut — kuten järki/tunne, valkoinen/musta, normaali/vammainen tai nuori/vanha — vallan diskursseina. Sex−gender-erottelua arvosteltiin myös siksi, että käsitteet eivät arvostelijoiden mukaan toimi keskinäisessä vuorovaikutuksessa vaan sosiaalinen sukupuoli määritellään biologisen sukupuolen kautta. Myös gender-sanan semantiikka nähtiin ongelmallisena. Belgialainen Luce Irigaray kirjoitti sukupuolen genderistä suhteessa ranskan kielioppiin, mutta kysymystä ei nähty samalla tavalla olennaisena englannin kielen kannalta. Samoihin aikoihin kiinnitettiin huomiota siihen, että gender-sanaa oli alettu puhekielessä käyttää sanan "sex" sijaan sukupuoleen viitattaessa.
Kiistat sukupuolipronomineista

Kiistat sukupuolipronomineista käsittelee sukupuoleen viittavista persoonapronomineista syntyneitä erimielisyyksiä maissa ja kielissä, joissa sukupuolilla on eri persoonapronomineja. Kiista on tuntematon niissä kielissä, joissa on käytössä vain yleispätevä ja sukupuolineutraali "hän" pronomini. Näitä kieliä ovat esimerkiksi suomalais-ugrilaiset, baski, altailaiset kielet, mongolilaiset kielet, dravidakielet ja useat Amerikan intiaanikielet.
Persoonapronominien väärän käytön taustalla on se, että ympäristö olettaa henkilön sukupuoli-identiteetin väärin. On vaadittu, että henkilö saisi itse valita mitä persoonapronominia hän haluaa hänestä käytettävän. Oikean persoonapronomin käyttöä on perusteltu kunnioittavalla persoonapronominien käytöllä. Toisaalta sukupuolipronominien käyttö pitää yllä sukupuolirooleja ja pitää yllä naisiin kohdistuvaa syrjintää, sillä sukupuolittunut kielenkäyttö on yksi sukupuolten epätasa-arvon juurisyistä työpaikoilla.
Englannin kielessä.
Vuonna 2017 Yhdysvalloissa Kaliforniassa hyväksyttiin laki, joka velvoittaa sosiaali- ja terveysalan ammattilaisia käyttämään asiakkaidensa oikeita pronomineja sakkojen uhalla.
Kanadalainen psykologi Jordan Peterson nousi julkisuuteen vastustettuaan kanadalaista C-16-lakialoitetta, joka olisi tehnyt väärän persoonapronominin käyttämisestä rangaistavaa. Petersonin mukaan autoritäärisyys alkaa kontrolloimalla kansalaisten ideologista ja kielellistä aluetta.
Englannin kielessä uusia kehitettyjä persoonapronomineja ovat: "they", "e"/"ey", "per", "ve", "ze" ja "zie". Näistä "ze" ja "per" ovat peräisin Marge Piercyn feministisestä scifi-romaanista "Woman on the Edge of Time" (1976).
Muut kielet.
Ruotsin kielen hen-pronomini on ollut osa Ruotsin Akatemian sanalistaa vuodesta 2015 lähtien. Samana vuonna Ahvenanmaan maakuntapäivät hyväksyi lakialoitteen, jolla hen-pronominista tuli virallista kieltä uusissa ajokorttilainsäädännössä. Pronominin käyttö on ollut pitkään hieman yleisempää Ruotsin mediassa kuin Suomessa.
Kiinan kieleen pyrittiin tuomaan 1900-luvun alussa, osittain eurooppalaisten kielten vaikutuksesta, oma kolmannen persoonan pronomini kuvaamaan naisia. Tämä pronomini 她 [tā] äännettiin samalla tavalla kuin pronomini 他, joka viittasi molempiin sukupuoliin.
Isosinililja

