tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Percival Lowell

Percival Lowell (13. maaliskuuta 1855 – 12. marraskuuta 1918) oli yhdysvaltalainen kirjailija, matemaatikko ja varakas harrastelija-astronomi, joka oli vakuuttunut keinotekoisten Marsin kanavien olemassaolosta. 
Lowell perusti 1894 oman, 60 senttimetrin linssikaukoputkella varustetun Lowellin observatorion Flagstaffiin Arizonaan tutkiakseen Mars-planeettaa. Hän vakuuttui, että Marsin pinnalla oli älyllisen elämän aikaansaamia kanavia ja esitti teoriansa teoksessa "Mars and Its Canals" 1906. Lowellin laatimat Marsin kartat olivat aikanaan tarkimmat ja yksityiskohtaisimmat.
Gucci

Gucci on italialainen muotitalo, joka perustettiin vuonna 1921. Gucci tuottaa muun muassa vaatteita, nahkatuotteita ja hajuvesiä. Muotitalon holding-yhtiö The Gucci Group on nykyään ranskalaisen Kering-yhtiön omistuksessa.
Guccio Gucci perusti Firenzeen oman myymälän vuonna 1921, joka myi nahkatuotteita. Hän panosti tuotteiden laatuun hankkimalla ne tunnetuilta suunnittelijoilta. Vuonna 1938 Guccio laajensi yrityksen toimintaa avaamalla toisen liikkeensä Roomaan. Guccio vastasi itse monien mallien suunnittelusta ja 1940-luvulla syntyivätkin klassiset mallistot, kuten bambukahvainen käsilaukku sekä kuolainkoristeiset mokkasiinit. 
Guccion kuoltua vuonna 1953 perheen neljä poikaa jatkoivat yrityksen toimintaa. Lontooseen, New Yorkiin sekä Pariisiin avattiin uudet liikkeet. 1950-luvulla Gucci alkoi saada maailmanmainetta. 1960-luvulla muun muassa Jacqueline Kennedy, Elizabeth Taylor, Peter Sellers sekä Audrey Hepburn käyttivät Guccin asusteita. Vuosikymmenen lopulla Gucci otti käyttöön tupla-G-logon. 
1970-luvun alussa Gucci laajensi toimintaansa kaukoitään avaamalla liikkeet Tokioon sekä Hongkongiin. Vuosikymmenen lopussa yhtiön talous ja brändin voima kääntyivät kuitenkin laskuun ja vuonna 1982 Guccista tuli julkinen osakeyhtiö. 
1990-luvun alussa Guccin suosio lähti uuteen nousuun. Tätä vahvisti edelleen yhdysvaltalaisen Tom Fordin palkkaaminen pääsuunnittelijaksi vuonna 1994. Vuonna 1999 muotitalon holding-yhtiö The Gucci Group siirtyi ranskalaisen PPR:n omistukseen. Ford lähti sopimusvaikeuksien takia Guccista vuonna 2004.
Guccin pääsuunnittelijana vuodesta 2015 on ollut Alessandro Michele. Hänen aikanaan Gucci on laajentanut valikoimaansa myös kodin tuotteisiin kuten mukeihin.
Business of Fashion and Lyst -sivusto arvioi vuosittain 12 000 muotibrändin arvoa keräämällä tietoa 4,5 miljoonasta lähteestä. Gucci oli ykkössijalla vuonna 2016, ja putosi toiseksi vuonna 2017.
Suomessa Guccin vaatteita myy Luxbag-liike Helsingissä Esplanadilla.
Dolce &amp; Gabbana

Dolce &amp; Gabbana (D&amp;G) on vuonna 1985 perustettu italialainen muotitalo, jonka perustivat Domenico Dolce ja Stefano Gabbana. Dolce &amp; Gabbana on tullut tunnetuksi vaatteistaan, jotka ovat olleet erityisesti julkisuuden henkilöiden suosiossa, mutta muotitalon vaatteet ovat yleistyneet myös tavallisilla ihmisillä, niin jäljennöksinä kuin aitoinakin.
Domenico Dolce ja Stefano Gabbana suunnittelevat naisellisia ja jopa yliampuvan seksikkäitä asuja julkisuuden naisille. Madonna, Kylie Minogue ja Victoria Beckham kuuluvat kaksikon vakioasiakkaisiin. Naistenvaatekokoelmaa seurasivat miestenvaatekokoelmat vuonna 1991 sekä parfyymit vuonna 1992. Alusvaatteita ja ranta-asuja on tehty vuodesta 1989 asti. Vuonna 1993 yhtiö toi markkinoille edullisemman D&amp;G-malliston.
Domenico Dolce ja Stefano Gabbana myivät yrityksen luxemburgilaiselle holding-yhtiölle Gado Srl.:lle vuonna 2004. Heidät tuomittiin vuonna 2013 tähän yrityskauppaan liittyvästä veronkierrosta 20 kuukaudeksi vankeuteen ja maksamaan 10 miljoonaa euroa sakkoja.
Vuonna 2008 yrityksellä oli kiistaa Marimekon kanssa Unikko-kuosin käyttämisestä.
Stella McCartney

Stella Nina McCartney (s. 13. syyskuuta 1971 Lontoo, Iso-Britannia) on brittiläinen muotisuunnittelija. Hän on Paul McCartneyn ja Linda McCartneyn tytär. McCartney tunnetaan suunnittelijana tyttömäisistä vaatteistaan sekä eettisistä arvoistaan. McCartney ei käytä vaatteissaan turkista eikä nahkaa, ja hänen kosmetiikkansa ja parfyyminsa ovat eläimillä testaamattomia sekä luonnonmukaisin menetelmin valmistetuista raaka-aineista valmistettuja. McCartney tunnetaan myös yhteistyöstään eläinten oikeuksia puolustavan PETAn kanssa.
Teini-iässä McCartney työskenteli muotisuunnittelija Christian Lacroix'lle ja haki oppia Lontoon Savile Row'lta. McCartney valmistui St Martins College of Art &amp; Designista vuonna 1995 kokoelmalla, joka herätti kohua, sillä muotinäytöksen malleina toimivat supermallit Naomi Campbell ja Kate Moss ja eturivissä istui isä Paul McCartney. Kokoelmaa ostettiin näytöksen jälkeen myytäväksi muun muassa Neiman Marcus -tavarataloon.
Vuonna 1997 McCartney palkattiin muotisuunnittelija Phoebe Philon kanssa ranskalaiseen Chloén muotitaloon. Tuona aikana Chloén markkina-arvo ja arvostus muotimaailmassa kasvoi yhtiön oltua jo jonkin aikaa unohdetumpi.
McCartney perusti oman muotitalonsa Gucci Groupin suojaan vuonna 2001 lähdettyään Chloélta. Hänellä on liikkeitä Lontoossa, New Yorkissa, Beverly Hillsissä ja Pariisissa. Vuonna 2003 markkinoille tuli hänen ensimmäisen hajuvetensä, "Stella", ja vuonna 2006 hän julkaisi oman ihonhoitotuotelinjan.
Stella McCartney on tehnyt yhteistyötä ruotsalaisen valmisvaateketju H&amp;M:n kanssa vuonna 2005, sekä urheiluvaatevalmistaja Adidaksen kanssa vuosina 2004–2006. Hän suunnitteli myös puvustuksen poptähti Madonnan vuoden 2004 kiertueelle, muusikko Annie Lennoxin kiertueelle, elokuvaan "Sky Captain and The World of Tomorrow" sekä Paul McCartneyn baletin "Ocean's Kingdom" ensiesitykseen New York City Balletissa 2011.
Stella McCartney on naimisissa Alasdhair Willisin kanssa. Heillä on neljä lasta, kaksi poikaa ja kaksi tytärtä.
Frank Drake

