tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Qutub Minar

Qutub Minar on tiilistä tehty minareetti Intian Delhissä. Se on maailman korkein tiiliminareetti ja Unesco lisäsi minareetin ja sitä ympäröivän rakennusryhmän maailmanperintöluetteloon vuonna 1993.
Minareetti on 73 metriä korkea ja sen huipulle vie 399 askelmaa. Alaosan halkaisija on 15 metriä. Se on rakennettu vuonna 1193 ja se on yksi Intian islamilaisen arkkitehtuurin hienoimmista taidonnäytteistä.
Kohde avataan yleensä auringon noustessa ja suljetaan auringon laskiessa.
Qutb Minarin moskeijat, minareetit ja muut rakennukset rakennuttivat islamilaiset hallitsijat, jotka vakiinnuttivat asemansa Intian niemimaalla 1100-luvulla. New Delhin etelälaidalla sijaitseva kompleksi kuvaa uusien hallitsijoiden pyrkimystä muuttaa Intia islamilaiseksi valtioksi ottamalla käyttöön erottuvia rakennustyyppejä ja -muotoja.
Qutbin moskeija noudattaa islamilaisen arkkitehtuurin klassista mallia, joka tuotiin Intiaan Länsi-Aasiasta. Moskeija muodosti suuren suorakaiteen muotoisen sisäpihan, jota ympäröivät pylväskäytävät. Se sisälsi temppelielementtejä, kuten hindu- ja jain-temppeleille ominaisia veistettyjä pylväitä ja verhoilua. Seuraavat hallitsijat, Qutb al-Din Aibak ja Iltutmiš jatkoivat rakennusten kehittämistä. He ammensivat inspiraationsa Ghuridien kotiseudultaan. Sisäpihan rautapylväs lisää moskeijan intialaista estetiikkaa.
1200-luvulla rakennettu Iltutmišin neliönmuotoinen hauta moskeija-alueen luoteisosassa merkitsee kuninkaallisten hautojen rakentamisperinteen alkua. Sitä jatkettiin Intiassa mogulien valtakaudelle. asti. Hautakammio on runsaasti koristeltu saraseeniperinteeseen liittyvillä kaiverruksilla sekä geometrisilla ja arabeskeilla kuvioilla. Sultttaani Allaudin Khiljin vuosina 1296–1311 tekemät laajennukset korostavat monarkin valtaa. Lyhyen hallituskautensa aikana sulttaaani lisäsi Qutb Minarin eteläpuolelle massiivisen seremoniaportin (Alai Darwaza) ja madrasan eli uskonnollisen oppilaitoksen. Keskeneräiseksi jääneen Alai Minarin, jonka oli tarkoitus olla kaksi kertaa Qutb Minarin kokoinen, ensimmäinen kerros on 25 metriä korkea.
Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko

Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko (engl. "The Church of Jesus Christ Restored 1830") on pieni myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Sen päämaja sijaitsee Tarkiossa, Missourissa. Yhteisö erosi Kristuksen yhteisöstä 1980-luvun puolivälissä protestina yhteisön uusille teologisille linjauksille. Uuden yhteisön johtajana toimi seitsenkymmen Nolan W. Glauner.
Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko katsoo olevansa Joseph Smithin 6. huhtikuuta 1830 perustaman Kristuksen kirkon laillinen seuraaja. Kirkko tunnustaa Kristuksen yhteisön neljä ensimmäistä johtajaa eli profeetta-presidenttiä. Sen mukaan yhteisön viidennestä johtajasta Wallace B. Smithistä tuli kuitenkin "langennut profeetta", kun hän hyväksyi pappeuden virkojen avaamisen naisille. Samoin Smith lankesi pois Jumalan tahdosta rakennuttamalla kirkolle uuden temppelin Independenceen, Missouriin, sen sijaan että olisi pyrkinyt rakentamaan sinne "Siionin kaupungin".
Kirkon käsityksen mukaan sen johtaja Nolan W. Glauner on profeetta, joka saa ilmoituksia Jumalalta. Hänen ilmoituksiaan on myös koottu kirjaksi.
Kirkko rekisteröityi virallisesti vasta 6. lokakuuta 2000. Sillä on jäseniä Missourissa ja Afrikassa.
Väinämöinen (albumi)

Väinämöinen on Jukka Kuoppamäen syksyllä 1974 julkaistu albumi. Levy sisältää muun muassa Kalevala-aiheisia lauluja, ja Kuoppamäki pitää sitä yhtenä uransa onnistuneimmista. Se on Kuoppamäen viimeinen albumi, jossa taustayhtyeenä toimii Castanja. Levyn etukansi kuvattiin Suomen kansallismuseossa ja takakansi Gallen-Kallelan Museossa.
Nimikappale ”Väinämöinen” ylsi vuoden 1974 Syksyn sävel -kilpailun seitsemänneksi. ”Seppo Ilmarinen” puolestaan kertoo Sammon tarinan, ja ”Kalevalassa” valotetaan Suomen kansalliseepoksen merkitystä. Kuoppamäen ehdoton suosikkikappale on ”Laulu joka sai aaveet kyyneliin”, joka kertoo vanhan japanilaisen tarinan Korvaton Hōichi.
Albumi ei löytänyt ostavaa yleisöä toivotulla tavalla ja "Väinämöisestä" muodostui Kuoppamäen vähiten myynyt suomenkielinen albumi moneen vuoteen.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Uriah Heep Live

Uriah Heep Live on brittiläisen Uriah Heep -yhtyeen ensimmäinen livealbumi, joka julkaistiin vuonna 1973. Albumi oli yhtyeen kolmas Yhdysvalloissa kultaa myynyt julkaisu. Brittilistalla levyn paras sijoitus oli 23. ja Yhdysvalloissa 37. Levy on myynyt maailmanlaajuisesti yli miljoona kappaletta. Se äänitettiin Britannian kiertueella Birminghamissa tammikuussa 1973. 
Kappaleet.
LP 1.
A-puoli
B-puoli
LP 2.
A-puoli
B-puoli
Roberto Eduardo Viola

Roberto Eduardo Viola Prevedini (13. lokakuuta 1924 – 30. syyskuuta 1994) oli Argentiinan presidentti ja diktaattori 29. maaliskuuta - 11. joulukuuta 1981 välisen ajan. Häntä ei koskaan virallisesti valittu presidentiksi, vaan hän sai nimityksen kenraalien juntalta joka oli syrjäyttänyt Isabel Perónin. Viola oli itsekin tämän juntan jäsen. Hänen edeltäjänsä oli Jorge Videla ja seuraajansa Carlos Lacoste.
Violaa pidetään yhtenä Falklandin sodan sekä myös niin sanotun Likaisen sodan päästrategina.
Argentiinan sotilashallinnon kaaduttua 1983 Viola todettiin syylliseksi ihmisoikeusloukkauksiin, ja hänet tuomittiin vankeuteen. Hänen terveytensä horjui vankeudessa, ja peronistinen presidentti Carlos Menem armahti hänet muiden juntan jäsenten ohella 1990.
Thomas Helveg

Thomas Lund Helveg (s. 24. kesäkuuta 1971 Odense, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti kotimaassaan Superliigan Odensea ja pelasi myös Italiassa, Englannissa ja Saksassa. Hän pelasi Tanskan maajoukkueessa yli sata ottelua.
Helveg aloitti ammattilaisuransa Odensen riveissä vuonna 1989. Hän saavutti seuran riveissä yhden liigamestaruuden ja kaksi cup-mestaruutta. Vuonna 1994 Helveg siirtyi Italiaan Udineseen ja sieltä vuonna 1998 Milaniin. Milanin riveissä hän saavutti liigamestaruuden ja cup-mestaruuden sekä Mestarien liigan voiton. Vuosina 2003–2007 Helveg edusti vielä italialaista Internazionalea, englantilaista Norwichia ja saksalaista Mönchengladbachia. Vuonna 2007 hän palasi Odenseen ja saavutti heti samana vuonna seuran riveissä cup-mestaruuden.
Tanskan maajoukkueessa Helveg debytoi vuonna 1994. Hän on edustanut Tanskaa EM-kisoissa vuosina 1996, 2000 ja 2004 sekä MM-kisoissa vuosina 1998 ja 2002. Helveg pelasi urallaan 108 maaottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Hän on toiminut myös Tanskan kapteenina.
Jari Vanha

