tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
On hetki

On hetki on Rauno Lehtisen säveltämä ja sanoittama musiikkikappale. Tekijänsä tunnetuimpiin kuuluva laulu alkaa sanoilla ”On hetki jolloin tuuli uinahtaa”. 
Lehtinen teki kappaleen Suomen euroviisukarsintaan vuonna 1968, jossa sen lauloi Aarno Raninen. Saman vuoden kesällä Iris Rautio sijoittui sillä kolmanneksi Rostockin Itämeren viikon laulukilpailussa. Kappaleesta on tullut suosittu myös kuorojen ohjelmistossa muun muassa sovituksena, jonka Ilkka Kuusisto teki Lehtisen pyynnöstä. Sen ovat levyttäneet muun muassa Eteläsuomalaisen Osakunnan Laulajat 1970 ja 1976 sekä Chorus Iuvenalis vuonna 1975. Instrumentaaliversioina sen ovat julkaisseet muun muassa Aarno Raninen (1978), Rauno Lehtinen (1988), Jörgen Petersen (1988) sekä Vantaan viihdeorkesteri johtajanaan Markku Johansson (1992). Ranisen ohella muita laulua tulkinneita solisteja ovat Georg Ots, Pentti Hietanen, Matti Salminen ja Margareta Haverinen.
Lehtinen kertoi 70-vuotishaastattelussaan vuonna 2002 itsekin pitävänsä omista töistään ehkä eniten juuri tästä sävelmästä:”Yleisö tuntuu ottaneen erityisesti sen omakseen. Itsellenikin laulu on merkityksellinen, koska myös teksti on oma. Tekstihän on eräänlainen aforismi elämästä, siitä, miten erilaisia hetkiä siihen mahtuu. On hetkiä ystävien kanssa ja rakkauden hetkiä; on pettymyksiä ja vastoinkäymisiä. Ja kun tulee vanhaksi, huomaa että kaikki on kuin unta, jälkikäteen katsottuna.”
Syntyhistoriaa.
Rauno Lehtinen kertoi saaneensa kappaleeseen idean istuessaan kahvilassa ja huomatessaan kaiken kokeneelta näyttävän vanhuksen. Teksti kuulemma syntyi autossa matkalla Tampereelle ja sävel paluumatkalla. Lehtinen pyysi euroviisuehdokkaansa solistiksi uransa alkuvaiheessa ollutta Aarno Ranista, joka tunnettiin paremmin muusikkona ja viihdekapellimestarina. Hän piti Ranista lupaavana laulajana ja ohjeisti pukeutumaan smokkiin ja tulkitsemaan laulun kuin Frank Sinatra. ”On hetki” pääsi euroviisujen esiraadin arvioinnista finaaliin noin 200 kilpailusävelmän joukosta. Tuona vuonna Suomen edustussävelmä valittiin ensi kertaa yleisön lähettämien postikorttiäänten perusteella, ja selväksi voittajaksi nousi Kristina Hautalan esittämä ”Kun kello käy” noin 160 000 äänellä. ”On hetki” tuli kolmanneksi noin 60 000 äänellä.
Guido Masetti

Guido Masetti (22. marraskuuta 1907 Verona – 26. marraskuuta 1993 Rooma) oli italialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Masetti pelasi maalivahtina. Hän saavutti urallaan jalkapallon maailmanmestaruuden vuosina 1934 ja 1938. Hän ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua maailmanmestaruuskilpailuissa. Italian maajoukkueessa Masetti pelasi kaksi ottelua tekemättä niissä maaliakaan. Hän edusti seurajoukkueurallaan Hellas Veronaa ja AS Romaa. Pelaajauransa jälkeen hän valmensi useita italialaisia seurajoukkueita 1940– ja 1950–luvulla.
Oke Jokinen

Oke Jokinen (13. maaliskuuta 1918 Kotka – 12. maaliskuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen sivutoiminen radioselostaja ja radiotoimittaja. Hän oli päätoimeltaan rautakauppa Renlundin mainospäällikkö, mutta teki Yleisradiolle viitisensataa radio-ohjelmaa 1950-luvun vaihteesta aina 1990-luvun loppupuolelle. Sotien aikana Jokinen toimi Suomenlahden rannikkotykistön valistus- ja tiedotusupseerina.
Jokinen halusi pysyä kaikkia aiheita hallitsevana yleisselostajana, mutta hän oli erityisen kiinnostunut musiikista ja tunnettiin erityisesti hyvistä suhteistaan Viroon. Hän toimi muun muassa vuosittaisten suomalais-neuvostoliittolaisten "Sävelsilta"-radiokonserttien juontajana. Tallinnan laulujuhlat oli yksi hänen vakituisista radioselostustehtävistään; ensimmäisen kerran hän vieraili juhlilla jo 1938 Kotkan lyseon kuoropoikien mukana. Ensimmäisen radiotyömatkansa Jokinen teki Neuvosto-Viroon kesäkuussa 1958 ja ystävystyi tällöin sikäläisen toimittajan Lennart Meren kanssa, josta sittemmin tuli uudelleen itsenäistyneen Viron presidentti. Jokinen teki Meren kanssa paljon radio- ja televisioyhteistyötä muun muassa kansatieteellisten elokuvien parissa.
Pekka Gronow sanoo Oke Jokista uusia ilmaisumuotoja etsineeksi radiotoimittajaksi. Hän ottaa esiin vuonna 1956 valmistuneen puolitoistatuntisen ohjelman "Seinätön talo". Sen ideana oli kuvata radioselostuksen ja haastattelujen keinoin yhtä kerrostaloa (Unioninkatu 45 Helsingissä) ja kurkistaa sisään asuntoihin ja tutustuttaa kuulijat niiden asukkaisiin, alivuokralaisiin ja kotiapulaisiin.
Oke Jokinen laati myös tietokirjoja muun muassa kaitafilmauksesta, askartelutöistä ja taikatempuista. Hän toimitti 1950-luvun keskivaiheilla suomenkieliset versiot sveitsiläisperäisistä pojille suunnatuista Kolumbus-vuosikirjoista.
Oke Jokinen teki radio-ohjelmia miltei kuolemaansa asti. Hän kuoli päivää ennen 80-vuotissyntymäpäiväänsä vuonna 1998.
Euroopan syyttäjänvirasto

Euroopan syyttäjänvirasto (, lyh. EPPO) Euroopan unionin elin, joka toimii syyttäjäviranomaisena tiettyjen unionin taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten osalta. EPPOlla on valtuus tutkia ja nostaa rikosyytteitä petoksista, rahanpesusta, korruptiosta ja vakavista arvonlisäveropetoksista silloin, kun ne vahingoittavat EU:n taloudellisia etuja. Syytteitä ajetaan jäsenvaltioiden omissa toimivaltaisissa tuomioistuimissa.
EPPOn tavoitteena on parantaa yhteistyötä EU:n ja jäsenvaltioiden lainvalvonnan välillä. Syyttäjäviraston johtajana eli Euroopan pääsyyttäjänä on toiminut Laura Codruța Kövesi loppuvuodesta 2019 lähtien.
Oikeudellinen perusta.
Euroopan syyttäjänvirasto on perustettu neuvoston asetuksella (EU) 2017/1939, joka perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 86 artiklaan, jossa EU:lle annetaan toimivalta perustaa syyttäjänvirasto unionin taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten torjumiseksi. Asetus on hyväksytty tiiviimmän yhteistyön puitteissa, eli syyttäjänviraston toimintaan osallistuu vain osa EU:n jäsenmaista. Kaksikymmentä EU:n jäsenvaltiota pääsi sopuun EPPO:n perustamisesta kesällä 2017, ja vuonna 2024 osallistuvien jäsenvaltioiden määrä nousi 24:ään, kun Puola ja Ruotsi liittyivät mukaan sen toimintaan. 
Toiminta ja rakenne.
Euroopan syyttäjänviraston keskustoimisto sijaitsee Luxemburgissa. Syyttäjänvirastoa johtaa Euroopan pääsyyttäjä, jossa virassa on toiminut Laura Codruța Kövesi vuodesta 2019 alkaen. Kustakin EPPOon osallistuvasta jäsenvaltiosta valitaan yksi "Euroopan syyttäjä", jotka yhdessä pääsyyttäjän kanssa muodostavat EPPOn kollegion. EPPOn toimintaa tukevat jäsenvaltioihin sijoittuneet "Euroopan valtuutetut syyttäjät", jotka työskentelevät tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioidensa viranomaisten kanssa. Lisäksi EPPO tekee yhteistyötä Eurojustin ja Euroopan petostentorjuntaviraston sekä muiden EU-elinten kanssa kanssa.
Suomen ensimmäinen Euroopan syyttäjä on Harri Tiesmaa, joka aloitti tehtävässään 1. heinäkuuta 2021.
Ninja (striimaaja)

