tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Oulun helluntaiseurakunta

Oulun Helluntaiseurakunta on Oulussa toimiva Suomen Helluntaikirkkoon kuuluva helluntaiseurakunta, johon kuului noin 1 250 jäsentä vuonna 2009. Seurakunta on perustettu vuonna 1931. Seurakunnan johtavana pastorina toimii Kauko Uusila.
Seurakunnalla on toimintaa varsinaisen Oulun kaupungin lisäksi Oulun alueella Kiimingissä, Ylikiimingissä ja Toppilassa sekä Kempeleen, Limingan ja Pudasjärven kunnissa. Oulun helluntaiseurakunnan yhteydessä toimii Royal Rangers-partiojärjestö.
Historia.
Ensimmäisen kerran helluntaiherätys saapui Ouluun loka-marraskuussa 1912, jolloin Thomas Ball Barratt vieraili kaupungissa. Oulun kokouksiin kokoontui runsaasti kuulijoita ja kokoukset pidettiin metodistiseurakunnan rukoushuoneella. Kokoussarjan seurauksena metodistiseurakunnan pastori Akseli Puhakaisesta tuli helluntailiikkeen keskeinen julistaja Oulussa.
Akseli Puhakainen ja Evert Jäppinen liittyivät mukaan helluntailiikkeeseen. 1910-luvulla Oulussa oli noin 40 hengen ryhmä, joka supistui Puhakaisen muutettua pois. Vuonna 1931 Lydia Korpi tuli Ouluun ja kokosi seurakunnan kuorotoiminnan yhteyteen. Seurakunta järjestäytyi vuonna 1931 ja vuonna 1932 Korven työtoveriksi tuli Pentti Paulamäki, joka vaikutti Oulussa vuosien ajan. Myöhemmin, Taisto Törnin aikana helluntailiike kasvoi Muhoksella.
1950-luvulla seurakunta kasvoi ja vakiintui. Tänä aikana, vuosina 1955–1970 Otto Koivukangas toimi seurakunnan työntekijänä. Seurakunnalla oli työtä ympäristössä, muun muassa Temmeksellä, jossa oli välillä oma seurakuntakin. Toivo Viitalan johtajakaudella seurakunta koki voimakkaimman kasvukautensa vuonna 1983. Seurakuntalaisten aktivoituessa seurakuntaan kastettiin yli 100 ihmistä. Helluntailiike laajentui Oulun työn kautta muun muassa Iihin, Yli-Iihin, Hailuotoon, Kiiminkiin ja Muhokselle. 1980-luvulla seurakuntaan kuului noin 1 000 jäsentä.
Seurakunnan johtajat.
Oulun helluntaiseurakunnan johtajina ovat toimineet muun muassa seuraavat henkilöt:
Harjasvihvilä

Harjasvihvilä ("Juncus squarrosus") on vihviläkasvien (Juncaceae) heimoon, vihvilöiden ("Juncus") sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Se on tunnistettavissa helposti suurien kukkiensa, lehdettömien varsiensa sekä tiiviisti mätästävän kasvutapansa perusteella.
Harjasvihvilä on yleisesti ottaen keskikokoinen vihvilälaji, joka muodostaa tiiviitä mättäitä. Sen varret ovat lehdettömiä ja kasvavat noin 30 cm korkeiksi. Lehdet kasvavat varsien tyviltä, ja lehtitupet ovat väriltään kellanruskeita. Lehdet ovat neulamaisen kapeita, kouruisia ja melko kovia. Harjasvihvilän kukinnot sijaitsevat varsien päissä ja niissä on hyvin lyhyet tukilehdet. Kukat ovat noin 5 mm pitkiä.
Harjasvihvilä kasvaa niukkaravinteisilla sekä kosteilla kasvupaikoilla joko hiekka- tai turvepohjaisessa maaperässä, ja sitä tavataan kanervanummilla, polunvarsilla sekä laidunmailla. Harjasvihvilää tavataan laajalti eri puolilla Eurooppaa; yhtenäiseen levinneisyysalueeseen kuuluvat Alppien pohjoispuolinen Eurooppa Pyreneiltä aina Puolaan ja Tšekkiin asti sekä Britteinsaaret ja lounainen Skandinavia. Suomessa harjasvihvilästä on tehty vain pari yksittäistä havaintoa.
Sokea Joe

Sokea Joe on Kari Peitsamon albumi, joka julkaistiin 5. syyskuuta 2014. Se äänitettiin Helsingin Äänivallila-studiossa sekä miksattiin ja masteroitiin Sundi Coopissa.
Marraskuussa 2015 Woimasointu julkaisi albumista rajoitetun 300:n kopion vinyylipainoksen.
National Fire Protection Association

National Fire Protection Association (NFPA) on yhdysvaltalainen paloturvallisuusjärjestö, jolla on yli 50 000 jäsentä. Sen perusti vuonna 1896 joukko palovakuutusyhtiöitä, ja sen alkuperäinen tehtävä oli luoda standardi sprinklerijärjestelmille. Sittemmin sen toiminta on laajentunut myös muiden paloturvallisuusstandardien luomiseen, tutkimukseen sekä paloturvallisuuskouluttamiseen ja -valistamiseen. Se on julkaissut yli 300 paloturvallisuusstandardia.
NFPA:n maskotti on vuonna 1951 luotu Sparky the Fire Dog -koira, jota käytetään järjestön valistusmateriaalissa. Se on Yhdysvalloissa tunnettu hahmo sekä lasten että aikuisten keskuudessa.
Sinimonninen

Sinimonninen "(Corydoras nattereri)" on monnisiin kuuluva kala, jota pidetään akvaarioissa pohjakalana.
Koko ja ulkonäkö.
Sinimonninen kasvaa noin 6 cm pitkäksi. Sen pyrstöstä kehon keskiosaan lähtee sininen viiva, kala on muuten harmaa ja vaaleanpunainen.
Alkuperä.
Sinimonninen on kotoisin Kaakkois-Brasiliasta, Parnahyba-ja Juquia- joilta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Sinimonninen on eloisa ja sävyisä parvikala, joka viihtyy muiden monnisten tapaan akvaarion pohjalla. Viljely onnistuu yleensä hyvin, mutta joskus se voi olla aluksi hieman hankalaa.
Vesiolot ja ravinto.
Sinimonniselle sopiva pH on 6–7 ja veden kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila on 22-25 asteen välillä.
Melodifestivalen 2019

Melodifestivalen 2019 oli Ruotsissa 2. helmikuuta – 9. maaliskuuta 2019 järjestettävä laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja Eurovision laulukilpailuun 2019. Kilpailun voitti John Lundvik kappaleellaan "Too Late for Love".
Formaatti.
Melodifestivalen järjestettiin kuudella eri paikkakunnalla. Vuoden 2019 Melodifestivalenin paikkakunnat ovat Göteborg, Malmö, Leksand, Lidköping, Nyköping ja Tukholma. Kilpailun juontavat Sarah Dawn Finer, Kodjo Akolor, Marika Carlsson ja Eric Saade.
Kilpailun kulku.
1. semifinaali.
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 2. helmikuuta Scandinaviumissa, Göteborgissa.
2. semifinaali.
Toinen semifinaali kilpailtiin 9. helmikuuta Malmö Arenalla, Malmössä.
3. semifinaali.
Kolmas semifinaali kilpailtiin 16. helmikuuta Tegera Arenalla, Leksandissa.
4. semifinaali.
Neljäs semifinaali kilpailtiin 23. helmikuuta Sparbanken Lidköping Arenalla, Lidköpingissä.
Toinen mahdollisuus.
"Toinen mahdollisuus" -karsinta kilpailtiin 2. maaliskuuta Rosvalla Nyköping Eventcenterissä, Nyköpingissä.
Finaali.
Finaali kilpailtiin 9. maaliskuuta Friends Arenalla, Tukholmassa.
Numlahti