Jari Vanha on pellolainen muusikko, säveltäjä ja musiikinopettaja. Hän on säveltänyt muun muassa Timo K. Mukan runoja, jotka Kai Hyttinen on levyttänyt, sekä nuorisomusikaaleja ja musiikkinäytelmiä. Vanha on saanut myös Pellon kunnan kulttuuripalkinnon vuonna 2008.
Hän on säveltänyt myös musiikin Kansani laulut -näytelmätrilogiaan, jota esitettiin Ylläksen Ihmisen Ringissä vuosina 2010–2015. Näytelmien tekstit kirjoitti Kalervo Uuttu, ja niiden keskeiset laulut on julkaistu CD-levyllä "Kansani laulut – Musiikkia trilogiasta Pieni kansani laulu".
Dufva

Dufva on ruotsinkielinen sukunimi. Se tulee sanasta "duva", joka tarkoittaa ruotsiksi kyyhkyä.
Tunnettuja Dufva-nimisiä.
Annette O’Toole

Annette O’Toole (s. 1. huhtikuuta 1952 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 
O’Toole syntyi Texasissa ja aloitti näyttelemisen lapsena. Varhaisimpiin merkittäviin rooleihin lukeutuu osa elokuvassa "Yhden miehen peli" (1977). Myöhempiä elokuvia ovat "48 tuntia" (1982), "Teräsmies III" (1983) sekä minisarja "Se" (1990). Hän on esiintynyt useasti myös televisiossa. Vuosina 2001–2006 O’Toole esitti Martha Kentiä "Smallville"-televisiosarjassa.
O’Toole meni vuonna 1999 naimisiin näyttelijä Michael McKeanin kanssa. Pari oli vuonna 2003 ehdolla parhaan laulun Oscar-palkinnon saajaksi rakkauslaululla ”A Kiss at the End of the Rainbow” elokuvasta "Hei me folkataan".
Robby Benson

Robin David "Robby" Benson, oik. Segal (s. 21. tammikuuta 1956) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on ollut vuodesta 1982 naimisissa Karla DeViton kanssa, ja hänellä on kaksi lasta.
Benson esiintyi jo 1970-luvun alussa televisiosarjassa "Search for Tomorrow". Elokuvien joukkoon lukeutuvat "Jory" (1972), "Yhden miehen peli" (1977), "Jääunelmat" (1978), "Isät ja jumalat" (1981) ja "Pahan ote" (1992).
Benson oli Hirviön äänenä animaatiossa "Kaunotar ja hirviö" (1991), ja hän esiintyi jälleen "Lumotussa joulussa" 1997. Hän on tehnyt lisäksi ohjaajantöitä useissa televisiosarjoissa.
Konkaritanssit 6

Konkaritanssit 6 on vuonna 1975 julkaistu Mikko Järvisen albumi. Levyllä soittaa Pauli Granfeltin yhtye. Lentävä hollantilainen -humpan Järvinen oli aiemmin levyttänyt Dallapé-orkesterin kanssa vuonna 1967.
Kappaleet.
B-puoli.
Levyn kappaleista on julkaistu singlelevyllä "Lentävä hollantilainen" ja "Ilta Santa Cruzissa".
Statiikka

Statiikka eli tasapaino-oppi on mekaniikan osa-alue, joka tutkii tasapainotilassa olevia kappaleita ja niihin vaikuttavien voimien muodostamia systeemejä. Tasapainotilalla ei tarkoiteta samaa kuin lepotilalla, sillä tasapainotilassa olevaan kappaleeseen vaikuttavien voimien summa on nolla, kun taas lepotilassa myös kappaleen nopeus on nolla.
Statiikan tutkimus ulottuu Antiikin Kreikkaan asti, josta tunnetaan vanhin statiikkaa koskeva kirjoitus "Mekaniikan ongelmista". Teos käsittelee statiikan teoriaa ja sen soveltamista koneisiin.
Kimmo Koskenniemi

Kimmo Matti Koskenniemi (s. 7. syyskuuta 1945 Jyväskylä) on Helsingin yliopiston kieliteknologian professori emeritus. 
Koskenniemi kirjoitti ylioppilaaksi 1964, valmistui filosofian kandidaatiksi 1967, lisensiaatiksi 1983 ja väitteli Helsingin yliopistossa tohtoriksi 1984. Hän toimi Helsingin yliopiston laskentakeskuksen matemaatikkona ja jaostopäällikkönä 1967–1981, Suomen Akatemian atk-erikoistutkijana 1981–1984 ja vanhempana tutkijana 1985–1991. Hän toimi 1991–2012 Helsingin yliopiston professorina kieliteknologian oppiaineessa, jota aiemmin kutsuttiin tietokonelingvistiikaksi. Hän toimi Kieliteknologian valtakunnallisen tutkijakoulun johtajana (2001–2009), johti Kieliteknologian opetuksen valtakunnallista verkostoa (2000–2007). 
Hänen tunnetuin työnsä on kaksitasomorfologian ja siihen liittyvien algoritmien kehittäminen, mitä on käytetty hyväksi esimerkiksi Lingsoftin Microsoftille lisensoimien tekstinkäsittelyohjelmistojen oikolukusovelluksissa.
Seksiriippuvuus

Seksiriippuvuus on käsite, joka kattaa joukon ihmisen seksuaalisuuteen liittyviä pakkomielteisiä ajatus- tai toimintamalleja. Käsitteestä alettiin puhua varsinaisena addiktiona AA-liikkeen piirissä 1970-luvun loppupuolen Yhdysvalloissa.
Taustaa.
Seksiriippuvuutta ei tule sekoittaa normaaliin vilkkaaseen seksuaaliseen aktiivisuuteen, jonka WHO katsoo yleistä hyvinvointia ja terveyttä edistäväksi asiaksi. Ihmisten tarpeet ja mahdollisuudet seksuaalisuutensa toteuttamiseen ovat huomattavan erilaisia. Rajanveto häiritsevän seksiriippuvuuden ja tavallisen seksiin liittyvän nautinnon tavoittelemisen välillä ei ole yksiselitteistä. Yleisiä tunnusmerkkejä seksiriippuvuudesta ovat pakkomielteiset ajatukset tai ahdistusta ja häpeää aiheuttavat toiminnot, jotka henkilö pyrkii salaamaan lähipiiriltään ja muilta ihmisiltä.
Hyvin moni seksiriippuvainen on kokenut varhaisessa vaiheessa tai lapsuudessa jonkin tason seksuaalista hyväksikäyttöä.
Tunnusmerkit.
Tietyt lisäpiirteet voivat kieliä seksiriippuvuudesta. Henkilöstä itsestään tai hänen lähipiiristään voi tuntua, että seksuaaliset halut valtaavat henkilön mielen jopa pakkomielteisesti tai henkilö kokee voimakasta vetoa seksuaaliseen kanssakäymiseen ollessaan stressaantunut, ahdistunut, jännittynyt tai masentunut. Pakonomaisten kokemusten jälkeinen mielihyvä kestää vain lyhyen ajan, ja henkilö kokee tarpeen toistaa teon. Myös seksuaalikokemuksista seuraavat vakavat ongelmat, kuten parisuhteen rakoilu, avioero tai sukupuolitaudit voivat olla oireita seksiriippuvuudesta. Addikti menettää käyttäytymisen hallinnan ja hän saattaa kokea suurta häpeää, ahdistusta ja tuskaa sekä vastenmielisyyttä itseään kohtaan. Riippuvaisella voi olla suuri halu lopettaa toiminta, mutta toistuvista yrityksistä huolimatta se tuntuu mahdottomalta.
Vaikutukset läheisiin.
Seksiriippuvaisen kumppaneista yli puolet kertoo kokeneensa post-traumaattisen stressireaktion oireita. Vaikutukset parisuhteeseen ja perhe-elämään ovat moninaisia: lapset saattavat kärsiä ja seurauksena voi olla avioero. Kumppania voi auttaa tunteiden ja reaktioiden ääneen lausuminen ja validointi, vertaistukiryhmä, psykoedukaatio riippuvuuden ymmärtämiseksi ja keskittyminen omaan hyvinvointiin ja turvallisuuteen.
Jisrael Betenu