Richard Tyler Blevins (s. 5. kesäkuuta 1991), joka tunnetaan myös käyttäjänimellä Ninja, on yhdysvaltalainen striimaaja. Toukokuusta 2018 alkaen hän on ollut Twitchin suosituin striimaaja: hänellä on yli yksitoista miljoonaa seuraajaa ja keskimäärin yli 60 000 katsojaa per striimi. Heinäkuussa 2018 Tylerillä oli yli 15 miljoonaa tilaajaa YouTubessa.
Elokuussa 2019 ilmoitettiin että Ninja jättää Amazonin omistaman Twitch.tv -palvelun ja siirtyy käyttämään Microsoftin omistamaa Mixer -striimaus-palvelua. Sopimuksen hintaa ei julkistettu.
Ura.
Blevins osallistui ensimmäiseen "Halo 3"-turnaukseensa vuonna 2009. Ammattilaiseksi hänen katsotaan nousseen vasta "":issa, jossa hän sijoittui jokaisessa turnauksessa vähintään 16 parhaan joukkoon. Ensimmäisen turnauksensa Blevins voitti kuitenkin vasta "Halo 4":ssä. Noin 8 vuotta kestäneen Halo-uransa aikana hän pelasi useissa eri joukkueissa, mukaan lukien Cloud9:ssä, Renegadesissa, Team Liquidissa sekä viimeisimpänä Luminosity Gamingissa. Ninja tunnettiin Halo-uransa aikana aggressiivisesta pelityylistään.
Blevins aloitti striimaamisen vuonna 2011 ensin Justin.tvssä, joka sittemmin muuttui Twitchiksi. Ensimmäisinä vuosinaan Ninja striimasi lähinnä Haloa, mutta myöhemmin hän alkoi pelaamaan myös H1Z1:iä. Hän teki pelissä lukuisia tappoennätyksiä, joiden seurauksena hänen striimausuransa lähti nousuun. Blevins pelasi sekä H1Z1:ä että Haloa samaan aikaan ammattilaisena Luminosity Gamingin riveissä, ja myöhemmin lista kasvoi kolmeen peliin PUBG:n tultua markkinoille. Hän voitti PUBG Gamescom Invitationalin kolmannella henkilöiden luokalla. Vuonna 2017 hän ilmoitti pitävänsä määrittämättömän pituisen tauon Halosta . 
Blevins alkoi striimaamaan Fortnitea säännöllisesti ja hänen katsojamääränsä alkoi kasvaa, mikä nosti samanaikaisesti pelin suosion kasvua. Syyskuussa 2017 hänellä oli 500 000 seuraajaa, ja kuuden kuukauden kuluttua määrä kasvoi 250 prosenttia.
Blevins ansaitsee yli 500 000 dollaria kuukaudessa striimaamalla Fortnitea. Tulonsa hän saa muun muassa maksavilta Twitch-tilaajilta sekä YouTube-kanavansa mainoksista.
Alkuvuodesta 2019 EA maksoi Ninjalle miljoona dollaria Apex Legends -pelin striimaamisesta.
Hyväntekeväisyys.
Helmikuussa 2018 Blevins striimasi hyväntekeväisyysstriimin. Blevins sai striimillä kerättyä yli 110 000 dollaria, jotka hän luovutti American Foundation for Suicide Preventionille. Ensimmäisen Fortnite Battle Royale Esports -tapahtuman aikana huhtikuussa 2018 Blevins luovutti 50 000 dollarin palkintorahaa, ja 2500 dollaria Alzheimer's Associationille. Myöhemmin huhtikuussa Ninja osallistui #Clips4Kids -tapahtumaan muiden kollegoidensa DrLupon ja Timthetatmanin kanssa. Hän auttoi keräämään yhteensä yli 340 000 dollaria.
Muuta.
Blevins on kristitty. Hän on välillä kertonut striimeissään uskostaan ja on julistanut evankeliumia.
Doganan rautatieasema

Doganan rautatieasema oli asema kapearaiteisen Rimini–San Marino-radan varrella Doganan "curaziassa" Serravallen kunnassa San Marinossa. Se oli käytössä vuosina 1932–1944.
Ratalinjan rakennustyöt alkoivat 3. joulukuuta 1928. Linjan avajaisjuhlallisuuksia vietettiin Doganan asemalla 12. kesäkuuta 1932, ja liikenne linjalla alkoi seuraavana päivänä.
Toisen maailmansodan liittoutuneet pommittivat 26. kesäkuuta 1944 San Marinoa niin, että rata ja sähköverkko kärsivät vaurioita. Liikenne osalla linjaa oli pakko lopettaa. Liikenne radalla jatkui kuitenkin 11. heinäkuuta asti Domagnanon ja Riminin välillä, minkä jälkeen rata suljettiin, Doganan asema sen mukana.
Vanha asemarakennus on edelleen paikoillaan ja toimii San Marinon katolilaisen ACEGS-partiojärjestön "Clan Alpha" -vartion kotipaikkana.
Järvan kunta

Järvan kunta sijaitsee Keski-Virossa Järvamaan maakunnassa viitisenkymmentä kilometriä Tallinnasta kaakkoon.
Sijainti.
Järvan kunta rajoittuu etelässä Põltsamaan ja Põhja-Sakalan kuntiin, lännessä Türiin, Paideen ja Koseen, pohjoisessa Anijaan ja Tapaan sekä idässä Väike-Maarjaan.
Hallinto.
Järvan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä seitsemän kuntaa (Albu, Ambla, Imavere, Järva-Jaani, Kareda, Koeru ja Koigi). Järvassa on 9 121 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Järva-Jaanin kauppalasta (alev), Amblan, Araveten, Koerun, Käraveten ja Peetrin pienkauppaloista (alevik) sekä 100 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Järva-Jaanin kauppala.
Liikenne.
Valtatie 2 Tallinnasta Tarttoon ja valtatie 5 Pärnusta Rakvereen kulkevat Järvan kautta.
Türin kunta

Türin kunta sijaitsee Keski-Virossa Järvamaan maakunnassa 70 kilometriä Tallinnasta kaakkoon.
Sijainti.
Kunta rajoittuu etelässä Põhja-Sakalan kuntaan, lännessä Põhja-Pärnumaahan ja Kehtnaan, pohjoisessa Raplaan ja Koseen sekä idässä Paideen ja Järvaan.
Hallinto.
Türin kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä kaksi Järvamaan kuntaa (vanha Türin kunta ja Väätsa) ja Kärun kunta Raplamaalta uudeksi Türin kunnaksi. Türissä on 11 063 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Türin epäitsenäisestä kaupungista (linn, asustusüksus), Kärun, Oisun, Säreveren ja Väätsan pienkauppaloista (alevik) sekä 53 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Türin kaupunki.
Liikenne.
Valtatie 5 Pärnusta Rakvereen ja rautatie Tallinnasta Viljandiin kulkevat Türin kautta.
Jukka Salonen

