tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
The Origin and Development of the Moral Ideas

The Origin and Development of the Moral Ideas on suomalaisen sosiologin Edvard Westermarckin pääteos, moraalin evoluutioteoreettista taustaa käsittelevä sosiaaliantropologinen ja filosofinen yleisesitys, joka ilmestyi kahdessa osassa englanniksi vuosina 1906 ja 1908. Sen ensimmäinen osa on suomennettu nimellä Moraalin synty ja kehitys. Teos on yksi tieteenalansa klassikkoja, vaikka sen sisältöä pidetään nykyään vanhentuneena. Westermarck oli ensimmäinen laajoja kenttätutkimuksia tehnyt sosiaaliantropologi, joka vietti muun muassa vuosia tutkimustyössä Marokossa.
"The Origin and Development of the Moral Ideas" on yleisesitys moraalikäsitysten historiasta ja alkuperästä. Sen pääaineistona ovat sosiaaliantropologiset tutkimustiedot ja konkreettisia esimerkkejä on runsaasti, mutta teoksen ote on enemmän moraalifilosofinen kuin Westermarckin aiemmissa teoksissa. Teos sisältää perusteellisimman esityksen Westermarckin eettisen relativismin teoriasta, jonka mukaan moraali on aina yksilöllistä ja suhteellista eikä yleispäteviä moraalisääntöjä voi olla olemassa. Ympäristön antamat palkinnot (hyväksyntä) ja rangaistukset (paheksunta) määräävät sen, minkälaisia tekoja yksilö oppii pitämään hyvinä tai pahoina. Moraalin pohjana ovat niin sanotut korvauksen tunteet ("retributive emotions"), jotka ovat kehittyneet biologisten vaistojen pohjalta. Siveelliset arvostelmat ovat merkityksellisiä vain kunkin yhteisön omaksumien sääntöjen piirissä, ja yhteisön säännöt taas kehittyvät evoluution kautta sellaisiksi, että ne parhaiten tukevat yhteisön olemassaoloa. Ihmiskunnan rationaalisuuden kehittyessä siveelliset tunteet ovat alkaneet kohdistua yhä enemmän tekojen motiiveihin itse ulkoisten tekojen sijasta.
Teoksen lähtökohtana olevaa vertailevaa metodia on myöhemmin arvosteltu, koska Westermarckin katsottiin tehneen liian rohkeita johtopäätöksiä pelkästään vertailemalla irrallisia detaljitietoja eri kulttuurien ja kansojen tavoista. Aikalaisista muun muassa Émile Durkheim kritisoi teosta tästä. Myöhemmin vertaileva metodi onkin hylätty sosiaaliantropologisessa tutkimuksessa.
Englanniksi julkaistu "The Origin and Development of the Moral Ideas" käännettiin välittömästi saksaksi, pian ruotsiksi ja vuosina 1928–1929 myös ranskaksi. Sitä ei ole koskaan suomennettu kokonaan. Emerik Olsoni ryhtyi suomentamaan ensimmäistä osaa ruotsin kielestä vuonna 1916, mutta sai vuoteen 1920 mennessä käännettyä vain 13 ensimmäistä lukua. WSOY julkaisi Olsonin suomennoksen vuonna 1933 nimellä "Moraalin synty ja kehitys I: Siveelliset yleiskäsitteet".
Söderön

Söderön on saari Kasnäsin länsipuolella Högsåran ja Holman saarien välissä. Kemiönsaaren kunnassa. Söderön on 189 hehtaarin kokoinen ja saarella asuu vakituisesti kaksi henkilöä.
Söderön on kallioinen ja metsäinen. Saaren keskellä on niittyalue Kärret. Saaren asutus sijaitsee sen pohjoislaidalla. Söderönillä sijaitsee kaksi luonnonsuojelualuetta, joista toinen on osa Saaristomeren kansallispuistoa.
Pulaskin piirikunta (Arkansas)

Pulaskin piirikunta () on Yhdysvaltojen Arkansas’n osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 393 748 vuonna 2010 ja sen pinta-ala on 2 093 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus Little Rock on myös sen suurin kaupunki.
Piirikunta on saanut nimensä Casimir Pulaskilta.
Väestö.
Piirikunnan asukkaista 52,6 prosenttia on valkoisia, 36,1 prosenttia mustia ja 6,05 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 8,11 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 96,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 36,8 vuotta.
Sinauli

Sinauli, myös "Sanauli" (Devanagiri: सिनौली) on arkeologinen löytöpaikka Luoteis-Intiassa, josta on löydetty vanhoja hautoja. Joissakin haudoissa on kiekkopyöräisiä vaunuja. Sinauli kuuluu okralla maalatun keramiikan alueeseen.
Sinaulin hautausmaa ("Sanauli") sijaitsee Barot tehsil:issä, Baghpatin piirikunnassa, Uttar Pradeshin osavaltiossa, Intiassa. Nykyään se on noin 6 km päässä Jamuna-joesta. Tuon ajan asutuskeskus Alamgirpur sijaitsee noin 20 km tästä paikasta itäkaakkoon. Aiemmin Jamuna-joki saattoi virrata lähempänä. Paikan hautoihin luultavasti liittyvää suurta muinaista asutuskeskusta ei ole löydetty. Jonkinverran uunien jäänteitä esiintyy lähellä. Seudulta on tehty paljon okranvärisen keramiikan ja kupariaarteiden löytöjä.
Haudat.
Sinaulin hautausmaa ajoittuu aikaan 2200–1800 eaa Pronssi- ja kupariesineitä on löydetty, muttei rautaa. Hautoja on löydetty ainakin 116. Haudat ovat joko "laajennettuja hautauksia": ruumis kyykyssä, toiseen kertaan hautauksia: vain luunsiruja, eläinhautauksia tai ruumiittomia "symbolisia hautauksia". On haudattu molempia sukupuolia, kaiken ikäisiä, monista yhteiskuntaluokista. Löytökerrostuman keskiosassa on polttetun saven tasanne, joka saattaa kieliä polttohautauksista.. Lisäksi on löydetty arkkuhautauksia joissa kaksi antenniperäistä pronssimiekkaa ja kypäriä. Erään arkun kannessa on härän pää, jonka sarvien keskellä pyhän pipal-viikunapuun lehti. Haudoista on löydetty myös vaunuja, kilpiä, pitkävartinen soihtu, kypärä, Ruumiit on haudattu pää pohjoiseen tai luoteeseen päin. Antenniperäiset miekat ovat tyypillisiä kupariaarrekulttuurille, joka on pääosin myöhäisharappalainen. Niitä ei esiintynyt kypsässä Harappan kulttuurissa. Mutta keramiikka muistuttaa harappalaista.
Saviastioita on ruumiin jalkopäässä ja pään lähellä, Eri haudoissa saviastioiden luku on yleensä pariton. Yhdestä paikasta on löydetty viulun muotoisen kotelon jäänteet, jossa on kupariaarrekulttuurile tyypillisiä "kalaihmisen" muotoisia kuparilevyjä. Kotelo saattaa olla kilpi. Kalaihminen saattaa tarkoittaa jumalaa. Se tuo mielene Kiinan "tian"-merkin, joka tarkoittaa jumalaa tai taivasta.
Vaunulöydöt.
Sinaulista on löydetty hyvin vanhat sotavaunut ehkä ajalta noin 1900-1800 eaa. Varmemmin paikasta on otettu kaksi ajoitusta.
3815 ja 3500 BP, virhemarginaalilla 130 vuotta. Vaunut ovat varhaisen Mesopotamian jne. mallisia kiekkopyöräisiä, ei myöhempää puolapyöräistä tyyppiä. Vaunuhauta lienee ainakin paikallisen mahtimiehen tai sotapäällikön hauta. Löytö saattaa viitata siihen, että Indus-kulttuurin ajan ihmiset eivät olleet ainakaan kulttuurin taantumavaiheessa niin rauhanomaisia kuin on aiemmin ajateltu
Asko Parpolan mukaan Sanaulin hautalöytö kertoo esi-Rigvedan aikaisesta indoiranilaisten muutosta Intiaan, ehkä BMAC-kulttuurin alueelta.
Freja Transport &amp; Logistics

