tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kelloliike Kankare

Kelloliike Kankare Ky on vuonna 1926 perustettu kelloliike Säkylässä, Satakunnassa. Kelloliikkeen perusti kelloseppä Väinö Mäkelä. Hän oli toiminut kellosepän ammatissa jo vuosisadan alkupuolilta, mutta perusti varsinaisen liikkeen tuolloin vuonna 1926. Väinön tytär ja vävy jatkoivat liikettä sotien jälkeen 1940-luvulla, Väinö opetti vävynsä Jorman kellosepäksi ja liikkeen nimi oli tuolloin Kelloliike V Mäkelä.
Vuonna 1963 Väinö myi liikkeensä heille ja nimeksi muutettiin T:mi Kelloliike Mäkelä. Jorman ja Kertun poika Tuomo valmistui kellosepäksi Tapiolan Kelloseppäkoulusta vuonna 1967 ja tuli mukaan liikkeen toimintaan armeijan jälkeen 1969. Vuonna 1974 Tuomo tuli äitinsä perinnöllä osakkaaksi mukaan toimintaan ja nimi muuttui taas. Nyt jatkettiin nimellä Kelloliike J&amp;T Kankare Ky. Tuomon vaimo Marjatta tuli myös liikkeen toimintaan mukaan. Myöhemmin, kun Tuomo osti liikkeen Jormalta, nimestä jätettiin J pois.
Heidän tyttärensä Kristiina opiskeli myös Tapiolassa kellosepäksi valmistuen sieltä vuonna 1998. Tästä asti tämä neljännen polven kelloseppä on ollut mukana liikkeen toiminnassa. Sukupolvenvaihdos tehtiin vuoden 2017 alussa, muutamaa kuukautta myöhemmin. kun liikkeessä oli juhlittu 90-vuotisjuhlia. Liikkeen nimi muutettiin vielä kerran. Nyt siitä jätettiin T pois, eli nimi on Kelloliike Kankare Ky.
Palvelut.
Liikkeessä palvelee 2 kelloseppää korjaten kaiken kokoiset kellot. Muita palveluja on kaiverrukset perinteisellä tai tietokonekaiverruskoneella. Liikkeen kautta hoituu kultasepän ja käsinkaivertajan työt. Tuotevalikoimassa on monipuolisesti kelloja, koruja ja lahjatavaroita.
Thomas Rüfenacht

Thomas Rüfenacht (s. 22. helmikuuta 1985 Meggen, Sveitsi) on sveitsiläis-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Rüfenacht syntyi Sveitsissä, mutta muutti jo lapsena perheineen Yhdysvaltoihin. Hän suoritti siellä high schoolin sekä sotakoulu Culver Military Academyn, jonka jälkeen Rüfenacht palasi kaudeksi 2003–2004 Sveitsiin ja siirtyi SC Langnaun organisaatioon. Hän pelasi kauden aikana SCL Tigersin National League A -joukkueessa kymmenen runkosarja- ja yhden playout-ottelun tehden yhden maalin. Kaudella 2004–2005 Rüfenacht pelasi siellä 13 runkosarjaottelua.
Kaudeksi 2005–2006 Rüfenacht siirtyi Sveitsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle National League B:n EHC Vispiin. Kaudella 2006–2007 hän jakoi tehoilla 26+35=61 joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Terry Yaken kanssa kanssa ja oli sijoittui sisäisessä pistepörssissä toiseksi hänen jälkeensä. Kaudeksi 2007–2008 Rüfenacht siirtyi jatkamaan NLB-uraansa Lausanne HC:hen, jonka toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies hän oli tehoilla 26+29=55. Rüfenacht vahvisti loppukaudella myös NLA-joukkue Genève-Servette HC:tä, jossa hän pelasi kolme runkosarja- ja viisi playoff-ottelua. Kaudella 2008–2009 Rüfenacht oli Lausannen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Alain Miévillen jälkeen tehoilla 22+29=51. Hän voitti kauden päätteeksi NLB:n mestaruuden. Rüfenacht pelasi kauden aikana myös yhden NLA-ottelun lainalla Servettessä.
Rüfenacht siirtyi kaudeksi 2009–2010 NLA-joukkue EV Zugiin. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa liigassa toi 44 runkosarjaottelussa tehot 8+8=16 ja 13 playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Kaudella 2010–2011 Rüfenacht sijoittui 119 minuutillaan NLA:n jäähypörssissä kolmanneksi. Kaudella 2011–2012 hän voitti liigan jäähypörssin 112 minuutillaan. Kaudeksi 2012–2013 Rüfenacht siirtyi HC Luganoon. Hän oli tehoilla 14+17=31 joukkueen toiseksi paras maalintekijä Ilkka Heikkisen kanssa sekä sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Kaudella 2013–2014 Rüfenacht oli 11 osumallaan Luganon kolmanneksi paras maalintekijä.
Kaudeksi 2014–2015 Rüfenacht siirtyi SC Berniin, jossa hän voitti kauden aikana Sveitsin Cupin. Kauden 2015–2016 päätteeksi Rüfenacht voitti Sveitsin-mestaruuden, kuten myös kauden 2016–2017 päätteeksi, jolloin hänet valittiin NLA:n pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Maajoukkueura.
Rüfenacht edusti Sveitsiä Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2017. Yhteensä Rüfenacht on pelannut 46 A-maaottelua tehopistein 3+9=12. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 5. huhtikuuta 2013 Fribourgissa Venäjää vastaan. Rüfenacht sai ottelussa myös syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Matthias Bieberin tekemään maaliin. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki Euro Hockey Challengessa 24. huhtikuuta 2015 Grenoblessa Ranskaa vastaan.
Muuta.
Rüfenachtin isoveli Dan on entinen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi urallaan kaksi NLA-ottelua SCL Tigersissa kaudella 2004–2005.
Freestylehiihto talviolympialaisissa 2018 – miesten kumparelasku

Freestylehiihdon miesten kumparelaskukilpailu talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 9.–12. helmikuuta 2018 Bogwang Phoenix Parkissa, Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa.
 QF — eteni suoraan loppukilpailuun
 QS — eteni välieriin
 DNF — ei tullut maaliin
 DNS — ei aloittanut
 QF — eteni suoraan loppukilpailuun
 DNF — ei tullut maaliin
 DNS — ei aloittanut
 Q — eteni seuraavalle kierrokselle
 DNF — ei tullut maaliin
 Q — eteni seuraavalle kierrokselle
 DNF — ei tullut maaliin
Josef Wolontis (ravintoloitsija)

Josef Wolontis (1852–1911) oli Liettuassa syntynyt ravintoloitsija, joka tunnetaan Helsingissä toimivan Ravintola Kappelin pitkäaikaisena ravintoloitsijana. Hän vuokrasi Kappelin vuonna 1883 ja teki siitä kaupungin suuosituimman kesäravintolan, josta tuli erityisesti taiteilijoiden kohtaamispaikka. Wolontis toimi Kappelin ravintoloitsijana vuoteen 1904 saakka. Lisäksi hän tuli Esplanadin puistossa toimivan Ravintola Teatterin vuokraajaksi Carl Kämpin jälkeen 1880-luvun lopussa. Wolontisin väitetään kummittelevan Kappelissa öiseen aikaan ja pitävän huolta entisestä ravintolastaan.
Josef Wolontisin puoliso oli Johanna Kronqvist (1857–1933). Heidän lapsiaan olivat muun muassa kirjailija Josef Wolontis ja suojeluskuntaupseeri Johannes Wolontis.
Regensburgin ruhtinaskunta

