tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ipuwer-papyrus

Ipuwer-papyrus eli Ipuwerin ja Kaikkeuden Jumalan dialogi on muinainen egyptiläinen kertomus, joka on säilynyt papyrusarkilla. Papyrusarkkia säilytetään Hollannin kansallisessa arkeologisessa museossa Leidenissä. Ainoa säilynyt käsikirjoitus on ajoitettu kolmannentoista vuosisadan (eaa.) jälkimmäiselle puoliskolle. Ajoituksesta tosin on esitetty myös eriäviä mielipiteitä, mutta valtaosa tutkijoista on sitä mieltä, että se sijoittuu jonnekin 12. dynastian ja toisen välikauden (n. 1850–1600 eaa.) välimaastoon. Tekstin on tulkittu olevan joko toisen välikauden aikaisen, oletetun kaaoksen inspiroima valitus tai sitten historiallinen fiktio, joka kuvaa vanhan valtakunnan luhistumista useita vuosisatoja aiemmin, tai mahdollisesti se viittaa molempiin.
Ipuwer kuvaa Egyptiä luonnonmullistusten ja sosiaalisen kaaoksen tilassa. Köyhistä on tullut rikkaita ja rikkaista köyhiä. Kaikkialla soditaan, nälänhätä on yleinen ja kuolleisuus suuri. Yksi oire tulevasta romahduksesta on valitus siitä, kuinka palvelijat ovat jättäneet tehtävänsä ja käyttäytyvät kapinallisesti. Tästä syystä ja koska tekstissä esiintyy sellaisia lausahduksia kuin ”joki on verta”, jotkut ovat yhdistäneet dokumentin Raamatun Toisen Mooseksen kirjan kertomukseen israelilaisten maastalähdöstä (Exodus) ja Egyptin vitsauksista. Useat uskonnolliset yhteisöt ovat pitäneet Ipuwer-papyrusta todisteena Vanhan testamentin historiallisesta paikkansapitävyydestä.
Hiljattain brittiläinen historioitsija ja egyptologi David Rohl esitti, että Vanhan testamentin kuvaama Exodus olisi vastoin aiempia teorioita tapahtunutkin jo toisen välikauden aikana noin 1450 eaa., jolloin Ipuwer voisi hyvinkin viitata näihin tapahtumiin. Kuitenkin valtaosa muista egyptologeista torjuu Rohlin aikamallinnoksen, ja pitäytyy siinä että Exoduksen, jos se on tapahtunut Vanhan testamentin kuvaamassa muodossa, on täytynyt sijoittua myöhempään ajankohtaan, lähinnä Ramses II:n valtakaudelle. Jotkut tutkijat yhdistävät Ipuwerin kuvaamat luonnonmullistukset Theran tulivuoren purkaukseen, joka on ajoitettu pronssikaudelle vuosien 1659–1500 eaa. välille.
Molemmissa, sekä raamatullisessa, että Thera-tulkinnassa lähtöoletuksena on, että Ipuwerin kuvaamat tapahtumat olisivat ainakin pääosiltaan todellista historiallista tietoa. Varsin usea egyptologi on valmis uskomaan näin olevan. Nyttemmin kertomuksen on tulkittu olevan olennaisilta osiltaan epähistoriallinen ja aikasidonnaisuutta vailla oleva filosofissävytteinen pohdiskelu järjestyksestä ja kaaoksesta. Tällä tavoin tulkittuna Ipuwerin viittaukset verisiin jokiin ja orjien kapinaan ovat pikemminkin semanttista vaikerrusta kuin tarkkoja historiallisia kuvauksia.
Papyruksen loppuosassa on kahden henkilön dialogi. Heistä käytetään nimiä "Ipuwer" ja "Kaikkeuden jumala" (). Termillä voidaan viitata joko faaraoon tai egyptiläisten auringon jumalaan. Papyruksen loppupää on tuhoutunut, mutta mitä ilmeisimmin nämä keskustelevat siitä, mikä on saanut aikaan kaiken tämän pahan ja kaaoksen. Tämä dialogi on yksi maailmankirjallisuuden vanhimmista teodikean probleeman tarkasteluista.
Pichincha (maakunta)

Pichincha on yksi Ecuadorin maakunnista. Se on nimetty Pichinchan tulivuoren mukaan ja sen pääkaupunki Quito on samalla koko maan pääkaupunki. Maakunnan pinta-ala on 9 465 neliökilometriä ja siellä on arviolta 3 060 000 asukasta (vuonna 2017). 
Maakunta on jaettu kahdeksaan kantoniin (suluissa niiden pääkaupungit):
Cristobal Huet

Cristobal Huet (s. 3. syyskuuta 1975 Saint-Martin-d'Hères, Ranska) on ranskalainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi urallaan seitsemän kautta NHL-liigassa, jolloin hän voitti Chicago Blackhawksin paidassa Stanley Cupin. Lisäksi hän pelasi pitkän uran eurooppalaisissa jääkiekkosarjoissa, lähinnä Sveitsissä.
Seuraura.
Los Angeles Kings varasi 25-vuotiaan Huet’n vuoden 7. kierroksella numerolla 214. Huet aloitti NHL-uransa Los Angeles Kingsissä. Sieltä Huet siirtyi Washington Capitalsiin josta matka puolestaan jatkui Montreal Canadiensiin. Huet siirtyi Canadiensista Chicago Blackhawksiin, jossa hän kilpaili vastuusta venäläisen Nikolai Khabibulinin kanssa ja saikin lopulta syrjäytettyä Khabibulinin ykkösvahdin paikalta. Huet’n asema ykkösvahtina vahvistui entisestään kun Khabibulin siirtyi Edmonton Oilersiin. Huet valittiin keväällä 2007 un.
Kauden Huet aloitti Blackhawksin ykkösenä mutta kauden aikana suomalaismaalivahti Antti Niemi syrjäytti hänet ykkösmaalivahdin paikalta. Chicago voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin, ja Huet oli ensimmäinen ranskalainen Stanley Cup -voittaja. Huet pääsi pudotuspeleissä kentälle vain kahdessa ottelussa, silloinkin hänet vaihdettiin maalille kesken ottelun Niemen torjuessa heikosti.
Kaudeksi 2010–11 Huet siirtyi Sveitsin pääsarjan Fribourg-Gottéroniin, jonka ykkösvahtina hän toimi kaudet 2010–2011 ja 2011–2012. Kaudeksi 2012–2013 Huet ilmoitti haluavansa siirtyä takaisin NHL:ään. Huet ei kertonut medialle, mitkä joukkueet olisivat mahdollisesti kiinnostuneita hänestä. Hän jatkoi kuitenkin Sveitsissä ja teki elokuussa 2012 neljävuotisen sopimuksen Sveitsin kakkossarjan HC Lausannen kanssa.
Huet oli nostamassa Lausannea A-liigaan ja hänen sopimustaan jatkettiin tällä erää kevääseen 2018 asti. Kauden 2017–2018 jälkeen Huet ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Maajoukkueura.
Huet on pelannut Ranskan maajoukkueessa MM-kisoissa 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2004, 2008, 2011, 2012, 2017 sekä Olympialaisissa 1998 ja 2002. Huet pelasi Helsingin kisoissa 2012 Ranskan paidassa 5 ottelua torjuntaprosentilla 88,2% .
IFilm

IFilm oli videonlevityspalvelu, jossa oli käyttäjien itsensä tallentamien videoiden lisäksi myös muuta videomateriaalia muun muassa elokuvatrailereita. iFilm myytiin MTV Networksille 15. lokakuuta 2005.
Freddie Frith

