tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pallea

Pallea () kuuluu sisäänhengityslihaksiin. Se muodostaa kraniaalisesti kuperan seinämän rinta- ja vatsaontelon väliin. Pallea puuttuu kuitenkin kokonaan linnuilta, joilla rinta- ja vatsaontelo ovat samaa tilaa. 
Rakenne.
Pallea on hyvin ohut lihas, joka koostuu suurimmaksi osaksi jänteistä. Pallean lihaksinen reunaosa voidaan jakaa kolmeen osaan kiinnittymisen perusteella: pallean lannenikamaosa ("pars lumbalis diaphragmatis") kiinnittyy kraniaalisiin lannenikamiin, pallean kylkiluuosa ("pars costalis diaphragmatis") kiinnittyy kaudaalisiin kylkiluihin ja pallean rintalastaosa ("pars sternalis diaphragmatis") kiinnittyy rintalastan vartaloon ja miekkalisäkkeeseen. Nämä kaikki kolme osaa kiinnittyvät myös pallean jänteiseen keskusosaan ("centrum tendineum").
Pallean läpi kulkeville rakenteille on omat aukkonsa palleassa. Palleapilarit muodostavat pallean lannenikamaosaan aortta-aukon ("hiatus aorticus"), josta kulkevat aortta, vena azygos ja rintatiehyt. Oikea palleapilari muodostaa ruokatorviaukon ("hiatus oesophagus"), josta kulkevat ruokatorvi sekä kiertäjähermon etu- ja takarunko. Pallean jänteisessä keskiosassa on aukko ("foramen venae cavae") alaonttolaskimolle, joka on kiinnittyneenä tiiviisti aukon reunoihin. Tämä kiinnittyminen aiheuttaa sen, että pallean kupu pääsee liikkumaan suhteellisen vähän sisään- ja uloshengityksen aikana. Tilannetta, jossa mahalaukku työntyy vatsaontelosta rintaontelon puolelle jostakin edellä mainituista aukoista, sanotaan palleatyräksi.
Toiminta.
Pallean supistuessa pallea laskeutuu siten, että rintaontelon tilavuus kasvaa alaspäin. Lisäksi sisäänhengityksessä toimivat uloimmat kylkivälilihakset, joiden supistuessa rintaontelo kasvaa sivuille ja eteen. Uloshengitys on useimmiten passiivista, koska rintaontelon tilavuus pienenee automaattisesti, kun uloimpien kylkivälilihaksien ja pallean supistus päättyy.
Pistos rinnassa eli palleakramppi.
Urheiltaessa pistos vatsassa tai kyljessä johtuu yleensä pallealihaksen krampista. Tämä johtuu useimmiten siitä, että mahalaukku hölskyy ja osuilee pallealihakseen. Tämän estämiseksi mahalaukun pitäisi urheiltaessa olla riittävän tyhjä ruoasta ja juomasta. Toisaalta liian tyhjä vatsa on myös ongelma.
Krampin estämiseksi kannattaa nauttia pieni nestemäinen välipala, kuten mehulasillinen, noin 30 minuuttia ennen suoritusta, tai pieni kiinteä välipala, esimerkiksi vaalea leipä, 60 minuuttia ennen suoritusta. Aika tosin on yksilöllinen.
Kramppi voi myös aiheutua liian vähistä nesteestä ja suoloista, etenkin kuumalla, huonosta ryhdistä tai ilmasta paksusuolessa. Ilmaa paksusuoleen tuottavat ruisleipä, kahvi ja etenkin hiilihappojuomat.
Kramppeihin auttaa pysähtyminen, käden nostaminen mahdollisimman ylös ja kyljen venyttäminen sekä syvään hengittäminen.
Joskus pistos voi kuitenkin olla rasitusastman ainoa oire.
Curryn paradoksi

Curryn paradoksi on nimetty keksijänsä, matemaatikko ja loogikko Haskell Brooks Curryn mukaan. Curryn paradoksi haastaa naiiveja teorioita:
Curryn paradoksi menee seuraavasti;
On olemassa lista, jossa on väitteet: 
Lista itsessään ei ole paradoksaalinen, kolmas kohta on. Oletetaan että väite "listan kolmas kohta on tosi" pätee. Tällöin tiedämme että "jos listan kolmas kohta on tosi, on koko lista tosi" on tosi, koska juuri totesimme kolmannen kohdan pätevän. Tästä voimme päätellä että koko lista on tosi, jolloin kolmas kohta on tosi, jolloin listan jokainen kohta on tosi...
Toinen paradoksi.
Curryn paradoksin nimellä kulkee myös taikuri Paul Curryn vuonna 1953 tuottama 13*5 kokoinen suorakulmainen kolmio, joka leikataan osiksi, jotka uudelleen järjestelyllä sopivat täysin 13*5 suorakulmaiseen kolmioon siten, että yksi neliö jää tyhjäksi.
Kolmiosta esiintyy myös versio, jossa on tasakylkinen kolmio (joka koostuu itse asiassa kahdesta Curryn kolmiosta), jonka kanta on 10 ja korkeus 12. Tällöin tyhjä kahden ruudun tila muodostuu uudelleenjärjestelyllä tasakylkisen kolmion keskelle. 
Kyseessä on kuitenkin silmänkääntötemppu, joten varsinaisesta paradoksista ei ole kysymys.
Áktio

Áktio () eli Poúnta (Πούντα), antiikin Aktion (, ), on niemi Aitolia-Akarnaniassa läntisessä Kreikassa. Se sijaitsee Amvrakikóslahden suulla lahden Joonianmerestä erottavan salmen eteläpuolella. Salmen toisella puolella sijaitsee Prévezan kaupunki.
Antiikin aikana 2. syyskuuta 31 eaa. niemen lähellä käytiin Aktionin meritaistelu. Siinä Octavianus, josta myöhemmin tuli Rooman ensimmäinen keisari Augustus, kukisti Marcus Antoniuksen ja Kleopatran laivaston.
Nykyisin niemellä sijaitsee Áktion lentoasema, joka toimii Prévezan ja lähiseudun lentoasemana. Hallinnollisesti niemi kuuluu Áktio-Vónitsan kuntaan.
Bill Baker

Bill Baker (s. 29. marraskuuta 1956 Grand Rapids, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Baker aloitti uransa Minnesotan yliopiston joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1975–1979. Tämän jälkeen hänet valittiin Yhdysvaltojen jääkiekkomaajoukkueeseen, joka voitti sensaatiomaisesti olympiakultaa 1980 talviolympialaisissa. Baker teki ensimmäisessä ottelussa Ruotsia vastaan tasoitusmaalin aivan ottelun lopussa.
Olympiaturnauksen jälkeen Baker aloitti ammattilaisuransa. Hän pelasi NHL:ssä kolmen kauden aikana 1980–1982 neljässä eri seurassa yhteensä 143 ottelua, joissa hän teki 32 tehopistettä. Hän pelasi ennen lopettamistaan vielä kauden 1983–1984 CHL-liigassa. Yhdysvaltojen maajoukkueessa Baker esiintyi 1980 olympiaturnauksen lisäksi myös 1979 ja 1991 MM-kisoissa sekä 1981 Canada Cupissa. Hänet valittiin vuonna 2003 Yhdysvaltojen Hockey Hall of Fameen.
Jakko Jan Leeuwangh

Jakko Jan Leeuwangh (s. 9. syyskuuta 1972 Alkmaarissa, Alankomaissa) on alankomaalainen entinen pikaluistelija.
1998 Naganon olympialaisissa Leeuwangh sijoittui 1 000 metrillä neljänneksi. Vuonna 1999 hän saavutti matkakohtaisista MM-kisoista pronssia sekä 1 000 että 500 metrin kilpailusta. Calgaryssä vuonna 2000 hän luisteli 1 500 metriä silloiseen maailmanennätysaikaan 1.46,43. 
Sittemmin Leeuwangh kärsi rauhaskuumeesta eikä päässyt 2002 Salt Lake Cityn olympialaisiin. Hän ei myöskään selviytynyt Alankomaiden kovatasoisista sisäisistä karsinnoista vuoden 2003 sprintterien MM-kisoihin, minkä jälkeen päätti lopettaa aktiiviuransa. Nykyään hän toimii valmennustehtävissä.
Sensible Software