FREJA Transport &amp; Logistics Oy on Matti Urmaksen ja Jørgen Hansenin perustama kuljetus-, huolinta ja logistiikka-alan palvelutarjoaja. Freja tarjoaa kansainvälisiä maantie-, meri-, lento- ja projektikuljetuksia. FREJAn palvelutarjoamaan kuuluvat täyskuorma-, osakuorma-, kappaletavara- sekä lämpösäädellyt kuljetukset. Yritys on osa SDK FREJA-konsernia. 
Yhtiön kalustossa on tuhatkunta traileria. 
FREJAn Suomen konttorit sijaitsevat Turussa (pääkonttori), Vaasassa, Vantaalla ja Kruunupyyssä.
Yhtiön Freja Transport &amp; Logistics Oy liikevaihto oli 162,06 miljoonaa ja tilikauden tulos 7,98 miljoonaa. Liikevaihto nousi 36,3%. Liikevoittoprosentti oli 6,3%. Tiedot perustuvat yhtiön viimeisimpään tilinpäätökseen vuodelta 2023. Yritys työllistää Suomessa n. 80 kansainvälisten kuljetusten ammattilaista.
Historia.
Kun Matti Urmas ja FREJA konsernin perustaja Jørgen Hansen ostivat vuonna 2003 Maa ja Meri Oy:n, heillä oli iso visio. Tavoitteena oli kehittää yhtiöstä kansainvälinen toimija, jonka kilpailuvaltteina ovat ainutlaatuinen asiakaspalvelu sekä joustavuus. Maa ja Meri Oy oli perustettu Helsingissä vuonna 1942 hoitamaan puolustusvoimien sotakalustoa. Vuonna 2003 yrityksessä oli neljä työntekijää ja sen liikevaihto oli kaksi miljoonaa euroa. Vuoden 2009 alussa logistiikkayhtiö sai nykyisen nimensä Freja Transport &amp; Logistics Oy. Konserniin kuuluvien yritysten nimet yhtenäistettiin, ja konserni alkoi rakentaa pohjoismaista brändiä.
Vuonna 2021. FREJA Transport &amp; Logistics Oy osti kruunupyyläisen TL Transin. Yrityskaupan myötä FREJAn kuljetuspalveluvalikoima kasvoi lämpötilasäädellyillä maantiekuljetuksilla ja noin 80 thermo-trailerilla. Yrityskauppa on ollut FREJAn ainoa Suomessa. 
FREJA hyväksyttiin jäseneksi arvostettuun World Wine Cargo Alliance -kuljetusverkostoon 2023. Verkosto kokoaa yhteen luotettavia kuljetusalan toimijoita, jotka haluavat erikoistua viinin ja muiden väkevien alkoholijuomien kuljetuksiin. 
FREJA Suomi on yrityksenä useana vuonna palkittu mm. Kauppalehden Menestyjä-yrityksenä.  FREJA on tutkitusti myös saavuttanut kahtena peräkkäisenä vuonna kansainvälisten kuljetusten parhaan palveluntarjoajan aseman ja 74% FREJAn asiakkaista suosittelisi yritystä kansainväliseksi kuljetuskumppaniksi. 
Freja-konserni on perustettu Tanskassa vuonna 1985. Kansainvälisellä FREJA-konsernilla on toimipisteitä Suomen lisäksi Tanskassa, Norjassa, Ruotsissa, Puolassa ja Kiinassa.
Mahdottomuus (logiikka)

Mahdottomuus on logiikan käsite, mahdollisuuden vastakohta. Propositio on mahdoton, jos se ei olisi voinut olla tosi. Tällaisia ovat esimerkiksi loogisesti ristiriitaiset propositiot, jotka rikkovat esimerkiksi ristiriidan lakia tai kolmannen poissuljetun lakia. Modaalilogiikassa tämä voidaan ilmaista mahdollisten maailmojen avulla niin, että propositio on mahdoton, mikäli se ei ole tosi missään mahdollisessa maailmassa.
Tutkijat ovat kehittäneet myös "mahdottomien maailmojen" käsitteen. Mahdottomassa maailmassa on sellaisia tosia propositioita (esimerkiksi joku loogisesti mahdoton propositio), jotka eivät olisi voineet olla tosia missään mahdollisessa maailmassa. Näin normaalit logiikan lait eivät välttämättä päde mahdottomissa maailmoissa.
Krzysztof Piątek

Krzysztof Piątek (s. 1. heinäkuuta 1995 Dzierżoniów, Puola) on puolalainen jalkapalloilija, joka edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa İstanbul Başakşehiria. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Piątek aloitti uransa Niemczanka Niemczassa, josta huhtikuuta 2006 hän siirtyi Dziewiątka Dzierżoniówiin. Vuonna 2011 hän siirtyi Lechia Dzierżoniówiin ja vuonna 2012 hän teki debyyttinsä ykkösjoukkueessa.
Vuoden 2013 alussa Piątek siirtyi Zagłębie Lubiniin Ekstraklasassa hän teki debyyttinsä 18. toukokuuta 2014 KS Cracoviaa vastaan. Elokuussa 2016 hän teki neljän vuoden sopimuksen Cracovian kanssa.
Kesäkuussa 2018 Piątek siirtyi Genoa CFC:hen. Tammikuussa 2019 hän teki neljän ja puolen vuoden sopimuksen AC Milanin kanssa. Hän teki debyyttinsä tässä seurassa 26. tammikuuta 2019 0–0-tasapelissa SSC Napolia vastaan ja kolme päivää myöhemmin hän teki kaksi maalia samaa vastustajaa vastaan Italian Cupin 2–0-voitossa.
Piątek siirtyi tammikuussa 2020 saksalaisseura Hertha Berliniin. Hän pelasi lainalla Italiassa vuoden 2022 alkupuoliskon Fiorentinassa ja kauden 2022–2023 Salernitanassa. Hän siirtyi kesällä 2023 turkkilaisseura İstanbul Başakşehiriin.
Piątek pelasi vuodesta 2015 alkaen Puolan alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi kolme ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017.
Piątek teki ensiesiintymisensä Puolan A-maajoukkueessa 11. syyskuuta 2018 ystävyysottelussa Irlantia vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa. Hän on pelannut maaliskuun 2024 loppuun mennessä 28 A-maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia: lokakuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Portugalia, maaliskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Itävaltaa, kesäkuussa 2019 EM-karsintaotteluissa Pohjois-Makedoniaa ja Israelia, marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Israelia, lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Suomea, marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Ukrainaa, maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Unkaria, lokakuussa 2021 MM-karsintaottelussa San Marinoa, maaliskuussa 2022 ystävyysottelussa Skotlantia sekä marraskuussa 2022 ystävyysottelussa Chileä vastaan.
Distocyclus

Distocyclus on lasiveitsikalojen heimoon (Sternopygidae) kuuluva kalasuku. Francisco Mago Leccia kuvasi suvun ensimmäisenä vuonna 1978.
Lajit.
Sukuun kuuluu ainakin seuraavat 2 lajia:
Fyre Festival