Frank Drake (28. toukokuuta 1930 Chicago, Illinois – 2. syyskuuta 2022) oli yhdysvaltalainen astronomi ja astrofyysikko. Hänet tunnetaan parhaiten SETI-tutkimuksen perustajana ja Draken kaavan luojana.
Drake suoritti kandidaatin tutkinstonsa Cornellin yliopistossa vuonna 1952, ja maisterin (1956) sekä tohtorin (1958) tutkinnot Harvardin yliopistossa tähtitieteen alalla. Hän toimi professorina Cornellin ja Kalifornian yliopistoissa.
Drake oli koko elämänsä ajan kiinnostunut älyllisestä elämästä maapallon ulkopuolella. Hän järjesti ensimmäisen SETI-projektin vuonna 1960. Hän etsi älykkyydestä kertovia optisia signaaleita ja osallistui tähän sopivien teleskooppien suunnitteluun. Drakea kiehtoi myös ajatus, että punaisia kääpiötähtiä voisivat kiertää asumiskelpoiset planeetat.
Draken kaava on menetelmä, johon Drake kokosi eri tekijät, jotka vaikuttavat todennäköisyyteen sille, että maan ulkopuolista elämää joskus löytyy. Drake kehitti kaavan vuonna 1960 pitääkseen aihetta käsittelevän kokouksen asialistan järjestyksessä.
Aleksanterin koulu

Aleksanterin koulu on Hämeenpuiston ja Hallituskadun kulmassa Tampereen Kaakinmaalla sijaitseva peruskoulu, joka on osa Wivi Lönnin koulua. Se on Tampereen vanhin koulu ja yksi kaupungin suurimmista. Oppilaita on noin 400.
Aleksanterin koulun suunnitteli arkkitehti Wivi Lönn, ja rakennustyöt saatiin valmiiksi vuonna 1904. Koulutalolla on rakennustaiteellista, kulttuurihistoriallista ja kaupunkikuvallista arvoa, ja se on suojeltu kohde. Sitä on kunnostettu vuosina 1999–2001.
Aleksanterin koulussa on myös tavanomaisesta opetussuunnitelmasta poikkeavaa erityisopetusta. Jokaisella vuosiluokalla yksi luokka opiskelee syntyperäisen ranskalaisen opettajan johdolla, ja täten puolet opetuksesta järjestetään ranskaksi. Tämän lisäksi koulussa on musiikkiluokkia ja kaksi erityisluokkaa. Siellä on myös osa-aikaista erityisopetusta.
Agaete

Agaete on Gran Canarian luoteisosassa sijaitseva kunta, jonka pinta-ala on 45,50 km².
Agaten topografia on jyrkkä, ja sen korkein kohta on 1 180 metrin korkeudessa. Kunnan keskusta sijaitsee 43 metriä merenpinnan ylöpuolella.
Väestö.
Agaeten väkiluku on noin 5 511 (ISTAC, 2004) ja väestötiheys 122,2/km².
Maikel Aerts

Maikel Aerts (s. 26. kesäkuuta 1976 Eindhoven, Pohjois-Brabant, Alankomaat) on alankomaalainen uransa lopettanut jalkapallomaalivahti, joka edusti viimeiseksi jääneellä kaudellaan saksalaista Hertha BSC:tä, 
Ammattilaisuransa FC Den Boschin riveissä 1994 aloittanut Aerts pelasi seurassa 107 ottelua Alankomaiden kahdella ylimmällä sarjatasolla ennen siirtoaan Germinal Beerschotin joukkueeseen Belgiaan vuonna 2001. Vierailu naapurimaassa jäi kuitenkin vain kauden mittaiseksi, ja hän palasi kotimaahansa, RBC Roosendaaliin. RBC:tä Aerts edusti 71 Eredivisie -ottelun verran. Kaudeksi 2005/2006 hän teki sopimuksen maan parhaimmistoon kuuluvan rotterdamilaisseura Feyenoordin kanssa mutta pääsi pelaamaan vain neljä ottelua. Kesällä 2006 hän siirtyi Willem II Tilburgiin.
Who’s That Girl Tour

Who's That Girl Tour oli yhdysvaltalaisen poplaulaja Madonnan ensimmäinen maailmankiertue, joka käsitti konsertit Pohjois-Amerikan, Euroopan ja Aasian suurimmissa kaupungeissa.
Kiertuetta pidettiin tuohon aikaan sekä suurimpana että tuottoisimpana musiikkikiertueena. Yhteensä kiertue tuotti arvioiden mukaan noin 20 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, tuottaen yli puoli miljoonaa Yhdysvaltain dollaria per konsertti. New Yorkin Madison Square Gardenin konsertti oli kuitenkin hyväntekeväisyyskonsertti AIDSia vastaan, joten kaikki siitä saadut tuotot menivät suoraan AmFARille (American Foundation for AIDS Research). Kaksi ensimmäistä konserttia Lontoon Wembley Stadionilla myytiin loppuun ennätysajassa: 144 000 lippua 18 tunnissa ja yhdeksässä minuutissa. 
Italian konsertti on julkaistu VHS:nä ja myöhemmin DVD:nä nimellä "Ciao Italia: Live From Italy".
Bao Xishun

Bao Xishun (s. 2.11.1951 Kiina) on pitkäkasvuinen Kiinalainen mies joka oli 15. tammikuuta 2005 lähtien Guinnessin ennätysten kirjan mukaan pisin elävä ihminen. Hän on 236,1 senttimetriä pitkä, kun hänet mitattiin 15. tammikuuta 2005 Chifeng City Hospitalissa. Hän on kotoisin Sisä-Mongolian alueelta.
Baolla ei ole kasvuhäiriötä, toisin kuin kaikkien aikojen pisimmällä ihmisellä Robert Wadlow'lla ja kiistellyllä Leonid Stadnykilla, jonka pituuden sanotaan olevan 257 senttimetriä. Stadnyk ei kuitenkaan halunnut mittauttaa itseään Guinnessin ennätysten kirjaan ennen kuin vasta 2010, jolloin Stadnyk viimein antoi lontoolaisen professorin Michael Besserin mitata itsensä.
Bao sanoo olleensa normaalimittainen 16-vuotiaaksi asti, jonka jälkeen hän tuntemattomista syistä johtuen koki kasvupyrähdyksen ja saavutti nykyisen pituutensa seitsemän vuotta myöhemmin. Pisimmän elävän ihmisen tittelin vei häneltä syyskuussa 2009 turkkilainen Sultan Kösen 246,5 senttimetrillä.
Agüimes

Agüimes on Gran Canarian itäosassa sijaitseva kunta, jonka pinta-ala on 79,28 km².
Agüimes sijaitsee 29 kilometrin päässä Kanariansaareten suurimmasta kaupungista Las Palmasista.
Väestö.
Agüimesin väkiluku on noin 24460 (ISTAC, 2004) ja väestötiheys 309,03/km².
Pierre (Etelä-Dakota)

Pierre [piːr] on Etelä-Dakotan, Yhdysvaltojen keskilännessä sijaitsevan osavaltion, pääkaupunki (sijainti ). Kaupunki toimii myös Hughesin piirikunnan hallintokeskuksena. Se on perustettu 1880 ja ollut osavaltion pääkaupunki vuodesta 1889. Kaupungin pinta-ala on 33,7 km² ja väkiluku 14 072 (2009), asukastiheys on 411,5/km². Asukkaista 89% on valkoisia ja 8,5% alkuperäiskansojen edustajia, lisäksi on pienempiä väestöryhmiä kuten mustia ja latinoja (2000).
Artenara

Artenara on Gran Canarian länsiosassa sijaitseva kunta, jonka pinta-ala on 66,7 km².
Väestö.
Artenaran väkiluku on noin 1 469 (ISTAC, 2004) ja väestötiheys 21,99/km².
Zeng Jinlian

Zeng Jinlian (26. kesäkuuta 1964 Kiina – 13. tammikuuta 1982) oli kaikkien aikojen pisin nainen, 248,3 senttimetriä pitkä. Hän oli neljävuotiaana jo 156 senttimetriä pitkä.
Zeng sairasti jättikasvuisuutta eli gigantismia eikä hän pystynyt seisomaan suorassa kieron selkärankansa vuoksi. Hän kuoli Hunanissa, Kiinassa 17-vuotiaana.
Majakkaranta