Isosinililja eli komeakevättähti ("Scilla peruviana") on parsakasvien heimoon kuuluvan kevättähtien ("Scilla") suvun monivuotinen sipulikasvi, joka on kotoisin Välimeren itäosista.
Kuvaus.
Sipuli ja lehdet.
Isosinililjan sipuli on halkaisijaltaan noin 8 senttimetriä. Sen lehdet ovat noin 4 senttimetriä leveitä ja 10–50 senttimetriä korkeita. Ne ovat miekkamaisia, tasasoukkia ja teräväkärkisiä. Kukkavarsi on yleensä hieman lyhyempi.
Kukat ja lisääntyminen.
Isosinililja kukkii keväästä alkukesään. Sen kukinto on laventelinsininen. Kukinnossa on 40–100 noin 2 senttimetriä halkaisijaltaan olevaa kukkaa. Kukinnan jälkeen lehdet yleensä kuolevat ja sipuli menee lepotilaan. Lepoajan jälkeen se kasvattaa uudet lehdet. Isosinililja lisääntyy sipuleista jakautumalla ja siitä saattaa tulla ajan myötä isompi ryhmä yhteen paikkaan.
Kasvupaikat ja levinneisyys.
Isosinililja on kotoisin Välimeren itäosista Pyreneiden niemimaalta, Apenniinien niemimaalta ja Luoteis-Afrikasta. Luonnollisilla kasvupaikoillaan se kasvaa hiekan ja saven sekaisessa kalkkipitoisessa, hyvin vettä läpäisevässä maassa.
Sitä kasvatetaan jokin verran myös muualla kuin kasvualueella. Se on tarkka lämmön ja kosteuden suhteen. Se vaatii kuivaa ja kuumaa kesää ja viileää talvea. Parhaiten se on kasvualueensa ulkopuolella kasvanut ruukuissa, joita voi siirtää suojaan liialta kosteudelta.
Maksim Rudakov

Maksim Aleksejevitš Rudakov (s. 22. tammikuuta 1996 Pietari, Venäjä) on venäläinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on maalivahti. Rudakov edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubia lainasopimuksella.
Rudakov on Zenit Pietarin kasvatti ja juniorivuosinaan hän on pelannut muun muassa UEFA Youth Leaguessa. Debyyttinsä aikuisissa Rudakov teki ollessaan lainalla FK Zenit Penzassa. Tammikuussa 2018 hän siirtyi lainasopimuksella Helsingin Jalkapalloklubiin. Rudakov oli mestaruuteen päättyneellä ensimmäisellä kaudellaan HJK:n ykkösmaalivahti. HJK käytti Rudakovin sopimuksessa olleen option ja hän jatkoi seurassa myös kauden 2019.
Karl-Martin Rammo

Karl-Martin Rammo (s. 6. kesäkuuta 1989 Tallinna) on virolainen kilpapurjehtija. Hän on purjehtinut Laser-luokassa. Rammo on kilpaillut kaksissa olympialaisissa. Lontoossa 2012 hän sijoittui 18. ja Rio de Janeirossa 2016 21. Rammo saavutti Virolle myös paikan Tokion olympialaisiin 2020, kun hän sijoittui vuoden 2018 MM–kilpailuissa sijalle 18.
Fred Epstein

Fred Jacob Epstein (26. heinäkuuta 1937 Yonkers, New York – 9. heinäkuuta 2006 Greenwich, Connecticut) oli yhdysvaltalainen lasten neurokirurgi. Hän oli ensimmäisiä kirurgeja, jotka leikkasivat menestyksellisesti selkäydinkasvaimia aivorungon alueelta.
Monet lääkärit pitivät Epsteiniä maailman etevimpänä kirurgina. Epstein toimi myös Beth Israel-sairaalan neurokirurgian laitoksen johtajana. American Association of Neurological Surgeons myönsi Epsteinille "Lifetime Achievement Award"-palkinnon vuonna 2001. Syyskuussa samana vuonna Epstein sai aivovaurion pyöräonnettomuudesta ja jäi eläkkeelle. Fred Epstein kuoli vuonna 2006 Greenwitchissä.
Matt Ellis

Matt Ellis (s. 31. elokuuta 1981 Welland, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan 356 NHL-ottelua ja 499 AHL-ottelua. NHL-urallaan Ellis merkkautti tililleen 21 maalia ja 28 syöttöpistettä. Ellis edusti NHL:ssä Detroit Red Wingsiä, Los Angeles Kingsiä sekä Buffalo Sabresia.
Ura.
Ellis pelasi vuosina 1998–2002 OHL-liigaa, kunnes hän siirtyi AHL:n Grand Rapids Griffinsin riveihin. Ellis edusti Grand Rapids Griffinsiä kolme kautta, toimien kaudella 2005–2006 joukkueensa kapteenina.
Ellis debytoi NHL:ssä kaudella 2006–2007 Detroitissa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Detroitissa 35 ottelua ja siirtyi sitten kesken kauden Los Angeles Kingsiin. Kaudelle 2008-09 Ellis teki sopimuksen Buffalo Sabresin kanssa ja tehtaili 7 maalia ja 12 tehopistettä. Ellis jatkoi Buffalon paidassa seuraavat kuusi kautta ja lopetti sitten pelaajauransa vuonna 2016.
Kristiina Ketola

Kristiina Ilona Anna-Mari Ketola (5. maaliskuuta 1944 Turku – 11. heinäkuuta 2017) oli suomalainen taidemaalari. Hän opiskeli vuosina 1962–68 Vapaassa Taidekoulussa.
Ketola järjesti omia yksityisnäyttelyitään vuodesta 1976 ja osallistui muun muassa Helsingin Taiteilijaseuran ryhmänäyttelyihin. Kansainvälisesti hänen töitään on ollut esillä Ruotsissa, Ranskassa, Monacossa, Bulgariassa, Itä-Saksassa (1985) ja Neuvostoliitossa (1983). Hänen teoksiaan kuuluu muun muassa Suomen valtion, Helsingin kaupungin ja Hartolan kunnan kokoelmiin.
Ketola oli Suomen Taidemaalariliiton varsinainen jäsen. Hän kuului vuodesta 1990 lähtien moneen otteeseen Suomen Taiteilijaseuran edustajistoon sekä vuonna 2000 Pohjoismaisen Taideliiton ja Suomen Rauhanpuolustajien edustajistoon.
Ketola kuoli vuonna 2017 ja hänet on haudattu Helsingissä Hietaniemen hautausmaalle.
Everton LFC

Everton Ladies Football Club on englantilainen naisten jalkapallojoukkue, joka pelaa FA:n naisten superliigassa. Seura on voittanut Englannin mestaruuden kerran ja FA Cupin kahdesti.
Historia.
Seura perustettiin 1983 nimellä Hoylake WFC. Pian perustamisensa jälkeen seuran nimeksi tuli Leasowe Pacific, kun Hoylake ja Dolphins YC yhdistyivät. Leasowe Pacific ylsi 1988 naisten FA Cupin loppuotteluun, jonka se hävisi, ja uudestaan 1989, jolloin se voitti Friends of Fulhamin 3–2. Seura voitti alueellisen sarjan viidesti peräkkäin, minkä jälkeen Pacific pääsi mukaan Division One Northiin ja nousi sen voitettuaan naisten Valioliigaan.
Leasowe Pacificista tuli Everton Ladies Football Club vuonna 1995. Naisten Valioliigassa Everton saavutti ensimmäisen ja toistaiseksi mestaruutensa 1998. 2000-luvulla Everton oli yksi sarjan kärkiseuroista ja sijoittui muun muassa toiseksi viidesti peräkkäin vuosina 2006–2010. Vuonna 2010 seura voitti toisen kerran naisten FA Cupin kukistamalla Arsenalin 3–2.
FA:n naisten superliiga (FA WSL) perustettiin 2011 ja Everton oli yksi sen kahdeksasta perustajajäsenestä. Vuonna 2014 Everton putosi sarjaporrasta alemmas. Everton pääsi taas FA WSL:n korkeimmalle sarjatasolle 2017, kun se sai konkurssiin menneen Notts Countyn sarjapaikan.
"Päivitetty 23. lokakuuta 2022 "
Joukkue.
Radio Rurale de Kayes

Radio Rurale de Kayes on Kayesissa Malissa toimiva radioasema.
Asema perustettiin italialaisen kehitysyhteistyöjärjestön GAO Cooperazione Internazionalen aloitteesta elokuussa 1988. Sen tavoitteena oli kuivuudesta, heikoista liikenneyhteyksistä ja voimakkaasta siirtolaisuudesta kärsivän Kayesin alueen maaseudun kehittäminen. Radio Rurale de Kayes oli Malin ensimmäinen ”maaseutu-" tai "lähiradio”. Moussa Traorén yksipuoluejärjestelmän aikana sen ohjelmien piti olla puhtaasti epäpoliittisia. Italialaisrahoituksen päätyttyä helmikuussa 1989 aseman toiminnan ottivat vastuulleen paikalliset kansalaisjärjestöt. Maassa tapahtuneen vallanvaihdoksen jälkeen ne perustivat vuonna 1992 Association des radiodiffuseurs de Kayes pour le développement rural -nimisen yhdistyksen. Malin mediakentän vapautuessa Radio Rurale de Kayes toimi mallina lukuisille uusille paikallisradiolle. Sen rahoitukseen ovat osallistuneet Ranskassa asuvien siirtolaisten järjestöt ja muut ranskalaiset yhteistyökumppanit.
Lähetysten aiheita ovat maatalous, ympäristöongelmat, kulttuuri, terveydenhuolto ja kansallisilla kielillä tapahtuvat lukutaito-opetus. Ohjelmia tehdään sekä maaseudun kylissä että studiossa. Niissä käytettyjä kieliä ovat soninke, bambara, khasonka ja fulani. Oman tuotannon ohella välitetään kansallisen yleisradioyhtiön ja Voice of American uutisia sekä eurooppalaisten yhteistyökumppanien rahoittaman Studio Tamanin ohjelmia.
Asemalla on pieni ULA-lähetin Kayesissa sekä suurempi lähetin Paparan kukkulalla, joka kattaa Kayesin alueen luoteisosan. Aikaisemmin oli myös alilähettimiä Yélimanén piirissä sekä Mauritanian ja Senegalin rajalla. Lähetyksiä voi kuunnella Internetissä.
Pauliina Syrjälä

Pauliina Syrjälä (s. 1976 Kiuruvesi) on suomalainen kansanmuusikko ja kanteleensoittaja. Hän valmistui Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastolta musiikin maisteriksi vuonna 2003 ja musiikin tohtoriksi vuonna 2020. Hänen sooloalbuminsa "Monet nävöt" ilmestyi vuonna 2005, ja sen seuraaja "Lunkula" julkaistiin kesällä 2016 Kansanmusiikki-instituutin kautta. Syrjälä on erikoistunut perinteisesti puutikulla soitetun Jooseppi Pohjolan kanteleen soittamiseen ja luonut välillä lähes kadonneen tikulla soittamisen uuden koulukunnan 2000-luvulla.
Syrjälä on käyttänyt kanteleen soitossa apuvälineinään tikun ohella myös muiden muassa neulepuikkoa, virkkuukoukkua ja pensseliä. Hän on välillä käyttänyt kanteletta lyömäsoittimen tavoin. Hän on soolouransa ohella toiminut duoissa Ilona Korhosen ja Laima Jansonen kanssa. Hän on soittanut myös Sytyke-kanteleorkesterissa. Syrjälä on esiintynyt kansainvälisesti Pohjois-Amerikassa, Japanissa ja Vietnamissa asti.
Syrjälä on Sibelius-Akatemian lehtori. Myös hänen isoisänsä oli kanteleensoittaja.
Parolan Rottinki

Parolan Rottinki Oy on Hattulassa toimiva perheyritys, joka suunnittelee ja maahantuo rottinkisia huonekaluja ja pientuotteita. Yrityksen vaiherikas historia sisältää kolme isoa kriisiä: rottingin maahantuontikiellon 1986, yrityksen perustajan kuoleman vuotta myöhemmin ja polyrottinki-buumin 1990-luvun lopussa.
Historiaa.
Parolan Rottinki sai alkunsa vuonna 1967, kun Aulis ja Toini Herranen muuttivat asumaan 6-vuotiaan tyttärensä Anittan kanssa Parolan Kanunginmäkeen, entisen autoverstaan yläkertaan. Pariskunta oli aiemmin tehnyt rottikikalusteita Loimaalla näkövammaisten palveluksessa, ja Aulis Herranen oli suorittanut rungon painajan kisällin tutkinnon. Yhdessä Aulis ja Toini Herranen alkoivat pyörittää rottinkiverstasta ja tekivät huonekaluja uuden kodin kellaritiloissa. Yrityksen nimi oli aluksi "T:mi Aulis Herranen", mutta muuttui myöhemmin Parolan Rottingiksi. 
Vuonna 1970 Aulis Herranen suunnitteli rottingista riippukeinun ja valmisti itse käsin ensimmäiset myyntikappaleet. Riippukeinusta tuli klassikko, jonka suosio ei ole vielä tänäkään päivänä laantunut. 
Kolme isoa kriisiä kolmen vuoden aikana.
Parolan Rottinki on historiansa aikana käynyt läpi kolme isoa kriisiä ja muutamia pienempiä takaiskuja, ja selvinnyt niistä voittajana. 
Ensimmäinen kriisin paikka oli vuonna 1986, jolloin Indonesia kielsi rottingin maastaviennin kuolemanrangaistuksen uhalla. Yrityksen oli irtisanottava yrityksen käsityöläiset. Pariskunta ei kuitenkaan halunnut luovuttaa, ja niinpä Aulis Herranen matkusti Indonesiaan etsimään yhteistyökumppania. Kun sellainen löytyi, Parolan rottinki saattoi jatkaa rottinkituotteiden suunnittelijana ja maahantuojana. Kalusteet tehdään nykyisin Indonesiassa paikallisin voimin. 
Kun yhteistyökumppanuus Indonesiaan oli saatu solmittua, Aulis Herranen menehtyi vuonna 1987 sairauskohtaukseen. Tytär Anitta Herranen keskeytti äitiysvapaansa ja tuli töihin äitinsä rinnalle. 
Seuraavat kymmenisen vuotta Anitta Herranen luotsasi Parolan Rottinkia ja toiminta pyöri tasaisesti, kunnes 1990-luvun loppupuolella iski kolmas suuri kriisi: muotiin tulivat muoviset polyrottinkituotteet ja aidon rottingin myynti romahti. 
Anitta Herranen lähti Indonesiaan tutustumaan paikallisiin rottinkimessuihin ja hankkimaan uusia ideoita. Parolan Rottingin tuotevalikoimaa laajennettiin ja lisäksi perustettiin myymälä, jonka yritys avasi omiin tiloihinsa Hitsaajantielle 2010-luvun alkupuolella. Pienin askelin yritys lähti jälleen nousuun. 
Pieniä takaiskuja on koettu myöhemminkin. Marraskuussa 2018 trombi nosti Parolan Rottingin hallin katon ilmaan, ja seuraavalla viikolla varkaat iskivät myymälään. Myymälästä varastettiin muun muassa kassakaappi, joka löytyi myöhemmin avattuna metsästä Nokialta. Parolan Rottinkiin tehdystä murrosta ja varkaudesta pidätettiin kuusi romanialaismiestä. 
Tällä hetkellä Parolan Rottinki on lähes velaton yritys, jonka tulevaisuus näyttää valoisalta. Ekobuumin myötä ympäristöystävällinen rottinki on kovassa suosiossa. 
Parolan Rottingin tuotteita myyvät muun muassa A-lehtien tytäryhtiö Finnish Design Shop.
Energia Azerbaidžanissa

Energia Azerbaidžanissa käsittelee Azerbaidžanin energian tuotantoon ja kulutukseen liittyviä asioita. 
Energiaa tuotetaan vuosittain 23,57 miljardia kilowattituntia (2016 arvio) ja maassa kulutetaan 20,24 terawattitunnin verran energiaa (2016 arvio). Maasta viedään energiaa 265 miljoonan kilowattitunnin verran (2015 arvio) ja tuodaan 114 miljoonaa kilowattituntia (2016 arvio).
Azerbaidžanissa tuotettu energia jakautui 2010-luvun loppupuolella eri tavoin tuotettuun energiaan seuraavasti:
2020-luvulla maa on panostanut myös tuulivoimaan ja aurinkovoimaan, ja suunnittelee sähköverkon runkolinjan vetämistä Mustanmeren ali Kaspianmeren tuulivoimaloiden käytön tehostamiseksi.
Vuonna 2022 uusiutuvat energianlähteet kattoivat 1,5 % maan energiantuotannosta ja 6 % sähköntuotannosta. Niille olisi merkittävää potentiaalia: maassa on suotuisat olot aurinko-, tuuli- ja vesivoiman tuotannolle, maalämmölle ja biomassan käytölle.
Öljy ja maakaasu kattavat 90 % vientituloista. Maakaasun vienti on kasvanut huomattavastoi 2000-luvulla Şahdənizin kaasukentän löytymisen jälkeen. Energiasektori on pääosin valtionomisteisten toimijoiden käsissä, vesivoimassa on pieniä yksityisiä yrityksiä-
Fossiiliyhtiö SOCAR on valtion suurin yritys.
Energiankulutus.
Energiankulutus asukasta kohti vuonna 2019 oli 64,461 miljoonaa BTU:ta, maailmassa 86. suurinta. Energiaa kulutettiin vuonna 2021 11,5 miljoonaa öljyekvivalenttitonnia (Mtoe). Loppukäyttäjistä suurin ryhmä on kotitalouksien energiankäyttö, 4,6 Mtoe. Toiseksi suurin on liikenne, 2,6 Mtoe.
Öljy.
Azerbaidžan tuottaa maaöljyä. Vuosina 1848–49 porattu maailman ensimmäinen öljykaivo sijaitsi maan pääkaupunki Bakusta etelään. Nobelin veljekset (Alfred Nobel ja Emanuel Nobel) perustivat sinne öljyntuotantoyrityksen vuonna 1879.
Vuonna 1994 Azerbaidžan antoi kansainvälisten öljy-yhtiöiden yhteenliittymälle luvan kolmen avomerellä sijaitsevan öljykentän tutkimiselle ja hyödyntämiselle, ja vuonna 1997 tästä sopimuksesta syntynyt öljyntuotanto käynnistyi. 
Syyskuussa 2002 alettiin rakentaa putkea, jonka tarkoitus on siirtää öljyä Azerbaidžanista Georgian Tbilisin kautta Turkkiin Ceyhaniin. Tämä Baku–Tbilisi–Ceyhan-öljyputki avattiin virallisesti heinäkuussa 2006. 
Nykyään maassa tuotetaan raakaöljyä 789 300 barrelia päivässä (2017 arvio), josta ulkomaille viedään 718 800 barrelia päivässä (2015 arvio). Maahan ei tuoda öljyä ollenkaan ja todettuja raakaöljyvarantoja siellä on seitsemän miljardin barrelin verran.
Maakaasu.
Maakaasua Azerbaidžanissa tuotetaan 16,96 miljardia m3 (2017 arvio), josta maassa kulutetaan 10,34 miljardia m3 (2017 arvio) Maasta viedään 8,042 miljardia m3 (2017 arvio) maakaasua ja sinne tuodaan sitä 2,095 miljardia m3 (2017 arvio). Tiedossa olevia maakaasuvarantoja maassa on 991,1 miljardia m3 (arvio 1.1.2018.). 
Vuonna 2010 British Petroleum alkoi suunnitella Venäjän ohittavaa kaasuputkea Azerbaidžanista Euroopaan. Putki otettiin käyttöön vuonna 2020.
Vesivoima.
Azerbaidžanissa on kymmenen suurta ja lukuisia pieniä vesivoimaloita. Suurimmat ovat Mingəçevirin (kapasiteetti 424 MW), Şəmkirin (380 MW) ja Yenikəndin (150 MW) vesivoimalat.
Liettuan kansallismuseo

Liettuan kansallismuseo () on Liettuan pääkaupungissa Vilnassa sijaitseva kansallismuseo. Se perustettiin vuonna 1952 alkujaan Historian ja etnografian museoksi. Vuonna 1996 Liettuan hallitus nimesi museon kansallismuseoksi.
Jana Toom

Jana Toom (vuoteen 2024 asti Yana Toom, os. Tšernogorova, ent. Litvinova, ; s. 15. lokakuuta 1966) on virolainen poliitikko ja europarlamentaarikko vuodesta 2014. Syntyperältään vironvenäläinen Toom edustaa Viron keskustapuoluetta, hän toimi kansanedustaja 2011–2014, jonka jälkeen hän on nyt toista kauttaan europarlamentaarikkona. Viron kansalaisuuden Toom sai vuonna 2006. 
Riigikogun vaaleissa 2015 Toom oli ääniharava Itä-Virumaalla saaden yli 11 500 ääntä Vuoden 2019 riigikogun vaaleissa Toom sai 6195 ääntä, mutta europarlamenttivaaleissa valituksi tullessaan hänen paikkansa riigikogussa meni Dmitri Dmitrijeville. Tämä suuri pudotus äänimäärässä sai Toomin väittämään, että häntä vastaan kampanjoitiin ja venäjänkielisiä äänestäjiä kehotettiin boikotoimaan vaaleja.
Marraskuussa 2023 Virossa syntyi skandaali, jossa Yana Toom rahoitti Virosta valtionvastaisen toiminnan vuoksi karkotettujen venäläisten kansalaisuudettomien henkilöiden oikeusapukulut, jotta he voisivat mennä oikeuteen Viron valtiota vastaan Skandaali johti keskustapuolueen eroaaltoon, jonka seurauksena vuoden 2023 vaaleissa valituista 16 edustajasta jäljelle jäi erojen jälkeen seitsemän. Puheenjohtaja Mihhail Kõlvartin mukaan puolueen tilanne selittyi puheenjohtajavaalien kilpailulla ja puheenjohtajan venäjänkielisyydellä. Eroajista valtaosa oli vironkielisiä. Puolueesta eronnut entinen ministeri Tanel Kiik syytti Kõlvartia siitä, ettei hän tuominnut europarlamentaarikko Toomia venäläisten vaikuttaja-agenttien oikeudenkäyntikulujen maksamisesta.
Viron entinen pääministeri Jüri Ratas erosi puolueesta vuonna 2024 kertoen syyksi arvoeronsa puoluejohdon kanssa. Ratas täsmensi ettei olisi käytettävissä keskustapuolueen ehdokkaana europarlamenttivaalissa, jos Jana Toom olisi ehdolla.
Hanna Holma

Hanna Holma (s. 26. elokuuta 1967 Oulu) on suomalainen taidemaalari ja -graafikko. Hän opiskeli taiteen maisteriksi Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1990–1996 ja kävi tänä aikana myös suorittamassa opintoja Sunderlandin yliopistossa, Englannissa. Holma asuu ja työskentelee Helsingissä.
Holma jakoi ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Merja Ylitalon kanssa Kuvataideakatemian galleriassa vuonna 1997. Yhteis- ja ryhmänäyttelyissä hän on ollut työllään edustettuna Suomessa, Ruotsissa, Yhdysvaltain Virginiassa ja Japanissa vuodesta 1996 lähtien. Ensimmäiseen yhteisnäyttelyynsä hän osallistui Espoon WeeGee-talossa vuonna 1996. Holma on Suomen Taidemaalariliiton ja Suomen Taidegraafikoiden jäsen.
Holma on keskittynyt monotypiaan. Hän on pitänyt keskeisimpänä innoituksensa lähteenä taidekoulutusta, jonka sai Raisa Kaipaisen ja Torsten Rügerin Elämän taide -kursseilla. Holma aloitti valmistumisensa jälkeen työskentelyn vapaana kuvittajana, jonka asiakkaisiin ovat kuuluneet "Nyt-liite", "Me Naiset", Tammi ja WSOY. Paikkoja, joissa hän on opettanut, ovat olleet muun muassa Pekka Halosen akatemia, WeeGee-talon Iikka-paja, Vantaan aikuisopisto, Keravan opisto ja Kuvittajat ry:n työpajat.