Jisrael Betenu (, ) on oikeistolais-sionistinen poliittinen puolue Israelissa. Puolue on perustettu vuonna 1999 ja se sai knessetissä 11 paikkaa vuoden 2006 parlamenttivaaleissa ja 15 vuoden 2009 parlamenttivaaleissa. Lokakuussa 2006 puolueesta tuli osa Kadima-johtoista koalitiohallitusta, kunnes se jätti hallituksen tammikuussa 2008 vastustaessaan rauhanneuvotteluja Palestiinalaishallinnon kanssa. Puolue on ottanut kovan linjan Israelin arabeja ja palestiinalaisia kohtaan. Yksi sen perustajista ja nykyinen puheenjohtaja, Avigdor Lieberman, oli virallisesti Likudin edustaja. Puolue otettiin mukaan 2009 perustettiin Likudin johtamaan oikeistohallitukseen, jolloin Liebermanista tuli ulkoministeri.
Vuonna 2004 Lieberman ehdotti vuoden 1949 tulitaukosopimuksen mukaan Vihreän linjan nimellä tunnettua erottamissuunnitelmaa, jossa arabien ja juutalaisten asuma-alueet erotettaisiin toisistaan. Lieberman on myös vastustanut arabien oikeutta olla Israelin kansalaisia, jos Palestiinan valtio perustetaan. Puolue on erityisesti suosittu venäjänkielisten juutalaisten keskuudessa. 
Jisrael Betenulla on seuraavat edustajat knessetissä: Avigdor Lieberman, Anastasia Michaeli, Israel Hasson, Yosef Shagal, Esterina Tartman, Stas Misazhnikov, Sofa Landaver, Yitzhak Aharonovich, Robert Ilatov, Alex Miller, Liya Shmatov ja David Rotem.
Olviretki Schleusingenissa

Olviretki Schleusingenissa on Aleksis Kiven näytelmä, jonka hän kirjoitti Siuntion-aikanaan kesällä ja syksyllä 1866. Alun perin näytelmän nimi oli "Baijerin olutretki" eli "näytelmällinen osotelma neljässä osassa". Näytelmä on komedia, jota nykyisin pidetään olennaisena Kiven tuotannon osana, mutta Kiven aikana siihen suhtauduttiin torjuvasti, ja se ilmestyi vasta 1916 Kiven kootuissa teoksissa, yli 40 vuotta hänen kuolemansa jälkeen. On arveltu myös, että sitä ei julkaistu siksi, että se olisi ollut liian suora viittaus Kiven omiin elämäntapoihin.
Ensiesitys oli Helsingissä Vapaan näyttämön lavalla 1920.
Näytelmän synnyn taustalla on uutinen "Helsingfors Tidningarissa" 16. heinäkuuta 1866. "Sotanäyttämöltä"-nimisessä artikkelissa referoidaan saksalaislehden uutista Preussin ja Itävallan sodasta. Se kertoo 8 000 miehen suuruisesta baijerilaisjoukosta, joka harrastaa hurjaa juopottelua. Tarinan pääosassa on juopottelu, mutta sitä kutoo yhteen Timoteuksen yritys luoda suhteita palvelustyttö Marianaan, mikä lopulta onnistuukin.
Veikko Kerttula ohjasi näytelmästä vuonna 1967 televisioelokuvan "Olviretki Schleusingenissa".
V. V. Järner

Väinö Vilhelm Järner (sukunimi vuoteen 1939 Viherkoski) (16. syyskuuta 1910 Porvoo – 12. lokakuuta 1997 Porvoo) oli suomenruotsalainen opettaja ja kirjailija.
Järnerin vanhemmat olivat etumies Vilhelm Viherkoski ja torikauppias Edla Amalia Backman. Hän kävi neljä vuotta Porvoon lyseota ja työskenteli sen jälkeen liikealalla toimien muun muassa 1934–1935 Helsingissä Suomen Hattutehtaan osastopäällikkönä. Vuonna 1939 Järner valmistui kansakoulunopettajaksi Uudenkaarlepyyn seminaarista. Hän oli tämän jälkeen opettajana 1939–1947 Sipoon Boxbyssä ja 1947–1970 Porvoossa.
Järner aloitti kirjailijan uransa vuonna 1942 ilmestyneellä runokokoelmalla "Blått och frontgrått". Hän kirjoitti kaksi Porvooseen sijoittuvaa romaania "Torget" (1956) ja "Fackeltåget" (1978). Järner kirjoitti myös näytelmiä, radiokuunnelmia ja tv-näytelmiä.
Pikku-idis

Kustannusyhtiö Pikku-idis on vuonna 1990 Turussa perustettu erikoiskustantamo, joka muutti vuonna 1991 Helsinkiin ja on julkaissut tähän mennessä noin 40 kirjaa. Se on tullut parhaiten tunnetuksi Bret Easton Ellisin romaanin "Amerikan Psykon" (1993, suom. Erkki Jukarainen) ensimmäisenä Suomen-kustantajana sekä Jari Tammen "Suuresta kirosanakirjasta" (1993, 3. laitos 2007 WSOY) ja "Suuresta solvaussanakirjasta" (2003). Vuonna 1992 ilmestyi valtakunnalliseen rakkauskirjeen kirjoituskilpailuun pohjautunut, kahdestatuhannesta kirjeestä valikoitunut antologia "Parhaat rakkauskirjeet". Viimeisimpinä klassikkokäännöksinä ovat ilmestyneet Friedrich Nietzschen "Näin puhui Zarathustra" (2008) ja Aisopoksen "Faabelit" (2010). Kustantajana toimiva Jari Tammi on vastannut lähes kaikesta yhtiön toiminnasta taitosta markkinointiin asti.
Kustantamon kirjasarjoihin on kuulunut muun muassa Citygrafia-sarja, jossa on julkaistu Bret Easton Ellisin lisäksi Jay McInerneyn, George Cockroftin ja Thierry Jonquet'n romaaneja. Muusa-sarjassa ilmestyivät teokset Hermann Hesseltä ja Elias Canettilta. Populaariseen tietokirjallisuuteen painottuvassa SuurKirjaset-sarjassa on ilmestynyt tähän mennessä viisi kirjaa julkkisanagrammeista naisenkäyttöoppaaseen. Pikku-idis on julkaissut myös kotimaista proosaa, lyriikkaa ja esikoisteoksia.
Yhtiö piti vuosina 1997–2001 julkaisutauon (tuona aikana Jari Tammi oli Walesissä kirjoittamassa "Kalevan solki" -läpimurtoteostaan.) ja julkaisi kaksi kirjaa vuonna 2002 Kuippana Kustannus Oy:n nimellä. Se on toiminut hetkellisesti myös Tampereella, Espoossa ja uudestaan Turussa. Pikku-idis on Kielipoliisi Oy:n aputoiminimi.
Michael Thomas

