tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Yangmingshanin kansallispuisto

Yangmingshanin kansallispuisto () on Taiwanin eli Kiinan tasavallan Taiwanin saaren pohjoisosassa Taipein ja Uuden-Taipein kaupunkien alueella sijaitseva kansallispuisto. Kansallispuisto käsittää yli 11 338 hehtaaria vuoristoisella vulkaanisella seudulla. Kansallispuistossa tavataan useita kasvi- ja eläinlajeja ja se on perustettu vuonna 1985.
Maantiede.
Yangmingshanin kansallispuisto käsittää vuoristoisen alueen Taiwaniin eli kiinan tasavaltaan kuuluvalla Taiwanin saarella. Puiston alue käsittää osia uuden-Taipein ja Taipein kaupunkien alueista. Kokoa alueella on yhteensä 11 338 hehtaaria. Kokreus merenpinnasta puistossa vaihtelee 200 metristä 1120 metriin. Kansallispuisto on tunnettu etenkin vulkanismin muokkaamista pinnanmuodostelmistaan. Alue on osa Euraasian ja Filippiinien laattojen törmäyskohtaa ja seudulla on yli 20 tulivuorta. Vulkaanisen toiminnan tuloksena ovat syntyneet myös alueen fumarolit ja kuumat lähteet. Puiston korkein vuori on Qixing, joka on myös yksi alueen nuorimmista tulivuorista. Alueen tulivuorille tyypillinen piirre ovat niiden kraatterijärvet, kuten Zhuzihu.
Sää.
Puiston korkeuden takia kesät alueella ovat suhteellisen viileitä ja talvet kylmiä. Vuotuinen keskimääräinen sadanta alueella on noin 4 000 mm. Kesäisin sateita tuovat lounaaseen puhaltavat monsuunituulet ja talvisin koilliseen puhaltavat tuulet. Sadepäiviä on vuosittain keskimäärin 190. Talvisin sateet saattavat tulla myös lumena.
Luonto.
Kansallispuiston alueella tavataan noin 123 eri lintulajia, joihin lukeutuvat esimerkiksi pikkubambupyy, japaninrilli, punanokkabulbuli, valkoperämanikki, ruusutimali, harmaapääsirkku, ojasuokana, taiwaninjokirastas ja taiwaninloistoharakka. Paikallisiin nisäkäslajeihin lukeutuvat esimerkiksi taiwaninmakaki, kiinanjäniksen alalaji ("L. s. formosus"), villisian alalaji ("C. u. swinboei"), naamaripalmunäätä, oliiviselkäorava ja "Mogera insularis". Eri matelijalajeja alueella on 53 ja sammakkoeläimiä 22. Hyönteisiin lukeutuvat esimerkiksi alueen yli 180 tunnettua perhoslajia. Eri kasvilajeja alueelta tunnetaan 1 359.
Historia.
Nykyisen kansallispuiston aluetta on asutettu esihistoriallisilta ajoilta lähtien. Ensimmäisten asukkaiden joukossa olivat Taiwanin alkuperäiskansat. Han-kiinalaisia siirtolaisia alkoi saapua alueelle 1600-luvun paikkeilta lähtien. Viljelyskelpoisen maan lisäksi alueella oli esimerkiksi siirtolaisia houkutelleita kivihiili- ja rikkiesiintymiä. Alueen rikkiä käytettiin etenkin ruudin valmistukseen. Alue sai nykyisen nimensä Yangmingshan vasta vuonna 1950 ja sitä ennen se oli tunnettu nimellä Tsaoshan. Nykyinen kansallispuisto perustettiin 16. syyskuuta 1985.
Paul von Etter (1840)

Paul von Etter (30. toukokuuta 1840 Helsinki – 10. marraskuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut ratsuväenkenraali.
Paul von Etterin vanhemmat olivat vuonna 1790 syntynyt kenraaliluutnantti Paul von Etter ja Johanna Tesche ja puoliso vuodesta 1900 kenraaliluutnantti Nikolai Zoege von Manteuffelin leski Alexandra Petrovna Diakova. Myös hänen veljistään Sebastian Albrekt von Etteristä ja Nikolai Paul Karl von Etteristä tuli kenraaleita. Paul von Etter valmistui keisarin paašikoulusta Pietarissa, ylennettiin kornetiksi ja määrättiin Ratsastavaan henkivartioväkeen 1857. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1860, aliratsumestariksi 1863, ratsumestariksi 1866 ja everstiksi 1869. Von Etter tuli vuonna 1873 6. Kljastitskojen, H.K.K. Hessenin Prinssi Ludwigin husaarirykmentin komentajaksi. Vuonna 1880 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja määrättiin 1. Kaukasian ratsuväkidivisioonan 1. prikaatin komentajaksi. Vuonna 1893 hänestä tuli 3. reservin ratsuväkiprikaatin komentaja ja seuraavana vuonna hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi. Saman vuoden lopulla hänet määrättiin Henkivartioväen ratsuväen reserviprikaatin komentajaksi. Vuonna 1902 von Etter siirtyi Pietarin sotilaspiirin Henkivartioväkeen ja kenttäjoukkoihin. Eron sotapalveluksesta hän sai ratsuväenkenraalina huhtikuussa 1906.
Jousilieskapuu

Jousilieskapuu eli jousisoihtupuu ("Handroanthus impetiginosus", syn. "Tabebuia impetiginosa") on bignoniakasvien (Bignoniaceae) heimoon ja lieskapuiden ("Handroanthus") sukuun kuuluva puolittain ainavihanta kasvilaji.
Jousilieskapuu on Paraguayn kansallispuu.
Tuntomerkit.
Avoimilla alueilla jousilieskapuu on tavallisesti 8–12 metrin korkuinen, mutta on tiheissä metsissä korkeampi kuin 20–35 metriä. Rungon halkaisija voi olla 60–80 senttimetriä. Kukinnot ovat väriltään vaaleanpunaisia ja niiden "nielu" on valkoinen keltaisilla raidoilla. Jousilieskapuu kukkii suurissa kimpuissa keväällä juuri ennen uuden lehvistön puhkeamista. Nuoret yksilöt eivät välttämättä aina kuki.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Jousilieskapuuta tavataan Pohjois-Amerikassa Meksikon pohjois- ja eteläosissa. Etelä-Amerikassa se on levinnyt Costa Ricaan, El Salvadoriin, Guatemalaan, Hondurasiin, Nicaraguaan, Panamaan, Ranskan Guyanaan, Surinameen, Venezuelaan, Brasiliaan, Kolumbiaan, Peruun, Argentiinaan ja Paraguayhyn. Jousilieskapuu kasvaa tavallisesti trooppisissa elinympäristöissä suurissa korkeuksissa, mutta sopii myös hyvin subtropiikkiin. Se suosii hyvin kuivaa, hedelmällistä maaperää ja täyttä auringonpaistetta. Jousilieskapuu voi kestää jopa lähes 7 celsiusasteen pakkasta, mutta ei kuitenkaan pakkasia pidemmällä aikavälillä. Etenkin Brasiliassa lajin raskasta, kovaa puuainesta käytetään veistämiseen ja rakentamiseen niin paljon, että kasvin populaatiot ovat heikentyneet merkittävästi.
Käyttö ja terveysvaikutukset.
Etelä-Amerikan alkuperäiskansat ovat käyttäneet puuta jo pitkään lääkkeenä, ja se on nykyisin suosittu luontaistuote. Sen kuorissa on lapacholia, joka torjuu grampositiivisia ja gramnegatiivisilta bakteereja, joiden lisääntymisen valmiste estää tukahduttamalla käymisprosessin.
Nikolai Paul Karl von Etter

Nikolai Paul Karl von Etter (31. maaliskuuta 1833 Helsinki – 27. joulukuuta 1891 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraaliluutnantti.
Nikolai Paul Karl von Etterin vanhemmat olivat vuonna 1790 syntynyt kenraaliluutnantti Paul von Etter ja Johanna Tesche ja puolisot 1868–1871 Sofia Alexandrovna Spetšinskaja ja vuodesta 1876 Sofia Andrejevna Sassetski. Myös hänen veljistään Sebastian Albrekt von Etteristä ja vuonna 1840 syntyneestä Paul von Etteristä tuli kenraaleita. 
Von Etter otettiin tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1846, mutta hän siirtyi 1848 keisarin paašikouluun Pietariin. Sieltä 1852 valmistuttuaan hänet ylennettiin kornetiksi ja määrättiin Ratsastavaan henkivartioväkeen. Luutnantiksi von Etter ylennettiin 1855, aliratsumestariksi 1859, ratsumestariksi 1860 ja everstiksi 1864. Hänet määrättiin 6. Klastitskojen, H.K.K. Hessenin Prinssi Ludwigin husaarirykmentin komentajaksi vuonna 1868, siirrettiin armeijan ratsuväen luetteloihin 1872 ja nimitettiin Henkivartioväen ulaanirykmentin komentajaksi 1874. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja korotettiin 1876 keisarin seurueeseen mainitussa tehtävässä. Vuonna 1878 hänestä tuli 2. kaartin ratsuväkidivisioonan 3. prikaatin komentaja. Von Etter osallistui prikaateineen Turkin sotaan 1877–1878, minkä jälkeen hänet merkittiin Henkivartioväen ulaanirykmentin upseeriluetteloihin. Vuonna 1881 hänet määrättiin 7. ratsuväkidivisioonan komentajaksi, vuonna 1884 hän sai siirron 10. ratsuväkidivisioonan komentajaksi. Von Etter ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1885 ja määrättiin 1887 Henkivartioväen 1. ratsuväkidivisioonan komentajaksi. Hän kuoli tässä tehtävässä toimiessaan.
Culex laticinctus

Culex laticinctus on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Edwards vuonna 1913. Lajia tavataan laajalta alueelta Afrikasta ja Aasiasta. Sillä ei ole alalajeja.
Emmanuel Bove

Emmanuel Bove, oik. "Bobvnikoff", kirjailijanimi Jean Vallois, (20. huhtikuuta 1898 Pariisi, Ranska – 13. heinäkuuta 1945 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija. Vuosikymmeniksi kuolemansa jälkeen unohduksiin jäänyt Bove on nykyisin ranskalaisen kirjallisuuden 1900-luvun klassikoita.
Boven isä oli venäläinen, äiti luxemburgilainen. Bove käytti kirjailijanimeä Jean Vallois ennen ensimmäistä omalla nimellään julkaisemaansa romaania "Mes amis" (1924). Hän jatkoi kirjoittamista toiseen maailmansotaan saakka. Sodan aikana hän lähti maanpakoon Algeriaan ja kuoli sydänkohtaukseen pian Ranskaan paluunsa jälkeen.
"Mes amis" on Boven tunnetuin teos. Kertojaminä Victor Baton on vaatimaton mies, joka kaipaa rakkautta. Hän vaeltelee pitkin Pariisin katuja etsimässä rakkautta tai ystävyyttä.
Bob Peck

Robert ”Bob” Peck (23. elokuuta 1945 Leeds – 4. huhtikuuta 1999 Lontoo) oli brittiläinen teatteri- ja elokuvanäyttelijä, jonka tunnetuin rooli oli pääosa palkitussa BBC:n minisarjassa "Pimeyden ytimessä" vuodelta 1985.
Ennen elokuva- ja televisioroolejaan Peck oli kiinnitettynä Royal Shakespeare Companyyn. Hän oli kollegoidensa keskuudessa hyvin arvostettu. Muun muassa näyttelijä Ian McKellen on nimennyt Peckin tärkeimmäksi oppi-isäkseen.
Hän näytteli myös yhtä keskeistä osaa elokuvassa "Jurassic Park" (1993) sekä pääosaa suomalaisohjaaja Veikko Aaltosen englanninkielisessä elokuvassa "Merisairas" (1995).
Peck kuoli 53-vuotiaana syöpään.
Armenian kansalliskokous

Armenian tasavallan kansalliskokous (, myös ’parlamentti’) on Armenian lainsäädännöllinen elin. Armenian perustuslain mukaan kansalliskokouksen tehtävä on valvoa hallituksen toimintaa ja hyväksyä maan budjetti. Vaalit pidetään viiden vuolen välein.
Historia.
Ensimmäinen itsenäisen Armenian tasavallan parlamentti perustettiin vuonna 1918. Neuvostoliitto valtasi Armenian kuitenkin kaksi vuotta myöhemmin. Nykymuodossaan kansalliskokous perustettiin vuonna 1995, kun Armenian perustuslaki astui voimaan. 
Viimeisimmät vaalit pidettiin 2021, joiden jälkeen parlamentti koostui kolmesta eri ryhmittymästä. Suurimmaksi puolueeksi selviytyi Nikol Pašinjanin johtama kansallinen sopimus. Parlamentin puhemieheksi valittiin 2. elokuuta 2021 pääministeripuoluetta edustava Alen Simonjan.
Parlamentin kokoontumispaikka sijaitsee Jerevanissa ja se valmistui vuonna 1950. Neuvostoaikana rakennus toimi Armenian kommunistipuolueen keskuskomitean kokoontumispaikkana.
Edustajat ja toiminta.
Parlamentissa tulee perustuslain mukaan olla vähintään 101 edustajaa. Lisäksi parlamentissa on neljä kiintiöpaikkaa maan vähemmistöille (yksi kullekin): jesidit, venäläiset, assyrialaiset ja kurdit. Edustajien tulee täyttää seuraavat ehdot:
Pysyviä valiokuntia on 11, joihin lukeutuvat mm. ulkopoliittinen ja Euroopan integraation komiteat toisistaan erillisinä.
Guinea-Bissaun peso

Guinea-Bissaun peso () oli Guinea-Bissaun rahayksikkö vuosina 1976–1997. Yksi peso jakautui sataan centavoon.
Guinea-Bissaun itsenäistyttyä Portugalista maan hallitus kansallisti sirtomaapankki Banco Nacional Ultramarinon, joka oli laskenut liikkeelle entisen valuutan Guinean escudon. Vuonna 1975 perustettiin kansallispankki Banco Nacional da Guiné-Bissau, joka laski liikkeelle uuden valuutan Guinea-Bissaun peson vuonna 1976. Escudot vaihdettiin pesoihin saman vuoden maaliskuussa suhteessa yksi yhteen.
Ensimmäinen setelisarja on päivätty syyskuun 24. päivälle 1975, mikä viittaa suunnitelmaan ottaa pesot käyttöön jo aiemmin. Sarja käsittää 50, 100 ja 500 peson setelit, joissa on kuvattu maan itsenäisyystaistelun sankarit Pansau Na Isna, Domingos Ramos ja Amilcar Cabral. Vanhat kolikot jäivät edelleen käyttöön. Amilcar Cabralia esittävä 1 000 peson seteli on päivätty vuodelle 1978.
Vuonna 1984 julkaistiin uudet 50, 100, 500 ja 5 000 peson setelit. Ensimmäisten kahden setelin kuva-aiheet pysyivät ennallaan. Viidensadan peson setelissä on kuvattu maan ensimmäinen pääministeri Francisco Mendes ja 5 000 peson setelissä Amilcar Cabral.
Guinea-Bissaun pankkijärjestelmä uudistettiin Kansainvälisen valuuttarahaston johdolla vuosina 1989–1990. Uusi keskuspankki Banco Central da Guiné-Bissau julkaisi vuonna 1990 50, 100, 500, 1 000, 5 000 ja 10 000 peson setelisarjan. Kolmea pienintä seteliä koristavat edelleen Pansau Na Isnan, Domingos Ramosin ja Francisco Mendesin kuvat ja kolmea suurinta Amilcar Cabral.
Ensimmäinen 50 centavon sekä 1, 2 ½, 5 ja 20 peson kolikkosarja laskettiin liikkeelle vuonna 1977. Myöhemmät 1990-luvulla julkaistut 2 000, 10 000, 20 000 ja 50 000 peson kolikot ovat juhla- ja keräilyrahoja.
Peso oli yliarvostettu valuutta, mikä kävi ilmi maan talouden vapautuessa 1980-luvulla. Yhdysvaltain dollaria vastasi inflaation seurauksena 250 pesoa vuonna 1983, 650 pesoa vuonna 1987 ja yli 23 000 pesoa 1990-luvun lopussa. Valuutan heikkouden takia suuri osa kaupankäynnistä perustui vaihtokauppaan tai naapurimaiden CFA-frangiin. Guinea-Bissau liittyi Länsi-Afrikan rahaliittoon ja sen keskupankista tuli osa Länsi-Afrikan valtioiden keskuspankkia vuonna 1997. Peso vaihdettiin CFA-frangiin kurssilla 65:1 touko-heinäkuussa 1997.
Gōtsu

Gōtsu () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Shimanen prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla Gōjoen suulla prefektuurin keskiosassa. Siellä on 23 465 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 268,24 neliökilometriä. Gōtsu tunnetaan muun muassa japanilaisissa oppikirjoissa Honshūn kaupunkina, jonne on Tokiosta rautateitse kaikkein pisin matka.
Gōtsu kehittyi historiallisesti Gōjoen suun satamapaikkakuntana, mihin viittaa myös kaupungin nimen satamaa merkitsevä loppuosa "tsu". Siellä sijaitsi myös yksi San’indō-tien postiasemista ("shukuba"). Edo-kaudella paikkakunta toimi "kitamaebune"-laivaliikenteen pysähtymispaikkana ja siellä on säilynyt monia aikakauden kauppiastaloja. Gōjokea pitkin ylävirtaan vietiin riisiä, suolaa ja mereneläviä, alavirtaan tuotiin raaka-aineita. Rautatien valmistumisen jälkeen satama menetti merkityksensä. Kaupunkioikeudet Gōtsu sai vuonna 1954 laajan kuntaliitoksen myötä. Vuonna 2004 siihen liitettiin Sakuraen maaseutukaupunki. Perinteinen elinkeino on punaisten Iwami-kattotiilten ja muiden keramiikkatuotteiden valmistus. Gōjoen suulle on sijoittunut paperi- ja viskoositeollisuutta, maaseutualueilla viljellään esimerkiksi riisiä, teetä, siitakesieniä ja isotakiaista.
Gōtsun nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi Arifuku-onsenin kuuma lähde ja luonnonkaunis Senjōn laakso. Sakuraessa säilynyt "kagura"-tanssiperinne "Ōmoto-kagura" on otettu Japanin aineettoman kansankulttuuriperinnön luetteloon. Gōtsua palvelee JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja. Sinne johtanut Sankō-linja lakkautettiin vuonna 2018.
Kentingin kansallispuisto

Kentingin kansallispuisto () on Taiwanin eli Kiinan tasavallan Taiwanin saaren eteläkärjessä sijaitseva kansallispuisto. Kansallispuisto käsittää yli 92 000 hehtaaria ja siihen kuuluu maa- ja merialuetta. Puisto on perustettu vuonna 1982 ja se on suosittu matkailukohde.
Maantiede.
Kentingin kansallispuisto sijaitsee Taiwanin eli Kiinan tasavallan Pingtungin piirikunnassa Hengchunin niemimaalla Taiwanin saaren eteläosassa. Kansallispuiston kokonaispinta-ala on 32 570 hehtaaria, josta maata on 17 676 hehtaaria ja merialuetta 14 891 hehtaaria. Rantaviivaa puistoon kuuluu noin 70 kilometriä. Hengchunin laakso jakaa puiston kahtia pohjois-eteläsuunnassa. Laaksossa sijaitsee myös Longluanin järvi. Baishanlahti tunnetaan noin 400 metriä pitkästä hiekkarannastaan. Eteläisen lahden hiekkarannan pituus on noin 600 metriä.
Luonto.
Kansallispuiston alueella tavataan 210 lintulajia. Suurin osa alueen lintulajeista on muuttolintuja. Paikallisia lajeja ovat esimerkiksi siperianlepinkäinen, sammakkohaukka, harmaanaamahaukka, sekä useat vesilintulajit. Alueen matelijoihin lukeutuvat 26 käärmelajia, 13 liskolajia ja 5 kilpikonnalajia. Käärmelajeja ovat esimerkiksi myrkylliset kiinankobra, "Zaocys dhumnades", "Calliophis macclellandi" ja "Trimeresurus mucrosquamatus". Sammakkolajeja on 16 ja niitä tavataan etenkin seudun metsissä. Eri hyönteislajeja on vähintään 500. Maanisäkkäitä on 15 ja niihin lukeutuvat kiinanmuntjakki, kiinanjänis, taiwaninmakaki ja naamaripalmunäätä.
Kansallispuiston merialueella on koralliriuttoja, joilla esiintyy satoja korallilajeja. Riutoilla esiintyy 1015 kalalajia, joiden lisäksi alueella esiintyy muita rannikon lajeja ja vaeltavia lajeja, joihin lukeutuvat esimerkiksi purjekala ja dolfiini. Muita merialueen eläinlajeja ovat esimerkiksi karettikilpikonna, juovalattapyrstö, ryhävalas, kaskelotti ja pullokuonodelfiini.
Historia.
Kentingin kansallispuisto on Taiwanin kansallispuistoista tiheimmin asuttu. Nykyisen kansallispuiston alue asutettiin jo 6 000–5 000 vuotta sitten. Alueelta tunnetaan 60 esihistoriallista arkeologista kohdetta. Eluanbiin majakka valmistui vuonna 1882. Kansallispuisto perustettiin syyskuussa 1982. Kansallispuisto on suosittu matkailijoiden keskuudessa ja esimerkiksi vuonna 2016 puisto oli Taiwanin kansallispuistoista vierailluin. Puistossa kävi tuolloin 5,84 miljoonaa matkailijaa.
Dongshanin taistelu

Dongshanin taistelu oli yhteenotto Dongshanin saarelle Kiinan Fujianin rannikolla maihinnousseiden Kuomintangin ja Kiinan kommunistien välillä 16.–18. heinäkuuta 1953. Yhdysvaltain CIA:n tukeman maihinnousun tarkoituksena oli viedä Kiinan huomio Korean sodasta. Itse taistelu päättyi kuitenkin puolustajien voittoon vain kolme päivää kestäneiden taistelujen jälkeen.
Tausta.
Dongshan on Kiinan Fujianin maakunnan lounaisrannikon saari, jonka hallinnan kansallismielisten eli Kuomintangin joukot olivat menettäneet kommunisteille Kiinan sisällissodan aikana. Kiinan kansantasavalta oli liittynyt Korean sotaan lokakuussa 1950. Vuoden 1952 lopussa Koreassa oli jo 1,45 miljoonaa kiinalaissotilasta ja paine Yhdysvaltain johtamia Yk:n joukkoja vastaan oli kova. Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu eli CIA alkoi suunnitella Kiinan huomion vetämistä muualle. Osana laadittua suunnitelmaa CIA koulutti yli 10 000 Kuomingtangin sotilasta, joita käytettiin Dongshanin saarella heinäkuussa 1953 aloitetussa maihinnousussa.
Taistelu.
Maihinnousut Dongshanissa alkoivat 16. heinäkuuta 1953. Hyökkääjillä oli selvä ylivoima ja ne saivat tulitukea laivastolta. Suurin osa saaresta vallattiin nopeasti jo saman päivän aikana. Kommunistien käsissä oli kuitenkin saaren korkein kohta, josta käsin puolustajien oli mahdollista tulittaa kranaatinheittimin maihinnousurantoja ja saaren satamaa. Seuraavana päivänä maihinnousualukset satamassa joutuivat puolustajien tulituksen kohteeksi. Kolme niistä upposi mukanaan huomattava määrä hyökkäävien joukkojen raskaampaa kalustoa. Hyökkääjiltä puuttui nyt konekiväärit ja tykit, minkä lisäksi sataman vahingoituttua täydennyksiä ei voitu tuoda.
Saaren korkeimman kohdan lisäksi kommunistien käsissä oli vielä Bachimen, jonka kautta puolustajien oli mahdollista tuoda omia täydennyksiään saarelle. Paikan valtaamiseksi kansallismieliset lähettivät 2 000:n miehen vahvuisen laskuvarjojoukkojen osaston. Puolustajilla oli kuitenkin vahvat asemat ja kevyesti aseistautuneet laskuvarjojoukot torjuttiin 500 miehen kaatuessa. 18. heinäkuuta saarelle lähetetyt puolustajien vahvistukset olivat saavuttaneet määrällisen ylivoiman hyökkääjiin nähden. Lopulta hyökkääjät tekivät päätöksen maihinnousujoukkojen vetämisestä pois saarelta.
Seuraukset.
Kolme päivää kestäneiden taistelujen jälkeen kommunistit olivat jälleenvallanneet koko saaren alueen. Kansallismieliset menettivät 2 700 sotilastaan kaatuneina, kun puolustajien tappiot olivat 1 250. Korean sota päättyi tulitaukoon muutamaa päivää Dongshanin taistelujen jälkeen.
Ashley Westwood

Ashley Roy Westwood (s. 1. huhtikuuta 1990 Nantwich) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 174-senttimetrinen. Hän edustaa Major League Soccerissa pelaavaan Charlottea.
Westwood aloitti liigauransa ykkös- ja kakkosliigassa pelanneessa Crewe Alexandrassa vuosina 2008–2012. Kesällä 2012 hän siirtyi Aston Villaan, jonka riveissä hän pelasi Valioliigassa 124 ottelua ja teki viisi maalia. Kauden 2016–2017 hän aloitti vielä mestaruussarjaan pudonneessa Aston Villassa mutta siirtyi tammikuussa 2017 Valioliigassa pelanneeseen Burnleyyn. Ensimmäisen puolen kauden aikana hän pelasi uudessa seurassaan yhdeksän ja seuraavalla kaudella 19 valioliigaottelua mutta kaudella 2018–2019 hän pelasi Valioliigassa jo 34 ottelua ja teki niissä kaksi maalia, ensimmäisen Liverpoolia ja toisen Bournemouthia vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 35 liigaottelua ja teki maalin tammikuussa Leicester Cityä sekä helmikuussa Southamptonia vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi yhdeksää minuuttia vaille täyden peliajan kaikissa 38 valioliigaottelussa. Hän teki maalin lokakuussa Newcastlea, huhtikuussa Wolverhamptonia ja toukokuussa Fulhamia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 27 valioliigaottelua ilman maaleja. Hän siirtyi Major League Soccerissa pelaavaan Charlotteen tammikuussa 2023.
Hugo Alnefelt

Hugo Alnefelt (s. 4. kesäkuuta 2001 Danderyd, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SM-liigajoukkue HIFK:ssa lainalla SHL-joukkue HV71:stä.
Ura.
Seuraura.
Alnefelt on SDE HF:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin IFK Täbyyn. Kaudeksi 2016–2017 Alnefelt siirtyi AIK:n junioreihin. Hän torjui samalla kaudella Stockholm Nordin joukkueen TV-Puckenin kultaan. Alnefeltillä oli turnauksen paras torjuntaprosentti (95,5) ja päästettyjen maalien keskiarvo (0,66). Hänet valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi. Kaudeksi 2017–2018 Alnefelt siirtyi HV71:n J18-junioreihin. Hän pelasi kauden aikana myös neljä ottelua seuran J20-junioreissa. Vain 16-vuotias Alnefelt puki myös yhteen SHL:n pudotuspeliotteluun, mutta hän jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Kauden 2018–2019 Alnefelt pelasi suurimmaksi osaksi HV71:n J20-junioreissa, joita hän edusti myös Junior Club World Cupissa, joka päättyi hopeaan. Alnefelt puki kauden aikana myös yhteen SHL:n runkosarja- että pudotuspeliotteluun, mutta hän jäi kuitenkin ilman peliaikaa.
Tampa Bay Lightning varasi Alnefeltin kolmannella kierroksella 71. pelaajana . Kaudella 2019–2020 hän debytoi HV71:n SHL-joukkueen maalinsuulla. Alnefelt teki SHL-debyyttinsä runkosarjan neljännellä kierroksella 21. syyskuuta 2019 Leksandia vastaan. Hän torjui HV71:n 2–1-voittoon päättyneessä ottelussa varsinaisella peliajalla ja jatkoajalla 29 kertaa. Alnefelt torjui myös Leksandin kaikki kolme yritystä voittomaalikilpailussa. Neljä päivää myöhemmin hän teki HV71:n kanssa kaksivuotisen SHL-sopimuksen. Alnefelt pelasi tulokaskautensa aikana pääasiassa Jonas Gunnarssonin kakkosmaalivahtina kaikkiaan 18 runkosarjaottelua torjuen kymmenen voittoa.
Lokakuussa 2025 HV71 lainasi Alnefeltin loppukauden 2025–2026 kattavalla ja kuukauden koeajan sisältävällä sopimuksella SM-liigajoukkue HIFK:hon. Marraskuussa seura tiedotti hänen koeaikansa päättyneen ja hänen jatkavan joukkueessa kauden loppuun.
Maajoukkueura.
Alnefelt pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2020 ja 2021, joista ensimmäinen turnaus päättyi pronssiin. Puolivälieräottelussa turnauksen isäntäjoukkue Tšekkiä vastaan hän torjui Ruotsille nollapelin lukemin 5–0 sekä välieräpaikan. Alnefelt torjui ottelussa 23 kertaa. Hänet valittiin joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. 
Alnefelt pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Valmennus valitsi Alnefeltin Ruotsin turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin sekä Yhdysvaltoja ja Venäjää vastaan pelattujen alkulohkon otteluiden että Tšekkiä vastaan pelatun puolivälieräottelun ja Venäjää vastaan pelatun finaaliottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Alnefelt pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2018, jolloin hän voitti hopeaa. Alnefelt pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2017. Yhteensä hän on pelannut 13 nuorten ja 21 poikien maaottelua.
Linus Nässén

Linus Nässén voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
King of the Surf Guitar

King of the Surf Guitar on yhdysvaltalaisen surfmuusikon Dick Dalen toinen studioalbumi, joka julkaistiin kesäkuussa 1963. Yhdysvaltalaisyhtye The Blossoms esiintyy myös albumilla.
Bochs

Bochs on siirrettävä emulaattori ja debuggeri, joka emuloi IBM PC -yhteensopivaa x86-alustaa. Ohjelma emuloi x86-suorittimen lisäksi tavallisia IO-laitteita sekä BIOSia. Bochs soveltuu käyttöjärjestelmän kehitystyöhön, mutta sen käyttämä emulaatio tulee suorituskyvyn kustannuksella.
Ohjelman on luonut ja sen pääkehittäjä on ollut Kevin Lawton, joka perusti FreeMWare-projektin (myöhemmin nimellä Plex86). Lawton aloittin Bochsin vuonna 1994 ja Plex86:n myöhemmin 1990-luvulla. 
MandrakeSoft (nykyisin Mandriva) osti ohjelman vuonna 2000 ja julkaisi sen avoimena lähdekoodina. Ohjelma on saatavilla muun muassa BSD-johdannaisille, Linuxille ja Windowsille. Ohjelma on suunniteltu toimimaan useilla suorittimilla kuten PowerPC, DEC Alpha ja MIPS. Toisin kuin virtualisointiohjelmat Bochs emuloi x86-suoritinta kun taas virtualisointiohjelmat voivat käyttää suorittimen omia käskyjä suoraan.
Emuloitu laitteisto.
Bochs emuloi 1990-luvun puolivälin jälkeistä ISA- ja PCI-väyliin perustuvaa IBM PC -yhteensopivaa laitteistoa.
Uusin tuettu piirisarja on i440BX Pentium II:lle PIIX4-IDE-ohjaimella ja osittaisella AGP-tuella.
Emuloituja näytönohjaimia ovat Cirrus Logic
ISA-väyläinen CL-GD5430 ja PCI-väyläinen CL-GD5446., jotka julkaistiin 1995.
Lisäksi Bochsissa on tuki Voodoo Graphics 3D-kortille (Voodoo 1).
Äänitukena on Sound Blaster 16 (1992) ja ES1370.
Bochs emuloi PS/2-näppäimistöjä ja hiiriä sekä USB-väylää ja peliporttia.
Dragon Data

Dragon Data oli walesilainen yritys, joka valmisti mikrotietokoneita 1980-luvulla. Yrityksen perusti leluja valmistanut yritys Mettoy.
Espanjalainen EuroHard osti Dragon Datan vuonna 1984 ja päätyi itse pari vuotta myöhemmin konkurssiin.
Yritys valmisti Dragon 32 ja Dragon 64 -mikrotietokoneita, jotka muistuttivat TRS-80 Color Computer -tietokonetta.
GECin ohjauksessa yritys kehitti kaksi prototyyppiä ennen päätymistään EuroHardin omistukseen.
Yritys ehti valmistaa erän MSX-yhteensopivaa Dragon MSX-64 -tietokonetta, mutta ne eivät ehtineet myyntiin.
Lešnikovo

Lešnikovo (), aiemmin "Pandaklii", on pieni Kaakkois-Bulgariassa sijaitseva kylä, joka kuuluu Harmanlin kaupunkiin ja samannimiseen kuntaan Haskovon alueella. Lešnikovosta on matkaa linnuntietä noin 30 kilometriä niin Kreikan kuin Turkin rajalle.
Historia.
Kylä on perustettu 3. maaliskuuta 1878 nimellä Pandaklii (). Kylän nimi muutettiin 21. joulukuuta 1906 annetulla asetuksella 462 Lešnikovoksi.
Kylän rakenne.
Lešnikovossa on alle sata taloa, joista monet ovat asumattomia. Kylässä on kaksi baaria ja kunnostettu kaksikerroksinen kylätalo, jossa hoidetaan kyläläisten asioita. Samassa rakennuksessa on tapahtumatila, kirjasto ja elokuvasali. Kylässä on toimiva kunnallinen vesijohtojärjestelmä ja vesi on juotavaa.
Väestö.
Väestörakenne.
Kylän asukasluku on romahtanut viime vuosina. Vuonna 2001 Lešnikovossa asui vielä 155 henkilöä, vuonna 2011 enää 110. Näistä oli neljä alle 15-vuotiaita, 43 työikäistä ja 63 yli 65-vuotiaita. Vuoden 2018 arvion mukaan kylässä on enää 84 asukasta.
Paul von Etter

Paul von Etter -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Jaakko Suomalainen

Jaakko Suomalainen tarkoittaa seuraavia suomalaisia henkilöitä:
Elisabeth Kuylenstierna-Wenster

Maria Elisabeth Kuylenstierna-Wenster (16. syyskuuta 1869 Sicklaö (Nacka), Ruotsi – 13. helmikuuta 1933 Malmö, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja kääntäjä. Hänen tuotantonsa on pääasiassa romanttisia kertomuksia. Hän osallistui kirjoitustyönsä kautta ajan keskusteluun naisen asemasta.
Elämäkerta.
Kuylenstiernan vanhemmat olivat maanviljelijä Claës Leopold Kuylenstierna ja tämän puoliso Sofia Maria Katarina Nyström. Hänellä oli kaksi vuotta vanhempi veli, joka opiskeli insinööriksi ja työskenteli toimistopäällikkönä patentti- ja rekisterivirastossa.
Kuylenstierna-Wenster oli hyvin likinäköinen, mutta se ei estänyt kirjoitustyötä. Hän sai todennäköisesti hyvän koulutuksen, ainakin hän osasi useita kieliä. 1890-luvulla hän opiskeli ulkomailla. Hän avioitui 1905 asianajaja Holger Wensterin kanssa. Heidän ainoa lapsensa oli tytär Inger. Perhe asui Malmössä ja oli ulkoisesti katsoen onnellinen. Toukokuussa 1922 Wenster kuitenkin katosi matkalla töihin. Katoamisesta kirjoitettiin Sydsvenska Dagbladetissa, ja poliisi tutki asiaa. Wenster löytyi muutaman viikon kuluttua kuolleena Tanskasta.
Kuylenstierna-Wenster jatkoi kirjoittamista, mutta toinen surullinen tapaus, tyttären sairastuminen tuberkuloosiin ja kuolema, kohtasi häntä 1932. Tytär oli opiskellut lääketiedettä ja oli melkein valmis lääkäri. Kuylenstierna-Wenster menetti tyttären kuoleman vuoksi elämänhalunsa ja kuoli 1933.
Ura.
Kuylenstierna-Wenster aloitti kirjoittajanuransa kirjoittamalla eri lehtiin novelleja ja pakinoita ja käänsi ulkomaisia jatkokertomuksia. Hän kirjoitti kaikkiaan noin 80 romaania, joiden päähenkilö oli yleensä nainen, joka ympäristön paineen vuoksi luopuu urasta, uhrautuu ja solmii avioliiton. Esikoisteos "Beroende" ilmestyi 1898. Myöhemmällä iällä hän kirjoitti hyvin nopeaan tahtiin tyttökirjoja.
Mikko Kolehmainen

Mikko Kolehmainen -nimisiä henkilöitä ovat:
Neomysiini

Neomysiini on seos aminoglykosideihin kuuluvia orgaanisia yhdisteitä. Sitä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö.
Neomysiini koostuu kolmesta yhdisteestä, jotka ovat neomysiini A, neomysiini B ja neomysiini C. Neomysiini A tunnetaan myös nimellä neamiini. Neomysiini B:n rakenteessa neamiini on muodostanut glykosidisidoksen neobiosamismiini B:n kanssa ja neomysiini C:ssä on neamiiniin liittyneenä neobiosamismiini C, joka on neobiosamismiini B:n epimeeri. Seoksessa suurin osa on neomysiini B:tä. Neomysiiniä tuottaa "Streptomyces fradiae"-aktinobakteerit ja sen eristivät Selman Waksman ja Hubert Lechevalier vuonna 1949. Neomysiini liukenee veteen, etanoliin ja metanoliin, mutta ei muihin orgaanisiin liuottimiin.
Neomysiinin vaikutusmekanismi on sama kuin muillakin aminoglykosidiantibiooteilla eli se sitoutuu bakteerien ribosomin 30S-alayksikköön, jolloin proteiinisynteesi estyy. Lääkeaine tehoaa erityisesti gramnegatiivisiin bakteereihin kuten enterobakteereihin. Lisäksi se tehoaa grampositiivisiin stafylokokkeihin, mutta streptokokit ovat sille vastustuskykyisiä. Neomysiiniä käytetään voiteena ihotulehdusten hoitoon usein yhdessä basitrasiinin ja polymyksiini B:n kanssa. Sitä voidaan käyttää myös ennen suolistoleikkausta bakteerien tappamiseksi. Eläinlääketieteessä neomysiiniä käytetään antibioottina esimerkiksi kissoilla ja koirilla ihotulehdusten ja kolibakteerin aiheuttaman suolistotulehduksen hoitoon
Haittavaikutukset.
Neomysiinin käyttöä rajoittaa sen suhteellisen suuri myrkyllisyys ja vakavat haittavaikutukset. Se on hyvin myrkyllistä korvien tasapainoelimille ja voi aiheuttaa sen pysyvän vaurioitumisen johtaen kuuroutumiseen. Lääkeaine on myös myrkyllistä maksalle. Vähemmän vakavia haittavaikutuksia ovat esimerkiksi huonovointisuus ja ripuli.
Ville Räsänen

Ville Petteri Räsänen (s. 8. lokakuuta 1998 Joensuu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Ura.
Seuraura.
Räsänen on Jokipoikien kasvatti. Hän toimi kaudella 2015–2016 seuran B-nuorten varakapteenina. Räsänen voitti kauden 2016–2017 päätteeksi A-nuorten Mestiksen hopeaa. Hän nousi samalla kaudella myös seuran Mestis-joukkueeseen, jonka kanssa Räsänen teki kevääseen 2018 ulottuvan sopimuksen tammikuussa 2017. Hän pelasi sarjassa tulokaskautensa aikana 21 runkosarjaottelua tehopistein 1+5=6 ja kolme playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Maaliskuussa 2017 Räsänen teki 1+1-vuotisen sopimuksen SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureiden kanssa. Carolina Hurricanes varasi hänet seitsemännellä kierroksella 197. pelaajana . Räsäsestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen Jokipojissa varausvuotenaan kiekkoilut pelaaja. Hänestä tuli myös ensimmäinen Mestiksestä tai sitä alemmalta Suomen sarjatasolta NHL:ään varattu pelaaja 13 vuoteen, kun ennen Räsästä Marko Anttila varattiin Lempäälän Kisan II-divisioonajoukkueesta vuonna .
Räsänen aloitti kauden 2017–2018 Jukureiden A-nuorissa. Tammikuussa 2018 seura lainasi hänet helmikuun puoleen väliin asti kestävällä sopimuksella Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoon. Lyhyen sopimuksensa päätyttyä Räsäsen lainasopimusta jatkettiin kauden loppuun. Pian tämän jälkeen hän palasi kuitenkin toistaiseksi Jukureiden vahvuuteen. Räsänen teki liigadebyyttinsä 16. helmikuuta 2018 Kalevan Palloa vastaan. Hänet merkittiin Jukureiden kolmospuolustajapariin Ville Hyvärisen viereen. Räsänen sai ottelussa jääaikaa 11.20 minuuttia. Hän pelasi SM-liigassa neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. RoKissa Räsänen pelasi yhdeksän runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3.
Jukurit ei käyttänyt Räsäsen sopimuksessa ollutta optiota. Hän siirtyi kaudeksi 2018–2019 varaamattona pelaajana ns. "tender-sopimuksella" Yhdysvaltain USHL-liigan Lincoln Starsiin. Marraskuussa 2018 Räsänen vaihtoi siellä seuraansa Chicago Steelin riveihin.
Kaudeksi 2019–2020 Räsänen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Slovakian Extraligan HC Banská Bystricaan. Hän pelasi joukkueessa kolme Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä, mutta Räsäsen sopimus purettiin kuitenkin yhteisymmärryksessä ennen ensimmäistäkään runkosarjaottelua. Lokakuussa 2019 hän palasi vuoden mittaisella sopimuksella kasvattajaseuraansa Jokipoikiin. Räsäsen sopimus sisälsi option SM-liigaan siirtymisestä joulukuusta alkaen. Hän pelasi kuitenkin kauden loppuun Jokipojissa. Toukokuussa 2020 Räsänen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Joensuun Kiekko-Pojat -nimeen palanneen seuran kanssa, kuten taas vuotta myöhemmin toukokuussa 2021. Kaudella 2021–2022 hän kärsi kahdesta isosta loukkaantumisesta ja Räsänen pelasi runkosarjassa vain kymmenen ottelua. 
Toukokuussa 2022 Räsänen teki Joensuun Kiekko-Poikien kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Elokuussa hänen sopimuksensa purettiin kuitenkin yhteisymmärryksessä, kun Räsäsen henkilökohtaiset syyt estivät hänen täysipainoisen pelaamisensa Mestiksessä. 
Maajoukkueura.
Räsänen on pelannut neljä nuorten maaottelua.
Muuta.
Räsänen valmistui ylioppilaaksi Joensuun yhteiskoulun lukiosta keväällä 2017.
Maroilles

Maroilles on Pohjois-Ranskalainen juustolajike, joka valmistetaan lehmänmaidosta. Siinä on vivahteita sinihomejuustolta, mutta juustossa maistuu myös timjamin vivahteita.
Avenue Carnot

Avenue Carnot on puistokatu Ranskan pääkaupungin Pariisin 17. arrondissementissa. Se on saanut nimensä kenraali Lazare Carnotin mukaan. Avenue Carnot on yksi Place Charles de Gaullelta säteittäin lähtevistä 12 leveästä puistokadusta.
Ibrahim Mohamed Solih

Ibrahim Mohamed Solih (; s. 4. toukokuuta 1964) on malediivilainen poliitikko, joka toimi Malediivien presidenttinä vuodet 2018-2023.
Solih voitti presidentinvaalit syyskuussa 2018 ja marraskuussa 2018 hän astui virkaansa Malediivien uutena presidenttinä. Solihin edeltäjä Abdulla Yameen oli valtakaudellaan vuosina 2013–2018 johtanut maata autoritaarisesti ja vangituttanut sekä ajanut maanpakoon oppositiota. Solih sanoi puuttuvansa Malediiveilla rehottavaan korruptioon ja selvittävänsä edeltäjänsä valtakaudella tapahtuneita ihmisoikeusloukkauksia. Solih sanoi jatkossa Intian olevan taas Malediivien tärkein ulkopoliittinen yhteistyökumppani, kun taas Salihin edeltäjä oli suuntautunut ulkopoliittisesti Kiinaan. Solihin virkaanastujaisissa olivat läsnä Intian pääministeri Narendra Modi sekä Malediivien entiset presidentit Maumoon Abdul Gayoom ja Mohamed Nasheed, mutta ei sen sijaan Solihin edeltäjä Yameen.
Ralf Weikert

Ralf Weikert (s. 1940 Sankt Florian) on itävaltalainen kapellimestari. Hän opiskeli Linzissä ja Wienissä muiden muassa Hans Swarowskyn johdolla. Hän sai 28-vuotiaana paikan pääkapellimestarina Bonnista ja toimi vuosina 1983–1992 Zürichin oopperan johdossa. Hän on asunut pitkään Sveitsissä. Vuonna 2017 Weikert julkaisi Böhlau-kustantamon kautta muistelmateoksen "Beruf Dirigent".
Weikert voitti vuonna 1965 ensipalkinnon Kööpenhaminan Nicolai Malko -kilpailussa, vuosi myöhemmin Itävallan kulttuuriministeriön myöntämän Mozart-tulkintapalkinnon ja vuonna 1975 Karl Böhm -palkinnon Böhmin itsensä antamana. Weikert vieraili esimerkiksi Deutsche Oper Berlinissä, Metropolitan-oopperassa, San Franciscon oopperassa, Wienin valtionoopperassa, Baijerin valtionoopperassa, Tukholman kuninkaallisessa oopperassa, Suomen kansallisoopperassa, Pariisin oopperassa ja Gran Teatre del Liceussa. Weikertin levytys Gioacchino Rossinin "Sevillan parturi" -oopperasta palkittiin vuonna 2005 Echo Klassikilla. Weikert on tehnyt yhteistyötä myös konserttiohjelmiston parissa orkesterien kanssa eri puolilla maailmaa.
Hietatähystäjä

Hietatähystäjä ("Trichodon trichodon") on hietatähystäjien (Trichodontidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se on sukunsa Trichodon ainoa laji.
Ulkonäkö ja koko.
Hietatähystäjän maksimipituus on 30,5 senttimetriä. Sillä on ylöspäin suuntautunut pää, suurikokoinen suu. Selkäpuolella on selkeästi erottuvia harmaita ja ruskeita täpliä. Tämä erottaa selkäpuolen hyvin muusta ruumiista, joka on väritykseltään hopeinen. Vatsaevät ovat suuret, rintaevissä on mustia laikkuja ja sen peräevä on pitkä. Lajin pyrstö on haarautunut.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Hietatähystäjää tavataan luoteisella ja koillisella Tyynellämerellä. Lajia löytyy 0–375 metrin syvyisistä vesistä. Nuoret kalat elävät matalassa vedessä lähellä rantavesiä, kun taas aikuiset elävät syvemmissä vesissä. Hietatähystäjän voi joskus saada matalasta vedestä pyydystettyä käsin.
Ravinto ja elintavat.
Aikuiset ja hieman nuoremmat hietatähystäjät syövät pääosin kaloja, poikaset pääosin kymmenjalkaisia. Hietatähystäjä viettää suurimman osan ajastaan kokonaan hiekkaan kaivautuneena päätä lukuun ottamatta. Tällä tavoin se saalistaa odottaen kunnes uhri on tarpeeksi lähellä ja iskee sitten. Mätimunat ovat hyytelömäistä massaa, joka kiinnittyy kiviin. Munien hautominen kestää yhden vuoden.
Uhat.
Ilmaston lämpeneminen ja tästä aiheutuva vesien lämpeneminen sekä merenpinnan nousu ja tästä aiheutuva rantaviivojen muuttuminen voivat vaikuttaa haitallisesti hietatähystäjäkantoihin niiden lisääntymistapojen vuoksi.
Baetisca

Baetisca on päivänkorentojen (Ephemeroptera) lahkoon ja Baetiscidae-heimoon kuuluva hyönteissuku. Sukuun lasketaan kuuluvaksi 12 lajia.
U.S. Route 141

U.S. Route 141 (US 141) on tie Yhdysvalloissa Wisconsinin ja Michiganin osavaltioissa. Tien pituus on 271 kilometriä.
Aucassin ja Nicolette

Aucassin ja Nicolette ("Aucassin et Nicolette") on kuuluisa sekä suorasanainen että runotyylinen muinaisranskalainen kertomus 1200-luvun alkupuolelta. Se kertoo nuoresta kreivin pojasta Aucassinista, joka monien taistelujen ja vaivojen jälkeen voittaa rakastettunsa, ihmeen ihanan vankina olevan saraseenittaren Nicoletten.
André Ernest Modeste Grétry on säveltänyt kertomuksesta oopperan "Aucassin et Nicolette, ou les moeurs du bon vieux temps" (1779).
Baetisca becki

Baetisca becki on päivänkorentojen (Ephemeroptera) lahkoon ja Baetiscidae-heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasivat tieteelle ensimmäisen kerran Schneider ja Berner vuonna 1963. Sillä ei ole alalajeja.
Issa Diop

Issa Laye Lucas Jean Diop (s. 9. tammikuuta 1997 Toulouse) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia.
Diop aloitti liigauransa ranskalaisseura Toulousessa marraskuussa 2015. Kolmen kauden aikana hän pelasi Ligue 1:ssä yhteensä 85 ottelua ja teki niissä kuusi maalia.
Diop siirtyi kesällä 2018 englantilaisseura West Ham Unitediin. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Valioliigassa 33 liigaottelua, joissa kaikissa täydet 90 minuuttia, ja teki maalin helmikuussa Fulhamia vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 32 liigaottelua, joista 31 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin tammikuussa Evertonia sekä helmikuussa Brightonia ja Liverpoolia vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi helmikuun puoliväliin mennessä vain neljä liigaottelua mutta palasi sitten avauskokoonpanoon ja pelasi kauden aikana kaikkiaan 18 liigaottelua, joista 15 avauksessa. Hän teki maalin helmikuussa Sheffield Unitedia ja huhtikuussa Newcastle Unitedia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 12 valioliigaottelua ja seitsemän Eurooppa-liigan ottelua ja teki jälkimmäisissä maalin kotiottelussa Genkiä vastaan.
Diop siirtyi elokuussa 2022 myöskin Valioliigassa pelaavaan Fulhamiin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Valioliigassa 25 ottelua ja teki maalin lokakuussa kotiottelussa Bournemouthia vastaan. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 18 valioliigaottelua ja seuraavalla kaudella 21 peliä.
Diop on pelannut Ranskan kaikissa juniorimaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän kuului alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2016 voittaneeseen joukkueeseen ja teki Ranskan neljästä maalista viimeisen loppuottelussa Italiaa vastaan. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 hän pelasi kolme ottelua.
Mark Freer

Mark Paul Freer (s. 14. heinäkuuta 1968 Toronto, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi urallaan 124 NHL-ottelua Philadelphia Flyersissa, Ottawa Senatorsissa ja Calgary Flamesissa. Freer laukoi vasemmalta.
Freer kuului Kanadan MM-pronssia voittaneeseen joukkueeseen maailmanmestaruuskilpailuissa 1995. Hän pelasi turnauksessa kuusi ottelua ja teki 1 maalin.
Jamaikanboa

Jamaikanboa ("Chilabothrus subflavus", syn. "Epicrates subflavus") on jättiläiskäärmeiden (Boidae) heimoon kuuluva käärmelaji.
Jamaikanboa on heimonsa suurin Jamaikassa luonnonvaraisena elävä laji. Se voi olla 1,5–2,3 metrin mittainen ja painaa jopa 5 kilogrammaa.
Jamaikanboaa tavataan vain Jamaikalla, jossa se on kotoperäinen. Se elää metsissä ja metsämailla. Lajin populaatiot ovat heikentyneet nopeasti elinympäristöjen tuhoutumisen, mungojen, koirien ja kissojen saalistuksen sekä ihmisten provosoimattomien tappojen takia. Jamaikanboan elinympäristöistä 90 prosenttia on tuhoutunut.
Jamaikanboan ravintoa ovat pääasiassa rotat, linnut, lepakot, liskot, konnat ja hyönteiset. Se tappaa saaliinsa kuristamalla, koska se ei ole myrkyllinen. Jamaikanboa on yöeläin ja saalistaa yöllä. Se käyttää haarautunutta kieltään saaliin jättämien kemiallisten signaalien havaitsemiseen. Lisääntymiskaudella naaras valitsee parinsa hajun perusteella. Se munii poikaset lokakuussa ja niitä voi olla jopa 44. Vankeudessa jamaikanboa voi elää jopa 30 vuotta.
Johan Fredrik Palm

Johan Fredrik Palm (20. elokuuta 1754 Tukholma – 15. maaliskuuta 1821 Edsberg) oli ruotsalainen säveltäjä, pianisti ja musiikkikasvattaja.
Palm pääsi vuonna 1772 opettamaan kosketinsoittoa Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian opetusinstituutioon. Hän työskenteli Kuninkaallisessa oopperassa säestäjänä cembalolla vuosina 1778–1787 ja sitten toisena laulumestarina vuoteen 1805. Jälkimmäisessä toimessa Palm oli vastuussa harjoituksista ja solistien laulukunnosta. Hänet valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 1794. Vuodesta 1818 kuolemaansa hän opetti sen opetusinstituutiossa alkeislaulua.
Pianistina Palm esiintyi esimerkiksi solistina Wolfgang Amadeus Mozartin konsertossa Riddarhusetissa syyskuussa 1792 ja Johann Christian Bachin kaksoiskonsertossa Olof Åhlströmin kanssa Börssalenissa maaliskuussa 1795. Palm oli jäsenenä Tukholman ammattilais- ja harrastelijamuusikoita aikanaan yhdistäneessä Par Bricole -sääntökunnassa.
Palmin sävellystuotantoon kuuluu kymmenittäin lauluja, joista enemmistö on 1790-luvulta. Laulujen joukossa on esimerkiksi juoma- ja rakkauslauluja, joissa on vaikutteita sekä Ranskan että Saksan lauluperinteistä. Palmin laulujen sanojen tekijöihin kuuluivat Anna Maria Lenngren, Axel Gabriel Silfverstolpe, Carl Lindegren, Gustaf von Paykull, Frans Michael Franzén, Johan Henric Kellgren ja Johan Elers. Palm sävelsi myös pianokappaleita, kuten "Marche funebren" c-mollissa (1807), kaksi F-duurivalssia (1808, 1814) ja muunnelmateoksia. Hän sovitti Johan David Zanderin "Kronfogdarne"-alkusoiton pianolle. Olof Åhlström julkaisi Palmin sävellyksiä antologioissaan.
Mario Ferraro

Mario Ferraro (s. 17. syyskuuta 1998 Toronto) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa NHL-seura San Jose Sharksia. Puolustajana pelaava Ferraro on Sharksin toisen kierroksen varaus vuoden 2017 varaustilaisuudesta. Kaudella 2019-2020 alkaneella NHL-urallaan Ferraro on pelannut 252 runkosarjaottelua, joissa on tehnyt yhdeksän maalia ja 44 syöttöä eli 53 tehopistettä.
Bombayn seitsemän saarta

Bombayn seitsemän saarta tarkoittaa Portugalin myötäjäislahjana Englannille vuonna 1661 luovuttamia alueita Länsi-Intiassa nykyisen Mumbain seudulla. Saaret luovutettiin osana Katariina de Bragançan myötäjäislahjaa Kaarle II:lle. Portugalin haltuun seitsemän saarta päätyivät vuonna 1534, jonka myötä alue sai nimen "Bom Bahia", minkä englantilaiset kotouttivat muotoon Bombay. Englantilaisten kyseisistä saarista käyttämät nimet olivat Colaba, Old Woman’s Island (tai Little Colaba), Bombay, Mazgaon, Parel, Mahim ja Worli. 
Kaarle II:lle saarista tuli kuluerä, jonka vuoksi hän päätti vuokrata ne Itä-Intian kauppakomppanialle vuonna 1668. Komppanian hallussa alkoi saarten kehittäminen, joka vauhdittui varsinkin toisen kuvernöörin Gerald Aungierin aloitteesta. Aungier aloitti suunnitelmat saarten yhdistämiseksi ja maa-alueen laajentamiseksi.
Vuonna 1782 kuvernööri William Hornby oli ensimmäinen, joka aloitti urakan kahden saaren yhdistämiseksi. Hänen nimeään kantavan Hornby-Vellardin projektin seurauksena useat muut hankkeet saarten välisten yhteyksien parantamiseksi lisääntyivät. Brittihallinto onnistui yhdistämään saaret yhtenäiseksi alueeksi vuonna 1845.
Szymon Goldberg

Szymon Goldberg (1. kesäkuuta 1909 Włocławek, Puola – 19. heinäkuuta 1993 Ōyama, Japani) oli syntyjään puolalainen, yhdysvaltalaistunut viulisti ja kapellimestari.
Goldberg soitti viulua lapsuudessaan Varsovassa. Vuonna 1917 hän lähti Berliiniin, jossa sai viulunsoiton opetusta Carl Fleschiltä. Hän piti vuonna 1921 resitaalin Varsovassa ja toimi Dresdenin filharmonikkojen konserttimestarina vuosina 1925–1929. Hän työskenteli myös jousitriossa, jossa hänen lisäkseen olivat jäseninä Paul Hindemith ja Emanuel Feuerman. Vuonna 1929 Goldberg sai nimityksen Berliinin filharmonikkojen konserttimestariksi, mutta hän joutui luopumaan tehtävistään vuonna 1934, vaikka Wilhelm Furtwängler yritti suojella tätä ja orkesterin muita juutalaisia jäseniä. 
Tämän jälkeen Goldberg kiersi Euroopassa. Vuonna 1938 hän teki Yhdysvaltain-debyyttinsä New Yorkissa. Kiertäessään Aasiassa hän joutui japanilaisten internoimaksi Jaavalla vuosiksi 1942–1945. Sittemmin hän lähti Yhdysvaltoihin, jonka kansalaisuuden sai vuonna 1953. Vuosina 1951–1965 hän kuului Aspenin musiikkijuhlien henkilökuntaan. Työ Aspenin juhlilla johti Festival Quartet -pianokvartetin perustamiseen Victor Babinin, William Primrosen ja Nikolai Graudanin kanssa. Samanaikaisesti Goldberg toimi kapellimestarina; vuonna 1955 hän perusti Amsterdamissa Alankomaiden kamariorkesterin, jota johti seuraavien 22 vuoden ajan. Tämän jälkeen hän toimi Manchester Cameratan kapellimestarina (1977–1979). Vuonna 1969 Goldberg muutti asumaan Lontooseen ja vuonna 1978 jälleen Yhdysvaltoihin. 
Goldberg opetti Yalen yliopistossa vuosina 1978–1982, Juilliard Schoolissa vuodesta 1978, Curtis Institute of Musicissa vuodesta 1980 ja Manhattan School of Musicissa vuodesta 1981. Vuodesta 1990 kuolemaansa saakka hän johti Japanin uutta filharmonista orkesteria. Hän oli asunut vuodesta 1987 Japanissa, jossa myös työskenteli vierailevana professorina Toho Gakuen -musiikkikoulussa. Hän oli ensimmäisen vaimonsa kuoleman jälkeen mennyt naimisiin japanilaisen pianisti Miyoko Yamanen kanssa.
Goldberg levytti Wolfgang Amadeus Mozartin viulusonaatit ja modernia viuluohjelmistoa. Hänen kanssaan duopareina työskentelivät pianistit Lili Kraus ja Radu Lupu.
Kiiltoruusu

Kiiltoruusu ("Rosa virginiana") on ruusukasvien heimoon ja ruusujen sukuun kuuluva puuvartinen monivuotinen kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan itäosissa; kyseisellä alueella kasvi on yleisin villiruusulaji. Kiiltoruusu on kesävihanta pensas, jonka kasvukorkeus on joskus jopa kaksi metriä, mutta tavallisesti vähemmän. Kasvin varret ovat peittyneet lukuisiin koukkukärkisiin piikkeihin. Sulkamaiset lehdet koostuvat tavallisesti 7-9 kiiltävästä lehdykästä. Vaaleanpunaiset, keskikesällä pitkän ajan kuluessa ilmestyvät kukat kasvavat yksittäin tai pieninä terttuina. Syömäkelpoiset, runsaasti C-vitamiinia sisältävät hedelmät ovat pieniä, pyöreitä ja kirkkaanpunaisia; niistä voi valmistaa sekä hilloa että teetä.
Quest-Ritson ja Quest-Ritson pitävät kiiltoruusua "parhaana ja monikäyttöisimpänä villiruusuna", ja kuvailevat lehtien ruskaväritystä: "Viimeisillä viikoilla koko kasvi muuttuu keltaiseksi, oranssiksi, helakanpunaiseksi, verenpunaiseksi ja ruskeaksi". Viljelyssä kiiltoruusu on saanut Royal Horticultural Societyn Award of Garden Meritin.