Jukka Salonen (s. 1963 Turku)on suomalainen keksijä. Salosella on 150 kansainvälistä patenttia ja patenttihakemusta, jotka liittyvät mobiiliviestintään, langattomaan maksamiseen, logistiikkaan ja matkailupalveluihin. Salosen perustaman Bookit Oy:n 2000-luvun alussa kehittämä digitaalinen vahva tunnistus matkapuhelimella perustuu Salosen keksintöihin. 
Ura.
Jukka Salonen opiskeli 1980-luvulla Teknillisessä korkeakoulussa ja perusti yhdessä kumppaneidensa kanssa Applen tietokoneita myyneen Macbite-yrityksen, joka myöhemmin myytiin amerikkalaiselle Micro Warehouselle. Salonen siirtyi kaupan myötä Yhdysvaltoihin kehittämään Apple Online -verkkokauppaa. Vuonna 1996 hän palasi Suomeen markkinointijohtajaksi Telecom Finlandiin, josta tuli pörssiyhtiö Sonera. Salonen perusti BookiIT:n vuonna 2000, kun hän palasi TKK:lle ja alkoi kehittää dynaamiseen dialogimatriisiin (DDM) perustuvaa teknologiaa. Pääomarahoitusta yhtiö sai Tekesiltä ja Innofinancelta.
Salosen läpimurto matkaviestinnässä oli vahvan tunnistuksen mahdollistaminen älytekstiviestillä. Siitä Salonen on kehittänyt pilvipohjaisen välittäjäteknologian, jonka päälle voidaan rakentaa erilaisia palvelusovelluksia. Salosen kehittämä teknologia on yhteensopiva televiestinnän infrastruktuurin ja mobiililaitteiden kanssa maailmanlaajuisesti. Teknologian avulla on mahdollista tuoda uusia palveluita joko samanaikaisesti kaikille käyttäjille tai vain tietyn verkon tai puhelinmallin käyttäjille.
Lentoyhtiö Finnair oli ensimmäisiä asiakkaita, joka otti Salosen tekstiviestikeksinnön käyttöön asiakaspalvelussa. SMS-viestien avulla asiakkaat pystyivät kirjautumaan vaivattomasti lennoille. Sittemmin pankit, luottokorttiyhtiöt ja operaattorit ovat laajasti käyttäneet Salosen keksintöjä vahvaa tunnistautumista vaativissa palveluissa.
Jordanian kansalliskirjasto

Jordanian kansalliskirjasto (, ) on Jordanian pääkaupungissa Ammanissa toimiva kansalliskirjasto.
Kirjaston historia alkaa vuodesta 1977, jolloin perustettiin "Kirjastojen ja kansallisdokumenttien direktoraatti" (). Tämän viraston nimi vaihtui vuonna 1990 (. Vuosina 1994 ja 1996 muotoutui nykyinen, Jordanian kulttuuriministeriön alainen "Kansalliskirjastolaitos" ().
Matamin alue

Matamin alue () on hallintoalue Senegalin koillisosassa. Sen keskus on Matamin kaupunki. Alueen pinta-ala on 29 616 neliökilometriä. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan siellä oli 831 632 asukasta.
Matamin alue rajoittuu kaakossa ja etelässä Tambacoundan, lounaassa Kaffrinen, lännessä Lougan ja luoteessa Saint-Lousin alueisiin sekä koillisessa Mauritaniaan. Koillisrajalla virtaa Senegaljoki. Luonnonalueita ovat jokilaakson Dandé Mayo, länsiosan Ferlo ja niiden väliin jäävä Diéri. Seutu kuuluu Sahelin ja etelässä Sudanin-Sahelin vyöhykkeisiin. Kasvillisuus on pensassavannia ja aroa.
Alue jakautuu Kanelin, Matamin ja Ranérou-Ferlon departementteihin. Arrondissementteja on viisi, kaupunkikuntia 12, maalaiskuntia 14 ja kyliä 424.
Alueella asuu 4,6 prosenttia Senegalin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 31,5 prosenttia. Suurimmat kaupunkikunnat ovat Matam, Ourossogui, Sinthiou Bamambé-Banadji ja Kanel.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeitä viljelykasveja ovat riisi ja sipuli. Lisäksi hyödynnetään metsiä ja harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Alueen matkailupotentiaali perustuu sen kulttuuriperinteisiin ja luontoon. Nähtävyyksiä ovat vanhat moskeijat ja mausoleumit sekä siirtomaa-ajan rakennukset Matamissa. Matkailupalvelut ovat hyvin vähäisiä.
Fiumi di parole

Fiumi di parole on Jalissen esittämä kappale, jolla se edusti Italiaa vuoden 1997 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Dublinissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa neljänneksi 114 pisteellä.
Paiden kaupunki

Paiden kaupunki sijaitsee Keski-Virossa Järvamaan maakunnassa.
Sijainti.
Kaupunki rajoittuu lännessä Türiin ja Koseen sekä idässä Järvaan.
Hallinto.
Paiden kaupunki muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Paiden kaupunki, Paiden kunta ja Roosna-Allikun kunta uudeksi Paiden kaupungiksi. Paidessa on 10 898 asukasta (1.1.2018).
Kaupunki koostuu Paiden epäitsenäisestä kaupungista (linn, asustusüksus), Roosna-Allikun pienkauppalasta (alevik) sekä 40 kylästä (küla). Kaupungin keskuspaikka on Paide.
Liikenne.
Valtatie 2 Tallinnasta Tarttoon ja valtatie 5 Pärnusta Rakvereen kulkevat Paiden kautta.
Enzo Sacchi

Enzo Sacchi (6. tammikuuta 1926 Firenze – 12. heinäkuuta 1988 Firenze) oli italialainen ratapyöräilijä, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Sacchi saavutti eräajossa olympiakultaa Helsingissä 1952. Hän voitti myös useita MM-mitaleja.
Vesa Uusi-Kilponen

Vesa Uusi-Kilponen (s. 7. joulukuuta 1949 Rauma) on suomalainen liikemies, koulutukseltaan sähköasentaja. Hän perusti vuonna 1979 Uusi Rauma -ilmaisjakelulehden yhdessä toimittaja Kari Värjyn ja faktori Jouko Kallilan kanssa. Uusi Rauma myytiin vuonna 1984 Lehtimiehille. Kun Lehtimiehet myytiin Yhtyneille Kuvalehdille, Uusi-Kilponen hankki lehden takaisin ja myi taas kilpailijalle, sanomalehti Länsi-Suomelle.
Juha Nummisen kirjoittama"Kova peli" (2002) kertoo Uusi-Kilposen elämästä.
Marino Morettini

Marino Morettini (2. tammikuuta 1931 Vertova – 10. joulukuuta 1990 Milano) oli italialainen ratapyöräilijä, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Morettini saavutti Helsingissä 1952 olympiakultaa joukkuetakaa-ajossa ja -hopeaa aika-ajossa. Hän voitti myös MM-mitaleja.
Sole d'Europa

Sole d'Europa on Enrico Ruggerin esittämä kappale, jolla hän edusti Italiaa vuoden 1993 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Millstreetissä.
Kappale sijoittui Euroviisuissa kahdenneksitoista 45 pisteellä.
Loris Campana

Loris Campana (3. elokuuta 1926 Marcaria – 3. syyskuuta 2015 Mantova) oli italialainen ratapyöräilijä ja olympiavoittaja.
Campana saavutti joukkuetakaa-ajon olympiakultaa Helsingissä 1952. Hän voitti myös MM-mitaleja.
Campana kuoli Mantovassa 89-vuotiaana 3. syyskuuta 2015.
Lougan alue

Lougan alue () on hallintoalue Senegalin pohjoisosassa. Sen keskus on Lougan kaupunki. Alueen pinta-ala on 24 847 neliökilometriä. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan siellä oli 1 125 910 asukasta.
Louga on pinta-alaltaan Senegalin kolmanneksi suurin alue. Se rajoittuu pohjoisessa Saint-Louisin, idässä Matamin ja etelässä Kaffrinen ja Diourbelin alueisiin sekä lännessä Thièsin alueeseen ja Atlantin valtamereen.
Alue jakautuu Kébémerin, Linguèren ja Lougan departementteihin. Arrondissementteja on 11, kaupunkikuntia seitsemän ja maalaiskuntia 48. Kaupungit ovat Dahra, Guéoul, Kébémer, Linguère, Louga, Mbeuleukhé ja Ndiagne.
Alueella asuu 6,2 prosenttia Senegalin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 27,0 prosenttia. Asukkaista 65,5 % on wolofeja, 29,4 % fulbeja, 2,5 % sererejä ja 2,2 % maureja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja transhumanssiin perustuva karjanhoito. Tärkein viljelykasvi on maapähkinä. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja kaupankäyntiä.
L’essenziale

L’essenziale on Marco Mengonin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa Ruotsin Malmössä. 
Koska Italia kuuluu kilpailun suuriin rahoittajamaihin, kappale pääsi suoraan finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 26. maan joukosta seitsemänneksi 126 pisteellä.
Antonio Maspes

Antonio Maspes (14. tammikuuta 1932 Milano – 19. lokakuuta 2000 Milano) oli italialainen ratapyöräilijä, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Maspes voitti tandemissa olympiapronssia Helsingissä 1952. Vuosien 1955–1964 välillä hän voitti sprintissä yhdeksän MM-mitalia joista seitsemän kultaista.
Cesare Pinarello

Cesare Pinarello (5. lokakuuta 1932 Treviso – 2. elokuuta 2012 Treviso) oli italialainen ratapyöräilijä ja olympiamitalisti.
Pinarello voitti tandemissa olympiapronssia Helsingissä 1952 ja Melbournessa 1956. Hän voitti myös sprintin MM-mitaleja.
Pinarello kuoli Trevisossa 79-vuotiaana 2. elokuuta 2012.
Love Crime

Love Crime (televisioesityksessä käytetty myös nimeä Intohimorikoksia; ) on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut Alain Corneaun ohjaama ranskalainen psykologinen jännityselokuva, jonka pääosia näyttelevät Ludivine Sagnier ja Kristin Scott Thomas. Elokuva kertoo Scott Thomasin näyttelemästä menestyneestä ja armottomasta liikenaisesta, jonka Sagnierin näyttelemä alainen saa lopulta nöyryytyksistä, tappioista ja kierosta pelistä tarpeekseen. Alain Corneau laati elokuvan käsikirjoituksen Natalie Carterin kanssa. "Love Crime" jäi Alain Corneaun viimeiseksi ohjaustyöksi. Hän kuoli kaksitoista päivää elokuvan ensi-illan jälkeen.
Brian De Palma ohjasi "Love Crimen" englanninkielisen uudelleenfilmatisoinnin "Passion" (2012), jonka pääosissa ovat Rachel McAdams ja Noomi Rapace.
Juoni.
Christine Rivière (Kristin Scott Thomas) on menestyvä ja häikäilemätön, alaisiaan nöyryyttävä kansainvälisen yrityksen Ranskan konttorin johtaja, joka tähtää urallaan vieläkin korkeammalle. Hänen alaisensa Isabelle Guérin (Ludivine Sagnier) on bisnesmaailman uusi tulokas ja nuori uurastaja, joka saa tehdä tylsemmät ja aikaa vievät työt. Kun Isabelle esittää omia, houkuttelevia ideoitaan, Christine ottaa ne omiin nimiinsä ja hankkii niiden avulla itselleen ylennyksen New Yorkiin. Mutta Christine aliarvioi Isabellen kunnianhimon ja oveluuden – lopulta naisten yhteenottoa ei voi enää välttää. Kun nöyryytykset ja kiero peli menevät lopulta liian pitkälle, Isabelle alkaa suunnitella äärimmäistä ja pirullista kostoa.
Tuotanto.
"Love Crimen" kuvaukset alkoivat Pariisissa 28. syyskuuta 2009 ja päättyivät 20. marraskuuta 2009. Elokuva kuvattiin lähes kokonaan Pariisissa lukuun ottamatta joitakin kohtauksia, joita kuvattiin Coulaines’n kunnassa Sarthen departementissa, Magny-le-Hongren kunnassa Seine-et-Marnen departementissa, Courbevoien kunnassa Hauts-de-Seinen departementissa ja New Yorkissa. "Love Crimen" budjettina oli 6 970 000 euroa ja tuotantoyhtiöinä olivat SBS Films, France 2 Cinéma ja Divali Films.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Love Crime" sai ensi-iltansa Ranskassa 18. elokuuta 2010, ja sen teatterilevittäjänä oli UGC Distribution. Elokuva oli Ranskassa vuoden 2010 97. katsotuin elokuva saatuaan 479 732 katsojaa. Elokuva tuotti kotimaassaan 2,8 miljoonan ja maailmanlaajuisesti 3,6 miljoonan dollarin lipputulot.
"Love Crime" on saanut elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 63 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 6,1/10 keskiarvolla. Keskiarvo perustuu 79 arviointiin. 1 831 käyttäjästä 47 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,2/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 21 arvostelun perusteella elokuva on saanut 63 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 11 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 4,8/10. Internet Movie Databasen 4 683 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,5/10.
"Love Crime" julkaistiin DVD:lle ja blu-raylle Ranskassa 5. tammikuuta 2011. Scanbox Entertainment Finland Oy julkaisi elokuvan DVD:lle Suomessa 21. kesäkuuta 2011.
Rakkauden jälkeen

Rakkauden jälkeen on Carolan levyttämä musiikkikappale. Kappaleen ensimmäisen version hän levytti vuonna 1968. Kappale on Kari Tuomisaaren sanoittama ja Esko Linnavallin sovittama käännösversio itävaltalaisen Udo Jürgensin säveltämästä ja alun perin esittämästä kappaleesta ”Was ich dir sagen will”, jonka saksankieliset sanat on tehnyt Joachim Fuchsberger. Vuonna 1985 hän levytti kappaleesta uuden version Kassu Halosen sovittamana albumilleen "Sydämeen jäi soimaan blues".
Jürgensin kappale on tehty suomen lisäksi myös japaniksi ("”Wakare no asa”"), turkiksi ("”Boş Sokak”"), espanjaksi ("”Alguien Canto”") ja englanniksi ("”The Music Played”"). Carolan versio muistuttaa sekä sanoituksensa että sovituksensa osalta enemmän englanninkielistä Matt Monron versiota kuin Udo Jürgensin levytystä. Saksankielisessä alkuperäisversiossa mies laulaa, ettei osaa oikein puhua rakkaimmalleen kuin pianonsa välityksellä. Englannin- ja suomenkielisissä versiossa ollaan tanssiravintolassa, jossa laulun kertoja näkee entisen rakastettunsa viihtyvän uuden kumppanin kanssa toisessa seurueessa.
Carolan lisäksi kappaleen ovat Kari Tuomisaaren tekstillä levyttäneet ainakin Juhani Markola (1974), Berit (1980), Belaboris (1984), Harri Marstio (1988), Mari Rantasila (2000) Kirsi Tarvainen (2014) ja Hanna Pakarinen (2016).
Jade to the Max

Jade to the Max on yhdysvaltalaisen R&amp;B-yhtyeen Jaden platinaa myynyt esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1992. Albumilta julkaistiin singlet ”I Wanna Love You”, ”Don’t Walk Away”, ”One Woman” ja ”Looking for Mr. Do Right”. 
Albumi sijoittui Billboard 200 -albumilistan 56. sijalle, Top R&amp;B/Hip-Hop Albums -albumilistan 19. sijalle ja Top Heatseekers -albumilistan 10. sijalle.
Akseli Herlevi

Akseli Johannes Jormanpoika Hemuli Herlevi (s. 1985 Lohtaja) on suomalainen televisiokokki, ravintoloitsija ja keittiömestari.
Hän nousi julkisuuteen voitettuaan "Top Chef Suomi" -televisio-ohjelman ensimmäisen tuotantokauden vuonna 2011. Hänet tunnetaan myös vuonna 2015 perustamastaan Naughty BRGR -ravintolaketjusta. Herlevi on ollut mukana "Top Chefin" jälkeen useissa mediatuotannoissa, mukaan lukien "MasterChef Suomi", "Haasta Hans" ja vuonna 2018 Sub-kanavalla ensiesitetystä omasta ohjelmastaan "Burgerimies". Vuonna 2022 Herlevi esiintyi "Burgerimiehet Pohjolassa" -sarjassa, vuonna 2023 "Burgerimiehet Pohjois-Amerikassa" -sarjassa ja vuonna 2024 sarjassa "Burgerimiehet Aasiassa".
Herlevi syntyi Marinkaisissa, mutta vietti lapsuutensa Kokkolassa. Teini-ikäisenä hän muutti Etelä-Suomeen. Hän valmistui Ravintolakoulu Perhosta vuonna 2004 ja on työskennellyt muun muassa Savoyssa, NJK:lla ja Strindbergillä. Vuonna 2015 Herlevi perusti Naughty BRGR -ravintolaketjun Helsinkiin yhteistyökumppaninsa Tomi Ruuskasen kanssa, ja ketju on sittemmin laajentunut muun muassa Turkuun, Tampereelle ja Jyväskylään sekä Ouluun. Ruuskanen toimi ketjun toimitusjohtajana kevääseen 2018 asti, kunnes tehtävään siirtyi Mikko Mollberg. Vuoden 2025 alussa Naughty brgr Oy hakeutui konkurssiin.
Herlevi on valmistanut elintarvikkeita yhdessä muun muassa Vaasan-leipomoiden ja Keskon kanssa.
Victor Braun

Victor Conrad Braun (4. elokuuta 1935 Windsor, Ontario – 6. tammikuuta 2001 Ulm, Saksa) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni. Hän opiskeli alun perin geologiaa Länsi-Ontarion yliopistossa, mutta siirtyi lauluopintojen pariin Lillian Wilsonin, George Lambertin ja Weldon Kilburnin johdolla. Vietettyään vuoden Canadian Opera Companyn kuorossa hän teki soolodebyyttinsä vuonna 1957 Sciarronen roolissa Giacomo Puccinin oopperassa "Tosca". Muihin rooleihin lukeutuivat Escamillo ja Monterone. Suurimman osan urastaan Braun loi Euroopassa.
Braun kuoli monisysteemiatrofiasta kärsittyään.
Drill (musiikki)

Drill on hip hopin ja trapin tyylisuunta, joka syntyi 2010-luvulla Yhdysvalloissa. Drill-musiikin ominaisuudet ovat periaatteessa sopeutuneet trapmusiikkiin. Suosittuja trapartisteja on mm. Three 6 Mafia, Tommy Wright III, Gucci Mane, OJ Da Juiceman, Jeezy ja Waka Flocka Flame. Pacman on ensimmäinen räppäri, joka keksi drill-musiikin.
Tunnettuja drill-artisteja ovat muun muassa Chief Keef, SD, Lil Reese, Lil Durk, Lil Bibby, G Herbo ja King Von.
Alueellinen alaryhmä, UK drill, syntyi Lontoossa vuonna 2012, ja sen derivatiiveja ovat muun muassa Australian ja Irlannin drill.
Tunnettuja UK drill-artisteja ovat muun muassa Central Cee, ArrDee, Unknown T, Digga D ja Russ Millions.
Toinen LP

Toinen LP on Dannyn ja Armin vuonna 1979 julkaistu järjestyksessään toinen duettoalbumi. 
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Laivat (kappale)

Laivat (Пароходы, "Parohody") on Igor Nikolajevin säveltämä ja Mihail Tanitšin sanoittama neuvostoliittolainen iskelmä, joka tuli kansainvälisestikin tunnetuksi Valeri Leontjevin ja Alla Pugatšovan tulkintoina vuonna 1985. Suomessa se tunnetaan parhaiten Rauli Badding Somerjoen levytyksenä samalta vuodelta. Laulun suomenkielinen teksti on Irma Arvolan. Kertosäe alkaa sanoin ”Kerro mistä laivat myötätuulen purjeisiinsa saivat...”.
Kappaleen ovat levyttäneet suomeksi myös muiden muassa Tapani Kansa (1985), Rainer Friman (1989) ja Jorma Kääriäinen (1999).
Kaffrinen alue

Kaffrinen alue () on hallintoalue Senegalin keskiosassa. Sen keskus on Kaffrinen kaupunki. Alueen pinta-ala on 11 262 neliökilometriä. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan siellä oli 820 404 asukasta.
Kaffrinen alue käsittää 5,6 % Senegalin pinta-alasta. Se rajoittuu pohjoisessa Diourbelin ja Lougan, koillisessa Matamin, idässä Tambacoundan, lounaassa ja lännessä Kaolackin ja luoteessa Fatickin alueisiin sekä etelässä Gambiaan. Vesistöjä ovat Saloumjoki ja Gambian sivujoki Baobolong. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymäalueeseen. Kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia.
Alue jakautuu Birkelanen, Kaffrinen, Koungheulin ja Malem Hodan departementteihin. Arrondissementteja on yhdeksän, kaupunkikuntia viisi ja maalaiskuntia 28. Kaupungit ovat Birkelane, Kaffrine, Koungheul, Malem Hodar ja Nganda.
Alueella asuu 4,1 % Senegalin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 15,3 %. Asukkaista 74 % on wolofeja. Lisäksi on fulbeja ja sererejä. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkein viljelykasvi on maapähkinä. Muita elinkeinoja ovat karjanhoito, metsien hyödyntäminen, kaupankäynti, käsityöammatit ja liikenne. Teollisuutta ei ole lainkaan.
Wanarin kivikehät ovat osa Unescon maailmanperintökohdetta. Muita nähtävyyksiä ovat vanhat moskeijat, mausoleumit ja pyhät puut. Alueelle tehdään lähinnä metsästysmatkoja. Majoituspalvelut ovat vähäisiä.
Mökki laidassa maantien

Mökki laidassa maantien (tai Mökki maantien laidassa, "Jag har bott vid en landsväg") on Alvar Kraftin säveltämä ja Charles Henryn sanoittama musiikkikappale vuodelta 1939. Se tuli tunnetuksi Edvard Perssonin esittämänä elokuvassa "Majatalon Kalle" (Kalle på Spången, 1939). Laulun on ruotsiksi levyttänyt myös muun muassa Östen Warnerbring.
Suomeksi laulun on sanoittanut Saukki nimellä ”Mökki laidassa maantien” ja vuonna 1963 Helena Korpela nimellä ”Asun maantien vierel”. Alun perin valssiksi kirjoitettu sävelmä tunnetaan Suomessa tamperelaisen Acre Karin ja Jani Uhleniuksen yhtyeen nelijakoisena jazztyylisenä levytyksenä vuodelta 1976. Laulun on levyttänyt Saukin sanoin myös Eino Grön vuonna 1990 ja Helena Korpelan sanoin Lars Mäkiö 1963..
Dorothy Howard

Dorothy Alice Howard (o.s. "Phimister"; 4. helmikuuta 1929 Winnipeg – 1. maaliskuuta 2013 Winnipeg) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hänen opettajiensa joukossa olivat Doris Mills Lewis Winnipegissä, Marjorie Thomas Englannissa ja Maureen Forrester Torontossa.
Howard oli The Choristers -kamarikuoron jäsenenä vuosina 1958–1968. Hän aloitti vuonna 1969 opettamisen Saskatchewanin yliopistossa, jonka lauluohjelman johtaja hänestä tuli vuonna 1970. Howard opetti siellä vuoteen 1990 saakka, ja hänen oppilainaan olivat Kristine Anderson, Karen Jensen, Michelle Milenkovic, Barbara Milner, Janice Paterson ja Kevin Power.
Howard oli Saskatoonin sinfoniaorkesterin yleisin vieraileva artisti. Lisäksi hän esiintyi sellaisten orkesterien kuin Reginan sinfoniaorkesterin ja Winnipegin sinfoniaorkesterin kanssa. Hän oli Saskatoon Opera Associationin perustajien joukossa ja esiintyi siellä muun muassa Carmenin roolissa (1980). Hän esiintyi myös lukuisten kanadalaissäveltäjien teosten esityksissä ja sävelsi itse teoksen "Celebrate Saskatchewan" (1980).
Luettelo Henri Langlois -palkinnon saaneista

Tämä on luettelo Henri Langlois -palkinnon saaneista henkilöistä ja organisaatioista.
2006.
Henri Langlois -palkinnon 2006 saivat:
Kaksi kunniapalkintoa myönnettiin Georges Méliès’lle| ja Jean Rouchille.
2007.
Henri Langlois -palkinto 2007 myönnettiin seuraaville: 
Vuoden 2007 tilaisuudessa myönnettiin kolme kunniapalkintoa: 
2008.
Henri Langlois -palkinto 2008 myönnettiin seuraaville:
Philippe Labro ja Jean Rochefort ensimmäinen Césars-palkittu ja Césarin puheenjohtaja 2008) ont rendu un hommage à Georges Cravenne, le créateur de la cérémonie des César, à l’occasion de ses 70 ans de carrière.
Kunniapalkinnon sai Élisabeth Depardieu.
2009.
Henri Langlois -palkinto 2009 jaettiin 2. helmikuuta 2009:
2010.
Henri Langlois -palkinto jaettiin 1. helmikuuta 2010:
Vuonna 2010 jaettiin lisäksi kaksi Vincennesin kaupungin palkintoa:
2011.
Henri Langlois -palkinto jaettiin 31. tammikuuta 2011:
2012.
Henri Langlois -palkinto 2012 jaettiin 27. tammikuuta 2012:
2013.
Henri Langlois -palkinto 2013 jaettiin 28. tammikuuta 2013:
2014.
Henri Langlois -palkinto 2014 jaettiin 3. helmikuuta 2014:
2015.
Vuoden 2015 Henri Langlois -palkinnot myönnettiin 30. maaliskuuta 2015 useassa sarjassa. Palkinto on nimeltään "Trophée".
San Vitale

San Vitalen basilika () on Italian Ravennan kaupungissa sijaitseva myöhäisantiikkinen kirkkorakennus. 
Bysanttilaista tyyliä edustavan kirkon rakentaminen alkoi vuonna 526 piispa Ecclesiuksen alaisuudessa Ostrogoottien valtakunnassa. Rakennus vihittiin käyttöön vuonna 547, kun kaupunki oli siirtynyt Itä-Rooman haltuun. San Vitale muodostaa Ravennassa muiden varhaiskristillisten monumenttien kanssa Unescon maailmanperintökohteen.
Kahdeksankulmion muotoinen San Vitale on rakennettu marmorikivestä, ja korkea kupoli on terrakottasavea. Sisätilojen mosaiikkien esikuvina pidetään konstantinopolilaista kirkkotaidetta, ja ne esittävät Vanhan sekä Uuden testamentin hahmoja, Bysantin hallitsijoita ja katolilaisia kirkonmiehiä. Värikkäistä mosaiikestaan tunnettua kirkkoa pidetään Bysantin arkkitehtuurin mestariteoksena.
Haraholmen

Haraholmen on saari Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee nelisen kilometriä Matinkylän Nuottaniemen venesatamasta kaakkoon. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Haraholmen kuuluu Matinkylään; saaren ja Matinkylän manneralueen välinen etäisyys on kolmisen kilometriä.
Haraholmenin pinta-ala on noin 2,7 hehtaaria ja etelä–pohjoissuuntainen pituus noin 260 metriä. Miessaari ja Pyöräsaari sijaitsevat noin kilometrin Haraholmenista länteen; Lilla Ådholmen ja Stora Ådholmen puolestaan sijaitsevat muutama sata metriä Haraholmenista koilliseen. Haraholmenin lounainen naapurisaari Rönnkobben on lähes puuton kallioluoto. Haraholmenista avautuu estoton näkymä etelään Suomenlahden ulapalle. Saaren eteläosa on paljasta kalliota, keskiosissa kasvaa havumetsää, länsi- ja itärannat ovat kallioisia. Haraholmenilla sijaitsee kaksi hiidenkirnua.
L’amore è femmina (kappale)

L’amore è femmina (Out of Love) on Nina Zillin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa Azerbaidžanin Bakussa. 
Koska Italia kuuluu kilpailun suuriin rahoittajamaihin, kappale pääsi suoraan finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 26. maan joukosta sijalle 9. 101 pisteellä.
Osmo Polas

Osmo Antero Polas (s. 1962 Kajaani) on suomalainen rehtori ja koulualan vaikuttaja. Hän on toiminut Jyväskylän Lyseon lukion rehtorina vuodesta 2014 lähtien.
Ura.
Ensimmäiset opiskeluvuotensa Polas kävi koulua Jyväskylässä, minkä jälkeen hän muutti Loviisaan ja sieltä Porvooseen. Porvoon jälkeen hän palasi Jyväskylään. Jyväskylässä Polas toimi silloisen Lyseon lukion päätoimisena tuntiopettajana ja haki Joutsan lukion rehtoriksi lokakuussa 2002. Sivistyslautakunta nimesi hänet viikkoa myöhemmin kolmannelle varasijalle Ritva Lonkan ja Lea Kuusilehdon jälkeen. Hän siirtyi Petäjäveden sivistystoimenjohtajaksi ja Petäjäveden lukion rehtoriksi 2000-luvun puolenvälin jälkeen.
Syyskuussa 2013 Polas nimettiin Jyväskylän kaupunkiseudun kuntajakoselvityksen opetuksen ja kulttuurin asiantuntijatyöryhmään. Kaksi kuukautta tämän jälkeen häntä esitettiin uuden Jyväskylän Lyseon vastuurehtorin virkaan, ja hän aloitti toimintansa Lyseon rehtorina lukuvuoden 2014–2015 alusta.
Koulualan ulkopuolella Polas on toiminut yksityisenä elinkeinonharjoittajana urheiluseurojen toiminnan toimialalla. Sport Service Osmo Polas rekisteröitiin kaupparekisteriin heinäkuussa 1995, ja sen Y-tunnus astui voimaan kaksi ja puoli vuotta myöhemmin.
Yksityiselämä.
Polas syntyi Kajaanissa ennen muuttoaan Kokkolaan ja Kannuksen kautta Ouluun. Astuessaan töihin Jyväskylän Lyseon lukioon hän asui Vaajakosken Kivilammella.
Vuonna 2014 Polas kertoi "Suur-Jyväskylän lehden" haastattelussa laulavansa vapaa-ajallaan Mieskuoro Sirkoissa, ja hän osallistui kilpailijana vuoden 2015 Tangomarkkinoihin. Tämän lisäksi hän on kilpaillut triathlonissa ja valmentanut JYPin junioreita.
Rapsodia (kappale)

Rapsodia on Mia Martinin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 1992 Eurovision laulukilpailussa Ruotsin Malmössä. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa neljänneksi 111 pisteellä.
Comme è ddoce ’o mare

Comme è ddoce ’o mare on Peppino di Caprin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Roomassa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa seitsemänneksi 89 pisteellä.
Vincent Willestrand

Vincent Willestrand (s. 1988) on suomalainen näyttelijä. 
Elämä ja ura.
Suomessa syntynyt Willestrand on viettänyt suurimman osan elämästään ulkomailla, muun muassa Venäjällä, Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa. Hän opiskeli näyttelijäntaidetta arvostetussa Rose Bruford College of Theatre and Performancessa, Lontoossa. Sen lisäksi hän on opiskellut Teatterikorkeakoulussa, Helsingissä, ja Lavakunstikoolissa, Tallinnassa. .
Willestrand näytteli Hamletia Grzegorz Bralin ohjaamassa Shakespearetulkinnassa kansainvälisesti palkitun Song of the Goat-teatterin riveissä. Näytelmää esitettiin Lontoossa ja Puolassa Gdanskin Shakespeare-festivaaleilla 2015. .Willestrand näytteli sotamies Sihvosta Aku Louhimiehen ohjaamassa Väinö Linnan alkuperäisromaaniin perustuvassa elokuvassa ja TV-sarjassa Tuntematon sotilas . Hän näytteli Janne Niinimaan roolin Aleksi Mäkelän 95-elokuvassa ja Brädin roolin JP Siilin Veljeni vartija-elokuvassa. 
Jalmari Helanderin toimintaelokuva Sisussa, Willestrand näyttelee Aksel Hennien ja Jack Doolanin rinnalla Jorma Tommilan Aatami-päähenkilöä jahtaavaa antagonistia. Muita merkittäviä ohjaajia, joiden töissä Willestrand on esiintynyt, ovat Zaida Bergroth , Juho Kuosmanen, Pirjo Honkasalo, Jyri Kähönen ja Michal Kwiecinski. Lisäksi hän on näytellyt lukuisissa lyhytelokuvissa ja televisiotuotannoissa kuten kansainvälistä menestystä saavuttaneessa Sorjonen-sarjassa
Äänitöinään Willestrand on tehnyt radiokuunnelmia Yleisradiolle.
Tuntematon sotilas.
Tuntemattoman sotilaan kuvauksissa vuonna 2016, Willestrand vietiin, hänen vastusteluistaan huolimatta, kuumasta säästä ja fyysisestä rasituksesta johtuneen nestehukan vuoksi terveyskeskukseen nesteytykseen kesken suurhyökkäyksen kuvausten. Willestrand oli kuvausten aikana arvioinut nestetarpeensa väärin, mutta ei olisi halunnut keskeyttää työskentelyä. Elokuvan talvikuvauksissa hänen näyttelemänsä Sihvonen kirjoitettiin Eero Ahon Rokan partiopariksi öiselle, lumiselle kankaalle, jossa alikersantti Rokka ampuu joukkueellisen venäläisiä vihollisia. Käsikirjoittaja Rantala kertoo, että alkuperäisteoksesta poiketen, hän ja Louhimies halusivat, että Rokan hetkellisen muodonmuutoksen todistaa oman puolijoukkueen mies romaanin Lampisen sijaan.
Oscar Montelius

Gustaf "Oscar" Augustin Montelius (9. syyskuuta 1843 Tukholma – 4. marraskuuta 1921 Tukholma) oli ruotsalainen arkeologi ja valtionantikvari. Hän osallistui Ruotsin akatemian työskentelyyn vuosina 1917–1921 tuolilla numero 18.
Montelius oli hovioikeudenneuvoksen Oscar Augustin Monteliuksen ja Klara Norinin poika. Monteliuksen suku on alkujaan Upplannista ja hän asui koko elämänsä osoitteessa Sankt Paulsgatan 11, Tukholman Södermalmilla. Talo on edelleen olemassa ja sen seinään on kiinnitetty hänestä kertova laatta. Monteliuksen vaimo oli feministi ja filantrooppi Agda Montelius, omaa sukua Reuterskiöld.
Montelius oli kansainvälisesti tunnettu työstään arkeologian parissa, missä hän onnistui luomaan ajoitusmenetelmän Pohjolan esineistölle, ja jonka hän kytki yhteyteen eurooppalaisiin, egyptiläisiin ja aasialaisiin esineistöihin.
Rockfest

 
Rockfest on suomalainen rock- ja metallimusiikkiin keskittyvä festivaali. Ensimmäisen kerran Rockfest järjestettiin kesäkuussa 2017 Vantaalla, jonne kertyi 50 000 ihmisen yleisö. Vuonna 2018 festivaali laajentui kahdesta nelipäiväiseksi ja se järjestettiin Hyvinkään lentokentällä. Nelonen Media Live osti Rockfestin liiketoiminnan maaliskuussa 2019. Festivaali piti juhlia Tampereella vuosina 2020 ja 2021, mutta kummatkin kerrat peruuntuivat koronaviruksen vuoksi. Vuonna 2022 Rockfest palasi takaisin Hyvinkään lentokentälle järjestettäväksi, Nelonen Media Liven tehtyä Hyvinkään kaupungin kanssa yhteinen sopimus seuraavaksi kolmeksi vuodeksi. Vuonna 2024 festivaalia ei järjestetty. Vuodeksi 2025 festivaali vaihtoi jälleen sijaintia, siirtyen Hyvinkäältä tällä kertaa Turun Artukaisten kentälle järjestettäväksi. Vuonna 2026 festivaali jää jälleen järjestämättä.
Esiintyjät.
"(päivän pääesiintyjät tummennettuna)"
2017.
Perjantai 9. kesäkuuta:
Lauantai 10. kesäkuuta:
2018.
Keskiviikko 6. kesäkuuta:
Torstai 7. kesäkuuta:
Perjantai 8. kesäkuuta:
Lauantai 9. kesäkuuta:
2019.
Perjantai 7. kesäkuuta:
Lauantai 8. kesäkuuta:
Sunnuntai 9. kesäkuuta:
2020.
Festivaalia ei järjestetty koronaviruspandemian vuoksi.
2021.
Festivaalia ei järjestetty koronaviruspandemian vuoksi.
2022.
Torstai 2. kesäkuuta:
Perjantai 3. kesäkuuta:
Lauantai 4. kesäkuuta:
2023.
Torstai 8. kesäkuuta:
Perjantai 9. kesäkuuta:
Lauantai 10. kesäkuuta:
2024.
Festivaali piti välivuoden eikä sitä näin ollen järjestetty vuonna 2024. Syyksi perusteltiin genren isojen pääesiintyjien vaikea saatavuustilanne.
2025.
Festivaali järjestettiin Turussa, Artukaisten kentällä 12.-14. kesäkuuta 2025.
Torstai 12. kesäkuuta:
Perjantai 13. kesäkuuta:
Lauantai 14. kesäkuuta:
2026.
Festivaalia ei järjestetä vuonna 2026. Syiksi kerrottiin kansainvälisten pääesiintyjien saatavuus ja hinnoittelu, festivaalituotannon voimakkaasti nousseet kulut sekä samanaikainen kävijämäärien ja lipunmyynnin laskeva kehitys, jotka tekevät järjestämisestä nykyisellä konseptilla kannattamatonta.
Maria Trubnikova

Maria Trubnikova, alkuperäinen nimi: "Marija Vasilevna Ivasheva", (6. tammikuuta 1835 Tšita, itäinen Siperia – 28. huhtikuuta 1897 Tambov, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen filantrooppi ja feministi. Hän oli yhdessä Anna Filosofovan ja Nadežda Stasovan kanssa Venäjällä naisasialiikkeen varhaisia toimijoita ja johtajia. 
Trubnikova oli aatelistaustaisen Vasili Ivaševin ja Camille LeDantieux'n tytär. Hän syntyi Itä-Siperiassa Tšitassa, jonne hänen isänsä oli karkotettu dekabristina vuoden 1825 dekabristikapinan jälkeen. Hän avioitui vuonna 1854 Konstantin Trubnikovin kanssa ja sai avioliitossa seitsemän lasta. 
Trubnikova oli aktiivinen pyhäkoululiikkeessä 1850- ja 1860-lukujen taitteessa sekä erilaisissa yhdistyksissä naisten taloudellisen aseman ja koulutuksen parantamiseksi 1860- ja 1870-luvuilla. Trubnikova oli Venäjän naisten julkaisuosuuskunnan perustajia vuonna 1863. Osuuskunta työllisti ennen lakkauttamistaan vuonna 1879 useita kymmeniä naisia kirjoittajina, kääntäjinä, latojina ja kirjansitojina. 
Useat Trubnikovan tyttäristä, muun muassa Olga Bulanova-Trubnikova, liittyivät vallankumousliikkeeseen. Trubnikova itse salli asuntoaan käytettävän kumouksellisten kokouksiin ja kumouksellisen kirjallisuuden säilyttämiseen. Hän myös käytti suhteitaan hallintoon vapauttaakseen vuonna 1881 kaksi pidätettyä tytärtään. Trubnikova vetäytyi naisasialiikkeen toiminnasta 1880-luvulla mielenterveysongelmien vuoksi. Hän kuoli 62 vuoden ikäisenä mielisairaalassa Tambovissa.
Gente di mare

Gente di mare on Umberto Tozzin ja Raffaele Riefolin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 1987 Eurovision laulukilpailussa Belgian Brysselissä. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa kolmanneksi 103 pisteellä.
Vivo (Ti scrivo)

Vivo (Ti scrivo) on Luca Barbarossan esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 1988 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Dublinissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa kahdenneksitoista 52 pisteellä.
Aermacchi MB-326

Aermacchi MB-326 on Alenia Aermacchin kehitttämä ja valmistama suihkuharjoituskone, jota voidaan käyttää myös kevyenä hävittäjäkoneena. Suihkukäyttöisen, taitolentokelpoisen koulukoneen kehitystyö alkoi vuonna 1953. Moottori on Rolls-Royce Viper. Kone lensi ensilentonsa 1957, mutta otettiin käyttöön 1960-luvun alussa. Prototyyppi tunsi nimen Fiat G.80. Konetyypin tuotanto alkoi 1961 ja ensiesittely koitti 1962. Sitä myytiin yli 10:een maahan muun muassa Australiaan, missä Commonwealth Aircraft Company (CAC) valmisti tyyppiä lisenssillä nimellä "Commonwealth CA-30".
Tuotanto päättyi vuonna 1975, jolloin yli 800 koneyksilöä oli valmistettu. Muita käyttäjämaita ovat olleet Brasilia, Ghana sekä Etelä-Afrikan tasavalta. Näistä Argentiina käytti tätä tyyppiä Falklandin sodassa. Ainakin Etelä-Afrikka sekä Australia ovat käyttäneet MB-326-tyyppiä taitolentoryhmissään. 
Aseistuksena saattoi olla kaksi 12,7 mm konekivääriä. Siipiripustuksiin voitiin liittää pudotettavaa aseistusta 900 kg. Ne saattoivat käsittää pommeja tai raketteja, taikka tykkipodeja. Ohjusaseistusta ei konetyyppi normaalisti käyttänyt. Maksimi lentonopeus on 808 km/h ja enin sallittu nopeus syöksyssä Mach 0.8. Käytännöllinen lakikorkeus on 12 500 metriä.
Konetyyppi saavutti useita ilmailun ennätyksiä omassa kategoriassaan. Niistä ehkä merkittävin oli vuonna 1966 saavutettu 17 315 metrin lentokorkeus.
Avrei voluto

Avrei voluto on Anna Oxan ja Fausto Lealin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 1989 Eurovision laulukilpailussa Sveitsin Lausannessa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa yhdeksänneksi 56 pisteellä.
Myyntikonfiguraattori

Myyntikonfiguraattori-ohjelmistot (Engl. CPQ) ovat liiketoimintajärjestelmiä, jotka avustavat myyjiä monimutkaisten konfiguroitavien, massaräätälöitävien ja asiakasvarioituvien, eli asiakaskohtaisesti muunneltavien tuotteiden määrittelyssä ja tarjouksen tekemisessä. CPQ-järjestelmä (Configure-Price-Quote) automatisoi tarjousprosessia ja mahdollistaa yhdenmukaisen tarjousdokumentaation hyödyntämällä tuote- ja asiakasdataa yrityksen muista, esim. ERP-, CRM- ja PLM-järjestelmistä. 
Tarjousprosessin ja rutiininomaisten tehtävien automatisointi vähentää merkittävästi massaräätälöitävien tuotteiden ja palveluiden määrittelyyn kuluvaa aikaa. Tarjousprosessin nopeutuessa myyjä ehtii tekemään tarjouksia ja kasvattamaan myyntiä lisääntyneiden kauppojen myötä. CPQ yhdenmukaistaa myyntiorganisaation toimintatavat, hinnat ja dokumentaation sekä vähentää, jopa eliminoi täysin tarjouksiin päätyviä inhimillisiä virheitä sekä niistä seuraavia korjaustoimenpiteitä. Tämä parantaa koko liiketoiminnan tehokkuutta. 
CPQ-markkinajohtajia ovat Salesforce, Apttus ja Oracle. Valmistavan teollisuuden ja vaativien tuotteiden konfiguroinnissa ruotsalaista Tacton Systemsiä pidetään alan teknologiajohtajana. Suomalaisia CPQ-järjestelmiä kehittävät mm. KlaroCPQ , Wapice ja Variantum .
Per Lucia

Per Lucia on Riccardo Foglin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 1983 Eurovision laulukilpailussa Saksan Münchenissä.
Kappale sijoittui Euroviisuissa yhdenneksitoista 41 pisteellä.
Suomenkieliset käännöskappaleet.
Jonna Tervomaa levytti isänsä Timo Tervomaan kanssa kappaleesta Turkka Malin kirjoittaman suomenkielisen käännöskappaleen nimeltä "Vielä kerran kaikki muuttuu" vuonna 1983. Kappale julkaistiin Tervomaan ensimmäisellä albumilla "Jonna" sekä erillisenä singlenä.
Katri Helena levytti kappaleesta Raul Reimanin kirjoittaman suomenkielisen käännöskappaleen nimeltä "Kirje sulle" vuonna 1984 samannimiselle studioalbumille.
Tekniikan museon julkaisuja

Tekniikan museon julkaisuja on Tekniikan museon julkaisusarja, jonka ensimmäinen osa ilmestyi 1986.
Julkaisut.
Tekniikan museon julkaisuja. Helsinki: Tekniikan museo, 1986–.
Prequelle

Prequelle on ruotsalaisen heavy metal -yhtye Ghostin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. kesäkuuta 2018. Albumi äänitettiin vuonna 2017 Tukholman Artery Studios -äänitysstudiolla tuottaja Tom Dalgetyn johdolla, ja sen miksasi Andy Wallace tammikuussa 2018 Westlake Studiosissa, West Hollywoodissa. Albumi debytoi Suomessa virallisen albumilistan ensimmäisellä sijalla, ja se nousi niin ikään piikkipaikalle myös Ruotsissa ja Norjassa. Yhdysvalloissa albumi nousi Billboard 200 -listan kolmannelle sijalle, joka on yhtyeen historian korkein.
Albumilla yhdistyvät raskas rock ja tarttuvat pop-melodiat. Suurin osa albumin kappaleista kertoo pimeistä ajoista ja mustasta surmasta.
Magic Oh Magic

Magic Oh Magic on Al Banon ja Romina Powerin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 1985 Eurovision laulukilpailussa Ruotsin Göteborgissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa seitsemänneksi 78 pisteellä.
I treni di Tozeur

I treni di Tozeur on Alicen ja Franco Battiaton esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 1984 Eurovision laulukilpailussa Luxemburgissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa viidenneksi 70 pisteellä.
Kappaleen suomensi ja levytti Seija Simola samana vuonna nimellä ”Juna Turkuun”, sovittajana Veikko Samuli.