Michael Thomas on yhdysvaltalainen kirjailija.
Thomasin romaani "Man Gone Down" on saanut kansainvälisen IMPAC Dublin -palkinnon, joka on yksittäiselle teokselle myönnetyistä kirjallisuuspalkinnoista rahallisesti arvokkain.
Elämänvaiheet.
Thomas on syntynyt ja viettänyt lapsuutensa Bostonissa. Hän suoritti bachelor-tutkinnon New Yorkissa Hunter Collegessa, jossa hän nykyisin opettaa, ja master-tutkinnon Warren Wilson Collegessa. Hän asuu New Yorkissa, ja sanoo ettei ole koskaan tehnyt oikeaa työtä. Hunter Collegen opettajantyön lisäksi Thomas on työskennellyt sekalaisissa hanttihommissa. Thomas on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta.
Kirjailijanura.
Ennen kansainvälistä menestystä Thomas on kirjoittanut runoja, tehnyt laulunsanoituksia ja esiintynyt laulajana. Jatko-opintoja suorittaessaan hän opiskeli kirjoittamista, ja hänen väitöskirjansa on novellikokoelma. Yhdestä hänen novellistaan kehittyi esikoisromaani. 
Thomas opettaa edelleen, ja hänellä on parhaillaan tekeillä uusi kirja, mutta kyseessä ei ole kaunokirjallinen teos.
"Man Gone Down".
Kirja sai kiitosta lautakunnan arvioijilta sisältämästään "voimasta ja lämmöstä" ja siitä, että se "sopii yhteen nykyisen elämäntapamme kanssa". Thomas sanoo "tunteneensa hiukan epätoivoa" kirjoitustyön aikana. Saapuessaan palkintojenjakotilaisuuteen Dubliniin Thomas totesi olevansa "mykistynyt". Hän ilmaisi epäuskonsa siitä, että on päässyt edes ehdokkaaksi. 
Romaani kertoo afroamerikkalaisesta miehestä, joka menettää (valkoihoisen) vaimonsa ja lapsensa, ja hänen on hankittava tietty rahasumma neljässä päivässä saadakseen heidät takaisin. Teos kuvaa yritystä toteuttaa amerikkalainen unelma. Thomasin mukaan teos sisältää hirtehishuumoria.
McBurneyn piste

McBurneyn pisteeksi kutsutaan kohtaa ihmisen vatsan oikealla puolella. Sen sijainti ihmisellä vastaa yleensä umpisuolen sijaintia. Voimakas aristus kohtaa painettaessa on usein umpilisäkkeen tulehduksen oire. Oireiden ilmaannuttua tulee hakeutua lääkärin tutkittavaksi. Nimensä piste on saanut amerikkalaisen lääkärin Charles McBurneyn (1845–1913) mukaan.
Kolmanneksella potilaista taudinkuva on epätyypillinen ja umpilisäkkeen poikkeava sijainti voi aiheuttaa kivun muuallekin kuin oikealle alavatsaan.
Yrjö Koivukari

Yrjö Valdemar Koivukari (sukunimi vuoteen 1931 Mononen) (27. huhtikuuta 1901 Oulujoki – 16. joulukuuta 1979 Karkkila) oli suomalainen toimittaja, opettaja ja kirjailija.
Koivukarin vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Mononen ja Kreeta Mononen. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun maanviljelys- ja teollisuuslyseosta 1923 ja opiskeli sen jälkeen muutamia vuosia Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa. Koivukari oli mukana perustamassa useita kulttuurilehtiä ja oli päätoimittajana Pohjantuuli-lehdessä 1933–1934, Ahjo-lehdessä 1936–1939 ja Lapin Loimu -lehdessä 1954–1957. Sodan jälkeen Koivukari työskenteli kansakoulunopettajana useilla eri paikkakunnilla vuosina 1948–1960.
Koivukari käytti 1931 ilmestyneessä esikoisromaanissaan "Kukaan ei tiedä mitään" luultavasti ensimmäistä kertaa Suomessa tajunnanvirtatekniikkaa. Hän julkaisi 1930-luvulla lisäksi novelli- ja runokokoelman ja sodan jälkeen 1950-luvulla romaanin ja runokokoelman. Viimeiset kymmenen vuotta elämästään Koivukari vietti Karkkilassa. Hän julkaisi tällä kaudella kolme runokokoelmaa, esseekokoelman ja kaksi romaania. Koivukari toimi Karkkilassa aktiivisesti "Länsi-Uudenmaan Kirjoittajien yhdistyksessä" ja keräsi siellä innostavalla esiintymisellään ympärilleen joukon aloittelevia kirjoittajia. Koivukari oli myös omakustannetoiminnan puolestapuhuja ja karkkilaiskirjoittajat julkaisivatkin oman albuminsa "Karkkila-albumi I".
Alexius Meinong

Alexius Meinong (17. heinäkuuta 1853 Lemberg (Lviv), Itävalta – 27. marraskuuta 1920 Graz, Itävalta) oli itävaltalainen filosofi, joka on ollut kehittämässä kokeellista psykologiaa.
Elämä.
Meinong syntyi Lembergissä, Itävallassa, nykyisessä Lvivissä Ukrainassa. Hän opiskeli Wienissä kymnaasissa ja myöhemmin Wienin yliopistossa, jossa hän luki historiaa ja filosofiaa Franz Brentanon oppilaana. Meinong toimi filosofian professorina Grazin yliopistossa, jossa hän perusti Grazin psykologisen instituutin vuonna 1894 sekä kokeellisen psykologian Grazin koulukunnan.
Meinong toimi hahmopsykologian (gestalt-psykologian) perustajan Christian von Ehrenfelsin sekä Alois Höfler ja Anton Oelzelt-Newin töiden ohjaajana.
Filosofia.
Meinong sai paljon vaikutteita brittiläisestä empirismistä. Hän kirjoitti kaksi teosta David Humesta. Ensimmäinen käsitteli tämän abstrahoinnin teoriaa, toinen tämän relaatioteoriaa.
Meinong tunnetaan kuitenkin parhaiten olioteoriastaan ("Über Gegenstandstheorie", 1904), joka oli seurausta hänen intentionaalisuutta koskevista ajatuksistaan. Teoria perustui havaintoon siitä, että on mahdollista ajatella jotakin oliota, vaikkei sitä ole olemassa. Koska tällaisiin olioihin voidaan viitata, niillä täytyy olla jonkinlainen olemassaolo. Paikkaa, jossa tällaiset asiat olisivat olemassa, on joskus kutsuttu ”Meinongin viidakoksi”.
Meinongia on usein pidetty eksentrikkona, jonka ajattelu sai monien, kuten Gilbert Rylen, mielestä täystyrmäyksen Bertrand Russellin kuuluisan esseen ”Viittaamisesta” (”On Denoting”) myötä. Russell itse arvosti monia Meinongin töitä. Meinongilaiset, kuten Terence Parsons, Roderick Chisholm ja Karel Lambert, ovat jatkaneet Meinongin ajatusten kehittämistä tai puolustamista.
Kielifilosofiassa Meinong katsoi, että olemassaolo on vain olioiden ominaisuus, aivan kuten väri tai massa.
Olemisen modaliteetit.
Meinong erotti kolmenlaisia olemisen muotoja:
Tietyt oliot (kuten vuoret, linnut, jne.) voivat olla olemassa, toiset oliot (kuten matemaattiset oliot: luvut, teoreemat, jne.) taas eivät voi periaatteessa koskaan olla olemassa, ne pelkästään subsistoivat. Kolmannen luokan oliot (kuten mahdottomat oliot: nelikulmainen ympyrä, puinen rauta jne.) eivät voi edes subsistoida. Annettuna-oleminen on minimaalinen olemisen muoto: kaikki oliot ovat vähintään ”annettuja”, eikä tällä muodolla ole vastakohtaa.
Oliot (objektit) ja subjektin aktit.
Meinong erotti neljää luokkaa olevia ”olioita”:
Näitä neljää olioluokkaa vastaa neljä psykologisten aktien luokkaa:
Anthony Gatto