Majakkaranta () on kerrostalovaltainen asuinalue (pienalue) Pihlajaniemen ja Korppolaismäen kaupunginosissa Turussa. 
Majakkaranta sijaitsee Saaristomereen kuuluvan Pitkäsalmen itärannalla, lähellä Aurajoen suuta. Vastarannalla on Hirvensalon saari ja Lauttarannan ja Moikoisten kaupunginosat. Majakkarannan ja Aurajoen välissä sijaitsee Korppolaismäki, joka kuuluu puoliksi Itärantaan. Etäisyys Turun keskustaan on noin kolme kilometriä.
Majakkarannan rakentaminen alkoi vuonna 1988, kun Turun kaupunki ja rakennusliike Haka tekivät tonttikaupat. Alueen viimeinen rakennus valmistui marraskuussa 2005.
Majakkarannassa asuintalot ovat pelkästään kerrostaloja. Kaikki talot ovat valkoisia ja rakennettu samalla aikakaudella, jolloin alueen yleisilme on hyvin yhtenäinen. Majakkarannan maamerkki on Turun korkein asuinrakennus, 18 kerroksinen Airiston tähti. Alueella on pieniä puistoja kuten Pilssi, Harus ja Klyyvari, sekä iso ruokakauppa.
Vuonna 2016 Majakkarannan asukasluku oli 1 120. Alueen väestöstä 9,1 % on alle 15-vuotiaita ja 26,6 % yli 65 vuotiaita. Suomea puhuu äidinkielenään 88,2 % väestöstä ja ruotsia 7,1 %. Muun kielisiä on 4,7 %.
Asuinalueen pääkatu on Kölikatu, joka liittyy keskustan suuntaan vievään Stålarminkatuun, Vähäheikkiläntiehen sekä Turun saarille johtavaan Hirvensalon puistotiehen. 
Fölin bussilinjat 3 ja 30 liikennöivät Majakkarannan ja keskustan välillä.
Alueen rajaus.
Majakkarannan pienalue rajautuu idässä Hirvensalon puistotiehen ja pohjoisessa Kölikatuun. Lännessä ja etelässä alue rajautuu Pitkäsalmeen.
Kaupunginosajaossa Majakkaranta kuuluu pääosin Pihlajaniemeen, mutta Kokkakadun ja Kölikadun välinen alue on osa Korppolaismäen kaupunginosaa.
Turun suuralueista Majakkaranta kuuluu Keskustan suuralueeseen.
Frankfort

Frankfort on Yhdysvaltain Kentuckyn osavaltion pääkaupunki. 
Historia.
Kaupunki perustettiin vuonna 1780 ja siitä tuli osavaltion pääkaupunki 1792, samalla kun Kentucky liittyi Yhdysvaltoihin. Kaupunki on ilmeisesti saanut nimensä Frankfurt Am Mainista, joka sijaitsee Saksassa.
Maantiede.
Frankfort sijaitsee Kentucky-joen varrella. Joki tekee kaupunkialueella S-mutkan. Sen yli kulkee viisi siltaa.
Yhdysvaltojen Census Bureaun mukaan Frankfortin pinta-ala on 38,9 km² josta 38,2 km² maata ja 0,7 km² vettä. Veden osuus on 1,87 %.
Väestö.
Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennassa 25 527 ihmistä. Kaupungin asukkaista 77,1 prosenttia on valkoisia ja 16,5 prosenttia mustia, latinoja on kolmanneksi eniten, 3,8 prosenttia asukkaista.
Arucas

Arucas on Gran Canarian pohjoisosassa sijaitseva kunta, jonka pinta-ala on 33,01 km².
Väestö.
Arucasin väkiluku on noin 33701 (ISTAC, 2004) ja väestötiheys 1009,31/km².
Elsa

Elsa on naisen etunimi. Suomessa Elsan nimipäivä on 14. lokakuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Elsa on Suomessa annettu 32 115 henkilölle.
Nimen alkuperä.
Elsa on lyhennelmä nimestä Elisabet, joka tarkoittaa hepreaksi ”Jumala on valani”.
Ateljee

Ateljee eli studio on taiteilijan työhuone. Studio-sanaa käytetään etenkin elokuvan, animaation, valokuvauksen, musiikin sekä radion ja televisiotyön yhteydessä. Kuvataiteessa, etenkin jos on kyse elävistä taiteilijoista, käytetään usein sanaa työhuone ranskalaisperäisen ateljeen sijasta. Ateljee-termiä käytetään myös valokuvaamoista sekä muodin, tekstiilitaiteen ja vaatetuksen alalla, toisinaan myös taidemyyntiliikkeistä ja gallerioista.
Ateljeeksi kutsuttiin alun perin kaikkia taidekäsityöpajoja, mutta varsinkin puusepänverstaita. Myöhäiskeskiajalta alkaen ateljee tai työhuone on tarkoittanut taiteilijan ja hänen oppilaidensa työskentelytilaa.
Kuvataiteilijan työhuoneen ihanne on korkeahko tila, jossa on suuret ikkunat pohjoiseen tai kattoikkunat. Suurin osa taiteilijoista työskentelee kuitenkin huomattavasti vaatimattomammissa pienissä tiloissa esimerkiksi entisissä tehdaskiinteistöissä tai asunnossaan.
Kuvanveisto, varsinkin monumentaalikuvanveisto, asettaa ateljeelle erityisvaatimuksia jo tilan koon ja korkeuden suhteen, joskin suuret veistostilaukset myös taloudellisesti mahdollistavat ateljeeksi suunniteltujen tilojen hankkimisen.
Firgas

Firgas on Gran Canarian pohjoisosassa sijaitseva kunta, jonka pinta-ala on 15,77 km².
Väestö.
Firgasin väkiluku on noin 7060 (ISTAC, 2004) ja väestötiheys 479,62/km².
Syyrialais-ortodoksinen kirkko

Antiokian syyrialais-ortodoksinen kirkko (; ) on yksi orientaaliortodoksista kirkoista. Se katsoo jatkavansa apostoli Pietarin vuonna 37 perustaman Vähän-Aasian Antiokian seurakunnan ja patriarkaatin perinnettä. Aiemmin syyrialainen Antiokia on nykyisin Turkin aluetta, ja kirkon keskuspaikka on ollut vuodesta 1959 alkaen Syyrian Damaskoksessa .
Kirkkoa johtaa keväästä 2014 alkaen "Antiokian ja koko Idän syyrialainen patriarkka" Ignatius Aphrem II Karim. Jäsenkuntaa on diasporassa olevien lisäksi Syyriassa, Libanonissa, Turkissa, Israelissa, Intiassa ja Latinalaisessa Amerikassa.
Intia.
Suurin jäsenmäärä kirkolla on Intiassa (1,2 miljoonaa), jossa Antiokian syyrialaisen patriarkan alainen Malankaran jakobiittinen syyrialais-ortodoksinen kirkko vaikuttaa Lounais-Intian Keralan maakunnassa. Sen paikallinen johtaja on katolikos Baselios Tuomas I. Se on yksi nk. tuomaskristittyjen kirkoista, jotka jatkavat alueelle jo ensi vuosisatojen aikana levinneen kristillisyyden perinnettä.
Keski-Amerikka.
Antiokian syyrialais-ortodoksisella kirkolla on Pohjois- ja Etelä-Amerikassa vanhastaan seitsemän diasporassa olevien syyrialaisten arkkihiippakuntaa. Viime vuosina kirkkoon lukeutuvien määrä on kuitenkin kasvanut nopeasti Keski-Amerikassa, kun suuri määrä alkuperäisasukkaita, patriarkan mukaan jopa 800 000 aiemmin itsenäisen "Guatemalan uudistuneen ekumeenisen katolisen kirkon" jäsentä, on siirtynyt katolisen kirkon vaikutuspiiristä orientaaliortodoksisuuden yhteyteen Guatemalassa, Etelä-Meksikossa ja Yhdysvaltain lännessä. Samaan aikaan myös varsinaiset ortodoksiset kirkot ovat kasvaneet voimakkaasti Latinalaisessa Amerikassa.
Olhavan rautatieasema