Freddie Frith (30. toukokuuta 1909 – 1988) oli brittiläinen ratamoottoripyöräilijä ja liikemies. Hänen uransa ratamoottoripyöräilijänä sijoittui 1930- ja 1940-lukujen väliselle ajalle, jonka kruununa oli 350-kuutioisten maailmanmestaruus 1949.
Frithin ensimmäinen kansallinen kilpailu oli Mansaaren TT-ajojen "juniorikilpailun" "Manx Grand Prix" vuonna 1930 ja sijoittui siinä heti kolmanneksi. Tapaus nosti hänet sanomalehtien otsikoihin. Tuohon aikaan Mansaaren TT-ajot olivat pääasiassa brittiläisten tehdastallien hallitsema. Voitettuaan Nortonillaan 500-kuutioisten kilpailun vuonna 1935, Frith liittyi seuraavana vuonna Birminghamin tehdastalliin seuraavaksi kaudeksi. 
Frith voitti seuraavana vuonna "Manx Grand Prix'n" ja sitä seuraavana vuonna varsinaisen Mansaaren TT-ajot. Jälkeenmainitussa hän ajoi ensimmäisenä yhden kierroksen keskinopeutena yli 90 mailin (n. 144 kilometrin) tuntinopeudella. Frith kilpaili Mansaaren TT-ajoissa kahdeksan kertaa ja vain kerran hän jäi kolmen lopputuloksissa parhaan kuljettajan ulkopuolelle. Tuo tapahtui vuonna 1939, jolloin hän joutui keskeyttämään moottoririkkoon.
Toisen maailmansodan aikana Frith oli töissä tehtaassa, joka valmisti moottoripyöriä maansa armeijalle. 
Toisen maailmansodan jälkeen Frith palasi takaisin ratamoottoripyöräkilpailuihin vuonna 1949 ja voitti samana vuonna historian ensimmäisen 350-kuutioisten maailmanmestaruuden voitettuaan kaikki kauden viisi osakilpailua. Hän osallistui myös kerran 500-kuutioisten MM-starttiin missä hän oli viides. Frithin ylivoimainen mestaruus oli ilmiömäinen, sillä hän ei ollut kilpaillut moottoripyörillä lähes kymmeneen vuoteen.
Frith lopetti uransa maailmanmestaruuden jälkeen ja siirtyi mukaan moottoripyöräbisnekseen Grimsbyyn, missä hän kuoli vuonna 1988.
Kulkuaaltoputki

Kulkuaaltoputki on elektroniputki, joka rakenteeltaan kuuluu katodisädeputkiin. Kulkuaaltoputkea käytetään vahvistamaan radiotaajuussignaaleita etenkin mikroaaltoalueella mm. tutkan lähettimen osana ja satelliittitekniikassa. Kulkuaaltoputki tunnetaan paremmin englanninkielisellä lyhenteellä TWT ("Traveling Wave Tube") tai TWAT ("Traveling Wave Amplifier Tube").
Rakenne ja toiminta.
Kulkuaaltoputki on tyhjiöputki, jonka toisessa päässä on elektronitykki ja vastakkaisessa päässä kollektori, johon elektronisuihku törmää. Suihku pidetään ohuena säteenä voimakkaalla magneetilla. Suihku kulkee koko matkansa erityisen putken läpi, joka tavallisesti on helix mallinen, mutta muitakin malleja on. Sen tarkoitus on tehdä nopeusmodulaatio elektronisuihkuun. Vahvistettava heikko signaali tuodaan helixin toiseen päähän ja toisesta päästä se saadaan vahvistettuna. Kollektori lämpenee kovasti, joten isoilla kulkuaaltoputkilla on vesijäähdytys ja pienilläkin ainakin ilmajäähdytys.
Käyttö.
Kulkuaaltoputkivahvistimella tai klystronivahvistimella varustettu tutkan lähetin on monimutkaisempi ja kalliimpi kuin magnetronilähetin mutta helpommin ohjattava ja moduloitava, ja se sopii siksi vaativiin tutkajärjestelmiin, kuten lentokoneisiin, ilmavalvontaan ja lennonvarmennukseen.
TWT:n kaistanleveys on useissa tapauksissa yli oktaavin ja vahvistus n. 40 dB. Myös vastaanottimeen TWT sopii hyvin, koska se on erittäin pienikohinainen.
Historia.
Kulkuaaltoputken ja klystronin kehityksellä on yhteistä 1930-luvulla Leningradin yliopiston fyysikko, Agnessa Arsenejevan, ja hänen tulevan aviomiehensä, saksalaisen Oskar Heilin tekemät tutkimukset elektronien nopeusmodulaatiosta. Oskar Heil kirjoitti 1935 Berliinissä sanomalehtikirjoituksen kehittämästään Heilin putkesta, joka on esiaste, sekä klystronille, että kulkuaaltoputkelle.
Kulkuaaltoputken keksivät englantilaiset toisen maailmansodan aikana. Pääperiaatteen selvitti Rudolf Kompfner British radar research laboratory:ssa. Kompfner ja John Pierce jatkoivat rauhan tultua kehitystyötä Bell Labsissa USA:ssa.
Margit Borg-Sundman

Margit Rode Sofia Borg-Sundman (16. lokakuuta 1902 Turku – 10. kesäkuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja kansakoulunopettaja, joka toimi vuosina 1948–1954 ja 1958–1970 Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana.
Tausta.
Turussa syntyneen Borg-Sundmanin vanhemmat olivat kirkkoherra Nathanael Borg ja Elin Fanny o.s. Calonius. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1921 ja opiskeli myös Yhdysvalloissa, jossa hän suoritti B.A.-tutkinnon 1926. Hän suoritti Columbia Universityssa sosiaalityöntekijän tutkinnon ja valmistui Suomessa filosofian maisteriksi 1932.
Elämä.
Borg-Sundman valittiin eduskuntaan ensin Uudenmaan läänin vaalipiiristä ja sitten Helsingin kaupungin vaalipiiristä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä neljään otteeseen 1950–1960-luvuilla. Hän oli Kuusankosken kunnanvaltuuston ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen. Lisäksi hän toimi Kansainvälisen naisten liiton varapresidenttinä ja oli aktiivinen toimija Moraalisen varustautumisen piirissä.
Borg-Sundman oli mukana myös Kokoomuksen eduskuntaryhmän tekemässä kantelussa Hannu Salaman romaanista "Juhannustanssit" ja mainitsi asiasta syntyneessä eduskuntakeskustelussa myös "Ylioppilaslehdessä" esiintyneen vastaavanlaisen kirjoittelun ”sairaana ilmiönä”. Borg-Sundmanin mukaan eduskuntakyselyn kärki ei suuntautunut yksinomaan Salaman kirjaa vastaan, vaan ”aikamme moraalista nihilismiä” vastaan ja ”koko siihen seksuaalisuuden ja aineellisuuden, raakuuden ja mauttomuuden ylikyllästämään, käsitteitä hämmentävään ja makua tylsyttävään ilmapiiriin, jonka olemme antaneet kasvaa nuorisomme ympärille alkaen eräistä televisioesityksistä, filmeistä, mainoksista, roskalehdistä, jopa kirjallisuudesta ja oman elämämme laadusta”. Yleisradion Kotikatsomo-sarjan kaksiosaisessa, Salamasodaksi kutsutusta kulttuurikiistasta kertovassa TV-elokuvassa "Katso ihmistä" Heidi Krohn näyttelee eduskuntakyselyyn aloitteen tehneen kansanedustaja Margit Borg-Sundströmin roolin.
Margit Borg-Sundman julkaisi muistelmateokset "Setä Samulin ylioppilaana" (1930), "Jännittävä on elämä" (1966), "Uusia uria aukomassa" (1969), "Rajoja ja rajanylityksiä" (1971) sekä "Yhden naisen sota" (1977).
Borg-Sundmanin puoliso oli vuodesta 1945 alkaen Johannes Valdemar Sundman. Borg-Sundmanin sisaria olivat arkkitehti Elsi Borg ja taidegraafikko Ester Borg. Hänen veljensä oli arkkitehti Kaarlo Borg sekä veljenpoikia oopperalaulaja Kim Borg, arkkitehti Olli Borg ja säveltäjä ja musiikkituottaja Jaakko Borg.
Geta (jalkine)

Geta () on perinteinen japanilainen puusta (yleisimmin keisaripuusta) valmistettu puukenkä. Se on veistetty yhdestä puusta tai muodostuu puulevystä, "dai" (台), johon on kiinnitetty yksi tai kaksi pienempää 4–5 senttimetrin korkuista puupalaa. Paloista käytetään nimitystä "hammas", "ha" (歯), ja niiden tarkoitus on estää kimonon helmojen sotkeutuminen kuraan. Getaan kuuluu myös V:n muotoinen hihna, "hanao" (花緒), joka pitää kengän kiinni jalassa. Perinteisesti getat ovat kuuluneet sekä miesten että naisten vaatetukseen, ja niitä on tyypillisesti käytetty perinteisten japanilaisten vaatteiden, kuten kimonon tai yukatan kanssa. Getojen alla voi käyttää tabeja eli japanilaisia isovarpaan ja muut varpaat toisistaan erottelevia sukkia. Puusta valmistetuille kengille on ominaista kopiseva kävelyääni.
Getoja ryhdyttiin käyttämään jalkineina Heian-kaudella (794–1192), ja niiden uskotaan kehittyneen aikaisemmin käytössä olleista "tagetoista". Nykyisin getat ovat harvinaisia, mutta maikojen ja sumopainijoiden voi edelleen nähdä käyttävän niitä.
Adrian Monk

Adrian Monk on Tony Shalhoubin esittämä yhdysvaltalaisen televisiosarja "Monkin" päähenkilö. Hän toimii etsivänä auttaen San Franciscon poliisia. Monk-sarjan tunnusmusiikin ”It’s a jungle out there” on säveltänyt Randy Newman.
Monk työskenteli ennen San Franciscon poliisissa ja oli erittäin arvostettu, mutta hän joutui jättämään työnsä vaimonsa kuoleman laukaistua hänen mitä erikoisimmat neuroosinsa ja fobiansa, kuten sen että Monk ei juo vesijohto- eikä pullotettua vettä, ainoastaan 'Sierra Springsiä'. Monk suree yhä vaimoaan Trudya, joka kuoli 1997 autopommi-iskuun ja Monk onkin omistanut elämänsä murhan jälkeiset kuusi vuotta murhan selvittämiseen. Monk sai selville vain, että pommin rakensi Warrick Tennyson kuusisormisen miehen tilauksesta. Sarjan päätösjaksossa Monk lopulta sai lopulta oikean syyllisen selville.
Monkilla oli hoitaja, Sharona Fleming, joka oli hänen palveluksessaan seitsemän vuotta, kunnes muutti New Jerseyhin ja nai entisen aviomiehensä. Hänen jälkeensä Monk sai uuden hoitajan Natalie Teegeristä. Monkin psykiatri on nimeltään Tohtori Charles Kroger. Kuitenkin Krogerin näyttelijän Stanley Kamel kuoltua sydänkohtaukseen, myös Kroger kuolee siihen, jolloin Monkin psykiatrin paikan ottaa tohtori Neven Bell.
Perhe.
Monkilla on veli, Ambrose (John Turturro), joka on vielä Monkiakin älykkäämpi. Tosin hän kärsii agorafobiasta eli julkisen paikan kammosta ja on sen vuoksi jättänyt talonsa vain kahdesti. Ensimmäisen kerran hän jätti talon, kun hänen luultiin syöneen myrkytettyä suklaata. Toisen kerran Ambrose jätti talon, kun se syttyi palamaan. Adrianin ja Ambrosen äiti kuoli 1994. Poikien isä, Jack Monk (Dan Hedaya) on ammatiltaan rekkakuski. Hän jätti perheensä poikien ollessa vielä pieniä. Eräässä jaksossa Jack palaa kaupunkiin ja pyytää Monkin mukaansa erälle keikalle. Lopulta he onnistuvat sopimaan vanhat kaunansa. Jackillä on kertoman mukaan toinen perhe ja hieman Adriania nuorempi poika, joka on ristitty isänsä mukaan Jack Junioriksi (Steve Zahn). Hän on patalaiska ja näpistelee rahaa isältään. Eräässä jaksossa hän pakenee vankilasta joutuen heti murhaepäillyksi, jolloin hän murtautuu sukulaisuudestaan tietämättömän Monkin kotiin anelemaan tämän apua. Pitkähkön vakuuttelun jälkeen hän suostuu.
Liettuan jalkapallomaajoukkue

Liettuan jalkapallomaajoukkue edustaa Liettuaa jalkapallossa. Joukkue pelasi ensimmäisen ottelunsa vuonna 1923; ensimmäinen virallinen peli oli Liettua–Viro, jonka Viro voitti 5–0.
EM-kisat.
Liettua on itsenäisen jalkapalloliiton alaisuudessa hakenut paikkaa EM-lopputurnaukseen vuoden 1996 kisoista alkaen. Se ei ole selvinnyt karsinnoista kertaakaan EM-lopputurnaukseen.
MM-kisat.
Liettua ei ole pelannut kertaakaan MM-lopputurnaukseen. Se on pelannut itsenäisen jalkapalloliiton alaisena MM-karsinnoissa vuosina 1930–1938 ja uudelleen vuoden 1994 kisoista alkaen.
Talvikkikasvit

Talvikkikasvit (Pyrolaceae) oli pieni heimo koppisiemenisten alakaaressa ja se muodosti Cronquistin luokittelussa oman heimonsa. Nykyään se sisällytetään kanervakasveihin (Ericaceae). Talvikkikasveihin kuului neljä sukua: sarjatalvikit ("Chimaphila"), tähtitalvikit ("Moneses"), nuokkutalvikit ("Orthilia") ja talvikit ("Pyrola").
Talvikkikasvit ovat monivuotisia. Suku erottui muista kanervakasveista pääasiassa varsistaan, sillä ne kuolevat kasvukauden päätyttyä. Talvikkikasvit elävät kylmissä oloissa ja niiden lehdet ovat ikivihreitä. Kukat ovat säteittäisiä ja viisilukuisia. Hedelmä on pallomainen kota, josta pienet siemenet leviävät tuulen mukana.
Lajeja.
Pohjoismaissa kasvavat talvikkikasvien heimoon aiemmin luetut lajit ovat:
Myös mäntykukka ("Monotropa hypopitys") on joskus ollut talvikkikasvien heimossa.
Osmo Kaipainen

Osmo Ensio Kaipainen (12. elokuuta 1933 Pieksämäki – 15. toukokuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja lääkäri. Hän oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1970–1975 ja toimi Suomen sosiaali- ja terveysministerinä Paasion II hallituksessa 1972. Hän siirtyi 1970-luvun lopulla Pohjoismaiden ministerineuvoston sihteeristön osastopäälliköksi mutta palasi Kelaan asiantuntijalääkäriksi, josta virasta jäi eläkkeelle ja kuoli pian sydänkohtaukseen.
Kaipainen syntyi Pieksämäellä Viktor Kaipaisen ja Anna-Liisa Miettisen pojaksi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1951. Lääketieteen kandidaatti Kaipaisesta tuli 1954 ja lisensiaatti 1958. Hän oli vuodesta 1955 naimisissa kirjailija Anu Kaipaisen kanssa. Säveltäjä Jouni Kaipainen oli heidän poikansa.
Kaipainen jäi 1973 kiinni rattijuopumuksesta, josta hänet tuomittiin kolmen kuukauden vankeuteen.
Kaipainen oli sotilasarvoltaan korpraali. Hänet valittiin eduskuntaan Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Kaipainen kuului puolueensa radikaaliin vasemmistosiipeen, ja osallistui muun muassa Pälkäneen liikkeeseen.
Iskusuhde

Iskusuhde kuvaa mäntämoottoreissa männän iskunpituutta suhteessa männänhalkaisijaan.
Esimerkiksi jos männänhalkaisija on 100 mm ja iskunpituus 120 mm, iskusuhteeksi saadaan 1,2:1 on siis 1,2.
Iskusuhteesta puhuttaessa moottori voi olla ns. "pitkäiskuinen", tai "lyhytiskuinen". Pitkäiskuisia moottoreita pidetään kankeina, mutta samalla sitkeinä ja vääntävinä, eli isoin vääntömomentti saavutetaan alhailla kierroksilla. Lyhytiskuiset moottorit puolestaan mielletään kierrosherkiksi, ja ne ovat vähemmän alttiita mekaaniselle kulumiselle, sillä pitkäiskuisessa moottorissa männän nopeudet ovat suuret.
On kuitenkin syytä muistaa, että moottorin luonteeseen sekä käyttäytymiseen vaikuttaa moni muukin asia sen suunnittelussa, rakenteessa sekä ominaisuuksissa, ja näin ollen ei kannata antaa liikaa painoarvoa iskusuhteelle. On olemassa sekä hyvin vääntäviä ja sitkeitä lyhytiskuisia moottoreita, että pitkäiskuisia "ei-niin-hyvin vääntäviä". Nyrkkisääntönä voidaan pitää että yli 1,10 iskusuhteiset moottorit ovat pitkäiskuisia, sen alle puolestaan lyhytiskuisia.
Richie Ginther