Anthony Gatto (s. 1973) on yhdysvaltalainen jonglööri. Hänellä on hallussaan useita jongleerauksen maailmanennätyksiä, ja häntä pidetään yhtenä maailman parhaimmista jonglööreistä. Hän on esiintynyt vuodesta 2010 alkaen Cirque du Soleilin "La Nouba" -esityksessä, joka esiintyy Walt Disney World Resortissa, Floridassa.
Maailmanennätykset.
Renkaat
Keilat
Pallot
Aiheesta muualla.
Anthony gatto.com
Bromo-Dragonfly

Bromo-DragonFLY (myös 3C-Bromo-Dragonfly ja DOB-Dragonfly) on synteettinen psykedeeli. Aineen syntetisoi Matthew A. Parker vuonna 1998 David E. Nicholsin laboratoriossa. Rakenteellisesti Bromo-Dragonfly muistuttaa hyvin paljon DOB:a, joka on 2C-B-nimisen fenetyyliamiinin voimakkaampi amfetamiinijohdannainen.
Farmakologia.
Bromo-DragonFLY on epäselektiivinen 5-HT2-serotoniinireseptorin agonisti. Affiniteetti on seuraavanlainen: 5-HT2C (0.02 ± 0.01 Ki (nM)) &gt; 5-HT2A (0.04 ± 0.01 Ki (nM)) &gt; 5-HT2B (0.19 ± 0.10 Ki (nM)). Yhdisteen R-enantiomeerit ovat hallusinogeenisilta vaikutuksiltaan hieman voimakkaampia.
Päihdekäyttö.
Päihdekäytössä raseemisen enantiomeerin normaali annos oraalisesti on 200–800 µg. Vaikutusaika on vähintään 24 tuntia riippuen otetun annoksen koosta ja voi kestää jopa kolme vuorokautta, mikä on todella pitkä aika verrattuna muihin samantyyppisiin hallusinogeeneihin.
Bromo-Dragonfly aiheuttaa aistiharhoja, kuten kuvien ja pintojen näkemistä erilaisena, jonkin asteista egokuolemaa ja valoilmiöitä. Vaikutukset muistuttavat LSD:tä, minkä korvikkeena Bromo-Dragonflyta yleensä myydään LSD:n huonon saatavuuden vuoksi. Kuten monet serotoniiniagonisteina vaikuttavat huumausaineet, Bromo-Dragonfly saa pupillit laajentumaan huomattavan suuriksi. Aine reagoi myös vahvasti muiden huumausaineiden kanssa vaikutuksien täydentäessä toisiaan. Yhdessä käytettynä esimerksiksi kannabiksen kanssa vaikutukset muistuttavat LSD:tä. Yleisiä sivuvaikutuksia ovat ruokahaluttomuus, lyhytaikaiset muistihäiriöt, sekavuus, sydämen tykytykset, lihasjäykkyys, hikoilu ja paleleminen.
Bromo-dragonfly on 300 kertaa meskaliinia vahvempi hallusinogeeni, ja 1/5 LSD:n vahvuudesta. Bromo-DragonFLY:n käytöstä on aiheutunut ainakin viisi kuolemantapausta Norjassa, Ruotsissa, Tanskassa, Suomessa ja Yhdysvalloissa. Lisäksi aineesta aiheutuneet ei-fataalit yliannostukset vaikuttaisivat olevan yleisiä, johtuen pienestä aktiivisesta annoksesta ja pitkästä vaikutusten alkamisajasta.
Laki.
Bromo-Dragonfly on laillinen useimmissa maissa, poikkeuksena Tanska, Ruotsi ja Suomi, joissa se luokitellaan huumausaineeksi sekä Yhdysvallat jossa se saatetaan luokitella huumausaineen johdannaiseksi. Bromo-DragonFLY on Suomessa kriminalisoitu, ja se luokitellaan huumausaineeksi.
Totaalinen kakkahätä

Totaalinen kakkahätä on turkulaisen punk-yhtyeen Kakka-hätä 77:n albumi vuodelta 2007. Albumin on julkaissut Combat Rock Industry, ja se sisältää kaksi Kakka-hädän aikaisemmin julkaisemaa EP:tä "Kakkahätä tappaa" ja "WTC räjähtää".
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 15.
__notoc__
Hirttäminen, repiminen ja paloittelu

Hirtetyksi, revityksi ja paloiteltavaksi () tuomitseminen oli lähinnä Englannissa käytetty rangaistus maanpetoksesta ja majesteettirikoksesta. Sitä on myöhemmin usein pidetty julman kuolemanrangaistuksen perikuvana. Se langetettiin rikoksesta, joka katsottiin vakavammaksi kuin murha tai muu tavallinen kuolemalla rangaistava teko. Rangaistus langetettiin Englannissa ainoastaan miehille. Maanpetoksesta tuomitut naiset poltettiin roviolla.
Rangaistuksessa tuomittu raahattiin hirttopaikalle ja ripustettiin hirteen, mutta otettiin pois hirrestä ennen kuolemaa. Tämän jälkeen hänen sukuelimensä leikattiin, vatsa avattiin ja sisäelimet poistettiin yksi kerrallaan ja poltettiin tuomitun silmien edessä. Lopuksi kaula katkaistiin ja ruumis jaettiin neljään osaan, joiden kohtalosta päätti monarkki.
Rangaistus syntyi 1200-luvulla ja sitä käytettiin viimeisen kerran vuonna 1782 skotlantilaista vakoojaa David Tyrietä vastaan. Tämänkin jälkeen tuomioita langetettiin, mutta toimenpidettä ei toteutettu koko raakuudessaan. Rangaistus poistui laista vuonna 1870. Tunnettuihin tällä tavalla teloitettuihin kuuluvat muiden muassa keskiajan skotlantilainen kapinallinen William Wallace ja 1600-luvun ruutisalaliitossa mukana ollut Guy Fawkes. Fawkes tosin onnistui välttämään pahimmat vaiheet hyppäämällä tikapuilta hirttämisvaiheessa, jolloin hänen niskansa murtui.
Pyraminx

Pyraminx (joskus virheellisesti myös Rubikin pyramidi tai Pyramix) on Uwe Mèffertin kehittämä, vuonna 1981 markkinoille tullut pulmapeli. Pyraminx muistuttaa hiukan Rubikin kuutiota. Pyraminx on muodoltaan tetraedri, toisin kuin pääosin kuution ja pallon muotoiset Rubikin pulmapelit. Pyraminx on myös huomattavasti helpompi ratkaista kuin Rubikin kuutio. Pyraminx on yli 90 miljoonan kappaleen myynnillään maailman toiseksi myydyin pulmapeli heti Rubikin kuution jälkeen.
Rubikin kuution tapaan myös Pyraminxin nopeusratkaisusta kilpaillaan. Pyraminxin maailmanennätys on 0,91 sekuntia, jonka teki Dominik Górny kesäkuussa 2018. Suomen ennätystä pitää hallussaan Kim Jokinen tuloksella 1,82 sekuntia.
Ratkaisu.
Pyraminxissa on Rubikin kuution tapaan tarkoituksena saada sivuja kääntelemällä jokaiselle sivulle vain yhden värisiä tarroja. Pyraminx on varsin haastava ratkaista, joskaan ei aivan yhtä vaikea kuin Rubikin kuutio. Pyraminx voi olla 933 120 eri asennossa, mutta on aina ratkaistavissa korkeintaan yhdellätoista siirrolla (kumpaankaan lukuun ei sisälly kärkipalojen kääntämistä paikoilleen, sillä niiden kääntäminen oikeaan asentoon on riippumaton muista paloista ja jokainen niistä on siis aina käännettävissä oikein korkeintaan yhdellä siirrolla). Alla olevassa taulukossa on asentojen ("p") ja ratkaisuun tarvittavien siirtojen ("n") määrät.
M/S Regal Star