Olhavan rautatieasema () oli kesäkuuhun 2004 saakka Suomen rataverkon liikennepaikka rataosalla . Asema sijaitsi Iin kunnan Olhavan kylässä suunnilleen Oulun ja Kemin välisen rataosuuden puolivälissä. Etäisyyttä Helsinkiin Haapamäen ja Seinäjoen kautta oli 805,5 kilometriä. Liikennepaikka lakkautettiin vuonna 2004, kun uusi Olhavan ja Kuivaniemen liikennepaikkoja korvaava Myllykankaan rautatieasema otettiin käyttöön.
Kaupalliset henkilö- ja tavaraliikenteen pysähdykset Olhavassa päättyivät 27.5.1990, kun lättähatut poistuivat liikenteestä. Tämän jälkeen Olhava toimi vain liikenteenhoidollisena liikennepaikkana.
Puolivälin asemana Olhava oli miehitettynä liikenteenhoidollisten syiden vuoksi suuren osan vuorokaudesta. Suurin osa Oulun ja Kemin välillä kulkevien junien kohtaamisista tapahtui Olhavassa.
Ratapiha.
Olhavan ratapiha muodostui pääraiteen lisäksi kahdesta sivuraiteesta, joita voitiin käyttää junien kohtaamiseen. Näiden raiteiden lisäksi ratapihalla oli vielä neljäs raide, jota käytettiin kuormausraiteena. Ratapiha sijaitsi osittain kaarteessa. Tiukkojen kaarteiden vuoksi Olhavan ohittaville junille oli asetettu nopeusrajoituksia. Radan kaarteisuus myös esti ratapihan jatkamisen rataosan siirtyessä kauko-ohjaukseen. Sähköistys- ja parannustöiden yhteydessä ratapiha purettiin ja kaarteita loivennettiin. 
Olhavan liikennepaikalle asennettiin jo varhaisessa vaiheessa kampiasetinlaite sekä liikennepaikkaa suojaavat siipiopastimet. Ratapihalla sattui 3. heinäkuuta 2000 ratatyön yhteydessä onnettomuus, jossa loukkaantui kolme ihmistä. Ratapihan molemmissa päissä oli tasoristeykset, jotka korvattiin 2011 ratapihan keskelle tulleella tasoristeyksellä aseman tavaramakasiinin vieressä. Näin kaarrepaikoissa sijaitsevat ylityspaikat korvautuivat turvallisemmalla ylityspaikalla.
Rakennukset.
Olhavan alkuperäinen Bruno Granholmin suunnittelema puinen asemarakennus purettiin huonokuntoisena 1978 ja siirrettiin muualle. Asemarakennus korvattiin pienellä punatiilisellä rakennuksella. Alkuperäinen tavaramakasiini on edelleen olemassa, joskin tavaran kuormauslaituri on purettu, sekä aseman kellari nykyisen tiiliaseman takana. Asemapäällikön talo talousrakennuksineen on purettu. Olhavan rautatiesillan kupeessa on hieman muunneltuna pumppumiehen talo.
Junaonnettomuus.
Asemalla tapahtui vakava junaonnettomuus 25. elokuuta 1979, kun sotilasjuna törmäsi sivuraiteella odottavaan tavarajunaan, jonka kaksi viimeistä vaunua oli jäänyt pääraiteelle.
Olhavanjoki (Ii)

Olhavanjoki tai Olhavajoki on 29 kilometrin pituinen joki, joka virtaa Iin kunnan alueella. Joen alkulähde kunnan itäosassa sijaitseva Kaihuajärvi, josta se laskee Perämereen. Joen putouskorkeus on 76,5 metriä ja keskivirtaama 3,5 m³/s. Joen varrella sijaitsevat Yli-Olhavan, Väli-Olhavan sekä lähellä jokisuuta Olhavan kylät.
Jokea on ruopattu 1975–1976 tulvien, ojituksen helpottamisen sekä viljelypinta-alan lisäämisen vuoksi. Ruoppauksen vuoksi joen suosto- ja suvantoalueet ovat muuttuneet merkittävästi. Suvanto-osuuksien vedentilavuus on pienentynyt ja vedenpinta on laskenut jopa kahdella metrillä.
Porvoon maalaiskunta

Porvoon maalaiskunta (lyh. Porvoon mlk, ) oli Itä-Uudellamaalla sijainnut Suomen kunta. Porvoon kaupungista ja Porvoon maalaiskunnasta muodostettiin vuoden 1997 alussa uusi Porvoon kaupunki.
Porvoon maalaiskunta oli Porvoon kaupungin ympärillä sijainnut maalaiskunta. Se sijaitsi Porvoon seutukunnassa entisen Itä-Uudenmaan ja nykyisen Uudenmaan maakunnan alueella Uudenmaan läänissä. Muut naapurikunnat olivat Askola, Myrskylä, Pernaja, Pornainen ja Sipoo. Porvoon maalaiskunnan maapinta-ala oli ennen lakkautustaan 635,3 neliökilometriä (1.1.1996) ja väkiluku 22 160 henkeä (31.12.1995), joista 37,3 prosenttia oli ruotsinkielisiä. Porvoon maalaiskunta oli kaksikielinen, kuten Porvoon kaupunki nykyään. Porvoon maalaiskunnalla ei ollut omaa evankelis-luterilaista seurakuntaa, vaan sillä ja Porvoon kaupungilla oli yhteiset suomenkielinen seurakunta ja ruotsinkielinen tuomiokirkkoseurakunta.
Porvoon maalaiskunnassa ja Porvoon kaupungissa järjestettiin 28. tammikuuta 1996 kansanäänestys kuntaliitoksesta. 55,9 prosenttia Porvoon maalaiskunnan äänestäneistä ja 63,6 prosenttia Porvoon kaupungin äänestäneistä kannatti kuntaliitosta. Porvoon maalaiskunnassa äänestysprosentti oli 72,2 ja Porvoon kaupungissa 62,4. Vaalitulosten mukaisesti Porvoon maalaiskunta muodosti silloisen Porvoon kaupungin kanssa 1. tammikuuta 1997 uuden Porvoon kaupunki -nimisen kunnan.
Porvoon maalaiskunnan alueen suurimmat taajamat ovat Eestinmäki, Gammelbacka, Hamari ja Tolkkinen. Kilpilahdessa sijaitsee valtakunnallisesti merkittävä öljynjalostamo sekä syväsatama. Myös Tolkkisten saha on alueelle merkittävä yritys. Näiden lisäksi alueella sijaitsee useita historiallisia kartanoita, joista tunnetuimmat ovat Haikon kartano, Kiialan kartano ja Sannäsin kartano. Porvoon maalaiskunnan alueella on myös paljon kesäasutusta.
Pellingin saaristossa sijainnut, vuonna 1835 rakennettu ja nykyisin raunioina oleva, ulkomuodoltaan pyöreä Glosholmin majakka on ollut Tove Janssonin kirjojen Muumitalon esikuva. Janssonilla oli kesämökki Porvoon ulkosaaristossa. 
Kylät ja taajamat.
Ali-Vekkoski (Söderveckoski), Anttila, Emäsalo (Emsalö), Eestinmäki (Estbacka), Gammelbacka, Hamari, Ilola (Illby), Kardrag, Kerkkoo (Kerko), Kråkö, Kulloo (Kullo), Mikkelinkylä (Mickelsböle), Mustijoki, Pellinki (Pellinge), Tolkkinen (Tolkis), Uddas, Vessölandet, Voolahti (Vålax) ja Yli-Vekkoski (Överveckoski). 
Nähtävyyksiä.
Porvoon maalaiskunnan entisellä alueella on nähtävyytenä mm.
Eugène Eyraud