Numlahti () on kylä Nurmijärvellä. Kylä sijaitsee Perttulan kaakkoisosassa sijaitsevan Hongisojantien varrella, joka alkaa Lopentiestä jatkuen Kirkonkylän suuntaan. Numlahdessa sijaitsee mainittujen teiden yhtymäkohdassa kulttuurihistoriallisesti arvokas Numlahden kartano, joka on saanut alkunsa vuonna 1594 ja on täten pitäjän vanhin kartano. Kartanon maita erotettiin toisen maailmansodan jälkeen lunastettavaksi Karjalasta saapuneelle siirtolaisväestölle, muodostamalla näin ns. "karjalaiskylän". Perttulan, Uotilan ja Numlahden välissä sijaitsi aikoinaan nyttemmin pelloksi kuivatettu Kuhajärvi, jota 1830–1850-luvuilla kuivatettiin ensin osittain, sitten 1920–1940-luvuilla kokonaan. Numlahdella ei ole omaa koulua, vaan koululaiset kulkevat kunnan muihin kouluihin.
Numlahti tunnetaan myös NJMK:n eli Nurmijärven moottorikerho ry:n järjestämistä motocross-ajojen tapahtumapaikkana.
Numlahti tulee toimimaan toisena alkupisteenä tulevalle Klaukkalaa kiertävälle ohitustielle tien toisen alkupään ollessa Hämeenlinnanväylässä.
Herakleia (Sisilia)

Herakleia (, myös ) oli lyhytikäinen antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella. Se sijaitsi saaren länsiosissa lähellä Eryksiä, mutta sen tarkkaa sijaintipaikkaa ei tunneta.
Herakleian olemassaolo tiedetään vain antiikin ajan kirjallisista lähteistä. Niiden mukaan kaupungin perusti Dorieus, joka oli Spartan kuninkaallista sukua ja näin Herakleidi eli Herakleen jälkeläisenä pidetty. Dorieus noudatti Antikhares Eleonilaisen neuvoa, jonka Delfoin oraakkeli vahvisti, ja pyrki perustamaan Eryksin alueelle Spartan siirtokunnan. Perusteena tälle oli se, että Herakles oli käynyt seudulla retkillään ja maat Antikhareen mukaan kuuluivat edelleen Herakleen jälkeläisille.
Dorieuksen retkikunta on ajoitettu noin vuosiin 510–491/490 eaa. Diodoros Sisilialainen mainitsee, että yritys onnistui ja Herakleian kaupunki todella perustettiin. Foinikialaiset ja segestalaiset kuitenkin tuhosivat kaupungin jonkin aikaa sen perustamisen jälkeen, ja ajoivat siirtokuntalaiset pois. Dorieus sai surmansa. Tämän jälkeen jäljelle jääneet siirtokuntalaiset valtasivat Euryleonin johdolla Herakleia Minoan ja sieltä käsin Selinuksen, jossa tyranni Peithagoraan paikalle itsensä nostanut Euryleon puolestaan surmattiin.
Mika Waltarin romaanin "Turms, kuolematon" Dorieus vaikuttaa perustuvan historiallisten Dorieuksen ja Euryleonin hahmoihin ja osa romaanin juonesta kaupungin perustamishankkeeseen.
Replica (kappale)

Replica on Sonata Arctican kappale, joka julkaistiin yhtyeen vuoden 1999 esikoisalbumilla "Ecliptica". Kappaleen uudelleennauhoitettu versio julkaistiin singlenä vuonna 2006, ja se nousi Suomen virallisen listan ykköseksi.
Fleurusin taistelu (1794)

Fleurusin taistelu oli Ranskan vallankumoussotiin kuuluneen ensimmäisen liittokunnan sodan taistelu, joka käytiin Fleurusin lähellä nykyisessä Belgiassa 26. kesäkuuta 1794. Taistelu päättyi Ranskan armeijan voittoon Itävallan ja Alankomaiden armeijoista, mikä käänsi sodan kulun.
Taisteluun osallistui Ranskan puolelta 73 000 miestä käsittänyt Sambren ja Meusen armeija, jota komensi kenraali Jean-Baptiste Jourdan apunaan kenraali Jean-Baptiste Kléber. Vastassa olivat 52 000 miestä käsittäneet itävaltalais-hollantilaiset joukot. Itävaltalaisia komensi Saksi-Coburg-Saalfeldin prinssi Josias ja hollantilaisia käskynhaltija Vilhelm V Oranialainen. Jourdanin armeija oli piirittänyt itävaltalaisten selustassa sijainneen Charleroin kaupungin 12. kesäkuuta ja vallannut sen 25. kesäkuuta. Coburgin prinssi ei tiennyt kaupungin kukistumisesta ja oli saapumassa vapauttamaan sitä piirityksestä, kun hänen armeijansa kohtasi ranskalaiset ja joutui taisteluun. Taistelun alussa itävaltalaisten viisi hyökkäyskiilaa iskivät menestyksekkäästi ranskalaisten linjoja vastaan, mutta ranskalaiset onnistuivat tekemään menestyksekkään vastahyökkäyksen. Kenraali Jourdan hyödynsi taistelussa Lazare Carnot’n suosittamaa uutta taistelutaktiikkaa, jossa massahyökkäykset ja tykistötuli keskitettiin vihollislinjan yksittäisiin kohtiin kerrallaan. Ranskalaisten miestappiot olivat kaksi kertaa suuremmat kuin itävaltalaisten, mutta Itävallan armeija joutui silti perääntymään Maasjoen itäpuolelle.
Taistelun seurauksena Ranskan armeija valloitti koko Itävallan Alankomaat, jotka yhdistettiin Ranskaan. Itävalta ei koskaan saanut aluetta takaisin. Myös Alankomaiden valtio valloitettiin.
Ranskalaiset käyttivät Fleurusin taistelun aikana tähystyspalloa vihollisen asemien selvittämiseen, mitä on pidetty ensimmäisenä esimerkkinä ilmasodankäynnistä.
Pesukarhut (piirrossarja)

Pesukarhut (engl. "The Raccoons") on kanadalainen piirrossarja, jota esitettiin alun perin CBC-kanavalla. Sarjan tuottajana, ohjaajana ja käsikirjoittajana toimi kanadalainen Kevin Gillis. Sarja oli myyty jo ennen sen julkaisua kansainväliseen levitykseen muun muassa Britanniaan BBC:lle ja Yhdysvaltoihin Disney Channelille.
Sarjan hahmoja ovat Ikivihreän metsän asukkaat Benkku, Rallu ja Melissa ovat pesukarhuja, mutta Sepeteus Simputtaja on yksi niistä maasioista, joka on pesukarhujen ystävä. Simppu Simputtaja on yksi Ikivihreän metsän asukkaista, joka on ilkeä miljonääri ja asuu Simputuslinnassa. Hänellä on kolme porsasta sekä karhulauma, kun Simppu suunnittelee saavansa pesukarhut käsiin. Suomessa sarjaa esitettiin vuosina 1987-1991. Suomessa myytiin videokasetteina kaksi suomeksi tekstitettyä versiota: "Pesukarhut ja kadonnut tähti" ja "Pesukarhut 2: Pesukarhujen yllätys". Pesukarhujen muut versiot, joissa on suomeksi puhuttu vain osa kaseteista. Suomenkielisenä Benkku Pesukarhun äänenä toimi Aarre Karén, Melissa Pesukarhun ja Sofian äänenä Maija-Liisa Peuhu, Rallu Pesukarhun, Snuffen ja Simppu Simputtajan äänenä Risto Aaltonen ja Sepeteus Simputtajan äänenä Veikko Honkanen.
Lähteet.
Slussen (kirja)

Slussen on Reijo Mäen vuonna 2016 ilmestynyt kolmas Sakari Roivas -dekkari. Se on sarjamurhatarina, joka sijoittuu vuoden 1995 Tukholmaan. Kirjan saatesanojen mukaan Mäki on tehnyt ensimmäisen version jo 1990-luvun puolessavälissä ja teokseen on vaikuttanut Mäen oma työhistoria Tukholmassa kaupungin paikallisliikenteen kuljetuspalvelussa.
Vastaanotto.
Slussen myi ilmestymisvuonnaan 15 200 kappaletta eli puolet Mäen samana vuonna ilmestyneen Hot Dogin määrästä ja oli viidenneksitoista myydyin kotimainen kaunokirja.
Turun Sanomien Erkki Kanerva piti Slussenia keskeneräisenä ja päivitystä ongelmallisena. Nowakin ja Puttosen mukaan nuhteettomasta Roivaksesta on vaikeampi saada vetävää dekkaria kuin eläväisestä Vareksesta.
Lleu Llaw Gyffes