 
Regensburgin ruhtinaskunta () oli Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan sekä Reinin liittoon kuulunut ruhtinaskunta, joka oli olemassa 
vuosien 1803 ja 1810 välillä. Ruhtinaskunnan pääkaupunkina toimi Regensburg, joka sijaitsee nykyään Baijerissa, Saksassa.
Salzburgin vaaliruhtinaskunta

Salzburgin vaaliruhtinaskunta () oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan vaaliruhtinaskunta vuosina 1803–1805. Se oli Salzburgin hiippakunnan seuraaja. Vaaliruhtinaskunnan pääkaupunkina toimi Salzburg.
Würzburgin suurherttuakunta

Würzburgin suurherttuakunta () oli saksalainen Würzburgin kaupunkiin keskittynyt suurherttuakunta, joka oli olemassa vuosien 1805 ja 1814 välillä. 
Vuoden 1801 Lunévillen rauhansopimuksen johdosta Würzburgin hiippakunta sekularisoitiin vuonna 1803 ja myönnettiin Baijerin vaaliruhtinaskunnalle. Samana vuonna Ferdinand III, entisen Toscanan suurherttuakunnan suurherttua, hyvitettiin Salzburgin vaaliruhtinaskunnalla. Pressburgin rauhassa 26. joulukuuta 1805 Ferdinand menetti Salzburgin Itävallan keisarikunnalle, mutta hyvitettiin Würzburgin alueella Baijerin luopuessa siitä vastineeksi Tirolin kreivikunnasta. 
Ferdinandin asema tunnettiin lyhyen aikaa nimeltä Würzburgin vaaliruhtinas (), mutta se korotettiin suurherttuaksi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan purkamisen jälkeen 6. elokuuta 1806. Se liittyi Reinin liittoon 30. syyskuuta 1806. 
Napoleonin kärsittyä tappion Leipzigin taistelussa Ferdinand purki liittouman Ranskan ensimmäisen keisarikunnan kanssa 26. lokakuuta 1813. Itävallan ja Baijerin tekemän sopimuksen kautta 3. kesäkuuta 1814 Ferdinand menetti alueensa Baijerin kuningaskunnalle ja suurherttuakunta purettiin.
Afrikantöpökerttuset

Afrikantöpökerttuset (Macrosphenidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Heimon lajit luettiin aikaisemmin kerttujen heimoon, mutta ne on molekyylifylogeneettisten tutkimusten perusteella luokiteltu nykyään omaksi heimokseen. BirdLife Suomen luokituksen mukaan afrikantöpökerttusiin kuuluu 6 sukua ja 18 lajia.
Afrikantöpökerttusia tavataan Saharan eteläpuoleisesta Afrikasta. Ne elävät monenlaisissa ympäristöissä kivikoista sademetsiin.
Mäkihyppy talviolympialaisissa 2018 – suurmäki

Talviolympialaisten 2018 miesten suurmäen mäkihyppykilpailu järjestettiin Alpensia Ski Jumping Centressä 16.–17. helmikuuta 2018.
Tulokset.
Karsinta.
Karsintojen 50 parasta jatkoi finaaliin.
Kilpailu.
Loppukilpailu alkoi 10. helmikuuta kello 21:30.
Bolivian kristillinen evankelis-luterilainen kirkko

Bolivian kristillinen evankelis-luterilainen kirkko ("Iglesia Cristiana Evangélica Luterana de Bolivia") on luterilainen kirkko, joka toimii Boliviassa Etelä-Amerikassa. Kirkon jäsenmäärä on 906.
Historia.
Kirkon juuret ovat norjalaisen lähetysjärjestön Norjan luterilaisen lähetysliiton (NLM) tekemässä lähetystyössä Boliviassa. Vuodesta 1989 asti myös yhdysvaltalainen Missouri-synodi on tukenut avustustyötä alueella kouluttamalla ja avustamalla kustannuksissa. Vuonna 1997 Bolivian kristillisestä evankelis-luterilaisesta kirkosta tuli hallinnollisesti itsenäinen. Vuonna 1998 Missouri-synodi alkoi tukemaan kirkon käännösprojekteja ja teologista koulutusta.
Nykytilanne.
Kirkolla on 24 seurakuntaa, joissa on 906 jäsentä. Aktiivisesti toimivia pastoreita on 10. Kirkko kuuluu tunnustukselliseen luterilaiseen Kansainväliseen luterilaiseen neuvostoon.
Serio (1753)

Serio oli Espanjan laivaston vuonna 1754 vesille laskettu Serio-luokan kaksikantinen 68-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Guernizosta, missä köli laskettiin joulukuussa 1752. Alus laskettiin vesille joulukuussa 1753 ja otettiin palvelukseen 1755.
Palvelus.
Seitsenvuotisessa sodassa alus kuljetti helmikuussa 1761 Ferrolista "Dichoson" kanssa joukkoja Vercruziin, mistä se palasi saattueen mukana Cádiziin 24. kesäkuuta 1764. Saattueen muut alukset olivat "Dichoso", fregatit "Industria" ja "Esmeralda" sekä kolme kauppa-alusta, jotka kuljettivat 1,2 miljoonan peson arvosta tavaraa.
Kesäkuussa 1779 alus lähti Cádizista Luis de Córdoban laivaston mukana liittyäkseen Orvilliersin laivastoon, joka oli ensimmäisellä Englannin kanaalin sotaretkellä. Vuonna 1782 alus oli Córdoban laivaston mukana Gibraltarille ja Algecirasiin tehdyillä sotaretkillä. Se oli 21. lokakuuta 1782 Cape Spartelin taistelualueella osallistumatta varsinaiseen taisteluun.
Alus sijoitettiin reserviin 15. joulukuuta 1790 Ferrolissa, jolloin se osallistui 1790-1800 vain joihinkin partiomatkoihin ja saattuetehtäviin. Sen aseistus poistettiin 25. elokuuta 1800. Alus poistettiin alusluettelosta 1805.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1969–1970

Saksan Bundesliigan kausi 1969–1970 oli järjestyksessään seitsemäs Bundesliigan, Länsi-Saksan pääsarjan, kausi. Se alkoi 16. elokuuta 1969 ja päättyi 7. kesäkuuta 1970. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Bayern München.
Sarjajärjestelmä.
Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan joukkue, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat voitosta kaksi pistettä ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasoissa, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kaksi vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosivat seuraavaksi kaudeksi Regionalligaan.
Joukkuemuutokset kaudesta 1968–1969.
1. FC Nürnberg ja Kickers Offenbach putosivat Regionalligaan edellisen kauden päätteeksi. Heidän tilalleen nousivat Rot-Weiss Essenin ja Rot-Weiß Oberhausen.
Kauden yhteenveto.
Borussia Mönchengladbach voitti kaudella 1969–1970 ensimmäisen Bundesliigan mestaruutensa. Avainasemassa menestykseen oli edelliskauteen verrattuna parantunut puolustus. Mönchengladbach onnistui kampeamaan mestaruuden Bayern Müncheniltä huolimatta ennätyskauden pelannutta Bayern-hyökkääjä Gerd Mülleria, joka teki peräti 38 maalia.
Putoajien paikoille jäivät 1860 München ja Alemannia Aachen. Münchenin oli taloudellisten ongelmien takia pakko myydä useita pelaajia, jotka korvattiin nuorilla pelaajilla. Heiltä kuitenkin puuttui valmiudet Bundesliigaan, joten putoaminen oli selvä. Samaan aikaan Aachenilla oli jopa vielä katastrofaalisempi vuosi. Kauden 1968–1969 toisesta sijasta huolimatta joukkue ei koskaan pystynyt pelaamaan tasollaan, joka lopulta johti putoamisen varmistumiseen useaa kierrosta ennen kauden loppua.
Kausi varjosti erittäin ankara talvi. Yhteensä 45 peliä jouduttiin siirtämään, koska kentät jäätyivät. Otteluiden siirtämisen takia monet joukkueet kokivat vakavia aikatauluongelmia. Tilannetta heikensi myös tulevat MM-kisat, jotka alkoivat vain kolme viikkoa kauden jälkeen.
Tulokset.
Poderoso (1754)