 
M/S "Regal Star" on virolaisen Tallink -varustamon omistama ro-ro-matkustajarahtialus. Se on rakennettu vuonna 2000 Napolissa, Italiassa. Kuollutta painoa aluksella on 7 045 tonnia. "Regal Star" on rekisteröity Viron lipun alle, ja sen kotisatama on Tallinna. Alus on liikennöinyt vuodesta 2022 alkaen reitillä Vuosaari–Muuga. Aikaisemmin sen reitti oli Paldiski–Kapellskär. 
Käyttöhistoria.
Alus laskettiin vesille vuonna 1993 venäläisellä Sudostroitelnyi zavod "Severnaja verf" -telakalla, mutta työt keskeytyivät ennen valmistumista. Italialainen telakka osti laivan rungon Vuonna 1999 ja rakensi sen loppuun. Alus luovutettiin maaliskuussa 2000 MCL s.r.l:n haltuun. Uusi omistaja rekisteröi sen Italian lipun alle, ja sen kotisatamaksi tuli Napoli. Tämän jälkeen "Regal Star" aloitti liikennöinnin Catanian ja Savonan välillä. Syyskuussa 2000 alus aikarahdattiin eli vuokrattiin Grimaldi Ferriesin liikennöintiin reitille Salerno–Palermo–Valencia.
Hansatee Shipping Oy osti laivan joulukuussa 2003 ja rekisteröi sen Viron lipun alle, jolloin kotisatamaksi tuli Tallinna. Alus siirtyi 13. maaliskuuta 2004 liikennöimään Kapellskärin ja Paldiskin välille. Reitiksi vaihtui maaliskuussa 2006 Tallinna–Helsinki.
Kun "Regal Star" oli 12. joulukuuta 2006 lähdössä Helsingistä kohti Tallinnaa, havaittiin aluksen perärampissa ongelmia. Sen vuoksi alus poistettiin liikenteestä. Laiva palasi tammikuussa 2007 Kapellskärin ja Paldiskin välille. 
Laiva aloitti liikennöinnin reitillä Turku–Tukholma 16 kesäkuuta 2010 oltuaan ensin noin kuukauden telakalla Riiassa. Alus toi reitille noin 1 700 metriä lisää lastikapasiteettiä. Se korvasi vuonna 2022 "M/S Sea Windin" Vuosaaren ja Muugan välisessä liikenteessä.
Jimmy Hanley

Jimmy Hanley (22. lokakuuta 1918 Norwich – 13. tammikuuta 1970 Leatherhead) oli brittiläinen näyttelijä.
Hanley aloitti uransa erittäin nuorena. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli "Those Were the Days" (1933) Myöhemmin hän toimi televisiossa näyttelemässä tv-sarjassa "Jim's Inn". Hanley oli naimisissa kahdesti. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli näyttelijä Dinah Sehridan vuosina 1942–1952. Toinen vaimo oli Margaret Avery vuodesta 1955 Jimmyn kuolemaan asti.
Gijeong-dong

Gijeong-dong (, McCune-Reischauer: "Kijŏng-dong") on kylä Pohjois-Koreassa. Etelä-Koreassa uskotaan, ettei kylässä asu ketään sotilaiden lisäksi ja että se on rakennettu propagandatarkoituksessa.
Pohjoisessa julkaistu matkaopas kirjoittaa kylästä: "Kylässä on yli 200 taloutta, lastentarha, koulu ja sairaala". Kylässä nähdään ajoittain työläisiä, ja joihinkin rakennuksiin syttyy valoja, mutta talojen ikkuna-aukoissa ei näy olevan laseja.
Kylässä on 160-metrinen lipputanko, joka oli aikoinaan maailman korkein. Siinä liehuu 30 metriä leveä Pohjois-Korean lippu. Lipputanko on osa Koreoiden propagandasotaa, sillä kerrotaan, että se pystytettiin, koska rajan toisella puolella sijaitsevaan eteläkorealaiseen kaupunkiin oli pystytetty korkea lipputanko .
Lipputanko menetti asemansa maailman korkeimpana Bakuun Azerbaidžaniin pystytetylle 162 metriä korkealle rakennelmalle, jonka puolestaan ohitti Dušanbeen Tadžikistaniin vuonna 2011 pystytetty 165-metrinen tanko.
Kylän vieressä sijaitsee vuonna 2004 avattu Gaeseongin erityishallinnollinen teollisuusalue jolla on ollut merkittävä rooli Koreoiden yhteistyössä ja kiistoissa 2000-luvulla.
Höyryvihellin

Höyryvihellin, puhekielessä höyrypilli, visla tai visseli, on höyrykattiloihin liittyvä merkinantolaite. 
Eri tyypit.
Höyryviheltimiä on olemassa monen kokoisia ja tyyppisiä; höyryvetureissa on yleensä kaksi eri kokoista, joista toisessa on korkea ja toisessa matala ääni. Niitä käytetään ohjailu- ja varoitusmerkkien antamiseen. Höyrylaivoissa voi olla yksi tai useampia viheltimiä, joiden ääni vaihtelee laivasta toiseen. 
Tehtaanpillit.
Myös höyryvoimaa käyttävissä teollisuuslaitoksissa on viheltimiä; ne ovat useimmiten korkeaäänisiä. Aina 1960-luvulle asti monissa tehtaissa annettiin työajan alku- ja loppumerkit höyryviheltimellä. Joillakin tehtailla höyryvihellin korvattiin 50-luvulla sähkösireenillä.
Rakenne.
Höyryvihellin on yksinkertaisimmillaan vain tavallisen pillin rakenteella varustettu putki, jossa on jousikuormitettu sulkuventtiili. Vetureissa suuaukon ympärillä on tavallisesti kaksi eräänlaisen katkaistun pallon muodostavaa puolipyöreätä kupua, joiden koko ja muotoilu vaikuttavat viheltimen ääneen. Veturien viheltimiä käytetään normaalisti vetovaijerien avulla; suuremmissa vetureissa vaijereille on käyttökahvat; karkea vihellin on merkitty punaisella ja korkeaääninen mustalla. Laitosten pilleissä on yleensä kauko-ohjaus.
Kuusamo (albumi)

20 suosikkia – Kuusamo on Dannyn kokoelma-albumi vuodelta 1997. Levy on Dannyltä toinen osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjassa.
Albumin nimikappale ”Kuusamo” on italialaisen Salvatore Cutugnon ja Pasquale Lositon sävellys, joka julkaistiin Italiassa vuonna 1975 nimellä ”Africa”. Dannyn esittämä versio julkaistiin samana vuonna, ja se nousi listaykköseksi huhtikuussa 1976. Suomenkielisen tekstin on tehnyt Juha Vainio. Ranskankielinen versio, jonka Joe Dassin levytti vuonna 1975, on nimeltään ”L’été indien” ().
Tule &amp; Kazo

Tule &amp; kazo on tamperelaisen kristillisen metalliyhtye Terapian ensimmäinen albumi. Levy julkaistiin 27. helmikuuta 1993. Tällä albumilla Terapia esitteli kristillisen metallimusiikin Suomelle. "Tule &amp; kazo" on yksi myydyimmistä kristillisistä albumeista Suomessa. Vuonna 2008 albumista julkaistiin uusintapainos.
Äänitys.
"Tule &amp; kazo" äänitettiin Studio JJ:ssä 16.–26. tammikuuta 1993. Studioteknikkoina toimivat Juuso Nordlund, Otto Hallamaa ja Jyrki Niemi. Nordlund miksasi albumin 1.-5. helmikuuta, ja Pauli Saastamoinen masteroi albumin Finnvox-studiolla. Yhtye oli ensimmäistä kertaa studioäänityksissä, ja kokemattomuus näkyi työskentelyssä:
Tyyliltään albumin musiikki on alternative metalia, jossa yhdistyy aineksia funkista ja metallimusiikista. Kitaristi Antti Honkkila on kertonut:
Vieraileva muusikko Jani Moberg soitti kappaleilla "Tämä kaupunki" ja "Hymy hyytyy" scratchit ja samplet, jotka ovat peräisin yhtyeiltä Public Enemy ja A-ha. Silja Pihkala, Rauna Pihkala ja Riikka Reiman laulavat taustoja kappaleella "Jäähyväiset".
Saavutukset.
"Tule &amp; kazo" oli ilmestyessään uraauurtava albumi Suomen kristillisen musiikin saralla. Ennen vuotta 1993 Suomessa ei ollut julkaistu kristillistä metallimusiikkia toisin kuin muualla maailmassa, jossa suuntaus oli ollut vahvalla pohjalla jo 10 vuotta. Yhtye julkaisi albuminsa omakustanteisesti, koska levylle ei saatu julkaisijaa. Honkkila kertoo tuolloisista suuntauksen oloista Suomessa:
Nikolai Prževalski