Paul Richard ”Richie” Ginther (5. elokuuta 1930 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat – 20. syyskuuta 1989 Touzac-Le Roucou, Ranska) oli yhdysvaltalainen Formula 1 -ajaja.
Ginther teki debyyttinsä formuloissa kaudella 1960 Ferrarilla, jonka ratissa hän ajoi vielä seuraavan kauden. BRM:llä Ginther ajoi kolme kautta ja kaudelle 1965 hän siirtyi Hondan F1-talliin, jossa saavutti uransa ensimmäisen ja ainoaksi jääneen osakilpailuvoittonsa Meksikon GP:ssä. Hän ajoi vielä yhden kauden Cooperilla ja päätti uransa vuoden 1967 Monacon GP:ssä Eagle-tallissa.Ginther osallistui 18 MM-sarjan ulkopuoliseen kilpailuun.
Richie Ginther kuoli sydänkohtaukseen 59-vuotiaana Ranskassa vuonna 1989.
Axel Anderberg

Axel Johan Anderberg (27. marraskuuta 1860 Kristianstad – 27. maaliskuuta 1937 Sollentuna) oli ruotsalainen arkkitehti, joka vaikutti 1880-luvulta aikaiselle 1930-luvulle. Uransa alkutaipaleella hän suunnitteli useita uusbarokki- ja jugend-tyylisuuntaisia teattereita, kun taas uransa loppupuolella hänen työnsä koostui suurimmilta osin tieteellisten ja akateemisten instituutioiden rakennuksista, jotka hän suunnitteli uusklassistiseen tyyliin. 
Anderberg kouluttautui arkkitehdiksi Kungliga tekniska högskolanin arkkitehtuurikoulussa (1880-1884), sekä Ruotsin kuninkaallisen taideakatemian arkkitehtuuriosastolla (1884-1887), jonka jälkeen hän vietti vuoden kierrellen Saksassa, Ranskassa ja Italiassa. 
Anderbergin ensimmäinen merkittävä työ oli Tukholman uusi oopperatalo (1889-1898), joka korvasi vanhan kustavilaistyylisen oopperatalon. Voitettuaan oopperatalosta järjestetyn arkkitehtuurikilpailun, Anderberg vietti ulkomailla aikaa opiskellen erityisesti teatteriarkkitehtuuria. Myöhemmin hän suunnittelikin Karlstadin (1893), Linköpingin (1902-1903) ja Kristianstadin (1906) kaupunginteatterit.
Anderberg suunnitteli myös Ruotsin luonnonhistoriallisen museon uuden suuren kompleksin (valmistui 1916) Frescatin alueelle, Tukholmaan, ja myöhemmin useita muitakin tieteellisiä instituutiorakennuksia samalle alueelle, muun muassa Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian rakennuksen.
Feliksas Bajoras

Feliksas Romualdas Bajoras (s. 7. lokakuuta 1934 Alytus) on liettualainen säveltäjä, joka aloitti musiikinopintonsa Vincas Bacevičiusin johdolla Kaunasissa. 
Bajoras opiskeli myöhemmin Vilnassa ja suoritti diplominsa viulunsoitosta 1957 ja sävellyksestä 1963. Vuonna 1966 hän pääsi vilnalaisen nuorisoteatterin musiikilliseksi johtajaksi. Vuodet 1984–1988 säveltäjä asui Yhdysvalloissa, ja nykyään hän luennoi Liettuan musiikkiakatemiassa Vilnassa.
Bajorasin tuotantoon kuuluu mm. sinfonioita, kamarimusiikkia, laulumusiikkia ja kolminäytöksinen ooppera. Vuonna 1968 hänen muunnelmansa jousikvartetolle ja kontrabassolle voitti Napolin kansainvälisen Alfredo Casella -kilpailun toisen palkinnon. Myös muita hänen teoksiaan on palkittu.
Hänelle on myönnetty esimerkiksi Liettuan valtionpalkinto, Liettuan hallituksen taidepalkinto ja vuonna 2007 Gediminaksen ritarikunnan upseerin risti.
Pirkko Turpeinen-Saari

Pirkko Marjatta Turpeinen-Saari (aiemmin Idänpään-Heikkilä ja Turpeinen-Kajanoja) (s. 7. marraskuuta 1940 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja lääkäri. Hän oli kansanedustaja vuosina 1983–1986 Suomen Kansan Demokraattisen Liiton ja vuosina 1986–1987 Demokraattisen Vaihtoehdon eduskuntaryhmässä.
Turpeinen teki työuransa lasten- ja nuorisopsykiatrian parissa toimien muun muassa Helsingin kaupungin nuorisopsykiatrian ylilääkärinä vuosina 1989–1999. Hän oli myös Suomen Lääkäriliiton hallituksen ensimmäinen naisjäsen (1972–1977). Turpeinen on ollut vuodesta 1997 Euroopan neuvoston kidutusta ja ihmisarvoa alentavaa kohtelua tutkivan komitean (CPT) psykiatrian asiantuntija.
Ura.
Politiikka.
Turpeinen valittiin eduskuntaan vuoden 1983 vaaleissa Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Vuosina 1983–1986 hän kuului SKDL:n eduskuntaryhmään ja vuosina 1986–1987 Demokraattisen Vaihtoehdon ryhmään. Eduskunnassa hän oli vuosina 1983–1986 suuren valiokunnan ja lakivaliokunnan sekä Pohjoismaiden neuvoston jäsen.
Helsingin kaupunginvaltuustossa Turpeinen istui vuosina 1984–1992 ja 1997–1998. Hän istui SKDL:n, DEVA:n ja SDP:n valtuustoryhmissä ja hänet valittiin presidentin valitsijamieheksi vuoden 1978 vaaleissa.
Vuosina 1976–1984 Turpeinen oli Suomen kansan demokraattisen liiton ja Suomen kommunistisen puolueen jäsen. Hän toimi SKDL:n liittoneuvostossa vuodet 1982–1985. Vuonna 1985 hän siirtyi SKP:n järjestöjen toimikuntaan, joka seuraavana vuonna vaihtoi nimensä Suomen kommunistiseksi puolueeksi (yhtenäisyys). Hänet valittiin SKP:n järjestöjen keskuskomiteaan ja poliittiseen toimikuntaan vuonna 1986 sekä SKPy:n vastaaviin elimiin edustajakokouksessa 1987. Turpeinen toimi Devan sivistysjärjestö Demokraattisen sivistysliiton (DSL) ensimmäisenä puheenjohtajana (1986–1989). Vuosina 1991–2015 hän oli SDP:n jäsen. . Eduskuntavaaleissa 2019 hän oli Paavo Väyrysen Seitsemän tähden liikkeen ehdokkaana, sai 107 ääntä eikä tullut valituksi. 
Ukrainan sodassa Turpeinen-Saari on puolustanut Venäjää ja kertonut näkemyksenään Venäjän toimivan natsismia vastaan ja kaikkien maailman fasismin vastaisten maiden johtajana ja kannustajana.
Kirjallinen tuotanto.
Näiden lisäksi hän on julkaissut noin 40 tieteellistä julkaisua riippuvuusongelmista, luovuudesta ja tiedostusprosessista kansainvälisissä sarjoissa.
Yksityiselämä.
Turpeinen on ollut kolmesti naimisissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Juhana E. Idänpään-Heikkilä vuosina 1964–1976. Vuodet 1985–1996 Turpeinen oli naimisissa SKP:n ja SKPy:n johtotehtävissä 1980-luvulla toimineen Jouko Kajanojan kanssa. Vuonna 2006 Turpeinen avioitui kirjailija Mauno Saaren kanssa.
Till Deaf Do Us Part

Till Deaf Do Us Part on brittiläisen Slade-yhtyeen kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 13. marraskuuta 1981. Albumilla on muun muassa Britannian 30 myydyimmän singlen joukkoon noussut ”Lock Up Your Daughters”. Yhtye vei musiikkiaan enemmän muodissa olleen heavy rockin suuntaan. 
Albumi ei menestynyt yhtä hyvin kuin edellinen levy, aiemmin samana vuonna julkaistu "We’ll Bring the House Down". Sijoitus Britanniassa oli 68.
Vuonna 1993 julkaistussa CD-versiossa on alkuperäisestä kansitaiteesta eroava yhtyekuva.
Sylviane Félix

Sylviane Félix (s. 31. maaliskuuta 1977 Créteil, Ranska) on ranskalainen pikajuoksija.
Félix sijoittui kahdeksanneksi Ateenan MM-kisoissa 1997 200 metrin juoksussa ajalla 22,81. Samoissa kisoissa hän oli mukana Ranskan joukkueessa, joka voitti MM-pronssia 4 x 100 metrin viestijuoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti pikaviestissä EM-kultaa maansa joukkueen mukana. Edmontonin MM-kisoissa 2001 hän oli mukana voittamassa pikaviestin MM-hopeaa. Vuonna 2002 Félix juoksi sisäratojen EM-kisoissa viidenneksi 200 metrillä. Myöhemmin samana vuonna hän oli matkan neljäs Münchenin EM-kisoissa. Samoissa kisoissa hän oli mukana voittamassa pikaviestissä EM-kultaa.
Félix voitti 2003 Ranskan sisäratojen mestaruuden 60 metrillä ja kilpaili samana vuonna Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa, mutta karsiutui 60 metrin välierissä ajalla 7,24. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa 200 metrin toisissa alkuerissä, mutta oli voittamassa MM-kultaa pikaviestissä. Seuraavana vuonna hän karsiutui Ateenan olympialaisissa 200 metrin välierissä, mutta saavutti olympiapronssia pikaviestissä. Félix karsiutui 2005 sisäratojen EM-kisoissa 200 metrin välierissä. Samana vuonna Helsingin MM-kisoissa hän karsiutui 100 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 11,51. Göteborgin EM-kisoissa 2006 hän juoksi 100 metrillä seitsemänneksi ajalla 11,40 ja 200 metrillä viidenneksi.
Hallavedet

Hallavedet on Tenhin ensimmäinen virallinen julkaisu sekä EP-levy, joka julkaistiin vuonna 1998. EP:n nimikkokappale kuultiin myöhemmin myös Tenhin ensimmäisellä kokopitkällä levyllä "Kauan".
Hallavedet sisällytettiin kokonaisuudessaan elokuussa 2007 julkaistulle Tenhin kolmen CD:n kokoelmalle Folk Aesthetic 1996–2006.
Slade on Stage

Slade on Stage on Sladen Newcastlessa vuonna 1981 nauhoitettu livealbumi vuodelta 1982.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Holder/Lea, ellei toisin mainita.
Remasteroitu versio ks. "The Slade Live Anthology"
The Amazing Kamikaze Syndrome

The Amazing Kamikaze Syndrome on Slade-yhtyeen studioalbumi, joka julkaistiin joulukuussa 1983. Siltä löytyvät "Run Runaway" ja "My Oh My" olivat suuria hittejä ja nousivat listojen kärkipäähän myös Yhdysvalloissa ensimmäistä kertaa yhtyeen uralla. Itse albumi nousi Ruotsissa listaykköseksi yhden viikon ajaksi. 
Tuotannollisesti levy avasi yhtyeelle uusia uria, sillä albumille sisältyi yhtyeelle tyypillisen raskaan rockin lisäksi pop-vaikutteita. Tuottajana toimi basisti Jim Lean lisäksi kanadalainen John Punter, joka oli aiemmin työskennellyt muun muassa Roxy Musicin ja Nazarethin kanssa.
Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa nimellä "Keep Your Hands Off My Power Supply", eri kappalejärjestyksellä ja osin kappaleillakin.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Nadia Davy

Nadia Davy (s. 24. joulukuuta 1980) on jamaikalainen 400 metrin juoksija.
Davy kilpaili Ateenan olympialaisissa 2004, mutta karsiutui 400 metrin alkuerissä ajalla 52,04. Hän oli samoissa kisoissa mukana Jamaikan joukkueessa, joka voitti olympiapronssia 4 x 400 metrin viestijuoksussa.
Keep Your Hands Off My Power Supply

Keep Your Hands Off My Power Supply on Sladen vuonna 1984 Yhdysvalloissa julkaisema versio albumista "The Amazing Kamikaze Syndrome". 
Levy on Sladen parhaiten menestynyt albumi Yhdysvalloissa (Billboard-sija 33). Singlet "Run Runaway" ja "My Oh My" nousivat myös listojen kärkipäähän ja ovat Sladen tunnistetuimmat kappaleet Yhdysvalloissa. Menestykseen uudella mantereella vaikutti myös vuonna 1983 listakärkeen noussut Quiet Riot -yhtye, joka versioi Sladen "Cum On Feel The Noize" -kappaleen.
Somua S-35

Somua S-35 oli Ranskassa 1930-luvulla kehitetty keskiraskas panssarivaunu.
Kehitys.
1930-luvulla Ranskan panssarijoukot tarvitsivat uusia panssarivaunuja. Yksi ehdotuksista oli SOMUA ("Société d’Outillage Mécanique et d’Usinage d’Artillerie"). Vaunussa oli 47 millimetrin tehokas tykki, 7,5 mm konekivääri ja 20-55 mm panssarointi. Lisäksi vaunussa oli radio ja kolmen hengen miehistö. Torni oli sama kuin Renault Char B1:ssä. Vaunun valmistus alkoi ennen toista maailmansotaa mutta tuotanto-ongelmien johdosta vain 400 vaunua oli valmiina ennen saksalaisten hyökkäystä, ja näistäkin vain 250 ehti rintamakäyttöön.
Taistelussa.
Vaunu oli tehokas, hyvin panssaroitu ja liikkuvuudeltaan hyvä. Se oli liittoutuneiden paras panssarivaunu vuonna 1940 mutta sen suunnittelussa oli puutteita. Alustaa suojaava panssarilevy oli pultattu ja jos panssariammus osui siihen, levy halkesi ikävin seurauksin. Lisäksi johtajan piti vaunun johtamisen lisäksi toimia lataajana ja huolehtia radiosta. Tämä oli liikaa yhdelle ihmiselle ja taktiikka ei toiminut taistelussa. Saksan miehitettyä Ranskan saksalaiset ottivat haltuunsa jäljelle jääneet vaunut ja ne saivat nimen "Panzerkampfwagen 35-S 739 (f)". Muutamia annettiin italialaisille ja Suomessa toiminut saksalainen 211. panssaripataljoona oli myös varustettu osittain näillä vaunuilla. Paljon vaunuja oli edelleen Ranskassa kun Liittoutuneet nousivat maihin Normandiassa, missä saksalaiset käyttivät niitä Liittoutuneita vastaan. Vaunut, jotka Liittoutuneet saivat sotasaaliiksi annettiin vapaan Ranskan joukoille.
Rogues Gallery (albumi)

Rogues Gallery on Slade-yhtyeen albumi vuodelta 1985. Yhtyeen toinen tuleminen alkoi pikkuhiljaa laskea ja albumi ei ollut edeltäjiensä veroinen menestys. Singlenä julkaistu "All Join Hands" nousi vielä Isossa-Britanniassa sijalle 15. 
Kappaleet.
Vuoden 2007 remasteroidun painoksen bonuskappaleet:
Charles Albright

Charles Albright (10. elokuuta 1933 Amarillo, Texas, Yhdysvallat – 22. elokuuta 2020 Lubbock, Texas, Yhdysvallat) on epäilty sarjamurhaaja, joka vaikutti Dallasissa, Teksasissa 1990-luvun alussa.
Delle ja Fred Albright adoptoivat Charlesin orpokodista tämän ollessa lapsi. Adoptioäiti, opettaja, oli ankara ja ylisuojeleva, mutta antoi tälle huomattavaa tukea opinnoissa. Jo 13-vuotiaana Albright kuitenkin teki lieviä omaisuusrikoksia. Hän joutui lopulta pidätetyksi törkeästä pahoinpitelystä.
Nuorisorikollisuudestaan huolimatta Albright valmistui high schoolista 15-vuotiaana ja pääsi Pohjois-Teksasin yliopistoon. 16-vuotiaana hänen hallustaan löydettiin kassakoneesta varastettua käteistä sekä aseita, ja hän joutui vuodeksi vankeuteen. Vapauduttuaan hän aloitti opinnot Arkansas State Teacher's Collegessa ja jatkoi niitä, kunnes joutui erotetuksi.
Vaikka Albright ei valmistunut opettajaksi, hän alkoi toimia virassa asiakirjaväärennösten avulla. Hänellä oli myös tytär vaimonsa kanssa, joka kuitenkin muutti hänestä erilleen 1965 ja otti virallisen avioeron vuonna 1974. Albright jatkoi omaisuusrikoksia ja sai lisäksi syytteen 9-vuotiaan tytön seksuaalisesta hyväksikäytöstä. 
Vuonna 1985 Albright tapasi Arkansas'ssa Dixie-nimisen naisen, jonka tämä kutsui luokseen asumaan. Albright otti joka aamu papereita mukaansa ollakseen herättämättä vaimonsa epäilyjä. Albrightin uskotaan tapailleen prostituoituja jo tällöin.
Myöhemmät vaiheet.
Poliisi pidätti Albrightin tämän kotoa 22. maaliskuuta 1991. Oikeudenkäynti alkoi 13. joulukuuta. Tekninen todistusaineisto oli varsin vähäinen, eikä syyllisyyttä muihin kuin Shirley Williamsin murhaan kyetty vahvistamaan. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen.
Käpykilli

Käpykilli ("Pachypanchax playfairii"), vanhalta suomenkieliseltä nimeltään käpykala, on pieni hammaskarppikala, jota pidetään joskus akvaariossa. 
Koko ja ulkonäkö.
Käpykilli voi kasvaa kymmensenttiseksi. Selkä on kullanruskea, vatsapuoli keltainen, kyljessä rivi punaisia pilkkuja. Lajin nimi tulee siitä, että koiras osaa pörhistää suomunsa käpymäisiksi.
Alkuperä.
Käpykilli on endeeminen Seychellien laji.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Käpykilli kiusaa pienempiä kaloja ja voi syödä ne. Koiraat taistelevat joskus reviireistä keskenään. Se viihtyy parhaiten, kun akvaariossa on paljon kasveja ja tummasävyinen sisustus. Kututarkoituksiin pidetään yhdessä yhtä koirasta ja kahta naarasta, jotka poistetaan altaasta pian kutemisen jälkeen, sillä laji syö helposti oman mätinsä.
Vesiolot ja ravinto.
Käpykilli syö lihapitoista sekaruokaa. Sopiva lämpötila on 23–25 °C.
M/S Linta

M/S "Isla" on Finferries Oy:n omistama vuonna 1962 Norjassa valmistunut yhteysalus. "Isla" liikennöi vuoteen 2011 saakka nimellä Linta, Saaristomerellä Naantalin ja Paraisten kaupunkien saaristossa niin kutsutulla Pienellä Rengastiellä, reitillä Nauvo–Seili–Hanka (Rymättylä). Aluksen pituus on 27 metriä ja sille mahtuu 100 matkustajaa, sekä 8 henkilöautoa.
M/S "Linta" korvattiin kesäkuussa 2011, kun Archipelago Lines Oy:n Norjasta ostama vuonna 1974 rakennettu M/S "Östern" asetettiin reitille. Sen autopaikka- ja matkustajakapasiteetti on suurempi kuin "Lintan". "Lintan" autopaikat eivät vilkkaimpana aikana riittäneet.
Käyttöhistoria.
"Linta" rakennettiin Norjassa As Stord Verftin telakalla vuonna 1962 vuonolaivaksi. Se palveli Norjassa nimillä "Huglo" (vuoteen 1980), "Ulla-Förre" (1980–1987) ja "Björneland" (1987–1989). Vuonna 1989 Päike-matkailu osti aluksen Suomeen ja siirsi sen Päijänteelle reitille Sysmä-Kuhmoinen. Samalla aluksen nimi vaihtui "Lintaksi". Päijänteellä "Linta" liikennöi vuoteen 1999 saakka, jolloin se siirrettiin takaisin meriliikenteeseen. Alus oli käyttämättömänä Kotkassa muutaman vuoden, kunnes vuonna 2002 aluksella tehtiin peruskorjaus Virossa, ja se siirtyi Saaristomerelle. Nykyään M/S Isla liikennöin ympärivuotisesti Rymättylän reittialueella reitillä Haapala-Maisaari-Samsaari-Ruotsalainen-korvenmaa-Pakinainen-Pähkinäinen.
Linta Saaristomerellä.
"Linta" asetettiin liikenteeseen Rymättylän ja Nauvon välille 2. kesäkuuta 2003 ja siten syntyi Pikku rengastie. Tästä Saariston rengastien lyhyemmästä reitistä muodostui nopeasti suosittu reitti niin pyöräilijöiden kuin autoilijoidenkin keskuudessa. Päällikkö Harri Järvisen mukaan ensimmäisen kesäkauden matkustajatavoitteeksi asetettiin 5 000 henkilöä. Järvinen on aluksen Suomessa oloajan pitkäaikaisin päällikkö ja on toiminut tehtävässään yli 15 vuotta. Matkustajatavoite ylittyi reilusti ja "Lintaa" käytettiin lähes kaksi kertaa arvioitua enemmän.
"Lintan" laituripaikka sijaitsi Paraisten kaupungin Nauvon pääsaaressa Storlandetissa, sen kirkonkylässä Nauvon vierasvenesatamassa.
Juovatapparakala

Juovatapparakala ("Carnegiella strigata" vanh. "Gasteropelecus strigatus") tai mrmoritapparakala on tetrakaloihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö.
Juovatapparakala jää yleensä vajaat viisi senttiä pitkäksi. Sen hopeanhohtoinen, mustajuovainen ruumis on muodoltaan sopeutunut sieppaamaan ruokaa veden pinnasta.
Alkuperä.
Juovatapparakala on peräisin Etelä-Amerikasta, Amazon- ja Caqueta-jokien vesistöistä.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Juovatapparakala on rauhallinen parvikala, joka pysyttelee pinnan tuntumassa. Se hyppää helposti pois akvaariosta.
Vesiolot ja ravinto.
Juovatapparakalalle sopiva lämpötila-alue on 24–28 °C ja pH 5–8. Ne voivat syödä vain ruokaa joka kelluu pinnalla; kuivatut hyönteiset ja "Tubifex"-suvun torvimadot sopivat tähän oikein hyvin.
Waren avaus

Waren avaus on shakkiavaus, joka alkaa siirrolla:
codice_1
Avaus on nimetty yhdysvaltalaisen Preston Waren (1821–1891) mukaan, joka pelasi usein erikoisia avauksia. Avaus on epätavallinen, jopa huonoksi arvioitu, joten se sijoittuu A00-luokkaan Encyclopaedia of Chess Openingsissa.
Sami Rintala

Sami Rintala (s. 1969 Kaavi) on suomalainen arkkitehti ja taiteilija, joka tuotti vuosina 1999–2003 yhdessä Marco Casagranden kanssa arkkitehtonisia installaatioita kotimaassa. Heidän teoksiaan oli Venetsian arkkitehtuuribiennaalissa 2000 ja Montrealin biennaalissa 2002. Yhteisteoksia on muun muassa Chain Reactor.
Sami Rintala on suunnitellut myös huonekaluja. Hän toimii arkkitehtuurin, kuvataiteen ja muotoilun aloilla. Rintala sanoo töidensä perustuvan tarinan kerrontaan ja käsitteellisyyteen.
Rintalan myös opettaa ja luennoi eri yliopistoissa työpajoissa.
Vuonna 2008 Rintala perusti arkkitehtitoimiston "Rintala Eggertsson Architects" yhdessä islantilaisen Dagur Eggertssonin kanssa. Toimisto sijaitsee sekä Oslossa ja Bodøssa. Sami Rintala on suunnitellut ohjelman vuoden 2009 Alvar Aalto -symposiumiin.
Heisenbergin kuva

Heisenbergin kuva on kvanttimekaniikan formalismin yksi muoto. Siinä systeemin tilaa kuvaavat "tilavektorit" eli aaltofunktiot ovat aikariippumattomia, ja observaabeleita kuvaavat lineaarioperaattorit riippuvat ajasta.
Käyttö.
Merkitään suljetun systeemin tilaa merkinnällä formula_1 ja observaabelia formula_2 kuvaavaa operaattoria merkinnällä formula_3. Alaindeksi H viittaa siis Heisenbergin kuvaan. Jälkimmäinen siis kuvaa tilan formula_4 joksikin toiseksi (tai erityisesti identiteettioperaattorin tapauksessa samaksi) saman funktioavaruuden tilaksi formula_5. Toisin sanoen
formula_6
Koska operaattori riippuu ajasta, myös se funktio johon kuvaus tapahtui riippuu ajanhetkestä formula_7. Itse funktiot ovat kuitenkin määritelmän mukaan aikariippumattomia.
Merkitään tilan formula_4 konjugaattitilaa merkinnällä formula_9. Tällöin systeemin ollessa puhtaassa tilassa formula_4 observaabelin formula_2 odotusarvo formula_12 saadaan sisätulosta
formula_13
missä formula_14 on formula_9 ja formula_5 sisätulo.
Operaattori formula_17 toteuttaa "Heisenbergin liikeyhtälön"
formula_18
missä formula_19 on Diracin vakio, formula_20 on systeemin Hamiltonin operaattori ja formula_21 on operaattorin formula_22 ja Hamiltonin operaattorin kommutaattori. Yhtälön viimeinen termi ottaa huomioon observaabelin määritelmän mahdollisen eksplisiittisen aikariippuvuuden.
Muunnos Schrödingerin kuvan ja Heisenbergin kuvan välillä.
Heisenbergin kuva on yhtäpitävä Schrödingerin kuvan kanssa. Tämän voi todistaa seuraavasti. Schrödingerin kuvassa aaltofunktiot riippuvat ajasta Schrödingerin yhtälön mukaan. Tämä voidaan aina ratkaista formaalisti muotoon
formula_23
Tässä alaindeksi S viittaa Schrödingerin kuvaan. Observaabelin formula_2 odotusarvolle pätee tällöin tilassa formula_25
formula_26
Nyt siis
formula_27
Vastaava todistus voidaan tehdä sekoitetulle tilalle käyttäen tiheysmatriisia. Heisenbergin kuvassa tiheysmatriisi on siis aikariippumaton.
Hesperos

Hesperos (, "ilta") oli kreikkalaisessa mytologiassa Eoksen, aamuruskon, poika ja iltatähti. Hyginus kertoo hänen isänsä olevan Kefalos, mutta useammin isäksi nimetään Astraios. Roomalaisessa mytologiassa hänen vastineensa on Vesper.
Johannes Tzetzes nimeää Hesperoksen Atlaksen pojaksi, joka oli kiinnostunut tähtitieteestä. Hän kiipesi Atlaksen harteille ja katosi. Iltatähdelle, tähdistä suurimmalle, annettiin nimi hänen mukaansa.
Diodoros mainitsee Hesperoksen hesperidien isoisänä ja Atlaksen veljenä, jolle hän antoi tyttärensä puolisoksi.
Yhteys Fosforokseen ja Eosforokseen.
Hesperos sekoitettiin jo antiikin aikana Fosforokseen, aamutähteen, joka tunnettiin myös nimellä Eosforos. Syynä oli yksinkertaisesti se, että aamu- ja iltatähteä pidettiin alun perin kahtena eri taivaankappaleena, mutta kreikkalaisten hyväksyttyä tosiasian, että molempien kohdalla kyseessä on Venus, he omistivat ”vaeltavan tähden” Afroditelle (roomalaisten Venus), ja Hesperoksella saatettiin viitata sekä aamu- että iltatähteen.
Udagamandalam

Udagamandalam () tai lyhemmin Udagai (tamiliksi உதகை, "Utakai"), eli entinen Ootacamund lyhennettynä Ooty, on kaupunki ja kunta Intiassa, Tamil Nadun osavaltiossa. 93 921 asukkaan Udagamandalam on myös Nilgirien piirikunnan pääkaupunki.
Udagamandalam sijaitsee lähellä kolmen osavaltion rajaa, jossa Tamil Nadu, Kerala ja Karnataka kohtaavat. Kaupunki on runsaan kahden kilometrin korkeudessa luonnonkauniilla paikalla Nilgiri-vuoristossa. Udagamandalam on Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvan Nilgirin rautatien päätepysäkki.
Historia.
Ensimmäiset tiedot Udagamandalamin alueesta ovat 1100-luvulta, jolloin sitä hallitsi Hoysala-kuningas Vishnuvardhana. Vuonna 1799 alue siirtyi Englannin Itä-Intian kauppakomppanialle, kun Mysoren kuningaskunnan hallitsija teki rauhansopimuksen kauppakomppanian kanssa. 
Vaikka intialainen toda-heimo oli ensimmäinen alueen asuttaja, nykyinen Udagamandalam on brittiläistä alkuperää. Coimbatoren varainkerääjä John Sullivanin kivitalo valmistui 1822. Tämän jälkeen Sullivanin johdolla kaupunkiin rakennettiin mökkejä ja klubeja sekä muita rakennuksia, jotta brittiläiset virkamiehet pääsisivät virkistäytymään raikkaassa, eikä niin kuumassa, vuoristoilmassa .
Nilgirin rautatie ulottui Udagamandalamiin saakka vuonna 1908.
PAN Vision Publishing

PAN Vision Publishing Oy (vuoteen 2005 PAN Vision Oy) oli vuonna 1992 perustettu ruotsalaiseen PAN Vision Groupiin kuuluva Suomen tytäryhtiö, joka valmisti ja jakeli elokuvia, televisio-ohjelmia ja pelejä. PAN Vision levitti muun muassa Yleisradion (Yle TV1:n ja Yle TV2:n) ja MTV3:n itse tuottamat televisio-ohjelmat DVD:nä, kuten esimerkiksi Matka maailman ympäri, Willy Fog 2, Sandokan, Tohtori Sykerö, Taotao, pieni pandakarhu, Smurffit, Alfred J. Kwak, Kotikatu, Hovimäki, Spede Show ja Hynttyyt yhteen. Yritys lakkautettiin vuonna 2008, jolloin toiminta siirrettiin PAN Vision Finland Oy:hyn.
PAN Visionin elokuva- ja kuvatallennetoiminta siirtyi 7. syyskuuta 2011 solmitun sopimuksen mukaisesti tanskalaiselle Scanbox Entertainmentille.
Nilgirivuoret

Nilgirivuoret (; "siniset vuoret") on vuoristo eteläisessä Intiassa Tamil Nadun ja Keralan osavaltioissa. Se on osa Deccanin ylängön länsireunan muodostavaa Länsi-Ghatien vuoristoa.
Vuoret nousevat jyrkästi ympäröivältä tasangolta 1 800–2 400 metrin korkeuteen. Nilgirivuorten korkein kohta on 2 637 metrin korkuinen Doddabetta.
Vuoristoon on perustettu niiden ainutlaatuista luontoa suojeleva Nilgirin biosfäärialue, joka kuuluu Unescon Ihminen ja biosfääri -ohjelmaan.
Vuoristossa kulkeva rautatie, Nilgiri Mountain Railway, on Unescon maailmanperintökohde.
Bench

Bench on Etiopiassa puhuttava pohjoisomoottinen kieli, jota puhuu äidinkielenään noin 174 000 Bench Majin alueella asuvaa henkilöä (1998). Toisin kuin alueen muissa kielissä benchissä on foneemisia tooneja peräti kuusi.
Äänneoppi.
Benchin kielessä on neljä vokaalia: /i e a o u/
Vokaalien lisäksi on myös kuusi toonia. Niistä viisi on tasaisia ja yksi nouseva (joskus pidetään korkeana nousevana). Käyttäen o-kirjainta esimerkkinä, toonit kirjoitetaan näin: /ő ó ō ò ȍ ǒ/
Murteet.
Benchin kielen katsotaan jakautuvan kolmeen keskenään ymmärrettävään murteeseen, jotka ovat:
Muoto-oppi.
Demonstratiivit.
Demonstratiiveihin luetaan "háng" "täällä", "ēk" "tuolla", "jìnk" "siellä", "nēɡ" "tuolla alhaalla", "nèk" "tuolla ylhäällä". Itsenäisinä sanoina tai yhdessä determinanttiliitteiden "ùʂ" tai "àʂ" kanssa nämä sanat toimivat demonstratiivipronomineina eli "tämä ihminen", "tuo ihminen" jne. Kun näihin lisätään nominilausekkeen osoitin "-à", niistä tulevat demonstratiiviadjektiivit:
 "hànɡ nás dȁdn̄ àtāɡùʂn̄" "kun hän tuli miehen lähelle..." ("täällä mies lähelle saavuttaa-Stat.-Det.-kun")
 "njāʔà nēɡà hàndī" "nämä pojat tuolla alhaalla" ("poika-NPMk. alhaalla-tuolla-NPMk. Det.-S.")
Suomalainen kärsäkirja

Suomalainen kärsäkirja on Arto Paasilinnan kirjoittama humoristinen kirja, jonka on julkaissut WSOY vuonna 2005. Teos on julkaistu myös Kari Pajun lukemana äänikirjana.
Kirja kertoo sirkusnorsu Emilian vaiheista ensin Moskovan sirkuksessa ja muualla Venäjällä ja sitten Suomessa, jossa EU on kieltänyt sirkusnorsut. Omistaja Lucia Lucander solmii lämpimän ihmissuhteen maanviljelijä Paavo Satoveräjän kanssa. Alkaa matka norsun kyydissä Satakunnasta Saimaan kanavan kautta Afrikkaan asti. Matkan aikana tapahtuu jos jonkinlaista, muun muassa Emilian humaltuminen ja heinätöihin joutuminen.
M/S Pearl Seaways

M/S Pearl Seaways on tanskalaisen DFDS Seawaysin autolautta. Se liikennöi Oslo–Kööpenhamina-reitillä.
M/S "Athena" oli Rederi AB Sliten matkustaja-alus. Se rakennettiin Wärtsilä Meriteollisuuden Pernon telakalla Turussa. Laiva valmistui vuonna 1989 ja luovutettiin Slitelle 18. huhtikuuta 1989. Luovutuksen jälkeen alusta käytiin esittelemässä sen kotisatamassa Slitessä, kuten varustamo oli menetellyt uudisrakennusten kanssa aikaisemminkin. M/S "Athena" jäi kuitenkin viimeiseksi Slitessä esitellyksi alukseksi ennen varustamon konkurssia. 
"Athena" asetettiin Maarianhamina–Tukholma-risteilyliikenteeseen, jossa se palveli 16.8.1993 asti. Tämän jälkeen alus huutokaupattiin Sliten konkurssin vuoksi 23. syyskuuta 1993 Star Cruisesille. Alus kastettiin "Star Aquariukseksi" ja siirrettiin risteilemään Singaporesta.
M/S "Pearl Seawaysin" sisaralus oli M/S "Star Pisces" (alk. M/S "Kalypso").
Matkalla Oslosta Kööpenhaminaan 17. marraskuuta 2010 aluksen autokannella syttyi tulipalo, mutta miehistö sai palon sammutettua. Alus oli muutamia päiviä pois liikenteestä. Uuden nimen se sai tammikuussa 2011.
Kansikuvaus.
Kansikuvaus on Star Cruisesin ajalta.
Kansi 1: Konehuoneet
Kansi 2: Konehuoneet
Kansi 3: Autokansi
Kansi 4: Nostettava henkilöautokansi
Kansi 5: Hytit 5101-5955
Kansi 6: Spa, allasbaari, hytit 6101-6703
Kansi 7: Seven Seas-ravintola, neuvonta, Compass Disco, Children's Corner, Bake 'n' Coffee-kahvila, Tax-free
Kansi 8: Blue Riband-ravintolabaari, Kahvila Lighthouse, Marco Polo-ravintola, Captain's Lounge, Admiral Bar, Columbus-yökerho
Kansi 9: Hytit 9101-9801, komentosilta
Kansi 10: Hytit 10101-10820
Kansi 11: Konferenssitilat, auditorio, ulkoilma-allas, allasbaari
Kansi 12: Lenkkeilyrata, aurinkokansi
Suzanne Farrell

Suzanne Farrell (s. 16. elokuuta 1945) on 1900-luvun tunnetuimpia yhdysvaltalaisia balettitanssijoita. Muiden muassa George Balanchine teki hänelle useita koreografioita.
Tuleva ballerina syntyi nimellä Roberta Sue Ficker Cincinnatissa ja opiskeli Cincinnatin konservatoriossa. Hänet valittiin vuonna 1959 Fordin säätiön stipendillä Balanchinen School of American Balletin opiskelijaksi New Yorkissa. Hänen uraputkensa alkoi New York City Balletin jäsenyydellä vuonna 1961.
Farrellin asema New Yorkin baletissa kohosi nopeasti, ja ensimmäiset erityisesti häntä varten luodut roolit ovat vuodelta 1963. Kun hän meni vuonna 1969 naimisiin tanssija Paul Meijan kanssa, Farrellin yhteistyösuhde Balanchinen kanssa kärsi, ja Farrell jätti baletin vuonna 1970. Euroopassa vietetyn ajanjakson jälkeen hän kuitenkin palasi New Yorkiin, jossa hänen tiivis yhteistyönsä Balanchinen kanssa jatkui huhtikuuhun 1983, jolloin tämä kuoli.
Farrellin ura balettitanssijana alkoi lähetä loppuaan pian Balanchinen kuoltua. Hänelle kehittyi artriitti, joka pakotti hänet vetäytymään lopullisesti vuonna 1989. Hän on sen jälkeen muun muassa perustanut Suzanne Farrell Balletin 2000 ja saanut Yhdysvaltain National Medal of Artsin vuonna 2003.
Oscar &amp; Lucinda – kohtalon korttipeli

Oscar &amp; Lucinda – kohtalon korttipeli (televisioesityksessä käytetty nimeä Oscar ja Lucinda) on Gillian Armtrongin ohjaama elokuva vuodelta 1997. Se perustuu Peter Careyn romaaniin "Oscar ja Lucinda". Se kertoo papin ja lasitehtailijan tarinaa ja sijoittuu pääosin Australiaan.
Kylmät hermot, kuuma veri

Kylmät hermot, kuuma veri on Arto Paasilinnan kirjoittama humoristinen romaani, jonka on julkaissut WSOY vuonna 2006. Teos on julkaistu myös Kari Pajun lukemana äänikirjana.
Kirja kertoo Antti Kokkoluodosta. Antti syntyy tammikuussa 1918 ja hänen lapsenpäästäjänsä ennustaa Antin kuolinpäiväksi 12. heinäkuuta 1990. Kirjan tapahtumat liittyvät Suomen historiaan. Kirjassa Antti kokee muun muassa kieltolain ja sen aiheuttamat tapahtumat, lapualaisliikkeen muilutukset sekä Nivalan konikapinan.
You Boyz Make Big Noize

You Boyz Make Big Noize on alkuperäisen Sladen viimeinen albumi vuodelta 1987. Albumi ei ollut arvostelu- ja myyntimenestys. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Holder/Lea, ellei toisin mainita.
Vuoden 2007 remasteroidun version bonuskappaleet