Lleu Llaw Gyffes ("Lleu taitava käsi") tai lyhyemmin Lleu on walesilainen tarusankari, joka samaistetaan kelttiläiseen jumalaan Lugukseen eli Lughiin. Lleu on tuntemattoman isän ja Arianrhodin poika, joka syntyi ennenaikaisesti.
Lleun tarina kerrotaan Mabinogion-tarusikermään kuuluvassa tarussa "Math, Mathonwyn poika". Arianrhod asettaa pojalleen kolme tabua heti tämän syntymän jälkeen. Ensimmäisen mukaan poikaa ei saa nimetä ennen kuin hänen äitinsä tekee sen. Toisen mukaan poika ei saa kantaa aseita ennen kuin hänen äitinsä ojentaa ne hänelle. Kolmannen mukaan poika ei saa koskaan mennä naimisiin ihmisnaisen kanssa. Lleun eno, velho Gwydion ottaa keskosen kasvatikseen, mutta aina kun hän vei lapsen Arianrhodille, jotta tämä olisi antanut pojalleen nimen sekä aseet, tämä kirosi lapsen ja jätti hänet nimettömäksi ja aseettomaksi. Arianrhod yrittää toistuvasti tuhota poikansa, mutta Gwydionin vahvat taiat suojaavat Lleuta.
Lopulta Lleu saa nimen, kun hän valepukuisena ampuu linnun, ja hänen äitinsä huudahtaa osuman nähdessään "Lleu" (varmakätinen). Lleu onnistuu myös saamaan itselleen aseet. Ensin hän usuttaa aavearmeijan hyökkäämään äitinsä linnaan, naamioituu sitten bardiksi ja saa Arianrhodilta aseet linnan puolustusta varten. Mutta yhä oli voimassa äidin kolmas kielto. Ruhtinas Math ja Gwydion kiertävät tabun luomalla loitsujen avulla nuorukaiselle naisen kukista. Nainen saa nimen Blodeuwedd. Mutta hän ottaakin itselleen rakastajan nimeltään Gronw, ja yhdessä he punovat juonen päästäkseen Lleusta eroon. Lleu on kuitenkin lähes mahdoton tappaa. Hänet voisi surmata ainoastaan jos hänen toinen jalkansa on vuohen selässä ja toinen vesivadin reunalla. Blodeuwedd onnistuu kuitenkin saamaan Lleun tähän asentoon ja Gronw lävistää hänet keihäällä. Samalla hetkellä kun keihäs iskee, päästää Lleu kauhean rääkäisyn, muuttuu kotkaksi ja lentää lumottuun tammeen. Gwydion löytää hänet sieltä ja taikoo takaisin ihmiseksi. Gronw surmataan ja Blodeuwedd muutetaan pöllöksi. Myöhemmässä elämässään Lleu kunnostautuu hyveellisenä ritarina.
Lleuhun liittyy hyvin runsaasti taikuutta ja mytologiaa, ja hän on kenties ollut alun perin muinainen brittiläinen jumala. Jo hänen neitseellinen syntymänsä on yliluonnollinen ja hänen muodonmuuttajan kykynsä on myös mahdollinen viittaus jumalalliseen alkuperään. Lleun kytkökset valoon ja tammiin sopivat kelttiläiselle taivaan jumalalle.
Verneri Taurama

Verneri Taurama (s. 26. heinäkuuta 2001 Virolahti) on suomalainen pesäpalloilija. Taurama edusti kaudella 2020 ykköspesisseura Haminan Palloilijoita sekä Hyvinkään Tahkoa Poikien superpesiksessä. Tauraman sopimus Haminan kanssa loppui kauden 2020 päätyttyä.
Taurama pelasi kaudella 2018 kaksi superpesisottelua ja toi niissä yhden juoksun ja kirjautti neljä kärkilyöntiä. Kaudella 2018 hän oli saavuttamassa B-poikien SM-hopeaa Kouvolan Pallonlyöjien joukkueessa. Kaudella 2019 Taurama pelasi Jokioisten Koetuksen suomensarja-joukkueessa 13 ottelua, tuoden niissä 23 juoksua ja kirjauttaen 1 lyödyn kunnarin. Kaudella 2020 Taurama pelasi Miesten Ykköspesistä yhden runkosarjaottelun verran, ja kirjautti itselleen 1 tuodun juoksun ja 2 onnistunutta kärkilyöntiä 3 yrityksestä.
Taurama oli voittamassa myös kaudella 2020 Poikien Superpesiksen SM-pronssia Hyvinkään Tahkon paidassa. Taurama pelasi menneellä kaudella Hyvinkään paidassa kaikki pelit joukkueen kärkietenijänä, lukuun ottamatta yhtä ottelua. Taurama kirjautti Poikien Superpesiksen runkosarjassa 8 otteluun itselleen 1 lyödyn kunnarin, 14 tuotua juoksua ja yhteensä 34 kärkilyöntiä. Poikien Superpesiksen pudotuspeleissä kirjautti Taurama itselleen 7 tuotua juoksua, sekä 23 kärkilyöntiä.
Tauraman isosisko Pilvi-Maaria Taurama pelaa naisten ykköspesistä Viinijärven Urheilijoissa. Pilvi-Maarian ulkopelipaikka on linjassa ja sisäpelissä hän pelaa etenijänä.
Itä-Timorin kansalliskirjasto

Itä-Timorin kansalliskirjasto (; tetumin kielellä "Biblioteka Nasionál no Arkivu Timor-Leste nian") on Itä-Timorin pääkaupungissa Dilissa toimiva, vuonna 2009 perustettu kansalliskirjasto. Hallinnollisesti kirjasto toimii Itä-Timorin turismi-, taide- ja kulttuuriministeriön alaisuudessa.
Kesäkuussa 2016 annettu laki Itä-Timorin kansalliskirjastosta määrittelee kirjaston tehtäväksi kerätä, käsitellä ja säilyttää timorilaista dokumentaarista kultturiperintöä, sekä turvata sen tutkiminen, julkaiseminen ja olosuhteet sen nauttimiseen sekä varmistaa kansallisen bibliografisen perinnön luokittelu ja inventointi.
Vuonna 2017 kirjastohenkilökuntaan kuului 19 henkeä. Muun muassa Indonesian ja Portugalin kansalliskirjastot ovat kouluttaneet nuoren kansalliskirjaston kirjastohenkilöstöä vuosina 2012 ja 2015. 
Kokoelmat ja tilat.
Yhdistyneiden kansakuntien koulutus-, tiede- ja kulttuurijärjestö Unescon Itä-Timorin muistiorganisaatioita kuvaavan raportin mukaan Itä-Timorin kansalliskirjaston kokoelemiin kuului loppuvuonna 2017 ainoastaan noin 8 000 protugalin, indonesian, tetumin kielellä tai joillain paikallisilla murteilla kirjoitettua kirjaa.
Vuonna 2017 kansalliskirjaston kokoelmaa säilytettiin kosteusvaurioille alttiissa varastotilassa. Yleisöllä ei ollut pääsyä kirjaston kokoelmiin eikä aineistoa ollut lainkaan digitoitu. Kirjastolla on suunnitelma yhteisöjen käsinkirjoitettujen rekisterien keräämiseksi, mutta tätä työtä ei ollut vielä aloitettu (2017).
Kansalliskirjaston uudisrakennukselle on varattu 2,5 hehtaarin tontti Dilin kantakaupungista. Kansalliskirjaston suunnittelu valmistui 2015 ja rakentamisesta kalustuksineen vastaa Itä-Timorin hallituksen kanssa vuonna 2007 tehdyn sopimuksen mukaisesti paikallinen Timorinmeren öljyvarojen hyödyntämisestä vastaava yhtiö. Elokuussa 2017 raportoitiin kansalliskirjaston rakentamisen aloittamisesta. Rakennuksen on määrä valmistua vuonna 2019.
Itätimorilaisten lukutaito.
Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelma UNEPin mukaan Itä-Timorin vähintään 15-vuotiaista asukkaista oli lukutaitoisia 58,3 prosenttia vuonna 2010.
Loojärvi