Eugène Eyraud (1820 Saint-Bomet – 19. huhtikuuta 1868 Rapa Nui) oli ranskalainen lähetyssaarnaaja, joka tunnetaan parhaiten Pääsiäissaaren tutkijana. Hän oli ensimmäinen Pääsiäissaarelle lähetetty lähetyssaarnaaja. Eyraud löysi rongorongo-kirjoitukset ensimmäisenä eurooppalaisena 1860-luvulla.
Eyraud syntyi Ranskassa, mutta hän asettui myöhemmin Valparaísoon, Chileen. Sieltä hän lähti 1860-luvun alussa Pääsiäissaarelle, jossa hän kuoli vuonna 1868 tuberkuloosiin.
Nostalgia

Nostalgia tarkoittaa menneen ikävöintiä, kaihoa ja haikeutta.
Etymologia.
Sanan "nostalgia" otti käyttöön 1600-luvulla sveitsiläinen lääkäri Johannes Hofer. Sana tulee kreikankielisistä sanoista "nostos" ‘kotiinpaluu’ ja "algos" ‘tuska’. Kirjaimellisesti nostalgia tarkoittaa siis kotiinpaluun halun aiheuttamaa tuskaa.
Käsitteen historia.
1600-luvulta 1800-luvulle asti nostalgiaa pidettiin neurologisena sairautena, jonka oireita olivat esimerkiksi jatkuva kodin ajatteleminen, alakuloisuus, itkunpuuskat, epäsäännöllinen syke sekä tukahduttavat tuntemukset. 1800-luvun loppupuolella nostalgia nähtiin psykiatrisena tai psykosomaattisena häiriönä, jonka oireita olivat ahdistus, surullisuus, ruokahalun menetys, unettomuus ja kuume.
1900-luvun puolivälissä nostalgia alettiin nähdä regressiivisenä häiriönä, joka heijastaa alitajunnan halua palata elämän varhaisvaiheisiin. Nostalgia alennettiin masennuksen muodoksi, joka aiheutui epätäydellisestä suremisesta ja kyvyttömyydestä kestää aikuisuuden haasteita, kuten surua ja menetystä. Nostalgia myös samastettiin usein koti-ikävän kanssa.
Nostalgia alettiin nähdä koti-ikävästä itsenäisenä käsitteenä vasta 1900-luvun loppupuolella. Sosiologi Fred Davis havaitsi, että tutkitut henkilöt yhdistivät nostalgiaan sanoja kuten lämmin, entisajat, lapsuus ja kaipaus useammin kuin he yhdistivät nämä sanat koti-ikävään.
Kokemus.
Nostalgisista kokemuksistaan kirjoittaneiden koehenkilöiden kertomuksista on havaittu, että ihmiset kokevat nostalgiaa etenkin läheisiään kuten perheenjäseniään ja vanhoja ystäviään kohtaan. Oman itsensä ihmiset näkevät nostalgisissa kertomuksissaan lähes aina ihmistenvälisissä yhteyksissä. Jotkin kertomukset sisältävät epäonnistumisten ja menetysten kuvauksia, mutta kielteiset ja myönteiset osat asetetaan usein vierekkäin niin, että kielteistä kohtausta seuraa vapauttava myönteinen kohtaus.
Nostalgian on havaittu esiintyvän usein reaktiona kielteisiin mielentiloihin, kuten yksinäisyyteen. Nostalgian on arveltu voivan auttaa ihmistä palauttamaan mielentyyneytensä silloin, kun hän tuntee olonsa yksinäiseksi. Tutkimuksissa onkin havaittu, että nostalgisesta kokemuksesta kirjoittaneet koehenkilöt ovat kokeneet tavallisesta kokemuksesta kirjoittaneisiin koehenkilöihin verrattuna lisääntyneitä myönteisiä tunteita ja itsetuntoa. Tämän lisäksi nostalgian on havaittu saavan ihmiset tuntemaan olevansa rakastettuja sekä kykeneviä rakastamaan muita.
Jevgenija Medvedeva-Arbuzova

Jevgenija Vladimirovna Medvedeva-Arbuzova (ven. Евгения Владимировна Медведева-Арбузова, s. 4. heinäkuuta 1976 Kontupohja, Karjalan ASNT, Neuvostoliitto) on Venäjää edustanut maastohiihtäjä. Kansallisuudeltaan hän on karjalainen.
Venäjän maajoukkueeseen Medvedeva-Arbuzova on kuulunut vuodesta 2001 lähtien. Hän voitti Oberstdorfin MM-hiihdoissa 2005 Venäjän viestijoukkueessa hopeaa ja oli 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kymmenes. Torinon talviolympialaisissa 2006 hän hiihti takaa-ajokilpailussa pronssille ja voitti viestijoukkueessa olympiakultaa. Liberecin MM-kisoissa 2009 Medvedeva-Arbuzova saavutti 30 kilometrin vapaan kilpailussa hopeaa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli 10 kilometrin vapaan kilpailussa ja viestissä seitsemäs.
Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan maailmancupin osakilpailuvoittonsa Medvedeva-Arbuzova saavutti 12. helmikuuta 2005 Reit im Winklistä kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailusta. Lisäksi hän on ollut kahdesti toinen ja kerran kolmas sekä ollut kerran voittamassa parisprinttiä ja viestikilpailua (kauden 2007–2008 jälkeen).
Hänen sukunimensä kirjoitetaan toisinaan virheellisesti muodossa "Abruzova". Medvedeva-Arbuzova asuu Pietarissa.
Radagast

 
Radagast Ruskea (quenyaksi Aiwendil, ’Se joka rakastaa lintuja’) oli yksi "istarista", velhoista, J. R. R. Tolkienin luomassa Keski-Maassa.
Elämäkerta.
Radagast lähti Amanista Curumon (Sarumanin) kanssa Yavannan pyynnöstä. Istari lähetettiin Keski-Maahan suojelemaan sitä Sauronin kasvavalta mahdilta, mutta Radagast ihastui eläimiin ja lintuihin, joita Keski-Maassa asui ja hylkäsi haltiat ja ihmiset ja vietti aikansa metsänelävien keskuudessa. Tästä hän sai nimensä, joka adûnaicissa, Númenorin kielessä, tarkoittaa ’eläintenhoivaajaa’. Radagast muutti asumaan Suureen Vihermetsään (myöh. Synkmetsä), Otavankalteen ja Vanhan Metsätien välille, paikkaan, jonka hän nimesi Rhosgobeliksi.
Radagast elokuvissa.
Radagast esiintyy Peter Jacksonin ohjaamissa "Hobitti"-elokuvissa, joissa häntä esittää Sylvester McCoy. Hänellä on ruskea kaapu ja parta sekä hiuksissaan linnunpesä. Hän kulkee myös reellä, jota vetävät suurikokoiset jänikset.
Lykantropia (sairaus)

Lykantropia () on psykiatrinen sairaus, jota sairastava henkilö kokee joko olevansa eläin tai olevansa muuttumassa eläimeksi. Muutos tapahtuu kuitenkin vain sairaan mielessä. Sairaus on saanut nimensä tarujen ”lykantropia”-tilasta, jossa ihmissuden pureman tai noituuden seurauksena ihminen muuttui ihmissudeksi. On esitetty, että ihmissusi-myytti on saanut alkunsa tästä sairaudesta. 
Oireet.
"McLean Hospitalissa" tehdyssä tutkimuksessa lykantropialle luokiteltiin seuraavia tunnistettavia oireita:
Lykantropiaa ei siksi ole spesifioitu kokemukseksi pelkästä ihmisestä sudeksi -muuttumisesta, vaan lykantropiaan voi liittyä muodonmuutoskokemus laajempaan kirjoon eläimiä tai olentoja:
Lykantropiatapauksia on listattu, ja vain pieni osa on sudeksi tai koiraksi muuttumisia. Myös muutoksia kissaksi, hevoseksi, linnuksi ja tiikeriksi on listattu, mutta myös sammakoksi tai mehiläiseksi on koettu muututtavan.
Tapaustutkimuksessa vuodelta 1989 lykantropiaa sairastava henkilö koki sarjan muutoksia; hän koki muuttuvansa ihmisestä koiraksi, hevoseksi ja lopulta kissaksi ennen kuin hoito sai hänet taas kokemaan itsensä ihmiseksi.
Syyt.
Lykantropia on harvinainen tila, jonka syiksi on esitetty jotain toista psykoottista tilaa, kuten skitsofreniaa, kaksisuuntaista mielialahäiriötä tai kliinistä masennusta. On myös esitetty, että tietyt neurologiset ja kulttuurilliset vaikutukset altistavat kokemukseen muodonmuutoksesta.
Karjala (täsmennyssivu)

Karjala tarkoittaa seuraavia:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Martti Sinisalmi

Martti Sinisalmi (s. 6. kesäkuuta 1941 Kauhava) on suomalainen Porin entinen pitkäaikainen kaupunginjohtaja. Puoluetaustaltaan hän on sosiaalidemokraatti. Sinisalmi toimi Porin kaupunginjohtajana 29 vuotta vuosina 1975–2004. Hän jäi virasta eläkkeelle vuonna 2004. Tämän jälkeen hän toimi vuosina 2004–2008 Porin yliopistokeskuksen johtajana. Vuonna 2010 Sinisalmelle myönnettiin kaupunkineuvoksen arvonimi.
Sinisalmi on hallintotieteiden tohtori. Hän on väitellyt Tampereen yliopistossa vuonna 1999 aiheesta ”Suomen kaupunkien keskushallinto 1927–1998”.
Poitiers

Poitiers () on Viennen departementin pääkaupunki Länsi-Ranskassa. Poitiers on maataloustuotteiden ja viinin kauppakeskus, ja lisäksi siellä on graafista, mekaanista ja kemianteollisuutta. Kaupungissa on 88 776 asukasta (2006).
Kaupungilla on pitkä ja merkittävä historia. Poitiers oli kelttiheimo piktonien pääkaupunki, ja se tunnettiin roomalaisajalla nimellä Limonum Pictonum. Kaupungin lähellä käytiin Toursin taistelu, jossa Kaarle Martel kukisti maurit vuonna 732. Lisäksi vanhassakaupungissa on useita rakennusmuistomerkkejä, kuten Saint-Jeanin kastekirkko 600-luvulta, Notre-Dame-la-Grande 1100-luvulta ja oikeuspalatsi 1300-luvulta. Kaupunkiin perustettiin yliopisto vuonna 1431.
Urheilu.
Poitiersia monessa lajissa edustaa urheiluseura Stade Poitevin. Stade Poitevinin joukkueita ovat muun muassa lentopalloseura Stade Poitevin VB, joka pelaa Ranskan korkeimmalla sarjatasolla Pro A -liigassa ja jalkapallojoukkue Stade Poitevin FC, joka pelaa ranskan viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla Championnat National 3:ssa. Koripallossa kaupunkia edustaa Poitiers Basket 86 Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla LNB Pro B -sarjassa.
Aino-Maija Luukkonen

Aino-Maija Luukkonen (s. 14. lokakuuta 1958 Pyhämaa) on Porin entinen kaupunginjohtaja. Hän toimi virassa vuodesta 2004 lähtien. Vuonna 2022 Luukkonen jättäytyi pois Porin kaupunginjohtajan virasta ja hänen tilalleen uudeksi kaupunginjohtajaksi valittiin Lauri Inna.
Ura.
Luukkonen on koulutukseltaan valtiotieteen lisensiaatti. Puoluetaustaltaan hän on sosialidemokraatti. Ennen siirtymistään Porin kaupunginjohtajaksi Luukkonen toimi Harjavallan sairaalan kuntainliiton ja Satakunnan sairaanhoitopiirin kuntayhtymän eri tehtävissä 1985–1998, Vaasan yliopiston sosiaali- ja terveyshallinnon yliassistenttina 1998–1999, Turun kaupungin vanhustenhuollon kehittämispäällikkönä 1999–2001, Porin terveysviraston talouspäällikkönä 2001–2003 ja Lohjan perusturvajohtajana 2003–2004.
Johtamisongelmat.
Luukkosen johtamistavasta syntyi Porissa ongelmia, joita oli määrä käsitellä 50 000 euroa maksaneessa konsultin työilmapiiriselvityksessä. Sen tekemiseen johtivat kaupungin palveluksesta eronneen kehittämispäällikön Timo Aron esittämät syytökset. Useita muitakin johtavia virkamiehiä oli Luukkosen johtajavuosina eronnut tehtävistään. Luukkosen itsensä esittelemässä raportin yhteenvedossa Luukkosen johtamistapaa ei kuitenkaan lainkaan käsitelty ja itse raportti pidettiin salaisena.
Yksityiselämä.
Luukkosen puoliso oli Harjavallan kaupunginjohtajana 1970- ja 1980-luvuilla toiminut maakuntaneuvos Antti Koskinen (1933–2024).
Rennes

Rennes (galloksi "Resnn", ) on Ille-et-Vilainen departementin sekä Bretagnen pääkaupunki Ranskassa. Vuonna 2018 kaupungissa asui 217 728 asukasta. Siellä on mekaanista, elektronista, graafista ja autoteollisuutta. Kaupungin ensimmäinen yliopisto perustettiin vuonna 1735. Sen lisäksi kaupungissa ovat muun muassa rautatieristeys, arkkipiispanistuin ja oikeuspalatsi, joka on rakennettu 1618–1654.
Antiikin aikana nykyisen Rennesin paikalla sijaitsi kaupunki nimeltä Condate eli Condate Redonum. Ranskan lisäksi seudulla puhutaan bretonia ja galloa.
Urheilu.
Jalkapallojoukkue Stade Rennais pelaa Ranskan pääsarjassa.
Aimo Halila

Aimo Oskari Halila (9. marraskuuta 1912 Lahti – 15. tammikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen historioitsija ja professori, joka tunnetaan erityisesti sosiaali- ja kulttuurihistorian tutkijana.
Aimo Halila kirjoitti ylioppilaaksi Lahden lyseosta vuonna 1931 ja valmistui 1935 filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta. Historian tohtoriksi hän väitteli 1942 väitöskirjalla "Suomen kaupunkien kunnallishallinto 1600-luvulla". Halila työskenteli 1950–1954 Yhteiskunnallisen korkeakoulun ensimmäisenä historian professorina, ja 1954–1975 Helsingin yliopiston Suomen ja Skandinavian historian henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina.
Halilan ensimmäinen julkaistu teos "Iitin historia" (1939, toinen osa 1966) oli Suomen ensimmäisiä moderneja pitäjänhistorioita, joissa oli siirrytty tapahtumien kuvailusta syvempään sosiaali- ja yhteiskuntahistorialliseen analysointiin. Hänen pääteoksenaan pidetään neliosaista "Suomen kansakoululaitoksen historiaa" (1949–1950), ja huomattavia myöhempiä teoksia olivat muun muassa "Pohjois-Pohjanmaa ja Lappi 1721–1775" (1954) sekä "Tanskan ja Norjan historia" (1972). Halilan laajaan tuotantoon kuuluu myös lukuisia kaupunki- ja järjestöhistorioita sekä elämäkertoja. Suomalaisen historiankirjoituksen klassikoksi muodostuneeseen "Suomen historian käsikirjaan" (1948) hän kirjoitti 1600-luvun osuuden.
Aimo Halilan veli oli oikeustieteen professori Jouko Halila.
Heikki Koski

Heikki Juhani Koski (24. kesäkuuta 1940 Halikko – 2. joulukuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen maaherra, ministeri, Alkon pääjohtaja ja Tampereen yliopiston kansleri. Hän oli puoluetaustaltaan sosialidemokraatti.
Ura.
Koski valmistui ylioppilaaksi vuonna 1959 ja opiskeli tämän jälkeen kunnallishallintoa Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Opiskeluaikanaan hän toimi muun muassa Yhteiskunnallisen korkeakoulun ylioppilaskunnan hallituksessa. Hallintotieteiden tohtoriksi hän valmistui vuonna 1970; väitöskirjassaan hän tutki Porin kaupungin asukkaiden osallistumista kaupunkinsa hallintoon. Työuransa loppupuolella, vuosina 1996–2004, hän toimi Tampereen yliopiston kanslerina.
Kosken ura kunnallishallinnossa käynnistyi vuonna 1963, kun hän aloitti Hyvinkään kansliasihteerinä. Vuonna 1965 hän siirtyi Porin apulaiskaupunginsihteeriksi, tästä edelleen apulaiskaupunginjohtajaksi vuonna 1968 ja lopulta kaupunginjohtajaksi, jona hän toimi vuosina 1970–1975.
Koski toimi sisäasiainministerinä alle vuoden toimineessa Keijo Liinamaan virkamieshallituksessa vuonna 1975.
Vuonna 1975 Koski siirtyi johtajaksi Alkoon. Hän toimi ensin vähittäismyyntijohtajana vuosina 1975–1982 ja lopulta pääjohtajana vuosina 1982–1994. Vähittäismyyntijohtajan kaudestaan Koski muistetaan kulutuksen rajoittamisen toteuttajana, ja pääjohtajan kaudesta hänet muistetaan erityisesti Alkon liikeyritysluonteen vahvistajana. Erityinen Alkoon jäänyt jälki Kosken kaudella oli kuitenkin Alkon vanhan monopolijärjestelmän hajoaminen Suomen Euroopan unioniin hakeutumisen seurauksena.
Vuonna 1997 Koskesta tuli Länsi-Suomen läänin ensimmäinen maaherra. Hän jäi eläkkeelle maaherran virasta vuonna 2003.
Koski toimi lisäksi muun muassa Lastensuojelun Keskusliiton puheenjohtajana vuosina 1977–1988, Suomi-Unkari Seuran puheenjohtajana 1979–1988 ja WWF:n Suomen rahaston hallintoneuvoston puheenjohtajana vuosina 1985–1988.
Yksityiselämä.
Heikki Kosken puoliso oli teatteritieteen professori Pirkko Koski.
Rauno Saari

Rauno Saari (s. 6. syyskuuta 1946 Kisko) on suomalainen virkamies, joka toimi vuosina 2003–2009 Länsi-Suomen läänin maaherrana ja 2009–2012 Lounais-Suomen aluehallintoviraston ylijohtajana. Saari on valmistunut valtiotieteen maisteriksi Turun yliopistosta vuonna 1971. Vuonna 2005 hänet promovoitiin Turun kauppakorkeakoulun promootiossa kauppatieteiden kunniatohtoriksi.
Ennen Länsi-Suomen läänin maaherran virkaan nimittämistä Saari on toiminut muun muassa kauppa- ja teollisuusministeriön poliittisena sihteerinä 1984–1985, valtioneuvoston kanslian valtiosihteerinä 1995–2003, Raision kaupungin kaupunginjohtajana 1988–2003, josta virkavapaalla 1995–2003, ja Turun ja Porin lääninhallituksessa sosiaali- ja terveysosaston osastopäällikkönä.
Saari on ollut yhteiskunnallisesti merkittävissä luottamustehtävissä, kuten Liikenneturvan hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2004 ja Valtion asuntorahaston johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 2005.
Valtioneuvosto nimitti 22. joulukuuta 2009 Lounais-Suomen aluehallintoviraston ylijohtajaksi Rauno Saaren. Hänen oli tarkoitus jäädä virastaan eläkkeelle lokakuun lopussa 2014, Saari anoi kuitenkin eroa virasta keväällä 2012 jäädäkseen vanhuuseläkkeelle 1. heinäkuuta 2012.
Saari nimettiin vuoden Unikeoksi 2009 Naantalin hyväksi tehdystä työstä.
Saari törmäsi humaltuneena autollaan joulukuussa 2013 Naantalin Rymättylässä toiseen autoon ja pakeni paikalta. Saari tuomittiin keväällä 2014 kolmen kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen törkeästä rattijuopumuksesta, liikenneturvallisuuden vaarantamisesta ja liikennerikkomuksesta. Lisäksi hän sai sakkoja 3 270 euroa ja ajokieltoa.
The Re-Invention Tour

The Re-Invention Tour oli yhdysvaltalaisen poplaulajan Madonnan vuoden 2004 toukokuussa alkanut, seitsemän valtiota käsittänyt konserttikiertue, joka sisälsi musiikkia sekä hänen uransa alkupuolelta että tuolloin hänen viimeisimmältä studioalbumiltaan "American Life". Konsertteja järjestettiin 56 yhteensä 20 kaupungissa, ja ne keräsivät arviolta 880 000 katsojaa. Kiertuetta pidetään vuoden 2004 menestyksekkäimpänä sen kerättyä tuottoja noin 124,5 miljoonan dollarin verran. Kiertueesta kuvattiin kohtauksia niin musiikkiesityksistä kuin backstage-tunnelmistakin dokumenttiin "I’m Going to Tell You a Secret".
Madonna ei suostunut esiintymään kiertueella kertaakaan perjantaina, koska hänen harjoittamansa uskonnollinen suuntaus kabbala kieltää sen. Esityslistalla oli mukana vähintään yksi kappale Madonnan jokaiselta albumilta. Madonna käytti muutamassa Yhdysvaltain konsertissaan T-paitaa, jossa luki ”Vote or Die” (suom. ”Äänestä tai Kuole”), jolla hän viittasi tuolloin vielä saapumassa olleisiin Yhdysvaltain presidentinvaaleihin. Kiertueen musikaalinen suunnittelija oli brittiläinen Stuart Price, jonka kanssa Madonna tuotti myöhemmin vuoden 2005 albuminsa "Confessions on a Dance Floor".
Kappaleen ”American Life” esityksen lopussa lavalle heijastettiin kuva silloisesta Yhdysvaltain presidentistä George W. Bushista ja Saddam Husseinista sopuisasti yhdessä.
Esityslista.
Show jaettiin viiteen esitysnumeroon erilaisilla teemoilla: renessanssi, militarismi, jazz/sirkus, akustiikka/uskonto sekä tribaali. Kappaleen ”Nothing Really Matters” oli alun perin tarkoitus olla osana avajaiskohtausta kappaleen ”Nobody Knows Me” jälkeen. Madonna kieltäytyi huhujen mukaan esittämästä ainuttakaan kappaletta, jonka sanoituksissa esiintyi sana ”goodbye” (suom. ”hyvästi”), sillä hän ajatteli sen antavan pontta huhuille, joiden mukaan kiertue olisi hänen viimeisensä. Täten suositut kappaleet kuten ”Take a Bow”, ”The Power of Good-Bye” ja ”I’ll Remember” jätettiin ulos show’sta.
Kappaleet ”Dress You Up”, ”Love Profusion” ja ”I’m So Stupid” olivat alun perin mukana esityslistalla, mutta Madonnalla oli vaikeuksia oppia soittamaan ”Dress You Up” kitaralla, joten se korvattiin kappaleella ”Material Girl”. Kappaleen ”Mother and Father” paikalla oli tarkoitus olla monessa Euroopan konsertissa kappale ”Love Profusion”, mutta niin ei käynyt.
Kiertueaikataulu.
Kiertueen aikatauluun kuului aluksi myös konsertit Tel Avivissa, Moskovassa ja Helsingissä, mutta ne peruttiin.
Baldassare Donato

Baldassare Donato (1525/1530 – kesäkuu 1603) oli italialainen säveltäjä. Hän sävelsi sekä hengellistä että maallista musiikkia. 
Donaton varhaisista vuosista ei ole säilynyt tietoa. Edes hänen syntymäpaikkaansa ei tiedetä. Donaton tiedetään toimineen laulajana Venetsiassa vuodesta 1550 lähtien. Myöhemmin elämässään hän toimi Venetsiassa "maestro di cappellana".
Yleismaantiede

 
Yleismaantiede on maantieteen toinen päähaara erotuksena aluemaantieteestä. Yleismaantiede tutkii laajassa mittakaavassa maantieteellisiä ilmiöitä sekä luonnossa, että ihmisen toiminnassa ja kiinnittää huomiota erityisesti syy-seuraussuhteisiin ja niiden ilmenemiseen. Toinen maantieteen päähaara on aluemaantiede, joka tutkii tietyllä alueella tapahtuvia ilmiöitä eikä niinkään keskity syy-seuraussuhteiden etsimiseen. Tutkimuskohteittensa perusteella yleismaantiede jaetaan edelleen useammiksi haaroiksi.
Yleismaantieteen jako.
Luonnonmaantiede keskittyy tutkimaan maapallon luontoa ja avaruutta ihmisen toiminnasta riippumattomana kokonaisuutena. Luonnonmaantiede käyttää hyväkseen aluemaantieteessä saatuja havaintoja ja pyrkii selittämään niitä ja luonnonilmiöiden syy-yhteyksiä. Huolimatta luontoon ilman ihmistä keskittyvästä lähtökohdasta, ihminen on otettava huomioon muun muassa eroosiovoimana ja viime aikoina on alettu selvitellä yhä enemmän myös ihmisen ja luonnon välisiä vuorovaikutuksia. 
Ihmismaantiede taas tutkii maapalloa ja sen pintaa ihmisen toiminnan kenttänä. Tutkimuskohteittensa perusteella ihmismaantiedekin jakaantuu lukuisiin osiin, joita ovat muun muassa väestömaantiede, terveysmaantiede, asutusmaantiede, kaupunkimaantiede, kulttuurimaantiede, talousmaantiede, sosiaalimaantiede ja poliittinen maantiede. Ihmismaantieteen haarat liittyvät toisiinsa hyvin läheisesti, ja sillä on liittymäkohtia myös sosiaalitieteisiin. Ihmismaantiede käsittää kaiken sen, mikä on aiemmin kuulunut antropogeografiaan ja kulttuurimaantieteeseen. Monimutkaisten vuorovaikutussuhteidenkin selvittäminen on tullut mahdolliseksi tietokoneiden ja tilastollisten menetelmien kehittymisen ansiosta.
Yleismaantieteen yhteydet muihin tieteisiin.
Ihmismaantiedettä voidaan soveltaa myös yhteiskunnan tarpeisiin, kuten alueellisia järjestelmiä koskevan päätöksenteon valmisteluun ja aluesuunnitteluun. Tämä maantieteen haara on suunnittelumaantiedettä. Sen alaan kuuluu niin kunnan kuin väliportaan ja koko valtakunnankin aluesuunnittelu.
Luonnonmaantiede on yhteistyössä biologian, geologian, meteorologian ja geofysiikan sekä maatalous- ja metsätieteiden kanssa. Ihmismaantiede taas liittyy etenkin taloustieteeseen, sosiologiaan, historiaan ja psykologiaan.
San Gimignano

San Gimignano on pieni kaupunki Italiassa Firenzen ja Sienan kupeessa Toscanassa.
Kaupunki on tunnettu muun muassa arkkitehtuuristaan ja etenkin torneistaan. San Gimignanoa kutsutaan "Sadan tornin kaupungiksi", koska kaupunkia perustettaessa siellä oli liki sata tornia. Sotien ja luonnonmullistuksien seurauksena torneja on jäljellä enää 14. San Gimignanossa on useita kirkkoja, ja niiden freskot ovat maailmankuuluja.
San Gimignanon historiallinen keskusta torneineen on myös valittu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Historia.
San Gimignano on toiminut linnoituskaupunkina, mutta läheisen Firenzen vaikutuksesta siellä on myös taidetta. 
Toisessa maailmansodassa San Gimignanossa säilytettiin englantilaisia, ranskalaisia ja amerikkalaisia siviilisotavankeja. Firenzessä vaikuttanut englantilaisrouvien ryhmä The Scorpioni oli vangittuna siellä kesästä 1940 kesään 1944. Aiheesta on tehty myös todellisuuteen perustuva elokuva "Teetä Mussolinin kanssa".
Jessica Drake

Jessica Drake (s. 14. lokakuuta 1974 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän aloitti uransa vuonna 2000. Tähän mennessä Drake on esiintynyt lähes kahdessasadassa pornoelokuvassa. Hän on toiminut myös pornoelokuvien ohjaajana, seksuaalikasvattajana sekä "Penthousen" mallina. Radiossa Drake on tehnyt ohjelmia entisten muusikoiden kanssa (mm. Anthrax) ja televisiossa hän on esiintynyt ohjelmissa "Late Night with David Letterman", "The Tyra Banks Show" ja "Criss Angel – tajunnanräjäyttäjä".
Jessica Drake oli kolmen vuoden ajan naimisissa pornonäyttelijä Evan Stonen kanssa.
The Scorpioni

The Scorpioni oli Firenzessä 1930–1940-luvulla vaikuttanut englantilaisnaisten ryhmä, joka oli saanut nimensä pisteliäästä ja hyökkäävästä tavastaan, jolla he suhtautuivat italialaisiin ja etenkin amerikkalaisiin. Heihin kuului muun muassa Britannian Italian-suurlähettilään leski ja kotiopettajatar Mary O'Neill. Kyseiset rouvat olivat toisen maailmansodan aikana vangittuna San Gimignanon linnoituskaupungissa. 
Rouvien kantapaikkoja olivat Gran Caffé Doney ja Uffizin taidemuseo, jonne he olivat perustaneet niin sanotun "English Tea Roomin". Luultavasti kyseinen rouvasjoukko eli Britannian Firenzen-konsulaatin suojeluksessa.
Rouvista on tehty myös elokuva "Teetä Mussolinin kanssa", joka perustuu Franco Zeffirellin nuoruudenmuistelmiin. Zeffirelli kasvoi kyseisten rouvien kasvatuksessa. 
Ryhmä on jäänyt suuremmatta huomiotta historiankirjoituksessa, ja se yhdistetään miltei aina Franco Zeffirellin elokuvaan. Ryhmä ei kuitenkaan ole kuvitteellinen yhteisö, vaan se mainitaan muun muassa Firenzessä 1930-luvulla asuneen kirjailijatar Violet Trefusisin muistelmissa.
Papinniemi

Papinniemi on kylä pohjoisella Heinävedellä, Juojärven rannalla. Kylässä sijaitsee paljon loma-asuntoja. 
Papinniemen Kortemäeltä löydetty puolivalmiiksi, karhunpään muotoon muotoiltu vasarakirves. Se on esihistorialliselta ajalta (1600–1000 eaa.) ja kertoo osaltaan Heinäveden vanhimmasta asutuksesta.
Papinniemen Juurikkasalmen rannalla sijaitsee ortodoksinen Valamon luostari, josta on matkaa valtatie 23:lle noin 4,5 kilometriä. Kun Laatokan Valamossa toiminut luostari joutui talvisodan ja sen päättäneen rauhanteon myötä muuttamaan, evakkosijoituksien jälkeen paikaksi valikoitui kahden vierailukerran jälkeen tila Heinäveden Papinniemessä. Valamon luostarille kuuluu laajat maa-alueet kylästä ja Luutsalon saaresta. 
Luostarin alueella on sijainnut Papinniemen kartano, jonka päärakennus oli myöhemmin luostarin johtajan käytössä, kunnes se paloi maaliskuussa 2012.
Luostarilla on myös oma laivalaiturinsa sekä vierasvenesatama. M/S Sergei-laiva liikennöi kesällä päivittäin luostarilta Taivallahden kanavalle sekä Juojärvellä sijaitsevalle Täyssinän rauhan rajakivelle, joka on nykyään Heinäveden ja Liperin kuntien rajamerkki. Juojärveltä pääsee vesitse pohjoisen Juojärven kuntiin tai Taivallahden ja Varistaipaleen kanavia myöten Varisvedelle ja siitä edelleen Kermajärvelle Heinäveden ja Savonlinnan suuntaan tai Suvasvedelle Vehmersalmen ja Kuopion suuntaan ja esimerkiksi Lintulan luostariin.