Nikolai Mihailovitš Prževalski (, ; 12. huhtikuuta 1839 Smolensk – 1. marraskuuta 1888 Karakul) oli venäläinen maantieteilijä ja tutkimusmatkailija. Prževalski teki tutkimusmatkoja Keski- ja Itä-Aasiassa. Hänen tavoitteenaan oli Lhasa Tiibetissä, jota hän ei kuitenkaan koskaan saavuttanut. 
Prževalski oli syntynyt puolalaiseen aatelisperheeseen Smolenskissa, nykyisellä Venäjällä. Hän oli opiskellut Pietarin sotilasakatemiassa. Vuonna 1864 hänestä tuli maantiedonopettaja Varsovan sotilaskouluun. Vuonna 1867 hän lähti Irkutskiin, Siperiaan, josta teki kaksivuotisen tutkimusretken Venäjän kaukoitään Ussurijoelle. Seuraavina vuosina hän teki neljä matkaa Keski-Aasiaan:
Prževalski kuoli lavantautiin Kirgisian Karakulissa viidennellä retkellään. Tutkimusmatkailijan kuoleman jälkeen keisari muutti kaupungin nimen Prževalskiksi, mutta vanha nimi on nyttemmin palautettu.
Prževalski kuvaili ja nimesi monia uusia eläinlajeja, muun muassa kiinanpyyn ("Tetrastes sewerzowi"). Hänen kunniakseen on nimetty ainakin przewalskinhevonen ("Equus ferus przewalskii"), przewalskingaselli ("Procapra przewalskii"), kupariluura ("Grallaria przewalskii") ja kansunnokkatimali ("Paradoxornis przewalskii").
Showdown in Little Tokyo

Showdown in Little Tokyo (televisioesityksessä käytetty nimeä "Taistelu Pikku-Tokiossa") on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Mark L. Lesterin ohjaaman elokuvan pääosia näyttelevät Dolph Lundgren ja Brandon Lee.
Elokuva kertoo Los Angelesissa poliisina toimivasta Chris Kenneristä (Lundgren), joka näki yhdeksänvuotiaana kuinka hänen vanhempansa surmattiin. Hän saa työparikseen Johnny Muratan (Lee). Kaksikko ei voi sietää toisiaan, mutta heitä yhdistävät taistelulajien taidot. Eräässä ratsiassa Kenner tunnistaa vanhempiensa murhaajan, Funekei Yoshidan, suuren luokan huumepomon. Kenner päättää tasoittaa tilit Yoshidan kanssa, Murata apunaan.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Markku Salmi sanoo leffaa niin huvittavan surkeaksi, että sitä katsoo ilokseen. Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Lynn-Holly Johnson

Lynn-Holly Johnson (s. 13. joulukuuta 1958 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Ennen uraansa elokuvissa hän saavutti 1970-luvulla menestystä noviisitasolla naisten yksinluistelussa.
Johnson syntyi Chicagossa Margaret ja Alan Johnsonin tyttäreksi. Hänellä on veli ja vanhempi sisko. Hänen ensimmäinen merkittävä esiintymisensä tapahtui elokuvassa "Jääunelmat" vuonna 1978; kyseinen rooli toi hänelle Golden Globe -ehdokkuuden.
Johnsonin myöhempiä tunnettuja elokuvia ovat "Erittäin salainen" (1981, Bond-tyttönä), "Uhka avaruudesta" (1985), "The Watcher in the Woods" (1988) ja "Naamiomurhat" (1989). Hänen uraansa on mahtunut myös yksi epäonnistuminen: hän "voitti" huonoimman naissivuosan näyttelijän Razzien roolistaan elokuvassa "Missä kundit, siellä kiltsit" (1984). 
Johnson on naimisissa ja hänellä on lapsia.
Kazimierz Twardowski

Kazimierz Jerzy Skrzypna-Twardowski ("von Ogończyk") (20. lokakuuta 1866 Wien, Itävalta – 11. helmikuuta 1938 Lwów (Lviv), Puola) oli puolalainen filosofi ja loogikko.
Elämä.
Twardowski opiskeli filosofiaa Wienissä Franz Brentanon ja Robert Zimmermannin oppilaana. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1892 väitöskirjallaan "Idee und Perzeption", ja vuonna 1894 hän esitti habilitaatioväitöksensä "Zur Lehre vom Inhalt und Gegenstand der Vorstellungen". Kummatkin käsittelivät havaitsemisen kohdetta ja sisältöä. Twardowskilla oli myös monia metafilosofisia ajatuksia.
Twardowski luennoi Wienissä vuosina 1894–95. Sen jälkeen hänet nimitettiin Lvivin yliopiston professoriksi (tuolloin Lemberg, myöhemmin Lwów ja nykyisin Lviv Ukrainassa). Siellä Twardowski perusti Lvivin-Varsovan logiikan koulukunnan, ja hänestä tuli ”puolalaisen logiikan isä” ja monella tavalla myös puolalaisen tieteellisen filosofian alullepanija.
Twardowskin oppilaina olivat muun muassa loogikot Stanisław Leśniewski, Jan Łukasiewicz ja Tadeusz Czeżowski, filosofianhistorioitsija Władysław Tatarkiewicz, sekä fenomenologi ja esteetikko Roman Ingarden. Oppilaisiin kuului myös Wienin piiriä lähellä olleita filosofeja, kuten Tadeusz Kotarbiński ja Kazimierz Ajdukiewicz.
Fredrik

Fredrik (myös Frederik) on miehen etunimi, joka esiintyy eri muodoissa monissa kielissä. Se on ikivanha indoeurooppalainen henkilönimi, joka esiintyy myös sanskritissa. Fredrik merkitsee suomeksi rauhanruhtinasta, hallitsijaa, jonka valtakunnan rajoilla vallitsee rauha. Katolisen almanakan Fredrik on Utrechtin piispa, joka kuoli marttyyrina vuonna 838. Nimen alkuosan "Fred-" taustalla on muinaissaksan "fridu", joka tarkoittaa käännettynä suojaa, suojelijaa ja rauhaa, sekä loppuosan "-(e)rik" taustalla "rich", joka on suomennettuna ’valta-alue’ tai ’mahtava’.
Suomessa nimi Fredrik on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta heinäkuuhun 2025 mennessä 10 466 miehelle. Suomenruotsalaisessa kalenterissa Fredrikin nimipäivä on 18. heinäkuuta.
Nimen sisarnimi Fredrika tuli ruotsalaiseen kalenteriin alun perin Ruotsin kuninkaan Kustaa IV Aadolfin Fredrika-puolison (kuoli 1826) kunniaksi.
Nimen suomalainen muoto Rieti oli almanakassa vuosina 1929–1949.
Lou Ferrigno