 
Fyre Festival oli ”luksusmusiikkifestivaali”, jonka tarkoituksena oli mainostaa Fyre-nimistä musiikkialan varaussovellusta. Tapahtuma oli tarkoitus järjestää Great Exuma -saarella Bahamalla vuonna 2017.
Mainonta.
Festivaalin mainonnassa käytettiin paljon kuuluisia Instagram-käyttäjiä. Fyre Festivaalin avajaisviikonlopun aikana järjestäjillä oli suuria ongelmia ruuan, majoituksen sekä esiintyjien kanssa ja festivaalin tapahtuma-aikaa lykättiin viime hetkellä, jopa osan vierailijoista ollessa jo saarella. Festivaalin mainonnassa vierailijoille oli luvattu gourmet-ruokaa sekä majoitus huvilassa, mutta paikan päällä vierailijoita odottivat valmiit voileivät sekä FEMA-teltat. Osa vierailijoista oli maksanut jopa tuhansia euroja lipuista.
Tapahtuman suuren epäonnistumisen seurauksena järjestäjät joutuivat vähintään kahdeksan oikeudenkäynnin kohteeksi, joista monet ovat ryhmäkanteita. Yksi niistä pyrkii saamaan yli 100 miljoonaa dollaria vahingonkorvausta. Tapahtuman järjestäjiä syytetään petoksesta lippujen ostajia kohtaan. 30. kesäkuuta 2017 Yhdysvaltain eteläisen piirin syyttäjä syytti Billy McFarlandia, Fyre Media Inc. -yhtiön toimitusjohtajaa petoksesta. Maaliskuussa 2018 McFarland myönsi syyllisyytensä petoksiin. 11. lokakuuta 2018 hän sai 6 vuoden vankilatuomion, minkä lisäksi hänet määrättiin luovuttamaan 26 miljoonaa dollaria.
Fyre Festivaalia yritettiin järjestää uudestaan 30.5.–2.6.2025 Meksikossa sijaitsevalla Isla Mujeres -saarella, mutta kaupunginhallitus esti sen. Paikka siirrettiin Playa del Carmenin kaupunkiin Meksikossa, mutta Meksikon hallitus esti senkin.
Eutresia

Eutresia () oli antiikin aikainen alue Arkadian maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi Mainalian ja Parrhasian välisellä alueella.
Eutresia oli yksi Arkadian neljästä heimoalueesta tai heimovaltiosta Kynurian, Mainalian ja Parrhasian ohella. Kukin näistä alueesta oli Arkadian valtiomallissa samantasoinen Arkadian polisten eli kaupunkivaltioiden, kuten Tegea, Mantineia ja Orkhomenos, kanssa. Eutresian sisäisestä poliittisesta järjestelmästä ei tiedetä käytännössä mitään.
Maantiede ja historia.
Eutresia sijaitsi Arkadian pohjoisosissa. Aluetta asutti alun perin eutresien ("Eutresioi") heimo. Eutresian kaupungit olivat Pausaniaan mukaan:
Minkään näistä kaupungeista ei tiedetä olleen poliksia, mutta ei ole mahdotonta, ettei joku olisi ollut.
Berndt Ludvig Federley

Berndt Ludvig Federley (30. kesäkuuta 1906 Tampere – 23. kesäkuuta 1976) oli arkistoneuvos, historioitsija tietokirjailija.
Henkilöhistoria.
Berndt Federleyn vanhemmat olivat arkkitehti Carl Birger Federley ja Gerdrud Helene Pacius ja puoliso vuodesta 1949 Gerda Synnöve Marianne Ahlbäck. Federley tuli ylioppilaaksi 1929 ja valmistui filosofian maisteriksi 1932 ja lisensiaatiksi 1946. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1948. Hän oli valtionarkiston ylimääräinen amanuenssi 1931–1936 ja nuorempi amanuenssi 1936–1940, Viipurin maakunta-arkiston va. hoitaja 1940–1945, Savo-Karjalan maakunta-arkiston hoitaja 1945, valtionarkiston vanhempi amanuenssi 1945–1949, arkistonhoitaja 1949–1952 ja kansliaosaston johtaja vuodesta 1952 vuoteen 1970. Vuonna 1969 arkistoneuvoksen arvon saanut Federley oli kahteen otteeseen Helsingin yliopiston dosentti ja työskenteli erikoisopettajana Teknillisessä korkeakoulussa. Hän oli Suomen Tiedeseuran jäsen ja Suomen historiallisen seuran tutkijajäsen.
Kynuria

Kynuria ( tai "Kynouria"; ) tai Kynouría () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Mainalia

Mainalia (, ) oli antiikin aikainen alue Arkadian maakunnassa Kreikassa. Se käsitti alueen Arkadian länsi- ja lounaisosissa.
Mainalia oli yksi Arkadian neljästä heimoalueesta tai heimovaltiosta Eutresian, Kynurian ja Parrhasian ohella. Kukin näistä alueesta oli Arkadian valtiomallissa samantasoinen Arkadian polisten eli kaupunkivaltioiden, kuten Tegea, Mantineia ja Orkhomenos, kanssa.
Maantiede.
Mainalia sai nimensä Mainalos- tai Mainalon-vuoresta (nyk. Maínalo). Sen itäpuolella sijaitsi Tegeatis eli Tegean kaupunkivaltion alue ja itä- ja pohjoispuolella Mantinike eli Mantineian kaupunkivaltion alue. Mainalos-vuoret toimivat rajana kummankin suuntaan. Mainalian eteläpuolella sijaitsi Maleatis eli Malean kaupungin alue. Se oli alun perin osa Arkadiaa, mutta myöhemmin Spartan valloittama ja osa Lakoniaa. Mainalian keskus oli Mainaloksen kaupunki.
Polikset.
Vaikka Mainalia muodosti kokonaisuudessaan eräänlaisen polista eli kaupunkivaltiota vastanneen heimovaltion, osa sen paikallisyhteisöistä voidaan myös lukea poliksiksi. Mainalian polikset olivat:
Muut asutukset.
Mainalian muita kaupunkeja tai kyliä olivat:
Historia.
Mainalialaisista käytettiin etnonyymiä "Mainalios" (). Suurin osa Mainalian kaupunkien asukkaista siirrettiin Megalopoliin kaupunkiin sen perustamisen vuonna 371/370 eaa. jälkeen. Tämän jälkeen Megalopoliissa oli mainalialaisten () fyle. Kaupunki perustettiin Mainalian alueelle sen lounaiskulmaan, ja sen perustamista johtaneista kymmenestä perustajasta ("oikistēs") kaksi oli mainalialaisia.
Myöhemmin ainakin osa mainalialaisista oli mukana Arkadian liitossa. Näin Mainalian heimovaltio vaikuttaa säilyneen olemassa myös Megalopoliin perustamisen jälkeen.
Parrhasia