Sensible Software oli brittiläinen pelitalo, joka nautti suurinta suosiotaan 1990-luvun alkupuolella. Yhtiö tuli tunnetuksi tietokonepeliensä omintakeisista ideoista.
Historia.
Sensible Softwaren perustivat vuonna 1986 Jon ”Jops” Hare ja Chris Yates, jotka työskentelivät 1980-luvun puolivälissä LT Software -yhtiössä. Sensible Software julkaisi pelejä alun perin ZX Spectrumille ja Commodore 64:lle. Yhtiön tuolloiset menestystuotteet olivat erikoinen "Wizball" ja "Microprose Soccer". Näistä ensin mainittu on erittäin omaperäinen, nykyään jonkinlaisessa kulttimaineessa oleva peli, ja jälkimmäinen taas oli ilmestyessään Commodore 64:n suosituin jalkapallopeli. Vuonna 1987 ilmestyi myös "Shoot’Em-Up Construction Kit", joka oli pystysuuntaan vierivien räiskintäpelien tekoon laadittu ohjelma.
1990-luvun alkaessa pelit alettiin tehdä ensin seuraavan sukupolven pelikoneille, Amigalle ja Atari ST:lle. Pelit kuten "Mega Lo Mania" (1991), "Sensible Soccer" (1992) ja "Cannon Fodder" (1993) olivat klassikkoainesta jo syntyessään. "Mega Lo Maniassa" joukko jumalia taisteli kansoineen toisiaan vastaan. Keskeistä pelissä oli teknologian kehittyminen pelin edistyessä. "Sensible Soccerista" tuli Amigan suosituin jalkapallopeli (joskin se lainasi paljon ideoita pahimmasta kilpailijastaan, "Kick Offista"). "Cannon Fodderissa" taas ohjattiin hiirellä joukkoa pikkuisia sotilaita vihollisten linjojen takana. Tästä runsaasti ”hilpeää” väkivaltaa sisältävästä pelistä tuli Amigan suurimpia klassikkopelejä. Monista Sensible Softwaren 1990-luvun peleistä tehtiin omat versiot myös 16-bittisille pelikonsoleille. Omaperäisen "Wizballin" kenties vielä omituisempi jatko-osa, "Wizkid" (1992), sai myös hyvät arvostelut, joskin suurelle yleisölle se oli ehkä liiankin kummallinen. Tähän aikaan Sensible Softwaren peleissä herätti huomiota myös Richard Josephin säveltämät alkumusiikit, joissa oli mukana laulua. Tunnetuimmat näistä ovat "Cannon Fodderin" alkumusiikki ”War Has Never Been so Much Fun” ja "Sensible World of Soccerin" ”Goal Scoring Superstar Hero”.
Vaikka Sensible Software menestyi hyvin 1990-luvun alkupuolella, vuonna 1993 ilmestynyt "Cannon Fodder" jäi sen viimeiseksi menestyspeliksi. "Cannon Fodderin" seuraavana vuonna ilmestynyttä jatko-osaa pidettiin vaikeusasteeltaan rasittavana, ja vuonna 1994 ilmestynyt yksinkertainen golfpeli, "Sensible Golf", ei menestynyt markkinoilla ja sai huonoja arvosteluita. Sensible Software tyytyikin lähinnä julkaisemaan päivityksiä Sensible Soccer -pelisarjaan, ja kilpailijoiden tuotteet ajoivat auttamatta pelisarjan ohi.
Suurimpana taakkana yhtiölle oli vuosia työstetty "Sex, Drugs &amp; Rock'n'Roll" -peli, jota mikään julkaisija ei suostunut ottamaan siipiensä alle. Peliin työnnetyt kehitysvarat painoivat Sensiblen pankkitilit miinuksen puolelle ja Sensible Software ajautui miltei konkurssin partaalle, ja vuonna 1999 Codemasters osti yhtiön.
"Sensible World of Soccer" on listattu Stanfordin yliopiston kymmenen kaikkien aikojen tärkeimpien videopelien listalle vuonna 2007.
Hilbert van der Duim

Hilbert van der Duim (s. 4. elokuuta 1957 Beetstersweach, Friisinmaa, Alankomaat) on entinen pikaluistelija. Kuten monet muutkin Alankomaiden menestyneet luistelijat, on hänkin friisiläinen.
Vuonna 1977 Hilbert van der Duim saavutti juniorien MM-pronssia. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, kultaisen, hän saavutti vuonna 1980 yleisluistelijoiden MM-kisoista. 1980 Lake Placidin olympiakisoissa hän osallistui kaikille matkoille parhaana sijoituksenaan 5 000 metrin kilpailun neljäs sija. 1981 hänen MM-kisansa menivät pilalle, kun hän lopetti 5 000 metrillä luistelemisen kierrosta liian aikaisin, mutta havahtui sitten jatkamaan luistelua yleisön ja valmentajien huudosta, loppusijoituksenaan yhdeksän. Toisen MM-kultansa hän saavutti vuonna 1982. Lisäksi vuosina 1984 ja 1985 hän saavutti pronssia.
EM-kisoista Duim saavutti hopeaa vuonna 1981. 
Vuonna 1982 hän saavutti pronssia ja vuosina 1983 ja 1984 kultaa. Vuonna 1983 hän saavutti lisäksi sprintterien MM-kilpailuista pronssia.
Vuonna 1985 van der Duim siirtyi maratonluistelun puolelle, missä menestyi melko hyvin. Vuonna 1986 hän voitti luonnonjäällä luistellut mestaruuskilpailut ja sijoittui legendaarisessa Elfstedentocht-luistelussa kahdeksanneksi. 28. marraskuuta 1986 hän luisteli Heerenveenin uuden luisteluhallin avaamisen kunniaksi tunnin luistelun epävirallisen maailmanennätyksen 39 492,80 metriä.
Ypykkävaaran rautatieasema

Ypykkävaaran rautatieasema () on Suomen rataverkon liikennepaikka Kuhmon kunnan Ypykkävaaran kylässä Kainuussa rataosalla . Liikennepaikan etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 729,8 ratakilometriä mitattuna Pieksämäen rautatieaseman kautta. Liikennepaikalla ei ole lainkaan henkilöliikennettä.
Liikennepaikka on miehittämätön junakohtauspaikka, ja siellä kuormataan säännöllisesti raakapuuta. Rataosan Kontiomäki–Vartius sähköistys- ja turvalaitetöiden yhteydessä Ypykkävaaran liikennepaikka muutettiin junakohtauspaikaksi, ja uusi liikenteenohjauslaitteisto otettiin käyttöön 24. elokuuta 2006. Ypykkävaaran liikennepaikan ja liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan nykyisin kaukokäytöllä Oulun ohjauskeskuksesta käsin.
Vartiuksen rautatieasema

Vartiuksen rautatieasema () on Suomen rataverkon liikennepaikka Kuhmon kaupungin Vartiuksen kylässä Kainuussa rataosalla . Liikennepaikan etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 753,8 ratakilometriä mitattuna Pieksämäen rautatieaseman kautta. Vartiuksen rautatieasema avattiin 1. marraskuuta 1976. Asemalla ei ole matkustajaliikennettä.
Vartiuksen ratapiha ja asema sijaitsevat aivan Suomen ja Venäjän välisen rajavyöhykkeen sekä Vartiuksen raja-aseman läheisyydessä. Liikennepaikka toimii Suomen ja Venäjän välisen rautatieyhdysliikenteen luovutus- ja vastaanottoasemana. Venäläiset junat liikennöivät rajan ylitse Vartiukseen vain yhdysliikenteen vuoksi. Venäjän puolella seuraava liikennepaikka on Kivijärven ratapiha, joka sijaitsee käytännössä rajavyöhykkeellä.
Vartiuksen asemarakennus valmistui vuonna 1976. Se oli 1970-luvulla rakennetuksi puuasemaksi poikkeuksellisen suuri. Rakennukseen suunniteltiin tilat VR:lle, rajavartiostolle ja tullille. Aseman katto rakennettiin kotaa muistuttavaksi. Vartiukseen rakennettiin myös kaksi rivitaloa henkilökunnan perheille.
Vartiuksen ratapihalla on viisi läpiajettavaa ja sähköistettyä raidetta, joita käytetään rajan yli kulkevan tavaraliikenteen hoitamiseen. Lisäksi ratapihalla on yksi sähköistämätön kuormausraide.
Sähköistys rataosalla Kontiomäki–Vartius otettiin käyttöön 1. joulukuuta 2006. Vartiuksen liikennepaikan liikenteenohjaustoiminnot on hoidettu vuodesta 2006 lähtien kaukokäytöllä Oulun liikenteenohjauskeskuksesta käsin.
Puolivakinainen palokunta

Puolivakinainen palokunta on vanha nimitys palokuntamuodosta, jossa sivutoimiset palomiehet ovat tehneet henkilökohtaisen työsopimuksen aluepelastuslaitoksen kanssa. Eli miehistö toimii toimenpidepalkkaisena työntekijänä erotuksena VPK:n jäsenistä, jotka ovat mukana yhdistyksensä tekemän sopimuksen perusteella. Toimenpidepalkkainen saa korvausta tuntipalkan muodossa osallistumisestaan pelastustoimeen (harjoitukset, koulutukset ja hälytykset). Myös vuorollaan varallaolaosta maksetaan osassa pelastuslaitoksia, yleensä 30 % tuntipalkasta. Varallaolovuoroisen on osallistuttava hälytykseen, muiden osallistuminen vaihtelee muun muassa vuorokaudenajan ja siviilityön mukaan. VPK:ssa toiminta perustuu yleensä talkootyöhön.
Puolivakinaiset sammutusmiehet toimivat yleensä operatiivisissa tehtävissä yhdessä ja rinnan pelastuslaitoksen vakituisen päällystön ja miehistön kanssa. Peruskoulus järjestetään erilaisilla kursseilla. Peruskursseja ovat: sammutustyön-, savusukellus-, pelastustyön-, palokuntien ensiapu-, vaarallisten aineiden torjunnan ja öljyntorjunnan kurssit. Jatkokoulutusta ovat mm. yksikönjohtajan kurssit ja ensivaste yms. erikoiskurssit. (samat kurssit kuin VPK:laisilla) Täydennyskoulutus toteutetaan viikkoharjoituksina, joihin on sitouduttu osallistumaan työsopimuksessa. 
Puolivakinaiset tekevät samoja pelastustoimen tehtäviä kuin vakinaisetkin, pois lukien sairaankuljetus. Perustaitoisen tulee hallita savusukellus, kemikaalisukellus ja pintapelastus. Vesisukellukseen voi kouluttautua erikseen palvelutasopäätösten mukaan. Suurin osa puolivakinaisista osallistuu myös ensivasteeseen.
Antonio Tejero

Antonio Tejero Molina (s. 1932, Alhaurín el Grande, Málaga) on entinen Espanjan Guardia Civilin everstiluutnantti, joka yritti nimellä "23-F" (23 de febrero) tunnettua vallankaappausta 23. helmikuuta 1981.
Tejero liittyi puolisotilaalliseen Guardia Civiliin 1951. Francon kuoleman jälkeen maassa tapahtui monia mullistuksia. ETA aloitti terrorikampanjansa, lakot ja kommunistipuolue sallittiin, eivätkä kaikki armeijan osat sopeutuneet demokraattiseen järjestelmään.
Tejero otti osaa salaliitoon nimeltä "operaatio Galaxia", joka oli vallankaappausyritys 11. marraskuuta 1978 kuningas Juan Carlos I:n ollessa Etelä-Amerikassa. Juonittelijat, joihin kuuluivat Tejero, poliisin päällikkö Ynestrilla ja eräs toinen eversti, saatiin kuitenkin kiinni ennalta ja Tejero tuomittiin 8. toukokuuta 1980 sotaoikeudessa seitsemäksi kuukaudeksi vankeuteen, mutta hän sai säilyttää sotilasarvonsa.
23. helmikuuta 1981 illalla hän johti 200 Guardia Civilin poliisia parlamentin alahuoneeseen sen äänestäessä pääministeristä, ja kenraali Milans del Bosch julisti poikkeustilan ja käski panssarijoukot Valencian kaduille kukistamaan yleislakon.
Kaappaus kuivui kasaan, kun kuningas esiintyi yöllä televisiossa, puolusti perustuslakia ja tuomitsi kaappaajat. Tejero antautui seuraavana päivänä puoleltapäivin.
Tejero tuomittiin 30 vuodeksi vankeuteen Alcalá de Henaresin sotilasvankilaan. Hänet vapautettiin 2. joulukuuta 1996. Hän asuu Alhaurín de la Torressa lähellä Málagaa.
Seittenkaari

Seittenkaari (myös Seittenkari, ) on Ruotsille kuuluva saari Perämeren perukassa. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Haaparannalta lounaaseen ja kuuluu myös hallinnollisesti Haaparannan kuntaan. Saaren pinta-ala on 20 km². Saarella sijaitsee myös Seittenkaaren taajama, jossa oli vuoden 2010 lopussa 491 asukasta. Seittenkaaren saareen on kiinteä maantieyhteys. Saaressa on kirkko, peruskoulu ja kauppa. Seittenkaaressa toimii saha ja tuulivoimalaitos.
Seittenkaaresta on muotoutumassa myös lomanviettopaikka kesämökkeineen ja leirintäalueineen.
Karri

Karri on suomalainen miehen etunimi. Nimi Karri on Kari-nimen muunnelma ja siten lyhennös nimestä Makarios. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan vuoden 2019 loppuun mennessä Karri-nimen on saanut 1 873 henkilöä.
Robert Musil

Robert Edler von Musil ([], 6. marraskuuta 1880 Klagenfurt, Itävalta-Unkari – 15. huhtikuuta 1942 Geneve, Sveitsi) oli itävaltalainen kirjailija. Hänen pääteoksensa on keskeneräiseksi jäänyt laaja 1 300-sivuinen, alkujaan kolmiosainen romaani "Mies vailla ominaisuuksia" ("Der Mann ohne Eigenschaften", 1930–1943). Teos kuvaa Musilin Kakaniaksi kutsuman Itävalta-Unkarin ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä valmistelemaa ”paralleeliaktiota”, vastavetoa Saksan keisarin 30-vuotisjuhlille. Suunnitelmissa on juhlistaa keisari Frans Joosef I:n 70-vuotista hallitsijakautta. Kirja kuvaa vaikeutta, joka vallitsee suurten ajatusten ja aatteiden sovittamisessa käytännön elämään. Kristiina Kivivuori suomensi teoksen 1980-luvulla.
Musililta on suomennettu myös esikoisromaani, osin omaelämäkerrallinen "Oppilas Törlessin harhapolut" ("Die Verwirrungen des Zöglings Törless") (1906, suom. 1963) sekä novellikokoelma "Kolme naista" ("Drei Frauen") (1924, suom. 1961).
"Oppilas Törlessin harhapolut" sijoittuu sisäoppilaitokseen, jossa Basini-niminen poika varastaa kavereiltaan ja joutuu kiusaamisen kohteeksi, ja päähenkilö yrittää pysyä tarkkailjana eikä osallistua kiusaamiseen. Kirja kertoo nuorten itsetarkastelusta ja vallasta, ja siitä tuli heti suosittu. Jotkut ovat tulkinneet sitä kuvaukseksi natsismin juurista Saksassa.
Musil väitteli Berliinin yliopistosta 1908 ja työskenteli toimittajana ja kirjastonhoitajana. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Itävallan joukoissa. Hän aloitti kirjoittamisen opiskelijana, ja sai näytelmillään huomiota 1920-luvulla. Pääteoksen kirjoittamisen hän aloitti 1924, julkaisi ensimmäisen osan 1930 ja osia toisesta osasta 1933. Kolmas osa ilmestyi postuumisti.
Kun Saksa miehitti Itävallan vuonna 1938 katsoi Musil paremmaksi siirtyä maanpakoon Sveitsiin juutalaistaustaisen vaimonsa kanssa.
Tove Idström

Tove Carina Idström (28. helmikuuta 1954 Helsinki – 7. helmikuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen elokuva- ja televisiokäsikirjoittaja sekä dramaturgi. Hänen äidinkielensä oli ruotsi, mutta hän työskenteli myös suomeksi.
Idström opiskeli vuoden historiaa ennen siirtymistään dramaturgiaan. Hän valmistui dramaturgiksi Teatterikorkeakoulusta. Hän opetti oman luovan toimintansa ohessa dramaturgiaa Yleisradiossa, Teatterikorkeakoulussa ja Helsingin Elokuvakoulussa. Idström oli TV2:n teatterin dramaturgi 1979–1985.
Vuonna 2004 Idström sai valtion viisivuotisen elokuvataiteen taiteilija-apurahan ja Humanismin käsi -kunniapalkinnon Viitasaaren elokuvaviikolla "Eila"-elokuvan käsikirjoituksesta. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin Helsingin kaupungin kulttuuripalkinto. Idström sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 2009.
Kirjailija Annika Idström oli Idströmin sisar. Heidän äitinsä oli Yleisradion pitkäaikainen musiikkitoimittaja Cay Idström.
Pietari I (Jugoslavia)

Pietari I (Краљ Петар I Карађорђевић; "Kralj" Petar I Karađorđević) (11. heinäkuuta 1844 Belgrad – 16. elokuuta 1921) oli Serbian kuningas vuosina 1903–1918 sekä Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan (Jugoslavia) ensimmäinen kuningas vuosina 1918–1921. Hän kuului Karađorđevićin sukuun ja tuli valtaan Obrenovićin dynastian vuonna 1903 kaataneen vallankaappauksen jälkeen. 
Pietari käänsi myös John Stuart Millin teoksen "Vapaudesta" serbiksi. 
Sotilasura.
Petar Karađorđević palveli Ranskassa Ranskan–Preussin sodan 1870–1871 aikana ja osallistui vuonna 1875 kansannousuun Osmanien valtakuntaa vastaan Balkanilla. 
Kuningas.
Vuonna 1903 epäsuosittu kuningas Aleksanteri I korvasi senaatin ja valtioneuvoston jäsenet omilla tukijoillaan. Kun hänen lisäksi huhuttiin aikovan julistaa epäsuositun kuningatar Dragan veljen kruununperijäksi, joukko upseereita surmasi Aleksanterin puolisoineen ja asetti valtaistuimelle kilpailevan Karađorđevićin dynastian Petarin.
Itävaltalaisvastainen Nikola Pašić toimi hänen pääministerinään. Pietari I:n ensimmäisinä vuosina tehtiin monia uudistuksia perustuslakiin, koulutukseen, armeijaan ja maatalouteen.
Kun ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen Euroopassa oli vain kuukauden päässä ja Serbia mullistuksissa Balkanin sotien tuloksen vuoksi sotilaiden ja kansan vaatiessa Makedoniaa Serbialle, Pietari I jätti hallinnon toiseksi vanhimmalle pojalleen Aleksanterille (Aleksandar), josta tuli valtionhoitaja kuninkaan huonon terveyden vuoksi. Serbian häviön lähetessä sodassa vuonna 1915 August von Mackensenin johtamien Itävalta-Unkarin, Saksan ja Bulgarian joukkojen edessä kuningas pakeni Albanian vuorten yli Korfulle marsalkka Radomir Putnikin kanssa.
1. joulukuuta 1918 Pietari I esiintyi vielä lyhyesti julkisesti hyväksyessään asemansa uuden "Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan" kuninkaana. Hänen kuollessaan 1921 Aleksanterista tuli virallisesti hallitsija.
Avioliitto ja perilliset.
Hän nai Montenegron prinsessa Ljubican (1864–1890), joka oli Montenegron ruhtinas Nikola I Petrović-Njegošin ja prinsessa Milena Petrović-Njegošin vanhin lapsi. Hän sai uuden nimen Zorka Karađorđević, avioiduttuaan 1. elokuuta 1883. 
Heille syntyi seitsemässä vuodessa viisi lasta. Zorka menehtyi 16. maaliskuuta 1890 viimeiseen synnytykseen 25-vuotiaana, jossa myös lapsi kuoli.
The Pogues

The Pogues oli brittiläinen punkvaikutteinen folk rock -yhtye, joka oli erityisen suosittu 1980- ja 1990-luvuilla. Sen perustivat Shane MacGowan (laulu), James Fearnley (haitari) ja Spider Stacy (tinapilli) vuonna 1982. Laulujen kantaaottavat poliittiset teemat saivat sen muistuttamaan myös The Clashia. Soitinvalikoima toi tyypillistä irlantilaista kansanmusiikin tunnelmaa. Myöhemmin yhtyeeseen tuli lisää jäseniä ja enemmän sähköisiä soittimia. Yhtyeen suurin hitti on joululaulu ”Fairytale of New York” vuodelta 1987. 
Ura.
Vuonna 1982 perustettu Pogues tunnettiin alun perin nimellä Pogue Mahone, anglisointi irlantilaisesta lauseesta póg mo thóin, joka tarkoittaa ”suutele persettäni”. Yhtye yhdisti musiikissaan punk-vaikutteita perinteiseen irlantilaiseen kansanmusiikkiin. 
Etenkin sen laulusolisti Shane MacGowan saavutti kansainvälistä mainetta yhtyeen viiden ensimmäisen studioalbumin pääasiallisena lauluntekijänä ja laulajana, mukaan lukien kriitikoiden ylistämä ja kaupallisesti menestynyt "If I Should Fall from Grace with God" (1988) jota pidetään irlantilaisen kansanmusiikin suurena klassikkoalbumina. 
Yhdessä yhtyetoverinsa Jem Finerin kanssa McGowan kirjoitti jouluhitin ”Fairytale of New York” (1987), jonka The Pogues levytti MacGowanin ja Kirsty MacCollin laulamana duettona. Kappale on ollut suosittu joululaulu Isossa-Britanniassa ja Irlannissa, ja se saavutti vuonna 2022 viisinkertaisen platinan myynnin Isossa-Britanniassa. 
Muita tunnettuja Pogues-kappaleita, jotka MacGowan kirjoitti. ovat ”A Pair of Brown Eyes”, ”Dark Streets of London”, ”Sally MacLennane”, ”A Rainy Night in Soho”, ”The Body of an American”, ”The Broad Majestic Shannon”, ”The Sick Bed of Cúchulainn”ja ”Summer in Siam”.
Vuoden 1991 Japanin kiertueen aikana Shane MacGowan erotettiin Poguesista hänen huume- ja alkoholiriippuvuutensa vuoksi. McGowanin korvasi väliaikaisesti The Clash -yhtyeen laulaja Joe Strummer. Shane MacGowan siirtyi soolouralle. McGowanin erottamisen jälkeen Pogues levytti vielä kaksi albumia, "Waiting for Herb" (1993) ja "Pogue Mahone" (1996), muttei saavuttanut enää suosiota. Levyillä lauloi Spider Stacy. Vuonna 2001 MacGowan palasi Poguesiin reunion-keikoille; hän pysyi yhtyeessä sen hajoamiseen asti vuoteen 2014. Vuosien heikentyneen terveyden jälkeen Shane MacGowan kuoli keuhkokuumeeseen kotonaan Dublinissa marraskuussa 2023 65-vuotiaana.
Pogues on esiintynyt jälleen vuodesta 2024 alkaen vierailevien laulusolistien kanssa.
Jäsenet.
Nykyiset jäsenet
Entiset jäsenet
Joe Donoghue

Joseph F. "Joe" Donoghue (11. helmikuuta 1871 Newburgh, New York, Yhdysvallat – 1921) oli yhdysvaltalainen pikaluistelija.
Donoghue aloitti luistelijanuransa Hudson-joen jäällä. Hän osallistui kautta aikain ensimmäisenä amerikkalaisina tuolloin vielä epävirallisiin MM-kisoihin 1889 Amsterdamissa, missä hän voitti kahden mailin kilpailussa kaikki muut matkat voittaneen venäläisen Aleksandr Panšinin seitsemällä sekunnilla uudella maailmanennätysajalla 6.24,0, ja esti näin venäläistä voittamasta kautta aikain ensimmäistä maailmanmestaruutta, koska noihin aikoihin vaadittiin maailmanmestaruuteen voitto kaikilta matkoilta
Vuonna 1891 Donoghue voitti pikaluistelussa Alankomaiden mestaruuden ylivoimaisesti ja jatkoi ylivoimaansa kolme viikkoa myöhemmin Amsterdamin MM-kisoissa, missä hänestä tuli kautta aikain ensimmäinen pikaluistelun maailmanmestari voitettuaan kaikki kilpailumatkat.
Vuosina 1891 ja 1892 Donoghue voitti Yhdysvaltain mestaruudet ja 1892 myös Kanadan mestaruuden. Hän jatkoi uraansa vielä ammattilaisena.
Lordi Killanin

Michael Morris, kolmas paroni Killanin (usein käytetty nimi Lordi Killanin), (30. heinäkuuta 1914 Lontoo – 25. huhtikuuta 1999 Dublin) oli irlantilainen journalisti ja Kansainvälisen olympiakomitean kuudes puheenjohtaja. Killanin seurasi amerikkalaista Avery Brundagea Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajana. 
Killanin syntyi Lontoossa. Hän kävi koulunsa kuulussa Eton Collegessa ja Sorbonnen yliopistossa Pariisissa. 1930-luvulla Killaninista tuli journalisti. Hän toimi Kiinan-Japanin sodassa vuonna 1938 sotajournalistina, siirtyi vapaaehtoisena Brittien kuninkaallisiin kiväärijoukkoihin, osallistui Normandian maihinnousuun majurina ja sai MBE-arvon.
Vuonna 1950 Killaninista tuli Irlannin olympiakomitean puheenjohtaja. Hänestä tuli Kansainvälisen olympiakomitean varapuheenjohtaja vuonna 1968 ja puheenjohtaja vuonna 1972. Hänestä tuli puheenjohtaja kesken Münchenin kesäolympialaisia, pari päivää ennen Münchenin verilöylyä. 
Puheenjohtajakautensa aikana Killaninilla oli elämänsä suurin työkokemus, joka oli USA:n boikotti vuoden 1980 kesäolympialaisissa. 
Killanin erosi Kansainvälisestä olympiakomiteasta Moskovan kisojen jälkeen vuonna 1980. Killanin tilalle Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajaksi valittiin espanjalainen Juan Antonio Samaranch.
Killanin oli erittäin suosittu Irlannissa, häntä pyydettiin jopa maan presidentiksi. Hän kuoli Dublinin-kodissaan 84-vuotiaana, ja hänet on haudattu Galwayhin.
Jormua

Jormua on Kajaaniin kuuluva kylä Oulujärven itärannalla Pohjajoen laskukohdassa seitsemän kilometriä pitkän Jormuanlahden rantamaisemissa. Kylällä on läpimittaa noin 15 kilometriä. Se jakaantuu kolmeen pääosaan, jotka ovat lahden pohjoispuolinen Saviniemi, länsipuoliset Hannusranta ja Torvelan seutu sekä Pohjajoki. 
Maarekisterin mukaan Jormuaan kuuluvat myös eteläisempi Kuluntalahden kaupunginosa ja läntinen Salmijärvi. Jormuan pohjoisena naapurina on Paltamoon kuuluva Kontiomäki, lännessä Paltaniemi, idässä Sotkamon Pohjavaara. Etelässä vastassa ovat
Kajaanin lähitaajamat. Kylän asukasluku on noin 750 ja kesäasutusta on varsin runsaasti. Suurin osa asuinrakennuksista on osuuskunnallisen kunnallistekniikan piirissä. 
Historiaa.
Jormuan asutus on Kainuun varhaisimpia edullisen sijainnin takia. Jo 1570-luvun veroluetteloissa Jormuanlahdella esiintyi viisi sukua: Loikkanen, Miettunen, Pekastinen, Sorjonen ja Tuppurainen. Rappasotanakin tunnettu Pitkä viha (1570-1595) jätti jälkensä seudun kaskiviljelytyyppiseen uudisasutukseen. Kuitenkin 1620-luvulla Jormuanlahden ja Kuluntalahden alueella tavataan 14 veronmaksajaa.
Sukunimet Häikiä ja Toppinen jäivät eloon paikannimissä Häikiönmäki ja Toppila.
Tilojen nimet ovat vuosisatojen saatossa muuttuneet. Seuraavassa esimerkkinä neljä 1650-luvulla
mainittua isäntää sekä tilan nimen muutos nykypäivään mennessä. Tilan myöhempi nimi jälkimmäisenä.
Pekka Sivonen (Jormuanniemi-Torvela-Leinola), Juho Virkkunen (Jormuanniemi-Virkkula-Jormua), 
Matti Milla (Salmijärvi-Hurskala-Juntula, Piipponen), Olavi Toppinen (Salmijärvi-Toppila)
Jormua kuului Paltamon emäseurakuntaan aina vuoteen 1879 asti, jolloin siitä tuli osa Kajaanin maalaiskuntaa. Kirkonkirjoissa tämä näkyy jormualaisille muuttona Paltamosta, vaikka vain kunnan rajat muuttuivat. Maalaiskunnan lakattua vuonna 1977 Jormuasta tuli osa Kajaanin kaupunkia.
Jormua nykyaikana.
Kylällä toimii kuusiluokkainen, kolmiopettajainen alakoulu, jossa on muun muassa pienimuotoinen tieteellinen kirjasto. Paikallinen jalkapalloseura FC Tarmo pyörittää kylällä tanssilavaa. Kesäaikaan on valtatien 5 varrella kioskitoimintaa. Jormuan asema on lakkautettu, mutta toisinaan entisen aseman luona pysähtyy museojunia. Asemarakennus on purettu ja rakennettu toisaalle yksityiskäyttöön. Hiihdon erikoisseura Jormuan Kiri on siirtänyt toimintansa pääosin Kainuun Hiihtoseuraan.
Elinkeinotoiminta on pienviljelyksen vähentyessä ja liikenteen lisääntyessä hiipunut, mutta se ei ole vaikuttanut väkilukuun, koska Kajaanista on kylälle muuttoliikettä. Aiemmin kylällä on toiminut talkkilouhos. Leveäraiteinen tukkien siirtorata on kulkenut ylempää Kuhmon reitiltä Nuasjärven Kuluntalahdelta Kuluntajärven reunaa myöten Oulujärveen Jormuan kohdalla ohi Kajaanin koskien.
Cooksonia

Cooksonia oli haarusanikkaisia hieman muistuttava varhainen maakasvi siluurikauden puolivälissä 425 miljoonaa vuotta sitten. "Cooksonia" oli muutaman senttimetrin korkuinen haaroittuva varsi, jossa ei ollut lehtiä ja kukkia. Kasvilla oli heikot juuret tai ei juuria lainkaan, juurifossiileja ei ole löydetty.
Muutenkaan monet fossiilit eivät ole täydellisiä. "Cooksonia"a on löydetty Siperiasta Länsi-Yhdysvaltoihin ja Brasiliaan, eniten Euramerikasta, ja lajinäytteet Isosta-Britanniasta. "Cooksonia"a pidetään yhtenä ensimmäisistä putkilokasveista, mutta jäkälää ja sammalta muistuttavia maakasveja arvellaan olleen jo ordovikikaudella tai jo 700 miljoonaa vuotta sitten. "Cooksonia"n sukulaisuussuhteet nykyään eläviin kasveihin ovat epäselviä; arvellaan, että "Cooksonia" olisi "Rhyniophyta"n ja liekojen lähisukulainen.
Lajeja.
"C. pertoni", "C. hemisphaerica", "C. cambrensis", "C. caledonica" ja "C. paranensis" ovat tunnistetut "Cooksonia"-lajit.
Concord

Concord on New Hampshiren osavaltion pääkaupunki Yhdysvalloissa. Vuonna 2010 kaupungissa oli 42 695 asukasta. Se sijaitsee ikimuistoisella intiaanien asuinpaikalla Merrimack-joen rannalla. Kaupunki on perustettu vuonna 1727. Siitä tuli osavaltion pääkaupunki 1808 keskeisen sijaintinsa ansiosta.
Kaupungissa on planetaario ja vuonna 1973 perustettu lakioppilaitos, joka oli aiemmin nimetty 1850-luvun Yhdysvaltain presidentin Franklin Piercen mukaan mutta on vuodesta 2010 toiminut New Hampshiren yliopiston oikeustieteellisenä tiedekuntana nimellä "University of New Hampshire School of Law".
Jaap Eden

Jacob Johan "Jaap" Eden (19. lokakuuta 1873 – 2. helmikuuta 1925) oli alankomaalainen ratapyöräilijä ja pikaluistelija.
Aikana jolloin Eden luisteli vaadittiin MM-kisoissa maailmanmestaruuteen neljästä kilpailumatkasta kolmen voitto. Eden voitti maailmanmestaruuden kolmesti: 1893 Amsterdamissa, 1895 Hamarissa ja 1896 Pietarissa.
Amsterdamin MM-kisoissa 1893 Eden voitti 500 metrin kilpailun ajalla 51,2, 1 500 metrin kilpailun ajalla 2.48,2 sekä 5 000 metrin kilpailun ajalla 9.59,0. Seuraavana vuonna Tukohlman MM-kisoissa hän oli nopein 10 000 metrillä loppuajalla 19.12,4. Hamarin EM-kisoissa 1894 hän oli nopein 5 000 metrillä ajalla 8.37,6. Hamarin MM-kisoissa 1895 hän voitti 1 500 metrin kilpailun ajalla 2.25,4, 5 000 metriä ajalla 8.41,0 ja 10 000 metriä ajalla 17.56,0. Seuraavana vuonna Pietarin MM-kisoissa Eden voitti jokaisen matkan. 500 metrillä hänen voittoaikansa oli 50,2, 1 500 metrillä 2.36,2, 5 000 metrillä 9.03,2 ja 10 000 metrillä 18.52,4.
Eden luisteli vuonna 1893 1 500 metrin ensimmäisen maailmanennätyksen 2.35,0. Peder Østlund rikkoi sen jo samana vuonna, kun hän luisteli ajan 2.32,6. Eden sai ennätyksen takaisin omiin nimiinsä vuonna 1895, kun hän luisteli ajan 2.25,4. Aika rikkoi Østlundin ennätyksen 3,4 sekunnilla. Østlund sai jälleen rikottua ennätyksen kolme vuotta myöhemmin vuonna 1898. Vuonna 1894 Eden luisteli 5 000 metriä ensimmäistä kertaa alle yhdeksän minuutin, aikaan 8.37,6. Ennätys säilyi voimassa 17 vuotta ennen kuin Nikolai Strunnikov rikkoi sen vuonna 1911. Eden teki 1894 10 000 metrillä uuden maailmanennätyksen 19.12,4. Hän paransi ennätystä seuraavana vuonna, kun hän luisteli myös ensimmäisenä ihmisenä 10 000 metriä alle 18 minuutin helmikuussa 1895 aikaan 17.56,0. Edellisessä parissa Peter Sinnerud ja Karenius Larsen-Stai olivat luistelleet ensimmäistä kertaa alle 19 minuutin aikaan 18.50,0. Ennätys pysyi voimassa viisi vuotta, kunnes Østlund rikkoi sen vuonna 1900.
Ratapyöräilyssä Eden voitti maailmanmestaruuden vuonna 1894 10 mailin kilpailussa ja 1895 eräajossa.
Jack McCulloch

John K. "Jack" McCulloch (15. elokuuta 1872 – 1918) oli kanadalainen monipuolinen urheilija, joka parhaiten menestyi pikaluistelussa.
Vuonna 1897 pikaluistelun maailmanmestaruuskilpailut pidettiin Montrealissa ja tuolloin McCulloch voitti ensimmäisenä ja toistaiseksi ainoana kanadalaisena miehenä yleisluistelijoiden maailmanmestaruuden. Kisoissa McCulloch sijoittui 500 metrillä toiseksi norjalaisen Alfred Næssin takana, voitti 5 000 metriä ja luisteli 1 500 metrillä saman ajan Næssin kanssa. McCulloch voitti matkan uusinnan ajalla 2.40,8. 10 000 metriä McCulloch voitti selvällä erolla seuraaviin ajalla 20.02,4. 5 000 metrin luistelu sittemmin hylättiin, koska matka oli ollut kierroksen liian lyhyt. McCulloch voitti kuitenkin myös seuraavana päivänä järjestetyn uusintakilpailun ajalla 9.25,4. Vuosina 1893 ja 1897 McCulloch voitti Kanadan mestaruuden ja vuonna 1896 Yhdysvaltain mestaruuden. 
Luistelu-uransa ohella McCulloch pelasi jääkiekkoa Winnipeg Victorias -joukkueessa ja harrasti lisäksi pyöräilyä ja soutua.
AtheOS

AtheOS oli ilmainen Unix-tyylinen käyttöjärjestelmä x86-pohjaisille tietokoneille. AtheOS:ia kutsuttiin aluksi nimellä AltOS, joka oli tarkoitettu olemaan AmigaOS-klooni, mutta myöhemmin suunnitelmat hylättiin. AtheOS:in kehitys on lopetettu, mutta siitä on syntynyt uusia projekteja, kuten esimerkiksi siihen perustuva Syllable.
Historia.
Käyttöjärjestelmää kehittänyt Kurt Skauen sai insipiraatiota ja ideoita muun muassa BeOS:stä ja AmigaOS:stä. Käyttöjärjestelmän kehitys alkoi vuonna 1996 ja päättyi vuonna 2002, jolloin projektista forkattiin Syllable.
AtheOS esiteltiin Usenetissä maaliskuussa 2000. Vaikka se on lisensoitu avoimen lähdekoodin ohjelmistoksi, Skauen ei hyväksy koodilahjoituksia kuten monet muut. Hän lopetti sen kehittämisen ja nyt projektia pidetään kuolleena. Vapaan lähdekoodin lisenssi GNU GPL on kuitenkin mahdollistanut AtheOS:iin perustuvan Syllablen kehittämisen aloittamisen.
Skauen käänsi KHTML:n AtheOSille mahdollistaakseen ABrowsen tekemisen.
AtheOS:n kotisivut pyörivät AtheOSille käännetyn Apache HTTP Serverin päällä.
Jänhijoki

Jänhijoki on Jokioisten kunnan kylä. Se sijaitsee valtatien 2 läheisyydessä noin seitsemän kilometriä pohjoiseen Jokioisten kuntakeskuksesta, samannimisen joen pohjoisrannalla. Lähimmät muut kylät ovat Minkiön asema, joka kuuluu Kiipun kylään, Rehtijärvi joen eteläpuolella sekä Jänhijoen sisarkylä Latovainio. Jänhijoen kylien asukasluku oli vuoden 2000 tilastotietojen mukaan 1 057. Kuumassa, joka on Jänhijoen kylän osa, sijaitsee yksi Jokioisten kouluista, Kuuman koulu. Jänhijoella on sijainnut myös Jänhijoen kansakoulu ja Terävän kansakoulu, jotka molemmat on lakkautettu jo vuosikymmeniä sitten.
Alueella on ollut asutusta jo tuhansia vuosia sitten. Kirjallisissa lähteissä Jänhijoen kylä mainitaan jo 1500-luvun alussa.
Ken Morrow

Kenneth ”Ken” Morrow (s. 17. lokakuuta 1956 Flint, Michigan) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Morrow aloitti jääkiekkouransa Bowling Greenin yliopiston joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1975–1979. Vuonna 1978 hän osallistui jääkiekon MM-kilpailuihin Yhdysvaltojen maajoukkueessa. Hänet nimitettiin myös 1980 talviolympialaisiin osallistuneeseen joukkueeseen, joka voitti sensaatiomaisesti olympiakullan. Olympiaturnauksen jälkeen hän siirtyi heti NHL:ään New York Islandersiin. Kausi päättyi Stanley Cupin voittoon ja Morrowista tuli ensimmäinen pelaaja, joka voitti samana vuonna olympiakultaa sekä Stanley Cupin. Morrow pelasi Islandersissa aina vuoteen 1990 saakka, jona aikana hän saavutti Stanley Cupin voiton yhteensä neljä kertaa. Hän joutui lopettamaan pelaajauransa polvivammojen vuoksi samana vuonna.
Urheilu-uransa jälkeen Morrow toimi valmentajana IHL-liigassa, kunnes kaudella 1991–1992 palasi Islandersiin apuvalmentajaksi. Myöhemmin hän siirtyi joukkueen pelaajatarkkailun johtajaksi. Hänet on nimitetty Yhdysvaltojen Hockey Hall of Fameen vuonna 1995.
Linssiheijastus

Linssiheijastus on valo- ja videokuvauksessa esiintyvä ilmiö, joka ilmenee kuvassa peräkkäisinä, erivärisinä renkaina tai käytettävän objektiivin himmentimen aukon muotoisina monikulmioina. Ilmiö johtuu usein lasilinssin huonolaatuisesta pinnoitteesta, johon osuessaan osa valosta taittuu epäsuorasti eteenpäin seuraavalle linssille, mikä aiheuttaa vääristymän.
Linssiheijastuksia voi vähentää välttämällä kirkkaita valonlähteitä kuva-alalla ja käyttämällä vastavalosuojaa tai varjostamalla objektiivia kädellä.
Tahallinen efekti.
Linssiheijastus lisätään joskus keinotekoisesti valmistettuihin tai muokattuihin kuviin lisäämään "todellisuuden illuusion": esimerkiksi monissa avaruuteen sijoittuvissa elokuvissa ohikiitävän avaruusaluksen liikkuessa "kameran" ohi, läheisen tähden valo aiheuttaa "linssiheijastuksen" tuoden lisää realistisuutta kohtaukseen.
Hollywood-elokuvissa linssiheijastuksia vältettiin aina 1960-luvulle asti kehittämällä linsseihin yhä tehokkaampia pinnoitteita. Sitten uuden sukupolven elokuvantekijät kuten elokuvaaja Conrad L. Hall alkoivat käyttää linssiheijastusta dokumentaarisen ja aidon vaikutelman aikaansaamiseksi, eräänlaisena todisteena siitä että elokuva on kuvattu aidossa ympäristössä eikä tarkoin kontrolloidussa elokuvastudiovalossa. Samaan aikaan myös valokuvauksessa tapahtui samanlainen muutos, ja linssiheijastusta alettiin suosia myös lehti-, muoti- ja mainosvalokuvauksessa.
Curling talviolympialaisissa 2002

Curling vuoden 2002 talviolympialaisissa pelattiin 11. helmikuuta ja 18. helmikuuta välisenä aikana Ogdenissa, Utahissa.
Miehet.
Alkuerät.
Tähdellä (*) merkityissä peleissä pelattiin yhdestoista pää.
Naiset.
Alkuerät.
Iso-Britannia — Saksa (9-5) ja Iso-Britannia — Ruotsi (6-4) pelattiin varsinaisten alkuerien jälkeen tasatilanteen ratkaisemiseksi. Kahdella tähdellä merkityssä Sveitsi — Venäjä -pelissä pelattiin kaksitoista päätä.
Aate Laukkanen

Aate Laukkanen (s.1952) on punkaharjulainen pontikkatehtailija.
Laukkanen valmistaa Piojärven kylässä salaisen reseptin mukaan käytettyä ja tiputettua "Kiteen Kirkasta" sekä Primalcon raaka-aineista valmistettavia "Karjalan Kirkasta" ja "Lapin Lumoa". Kiteen Kirkas valmistetaan perinteisen tavan mukaan rukiista tislaamalla ilman sokeria. Hän on kohdannut myös vastoinkäymisiä, sillä erään kerran pontikkapannu räjähti varaventtiilin mentyä epäkuntoon ja Laukkanen sai vakavia palovammoja joka puolelle kehoaan.
Alko on keskittämässä tuotantoa suuremmille tuottajille ja Laukkasen yrityksen tilanne on hankaloitunut. Laukkanen pyrki vuosien ajan järjestämään etanolitehdasta Punkaharjun Väärämäkeen tai muualle Savonlinnan alueelle. Hanke kaatui kuitenkin ELY-keskuksen vastustukseen, myös Savonlinnan kaupunginjohtaja vastusti hanketta. Myöhemmin Laukkanen perusti Suomen Bioetanoli Oy nimisen yrityksen, joka tulee olemaan bioetanolitehdas Kouvolan entisen Myllykosken paperitehtaan tiloissa. Tehtaan toiminnan on määrä käynnistyä vuonna 2017.
Tammikuussa 2015 Laukkanen kertoi etsivänsä pontikkatehtaalleen jatkajaa eläkkeelle jäämisen vuoksi, mutta jatkavansa työtä Suomen Bioetanoli Oy:n parissa.
Stand and Sing of Zambia, Proud and Free

Stand and Sing of Zambia, Proud and Free (”Nouse ja laula Sambiasta, ylpeänä ja vapaana”) tai bembaksi ”Lumbanyeni Zambia” on Sambian kansallislaulu. Laulun sävel on eteläafrikkalaisen, xhosa-heimoon kuuluneen pastori Enoch Sontongan vuonna 1897 laatimasta virrestä ”Nkosi Sikelel' iAfrika” (”Jumala siunatkoon Afrikkaa”), joka on suosittu vapauslaulu kautta mustan Afrikan. Sontongan sävellys on nykyään kansallislaulu myös Tansaniassa, samoin se muodostaa osan Etelä-Afrikan kansallislaulusta. Vuonna 2005 Sambian naisasialiikkeen jäsenet ehdottivat, että laulun sanoissa esiintyvä kohta ”free men” () muutettaisiin sukupuolineutraalimmaksi, mutta muutosehdotus hylättiin perinteisen näkemyksen mukaan kyseisen kohdan sisältävän myös naisten vaikutuksen. 
Englantilaiset sanat
Stand and sing of Zambia, proud and free,
Land of work and joy in unity,
Victors in the struggle for the right,
We have won freedom's fight.
All one, strong and free.
Africa is our own motherland,
Fashion'd with and blessed by God's good hand,
Let us all her people join as one,
Brothers under the sun.
All one, strong and free.
One land and one nation is our cry,
Dignity and peace 'neath Zambia's sky,
Like our noble eagle in its flight,
Zambia, praise to thee.
All one, strong and free.
Kuoro (vain kolmannen säkeistön jälkeen)
Praise be to God.
Praise be, praise be, praise be,
Bless our great nation,
Zambia, Zambia, Zambia.
Free men we stand
Under the flag of our land.
Zambia, praise to thee!
All one, strong and free.
Bembankieliset sanat
Lumbanyeni Zambia, no kwanga,
Ne cilumba twange tuumfwane,
Mpalume sha bulwi twa cine,
Twaliilubula.
Twikatane bonse.
Bonse tuli bana ba Africa,
Uwasenaminwa na Lesa,
Nomba bonse twendele pamo,
Twaliilubula.
Twikatane bonse.
Fwe lukuta lwa Zambia lonse,
Twikatane tubyo mutende,
Pamo nga lubambe mu mulu,
Lumbanyeni Zambia.
Twikatane bonse.
Kuoro (vain kolmannen säkeistön jälkeen)
Lumbanyeni,
Lesa, Lesa, wesu,
Apale calo,
Zambia, Zambia, Zambia.
Fwe bantungwa
Mu luunga lwa calo.
Lumbanyeni Zambia.
Twikatane bonse.
Tallit

Tallit () on suorakaiteenmuotoinen vaate, jonka juutalainen mies laittaa harteilleen aamurukouksen ajaksi. Sen käyttö perustuu Tooran käskyihin. 
Vuosisatojen ajan tallitin tzitzit-tupsuista () puuttui sinipunainen lanka, koska väriä tuottaneen kotiloeläimen uskottiin kuolleen sukupuuttoon tai oltiin epävarmoja mikä kotilolaji olisi se oikea. Nykyään tupsuja on taas alettu valmistaa "techelet"-värin kanssa. Tupsu koostuu neljästä pitkästä langasta, jotka solmitaan tallitin kulmiin. Solmuryhmät (ks. kuva) vaihtelevat ashkenaasi- ja sefarditraditioissa. Viimeisen solmun loppuun jää roikkumaan kahdeksasta langasta koostuva tupsu. 
Muissa juutalaisen suuntauksissa kuin ortodoksijuutalaisuudessa myös naiset käyttävät tallitia.
Oikealla olevassa kuvassa on miehen yllä "tallit gadol" eli suuri tallit. Uskova juutalaismies pitää paitansa alla myös "tallit katania" eli pientä tallitia. Se on ohuempaa kangasta kuin suuri tallit ja myös sen kulmissa on tzitzit-tupsut.
Aarno Arvela

Aarno Jorma Arvela (26. maaliskuuta 1946 Helsinki – 21. syyskuuta 2011 Espoo) oli suomalainen asianajaja.
Elämäkerta.
Arvela valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1974, ja ura henkirikosten tekijöiden lakimiehenä pääsi vauhtiin, kun oppi-isä Martti Pöyhönen kuoli yllättäen ja Arvela löydettiin puolustajaksi. Arvelalla oli oma lakiasiaintoimisto Helsingissä vuosina 1974–1977. Hänet hyväksyttiin Suomen Asianajajaliiton jäseneksi vuonna 1977, ja sen jälkeen hän oli osakkaana Arvela &amp; Perovuo Ky:ssä ja vuodesta 2002 alkaen Asianajotoimisto Aarno Arvela Ky:ssä Espoossa.
Arvela hoiti monia luottamustehtäviä Suomen Asianajajaliitossa vuodesta 1980 alkaen. Hän toimi silloisen kurinpitolautakunnan jäsenenä vuodesta 1995 alkaen ja valvontalautakunnan puheenjohtajana vuodet 2004–2010. Hänellä oli merkittävä osuus asianajajien tapaohjeiden uudistamisessa. Arvela opetti pitkään asianajo-oikeutta Helsingin yliopistossa, ja hän oli arvostettu kouluttaja, jota kuulivat niin poliisit, syyttäjät kuin tuomaritkin.
Arvela edusti Suomen Asianajajaliittoa useissa työryhmissä. Hän oli 1990-luvun alussa jäsenenä oikeusministeriön toimikunnassa, joka valmisteli säännökset uudistetusta rikosprosessista.
Arvela vihittiin Helsingin yliopistossa oikeustieteen kunniatohtoriksi toukokuussa 2010 ansioistaan alan eettisen keskustelun ylläpitäjänä ja kehittäjänä. Hän kuului vapaamuurareihin.
Arvela puolusti muun muassa entistä pääministeri Anneli Jäätteenmäkeä niin sanotussa Irak-oikeudenkäynnissä, edusti valtiota Alpo Rusin aiheettomassa vakoilujutussa, puolusti HIV:n tartuttamisesta syytettyä Steven Thomasia, edusti Steen Christenseniä poliisien ampumisjutussa
sekä Marko Purasta, jota syytettiin 91-vuotiaan sysmäläisen Lauri Stålhammarin surmasta 12 vuotta teon jälkeen. Hän avusti yhtä syytettyä Kampin autopommijutussa.
Arvela oli naimisissa VTM Liisa Marjatta Pikkola-Arvelan kanssa. Heillä oli kaksi lasta. Aarno Arvelan harrastuksiin kuului Irlanti, josta hän kiinnostui James Joycen ja Samuel Beckettin kirjojen kautta.
Aarno Arvela menehtyi vaikeaan sairauteen 21. syyskuuta 2011.
Guy Ritchie

Guy Stuart Ritchie (s. 10. syyskuuta 1968 Hatfield, Hertfordshire, Englanti) on englantilainen elokuvaohjaaja. Hänen elokuvilleen ominaista on piikikäs dialogi, epätavallinen rakenne ja värikkäät hahmot. Hän aloitti uransa Lontoon alamaailmaan sijoittuvilla rikoselokuvilla, minkä jälkeen hänen tuotantonsa on ollut monipuolista.
Ura.
Ritchie lopetti koulunkäynnin 16-vuotiaana lukihäiriönsä takia, mutta tarinoista kiinnostuneena hän aloitti työn elokuvataiteen parissa. Hän ohjasi lyhytelokuvan "The Hard Case" vuonna 1995. Se oli omintakeinen, pienen budjetin rikoselokuva, jonka saaman suosion myötä Matthew Vaughn päätti tuottaa Ritchien kokopitkän elokuvan. Vuonna 1998 ilmestyi rikoskomedia "Puuta, heinää ja muutama vesiperä", joka palkittiin Bafta-palkinnolla. Sitä seurasi samantyylinen "Snatch – hävyttömät" vuonna 2000. Elokuvat menestyivät kaupallisesti ja aloittivat Ritchien pitkäkestoisen yhteistyön näyttelijä Jason Stathamin kanssa.
Ritchien seuraavat elokuvat, "Haaksirikkoutuneet" (2002), "Revolver" (2005) ja "RocknRolla" (2008), saivat vaimean vastaanoton. Vuoden 2009 "Sherlock Holmes" sen sijaan oli lippukassamenestys. Se sai jatko-osan "" muutama vuosi myöhemmin.
Sittemmin Ritchie on ohjannut muun muassa Disneyn vuoden 1992 Aladdiniin perustuvan näytellyn elokuvamusikaalin, jonka pääosia esittivät Mena Massoud, Naomi Scott ja Will Smith. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2019.
Yksityiselämä.
Richie oli naimisissa yhdysvaltalaisen poplaulajan Madonnan kanssa 2000–2008. Suhteensa aikana he saivat pojan ja myös adoptoivat lapsen. He tekivät lisäksi yhteistyötä urillaan.
Heinäkuussa 2015 Ritchie avioitui usean vuoden seurustelun jälkeen mallikaunotar Jacqui Ainsleyn kanssa. Heillä on kolme yhteistä lasta.
Ladonia

Ladonia on mikrovaltio Etelä-Ruotsissa Skånessa. Valtion perusti taiteilija Lars Vilks vastalauseena hänen ja paikallisviranomaisten kiistoissa kivistä ja puusta tehdyistä kolmesta taideteoksesta. Suomen suojelupoliisin suojeluksessa ja nimellä "Lauri Vilkas" esiintyen Vilks rakensi kesällä 2010 Iissä kesällä pidettyyn Art Ii -biennaaliin laudasta teoksen, joka kuuluu käsitetaiteen piiriin ja kuuluu Ladonia-projektiin. Vilksin suojelu ei perustunut valtioprojektiin vaan siihen, että häntä oli uhkailtu Muhammed-pilakuvien takia.
Vilks rakensi Vuonna 1980 taideteokset "Nimis" ja "Arx", jotka sijaitsevat hankalan taipaleen päässä luonnonsuojelualueella. Paikallisviranomaiset totesivat Vilksin teosten olevan rakennuksia, ja ne määrättiin tuhottaviksi. Vilksin tappioon päättyneen pitkän oikeustaistelun seurauksena Vilks julisti alueen vuonna 1996 Ladonia-nimiseksi itsenäiseksi valtioksi. Kuningatar on Carolyn, presidentti on Christopher Matheoss ja varapuheenjohtaja on everstiluutnantti Hänen Maineikas korkeutensa Osborne Wrigley-Pimley-McKerr III, kreivi Wrigley Hale.
Ladonia julisti 2003 sodan Yhdysvaltoja, Ruotsia ja San Marinoa vastaan. Mikään maa ei ole tunnustanut Ladonian itsenäisyyttä. Ladonia on ilmoittanut virallisessa sanomalehdessään, että se aikoo valloittaa Euroopan.