Poderoso oli Espanjan laivaston vuonna 1754 vesille laskettu 68-tykkinen Serio-luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Guernizosta, jossa aluksen valmistuksesta vastasi britti David Howell. Alus laskettiin vesille maaliskuussa 1754 ja otettiin palvelukseen 1755.
Palvelus.
Alus osallistui seitsenvuotiseen sotaan ja Yhdysvaltain vapaussotaan.
Alus haaksirikkoutui Azoreilla vuonna 1779.
Soberbio (1754)

Soberbio eli San Bonifacio oli Espanjan laivaston vuonna 1754 vesille laskettu 68-tykkinen Serio-luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 1752 Guernizosta, jossa aluksen valmistuksesta vastasi britti David Howell. Alus laskettiin vesille tammikuussa 1754 ja otettiin palvelukseen 1755.
Palvelus.
Alus osallistui seitsenvuotiseen sotaan. Alus poistettiin vuonna 1764.
Murikka

Murikka () on Kruunupyyn kuntaan kuuluvan Alavetelin keskusta ja kirkonkylä Pohjanmaalla.
Murikka on syntynyt Alavetelin kirkon ympäristöön Perhonjoen ja valtatien väliin. Alavetelin palvelut keskittyvät Murikkaan. Koulu sijaitsi aikaisemmin Tastissa, mutta Kruunupyyn kunnanhallitus päätti vuonna 2018 rakentaa uuden koulun terveyskeskuksen ja urheilukentän väliin. Uusi Alavetelin koulu otettiin käyttöön syksyllä 2020.
Murikka muodosti Alavetelin kirkonkylän taajaman vuoden 1960 taajamarajauksessa, jolloin sen asukasluku oli 203, maapinta-ala 1,15 km² ja väestöntiheys 176,5 as./km². Vuonna 1970 kirkonkylä ei ollut enää taajama. Nykyään Murikka kuuluu lähikylien kanssa tilastolliseen taajamaan nimeltä Alaveteli (), jossa asui 1 019 asukasta vuonna 2020.
Marusja Klimova

 Marusja Klimova (; oikea nimi: Tatiana Nikolajevna Kondratovitš, s. 14. tammikuuta 1961 Leningrad) on venäläinen kirjailija ja kääntäjä. Hän asuu Pietarissa.
Hän on yksi nykyaikaisen venäläisen kirjallisuuden vastakulttuurin huomattavista edustajista. Hänen teoksiaan on julkaistu ranskaksi, saksaksi, englanniksi, viroksi, serbiksi ja italiaksi. Hänet tunnetaan myös Louis-Ferdinand Célinen, Jean Genet'n, Pierre Guyotatin, Georges Bataillen, Monique Wittigin ja muiden kääntäjänä. Vuonna 2006 Marusja Klimova sai ranskalaisen Taiteen ja kirjallisuuden kunniamerkkin (l’Ordre des Arts et des Lettres).
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1970–1971

Saksan Bundesliigan kausi 1970–1971 oli järjestyksessään kahdeksas Bundesliigan, Länsi-Saksan pääsarjan, kausi. Se alkoi 15. elokuuta 1970 ja päättyi 5. kesäkuuta 1971. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Borussia Mönchengladbach.
Sarjajärjestelmä.
Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan joukkue, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat voitosta kaksi pistettä ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasoissa, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kaksi vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosivat seuraavaksi kaudeksi Regionalligaan.
Joukkuemuutokset kaudesta 1969–1970.
TSV 1860 München ja Alemannia Aachen putosivat Regionalligaan edellisen kauden päätteeksi. Heidän tilalleen nousivat Arminia Bielefeld ja Kickers Offenbach.
Kauden yhteenveto.
Borussia Mönchengladbach puolusti menestyksekkäästi mestaruuttaan. Bayern München päätyi toiseksi, mutta ilman mestaruutta se ei jäänyt, kun he voittivat FC Kölnin Saksan Cupin finaalissa, mikä oikeutti osallistumisen seuraavaksi kaudeksi Cup-voittajien Cupiin. Bayern oli alun perin oikeutettu osallistumaan vastaperustettuun UEFA Cupiin, johon sitten Bayernin tilalla osallistui Köln. Muut UEFA Cupin paikkaan oikeutetut joukkueet olivat Hertha Berlin, Eintracht Braunschweig ja Hamburger SV. Kaudella 1970–1971 Regionalligaan putosivat Kickers Offenbach ja Rot-Weiss Essen.
Bundesliigan skandaali.
Kesäkuussa 1971 ilmeni, että juuri päättynyttä kautta varjosti sopupeliskandaali. 6. kesäkuuta 1971, Offenbachin puheenjohtaja Horst-Gregorio Canellas toisti nauhan yleisölle, joka alun perin oli kokoontunut juhlimaan Canellasin 50-vuotissyntymäpäiviä. Mukana olivat maajoukkueen päävalmentaja Helmut Schön, Saksan jalkapalloliiton edustajia ja myös muutama toimittaja. Nauhalla sanottiin, että otteluita oli myyty rahalla. Pian Saksan jalkapalloliitto käynnisti omat tutkimuksensa. Tutkimuksissa huomattiin, että yhteensä 18 peliä oli skandaalissa mukana, mukaan lukien lähes jokainen putoamistaistelua koskeva ottelu. Skandaalissa oli mukana yli 60 pelaajaa kymmenestä seurasta ja sopupeleistä oli maksettu lähes miljoona markkaa. Ensimmäinen asiasta puhunut tuomittu puhui vasta seuraavan kauden alettua, joten sopupeliskandaalissa mukana olleet pelit laskettiin virallisesti lopulliseen taulukkoon.
Tulokset.
Pioglitatsoni

Pioglitatsoni (C19H20SN2O3) on tiasolidiinidionijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä kakkostyypin diabeteksen hoidossa verensokeritasoa alentavana lääkkeenä.
Ominaisuudet.
Pioglitatsoni on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Pioglitatsonin käyttö diabeteksen hoidossa perustuu siihen, että se aktivoi peroksisomiproliferaattoriaktivoituja reseptoreja. Näitä reseptoreja on erityisesti rasvakudoksessa sekä hieman vähemmän lihaksissa ja maksassa. Näiden reseptorien aktivoituminen johtaa siihen, että solujen herkkyys insuliinille kasvaa. Pioglitatsonia voidaan käyttää kakkostyypin diabeteksen hoidossa joko ainoana lääkkeenä tai yhdistelmähoitona esimerkiksi metformiinin kanssa.
Haittavaikutukset.
Tyypillisiä pioglitatsonin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat pääkipu ja ylähengitystieinfektiot. Muita mahdollisia haittavaikutuksia ovat nesteen kertyminen elimistöön ja siitä aiheutuva turvotus, painonnousu, liian alhainen verensokeritaso ja anemia. Pioglitatsoni on maksatoksista, mutta vaikutus ei ole yhtä merkittävä kuin esimerkiksi troglitatsonilla. Pioglitatsoni voi lisätä riskiryhmällä sydäntapahtumia.
Valmistus.
Pioglitatsonin valmistukseen on useita synteesitapoja. Eräässä tyypillisessä synteesissä 2-(5-etyylipyridinyyli)etanoli reagoi p-fluoribentsonitriinin ja p-fluorinitrobentseenin kanssa nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla. Seuraavassa vaiheessa syano- tai nitroryhmä pelkistetään aldehydiryhmäksi. Muodostuva välituote reagoi emäksisissä olosuhteissa tiatsolidiini-2,4-dionin kanssa. Viimeinen vaihe on pelkistys vedyttämällä ja tuotteeksi muodostuu pioglitatsonia.
Mäkihyppy talviolympialaisissa 2018 – joukkuemäki