Louis Jude ”Lou” Ferrigno (s. 9. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen kehonrakentaja ja näyttelijä. Hän on ollut lapsuudestaan saakka kuulovammainen.
Ferrigno on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa "The Incredible Hulk" vuosina 1977–1982 ja myöhemmin animaatiosarjassa "Hulk" sekä elokuvissa "Hercules" (1983) ja "Seitsemän raivoisaa gladiaattoria" (1983). Hän sai vuonna 1984 ”huonoimman uuden tähden” Golden Raspberryn. Ferrigno on myöhemminkin esiintynyt sivuosissa useissa elokuvissa, kuten pikkuosissa uusimmissa Hulk-elokuvissa "Hulk" ja "The Incredible Hulk". Ferrigno ääninäytteli Hulkia elokuvissa "The Avengers" (2012) ja "" (2015). Hän on ollut vuodesta 1980 naimisissa psykoterapeutti Carla Greenin kanssa. 
Ferrigno aloitti uransa kehonrakentajana. Hänen suurimmat saavutuksensa ovat amatöörien maailmanmestaruus eli IFBB Mr. Universe -kilpailun voitto vuosina 1973 ja 1974 sekä ammattilaisten Mr. Olympia -kilpailun kakkossija Arnold Schwarzeneggerin jälkeen vuonna 1974 ja kolmossija vuonna 1975. 
Ferrigno on kehonrakentajaksi poikkeuksellisen pitkä, 195 cm, ja hänen painonsa huippukaudellaan 1970-luvulla oli noin 130 kg. Hän sijoittui vuonna 1977 ensimmäisessä Maailman vahvin mies -kilpailussa neljänneksi. 
Ferrigno on jatkanut kehonrakennusuraansa myöhemmin, joskin huonommalla menestyksellä. Hänet nähtiin vielä 1990-luvulla ammattilaisten yleisessä sekä veteraanisarjassa Mr Olympia -kilpailussa.
Ferrigno toimi myös Michael Jacksonin kunto-ohjaajana tämän valmistautuessa 2009–2010 esiintymiskiertueeseen.
Paavo Piskonen

Paavo Kalle Juhani Piskonen (26. kesäkuuta 1944 Mikkeli – 15. syyskuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Piskonen tuli tunnetuksi 1970- ja 1980-luvulla erityisesti Anssi Mänttärin, Timo Linnasalon ja Mika Kaurismäen ohjaamista elokuvista sekä useista televisiosarjoista, kuten "Hepskukkuu" (1979), "Tatsia! Tatsia!" ja "Ulosmittaajat".
Paavo Piskonen oli nuorena kiinnostunut kuvataiteesta ja kävi Suomen Taideakatemian koulua, mutta ajautui kuitenkin pian näyttämötaiteiden pariin Hurjan Joukon ja Penniteatterin riveissä. Sen jälkeen hän teki uran elokuvien ja televisiosarjojen parissa. Hän toimi myös pariin otteeseen käsikirjoittajana Timo Linnasalon ohjaamissa elokuvissa. 
Piskonen jättäytyi elokuva- ja televisiotyöstä 1990-luvun alun jälkeen. Opetusministeriö myönsi hänelle täyden taiteilijaeläkkeen vuonna 2006.
Samson François

Samson Pascal François (18. toukokuuta 1924 – 22. lokakuuta 1970) oli ranskalainen pianisti. Hän syntyi Frankfurtissa ja pääsi Pariisin konservatorioon vuonna 1938. Hänen opettajiensa joukossa oli Marguerite Long.
François tuli tunnetuksi varsinkin Frédéric Chopinin, Robert Schumannin, Claude Debussyn ja Maurice Ravelin tulkitsijana. Hän oli myös jazzmusiikin ystävä.
François sai vaimonsa Josetten kanssa Maximilien-pojan (s. 1955), joka julkaisi isänsä elämäkertateoksen vuonna 2002.
Pianistille tuli vuonna 1968 kesken esiintymisen sydäninfarkti. Hän kuoli kaksi vuotta myöhemmin Pariisissa.
Schoolyard Heroes

Schoolyard Heroes oli vuonna 2000 perustettu seattlelainen horror/punk rock-yhtye. Sillä on neljä jäsentä, joista vokalisti on nainen. Bändi tunnetaan Yhdysvalloissa kauhuelokuvamaisista lyriikoistaan ja oopperavaikutteisesta musiikistaan. Se nousi mm. purevolume-nettiyhteisön suureen suosioon singlellään "Dude, Where's My Skin?" Bändi on saanut vaikutteita esimerkiksi Misfits-yhtyeeltä.
Yhtye hajosi vuonna 2009.
Joshua Bell

Joshua David Bell (s. 9. joulukuuta 1967) on yhdysvaltalainen viulisti. Hän syntyi Indianassa ja aloitti viulunsoiton noin nelivuotiaana. 
Bell opiskeli Bloomington High School Northin ohella Jacobs School of Musicissa ja esiintyi jo 14-vuotiaana Philadelphian orkesterin ja Riccardo Mutin kanssa. Hän teki ensimmäisen esiintymisensä Carnegie Hallissa vuonna 1985, jolloin orkesterina toimi St. Louisin sinfoniaorkesteri.
Bell voitti Nicholas Mawin viulukonserton levytyksellä Grammy-palkinnon. Säveltäjä oli omistanut teoksensa juuri hänelle. 
Bell voitti huhtikuussa 2007 Avery Fisher -palkinnon. Hänellä ja viulisti Lisa Matricardilla on vuonna 2007 syntynyt poika ja vuonna 2010 syntyneet kaksospojat.
Katusoittoperformanssi Washingtonissa.
Vuonna 2007 Joshua Bell naamioitui tavalliseksi katusoittajaksi ja soitti tunnin verran eräällä Washington DC:n metroasemalla. Harva pysähtyi kuuntelemaan, ja viulukoteloon kertyi 32 dollaria 27 ohikulkijalta. Lisäksi ainoa kuulija joka tunnisti Bellin antoi 20 dollaria. Tapahtuma videokuvattiin salaa, ja The Washington Post teki siitä palkitun feature-artikkelin.
Nicholas Maw

Nicholas Maw (5. marraskuuta 1935 – 19. toukokuuta 2009) oli brittiläinen säveltäjä. Hän syntyi Lincolnshiressa ja opiskeli Royal Academy of Musicissa.
Maw’n tunnetuimpiin teoksiin kuuluvat orkesterisävellykset "Odyssey" (1987) ja "The World in the Evening" (1988) sekä kitarateos "Music of Memory" (1989). Hän omisti viulukonserttonsa (1993) Joshua Bellille, jonka siitä tekemä levytys palkittiin Grammylla.
Maw opetti muun muassa Peabody Institutessa. Hän teki oopperansa "Sophie’s Choice" (2002), joka perustuu William Styronin samannimiseen romaaniin, tilaustyönä.
Beau Bridges

Lloyd Vernet "Beau" Bridges III (s. 9. joulukuuta 1941 Los Angeles) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän on Lloyd Bridgesin poika ja Jeff Bridgesin veli. Hänellä on myös sisar Cindy.
Bridges esiintyi jo lapsena. Myöhempiä tunnettuja rooleja on ollut elokuvassa "Loistavat Bakerin pojat" (1989) ja useissa televisiosarjoissa. Bridges on saanut kaksi Golden Globea sekä kolme Emmyä, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Beau Esiintyi televisiosarjassa Täydelliset Naiset esittäen "Eli Scruggsin" rooli. Jaksossa "The Best Thing That Ever Could Have Happened" koko jakso keskittyi häneen.
Beau Bridges on ohjannut muun muassa elokuvat "Katkera lupaus" (A Promise Made, 1986), "Wild Pair" (1987) ja "Isäni synkkä salaisuus" (Secret Sins of the Father, 1994).
Bridges on ollut kahdesti naimisissa; ensimmäisen kerran Julie Landfieldin kanssa vuosina 1964–1984 ja toisen kerran Wendy Treecen kanssa vuodesta 1984. Hänellä on viisi lasta, joista yksi on näyttelijä Jordan Bridges.
Mistral

Mistral voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: