tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Michał Grabowski

Michał Grabowski (1805 Kiovan kuvernementti – 1863) oli puolalainen kirjailija. Hän sai opetuksensa Humanin puolalaisessa basiliaani-koulussa. Tutustuttuaan Varsovassa Puolan romantikkoihin hän alkoi kriittisissä kirjoituksissa selvitellä uuden suunnan kirjailijoiden merkitystä ja osoitti, että kirjallisuuden juurten tulee olla puhtaasti kansallisessa ja kansanomaisessa maaperässä. Hän korosti kansanrunouden merkitystä.
Grabowskin kriittiset kirjoitukset, joilla oli 1830-luvulla suuri merkitys, ilmestyivät teoksissa "Literatura i krytyka" (1837–1840) ja "Korespondencya literacka" (1843). Kiovassa Grabowski liittyi ukrainalaisiin slavofiileihin. Hän julkaisi myös kaunokirjallisia teoksia, joiden aiheet ovat peräisin Ukrainan historiasta, esimerkkeinä "Koliszczyzna i stepy", 1838, "Stannica Hulajpolska" 1841, "Zamieć w stepach", 1862. Hänen historiallisista teoksistaan on merkittävä "Ukraina dawna i teraźniejsza" (1850, 'Entinen ja nykyinen Ukraina'). Markiisi Aleksander Wielopolski kutsui 1862 hänet Puolan "kansanvalistuskomission" (koululaitoksen ylihallituksen) jäseneksi. Kuollessaan hän oli viraston johtaja.
Nikolai Gretš

Nikolai Ivanovitš Gretš (; 1787–1867) oli saksalaista alkuperää ollut venäläinen kirjailija. 
Hän perusti 1812 hallituksen avustamana "Syn otetšestva" -nimisen lehden, joka uutistensa kautta oli aikoinaan Venäjän huomatuin lehti. Vuosina 1825–1860 hän julkaisi "Severnaja Ptšela" (ven. Северная пчела, Pohjolan mehiläinen) -nimistä sanomalehteä. Ne olivat molemmat suunnaltaan vanhoillisia ja vapauden vihollisia. Avustajana toimi aikoinaan mahtava kirjallisuuskriitikko Faddei Bulgarin, joka tässä toimessa esiintyi alituisena valtiollisena ilmiantajana. 
Gretš on kirjoittanut myös aikoinaan suositun romaanin "Musta nainen" (1834, ei suom.), joka on taiteellisesti vähäarvoinen, sekä "Saksan matka" (1836, ei suom.). Hänen Venäjän kirjallisuuden historiansa ja varsinkin hänen kielioppinsa "Grund-Regeln der Russischen Grammatik" olivat käytössä vuosikymmenien ajan.
Rudolf von Gottschall

Rudolf von Gottschall (1823–1909) oli saksalainen kirjailija, aikansa Saksan monipuolisimpia.
Gottschall oli lyyrikko ("Neue Gedichte"), eepikko ("Carlo Zeno", "Maja"), hän kirjoitti romaaneja ("Im Banne des schwarzen Adlers") ja erityisesti näytelmiä: hänen merkittäviä murhenäytelmiään ovat "Mazeppa", "Der Nabob", "Katharina Howard", "König Karl XII", "Herzog Bernhard von Weimar" ja "Amy Robsart". Hän kirjoitti myös komedioita, kuten "Pitt und Fox", "Die Diplomaten", "Der Spion von Rheinsberg". Lisäksi hän oli kirjallisuushistorioitsija ja esteetikko. Kirjallisuudentutkijana hän julkaisi teoksen "Poetik".
Saima Harmaja on suomentanut Gottschallin runon "Maria luona ikkunan", jonka on säveltänyt Kari Haapala.
Seweryn Goszczyński

Seweryn Goszczyński (1803 Ukraina – 1876) oli puolalainen runoilija, puolalais-ukrainalaisen runoilijakoulun huomattavin edustaja.
Goszczyńskin elämänvaiheet olivat hyvin kirjavat. Hän kuljeskeli Ukrainassa tilanomistajan luota toisen luo. Hän osallistui Puolan sotaan 1831 ja sitä edeltävään salaliittoon. Sodan jälkeen hän siirtyi muiden puolalaisten maanpakolaisten kanssa Pariisiin, missä hän yhdessä Adam Mickiewiczin ja Juliusz Słowackin kanssa liittyi Andrzej Towiańskin mystilliseen oppiin. Ennen kääntymistään Towiańskin oppiin hän oli mielipiteiltään kansanvaltainen vallankumouksellinen. Hän siirtyi Puolaan vasta vanhoilla päivillään.
Goszczyńskin kaikissa teoksissa on ukrainalainen paikallisväritys. Huomattavin ja voimakkain hänen aidon romanttisista runoelmistaan on intohimoisen raju "Zamek Kaniowski" ('Kaniowin linna', 1828), joka herätti ihastuksen myrskyn romanttisen suunnan kannattajissa. Erinomaisia kansanelämän kuvia sisältää katkelmaksi jäänyt runoelma "Sobótka" ('Juhannuskokko'; 1834). Goszczyński on kirjoittanut useita lennokkaita isänmaallisia runoja. Hänen kootut teoksensa "Poezje" ilmestyi 1870.
Suurmestari (televisiosarja)

Suurmestari on MTV3-kanavalla 12. huhtikuuta 2020 alkanut palkittu suomalainen viihdeohjelma, joka perustuu brittiläiseen Alex Hornen luomaan "Taskmaster"-televisioformaattiin. Ohjelmassa neljä vakiokilpailijaa ja joka jaksossa vaihtuva vieraileva kilpailija suorittavat erilaisia tehtäviä, joita he saavat Suurmestarilta.
Ohjelmassa suurmestarina toimii Jaakko Saariluoma ja tuomarina Pilvi Hämäläinen. Joka jaksossa kilpailijat suorittavat tehtäviä. Tehtävästä saa pisteitä, ja eniten pisteitä kerännyt voittaa. Joka jaksossa palkintona on kilpailijoiden eri asiat tai esineet, jotka kilpailijat ovat tuoneet mukanaan. Kauden voittaa aina se vakiokilpailija, joka on saanut kauden aikana kerättyä eniten pisteitä. Kukaan ohjelman vieraista ei voi voittaa koko kilpailua.
Sarja jäi kesätauolle 17. toukokuuta 2020, kun ensimmäiseltä tuotantokaudelta oli kolme jaksoa esittämättä, ja loput jaksot esitettiin MTV3-kanavalla ja suoratoistopalvelu mtv:ssä 13. – 27. elokuuta 2020. C Moressa jaksot julkaistiin jo 17. toukokuuta 2020. 27. elokuuta 2020 ilmoitettiin sarjan jatkuvan toiselle tuotantokaudelle keväällä 2021. Kolmannen kauden alusta tiedotettiin ensimmäistä kertaa lokakuussa 2021, jolloin uuden kymmenjaksoisen kauden kuvauksiin haettiin yleisöä.
"Suurmestari" on voittanut parhaan game show’n Kultaisen Venlan peräkkäisinä vuosina 2020–2024.
Pääohjelman suosion myötä sarjan rinnalle on tullut myös Juniori Suurmestari-ohjelma, jossa lapset kilpailevat yllätyspalkinnoista. Ohjelma esitettiin ensimmäisen kerran 30. marraskuuta 2024.
Ensimmäinen tuotantokausi.
Tehtävät ja pisteet.
Suurmestari jakaa pisteitä kilpailijoille suoritusten mukaan asteikolla 0-5. Mikäli tehtävä epäonnistuu, lukee taulukossa DQ.
Koko pistemäärä.
Vakiokilpailuden lopputulous on ohjelman mukaan.
Toinen tuotantokausi.
Tehtävät ja pisteet.
Suurmestari jakaa pisteitä kilpailijoille suoritusten mukaan asteikolla 0-5. Mikäli tehtävä epäonnistuu, lukee taulukossa DQ. 
Koko pistemäärä.
Vakiokilpailuden lopputulous on ohjelman mukaan.
Kolmas tuotantokausi.
Tehtävät ja pisteet.
Suurmestari jakaa pisteitä kilpailijoille suoritusten mukaan asteikolla 0-5. Mikäli tehtävä epäonnistuu, lukee taulukossa DQ. 
Koko pistemäärä.
Vakiokilpailuden lopputulous on ohjelman mukaan.
Neljäs tuotantokausi.
Koko pistemäärä.
Vakiokilpailuden lopputulous on ohjelman mukaan.
Viides tuotantokausi.
Koko pistemäärä.
Vakiokilpailijoiden lopputulos on ohjelmanmukainen.
Kuudes tuotantokausi.
Koko pistemäärä.
Vakiokilpailijoiden lopputulos on ohjelmanmukainen.
Hilde Kramer

Hilde Kramer (8. maaliskuuta 1960 Bærum) on norjalainen professori ja kuvataiteilija. Hän on työskennellyt erityisesti kirjankuvittajana. Hilde Kramer aloitti syksyllä 2014 kuvittamisen professorina Taiteiden akatemiassa Bergenissä. 
Kramer opiskeli käsityö- ja taideteollisuuskoulussa Oslossa vuosina 1981–1985, Krakovan Taiteiden akatemiassa 1986–1987, Akershusin korkeakoulussa Kjellerissä 2008–2009 sekä Norjan musiikkikorkeakoulussa Oslossa 2011. 
Hilde Kramer on kuvittanut useita kirjoja, erityisesti lasten kuvakirjoja. Hän on myös kirjoittanut tekstin omille kirjoilleen ja työskennellyt televisio- ja animaatioelokuvien parissa. Kramerin piirroksille on ominaista vahva ja rikas väritys sekä monipuoliset kuvitustekniikat.
Palkintoja.
Hän on saanut Norjan kulttuuriministeriön lasten- ja nuotenkirjallisuuspalkinnon vuosina 1990 ja 2011. Palkintoperusteissa kiitettiin hänen taitoaan tehdä kuvakirjoista lapsille taidekokemus.
Tweedjoki

Tweedjoki on 156 kilometriä pitkä joki, joka virtaa lännestä itään Scottish Bordersin hallintoalueella Skotlannissa. Englannin ja Skotlannin välinen raja kulkee Tweedjoen mukaisesti noin 30 kilometriä, kunnes hieman ennen Pohjanmerta raja kääntyy pohjoiseen ja joki jatkaa Englantiin Berwick-upon-Tweedin kaupunkiin. Sivujoki Whiteadder yhtyy Tweediin Englannin puolella rajaa. Muita sivujokia tai sivujokien haaroja ovat Blackadder, Till, Eden ja Teviot.
Tweedjoki on ollut Skotlannin parhaita lohijokia, mutta 2010-luvun lopulla lohisaaliin määrä on vähentynyt.
Sysi-imarrekasvit

Sysi-imarrekasvit eli nevaimarrekasvit (Thelypteridaceae) on saniaisten Polypodiopsida-luokkaan ja Polypodiales-lahkoon kuuluva kasviheimo.
Ulkonäkö ja koko.
Sysi-imarrekasvien neulamaisten karvojen peittämät lehtilavat ovat tavallisesti lehdykkäisiä tai sulkamaisia.
Pyöreät tai pitkulaiset itiöpesäkeryhmät sijaitsevat lehden alapinnalla. Katesuomu on ohut ja munuaisenmuotoinen tai se puuttuu.
Sysi-imarrekasvien kromosomiluku on x = 27–36.
Levinneisyys.
Sysi-imarrekasvien levinneisyys on maailmanlaajuinen, lukuun ottamatta Etelämannerta ja arktista aluetta.
Luokittelu.
Heimoon kuuluu 5–30 ja noin 950 lajia sukua riippuen siitä, kuinka laajoiksi suvut käsitetään. Heimo on monofyleettinen.
Smith et al.:n mukaan heimoon kuuluvat seuraavat suvut:
Frank Thomas

Frank Thomas (5. syyskuuta 1912 – 8. syyskuuta 2004) oli yhdysvaltalainen Disneyn Nine Old Men -ryhmään kuulunut animaattori. 
1960- ja 1970-luvuilla Walt Disneyn kuoleman jälkeen Thomas oli yksi studion ns. ohjaavista animaattoreista, joiden piti jatkaa animaatiota eteenpäin siihen, mihin se Disneyltä itseltään jäi. Esimerkiksi elokuvat "Viidakkokirja", "Aristokatit", "Robin Hood" sekä "Bernard ja Bianca" ovat peräisin tältä ajalta.
Thomas jäi eläkkeelle vuonna 1978, jonka jälkeen hän kirjoitti animaattoriystävänsä Ollie Johnstonin kanssa neljä Disneyn animaatiota käsittelevää kirjaa. Niistä merkittävin on "Disney Animation: The Illusion of Life", jota pidetään kaikkien aikojen parhaana animaation oppikirjana. Vapaa-aikanaan Thomas soitti pianoa Disneyn piirtäjistä koostuneessa Firehouse Five Plus Two -yhtyeessä, joka esitti dixieland-jazzia ja levytti useita albumeja.
Frank Thomasin piirtämiä animaatiohahmoja:
Suomen kenttätykistö

Suomen puolustusvoimissa kenttätykistökoulutusta antavat Satakunnan Tykistörykmentti Niinisalossa, Karjalan Tykistörykmentti Vekaranjärvellä, Kainuun tykistörykmentti Kajaanissa sekä Jääkäritykistörykmentti Parolassa. Lisäksi kenttätykistön reserviupseereja koulutetaan Reserviupseerikoulussa Haminassa (Tuliasema- ja tulenjohtopatterit, Viestikomppania) ja Panssarikoulussa Parolassa. Upseerien kenttätykistökoulutus järjestetään Tykistökoulussa Niinisalossa. Jo lakkautettuja tykistöjoukkoja ovat Pohjois-Karjalan Patteristo niin ikään lakkautetussa Liperin Ylämyllyn varuskunnassa.
Yksi Suomen maavoimien näkyvimmistä erityispiirteistä on juuri tykistö, jonka numeromääräinen vahvuus on läntisen Euroopan suurin. Vuonna 2016 uutisoitiin, että osa tykistöstä oli aiemmin merivoimien alaisuudessa eikä niitä siksi tarvinnut ilmoittaa Etyjille. Vuoden 2015 alussa puolustusvoimissa tehtiin uudistus, jonka myötä materiaali siirrettiin logistiikkalaitoksen kirjanpitoon ja tykistön määrä nousi vuoden 2016 ilmoitukseen. Suomen puolustusvoimilla on 1 566 tykkiä (sisältäen raskaat kranaatinheittimet, kanuunat, haupitsit ja raketinheittimet). Saksalla on 202 tykkiä vähemmän, Ranskalla ja Britannialla on puolestaan yli 700 vähemmän. Venäjän tykistön vahvuus on 26 000, mikä yhdessä Suomen lukumääräisesti vahvojen maavoimien kanssa selittää Suomen tykistön koon. 
Käyttö.
Tykistö muodostaa maavoimien yhtymien tulivoiman rungon.
Tykistöjoukot toteuttavat tehtävänsä yleensä epäsuorin ammunnoin. Tarvittaessa useimmat yksiköt kykenevät myös suora-ammuntaan.
Tykistön tulta käytetään koko taistelualueen syvyydessä. Tulenkäytön painopiste luodaan ryhmittämällä tulenjohtovoima ja tuliyksiköt tarkoituksenmukaisesti sekä ampumatarvikkeiden käytöllä.
Pataljoonien kranaatinheitinkomppaniat tukevat painopistesuunnan komppanioiden taistelua. Vastaavasti prikaatin tykistöryhmän tärkein tehtävä on painopistesuunnan pataljoonien tukeminen.
Yhtymien raskaista patteristoista muodostetaan 2−4 patteristoa käsittävä tykistöryhmä, jonka tärkeimmät tehtävät ovat vastatykistötoiminta, muut operatiiviset tehtävät sekä painopistesuunnan prikaatin tukeminen. Erikoisampumatarvikkeina käytetään muun muassa pitkän kantaman kranaatteja ja kuorma-ammuksia.
Raketinheitinpatteria käytetään yleensä painopistesuunnassa vastatykistötoimintaan, muuhun operatiiviseen tulenkäyttöön sekä selustassa ja sivustoilla maahanlaskun torjuntaan. Ylijohdon maalitiedusteluyksiköitä käytetään yleensä yhtymän alaisuudessa painopistesuunnan maalien paikantamiseen ja tulenjohtoon. Yksiköiden osia, kuten paikantamistutkajaos voidaan alistaa painopistesuunnan prikaatille.
Ylijohdon maalitiedustelu palvelee myös syvälle ulottuvaa yleistiedustelua. Lisäksi useimmat tiedusteluyksiköt ovat tulenjohtokykyisiä.
Reservissä olevien yhtymien tykistön tehtäviä ovat maahanlaskujen torjunnan sekä selustan taistelujen tukeminen.
Pyrrhon (yhtye)

Pyrrhon on tekninen death metal -yhtye Brooklynistä, New Yorkista. Yhtye perustettiin vuonna 2008, ja kokoonpanoon kuuluu laulaja Doug Moore, kitaristi Dylan DiLella, basisti Erik Malave ja rumpali Steve Schwegler. Mooren mukaan yhtye pyrkii laajentamaan heavy metalin käsitettä, hukkaamatta sen kiivasta luonnetta. 
Historia.
Pyrrhon perustettiin vuonna 2008. Kitaristi Dylan DiLella törmäsi basisti Mike Sheenin metroaseman laiturilla. He päättivät perustaa yhtyeen yhdessä Sheenin luokkakaverin, rumpali Alex Cohenin kanssa, ja pyysivät laulajaksi Doug Mooren, joka oli DiLellan ystävä yläasteelta.
Vuonna 2009 Sheen jätti yhtyeen lähteäkseen ulkomaille opiskelemaan. Hänen tilalleen tuli Erik Malave. Seuraavan vuoden syyskuussa yhtye julkaisi esikois-EP:n "Fever Kingdoms" The Path Less Traveled Recordsin toimesta.
Kaksi vuotta myöhemmin, vuonna 2011, yhtyeen ensimmäinen täyspitkä albumi, "An Excellent Servant but a Terrible Master" näki päivänvalon. Yhtye julkaisi sen digitaalisena omakustanteena helmikuussa. Syyskuussa samana vuonna yhtye sai viimein levysopimuksen, ja albumi julkaistiin uudelleen fyysisessä muodossa Selfmadegod Recordsin kautta.
Vuonna 2013 yhtye solmi sopimuksen Relapse Recordsin kanssa. Yhtyeen toinen albumi, "The Mother of Virtues" julkaistiin huhtikuussa 2014. Levy-yhtiö ei kuitenkaan ollut tyytyväinen albumin myyntiin, ja 2015 yhtyeen levysopimus purettiin. Saman vuoden kesäkuussa yhtye julkaisi uuden EP:n, "Growth Without End". EP julkaistiin digitaalisena ja vinyylillä Handshake Inc. -levy-yhtiön kautta.
Elokuussa 2015 yksi perustajajäsenistä, rumpali Alex Cohen päätti jättää yhtyeen. Hänen tilalleen yhtye rekrytoi Steve Schweglerin, joka liittyi yhtyeen riveihin lokakuussa. Vuonna 2016 yhtye julkaisi jälleen uuden EP:n, "Running Out of Skin", tällä kertaa PRC Musicin kautta. EP:llä on kolme studiossa nauhoitettua improvisaatiota sekä Death-lainakappale.
Tammikuussa 2017 yhtye solmi sopimuksen Willowtip Recordsin ja Throatruiner Recordsin kanssa, Yhdysvaltain sekä Euroopan jakelua varten. Yhtyeen kolmas täyspitkä, "What Passes For Survival" julkaistiin elokuun 11. päivä.
Yhtyeen neljäs albumi "Abscess Time" julkaistaan 26. kesäkuuta 2020 Willowtip Recordsin kautta.
Punapääseppä

Punapääseppä ("Eubucco versicolor") on tukaaneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Punapääseppä voi kasvaa noin 16 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Punapääseppäkoiraan pää on kellanvihreää niskaa lukuun ottamatta punainen, ja naaraalla se on sininen. Lajin koiraalla on sininen viiksijuova ja punainen kurkku, kun taas naaraalla kurkkukin on sininen. Rinta on väriltään keltainen ja sen poikki kulkee punainen raita. Linnun vatsa on keltaisen ja vihreän raidoittama. Punapääsepän selkä ja siivet ovat vihreät ja pyrstö ruskea. Nokka on pitkähkö ja vihertävänkeltainen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Punapääseppää tavataan Perusta ja Boliviasta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja erityisesti se liikkuu päällyskasvillisuuden joukossa. Linnun ravintoa ovat erityisesti siemenet ja hedelmät, mutta se voi syödä myös hyönteisiä. Punapääseppä pesii heinäkuusta joulukuulle.
Pikkupunasimppu

Pikkupunasimppu ("Sebastes viviparus") on skorpionisimppujen (Scorpaenidae) heimoon ja korusimppujen ("Sebastes") sukuun kuuluva lauhkean vyöhykkeen merivesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Pikkupunasimpun tavallinen pituus on 25 senttimetrin luokkaa. Se voi kasvaa maksimissaan 66,5 senttimetrin mittaiseksi. Lajin maksimipaino on yksi kilogramma. Se on väritykseltään lähes punainen tai ruskeankeltainen. Selkäpuoli on vatsapuolta tummempi. Sen pää on suhteessa suuri ja sivusta katsottuna teräväkärkinen. Pikkupunasimppu on kauttaaltaan kampasuomujen peitossa, joita sillä on kylkiviivallaan on 70–80 kappaletta. Lajin selkäevän etu- ja takaosa ovat kasvaneet yhteen. Etuosassa on 14–16 piikkiruotoa ja takaosassa 12–15 haarautunutta nivelruotoa. Peräevässä on kolme piikkiruotoa ja 6–8 haarautunutta nivelruotoa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Pikkupunasimppua tavataan Atlantin valtameren pohjoisosassa Skagerrakista pohjoiseen Finnmarkiin ja Pohjanmeren pohjoisosassa sekä vielä lännempänä ja pohjoisempana Shetlandinsaarilla, Färsaarilla, Karhusaarella, Islannissa, Isossa-Britanniassa ja Irlannissa. Lajia tavataan merien ulapoilla yleensä 10–150 metrin syvyydessä vedenpinnasta, mutta toisinaan se käy jopa 750 metrin syvyydessä. Kesäisin se elää myös lähellä rannikoita.
Ravinto ja elintavat.
Pikkupunasimpun ravintoa ovat monenlaiset simpukat ja pienet kalat. Se saavuttaa sukukypsyyden yleensä noin 20 vuoden iässä, jolloin se on noin 18 senttimetrin mittainen. Sen poikaset syntyvät uimataitoisina kesä-elokuussa neljästä viiteen millimetrin mittaisina. Pikkupunasimpun tiedetään voivan elää jopa 40 vuoden ikäiseksi.
Marit Kaldhol

Marit Kaldhol (s. 13. huhtikuuta 1955 Ålesund) on norjalainen kirjailija ja runoilija. 
Kaldhol työskenteli useita vuosia peruskoulun opettajana ja aloitti sitten vapaana kirjailijana. Vuonna 1983 hän debytoi runokirjalla "Lattermilde laken" ja vuonna 1986 hän julkaisi ensimmäisen lastenkirjansa "Farvel, Rune", joka on julkaistu kymmenessä maassa ja saanut useita palkintoja. Hän oli perustamassa kirjailijaryhmää Møre og Romsdal Forfattarlag vuonna 1983. 
Vuonna 2006 Kaldhol sai Norjan kulttuuriministeriön lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon teoksestaan "Kino : Noveller for ungdom" ja uudelleen vuonna 2010 teoksesta "søkeord: ayotzintli". Vuonna 2015 hän sai Uusnorjan lastenkirjallisuuspalkinnon teoksesta "Zweet".
Carl Hornbostel

Carl Hornbostel (s. Holstein – k. 1866 t. 1867) oli tanskalais- tai saksalaissyntyinen lääninagronomi ja sittemmin valtionagronomi. Hän tuli Suomeen 1850-luvun lopulla. Suomessa perustettiin vuonna 1852 valtionagronomin virka, ja tehtävässä toimi alkuun kaksi yhtä aikaa. Virkaan nimitettiin Hornbostel ja skotlantilainen Henry Gibson. Heidän keskeinen tehtävänsä oli kierto- ja salaojitussuunnitelmien laatiminen suurtiloilla, sillä ne olivat 1850-1860-luvuilla maanviljelyksen ensisijaiset parantamistoimenpiteet. Hornbostelin kuoltua viranhaltijaksi tuli ensin tilapäisesti agronomi Th. Forssell, kunnes vakinaisesti siihen nimitettiin agronomi Karl Johan Forsberg.
Hornbostel harjoitti maanviljelystä myös käytännössä. Vuokrattuaan Sippolan tilan köyhtyneet kauramaat hän aloitti siellä laajamittaista lampaanhoitoa, mutta yritys ei onnistunut lähinnä villan menekkivaikeuksien vuoksi.
Upgrade

Upgrade on Leigh Whannellin ohjaama kyberpunk-teemainen toimintaelokuva vuodelta 2018. Sen pääosia esittävät Logan Marshall-Green, Betty Gabriel ja Harrison Gilbertson.
Juoni.
Kun mekaanikko Grey Trace saa neliraajahalvaksen, ja tuntemattomat miehet vievät hänen vaimonsa, hän ryhtyy STEM-nimisen mikrosirun koehenkilöksi. Mikrosiru asennetaan Greyn niskaan, ja hän saa kävelykykynsä takaisin. STEM lähettää viestejä Greyn aivoihin, ja yhdessä he alkavat metsästää Greyn elämää tuhonneita ihmisiä.
Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset (elokuva)

Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut koko perheen elokuva, jonka on ohjannut Anna Dahlman. Elokuva perustuu Tiina ja Sinikka Nopolan kirjoittamaan samannimiseen lastenkirjaan vuodelta 2001. Se on toinen elokuvasovitus "Heinähattu ja Vilttitossu" -kirjoista. Elokuva sai jatkoa vuonna 2020 ensi-iltansa saaneesta "Heinähattu, Vilttitossu ja ärhäkkä koululainen" -elokuvasta.
Juoni.
Heinähatun ja Vilttitossun perhe on lähdössä lomalle, kuten myös konstaapelit Rillirousku ja Isonapa, jotka iloitsevat päästessään viikoksi eroon Kattilakoskista. Lomamökit ovat kuitenkin vierekkäin, joten konstaapelit päättävät naamioitua taiteellisiksi Rubensin veljeksiksi, jotta saisivat olla rauhassa. Heinähatun ja Vilttitossun epäilykset kuitenkin heräävät ja alkavat vakoilla kummallisia naapureitaan. Lisäksi lähimetsässä piileskelee kaksi roistoa etsimässä maahan kaivettua saalista.
Arvostelut.
Elokuva sai vaihtelevia arvosteluja. Toisaalta lapsinäyttelijöitä kehutaan, mutta Film-O-Holicin, Etelä-Suomen Sanomien ja Aamulehden arvosteluissa heidän kuvataan jäävän sivuosaan aikuisten koheltaessa. Episodin arvostelijan mukaan elokuva aliarvioi lapsikatsojia eikä tunnelma yllä edellisen elokuvan tasolle. Aamulehden mukaan elokuva on yliampuva ja sitä katselee ”hymyssä suin”.
Sweet but Psycho

Sweet but Psycho on yhdysvaltalaislaulaja Ava Maxin kappale, jonka julkaisi Atlantic Records singlenä 17. elokuuta 2018. Se on artistin ensimmäinen single hänen ensimmäiseltä studioalbumiltaan "Heaven &amp; Hell". Kappaleen ovat sanoittaneet Max, Madison Love ja Cirkut, joista viimeisin myös tuotti sen. 
Julkaisun jälkeen kappale ilmaantui monille Spotifyn soittolistoille ja Viral Chartin listoille sekä saavutti singlelistan ensimmäisen sijan 22 eri valtiossa, kuten Saksassa ja Isossa-Britanniassa, joissa se pysyi neljä viikkoa listan kärjessä. Se oli hänen ensimmäinen kappaleensa, joka pääsi singlelistan kymmenen parhaan joukkoon myös Yhdysvalloissa, jossa se pääsi sijalle 10. Kesäkuussa 2019 kappale oli ollut Unkarissa Hungarian Stream Top 40 -listan ensimmäisellä sijalla 19 viikon ajan ja siitä tuli vuoden 2019 soitetuin radiokappale kyseisessä valtiossa. ”Sweet but Psycho” oli vuoden 2019 menestynein kappale myös Sloveniassa. Kappale myi platinaa tai enemmän seitsemässätoista eri valtiossa, joista Brasiliassa ja Puolassa jopa timanttia. Kappale voitti palkinnon vuoden 2019 LOS40 Music Awardseissa kategoriassa ”Paras kansainvälinen kappale”.
So Am I

So Am I on yhdysvaltalaislaulaja Ava Maxin kappale. Sen julkaisivat Artist Partner sekä Atlantic Records digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 7. maaliskuuta 2019, sekä Yhdysvaltain CHR:ssa 25. kesäkuuta 2019. Singlen julkaisupäivänä kappaleelle julkaistiin myös musiikkivideo. Kappale on järjestyksessään toinen singlejulkaisu artistin Heaven &amp; Hell -debyyttistudioalbumilta. Artistin kertoman mukaan kappale kertoo siitä mikä tekee ihmisistä ainutlaatuisia ja erilaisia. Kappaleesta on tehty myös 3. heinäkuuta 2019 julkaistu versio, jolla vierailee eteläkorelalainen poikayhtye NCT 127.
Torn (Ava Maxin kappale)

Torn on yhdysvaltalaislaulaja Ava Maxin kappale. Sen julkaisi Atlantic Records artistin Heaven &amp; Hell -debyyttistudioalbumin kolmantena singlenä 19. elokuuta 2019. Kappaleelle on toteutettu myös Joseph Kahnin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin 27. elokuuta 2019. Aikakauslehti Vogue listasi kappaleen sen "Vuoden 2019 parhaat kappaleet" -listalle.
Kings &amp; Queens

Kings &amp; Queens on yhdysvaltalaislaulaja Ava Maxin kappale. Sen julkaisi Atlantic Records artistin debyyttialbumin johdantosinglenä 12. maaliskuuta 2020. Se on toinen single, joka julkaistiin debyyttialbumilta vuonna 2018 julkaistun ”Sweet but Psychon” jälkeen. Desmond Child sai hyvityksen kappaleesta, koska se interpoloi säkeen Bonnie Tylerin vuonna 1986 julkaistusta kappaleesta ”If You Were a Woman (And I Was a Man)”.
Korstoraatio

Korstoraatio oli rap-yhtye, joka perustettiin Jyväskylän Kortepohjassa. Yhtyeseen kuuluivat Lyttä, MikeMo, SuperDuve, Tohtori Getto ja Joosu J.
Korstoraatio perustettiin vuonna 2012, ja yhtye julkaisi pian mixtapen "Fourgnxtazsippinhennesyinopelastra", jonka saaman suosion jälkeen yhtye esiintyi eri puolilla Suomea. Vuonna 2015 Korstoraatio solmi levytyssopimuksen Överdog-levyhtiön kanssa ja julkaisi ainoan studioalbuminsa "Tsekkaa mutsi!" vuonna 2016. Vuonna 2017 yhtye ilmoitti hajoavansa.
Hajoamisen jälkeen yhtyeen jäsenet ovat omilla tahoillaan jatkaneet aktiivisesti musiikintekoa lukuun ottamatta MikeMota, joka piti yhtyeen jälkeen melko pitkälti hiljaiseloa ja julkaisi vain pari yksittäistä kappaletta. Super Duve vaikuttaa nykyään Mouhous-yhtyeessä, ja Lyttä on tehnyt soolouraa, toiminut Gettomasan tuplaajana ja tehnyt yhteisjulkaisun Tohtori Geton kanssa. Joosu J on ryhmän jäsenistä toistaiseksi ainoa, joka julkaissut yhtyeen hajoamisen jälkeen kokopitkiä sooloalbumeita.
MikeMo kuoli vuonna 2020 sairaskohtaukseen.
Normani

Normani Kordei Hamilton (s. 31. toukokuuta 1996 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat, taiteilijanimeltään Normani) on yhdysvaltalainen laulaja ja tanssija. Hän on Yhdysvaltain "X Factor"-kilpailussa vuonna 2012 perustetun tyttöbändi Fifth Harmonyn entinen jäsen. Ollessaan osana yhtyettä Normani kilpaili vuonna 2017 televisiosarjan "Dancing with the Stars" 24. tuotantokaudella. Vuonna 2018 hän julkaisi yhteistyönä Khalidin kanssa duettokappaleen ”Love Lies”, joka myi nelinkertaista platinaa Yhdysvalloissa.
Tausta.
Normani syntyi Atlantassa ja kasvoi New Orleansissa, Louisianassa. Hänellä on kaksi vanhempaa sisarpuolta. Normanin perhe muutti Texasiin Hurrikaani Katrinan jälkeen vuonna 2005. Kolmevuotiaasta asti Normani osallistui tanssi-, voimistelu- ja kauneuskisoihin. Hän levytti ensimmäisen kappaleensa 13-vuotiaana ja esiintyi HBO:n televisiosarjassa "Treme".
Sooloura.
Fifth Harmonyn jäätyä tauolle Normani on tehnyt yhteistyötä lukuisten eri artistien kanssa sekä julkaissut Calvin Harrisin kanssa kahden kappaleen EP-levyn "Normani x Calvin Harris". Marraskuussa 2018 hän julkaisi kappaleen ”Waves” jolla vierailee myös 6lack. Lisäksi hän on esiintynyt Sam Smithin vuonna 2019 julkaistulla kappaleella "Dancing with a Stranger", joka pääsi singlelistan kymmenen parhaan joukkoon niin Isossa-Britanniassa kuin Yhdysvalloissa. Elokuussa 2019 Normani julkaisi hänen ensimmäisen soolosinglensä nimeltään ”Motivation” joka pääsi artistin kotimaassa singlelistan neljänkymmenen parhaan joukkoon. Sen jälkeen Normani on tehnyt yhteistyötä muun muassa Nicki Minajin kanssa elokuvan "Charlien enkelit" soundtrack-levyn parissa. Hän julkaisi Megan Thee Stallionin kanssa kappaleen ”Diamonds” elokuvan "Birds of Prey" soundtrackille.
Diskografia.
Singlet.
Pääartistina
Vierailevana artistina
Promosinglet
Lauren Jauregui

Lauren Michelle Jauregui Morgado (s. 27. kesäkuuta 1996 Miami, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on tyttöbändi Fifth Harmonyn entinen jäsen. Jaureguin aloitettua soolouran hän alkoi kokeilemaan musiikintekoa sekä kappaleiden sanoittamista. Lisäksi hän on toteuttanut yhteisiä esiintymisiä muun muassa Marian Hillin, Steve Aokin ja Halseyn kanssa. Hän alkoi työstämään omaa debyyttisoolostudioalbumiaan toukokuussa 2018, jolta Columbia Records julkaisi ensimmäisen singlen nimeltään "Expectations" saman vuoden lokakuussa. Tammikuussa 2019 hän julkaisi kappaleen "More Than That". Jauregui oli mukana myös elokuvan "Birds of Prey" -albumin teossa sekä julkaisi kappaleen "Lento" 20. maaliskuuta 2020. Saman vuoden huhtikuussa hän julkaisi tulevan albuminsa neljännen singlen nimeltään "50ft" sekä ilmoitti että albumi tullaan julkaisemaan vuoden 2020 aikana.
Jauregui on syntyperältään pääosin kuubalainen mutta jonkin verran myös espanjalainen. Hänen isänsä on laitosjohtaja ja äiti on opettaja, jotka muuttivat Yhdysvaltoihin kun Fidel Castro astui valtaan. Lisäksi hänellä on kaksi nuorempaa sisarusta. Jauregui on maininnut suurimmiksi musikaalisiksi vaikuttajikseen Lana Del Reyn, John Mayerin, Lauryn Hillin, Paramoren, Alicia Keysin, Janelle Monáen, Christina Aguileran, Amy Winehousen ja Frank Oceanin.
Diskografia.
Singlet.
Pääartistina
Vierailevana artistina
Promosinglet
Misty Mops

Misty Mops oli espoolainen rockyhtye, joka toimi vuosina 1964–1966. Misty Mops tunnettiin erityisesti repertuaarissa olleista The Beatlesin kappaleista, jotka laulettiin alkuperäiskielellä englanniksi. Parhaimmillaan niitä oli ohjelmistossa yli 60 kappaletta. 
Misty Mops voitti Helsingin yhtyemestaruuden vuonna 1966 ja oli myös "Suosikki"-lehden kannessa saman vuoden elokuussa. Samana vuonna se lopetti toimintansa. Yhtyeellä ei ole levytyksiä.
Kerttu Peltola

Kerttu Peltola on ollut nimenä seuraavilla henkilöillä:
Valepoliisi (kirja)

Valepoliisi on Jarkko Sipilän kirjoittama ja Crime Timen kustantama vuonna 2013 ilmestynyt rikosromaani, jossa on 271 sivua.
Juoni.
Kadulta löytyy pahoinpidelty mies. Seuraavana päivänä lumikasasta Itäkeskuksesta kaivetaan esiin ammutun miehen ruumis. Pahoinpitelyn uhri ei suostu puhumaan poliisille eikä tapetun miehen henkilöllisyys selviä.
IPhone SE (2020)

iPhone SE (2020) on Applen 15. huhtikuuta 2020 julkistama ja 24. huhtikuuta 2020 julkaisema älypuhelin. Se on vuonna 2016 julkaistun iPhone SE:n uudempi versio, ja se perustuu iPhone 8:n muotoiluun.
Puhelimessa on kuusiydinprosessori ja 4,7 tuuman näyttö. Tallennustilaa on valittavana 64, 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia on kolme gigatavua. Takakameran tarkkuus on 13 megapikseliä ja etukameran tarkkuus seitsemän megapikseliä. Akun kapasiteetti on 1 821 milliampeerituntia, ja se tukee 18 watin pikalatausta ja langatonta latausta. Laitteen IP-luokitus on 67, ja se on pölyn- ja vedenkestävä. Sormenjälkitunnistin on sijoitettu kotipainikkeeseen. Käyttöjärjestelmänä on iOS 13, joka on päivitettävissä iOS 26 -versioon.
Carry You Home

Carry You Home on alankomaalaisen DJ-tuottaja Tiëston kappale hänen Club Life: Volume Five China -albumilta. Sen julkaisi Musical Freedom Label digitaalisesti ladattavana singlenä 29. syyskuuta 2017. Kappaleella esiintyvät myös norjalainen DJ-tuottajaduo Stargate sekä yhdysvaltalaisartisti Aloe Blacc. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin 16. lokakuuta 2017. "Carry You Home" on päässyt toistaiseksi listoille vain Belgian Flanderissa ja Valloniassa.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Kamilla Rytter Juhl

Kamilla Rytter Juhl (23. marraskuuta 1983 Skagen) on tanskalainen sulkapalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Rytter Juhl ilmoitti vuonna 2019 lopettavansa kansainvälisen pelaajauransa.
Rytter Juhl kilpaili urallaan kolmissa olympialaisissa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän pelasi nelinpelissä ja sekanelinpelissä. Nelinpelissä hän hävisi Lena Frier Kristiansenin kanssa ensimmäisen ottelun, jonka jälkeen pelit päättyivät siihen. Sekanelinpeliin hän osallistui Thomas Laybournin parina. He voittivat ensimmäisessä ottelussa singaporelaisparin, mutta hävisivät toisen ottelun indonesialaisille Flandy Limpelelle ja Vita Marissalle. Lontoon olympialaisissa 2012 hän pelasi jälleen nelinpelissä ja sekanelinpelissä. Naisten nelinpeliin hän osallistui Christinna Pedersenin kanssa. He voittivat alkulohkossaan hongkongilaiset Poon Lok Yanin ja Tse Ying Suetin ja kiinalaiset Tian Qingin ja Zhao Yunlein, mutta hävisivät japanilaisille Miyuki Maedalle ja Satoko Suetsunalle. Puolivälierissä he kohtasivat japanilaisparin Mizuki Fujii-Reika Kakiiwan, jotka voittivat tanskalaiset suoraan kahdessa erässä. Sekanelinpeliin hän osallistui Laybournin kanssa. He voittivat kaksi kolmesta alkulohkonsa ottelusta päästen pudotuspeleihin. He hävisivät puolivälierissä kiinalaisille Zhang Nanille ja Zhao Yunleille. Rio de Janeirossa 2016 hän pelasi naisten nelinpelissä Pedersenin kanssa. He voittivat alkulohkossaan eteläkorealaiset Jung Kyung-eunin ja Shin Seung-chanin sekä yhdysvaltalaiset Eva Leen ja Paula Lynn Obañanan, mutta hävisivät kiinalaisparille Luo Ying-Luo Yu. He kuitenkin etenivät pudotuspeleihin, joiden puolivälierissä he voittivat eteläkorealaisparin Chang Ye-na–Lee So-heen. Välierissä Pedersen ja Rytter Juhl voittivat kiinalaiset Tang Yuantingin ja Yu Yangin. Loppuottelussa japanilaispari Misaki Matsutomo-Ayaka Takahashi oli parempi erin 2–1.
Rytter Juhl voitti urallaan useita BWF:n alaisia turnauksia erityisesti Christinna Pedersenin kanssa. Hänellä on myös yksi maailmanmestaruus vuodelta 2009 sekanelinpelistä Thomas Laybournin kanssa. Rytter Juhl voitti urallaan seitsemän EM-kultaa, joista viisi Pedersenin kanssa.
Maaliskuussa 2019 Rytter Juhl ilmoitti lopettavansa kansainvälisen uransa.
God Is a Dancer

God Is a Dancer on alankomaalaisen DJ-tuottaja Tiëston ja brittiläislaulaja Mabelin kappale. Sen julkaisi Musical Freedom Label digitaalisesti ladattavana singlenä 20. syyskuuta 2019. Kappale on liitetty bonusraidaksi Mabelin High Expectations -studioalbumin iTunes Storessa myytävään versioon. Kappaleen ovat sanoittaneet Tiësto, Violet Skies sekä Josh Wilkinson ja sen tuottivat Tiësto sekä Wilkinson. Joulukuussa 2019 kappale saavutti platinalevyrajan Isossa-Britanniassa myytyään yli 200 000 kopiota.
We Can Believe In

We Can Believe In on jamaikalaisartisti Nylan kappale. Sen julkaisi Cr2 Records digitaalisesti ladattavana singlenä 9. elokuuta 2019. Kappaleella esiintyvät myös Paul Secondi sekä Monarques. Kappaleen ovat tuottaneet Fabien Roy, Jeremy Nicosia, Paul Secondi, Philippe Pernez ja Pierre Pernez. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin Kontor Recordsin YouTube-kanavalla vuorokausi singlen julkaisun jälkeen. "We Can Believe In" ei ole toistaiseksi päässyt lainkaan listoille.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Pirkko Harmo

Pirkko Liisa Harmo (o.s. Yrjölä, 21. elokuuta 1928 Vilppula – 28. maaliskuuta 2011) oli suomalainen yleisurheilija, joka saavutti SM-mitaleja kuulantyönnössä ja viisiottelussa. Hän edusti Vilppulan Veikkoja vuoteen 1952 ja sen jälkeen Jämsänkosken Ilvestä.
Harmo saavutti kuulantyönnössä SM-kilpailuissa hopeaa vuonna 1949 ja pronssia vuonna 1948. Viisiottelussa hän saavutti SM-pronssia vuonna 1953. Kiekonheitossa hän sijoittui SM-kilpailuissa kuudenneksi vuonna 1948.
Harmon ennätys kuulantyönnössä oli 11,20 m vuodelta 1949 ja kiekonheitossa 31,23 m vuodelta 1953.
Seinää vasten

Seinää vasten on Jarkko Sipilän kirjoittama ja Gummeruksen kustantama vuonna 2008 ilmestynyt rikosromaani, joka palkittiin Suomen dekkariseuran Vuoden johtolanka -palkinnolla vuonna 2009.
Tarinassa hylätyn talon autotallin lattialta Pohjois-Helsingistä löytyy tuntematon ruumis. Komisario Takamäen ryhmä saa tapauksen selvitettäväkseen. Sen selvittämiseksi poliisi Suhonen joutuu soluttautumaan syvälle alamaailmaan.
Nyla

Nailah Thorbourne (s. 27. marraskuuta 1983 Kingston, Jamaika, esiintyjänimeltään Nyla) on jamaikalainen laulaja-lauluntekijä. Hän oli R&amp;B ja reggaeduo Brick &amp; Lacen jäsen jonka vuonna 2007 julkaistu debyyttialbumi Love Is Wicked sisälsi listamenestykseksi nousseen albumin nimikkokappaleen. Nyla on tunnettu parhaiten vierailustaan Major Lazerin kappaleella "Light It Up". Nykyään hän sanoittaa ja esiintyy sooloartistina sekä julkaisee musiikkia lukuisten artistien ja tuottajien kanssa.
Nylalla on jamaikalainen isä ja afroamerikkalainen äiti, jotka asuvat Jamaikan Kingstonissa. Lisäksi hänen perheeseensä kuuluu kolme sisarta, Tasha, Nyanda ja Candace Thorbourne.
Adam Alsing

Rolf Adam Engelbrekt Alsing (12. lokakuuta 1968 – 15. huhtikuuta 2020) oli ruotsalainen televisio- ja radiojuontaja, joka juonsi Ruotsin "Big Brotheria" Kanal 5 -kanavalle. Hän siirtyi vuonna 2005 TV4:lle, missä hän juonsi Ruotsin versiota "Jeopardy"-visailuohjelmasta. Alsingilla on ollut myös oma keskusteluohjelmansa "Adam Live".
Alsing työskenteli lukiovuosinaan Karlstadissa tiskijukkana. Valmistuttuaan hän sai työpaikan siirtyi työhön Ruotsin yleisradiosta.
Alsing veti vuosina 2004–2011 Gry Forssellin ja Anders Timellin kanssa "Äntligen morgon" -radio-ohjelmaa kaupalliselle Mix Megapol -radiokanavalle. Hän isännöi myös Big Brother 2014 -tapahtumaa Kanal 9:llä.
Alsing kuoli 15. huhtikuuta 2020 covid-19-tautiin.
Nyanda

Nyanda Janelle Thorbourne (s. 15. huhtikuuta 1978 Kingston, Jamaika, esiintyjänimeltään Nyanda) on jamaikalainen laulaja-lauluntekijä. Hän oli R&amp;B ja reggaeduo Brick &amp; Lacen jäsen, jonka vuonna 2007 julkaistu debyyttialbumi Love Is Wicked sisälsi listamenestykseksi nousseen nimikkokappaleen. Helmikuussa 2013 Nyanda aloitti soolouran julkaisemalla promootiosinglen "Trouble". Hänen ensimmäinen virallinen singlensä, "Slippery When Wet", julkaistiin maaliskuussa 2013.
Nyandalla on jamaikalainen isä ja afroamerikkalainen äiti, jotka asuvat Jamaikan Kingstonissa. Lisäksi hänen perheeseensä kuuluu kolme sisarta, Tasha, Nailah ja Candace Thorbourne.
Yleisurheilun Euroopan cup 1977

Yleisurheilun Euroopan cup 1977 oli kuudes eurooppalaisten maajoukkueiden välinen Euroopan cup. Miehet ja naiset kilpailivat omissa kilpailuissaan, mutta molemmat loppukilpailut käytiin 13.–14. elokuuta Helsingissä, Suomessa. Molempiin loppukilpailuihin osallistui kahdeksan maata ja Itä-Saksa voitti ne molemmat.
Miesten välierät kilpailtiin Ateenassa, Lontoossa ja Varsovassa sekä naisten välierät Bukarestissa, Dublinissa ja Tukholmassa. Jokaisessa niistä oli kahdeksan joukkuetta ja kaksi parasta joukkuetta pääsi loppukilpailuun, minkä lisäksi paikan saivat kaikkien välierien eniten pisteitä kerännyt kolmanneksi sijoittunut sekä loppukilpailun isäntämaa Suomi. Ainoa alkuerä kilpailtiin Kööpenhaminassa, ja sieltä viidestä mies- ja neljästä naisjoukkueesta kolme parasta pääsivät välieriin 21:n sinne suoraan päässeen maan seuraksi.
Loppukilpailut.
Miehet.
Miehet kilpailivat 20 lajissa. Itä-Saksa saavutti yhdeksän lajivoittoa, Länsi-Saksa viisi, Iso-Britannia ja Neuvostoliitto kaksi sekä Puola ja Ranska yhden. Suomen urheilijoista kiekonheiton alun perin voittanut Markku Tuokko, keihäänheitossa toiseksi sijoittunut Seppo Hovinen ja korkeushyppääjä Asko Pesonen jäivät kiinni dopingin käytöstä ja heidät hylättiin.
Naiset.
Naiset kilpailivat 15 lajissa. Itä-Saksa saavutti kymmenen lajivoittoa, Neuvostoliitto kolme sekä Länsi-Saksa ja Puola yhden. Itä-Saksan Ilona Slupianek voitti alun perin kuulantyönnön mutta jäi kiinni dopingin käytöstä ja hänet hylättiin.
Henipavirukset

Henipavirukset ovat Paramyxoviridae-heimoon kuuluva virussuku, johon kuuluu viisi viruslajia. Henipaviruksiin sisältyy cedar-, ghanalainen lepakko-, hendra-, mojiang- ja nipah-henipavirukset. Mojiang-viruksen muodostamaa mahdollista poikkeustapausta lukuun ottamatta jokainen suvun virus esiintyy lepakoissa. Hendra- ja nipah-virusten tiedetään aiheuttaneen useita kuolemantapauksia ihmisten ja eläinten keskuudessa.
Hendravirukset (HeV) löydettiin vuonna 1994, jolloin tauti puhkesi Australian Brisbanen esikaupungissa nimeltä Hendra. Sairastuneita oli tuolloin 21 kilpahevosta ja kaksi ihmistä. Vuoteen 2016 mennessä ainakin 70 hevosta ja seitsemän ihmistä on sairastunut hendran seurauksena. Kaikki tartuntatapaukset ovat rajoittuneet koillis-Australiaan. Eläimille on kehitetty hendrarokote. 
Nipah-virus (NiV) tunnistettiin ensimmäistä kertaa Malesiassa vuonna 1999, jolloin joukko sikatilallisia sairastui. Viruksen aiheuttama tauti on levinnyt Bangladeshiin ja Intiaan, joiden lisäksi se muodostaa uhan useille valtioille, joissa hedelmälepakoita esiintyy. Taudin kuolleisuusaste ihmisten keskuudessa on noin 45–70 prosenttia. Nipah-virukseen on sairastunut noin 700 henkeä. Vuonna 2018 Nipah-virus sai maailmanlaajuista huomiota leviämällä Intian Keralaan, missä sitä ei ollut aikaisemmin esiintynyt.
Cedar-virus (CedV) havaittiin vuonna 2012 Australiassa eikä sen tiedetä tarttuvan ihmisiin. Mojiang-virus (MojV) löydettiin vuonna 2014 Kiinan Yunnanissa sijaitsevasta luolasta, Mojiangin piirikunnasta. Mojiang-virus löytyi kolmelta rotalta, luolassa olleet lepakot eivät kantaneet virusta. Kiinalaistutkimuksissa on yritetty etsiä merkkejä Mojiang-viruksesta lepakkojen keskuudessa. 38 testatusta lepakkolajista ei löytynyt virusta. Vuonna 2018 Kiinan Shandongin ja Henanin provinsseista tavattiin aiemmin tuntematon Langya-virus (LayV), jonka isäntänä toimivat todennäköisesti päästäiset. Virus aiheuttaa oireisen sairauden tarttuessaan ihmiseen, mutta näyttöä sen tarttumisesta ihmisestä toiseen ei toistaiseksi ole. Kesään 2022 mennessä Langya-virus on aiheuttanut nelisenkymmentä dokumentoitua sairastumista. Kuolemia sen ei tiedetä aiheuttaneen.
Vuonna 2013 tutkijat testasivat 2 000 lepakkoa 12 Afrikan maassa. Henipaviruksia löytyi 42 prosentista testatuista lepakoista. Henipavirukset eivät sairastuta lepakoita, mikä viittaa siihen, että virukset ovat vaikuttaneet lepakkojen keskuudessa kauan.
Marina (Kreikan ja Tanskan prinsessa)

Kreikan ja Tanskan prinsessa, Kentin herttuatar Marina (13. joulukuuta 1906 – 27. elokuuta 1968) oli Kentin herttua Georgen puoliso vuodesta 1934 alkaen. Hänen isänsä Kreikan ja Tanskan prinssi Nikolaoksen isä oli Kreikan kuningas Yrjö I. Hänen äitinsä suuriruhtinatar Jelena Vladimirovna Romanovan isoisä oli Venäjän keisari Aleksanteri II.
Prinsessa Marinalla oli jo lapsuudessa ollut läheiset suhteet Englannin kuningashuoneeseen. Useat Euroopan kuningashuoneiden jälkeläiset olivat kuningatar Viktorian jälkeläisiä, jonka vuoksi suhteet Englannin kuningashuoneeseen olivat perhesiteitä. Pakolaisuudessa silloin elänyt prinsessa Marina kihlautui kuningas Yrjö V:n pojan, Kentin herttua Georgin kanssa vuonna 1934. Häät pidettiin Lontoossa Westminster Abbeyssä marraskuun lopulla 1934. Häät ovat näihin päiviin asti viimeisimmät, joissa Englannin kuningashuoneen jäsen avioituu ulkomaisen prinsessan kanssa.
Prinsessa Marina, häiden jälkeen Kentin herttuatar, oli läheinen kuningasparin kanssa, erityisesti anoppinsa kuningatar Maryn kanssa. Aviopuoliso Kentin herttua Georg toimi tällöin Britannian armeijan palveluksessa. Kentin herttuaparille syntyi kolme lasta:
Toisen maailmansodan syttyessä Kentin herttua siirtyi asepalvelukseen Britannian ilmavoimiin (RAF). Elokuussa 1942 työmatkalla Reykjavikiin kuljetuskone, jolla herttua matkusti, tuhoutui Skotlannin Ylämaalla. Herttuaparin nuorin lapsista, prinssi Michael, oli syntynyt juuri kolme viikkoa aiemmin.
Herttuatar Marinan lähipiirissä tapahtui myös maailmansodan kestäessä suuria muutoksia, sillä vanhin sisko Olga, Jugoslavian prinssihallitsija Paulin puoliso, joutui poistumaan Jugoslaviasta saksalaisten hyökättyä maahan maaliskuussa 1941. Prinssi Paul vangittiin ja siirrettiin Kreikan kautta brittien haltuun. Puoliso prinsessa Olga ja kolme lasta seurasivat brittien valvomaa maanpakolaisuutta. Sisar-Olgan perhe siirrettiin ensin Keniaan ja syksyllä 1943 Etelä-Afrikkaan. Prinssi Paulin katsottiin siinä vaiheessa olevan Hitlerin johtaman Saksan myötäilijä. Pakolaiseksi joutunutta prinssi Paulia ei päästetty Britanniaan, vaikka perhe ja heidän kuninkaalliset sukulaiset olisivat sitä halunneet. Prinsessa Olga pääsi käymään Britanniassa syksyllä 1942 sisarensa tukena, sillä nuorimman sisaren Marinan puoliso Kentin herttua Edward oli kuollut lento-onnettomuudessa elokuussa 1942.
Aviomiehensä kuoleman jälkeen herttuatar Marina jatkoi kuninkaallisten edustustehtäviensä hoitamista. Näkyvänä tehtävänä oli edustaa kuningashuonetta Wimbledonin tennisturnauksessa. Herttuatar Marina edusti kuningashuonetta Brittiläisen kansainyhteisön afrikkalaisvaltioiden, kuten Ghanan ja Botswanan, itsenäistyessä 1950-luvun lopulla. Maailmansodan jälkeen hänen edesmenneen miehensä veljen tytär, tuleva kuningatar Elisabet II, avioitui Marinan serkun Prinssi Philipin kanssa.
Kentin herttuatar Marina elämä päättyi 61-vuotiaana elokuussa 1968. Kuolinsyynä oli aivokasvain. Hän asui siinä vaiheessa Kensingtonin palatsissa. Hänet on haudattu Englannin kuninkaallisille varattuun Frogmoren alueelle lähellä Windsorin linnaa.
26 Mixes for Cash

26 Mixes for Cash on brittiläisen Warp Records -levy-yhtiön 24. maaliskuuta 2003 julkaisema kokoelma-albumi, joka koostuu tuottaja Richard D. Jamesin vuosien 1990–2003 aikana Aphex Twin -taiteilijanimen alla tuottamia remix-kappaleita. Kokoelmalevy on julkaistu ainoastaan CD:nä.
Spiritualiteetti

Spiritualiteetti on usein käytetty nimitys hengellisen elämän konkreettisista muodoista. Termi tulee latinan sanasta "spiritualis" () ja sitä käytetään usein kristillisessä kontekstissa. Spiritualiteetti koskee ihmisen sisäistä uskonnollista elämää ja kokemusta sekä henkilökohtaista uskossa elämistä ja uskon harjoittamisen polkua. Spiritualiteetin teologia on teologian osa-alue, joka korostaa kokemuksellisuutta ja käytännöllisyyttä.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon määritelmän mukaan spiritualiteetti on hengellistä kasvua ja havahtumista korostavaa uskon käytännöllistä harjoittamista, erityisesti yhteisöllisesti. Spiritualiteettiin voi kuulua esimerkiksi Raamatun lukemista, messuun osallistumista, rukoilua ja yhteyttä toisiin uskoviin. Se voi tarkoittaa myös hiljaisuuden ja mietiskelyn harjoittamista, hengellistä laulamista, retriiteille osallistumista tai muuta hartaudenharjoitusta.
Minna Kangasmaa

Minna Kangasmaa (s. 1967 Oulu) on suomalainen kuvanveistäjä. Kangasmaa suoritti kuvataiteilijan tutkinnon Lahden taideinstituutissa vuonna 1994. Sen jälkeen hän opiskeli ensin Oulun yliopiston täydennyskoulutuskeskuksessa 1994–1995 kulttuurin ja taiteen tuottajaksi ja sen jälkeen vuosina 1997–1998 kulttuurin kansainvälisiä projekteja. Kangasmaa suoritti myös opettajan pedagogiset opinnot 2007. Vuonna 2011 hän valmistui Lahden ammattikorkeakoulun muotoilu- ja taideinstituutista kuvataiteilijaksi (AMK). Vuonna 2015 Kangasmaa aloitti Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa kuvanveisto-opinnot päämääränään kuvataiteen maisterin tutkinto.
Kangasmaa on vuoden 1995 jälkeen pitänyt 13 yksityisnäyttelyä ja osallistunut kymmeniin yhteis- ja ryhmänäyttelyihin sekä Suomessa että Suomen ulkopuolella. Hän on osallistunut useisiin performansseihin ja muihin taidetapahtumiin. Kangasmaan teoksia on muun muassa Oulun taidemuseon, Oulun ja Kotkan kaupunkien taidekokoelmissa ja Suomen valtion taidekokoelmassa. Kangasmaa on toiminut opettajana ja eri hankkeissa taideasiantuntijana.
Minna Kangasmaan veistos "Lace Square – pylväitä ja silmukoita" on paljastettu vuonna 2009 Oulun Kaakkurintorille. Kaksiosaisen veistoksen materiaali on betoni ja se esittää jättiläiskokoisia pylvässilmukoita. Naisten käsityöt ja yksittäiset pitsikuviot olivat kiinnostaneet Kangasmaata aikaisemmin. "Lace Square – pylväitä ja silmukoita" on tilaustyö.
Veikko Lavin itsenäisyyden vuosikymmenet

 Veikko Lavin itsenäisyyden vuosikymmenet on suomalainen televisio-ohjelma, jonka tuotti Suomen itsenäisyyspäiväksi 1981. Ohjelma on trubaduurin näkökulma suomalaiseen maisemaan, tapahtumiin ja oloihin. Veikko Lavin laulut ja tarinat luovat kuvaa Suomesta ja suomalaisuudesta. Ohjelman idea on Jarkko Aarnialan, ja televisio-ohjelmaa kehitteli Aarnialan ohella Erkki Pohjanheimo. Pohjanheimo vastaa ohjauksesta. 
"Veikko Lavin itsenäisyyden vuosikymmenet" -ohjelmaa kuvattiin laulajan tutuissa maisemissa, hänen synnyinseudullaan Kotkassa ja työpaikoillaan sekä kotipaikallaan Haminassa. Lauluosuudet tehtiin Yleisradion televisiokeskuksen Studio 1:ssä Pasilassa. Lavia säestää Anssi Tikanmäen johtama orkesteri ja Koiton Laulu sekä hänen oma vakiosäestäjänsä Pertti Husu. 
Ohjelman filmiosuudet kuvattiin kesällä 1981 ja studio-osuudet 8.11.1981. Lisänä käytettiin Kosmos-Filmin arkistomateriaalia. Ensiesitys oli Yle TV1:ssä 6.12.1981 ja se uusittiin TV1:ssä 18.2.1983.