Loojärvi () on runsasravinteinen ja saareton järvi Mankinjoen valuma-alueella Espoon länsirajalla noin 25 kilometriä Helsingin keskustasta länsiluoteeseen. Järven itäosa kuuluu Espooseen Espoonkartanon kaupunginosaan, pohjoinen ja läntinen osa puolestaan Kirkkonummeen.
Loojärveä ympäröi vanha kulttuurimaisema laajoine peltoaukeineen; järven kaakkoisella rannalla sijaitsee muun muassa Urbergan kartano. Loojärveä kuormittavat sen yläpuolinen vesistö, Loojärven valuma-alue ja Ämmässuon kaatopaikka. Järven tilavuus on noin 2,4 miljoonaa kuutiometriä. Ympäristöhallinto luokitteli vuonna 2013 Loojärven ekologisen tilan huonoksi.
Loojärven nimen lähtömuoto on Lohijärvi. Keskiajan ja uuden ajan taitteen kartoissa nimi esiintyy muodossa Lohitresk ja Lohiiärffi.
Loojärven länsipuolitse kulkee Lapinkyläntie eli yhdystie 1130.
Mankinjoen valuma-alue (81.057) on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueella (81). Loojärvi on Mankinjoen valuma-alueen eteläisiä vakavesiä.
Koproporfyrinogeenioksidaasi

Koproporfyrinogeenioksidaasi on oksidoreduktaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi koproporfyrinogeeni III:n hapettumista protoporfyrinogeeni IX:ksi. Koproporfyrinogeenioksidaasi osallistuu hemiryhmän ja muiden porfyriinien sekä klorofyllin biosynteesiin ja sitä tavataan kaikista eliöistä. Entsyymin EC-numero on EC 1.3.3.3.
Rakenne ja toiminta.
Koproporfyrinogeenioksidaasista on kaksi muotoa, jotka ovat aitotumaisilla eliöillä tavattava happea vaativa aerobinen entsyymi ja esitumaisten anaerobisissa oloissa toimiva entsyymi. Aerobinen entsyymi on rakenteeltaan kahdesta samanlaisesta alayksiköstä muodostuva dimeeri. Tyypillisesti sen molekyylimassa on 70–80 kDa.
Koproporfyrinogeenioksidaasin katalysoiman reaktion mekanismi ei ole täysin selvillä. Entsyymi ei vaadi toimiakseen koentsyymejä ja hapettaa kaksi koproporfyrinogeeni III:n neljästä propionihapporyhmästä vinyyliryhmiksi. Erään ehdotetun mekanismin mukaan ensimmäisessä vaiheessa propionihapporyhmät hapettuvat hapen vaikutuksesta hydroksyylipropionihapporyhmiksi. Tästä eliminoituisi ensin vesimolekyyli, jolloin muodostuu tyydyttymätön eksosyklinen välivaihe. Tämän jälkeen tapahtuu toinen eliminaatioreaktio, jossa lähtevänä ryhmänä on hiilidioksidi ja muodostuu vinyyliryhmä. Reaktio on vaiheittainen ja välivaiheena muodostuu niin kutsuttu harderoporfyrinogeeni, jossa yksi karboksyyliryhmä on eliminoitunut, mutta toinen ei. Toinen ehdotettu mekanismi johtaa samaan eksosykliseen välivaiheeseen, ja siinä välivaihe muodostuu jonkin hydridin vastaanottavan ryhmän avustamana. Kolmannen ehdotetun mekanismin mukaan entsyymi vastaanottaa ensin protonin koproporfyrinogeeni II:n pyrrolirenkaalta, jolloin muodostuu atsasyklopentadienyylianioni. Tämä anioni reagoi additioreaktiolla hapen kanssa muodostaen pyrroliperoksidianionin. Tämä anioni on riittävän emäksinen ottamaan vastaan protonin sivuketjun hiileltä, ja tuotteena muodostuu sama eksosyklinen välivaihe kuin kahdessa aikaisemmin mainitussa mekanismissa. Anaerobisen entsyymin katalysoima reaktio on todennäköisesti radikaalireaktio.
Koproporfyrinogeenioksidaasin toiminta on heikentynyt harvinaisessa porfyrioihin kuuluvassa sairaudessa perinnöllisessä koproporfyriassa. Se periytyy dominantisti autosomien välituyksellä. Oireina ovat ihon valoherkkyys, maksan toimintahäiriöt ja neurologiset oireet.
Macaroni and cheese

Macaroni and cheese (suom. "juustomakaroni"), etenkin Yhdysvalloissa myös mac and cheese, on pastasta ja juustosta valmistettava ruokalaji. Annoksen pasta on tyypillisesti putkimaista ja juusto kermaista. Annos on suosittu niin sanottu lohturuoka etenkin Yhdysvalloissa, Australiassa, Kanadassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, sekä useissa muissa maissa. Nykyisin sama ruokalaji tunnetaan tuhansilla eri resepteillä.
Historia.
Makaronia ja juustoa yhdisteleviä annoksia on esiintynyt keittokirjoissa jo 900 vuotta. Makaroni eli macaroni on ollut aikanaan yleinen termi kaikelle pastalle yleensä ja aikanaan erityisen yleistä on ollut käyttää juustona raastettua parmesania. Pastaa alettiin valmistaa pusertimilla 1700-luvulla, jolloin yleistyivät putkimaiset pastat, kuten penne, ziti ja mostaccioli. Yhdysvalloissa macaroni and cheese ilmestyi keittokirjoihin 1800-luvun alkupuolella. Ruokana se yleistyi etenkin italialaisten maahanmuuttajien mukana.
Kraft Foods -yhtiö alkoi myydä kaupoissa "Kraft Dinner" -nimistä macaroni and cheese valmisannosta vuonna 1937. Annokseen käytettiin vasta kehitettyä hyvin säilyvää sulatejuustoa. Annoksen valmistamiseksi tarvittiin lisäksi vain vettä, maitoa ja voita. Annoksen valmistaminen oli myös nopeaa ja sen hinta oli halpa. Halpa hinta vauhditti annoksen suosiota 1930-luvun lamasta toipuvassa ja pian myös toisen maailmansodan vaivaamassa maassa, jolloin työssäkäyvillä naisilla ja miehillä oli entistä vähemmän aikaa ja rahaa valmistaa ruokaa. Annos oli suosittu myös lasten keskuudessa ja heidän kauttaan se yleistyi 1950- ja 1960-lukujen suurten ikäpolvien keskuudessa. Nimitystä mac and cheese alettiin käyttää 1990-luvulla. Samoihin aikoihin annosta aloitettiin tarjoilla myös ravintoloissa. Nykyisin saman kaltainen annos tunnetaan tuhansilla eri resepteillä.
Johannes Hahn

Johannes Hahn (s. 2. joulukuuta 1957 Wien) on itävaltalainen poliitikko, joka on toiminut Euroopan naapuruuspolitiikan ja laajentumisneuvottelujen komissaarina marraskuusta 2014 lähtien. Hän on Itävallan kansanpuolueen jäsen.
Elämänvaiheet.
Hahn opiskeli Wienin yliopistossa, josta hän valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1987. Hänelle syntyi vuonna 1988 poika. Toukokuussa 2007 mediatutkija Stefan Weber esitti syytteen, että Hahn olisi kopioinut omaan diplomityöhönsä lukuisia sivuja muista kirjoista lähteitä mainitsematta. Zürichin yliopiston asiantuntijakomitea ei asiaa tarkasteltuaan kuitenkaan vahvistanut plagiointia. Wienin yliopisto tarkasteli asiaa myös, mutta päätti olla aloittamatta tutkintamenettelyä perustelemalla, että Hahn ei koskaan esittänyt "muiden ihmisten henkistä omaisuutta" omakseen. Väite plagioinnista esitettiin uudestaan vuoden 2011 helmikuussa jolloin itävaltalainen Peter Pilz antoi Stefan Weberille tilaisuuden uudelleen Hahnin epäilyksenalaista väitöskirjaa. Toukokuun lopussa asiantuntijaryhmä julkaisi havainnot, joiden mukaan vähintään 17 prosenttia väitöskirjasta oli plagiointia. Hahn kuitenkin kiisti syytteet. Marraskuussa 2011 Wienin yliopisto julkaisi lausunnon, jossa todettiin, että yliopiston mielestä Hahnin väitöskirja ei ollut plagiointia.
Helmipaholaispleko

Helmipaholaispleko "(Acanthicus adonis)" on plekoihin kuuluva iso kala, jota pidetään akvaarioissa pohjakalana.
Koko ja ulkonäkö.
Helmipaholaispleko on suuri, se kasvaa noin 100-120 cm pitkäksi. Helmipaholaispleko on musta ja siinä on valkoisia pilkkuja, jotka iän myötä katoavat.
Alkuperä.
Helmipaholaispleko on kotoisin Brasilian Tocantins-joesta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Helmipaholaispleko on hyvin aggressiivinen muita lajitovereitaan ja muita yhtä suuria plekoja kohtaan. Kala ui useimmiten akvaarion pohjalla. Se on ilmeisesti lisääntynyt vain kerran akvaariossa.
Vesiolot ja ravinto.
Helmipaholaiskoko tarvitsee suuren, vähintään 1500 litran kokoisen akvaarion. Sille sopiva pH on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen, sekä lämpötila 26-30 astetta. Kala tarvitsee pakasteruokia, kuivaruokia ja viherruokaa, tai muuten se syö akvaarion kasvit.
VoLTE

VoLTE ("Voice over LTE") eli 4G-puhelu on 4G-verkkojen ominaisuus, jossa äänipuhelut kulkevat 4G-verkon välityksellä vanhemman 3G- tai GSM-verkon sijasta. 
3GPP määritteli LTE-verkon seuraajana WCDMA-verkoille, mutta jätti valmistajien ja verkko-operaattoreiden valittavaksi mitä ratkaisua käytetään äänen välittämiseen (VoLTE), josta johtuen syntyi erilaisia erilaisia vaihtoehtoja. CSFB-ratkaisussa ("circuit switched fallback") palveluntarjoaja käyttää vanhaa 2G/3G-verkkoaan äänipuheluiden välittämiseen. Toinen ratkaisu on "VoLTE via Generic Access" (VoLGA). Kolmas vaihtoehto on äänen välittäminen IP-protokollan avulla (VoIP).
The Verdict

The Verdict on yhdysvaltalaisen Queensrÿche-yhtyeen studioalbumi, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2019. Albumin tuotti, miksasi ja masteroi Chris ”Zeuss” Harris edellisen "Condition Hüman" -albumin (2015) tapaan. Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale ”Man the Machine” 16. marraskuuta 2018.
Queensrÿchen rumpali Scott Rockenfield sai perheenlisäystä helmikuussa 2017, ja hän on ollut sivussa yhtyeen toiminnasta siitä lähtien. Kiertueilla häntä on tuurannut Casey Grillo, mutta "The Verdictillä" rumpuja soittaa yhtyeen laulaja Todd La Torre.
Albumin julkaisupäivää seuraavana päivänä yhtye aloittaa Yhdysvaltain-kiertueen Fates Warningin kanssa.
Ruotsin ilmasto

Ruotsin ilmasto on mannerilmasto, jossa kesät ovat usein lämpimiä mutta talvet kylmiä. Ruotsin ilmastoon vaikuttavat sen pohjoinen sijainti ja Skandit-vuoriston korkeus, joka pääosin estää Atlantin kosteiden ja lämpimien tuulien pääsyn Ruotsin alueelle. Golfvirta kulkee Ruotsin länsipuolelta. Sen vaikutus Ruotsin ilmastoon on lämmittävä.
Ruotsi sijaitsee länsituulten vyöhykkeellä, missä liikkuvat matalapaineet rintamineen ovat yleisiä. Atlantin läheisyys ja tyypilliset tuulensuunnat aiheuttavat leveysasteisiin nähden lauhkean ilmaston varsinkin talvipuolella vuotta.
Köppenin ilmastoluokituksen mukaan Ruotsin ja rannikoilla vallitsee kosteanlauhkea eli meri-ilmasto, pohjoisosissa ja sisämaassa kylmätalvinen mannerilmasto. Tuntureilla on paikoin myös tundraa.
Yleistä.
Kylmin kuukausi on Ruotsissa yleensä tammikuu, mutta varsinkin rannikoilla ja saaristossa helmikuu on usein yhtä kylmä tai kylmempi, koska pitkään sulana pysyvä meri hidastaa talven tuloa. Tammikuun keskilämpötila on Skånessa eteläisimmässä Ruotsissa sekä länsirannikolla hieman yli 0 °C, ja Lapissa pohjoisimmassa Ruotsissa noin -13-(-15)°C. Lämpimin kuukausi on yleensä heinäkuu, mutta joillain rannikkoalueilla elokuu. Heinäkuun keskilämpötila on laajalla alueella Keski- ja Etelä-Ruotsissa noin 16-17 °C ja tunturialueilla noin 10 °C.
Nam prik

Nam prik on thaimaalainen kastike, jota käytetään monissa thaimaalaisen keittiön ruokalajeissa.
Thain kielellä "nam" viittaa veteen ja "prik" chiliin. Nimi tarkoittaa siis vapaasti kääntäen chilivettä. Kastikkeen valmistamiseen käytetään nimen mukaisesti pilkottuja punaisia chilipippureja siemenineen. Sen muita tärkeitä aineosia ovat limettimehu, kalakastike, valkosipuli ja sokeri. Muita ainesosia, kuten munakoisoa, katkarapuja tai pähkinöitä, saatetaan käyttää ajoittain tarkemmasta reseptistä riippuen. Kastikkeella on useita eri reseptejä ja useita eri paikallisia muotoja.
Nam prik -kastikkeella on pitkä historia. Toisin kuin esimerkiksi eteläaasialaista currya, nam prik -kastiketta on joskus pidetty kotoperäisenä thaimaalaisena reseptinä. Tosin senkin perusraaka-aine chili ei ole kotoperäinen Kaakkois-Aasialainen tuote, vaan se on saapunut alueelle läntiseltä pallonpuoliskolta. Nam prik on nykyisen thaimaalaisen keittiön käytetyin kastike ja chilin saapuminen alueelle lienee näin muuttanut perinteistä thaimaalaista keittiötä huomattavasti.
Paloniemi (Jyväskylä)

Paloniemi on pienalue Jyväskylässä Lohikosken kaupunginosan länsiosassa Palokkajärven rannalla. Lohikosken kaupunginosan palvelukeskusta sijoittuu osittain Paloniemen pienalueelle: alueella on päiväkoti, liikuntapuisto ja ostoskeskus, jossa on K-Market ja pizzeria. Alueen nykyinen ostoskeskus on valmistunut vuonna 2012. Samalla tontilla sijaitsi aiemmin vuonna 1966 valmistunut liikekeskus, joka purettiin 2010-luvun alussa päästyään rappeutuneeseen kuntoon.
Paloniemen pienalueen rivi-, omakoti- ja kerrostaloista koostuva asuinrakennuskanta on valmistunut enimmäkseen 1960–1980-lukujen aikana, mutta alueella myös tätä ennen ja tämän jälkeen tehtyjä taloja. Pienalueella sijaitsee myös vuonna 2012 rakennettu tornitalo Majakka.
Paloniemi on myös alueella sijaitsevan niemen nimi, jossa sijaitsee 1880-luvulla rakennettu huvila.
Regionalverkehr Bern-Solothurn

Regionalverkehr Bern-Solothurn (lyhenne RBS) on sveitsiläinen liikenneyhtiö. Yhtiö toimii Keski-Sveitsissä Bernin ja Solothurnin kantonien alueella. Yhtiön kotipaikka on Solothurn.
Historiaa.
Regionalverkehr Bern-Solothurn aloitti toimintansa vuonna 1984 kahden liikenneyhtiön, Solothurn-Zollikofen-Bern-Bahnin (SZB) ja Vereinigten Bern-Worb-Bahnin (VBW) yhdistyessä. SZB oli aloittanut toimintansa vuonna 1922 reitillä Bern–Solothurn Bern–Zollikofen-Bahnin (BZB) ja Elektrische Schmalspurbahn Solothur–Bernin (ESB) yhdistyessä. VBW oli aloittanut vuonna 1927, kun Bern–Worb-Bahn (BWB) ja Worblentalbahn (WT) yhdistyivät. BWB:n edeltäjä oli Bern–Muri–Gümligen–Worb-Bahn (BMGWB), joka aloitti toimintansa 21.10.1898. Tämä päivää pidetään nykyisen RBS:n toiminnan alkamispäivänä.
SZB:n bussiliikenne alkoi vuonna 1966 reitillä Zollikofen–Münchenbuchsee.
Toiminta.
RBS:n ajamien linja-autoreittien pituus on 153 kilometriä. Yhtiön rataverkon pituus on 54 kilometriä. Rataverkko on kapearaiteinen (1 000 mm) ja käyttöjännite on 1,25 kV tasajännitettä.
RBS:n liikevaihto oli vuonna 2017 109 milj. Sfr. Henkilöstön määrä oli vuoden 2017 aikana keskimäärin 425 laskettuna henkilötyövuosina.
RBS:n junilla tehtiin vuonna 2017 19 miljoonaa matkaa. Ajetut reitit olivat vuoden 2017 aikana 2,8 milj. kilometriä. Linja-autoliikenteessä matkustajia oli 7,7 miljoonaa ja ajettuja reittejä 3,0 milj. kilometriä.
Junaliikenne.
Yhtiö hoitaa Bernin paikallisjunaliikennettä (S-Bahn Bern) kolmella reitillä: 
Lisäksi RBS:llä on lähijunaliikennettä (RE) Bernistä Solothurniin.
Linja-autoliikenne.
Bussiliikennettä RBS:llä on Bernin seudulla kymmenellä reitillä ja yhdeksällä Lyss-Münchenbuchsee-Solothurn-alueen reitillä.
Kamila Shamsie

Kamila Shamsie (s. 13. elokuuta 1973 Karachi, Pakistan) on pakistanilais-brittiläinen kirjailija.
Shamsien teos "Joka veljeään vihaa" (alkuteos "Home Fire") voitti Women’s Prize for Fiction -palkinnon vuonna 2018. Teos oli myös Booker-palkinto- ja Costa-palkintoehdokkaana. Myös Shamsien teokset "Poltetut varjot" (2009) ja "Jumala joka kivessä" (2014) olivat Women’s Prize for Fiction -palkintoehdokkaina. Shamsie on Royal Society of Literaturen jäsen.
Pakistanissa syntynyt Shamsie opiskeli Massachusettsissa ja asuu nykyisin Lontoossa. Hän muutti Britanniaan vuonna 2007 ja sai kansalaisuuden vuonna 2013.
Burhan Haldun

Burhan Haldun on vuori Mongoliassa, Hentiin provinssissa.
Perimätiedon mukaan Tšingis-kaani on haudattu Burhan Haldunin huipulle.
Vuori ympäristöineen on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2015.
Maantiede.
Burhan Haldun sijaitsee Hentiin vuoristossa Aasian arojen ja Siperian taigan rajalla. Vuoristo on vedenjakaja Jäämeren ja Tyynen valtameren välillä. Vuoristosta sulava lumi valuu sekä pohjoiseen että etelään laskeviin jokiin. Vuoren rinteillä on ylhäällä havumetsää, alempana vuoristoaroa, kun taas laaksot ovat soistuneita niittyjä, joita halkoavat joet. Metsän aluskasvillisuutena tavataan vuorenkilpiä ja puolukkaa, aroilla kasvaa heiniä ja saroja. Alueen viidentoista erittäin harvinaisen kasvilajin joukossa on kolme alppiruusulajia. Siellä on tavattu 253 lintulajia. Erittäin harvinaisia eläinlajeja ovat myskihirvi, hirvi, lumikurki, kiljukotka, aromerikotka, silmälasikurki, munkkikurki ja amurinsampi.
Vuoren korkeus merenpinnasta on 2362 metriä, ja se on puolikuun muotoinen. Maailmanperintökohteeseen kuuluvan, vuorta ympäröivän suojelualueen pinta-ala on 444 000 hehtaaria.
Kulttuurillinen merkitys.
Burhan Haldun liittyy Tšingis-kaaniin hänen mahdollisena hautapaikkanaan, mutta myös laajemmin alueena, johon hän Mongolien salainen historia -teoksen mukaan perusti Mongolivaltakunnan vuonna 1206. Ennen buddhalaisuuden yleistymistä alueen paimentolaiset palvoivat vuoria, ja Tšingis nimesi tämän perinteen pohjalta neljä pyhää vuorta, joista yksi oli Burhan Haldun.
Tarinan mukaan Tšingis-kaani oli toivonut tulevansa haudatuksi salaiseen paikkaan. Häntä saattoi viimeiselle matkalleen armeija, joka tappoi kaikki vastaantulijat ettei sen reitti jäisi kenenkään muistiin. Haudan yli juoksutettiin tuhat hevosta, jotta kaikki jäljet kaivuutöistä peittyisivät.
Kerrotaan että haudan vartiointi on uskottu 50 suvulle, jotka edelleen ohjaavat harhaan sitä etsivät tutkimusmatkailijat.
Suojelualueelta on löydetty kaikkiaan yli kolmetuhatta arkeologista kohdetta, joista 1700 on pronssikaudelta ja 550 mongolien ajalta. Siellä on sekä shamanismiin että buddhalaisuuteen liittyviä pyhiä paikkoja, joista osaan on rakennettu "ovoo", kivistä koottu kummelia muistuttava alttari.
Aaltomonninen

Aaltomonninen ("Corydoras undulatus") on panssarimonnien heimoon kuuluva kalalaji. Charles Tate Regan kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1912.
Ulkonäkö ja koko.
Monnisille on tyypillistä, että urokset ja naaraat eroavat selvästi väriltään. Aaltomonnisen urokset tulevat hyvin tummiksi ja niissä on kirkkaita pisteitä. Lajin uros voi kasvaa pisimmillään noin 5 senttimetrin mittaiseksi.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Laji elää Etelä-Brasiliassa, Argentiinassa ja Uruguayssa Parana-joen rannikkovesissä Etelä-Amerikassa. Se viihtyy parhaiten vedessä, jonka pH-arvo on 6–8.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Aaltomonninen on eloisa ja sävyisä parvessa viihtyvä kala. Sen viljely on melko helppoa, ja munamäärä voi olla jopa 300.
Gustaf Vilhelm Jansson

Gustaf Vilhelm Jansson (23. helmikuuta 1879 Pietarsaari – 12. kesäkuuta 1942 Kauniainen) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Rautatiehallituksen ylijohtaja. 
Janssonin vanhemmat olivat ratamestari Gustaf Jansson ja Lovisa Nyman ja puoliso vuodesta 1904 Alexandra Gorbatoff. Jansson tuli ylioppilaaksi 1898 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1902. Hän toimi Helsingin ratajakson apulaisinsinöörinä 1902, ratainsinöörinä Pietarissa vuodesta 1905, rautateiden piirihallituksen piiripäällikkönä Helsingissä vuodesta 1913, Rautatiehallituksen vt. pääjohtajana 1917 ja pääjohtajana apulaisena samasta vuodesta, sekä ylijohtajana vuodesta 1923. Jansson oli jäsen tai puheenjohtaja useissa alansa komiteoissa ja toimikunnissa ja osallistui alan monien seurojen ja yhdistysten toimintaan.
Kultakeltti

Kultakeltti ("Chelon auratus") on subtrooppinen kalalaji. Sitä tavataan sekä meri-, murto- että makeassa vedessä.
Kultakeltti elää luonnonvaraisena Välimeressä ja Atlantin itäosassa.
Lajin kanta kasvoi Skandinaviassa voimakkaasti 1960-luvulla. Kultakeltti muistuttaa kovasti ohuthuulikelttiä, mutta kyljen pitkittäisraidat ovat harmaita ja pyrstön tuntumassa on kullankeltainen alue. Kultakelttiä on istutettu vuosien 1931 ja 1934 välillä Kaspianmerelle.
Dobunnit

Dobunnit tai Dobunit olivat muinainen Britannian heimo, jotka asuivat Severnin ja Avonin yhtymäkohdan tienoilla. Dobunneja johti belgeistä koostuva ylhäisö, ja he ilmeisesti solmivat rauhan keisari Claudiuksen kanssa. Myöhemmin heidän pääkaupunkinsa oli Corinium (nykyinen Cirencester), josta tuli Britannian toiseksi suurin kaupunki. Dobunnien talous perustui lihakarjan kasvatukseen ja villan tuotantoon, ja todisteena heidän vauraudestaan alueella on useiden huviloiden raunioita.
Àliga

Àliga on laskettelurinne Grandvaliran talviurheilukeskuksessa El Tarterin kylässä Canillossa Andorrassa.
Àligassa on järjestetty alppihiihdon maailmancupin naisten supersuurpujottelu- ja alppiyhdistettykilpailut kaudella 2016. Sillä järjestettiin maailmancupkauden finaalien vauhtilajikilpailut vuosina 2019 ja 2023, sekä joukkuekilpailut, vuonna 2019 joukkueparipujottelu ja vuonna 2023 joukkueparisuurpujottelu.
Reitti.
Syöksylaskuradan lähtopaikka sijaitsee 2 435 metriä merenpinnan yläpuolella Tosa dels Espiolets -vuoren huipulla ja super-G-radan lähtopaikka sijaitsee 2 325 metriä merenpinnan yläpuolella.
Super-G:n lähtöpaikan jälkeen tulee rinteen ensimmäinen nimetty kohta lähellä puurajaa "Esparver" (Varpushaukka). Esparveria seuraa "Caminet del Bosc". Sitä seuraa "Salt del Gall" (Kukkohyppyri) ja "Salt del Túnel" (Tunnelihyppyri), joiden jälkeen tulee oikealle kääntyvä mutka "Circus".
Circusin jälkeen tulee "TSD" (Tuolihissi), se kohta on saanut nimensä viereisestä TSD4 El Tarter -tuolihissin yläasemasta. Sen jälkeen tulee "Àliga Vella" (Vanha kotka), "Peralt", vasemmalle kääntyvä mutka "Il Curvone", jonka jälkeen avautuu loppusuora, jossa sijaitsee radan viimeinen hyppyri "Salt del Tonet" (Sävyhyppyri).
Àligan vauhtilajiradat päättyvät 1 725 metriä merenpinnan yläpuolella El Tarterin kylään.
Avet

Avet on laskettelurinne Grandvaliran talviurheilukeskuksessa Soldeun kylässä Canillossa Andorrassa.
Avetissa on järjestetty alppihiihdon maailmancupin naisten suurpujottelu- ja pujottelukilpailut kaudella 2012. Sillä järjestettiin maailmancupkauden finaalien tekniikkalajikilpailut vuosina 2019 ja 2023.
Lauluista tehty

Lauluista tehty on suomalaislaulaja Dannyn 16. syyskuuta 2016 julkaistu studioalbumi. Se sisältää musiikillisesti vaikutteita useista moderneista genreistä. Albumin tuotti ja pääasiassa sävelsi Esa Nieminen, sanoittajia olivat muun muassa Edu Kettunen ja Mariska.
Albumille oli ehdolla kymmeniä lauluja, joista levylle päätyi lopulta 12. Kappaleet ”Päivät nää” ja ”Sekaisin susta” nousivat radion soittolistoille.
Garley Buildingin tulipalo

Garley Buildingin tulipalo oli osoitteessa 233 Nathan Road Kowloonin alueella Brittiläisessä Hongkongissa sijainneessa 16-kerroksisessa toimistorakennuksessa 20. marraskuuta 1996 syttynyt tulipalo. Palossa sai surmansa 41 ihmistä, ja 81 loukkaantui. Se oli Hongkongin pahin tulipalo sitten toisen maailmansodan vuoteen 2025 asti, jolloin Wang Fuk Courtin tulipalo ohitti sen.
Rakennus.
16-kerroksinen toimistorakennus Garley Building rakennettiin vuonna 1975, ennen kuin Hongkongin hallitus sääti lain, joka vaati sprinklerijärjestelmän asentamista kaikkiin kaupallisiin rakennuksiin. Tontin hankki vuonna 1970 Kai Yee Investment Company, joka maksoi siitä 1,56 miljoonaa Hongkongin dollaria. Rakennuksen pääkäyttäjä oli China Resources -konserniin kuuluva Chinese Arts &amp; Crafts, joka hankki tilat kellarista yhdeksänteen kerrokseen 35,5 miljoonalla dollarilla vuonna 1989. Se myi myöhemmin kahdeksannen ja yhdeksännen kerroksen tilat eteenpäin. Chinese Arts &amp; Craftsin lisäksi rakennuksessa toimi myös lääkäreiden ja hammaslääkäreiden vastaanottoja, kauppayhtiöitä, tukkukauppiaita, matkatoimistoja, hakulaiteyhtiö ja Chow Sang Sang -koruyhtiö.
Garley Buildingissa tehtiin palon aikaan hissien huoltotyötä. Onnettomuuspäivänä hissikuilujen yläosassa hitsattiin. Hitsaajat eivät olleet mitenkään varautuneet tulipalojen ehkäisemiseen, ja yhden hissikuilun pohjalla syttyikin pieni palo muutamaa tuntia ennen varsinaista paloa. Ympäri rakennusta oli jaettu tiedotteita, joissa kerrottiin hissien huollosta ja mainittiin, että savu ja palaneen haju olivat töiden yhteydessä normaalia eikä niistä tulisi huolestua. Paloilmaisimia oli myös peitetty väärien hälytysten estämiseksi.
Tapahtumat.
Hitsaustyöstä hissikuilun yläosassa syntyneitä kipinöitä ja sulaa metallia putosi kuilua alas toisen kerroksen hissiaulaan, jossa säilytettiin sanomalehtiä, puuta ja muuta palavaa materiaalia. Aulassa syttyi palo noin kello 16.50. Palo levisi hissikuiluun pystytettyä bambusta tehtyä rakennustelinettä pitkin rakennuksen yläkerroksiin.
Paloa sammuttamaan lähetettiin kaikkiaan 200 palomiestä, 32 paloautoa ja kaksi hallituksen helikopteria. Ensimmäiset palomiehet saapuivat paikalle kello 16.52. He keskittyivät ihmisiin, jotka huusivat apua rakennuksen ikkunoista, eivätkä siksi huomanneet pelastaa ylimpiin kerroksiin loukkuun jääneitä. Palomiehet yrittivät päästä rakennukseen kahta portaikkoa pitkin, mutta joutuivat perääntymään kuumuuden ja paksun savun vuoksi. Palo saatiin sammumaan 21 tunnin kuluttua.
Palossa kuoli kaikkiaan 41 ihmistä, ja 81 loukkaantui. Kuolleista 22 oli kahdessa Chow Sang Sangin korupajan huoneessa 15. kerroksessa. Hiiltyneitä ruumiita löytyi myös 13. ja 14. kerroksesta. Yksi kuolleista oli palomies Liu Chi-hung, joka putosi hissikuiluun etsiessään uhreja.
Inka Niskanen

Inka Johanna Niskanen (s. 1974 Helsinki) on suomalainen ilmavoimien upseeri. Hän toimi vuosina 2019–2021 Karjalan lennoston Hävittäjälentolaivue 31:n komentajana. Hän on ensimmäinen nainen lentolaivueen komentajana Suomessa, ensimmäinen nainen sotilaslentäjänä Suomessa ja ensimmäinen nainen, joka on edennyt Suomen puolustusvoimissa everstiluutnantiksi.
Ura.
Niskanen kirjoitti ylioppilaaksiHelsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta (SYK) vuonna 1994. Hän aloitti lentoreserviupseerikurssilla Kauhavan Ilmasotakoulussa vuonna 1997. Sieltä hänet kelpuutettiin Maanpuolustuskorkeakouluun kadetiksi vuonna 1998. Maaliskuussa 2001 Niskanen sai Kauhavalla Suomen ensimmäisenä naisena sotilaslentäjän lentomerkin. Hän lensi Hornet-hävittäjää ensimmäisen kerran vuonna 2002. Hän palveli Karjalan lennoston laivueessa hävittäjälentäjän eri tehtävissä vuoteen 2015 asti. 
Vuonna 2014 Niskanen ylennettiin majuriksi ja kesällä 2018 ensimmäisenä naisena Suomessa everstiluutnantiksi. Hän opiskeli sotakorkeakoulussa Ranskassa vuosina 2016–2017 ja suoritti yleisesikuntaupseerin tutkinnon vuonna 2017. 
Tammikuussa 2019 hän aloitti Karjalan lennoston Hävittäjälentolaivue 31:n komentajana, mitä ennen hän työskenteli Maanpuolustuskorkeakoulussa ilmasotaopin opettajana Santahaminassa Helsingissä. Niskanen teki Maanpuolustuskorkeakoulun yleisesikuntaupseerikurssin diplomityön Hornet-hankinnan turvallisuuspoliittisista vaikutuksista.
Niskanen siirtyi Maanpuolustuskorkeakoulun Sotataidon laitokselle ilmasotaopin pääopettajaksi 1. elokuuta 2021 alkaen. 
Vuonna 2025 Niskanen määrättiin puolustusvoimain komentajan erityisavustajaksi Pääesikunnan kansliaan. Hän palveli sitä ennen operatiivisen osaston apulaisosastopäällikkönä Ilmavoimien esikunnassa.
Abu Dhabin kansalliskirjasto

Abu Dhabin kansalliskirjasto (, ) on Yhdistyneiden arabiemiirikuntien suurimmassa emiraatissa eli Abu Dhabissa toimiva, vuonna 1981 perustettu kansalliskirjasto ja emiraatin aluetta palveleva kirjastolaitos. Hallinnollisesti kansalliskirjasto toimii Abu Dhabin kulttuuri- ja turismiministeriön (; ennen vuotta 2012 "Abu Dhabi Authority for Tourism and Culture") alaisuudessa. Vuonna 2017 kansalliskirjaston johtajana toimi Jumaa Al Qubaisi.
Kansalliskirjastolla on kuusi yleisölle avointa, Abu Dhabin emiraatissa sijaitsevaa toimipistettä. Tämän ohella Abu Dhabissa toimii useita muita yleisiä kirjastoja, joista mainittakoon esimerkiksi Abu Dhabin kansallisarkiston Emiraattien kirjasto.
On merkillepantavaa, että nimestään huolimatta kansalliskirjasto toimii vain yhdessä Yhdistyneiden arabiemiirikuntien emiraatissa ja on tämän yhden emiraatin hallinnon alainen. Muissa emiraateissa on omat kirjastolaitoksensa ja erityisesti Dubai kisaa Abu Dhabin kanssa myös kirjastoalalla Yhdistyneiden arabiemiirikuntien merkittävimmän toimijan asemasta. Dubaissa oli vuonna 2018 rakenteilla suurkirjasto nimellä Mohammed Bin Rashidin kirjasto. Tämän 7-kerroksista kirjaa kuvaava, Wau-arkkitehtuurin piiriin luetun uudisrakennuksen on joissain lähteissä arvioitu valmistuvan loppuvuoden 2018 aikana. Tämä kirjaston kokoelman on esitetty olevan nimikemäärältään suurempi kuin Abu Dhabin kansalliskirjaston kokoelma ja rakennusta on luonnehdittu arabimaiden suurimmaksi kirjastorakennukseksi. 
Lukutaito Arabiemiraateissa.
Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelma UNEPin mukaan Arabiemiraattien vähintään 15-vuotiaista asukkaista oli lukutaitoisia 90,0 prosenttia vuonna 2005.
Mikkelin Pursiseura

Mikkelin Pursiseura eli MPS on vuonna 1905 perustettu veneilyseura, jonka toimisto on Mikkelin matkustajasatamassa. Jollapurjehduksen ja muun junioritoiminnan tukikohtana toimii Kenkäveronniemen pienvenesatama. Seuralla on myös kaksi saaritukikohtaa matka- ja retkiveneilijöitä varten, joista toinen on Saimaan alueen tukikohtien yhteiskäytössä. Seura järjestää veneilykoulutus- ja katsastustoimintaa sekä purjehduskilpailuja. Vuonna 2023 seurassa oli reilut 400 jäsentä. 
Historia.
Mikkelin pursiseura on perustettu elokuun 17. päivänä 1905. Seuran säännöt hyväksyttiin Senaatissa myöhemmin samana vuonna. MPS on yksi Suomen sisävesien vanhimmista veneilyseuroista ja samalla Mikkelin toiseksi vanhin edelleen toiminnassa oleva urheiluseura.
MPS perustettiin kilpasoutajien aloitteesta ja toimesta. Lajivalikoima kuitenkin laajeni pian melontaan, kilpapurjehdukseen ja kilpamoottoriveneilyyn. Retkiveneily tuli osaksi seuran toimintaa 1910-luvun aikana. Melonnan ja soudun harrastajat perustivat sittemmin omat lajiseurat (Mikkelin Melojat 1933 ja Mikkelin soutajat 1988). Nykyisin MPS:n kilpaurheilulaji on kilpapurjehdus.
Vuonna 1936 MPS:n toiminta keskeytyi seuran talousvaikeuksien ja yleisen laman vuoksi. Seuraa ei kuitenkaan lakkautettu. 1930-luvun lopulta aina 1950-luvun alkupuolelle saakka huviveneily Mikkelin seudulla oli vähäistä, ennen kaikkea Talvi- ja Jatkosodan ja niiden jälkeisen säännöstelyn vuoksi. 1950-luvun kuluessa veneilyharrastus Mikkelissä elpyi ja laajeni nopeasti, ja seuran toiminta käynnistettiin uudelleen 28. maaliskuuta 1958 pidetyssä kokouksessa.
Seuran jäsenistö ja toiminta.
Vuonna 2023 seurassa oli reilut 400 jäsentä. Suurin osa heistä on matkaveneilyn harrastajia. 
Matkaveneilijöitä varten seura ylläpitää kahta saaritukikohtaa ja on mukana Saimaan alueen seurojen tukikohtayhteistyössä. Myös seuran veneilykoulutus- ja katsastustoiminta palvelevat matkaveneilijöitä.
Mikkelin Pursiseura järjestää vuosittain useita purjehduskilpailuja sekä köliveneille että jollille. Säännöllisesti järjestettäviin kilpailuihin kuuluvat mm. Ristisaaren malja-kölivenekilpailu
Tukikohdat ja toimitilat.
MPS:llä ei ole omaa matkaveneiden kotisatamaa, koska siltojen alikulkukorkeusrajoitusten vuoksi kaupunkialueella ei ole paikkaa johon pääsisi sekä moottori- että purjealuksilla. Seuran jäsenten moottoriveneitä säilytetään veneilykauden aikana pääosin Mikkelin ja Anttolan satamissa, ja purjeveneitä Ristiinan satamassa, jonne suuretkin purjeveneet pääsevät ongelmitta.
MPS:n toimisto on Mikkelin matkustajasatamassa, entisessä tullikamarin rakennuksessa.
MPS:llä on kaksi saaritukikohtaa matka- ja retkiveneilijöitä varten. Näistä yksi on mukana Saimaan alueen tukikohtien yhteiskäytössä.
Jollapurjehduksen ja muun junioritoiminnan tukikohtana toimii Kenkäveronniemen pienvenesatama, jota MPS hallinnoi yhdessä Mikkelin soutajat ry:n kanssa.