Talviolympialaisten 2018 miesten joukkuemäen mäkihyppykilpailu järjestettiin Alpensia Ski Jumping Centressä 19. helmikuuta 2018.
Tulokset.
Kilpailu alkoi kello 21.30 paikallista aikaa. Olympiakultaa voitti Norjan mäkimaajoukkue yhteispisteillä 1 098,5.
Herbert Howells

Herbert Norman Howells CH (17. lokakuuta 1892 Lydney, Gloucestershire – 23. helmikuuta 1983 Lontoo) oli brittiläinen säveltäjä, urkuri ja pedagogi. Hän aloitti opintonsa Gloucesterin katedraalissa ja opiskeli sittemmin Royal College of Musicissa Charles Villiers Stanfordin, Hubert Parryn ja Charles Woodin johdolla. Vuonna 1915 hänellä todettiin huonoennusteinen Gravesin tauti, mutta hän toipui maassa aiemmin kokeilemattoman hoitomuodon ansiosta.
Vuonna 1917 Howells toimi avustavana urkurina Salisburyn katedraalissa, mutta tämä virka jäi lyhyeksi huonon terveydentilan johdosta. Myöhemmin hän soitti urkuja St John’s Collegessa.
1920–30-luvuilla Howells sävelsi lähinnä orkesteri- ja kamarimusiikkia; hänen tuotantoonsa tältä ajalta sisältyy muun muassa kaksi pianokonserttoa. Toinen pianokonsertto sai vuonna 1925 huonon vastaanoton, joten Howells piti pitkään taukoa sävellystöistään. Vuonna 1935 hänen poikansa Michael kuoli joko polioon tai aivokalvontulehdukseen. Tämä vaikutti Howellsiin syvästi, mutta samalla käynnisti uuden luovan kauden. Howells profiloitui kirkkomusiikin säveltäjänä, jonka pääteoksiin kuuluu "Hymnus Paradisi" kuorolle ja orkesterille. Teos kantaesitettiin Ralph Vaughan Williamsin ansiosta vuonna 1950. Teokseen sisältyy katkelmia aiemmasta kuorolle sävelletystä requiemista, joka julkaistiin vuonna 1981 säveltäjän edesmenneen pojan kunniaksi. 
Howells sävelsi myös kaksi teosta vaskikokoonpanolle. Hän sai Cambridgen yliopiston kunniatohtorin arvon. Hän oli sellisti Julian Lloyd Webberin kummisetä ja näyttelijä Ursula Howellsin isä.
Madagaskarinkertut

Madagaskarinkertut (Bernieridae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Aikaisemmin heimon lajit on sijoiteltu vaihtelevasti kerttujen, bulbulien tai timalien heimoihin. Molekyylifylogeneettisten tutkimusten seurauksena ne sijoitetaan nykyään kuitenkin tähän heimoon. BirdLife Suomen luokittelussa madagaskarinkerttusiin kuuluu 8 sukua ja 11 lajia.
Madagaskarinkerttusia tavataan ainoastaan Madagaskarilta. Väritykseltään ne ovat tyypillisesti kellertäviä tai ruskeita. Heimon lajien ravintoa ovat hyönteiset.
Sandra Gee

Sandra Gee(oik. Sandra Gundstedt, s. 1982) on ruotsalainen artisti, joka tuli tunnetuksi vuosina 2007 ja 2008 tehtyään pari kappaletta levy-yhtiö FM Records:ille.
Sandra Gee on julkaissut kuusi singleä. Ensimmäinen kappale julkaistiin kesällä 2007 ja on nimeltään "Summertime". Kesällä 2008 Sandra Gee julkaisi laulut "If you want me "ja "Kom igen". "Kom igen" laulussa on mukana entiset jalkapalloammattilaiset Ralf Edström ja Glenn Hysén. Lokakuussa 2010 hän julkaisi laulun "Turn up the Volume".
Jo ennen soolouraansa, Sandra Gundstedt oli keulahahmo yhtyeessä Baby Alice. Hän oli aktiivinen yhtyeessä vuodesta 2006 vuoteen 2010.
Diskografia.
Diskografia käsittelee Sandra Geen soolouraa.
Sampo Aunio

Sampo Aunio (s. 27. maaliskuuta 1986 Kokkola) on kokkolalainen olympiatyylin nyrkkeilijä. Hän edustaa Kokkolan Veikkoja. Aunio on nyrkkeillyt 71 ottelua, joista voittoja on 47 ja häviöitä 24. Hänellä on 16 edustusta Suomen maajoukkueessa.. Hän on voittanut miesten SM-kultaa 69-kiloisten sarjassa vuonna 2010 sekä saavuttanut SM-pronssia 69-kiloisten sarjassa vuosina 2004 ja 2012 ja 64-kiloisten sarjassa vuonna 2005.
Oriente (1753)

Oriente eli San Juan de Dios oli Espanjan laivaston vuonna 1754 vesille laskettu Eolo-luokan kaksikantinen 68-tykkinen linjalaiva, joka kuului niin sanottuihin kahteentoista apostoliin.
Valmistus.
Richard Roothin suunnittelema alus tilattiin toukokuussa 1752 Reales Astilleros de Esteirolta Ferrolista, missä köli laskettiin 5. toukokuuta. Alus laskettiin vesille 15. elokuuta 1753.
Palvelus.
Alus määrättiin 1754 partioimaan Atlantilla päällikkönään Juan de Salabarria. Se partioi Atlantilla vuoteen 1766. Helmikuussa 1775 alus otettiin palvelukseen Cadizissa 14 muun linjalaivan ja kolmen fregatin kanssa. Toukokuussa alus siirrettiin Cartagenaan Castejónin laivueeseen, jonka tehtävänä oli torjua algerialaisten merirosvojen hyökkäykset. Alus hyökkäsi 6., 8. ja 9. heinäkuuta 1775 Algerian rannikon Babasonin ja Pichonin linnakkeita vastaan.
Vuonna 1777 alus oli huollettavana La Carracassa. Se liittyi kesäkuussa 1779 Córdoban laivastoon sekä Orviliersin Ranskan laivastoon 1. Englannin kanaalin sotaretkelle. Elokuussa 1780 alus osallistui brittiläisen 53 aluksen saattueen valtaamiseen Madeiran rannikolla.
Alus lähti 21. heinäkuuta 1781 Cadizista 2. Englannin kanaalin sotaretkelle ja kesäkuussa 1782 3. Englannin kanaalin sotaretkelle. Elokuussa 1782 se osallistui Algecirasiin tehtyyn hyökkäyksee ja osallistui 21. lokakuuta 1782 Cape Spartelin taisteluun, mutta ei kohdannut vihollista.
Vuonna 1786 alus oli Ferrolissa reservissä. Se palautettiin palvelukseen 1793 sodan alkaessa Ranskaa vastaan. Alus osallistui 14. helmikuuta 1797 Cabo de São Vicenten taisteluun päällikkönään Juan Suárez. Taistelussa aluksella sai surmansa kahdeksan ja haavoittui 20 miehistönjäsentä.
Vuonna 1797 alus oli Cadizissa amiraali Jervisin laivaston saartamana. Se lähti 6. helmikuuta 1798 Cadizista 22 linjalaivan muodostamassa osastossa ajamaan takaa Jervisin laivastoa. Aluksen aseistus poistettiin 1804 Ferrolissa. Se poistettiin alusluettelosta 27. syyskuuta 1808.
Alajärven hallintokeskus

Alajärven hallintokeskus on Alvar Aallon suunnittelema rakennusryhmä Alajärven keskustassa. Sen muodostavat kaupungintalo, terveyskeskus ja seurakuntatalo.
Kaupungintalo (silloinen kunnantalo) valmistui vuonna 1967. Se muotoilee maastoa siten, että valtuustosalin puoleinen pääty on korkeampi kuin rakennuksen muut osat. Aalto suunnitteli myös ovenkahvat, valaisimet ja osan huonekaluista.
Myös terveyskeskus valmistui vuonna 1967. Siinä on pilarien kannattelema sisäänkäynnin katos. Alakerrassa oli vastaanotto- ja laboratoriotiloja, yläkerrassa virkamiesten asuntoja. Rakennus muutettiin sosiaalitoimen ja teknisen toimen toimistoiksi vuonna 1982.
Seurakuntatalo valmistui vuonna 1970. Se on pienempi kuin Aallon ensimmäisissä suunnitelmissa. Talo sijaitsee Carl Ludvig Engelin suunnitteleman Alajärven kirkon länsipuolella. Seurakuntasalissa on tilaa 250 hengelle.
Itä-Timor talviolympialaisissa 2018

Itä-Timor osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Itä-Timorin joukkueessa kilpaili yksi urheilija yhdessä lajissa. Päättäjäisissä maan lippua kantoi maan ainoa edustaja Yohan Goutt Goncalves.
Alppihiihto.
Itä-Timor sai yhden miesurheilijan alppihiihtoon. Yohan Goutt Goncalves kilpaili myös vuoden 2014 talviolympialaisissa.
Bianca Wahlgren Ingrosso

Bianca Melina Elisabeth Wahlgren Ingrosso (s. 30. joulukuuta 1994) on ruotsalainen bloggaaja. Hän on taiteilija Pernilla Wahlgrenin ja tanssija Emilio Ingrosson tytär. 
Ingrosso osallistui yhdessä ystävänsä Malin Erikssonin kanssa Junior Eurovision Song Contest 2006 -karsintakilpailuun. Heidän laulunsa oli nimeltään "Kan det bli vi två" ja se sijoittui toiseksi. 
Bianca Ingrosso näytteli Lovisa von Trappin roolia musikaalissa "Sound of Music" syksyllä 2007. Kesällä 2008 hän näytteli musikaalissa "Hujeda mig så många sånger" yhdessä veljensä Benjamin Ingrosson kanssa. Musikaalin ohjasi heidän enonsa Linus Wahlgren. 
Ingrosso tuli toiseksi tanssiohjelmassa "Let's Dance 2016 ("Ruotsin "Tanssii tähtien kanssa)", joka esitettiin Ruotsin TV4:ssä.
Syksystä 2016 alkaen Ingrosso oli mukana ohjelmassa "Wahlgrens värld", joka esitettiin kanavalla" "Kanal 5.
Talvella 2017 hän aloitti yhdessä Alice Stenlöfin kanssa podcastin "Alice &amp; Bianca".
Keväällä 2018 Bianca Ingrosso toimi tuomarina ohjelmassa "Talang."
Herman Tømmeraas

Tømmeraas (s. 2. huhtikuuta 1997) on norjalainen tanssija ja näyttelijä. Hän on muun muassa näytellyt Christopher Schistadia (Penetrator-Chris) NRK:n draama-sarjassa "Skam." Tømmeraas on aiemmin esiintynyt TV-sarjassa "Stick!," jossa hän näytteli selloa soittavaa Trulsia. Tømmeraas on tanssinut 7-vuotiaasta asti ja asuu Solbergelvassa.
Tømmeeraas esiintyy myös norjalaisen DJ Alan Walkerin kappaleessa [Heart over Mind (ft. Daya)].
Tampereen asevelikylä

Tampereen asevelikylä on Suomen Aseveljien Liiton rakennuttama neljäntoista paritalon ryhmä Tampereen Nekalassa. Talot suunnitteli Alvar Aalto. Taloilla on yhteinen sauna-, pesutupa- ja mankelirakennus. Talojen puuosat valmisti A. Ahlström Oy Varkaudessa, ja ne pystytettiin talkoovoimin 1941–1943. Varoja asevelikylän rakentamiseen lahjoittivat Tampereen kaupunki sekä useat tamperelaiset yritykset, yhdistykset ja yksityishenkilöt. Asevelikylä sijaitsee alueella, joka liitettiin Messukylän kunnasta Tampereen kaupunkiin vuonna 1913 kaupungin ostaessa Hatanpään kartanon.
Asevelikylän rakennustyöt alkoivat kesäkuussa 1941 edellisenä keväänä valmistuneiden ns. ruotsalaistalojen eteläpuolisella alueella. Vertauskuvallisen ensimmäisen lapionpiston suoritti Tampereen aseveliyhdistyksen kunniapuheenjohtaja kenraalimajuri Aaro Pajari, ja jo ensimmäisen päivän aikana työssä oli 235 miestä ja 13 hevosta. Rakennustöiden käytännön johtajana toimi rintamalta kotiutettu liikemies, myöhempi kauppaneuvos Kalle Kaihari. Ensimmäisen, talvisodassa Tolvajärvellä ja Aittojoella taistelleiden aseveljien mukaan nimetyn talon harjannostajaiset vietettiin 14. helmikuuta 1942, ja ensimmäiset asukkaat muuttivat uuteen kotiinsa saman vuoden marraskuussa. Kuhunkin asuntoon tulivat makuuhuone, olohuone ja keittiö sekä varastotilat. Asevelikylä vihittiin käyttöön 5. syyskuuta 1943, vihkiäisijuhlan kunniavieraana oli tasavallan presidentti Risto Ryti, ja juhlapuheen piti Aseveljien Liiton pääsihteeri, kouluhallituksen pääjohtaja L. Arvi P. Poijärvi. Asevelikylän ensimmäiset asukkaat olivat sotainvalideja ja sotaleskiä perheineen.
Kylän rakennustalkoot saivat paljon julkisuutta, ja vaikka muutaman talon rakentaminen ei ratkaissut asutusongelmaa, se toi asuntokysymystä julkisuuteen ja korosti tamperelaisen yhteishengen saavutuksia. Asevelikylään muuttaneille perheille itselleen uudet asunnot merkitsivät suurta muutosta asunto-oloihin, jotka olivat aikaisemmin olleet paljon huonommat.
Asevelikylä on suojeltu rakennustaiteellisin, kulttuurihistoriallisin ja maisemallisin perustein.
Punkalaitumen keskustan kylämaisema