Parrhasia () oli antiikin aikainen alue Arkadian maakunnassa Kreikassa. Se käsitti alueen Arkadian länsi- ja lounaisosassa.
Parrhasia oli yksi Arkadian neljästä heimoalueesta tai heimovaltiosta Eutresian, Kynurian ja Mainalian ohella. Kukin näistä alueesta oli Arkadian valtiomallissa samantasoinen Arkadian polisten eli kaupunkivaltioiden, kuten Tegea, Mantineia ja Orkhomenos, kanssa.
Maantiede.
Parrhasia käsitti Alfeios-joen etelä- ja länsipuolisen alueen Arkadian Messenian vastaisella rajalla.
Polikset.
Vaikka Parrhasia muodosti kokonaisuudessaan eräänlaisen polista eli kaupunkivaltiota vastanneen heimovaltion, osa sen paikallisyhteisöistä voidaan myös lukea poliksiksi. Parrhasian polikset olivat:
Muut asutukset.
Parrhasian muiksi kaupungeiksi tai kyliksi mainitaan:
Historia.
Parrhasiaa asuttivat parrhasialaiset (), joita pidettiin yhtenä Arkadian vanhimmista heimoista. Kreikkalaisessa mytologiassa alueen nimi tuli Parrhasoksesta, Arkadian kuninkaan Lykaonin pojasta, joka perusti Parrhasian kaupungin. Tämä kaupunki yhdistetään yleensä Lykosuraan.
Klassiselle kaudelle 400-luvulle eaa. tultaessa Mantineia oli alistanut Parrhasian alaisuuteensa. Spartalaiset palauttivat alueelle sen itsenäisyyden vuonna 421 eaa. Peloponnesolaissodassa Parrhasia oli mukana peloponnesolaisliitossa.
Roomalaisilla kirjailijoilla adjektiivit "Parrhasius" ja "Parrhasis" tarkoittavat usein ”arkadialaista” yleisessä merkityksessä. Tätä kautta selittyvät muun muassa ilmaisut "Parrhasides stellae" (”Parrhasialaiset tähdet”, Ursa major), "Parrhasia dea" (”Parrhasian jumalatar”, Carmenta) ja "Parrhasia virgo" (”Parrhasian neito”, Kallisto).
Sternopygus

Sternopygus on lasiveitsikalojen heimoon (Sternopygidae) kuuluva kalasuku.
Lajit.
Sukuun kuuluu seuraavat 9 lajia:
Isopoliteia

Isopoliteia () tarkoitti antiikin Kreikassa ”kansalaisoikeuksien samanarvoisuutta” eli sitä, että jollekin toisen kaupungin kansalaiselle tai koko kaupungille myönnettiin toisen kaupungin kansalaisuuden edut. Tämä oli kuitenkin voimassa vain silloin, kun toisen kaupungin kansalaiset muuttivat kansalaisuuden myöntäneeseen kaupunkiin. Kyseessä olevat kaupungit olivat yleensä poliksia eli kaupunkivaltioita.
Yksilön tapauksessa tällaisessa potentiaalisten kansalaisoikeuksien myöntämisessä saattoi olla kyse henkilökohtaisesta kunnianosoituksesta, kun taas kaupunkien välillä asiasta voitiin sopia molemminpuolisella sopimuksella. Jos kaupungit menivät vielä pidemmällä ja sopivat, että niillä oli kokonaan yhteinen kansalaisuus, tällöin kyseessä oli "sympoliteia".
Tunnettuja isopoliteia-sopimuksia.
Isopoliteia-sopimus tunnetaan piirtokirjoitus- tai muiden lähteiden perusteella muun muassa seuraavien kaupunkien väliltä:
Pænda

Gabriela Horn (s. 25. tammikuuta 1989 Deutschlandsberg, Steiermark, Itävalta), tunnettu myös taiteilijanimellään Pænda tai PÆNDA, on itävaltalainen laulaja. Hän edusti Itävaltaa kappaleella "Limits" vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa.
Limits (Pændan kappale)

Limits on itävaltalaisen laulajan Pændan esittämä kappale, jolla hän edusti Itävaltaa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa, Tel Avivissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui seitsemänneksitoista ja karsiutui finaalista.
Koinon

Koinon (, mon. , ”yhteinen”, ”julkinen”) oli antiikin Kreikassa kahden tai useamman poliksen eli kaupunkivaltion liitto. Se oli vahvempi kuin pelkkä "symmakhia", joka oli liittolaissuhde sotatoimissa, tai "sympoliteia", jossa jaettiin kansalaisuus. Koinonissa kaupungit yhdistivät myös politiikkansa, lakinsa, taloutensa ja muun yhteiskunnallisen elämänsä.
Historia.
Koinon-liittoja alkoi syntyä jo klassisella kaudella 400-luvulla eaa., ja niiden huippukautta olivat hellenistisen kauden 200-luku ja 100-luvun alkupuoli eaa. aina roomalaisen kauden alkuun vuonna 168 eaa. saakka. Koinonit syntyivät hajanaisten polisten tarpeesta kehittää sotilaallista yhteistyötä hellenistisiä kuningaskuntia ja myöhemmin Roomaa vastaan. Ne kykenivät kokoamaan suurempia armeijoita ja sotimaan näin suurempia vihollisia vastaan. Liittoja oli lukuisia, eivätkä ne näin ratkaisseet sitä ongelmaa, että kreikkalaiset kiistelivät usein keskenään. Lopulta Rooma valtasi koko Kreikan.
Toiminta.
Liittosuhteita oli erilaisia, mutta niillä oli tiettyjä yhtäläisyyksiä. Hyvä esimerkki tyypillisen liiton toiminnasta on Boiotian liitto. Siinä osa päätös- ja toimintavallasta oli Boitian liiton eli koinonin tasolla ja osa poliksilla. Koinon vastasi ulkopolitiikasta, sodan ja rauhan asioista ja diplomatiasta muiden liittojen ja liiton ulkopuolisten polisten kanssa. Liitolla oli yhteinen kansalaisuus ("isopoliteia"), joka pitkälti korvasi polisten omat kansalaisuudet, jotka kuitenkin säilyivät olemassa. Liitto myös löi rahaa, joka oli yhteinen sen jäsenille. Kaikilla liiton kansalaisilla oli oikeus osallistua liiton kokouksiin. Poliksille kuului muun muassa oman armeijansa järjestäminen osaksi liiton armeijaa sekä tähän liittyvä paikallinen verotus.
Sodissa kukin koinon soti yhteisen sotapäällikön alaisuudessa. Kuhunkin koinoniin kuuluneilla poliksilla oli yleensä sama valtiomuoto (esim. demokratia tai oligarkia). Koinoneilla oli yhteinen kultti sekä yhteiset juhlat ja kalenteri, yhteisen rahan lisäksi yhteiset mitat ja painot, sekä yhteistä lainkäyttöä muun muassa rajariitatapauksissa. Liittojen kokoukset pidettiin yleensä liiton yhteisellä pyhäkköalueella tai suuremmassa keskuskaupungissa. Koinonin kaupunkien oli yleensä tarkoitus olla tasa-arvoisia. Usein yksi kaupunki oli kuitenkin muita vahvemmassa asemassa.
Ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2019

Ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2019 järjestettiin Slovakian Osrbliessä tammi–helmikuussa 2019. Kilpailuissa järjestettiin kolme henkilökohtaista ja yksi viestikilpailu kummallekin sukupuolelle sekä alle 19-vuotiaiden että alle 22-vuotiaiden sarjoissa. Kilpailujen suojelijoina toimivat slovakialaiset ampumahiihtäjät Anastasija Kuzmina ja Pavol Hurajt. 
Kilpailuohjelma.
Kilpailuissa oli 16 eri kilpailutapahtumaa. Alle 22-vuotiaiden kilpailut vaikuttivat myös IBU Juniorcupin pisteisiin.
Tulokset.
Miehet, alle 22.
15 km normaalimatka.
Päivämäärä: 28. tammikuuta
4x7,5 km viesti.
Päivämäärä: 30. tammikuuta
10 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 2. helmikuuta
12,5 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 3. helmikuuta
Naiset, alle 22.
12,5 km normaalimatka.
Päivämäärä: 28. tammikuuta
3x6 km viesti.
Päivämäärä: 30. tammikuuta
7,5 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 2. helmikuuta
10 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 3. helmikuuta
Miehet, alle 19.
12,5 km normaalimatka.
Päivämäärä: 27. tammikuuta
3x7,5 km viesti.
Päivämäärä: 29. tammikuuta
7,5 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 1. helmikuuta
10 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 3. helmikuuta
Naiset, alle 19.
10 km normaalimatka.
Päivämäärä: 27. tammikuuta
3x6 km viesti.
Päivämäärä: 29. tammikuuta
6 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 1. helmikuuta
7,5 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 3. helmikuuta
Heidi Nikkinen

Heidi Nikkinen (s. 10. tammikuuta 2001 Kouvola) on suomalainen ampuma- ja maastohiihtäjä. Nikkinen edustaa seuratasolla Kouvolan Hiihtoseuraa.
Ura.
Heidi Nikkinen debytoi kansainvälisissä kilpailuissa ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2017. Parhaimmillaan hän ylsi pikakilpailussa yhdeksänneksi. Hän myös kuului Suomen neljänneksi sijoittuneeseen alle 19-vuotiaiden naisten viestijoukkueeseen. Seuraavan vuoden kilpailuissa Nikkinen sijoittui kahdesti hopealle; pikakilpailussa ja viestissä. Lisäksi hän oli viides normaalimatkalla. Vuonna 2019 Nikkinen saavutti jälleen nuorten MM-mitalin. Hän sijoittui kolmanneksi normaalimatkalla kahdesta sakkominuutista huolimatta.
Nikkinen debytoi alle 22-vuotiaille tarkoitetussa IBU Juniorcupissa kaudella 2018–2019 17-vuotiaana. Parhaimmillaan hän on ollut 12:s Lenzerheiden normaalimatkalla. Hän kuuluu Suomen ampumahiihtomaajoukkueeseen kaudella 2020-2021.
Betamovie

Betamovie on Sonyn kehittämä analoginen videokameranauhuri. Se käyttää Betamax-standardin mukaista kasettiin pakattua magneettinauhaa. Betamovie tuotiin markkinoille vuonna 1983. Sony esitteli kehittyneemmän Video 8 -kameranauhurin jo 1985, jolloin Betamoviesta luovuttiin.
Teknologia.
Betamovie oli kuluttajamarkkinoiden ensimmäinen kameranauhuri. Sitä ennen oli esitelty niin ikään kotikäyttöön suunnattu CVC-järjestelmä, jossa kamera ja nauhuri ovat erillisiä yksiköitä. Betamovie-laitteen nauhuriosa on lähes neliön muotoinen ja mitoiltaan noin 15 senttimetriä kanttiinsa. Leveys on vain hieman Betamax-kasetin leveyttä suurempi. Betamovie-kameranauhurista puuttuu toistomahdollisuus, joten kuvattua tuotosta ei pysty katsomaan saman tien, mikä on videotallennuksen keskeinen etu filmilaitteisiin nähden.
Betamovien varhaisimmasta mallista, Sony BMC-100, puuttuu automaattinen tarkennus ja elektroninen etsin. Seuraajamallissa, Sony BMC-100, sen sijaan on automaattinen tarkennus. Kameran käyttöergonomia on hyvä: siinä on elokuvakameratyyppinen otekahva, johon on sijoitettu tallennuksen käynnistys- ja pysäytysnäppäimet. Mikrofoni on muotoiltu ja sijoitettu siten, että se eliminoi suuren osan kameran melko voimakkaasta moottorinäänestä.
Pöytämallisiin videonauhureihin verrattuna erittäin pienikokoinen Betamovie-laite vaati poikkeavia teknisiä ratkaisuja. Betamovien pyörivän kuvarummun halkaisija on 45 millimetriä; Betamaxin pöytänauhureissa halkaisija on 75 millimetriä. Kuvarummun pyörimisnopeus on 2 500 kierrosta sekunnissa, kun se Betamax-nauhureissa on 1 500 kierrosta. Aktiivitilassa nauha kiertyy 300 astetta kuvarummun ympäri. Betamoviella kuvattuja nauhoja voi toistaa Betamax-nauhureissa teknisistä eroista huolimatta.
Viimeinen Betamovie-kameramalli oli Sony BMC-1000K. Se esiteltiin 1987. Malli kykeni tallentamaan kuvaa 15 luksin valaistusvoimakkuudessa.
Tuukka Invenius

 Tuukka Invenius (s. 6. elokuuta 1997) on suomalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla Soisalon Ampumahiihtäjiä. Myös hänen pikkuveljensä, Otto Invenius on ampumahiihtäjä.
Ura.
Tuukka Invenius pääsi ensimmäisen kerran Suomen ampumahiihtomaajoukkueeseen IBU-Cupin kaudenavauksessa 2016–2017. Tammikuussa 2017 hän kilpaili ensimmäisissä maailmancupin kilpailuissaan Oberhofissa. Hän oli pikakilpailun 82:nen, joka on toistaiseksi hänen paras sijoituksensa. Seuraavalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi IBU Juniorcupin Obertilliachin pikakilpailussa. 
Arvokilpailuissa Invenius on parhaimmillaan ollut viides vuoden 2018 nuorten Euroopan-mestaruuskilpailujen pikakilpailussa. Hän sijoittui takaa-ajossa kuudenneksi. Invenius on kuului myös Suomen kuudenneksi sijoittuneeseen miesten viestijoukkueeseen. Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa hänen paras sijoituksensa on takaa-ajon 10:s vuodelta 2018. Hän kuului myös Suomen viidenneksi sijoittuneeseen viestijoukkueeseen vuonna 2017.
Tottenhamin ryöstö 1909

Tottenhamin ryöstö 1909 (tunnetaan englanniksi nimellä "Tottenham Outrage", ”Tottenhamin tyrmistys”) tapahtui 23. tammikuuta 1909, kun kaksi latvialaista maahanmuuttajaa, Paul Hefeld ja Jacob Lepidus, ryöstivät aseella uhaten Tottenhamissa sijainneen Schnurmannin kumitehtaan palkkarahat. Ryöstöä seurasi kymmenen kilometrin mittainen takaa-ajo, jossa ryöstäjiä jahtasivat poliisit sekä sivullisista koostunut väkijoukko. Ryöstäjät ja takaa-ajajat kulkivat takaa-ajon aikana muun muassa autolla, jalan, ratsailla, kaapatulla raitiovaunulla ja varastetuilla hevoskärryillä.
Takaa-ajon aikana ammuttiin kaikkiaan yli 400 laukausta. Yksi poliisi sekä kymmenvuotias poika kuolivat ammuskelussa, ja lisäksi 21 ihmistä loukkaantui. Takaa-ajo päättyi Chingfordissa, kun Hefeld ampui itseään päähän. Lepidus lukittautui läheisen asuintalon makuuhuoneeseen ja ampui itsensä.
Surmansa saaneiden poliisin ja pojan hautajaiskulkuetta oli seuraamassa yli puoli miljoonaa ihmistä, heidän joukossaan 3 000 poliisia. Takaa-ajoon osallistuneiden poliisien rohkeuden tunnustamiseksi perustettiin King’s Police Medal -urhoollisuusmitali. Yhdessä Sidney Streetin piirityksen kanssa Tottenhamin ryöstö muutti Yhdistyneessä kuningaskunnassa asenteet maahanmuuttajia kohtaan epäluuloisista jopa vihamielisiksi.
Piero Umiliani

Piero Umiliani (17. heinäkuuta 1926 Firenze, Italia – 14. helmikuuta 2001 Rooma, Italia) oli italialainen elokuvasäveltäjä. Hän teki sävellyksiä useisiin eksploitaatioelokuviin 1960- ja 1970-luvuilla, muun muassa spagettiwesterneihin ja gialloelokuviin.
Yksi Umilianin tunnetuimmista sävellyksistä on ”Mah Nà Mah Nà”. Sävellys tehtiin alun perin vuoden 1968 Ruotsista kertovaa mondo-dokumenttia "Svezia, inferno e paradiso" varten. Siitä tuli entistäkin tunnetumpi, kun se esitettiin "Seesamtiessä" muppetien laulamana.
Vadim Fadejev

Vadim Ivanovitš Fadejev (; 25. joulukuuta 1917 – 5. toukokuuta 1943) oli neuvostoliittolainen taistelulentäjä ja hävittäjä-ässä. Kapteenin sotilasarvoisena hän taisteli 16. GIAP:ssa, lentäjätovereinaan muun muassa Aleksandr Pokryškin sekä Grigori Retškalov. Fadejev lensi aluksi I-16-konetyypillä sekä sittemmin Curtiss P-40 Kittyhawkilla ja P-39 Airacobralla. Fadejev kaatui vuonna 1943 saksalaisten Me 109 -parvea vastaan taistellessaan. Hän saavutti Neuvostoliiton sankarin arvon kaatumisensa jälkeen. Matalahyökkäyksistään tunnetun Fadejevin kutsutunnus ja lempinimi oli "Boroda" eli "Parta". Fadejev saavutti vähintään 20 (17+3) pudotusta ja toimi lentueen päällikkönä 16. GIAP:ssa. Lisäksi hän aiheutti vastustajalle, Natsi-Saksan Wehrmachtille suurta tuhoa maataistelulennoillaan, tuhoamalla useita sen ajoneuvoja.
Outi Vapaavuori

Outi Maria Inkeri Vapaavuori (o.s. Laitinen, ent. Laitinen-Vapaavuori; s. ) on suomalainen eläinlääkäri ja Helsingin yliopiston eläinlääketieteellisen tiedekunnan pieneläinkirurgian professori.
Laitinen valmistui Eläinlääketieteellisestä korkeakoulusta eläinlääkäriksi (ELL) vuonna 1985, pieneläinsairauksien erikoiseläinlääkäriksi 1990 ja eläinlääketieteen tohtoriksi vuonna 1994. Hän suoritti lisäksi Diplomate of European College of Veterinary Surgeons -tutkinnon (Versailles, Ranska). Hän oli Helsingin yliopiston eläinlääketieteen kirurgian dosentti 2002–2007. 
Laitinen työskenteli Eläinlääketieteellisen korkeakoulun, sittemmin Helsingin yliopiston eläinlääkärinä vuosina 1985–1999. Hän toimi Vantaalla Tikkurilan eläinlääkäriaseman eläinlääkärinä vuosina 1991–2000. Tästä ajasta hän teki useamman vuoden ajan tutkimustyötä Yhdysvalloissa ensin Michiganin valtionyliopistossa (1995–1996) ja vähän myöhemmin Pennsylvanian yliopistossa (1998–1999). Suunnittelijana hän valmisteli Helsingin yliopiston eläintieteellisen tiedekunnan siirtoa Viikkiin (2000–2001) ja johti yliopistollista eläinsairaalaa (2002–2006). Outi Vapaavuori toimi seuraavaksi saman tiedekunnan kliinisenä opettajana (2007). Pieneläinkirurgian professorina hän on toiminut vuodesta 2008.
Vapaavuoren tieteellinen tuotanto käsitti vuoden 2014 loppupuoleen mennessä noin 60 tieteellistä julkaisua.
Hänen puolisonsa on oikeustieteen kandidaatti Jan Vapaavuori (2005–), joka on toiminut muun muassa Helsingin pormestarina.
Albina Palmqvist

Albina Maria Palmqvist (1. kesäkuuta 1829 Kööpenhamina – 12. toukokuuta 1903 Helsinki) oli suomalainen porvarisnainen. Hänet tunnetaan kirjailija Aleksis Kiven romanttisen rakkauden kohteena ja Kiven todennäköisenä muusana. Albina Palmqvistin kautta Kivi sai ensikosketuksensa maailmankirjallisuuteen.
Elämä.
Albina Palmqvistin vanhemmat olivat räätälimestari Albin Palmqvist (1804–1855) ja Ane Nielsen (1807–1886). Hänellä oli vanhempi sisar Sofia (1828–1894), veljet Ludvig "Lullu" (1831–1880) ja Edmund (1840–1871) sekä nuorempi sisar Hilma (1842–1925). Albin Palmqvist oli rakennuttanut 1830-luvulla Helsinkiin Pohjoisesplanadin ja Fabianinkadun kulmaan suurehkon kivitalon, josta perhe joutui sittemmin muuttamaan talousvaikeuksien takia Kaivokadulle, missä he omistivat puutalon. Albina Palmqvist ei tullut toimeen vanhempiensa kanssa ja elämä riitaisassa perheessä johti tuskatiloihin. Albina oli kiinnostunut kirjallisuudesta ja musiikista, ja sai niistä henkireiän.
Albina Palmqvist tutustui Aleksis Kiveen kenties Edmundin kautta; toinen vaihtoehto on Kiven opiskelukaveri Rudolf Bandly. Albinan äidinkieli oli ruotsi, eikä hän taitanut suomea, siten hän seurusteli myös Kiven kanssa ruotsiksi. Hän opasti nuorta Kiveä maailmankirjallisuuden klassikoiden pariin. Palmqvist ja Kivi tapasivat keskustella lukemistaan kirjoista, ja Palmqvistien laaja kirjasto oli lajissaan aarreaitta ajan Helsingissä. Kirjasto oli enimmäkseen ruotsinkielinen.
Kivi kosi Albina Palmqvistia kirjeitse vuonna 1854, mutta tämän vanhemmat eivät suostuneet. Kosinta lienee kaatunut ainakin osittain Kiven vähävaraisuuteen. Palmqvist asui vuosina 1857–1861 pitkiä aikoja äitinsä sukulaisten luona Kööpenhaminassa, missä hän tutustui kuvanveistäjä Walter Runebergiin. Kivi kosi Palmqvistia toistamiseen kesällä 1865, mutta vastaus oli jälleen kielteinen. Kivi kuoli 1872.
Albina Palmqvist adoptoi Edmundin tyttären Annan 1873. Hän asui Annan (1865–1939) ja äitinsä kanssa Pohjoisesplanadin talossa, Ane Nielsen oli tuolloin jälleen varoissaan. Albina Palmqvist peri äidiltään huomattavan omaisuuden. Suuri osa varoista meni Annan puolisolle Matti Kurikalle (1863–1915), jonka omistama sanomalehti Viipurin Sanomat ajautui tuonnempana vararikkoon, ja Albina Palmqvist menetti sitä myötä valtaosan omaisuudestaan. Äitinsä kuoleman jälkeen Albina asui Anna ja Matti Kurikan luona Viipurissa.
Kurikoiden liitto päättyi eroon ja Anna avioitui Nurmekseen, minne myös Albina Palmqvist muutti joksikin aikaa. Palmqvist palasi Helsinkiin, missä hän asui sisarensa Hilman kanssa. Hilman puoliso August Robert Svanström (1838–1901) oli Aleksis Kiven läheinen ystävä. Albina Palmqvist kuoli lyhyen sairastelun jälkeen 73-vuotiaana.
Rauta(II)oksalaatti

Rauta(II)oksalaatti eli ferro-oksalaatti (C2O4Fe·2 H2O) on rauta- ja oksalaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään väriaineena ja valokuvauskemikaalina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa rauta(II)oksalaatti on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen, mutta hyvin happoliuoksiin. Kuumennettaessa se hajoaa rauta(II)oksidiksi, rauta(III)oksidiksi, raudaksi, hiilidioksidiksi, hiilimonoksidiksi ja hapeksi. Rauta(II)oksalaatin alkeiskoppi on rombinen ja sen rakenne on polymeeri, joka koostuu rauta- ja oksalaattiyksiköistä, jotka ovat liittyneet toisiinsa vesimolekyylien välityksellä.
Rauta(II)oksalaattia valmistetaan vesiliukoisen rautasuolan ja oksaalihapon tai oksalaattisuolan välisellä reaktiolla. Niukkaliukoinen rauta(II)oksalaatti saostuu liuoksesta. Yhdistettä käytetään värjäämään lasia ja emaleja vihertävänruskeiksi ja sitä käytetään myös eräiden taiteilijavärien ja maalien valmistukseen. Yhdistettä voidaan myös käyttää valokuvauskemikaalina.
Tammisaaren saaristo

Tammisaaren saaristo () on saaristo Suomenlahden rannikolla läntisellä Uudellamaalla. Se sijaitsee pääasiassa Raaseporin kunnassa Hankoniemen ja Porkkalan välisellä rannikko-osuudella. Saaristo jakautuu ulko- ja sisäsaaristoon. Osa ulkosaaristoa kuuluu Tammisaaren saariston kansallispuistoon.
Saaristossa tavataan jokaista Suomen luonnolle tyypillistä rannikkotyyppiä. Laaja saaristo muodostuu loivasta peneplaanista, jota kallioperän murtumalinjat rikkovat. Saariston länsiosassa monilla saarilla on matalia hietikoiden reunustamia poukamia, jotka ovat linnustollisesti arvokkaita.
Putous (11. tuotantokausi)

"Putouksen" 11. tuotantokausi esitettiin keväällä 2019.
Yhdennentoista tuotantokauden näyttelijät julkistettiin 12. helmikuuta 2019 ja kausi alkoi 16. maaliskuuta 2019. 
Edellisellä kaudella mukana olleet Pilvi Hämäläinen, Lauren Lehtinen ja Timo Lavikainen ilmoittivat, että he eivät ole mukana yhdennellätoista kaudella.
Juontajana jatkoi Roope Salminen. Näyttelijöinä jatkoivat kymmenennellä kaudella ohjelmaan liittyneet näyttelijät lukuun ottamatta Hämäläistä, Lehtistä ja Lavikaista. Heidän tilallaan nähtiin paluun tekevä Jenni Kokander ja uutena Mikko Virtanen.
"Vuoden sketsihahmo" -kilpailun voitti Ernest Lawsonin poliitikko Pentti Olavi Liitikko.
Tulikoe ja näytön paikka.
Tällä kaudella neljässä jaksossa näytön paikkaan joutui kaksi eniten ääniä saanutta.
Painovoimagradienttivakautus

Painovoimagradienttivakautus () on satelliittien vakautusmenetelmä, jossa vakautus tapahtuu satelliitin massajakauman ja taivaankappaleen painovoimakentän avulla. Menetelmän etuna erilaisiin aktiivisiin vakautusmenetelmiin (esim. propulsiojärjestelmät ja reaktiopyörät) nähden on sen tekninen yksinkertaisuus.
Vakautusmenetelmän toimintaperiaate perustuu kierrettävän kappaleen käänteiseen neliöön heikkenevään painovoimaan, minkä seurauksena satelliitin eri osiin saadaan vaikuttamaan merkittävästi erilainen painovoima, jos ne ovat tarpeeksi kaukana toisistaan. Näin ollen esimerkiksi pitkän puomin päihin asennetuista massoista koostuvan satelliitin taivaankappaletta lähempään massaan kohdistuu voimakkaampi painovoimavaikutus, ja se hakeutuu kohti taivaankappaleen pintaa.
Ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut

Ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut () ovat vuosittain alle 22- ja alle 19-vuotiaille urheilijoille järjestettävät arvokilpailut. Kilpailut järjestää Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU). 
Historia.
Ensimmäisen kerran nuorten maailmanmestaruusmitaleista kilpailtiin vuonna 1967. Tuolloin kilpailut järjestettiin miesten maailmanmestaruuskilpailujen yhteydessä, lukuun ottamatta olympiavuosia. Kilpailut siirrettiin naisten maailmanmestaruuskilpailujen yhteyteen vuonna 1984. Nuorten kilpailuista tuli oma erillinen tapahtumansa vuonna 1989. Alle 19-vuotiaiden sarja lisättiin kilpailuihin vuonna 2007.
Erik Ahopelto

Erik Ahopelto (s. 5. huhtikuuta 1996 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Puolan Polska Hokej Ligan Unia Oświęcimissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Ahopelto osaa pelata myös laidassa.
Ura.
Ahopelto on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän voitti seurassa kauden 2015–2016 päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2016–2017 Ahopelto debytoi miesten peleissä pelattuaan kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa.
Elokuussa 2017 Ahopelto siirtyi try-outille LeKin Mestis-joukkueeseen. Syyskuussa hän sai joukkueeseen kauden 2017–2018 kattavan jatkosopimuksen. Ahopellon tulokaskausi toi 25 runkosarja-, viidessä playoff- ja yhdessä Suomen Cupin ottelussa tehot 2+4=6. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Suomi-sarjajoukkue KOOVEE:ssä. Noin puolet kaudestaan Ahopelto pelasi kuitenkin LeKin A-nuorten Mestisjoukkueessa, jossa hän voitti kauden päätteeksi hopeaa.
Kaudeksi 2018–2019 Ahopelto siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella edellisenä keväänä Mestikseen nostettuun KOOVEE:hen. Hänet nostettiin 26. tammikuuta 2019 seuran yhteistyöjoukkueen, Tampereen Ilveksen SM-liigajoukkueen kokoonpanoon otteluun JYPiä vastaan, kun joukkueen kokoonpanosta oli sivussa mm. Teemu Rautiainen ja Panu Mieho. Ahopelto merkittiin liigadebyytissään Ilveksen kakkossentteriksi laidoilleen Teemu Lepaus ja Joose Antonen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Ahopelto teki seuraavassa ottelussaan 6. helmikuuta 2019 Vaasan Sportia vastaan. Markku Hakanen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Siirtotakarajalla, helmikuun puolivälissä KOOVEE tiedotti Ahopellon pelaavan loppukauden lainalla Ilveksessä. Hän pelasi siellä 11 runkosarja- ja seitsemän playoff-ottelua tehden kaksi maalia.
Kaudeksi 2019–2020 Ahopelto teki Ilveksen kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi syyskaudella kuusi SM-liigaottelua, mutta suurin osa Ahopellon kaudesta eteni kuitenkin lainalla KOOVEE:n Mestis-joukkueessa. Maaliskuussa 2020 Ilves vahvisti, että hänen sopimuksessaan ollutta optiota ei käytetä. Ahopelto siirtyi kaudeksi 2020–2021 yhden kauden kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen. Hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 9+16=25. Pudotuspeleissä Ahopelto jakoi Hermeksen sisäisen syöttöpörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Toukokuussa 2021 Ahopelto teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2021–2022 hänet nimettiin Hermeksen varakapteeniksi. Ahopelto voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 17+26=43, joilla hän sijoittui koko Mestiksen pistepörssissä kymmenenneksi.
Kesäkuussa 2022 Ahopelto teki vuoden mittaisen sopimuksen hänen aiemman seuransa KOOVEE:n kanssa. Hänen sopimuksensa sisälsi option ulkomaille siirtymisestä, jonka Ahopelto käytti jo elokuussa, kun hän siirtyi kaudeksi 2022–2023 vuoden mittaisella sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan Unia Oświęcimiin.
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2019

Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2019 järjestettiin 5.–17. helmikuuta Ruotsin Åressa.
Åressa oli järjestetty MM-kilpailut aiemmin vuosina 1954 ja 2007.
Miehet.
Syöksylasku.
Päivämäärä: 9. helmikuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Supersuurpujottelu.
Päivämäärä: 6. helmikuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Suurpujottelu.
Päivämäärä: 15. helmikuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Pujottelu.
Päivämäärä: 17. helmikuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Alppiyhdistetty.
Päivämäärä: 11. helmikuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Naiset.
Syöksylasku.
Päivämäärä: 10. helmikuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Supersuurpujottelu.
Päivämäärä: 5. helmikuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Suurpujottelu.
Päivämäärä: 14. helmikuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Pujottelu.
Päivämäärä: 16. helmikuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Alppiyhdistetty.
Päivämäärä: 8. helmikuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Joukkuekilpailu.
Päivämäärä: 12. helmikuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Jean-Clair Todibo

Jean-Clair Todibo (s. 30. joulukuuta 1999 Cayenne) on ranskalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on keskuspuolustaja. Todibo edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Hamia.
Todibo pelasi kotimaansa Toulousessa syyskaudella 2018 kymmenen Ligue 1:n ottelua, ja teki yhden maalin. Hän siirtyi espanjalaisseura FC Barcelonaaan tammikuussa 2019. Hän pelasi seuraavan vuoden aikana Barcelonassa neljä ottelua Primera Divisiónissa ja yhden pelin Mestarien liigassa. Tammi-kesäkuussa 2020 hän pelasi lainalla Saksan Bundesliigan Schalke 04:ssä kaikkiaan kahdeksan liigaottelua. Seuraavalla kaudella hän oli lähes neljä kuukautta lainalla portugalilaisessa Benficassa, mutta pelasi vain kaksi cup-ottelua.
Todibo pelasi kevätkaudella 2021 Nicessa lainasopimusella 15 Ligue 1:n ottelua, ja teki yhden maalin. Hän siirtyi Niceen vakituisesti 8,5 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2021. Seuraavalla kaudella hän pelasi 36 Ranskan pääsarjaottelua ja teki yhden maalin. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 34 ottelua Ligue 1:ssä ja yhdeksän peliä Mestarien liigassa. Seuraavalla kaudella hän pelasi 30 liigaottelua. Kaudella 2024–2025 hän pelasi lainalla Englannin Valioliigan West Hamissa 27 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa 20 peliä. Hän siirtyi West Hamiin vakituisesti 40 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2025.
Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 Todibo pelasi Ranskan joukkueen avauskokoonpanossa alkulohko-ottelussa Malia vastaan noin puoli tuntia. Ensimmäisen ottelunsa Ranskan jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi ystävyysottelussa Saksaa vastaan syyskuussa 2023. Ensmmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsinnassa Gibraltaria vastaan saman vuoden marraskuussa.
Ahopelto

Ahopelto on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Pekka Salo (kirjailija)

Pekka Aarne Olavi Salo (s. 3. toukokuuta 1942 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Häneltä on ilmestynyt seitsemän rikosromaania ja yksitoista kuunnelmaa. Novelleja on julkaistu yhdeksässä kokoelmassa. Ensimmäinen dekkari "Varjonainen" ilmestyi 1977, rikosnovellikokoelma "Kuningatar ruutuun e5" julkaistiin 2018. 
Pekka Salo hyödyntää teksteissään matkakokemuksiaan eri puolilta maailmaa. Tyylilaji vaihtelee veijariromaanista trilleriin. Kerrontaa sävyttää tietty absurdi huumori, dialogin osuus on vahva. Osan kuunnelmista Salo on dramatisoinut romaaneistaan ja novelleistaan, osa romaaneista on esitetty ensin kuunnelmana.
Ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2018

Ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2018 järjestettiin Viron Otepäässä helmi–maaliskuussa 2018. Kilpailuissa järjestettiin kolme henkilökohtaista ja yksi viestikilpailu kummallekin sukupuolelle sekä alle 19-vuotiaiden että alle 22-vuotiaiden sarjoissa. 
Kilpailuohjelma.
Kilpailuissa oli 16 eri kilpailutapahtumaa. Alle 22-vuotiaiden kilpailut vaikuttivat myös IBU Juniorcupin pisteisiin.
Tulokset.
Miehet, alle 22.
4x7,5 km viesti.
Päivämäärä: 27. helmikuuta
15 km normaalimatka.
Päivämäärä: 1. maaliskuuta
10 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 3. maaliskuuta
12,5 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 4. maaliskuuta
Naiset, alle 22.
3x6 km viesti.
Päivämäärä: 27. helmikuuta
12,5 km normaalimatka.
Päivämäärä: 1. maaliskuuta
7,5 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 3. maaliskuuta
10 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 4. maaliskuuta
Miehet, alle 19.
12,5 km normaalimatka.
Päivämäärä: 26. helmikuuta
3x7,5 km viesti.
Päivämäärä: 28. helmikuuta
7,5 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 2. maaliskuuta
10 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 4. maaliskuuta
Naiset, alle 19.
10 km normaalimatka.
Päivämäärä: 26. helmikuuta
3x6 km viesti.
Päivämäärä: 28. helmikuuta
6 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 2. maaliskuuta
7,5 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 4. maaliskuuta
Demokratia (mytologia)

Demokratia () oli antiikin Kreikassa demokratian eli kansanvallan henkilöitymä tai jumalatar, joka kuvattiin nuorena naisena. Demokratian hahmo ja kultti luotiin Ateenassa poliittisin tarkoitusperin oletettavasti 300-luvun eaa. lopulla.
Demokratia käsitteenä alkoi muotoutua 400-luvulla eaa. Kreikkalaiseen tapaan tärkeälle käsitteelle muodostettiin ajan kuluessa personifikaatio eli henkilöitymä, jota alettiin käyttää taiteessa. Demokratia esiintyi hahmona kreikkalaisessa komediassa Heniokhoksella, sekä Aristofaneella näytelmissä "Akharnalaiset" ja "Linnut". Varhaisin tunnettu kuvallinen esimerkki on Kritiaan haudasta vuodelta 403 eaa. Siihen oli kuvattu sekä Demokratia että oligarkian henkilöitymä Oligarkia. Zeuksen stoassa kerrotaan olleen Eufranorin tekemä seinämaalaus, jossa esiintyivät Demokratia, Demos (”Kansa”) ja Theseus.
Peloponnesolaissodan päättymistä seuranneen lyhyen oligarkian kauden jälkeen palautettu demokratia otettiin Ateenassa ilmeisesti entistä vakavammin. Varsinainen Demokratian kultti tunnetaan kaupungista varmuudella noin 330-luvulta eaa. Agoralla oli Demokratian patsas, jonka oletettu jalusta on löytynyt. Demokratiaa palvottiin kaupungissa ilmeisesti yhdessä Tykhen (”Onni”) ja Eirenen (”Rauha”) kanssa. Näille oli omistettu yhteinen päivä Boedromion-kuussa, mahdollisesti kuun 12. päivä, jolloin juhlittiin kaupungin vapauttamista. Piirtokirjoituksissa mainitaan jumalattarelle suoritetut uhrit.