Tulkki

Tulkki on henkilö, joka tulkkaa yhdellä kielellä kerrottua (puhuttua tai viitottua) sanomaa toiselle kielelle. Tulkkaus on moninainen kognitiivinen, muistiin liittyvä prosessi. Tulkki kuuntelee aktiivisesti esitettyä sanomaa, muodostaa siitä tulkintansa ja välittää sanoman eteenpäin. Tulkin on ymmärrettävä tarkasti, missä tilanteessa ollaan, kuka puhuu, kenelle, miten ja mitä, ja hänen on valmistauduttava etukäteen tutustumalla käsiteltävään aihealueeseen ja sen terminologiaan. Tulkki tekeekin suuren osan työstään jo ennen varsinaista tilaisuutta valmistautuessaan tulkkaukseen.
Tulkkaustilanteita on lukuisia. Osassa niistä on tarkoituksenmukaista, että puhuja pitää puheenvuoronsa ensin kokonaan tai sopivissa jaksoissa tulkin tehdessä muistiinpanoja puheesta oman muistinsa tueksi, minkä jälkeen tulkki toistaa kerrotun sanoman kohdekielellä. Tällaista tulkkausta kutsutaan konsekutiivitulkkaukseksi. Puheenvuoron pituus voi vaihdella parista virkkeestä monen minuutin monologiin. 
Joskus puolestaan on tarkoituksenmukaista, että tulkkaus toteutetaan ilman muistiinpanojen tekemistä alkuperäisen puheen kanssa samanaikaisesti esimerkiksi kuiskaten tai mikrofoneja ja kuulokkeita hyödyntäen. Tällöin tulkki voi olla joko samassa tilassa tulkattavien henkilöiden kanssa, tai tulkki voi työskennellä erillisestä tulkkauskopista käsin. Tätä kutsutaan simultaanitulkkaukseksi.
Eri tulkkaustilanteissa käytetään eri tulkkaustekniikoita ja joskus voidaan tulkkaustilanteen aikana vaihtaa tulkkaustekniikkaa, jos se on olosuhteiden takia perusteltua.
Seuraavien termien johdonmukainen käyttö on tarpeen, sillä tulkkausta kuvailtaessa tarvitaan niitä kaikkia eri merkityksissä:
Suomen laissa viitataan sanalla tulkinta molempiin viimeksi mainituista, kuitenkin eri yhteyksissä ilman sekaannuksen vaaraa.
Hyvän tulkkeen edellytyksenä on, että tulkki tekee onnistuneen tulkinnan, ja osaa välittää tämän lopulliselle kuulijalle. Kuulija tekee tulkkeesta tietenkin oman tulkintansa, joka ihanteellisessa viestintätilanteessa on sama kuin se, mitä puheen pitäjä halusikin sanoa. On myös huomattava, että vaikka tulke olisi erinomainen, niin puhujan ja kuulijan tulkinta siitä, mitä puhuja sanoi, voi joka tapauksessa olla erilainen. Ihmiset ymmärtävät toisensa päivittäin monissa yhteyksissä väärin, eikä tulkattu viestintä tee tässä poikkeusta.
Puhuttujen kielten välillä toimivien tulkkien lisäksi on olemassa esimerkiksi 
Koulutus.
Puhuttujen kielten tulkkeja koulutetaan Suomessa yliopistoissa, joko käännöstieteen oppiaineessa tai monikielisen viestinnän ja käännöstieteen koulutusohjelmassa (tai vain muutaman johdantokurssin verran osana jonkin kielen ja kulttuurin opintoja) ainakin Joensuussa ja Tampereella. Turussa järjestettiin 2000-luvun alussa jo maisteriksi valmistuneille konferenssitulkin erikoistumiskoulutusta. 
Monet tulkit ovat erikoistuneet tiettyihin aihepiireihin tai työskentelevät pääosin tietyissä tulkkaustilanteissa. Suurin osa tulkeista on Asioimistulkkeja. Asioimistulkki voi olla mukana esimerkiksi viranomaisen ja maahanmuuttajan välisissä asiointitilanteissa. Asioimistulkiksi voi opiskella suorittamalla asioimistulkkauksen ammattitutkinnon. Oikeustulkilla on puolestaan tärkeä rooli kun oikeudessa on vieraskielinen henkilö esimerkiksi vastaajan tai todistajan asemassa. Suorittamalla oikeustulkkauksen erikoisammattitutkinnon saa tulkki hakeutua oikeustulkkirekisteriin, joka osoittaa, että tulkki on riittävän pätevä toimimaan oikeudellisissa asioissa. Näiden lisäksi on koulutuksia muun muassa mielenterveystulkeille.
Viittomakielentulkkeja, kirjoitustulkkeja ja puhevammaisten tulkkeja koulutetaan ammattikorkeakouluissa.