Punkalaitumen keskustan kylämaisema Punkalaitumen kirkonkylässä on Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon sisältyvä kulttuuriympäristö Punkalaitumella Satakunnan maakunnassa. 
Punkalaitumen kirkonseudun vaikuttavan kulttuurimaiseman muodostavat jokivarren avointa viljelymaisemaa seurailevat tiet, niihin liittyvät talonpoikaistilat ja pienasutus sekä maisemallisina kohokohtina Punkalaitumen kirkko, pappila, Mäenpään työväentalo ja kansakoulu. Hyvin säilynyt kokonaisuus on jokivarsiasutuksen ydinaluetta Satakunnassa.
Punkalaitumen seurakunnan kiinteistöt muodostavat kokonaisuuden Punkalaitumenjoen molemmin puolin. Länsisuomalaista pitkäkirkkoperinnettä jatkava puinen, länsitornillinen kirkkorakennus on vuodelta 1774. Kiviaidan rajaamalla kirkkomaalla on paljon vanhoja sukuhautoja kauniine muostomerkkeineen. Kirkon vieressä on 1954 valmistunut, sodanjälkeistä modernismia edustava seurakuntatalo. Joen puolella, kirkon alapuolella on niin kutsuttu alahautausmaa, jonka merkittävin osa on sankarihautausmaa. Polvistunutta nuorta sotilasta kuvaava sankaripatsas on kuvanveistäjä Johannes Haapasalon. Sankarihautausmaan vieritse kulkee polku valkoisen riippusillan yli kohti uusrenessanssiasuista kirkkoherranpappilaa, joka nykyisin on paitsi pappila myös kirkkoherranvirasto ja monien toimintojen kokoontumistila. 
Punkalaitumen kunnantalo valittiin (Suomen Kuntaliitto) kesällä 2009 kolmen Suomen kauneimman kunnantalon joukkoon (Kuopion kaupungintalo, Pälkäneen kunnantalo). 
Punkalaitumen kunnantalo on rakennettu vuonna 1923 Jugend-henkisesti kaksikerroksiseksi puurakennukseksi, josta ensimmäinen kerros on hirttä. Toinen kerros on laajan mansardikaton peittämä, jonka laella on soma lanterniini. Taloa on remontoitu useaan otteeseen. Vuosina 1992–1998 talossa tehtiin täydellinen peruskorjaus. Viimeisin korjaustyö tehtiin vuonna 2000. Kunnantalon pinta-ala on 915 m² ja keskimäärin sen huoneet ovat 15 m².
Gangneungin jäähalli

Gangneungin jäähalli () on vuonna 2016 käyttöön avattu jäähalli Gangneungissa, Etelä-Koreassa. Se sijaitsee keskellä Gangneungin olympiapuistoa.
Gangneungin jäähalli toimi vuoden 2018 talviolympialaisten taitoluistelukilpailujen ja kaukalopikaluistelukilpailujen kilpailupaikkana.
Taivalkunta Beat

Taivalkunta Beat on vuonna 1997 perustettu suomalainen yhtye, joka soittaa pop-, rock- ja rautalankamusiikkia. Yhtyeen keulakuvina toimivat kaksoset Juha ja Vesa Pokkinen. 
Biografia.
Taivalkunta Beat perustettiin Nokialla 7.7.1997. Nimi juontaa juurensa Taivalkunnan kylästä, missä yhtyeen kaksi jäsentä viettivät kesiään ja lomiaan.
Perustajajäsenet olivat Mika Laitinen rummuissa, Vesa Pokkinen (soolokitara) ja Juha Pokkinen (komppikitara, laulu ja bassokoodaukset). Ensimmäisillä keikoilla Ilkka Saari vieraili laulajana, mutta pian lauluvastuu siirtyi Juha Pokkiselle.
Aluksi yhtye soitti lähinnä kyläjuhlissa tai paikallisen golfklubin eri tilaisuuksissa. Pian keikkapaikat suurenivat ja tanssipaikka-ammattilainen Jouko Elevaara kiinnostui bändistä. Vuonna 1999 yhtye esiintyi Suomen suurimpien tanssilavojen vakiobändinä. 
Bändin esikuva oli alkuvaiheessa Esa Pulliainen ja Agents. Yhtye sai levytyssopimuksen Tatsia musiikin kanssa vuonna 2000, ja ensimmäinen levy oli nimeltään Miks Twist, jolta radiohitiksi nousi Mika Sundqvistin studiolla äänitetty cover-sinkku ”No niin Mary Lou” sekä myöhemmin oma kappale Ada Ofelia”. Miks Twist -levy äänitettiin Jari Holmin Countryside-studiolla ja tuottajana toimi Teuvo Nummela. Vuonna 2001 yhtyeeseen tuli basisti Jani Kaunisto. Bändi osallistui Viihdyttäjä 2002 -bändikilpailuun ja sijoittui kolmen parhaan joukkoon. Warner Musicin kustantama ”Kirkkonummen Radalla” oli yhtyeen toinen albumi, ja siltä radiohitiksi nousi Juha ja Vesa Pokkisen oma kappale ”Ikkunan takaa”. Tuottajana levyllä oli Hannu Pikkarainen. 
Vuonna 2004 rumpali Mika Laitinen lopetti bändissä. Uudeksi rumpaliksi tuli Jasu Mäntylä. Bändin keikkamäärät kasvoivat, ja seuraavan albumin, nimeltään ”Luulin, että pärjään”, nimikkokappale nousi Radio-Suomen soitetuimmaksi kappaleeksi. Neljäs pitkäsoitto sai nimekseen ”Kaunis kulkija”. Se valittiin paikallisradioiden kuukauden levyksi elokuussa 2008. Levyllä vierailee solistina tangokuningas Tomi Markkola. 
Yhtye hoiti keikkamyynnin pääosin itse, mutta 2000-kymmenluvun lopun managerina toimi Jukka Airaksinen. Yli 1 000 keikkaa lavoilla tehnyt yhtye on useiden tv-esiintymisien lisäksi soittanut Euroviisut 2007 -tapahtumassa, toiminut Viking Linen Yesterday Show’n vakiobändinä ja ollut mukana monella kokoelmalevyllä. Yhtyeen tavaramerkki on ollut rautalankamusiikki ja omiin sävellyksiin perustuva beat-poljento. Vuoden 2010 helmikuussa yhtye lopetti toimintansa toistaiseksi.
Vuoden 2014 syksystä alkaen Pokkisen veljekset ovat keikkailleet Taivalkunta Beat duo -kokoonpanolla.
Gangneungin sisäurheiluareena

Gangneungin sisäurheiluareena () on urheiluareena Gangneungissa Etelä-Koreassa. Se sijaitsee Gangneungin olympiapuistossa.
Gangneungin sisäurheiluareenalla kilpailtiin vuoden 2018 talviolympialaisten curlingin kilpailut. Olympialaisten aikana areenan nimi oli Gangneungin curlingkeskus (). Hallin yleisökapasiteetti on yhteensä 3 500.
Stipagrostis pennata

Stipagrostis pennata on heinäkasvien (Poaceae) heimoon ja untuvaheinien ("Stipagrostis") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen laji, joka muodostaa ohuita maavarsia. Varret ovat tyveltä runsaasti haaroittuneita ja kasvavat noin 20–60 cm korkeiksi. Lehtitupet ovat pitkähköjä, ja lehtilavat ovat 10–30 cm pitkiä. Kieleke on lyhyt ja karvareunainen. Kukinto on 5–20 cm pitkä röyhy, jonka tyvi on usein osittain ylimmän lehtitupen sisällä. Röyhyn haarat ovat tavallisesti pareittain, joskus harvoin yksittäin. Tähkylät ovat 13–17 mm pitkiä ja särmikkäitä. Kaleet ovat kapeansoikeita ja ulkokale on hieman sisäkaletta pidempi. Ulkokaleessa on kolmesta viiteen suonta, mutta sisäkale on kolmisuoninen. Helpeet ovat 5–7 mm pitkiä, sileäselkäisiä ja vihneellisiä. Laji kukkii heinä–syyskuussa.
"Stipagrostis pennata" kasvaa hiekkaisilla kasvupaikoilla, kuten dyyneillä. Sitä tavataan laajalti Keski-Aasiassa ja Lähi-idän pohjoisosissa. Laji sitoo kasvaessaan hyvin kasvualustansa hiekkaa paikoilleen ja nuoret versot sopivat hyvin myös rehuksi.
Ampumahiihto talviolympialaisissa 2018 – sekaviesti

Ampumahiihdon sekaviesti talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 20. helmikuuta 2018 Alpensian ampumahiihtokeskuksessa Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa.
 Sakot (M+P) — ohilaukaukset makuulta (M) ja pystystä (P)
 LAP — jäi yli kierroksen
Espanja talviolympialaisissa 2018

Espanja osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti 13 urheilijaa, jotka kilpailivat viidessä urheilumuodossa. Avajaisissa joukkueen lippua kantoi lumilautailija Lucas Eguibar ja päättäjäisissä taitoluistelija Javier Fernández.
Espanja sai ensimmäisen talviolympiamitalinsa sitten Albertvillen olympialaisten 1992, kun Regino Hernández sijoittui miesten lumilautacrossissa kolmanneksi. Lisäksi Javier Fernández sai Espanjan ensimmäisen olympiamitalin taitoluistelusta sijoituttuaan miesten kilpailun kolmanneksi. Espanja sai ensimmäisen kerran talviolympialaisissa enemmän kuin yhden mitalin.
Joukkue.
Alppihiihto.
Espanja sai alppihiihtoon kaksi maapaikkaa.
Maastohiihto.
Espanja sai maastohiihtoon maapaikat kahdelle miehelle ja yhdelle naiselle, mutta jätti naispaikan käyttämättä.
Skeleton.
Espanja sai yhden maapaikan miesten skeletoniin.
Taitoluistelu.
Espanja sai taitoluisteluun maapaikat kahdelle miehelle ja yhdelle jäätanssiparille.
Bermuda talviolympialaisissa 2018

Bermuda osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maan ainoa edustaja oli maastohiihtäjä Tucker Murphy, joka niin ollen myös kantoi joukkueen lippua avajaisissa sekä päättäjäisissä.
Joukkue.
Maastohiihto.
Bermuda sai maastohiihtoon maapaikan yhdelle miehelle.
Ecuador talviolympialaisissa 2018

Ecuador osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maan ainoa edustaja oli maastohiihtäjä Klaus Jungbluth Rodriguez, joka niin ollen myös kantoi joukkueen lippua avajaisissa sekä päättäjäisissä.
Ecuador osallistui vuonna 2018 ensimmäistä kertaa talviolympialaisiin.
Joukkue.
Maastohiihto.
Ecuador sai maastohiihtoon maapaikan yhdelle miehelle.
Eritrea talviolympialaisissa 2018

Eritrea osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maan ainoa edustaja oli kanadalais-eritrealainen alppihiihtäjä Shannon-Ogbani Abeda, joka niin ollen myös kantoi joukkueen lippua avajaisissa sekä päättäjäisissä.
Eritrea osallistui vuonna 2018 ensimmäistä kertaa talviolympialaisiin.
Joukkue.
Alppihiihto.
Eritrea sai alppihiihtoon maapaikan yhdelle miehelle.
Velho Magus Mamurra

Velho Magus Mamurra oli TV2:n Pikku Kakkoselle vuosina 1988–1990 tehty lastenohjelmasarja. Sen pääosissa velho Magus Mamurraa esitti Martti-Mikael Järvinen ja Ubi-queta esitti Sini-Petra Järvinen. Sarjan käsikirjoittaja oli Eija Järvinen.
Eolo (1753)

Eolo eli San Juan de Dios oli Espanjan laivaston vuonna 1753 vesille laskettu Eolo-luokan kaksikantinen 68-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Richard Roothin suunnittelema alus tilattiin toukokuussa 1752 Reales Astilleros de Esteirolta Ferrolista, missä köli laskettiin 6. toukokuuta 1752. Alus laskettiin vesille 28. elokuuta 1753.
Palvelus.
Alus saapui 2. heinäkuuta 1755 Ferrolista "Dragónin" kanssa Cadiziin, missä se todettiin heikkolaatuiseksi ja sijoitettiin 16. syyskuuta reserviin Ferroliin. Alus siirrettiin 10. marraskuuta 1763 Cadiziin päällikkönään Juan García de Postigo y del Prado. Aluksen tehtävänä oli suojata saattue Ferroliin.
Alus poistettiin palveluksesta 1763 Ferrolissa ja alusluettelosta 20. maaliskuuta 1764.
Pirisaari

Pirisaari on saari Espoossa Finnoon saaristossa. Kaitaan ja Matinkylän kaupunginosien raja kulkee Pirisaaren halki. Saari on Espoon kaupungin omistuksessa.
Pirisaari sijaitsee Ryssjeholmsfjärdenin merialueen koillisosassa Suomenojan venesataman ja Nuottaniemen venesataman välissä. Saaren pinta-ala on noin 2,3 hehtaaria. Runsas sata metriä Pirisaaresta lounaaseen sijaitsee Ryssjeholmen. Suomenlahden avomeri on Pirisaaresta katsottuna kaakon suunnassa.
Pirisaari on metsäinen ja lähes koskematon. Kasvillisuustyypiltään Pirisaari on tuoretta kangasta. Pohjoisosan puusto on kuusivaltaista, etelää kohden mäntyjen määrä lisääntyy. Saaren lounaisosassa ja koillisosassa on jonkin verran ruovikkoa. Kenttäkerroksen valtalaji on mustikka, muita lajeja ovat muun muassa kevätpiippo, käenkaali, metsäalvejuuri, metsäimarre, metsämaitikka ja metsätähti. Ranta-alueen kasvilajit ovat alueelleen tavanomaisia, kuten hiirenvirna ja keltaängelmä.
Pirisaaren ruotsinkielinen nimi Birisholm palautunee johonkin Birger-miehennimen muotoon. Saari on aiemmin tunnettu myös nimellä Lövisholmen.
Freestylehiihto talviolympialaisissa 2018 – miesten hypyt

Freestylehiihdon miesten hypyt talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 17.–18. helmikuuta 2018 Bogwang Phoenix Parkissa, Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa.
Tulokset.
Karsinta 1.
Karsinta järjestettiin 17. helmikuuta 2018 kello 20.00.
Karsinta 2.
Karsinta järjestettiin 17. helmikuuta 2018 kello 20.45.
Loppukilpailu.
Loppukilpailu järjestettiin 18. helmikuuta kello 20.00.
Samick

Samick on eteläkorealainen soitinvalmistaja, jonka tuotteita ovat pianot, kitarat, jousisoittimet, rummut sekä puu- ja vaskipuhaltimet. Yritys on yksi maailman suurimmista soitinvalmistajista ja omistaa osuuksia myös monista muista soitinyrityksistä eri puolilla maailmaa.
Flyygelien ja jousisoitinten valmistajana Samick kertoo olevansa maailman suurin. Sen pianomerkkejä ovat Samickin ohella muun muassa Kohler &amp; Campbell ja Knabe. Samick on valmistanut pianoja myös muille yrityksille, kuten Hyundaille, Baldwinille ja Wurlitzerille.
Pianojen ja jousisoitinten lisäksi Samick tuottaa vuosittain noin miljoona kitaraa tehtaissaan Koreassa, Indonesiassa, Kiinassa ja Yhdysvalloissa. Sen kitaramerkkejä ovat Samick, Abilene, Silvertone ja Greg Bennett Signature Series. Samick on valmistanut kitaroita myös muun muassa Gibsonille ja Fenderille.
Historiaa.
Vuonna 1958 perustettu Samick oli yksi Etelä-Korean ensimmäisistä pianovalmistajista yhdessä Chung Eum -yhtiön, Soodo Pianon ja Young Changin kanssa, jotka kaikki perustettiin 1950-luvun loppupuoliskolla. Vuonna 1971 Chung Eum ja Soodo poistuivat markkinoilta, ja korealaisiksi pianonvalmistajiksi jäivät Young Chang ja Samick. Samick lanseerasi vuonna 1960 pystypianomerkin Horugel, mutta vuodesta 1973 käytti pianomerkkinään Samickia. Yhtiö alkoi rakentaa flyygeleitä vuonna 1970 ja digitaalisia pianoja vuonna 1987. Vuonna 1990 Samick valmisti yli 100 tuhatta pystypianoa, 7 583 flyygeliä ja 7 959 digipianoa. Korean ulkopuolelle vietiin pystypianoista vajaa neljännes, flyygeleistä noin 80 prosenttia ja digipianoista noin 40 prosenttia. Vuonna 1990 Samick siirsi valmistusta Korean ulkopuolelle perustamalla pianotehtaan Indonesian Jakartaan. Vuonna 2000 yhtiö valmisti noin 35 tuhatta pystypianoa, 10 tuhatta flyygeliä ja 10 tuhatta digipianoa, mutta viennin osuus oli hieman pienempi kuin vuosikymmen aiemmin. Samickin markkinaosuus maailman pianotuotannosta oli 1990-luvun puolivälissä noin 14 prosenttia.
Kitaroiden valmistuksen Samick aloitti maailmanlaajuisen sähkökitaravillityksen aikoihin vuonna 1965 ja ryhtyi pian yhteistyöhön texasilaisen Hondo-kitaravalmistajan kanssa. 1980-luvun alussa Samick aloitti yhteistyön yhdysvaltalaisten pianovalmistajien Baldwinin ja Wurlitzerin kanssa. Vuonna 1988 Samick-yhtiö listautui Soulin pörssiin ja hankki omistukseensa Kohler &amp; Campbell -pianomerkin.
1990-luvun puolessavälissä Samick joutui taloudellisiin vaikeuksiin, joista se selviytyi vuonna 2003 kun uudeksi omistajaksi tuli korealainen rakennusyhtiö Speco. Pian Samick osti 60 prosenttia saksalaisen Bechstein-pianovalmistajan osakekannasta, mutta luopui omistuksestaan 2009. Vuonna 2004 Samick yritti ostaa korealaisen kilpailijansa Young Changin, mutta kilpailuviranomaiset torjuivat fuusion. Vuonna 2008 Samick osti saksalaisen vuonna 1849 perustetun Seiler-pianotehtaan. Vuonna 2009 Samick osti vähemmistöosuuden saksalaisesta Steinway &amp; Sons -pianotehtaasta, mutta luopui omistuksesta vuonna 2013, kun Steinwayn osti John Paulson.
Jalkapallon II divisioonan kausi 1975

Jalkapallon II divisioonan kausi 1975 oli Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi vuonna 1975. Kausi pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat nousivat suoraan I divisioonaan. Lohkojen sijalle 10. ja heikommin sijoittuneet putosivat III divisioonaan.
Pohjoislohko.
Kosovo talviolympialaisissa 2018

Kosovo osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maan ainoa edustaja oli alppihiihtäjä Albin Tahiri, joka niin ollen myös kantoi joukkueen lippua avajaisissa sekä päättäjäisissä.
Kosovo osallistui vuonna 2018 ensimmäistä kertaa talviolympialaisiin.
Joukkue.
Alppihiihto.
Kosovo sai alppihiihtoon maapaikan yhdelle miehelle.
Malesia talviolympialaisissa 2018

Malesia osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti kaksi urheilijaa kahdessa urheilumuodossa. Avajaisissa sekä päättäjäisissä maan lippua kantoi taitoluistelija Julian Yee.
Malesia osallistui vuonna 2018 ensimmäistä kertaa talviolympialaisiin.
Joukkue.
Alppihiihto.
Malesia sai alppihiihtoon maapaikan yhdelle miehelle.
Taitoluistelu.
Malesia sai yhden maapaikan taitoluisteluun Julian Yeen sijoituttua kuuden parhaan olympiapaikkaa vailla olleen urheilijan joukkoon Nebelhorn Trophy -kilpailussa 2017.
Lightning (videopelihahmo)

Lightning () on "Final Fantasy" -pelisarjassa esiintyvä hahmo, jonka ensiesiintyminen oli pelattavana päähahmona pelissä "Final Fantasy XIII".
Lightning on nuori nainen, jolla on tarkoituksena salata oma nimensä. Hänen aseensa on Blazefire Saber (japaninkielisessä versiossa Blaze Edge), joka on miekan ja ampuma-aseen yhdistelmä.
Hahmon on suunnitellut Motomu Toriyama.
Seinäjoen seurakuntakeskus

Seinäjoen seurakuntakeskus on Alvar Aallon suunnitelema rakennus Seinäjoella Lakeuden ristin yhteydessä. Rakennuksen omistaa Seinäjoen seurakunta. Se reunustaa kirkkopihaa, jossa voi järjestää myös uskonnollisia ulkoilmatilaisuuksia. Seurakuntasalin verhouksissa on käytetty samoja puulajeja kuin kirkossa: seinillä punapyökkiä, penkit punahonkaa. Rakennus on osa Aalto-keskusta ja niin asemakaavalla kuin kirkkolailla suojeltu. 
Seurakuntakeskus valmistui vuonna 1966. Keskuksessa on tiloja kolmessa tasossa. Seurakuntakeskus on kärsinyt sisäilmaongelmista ja sen tilaratkaisuja on pidetty osin vanhentuneena. Rakennus on ollut peruskorjauksessa lokakuusta ja sen on tarkoitus valmistua heinäkuussa 2026. Peruskorjauksen kustannusarvio on yli 10 miljoonaa euroa.
Nigeria talviolympialaisissa 2018

Nigeria osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti kolme urheilijaa kahdessa urheilumuodossa. Avajaisissa maan lippua kantoi naisten rattikelkkajoukkueen varamies Ngozi Onwumere ja päättäjäisissä kelkkailija Simidele Adeagbo.
Nigeria osallistui vuonna 2018 ensimmäistä kertaa talviolympialaisiin.
Joukkue.
Rattikelkkailu.
Nigeria sai yhden maapaikan naisten kaksikkoon.
Skeleton.
Nigeria sai yhden maapaikan naisten skeletoniin.
Kolumbia talviolympialaisissa 2018

Kolumbia osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti neljä urheilijaa kolmessa urheilumuodossa. Avajaisissa joukkueen lippua kantoi taitoluistelija Pedro Causil ja päättäjäisissä alppihiihtäjä Michael Poettoz.
Kolumbia teki vuonna 2018 paluun talviolympialaisiin osallistuttuaan edellisen kerran Vancouverissa 2010.
Joukkue.
Alppihiihto.
Kolumbia sai alppihiihtoon maapaikan yhdelle miehelle.
Maastohiihto.
Kolumbia sai maastohiihtoon maapaikan yhdelle miehelle.
Pikaluistelu.
Kolumbia sai pikaluisteluun maapaikan yhdelle miehelle maan rullapikaluisteluliiton päästyä Kansainvälisen pikaluisteluliiton jäseneksi. Lisäksi yhdelle kolumbialaisnaiselle annettiin myöhemmin venäläisurheilijoilta vapautunut paikka.