tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Elo-luku

Elo-luku on kahden pelaajan peleissä käytettävä tilastollinen vahvuusluku, joka ilmoittaa pelaajien välisen suhteellisen tasoeron. Luku kehitettiin alun perin shakinpelaajia varten. Elo-lukua laskettaessa verrataan pelaajan ennakoitua tulosta todelliseen suoritukseen. Luku on saanut nimensä kehittäjänsä, unkarilaissyntyisen Arpad Elon (1903–1992) mukaan.
Teoriaa.
"Tämä esittää A. Elon alkuperäisen idean. Shakissa nykyään käytössä olevat laskentajärjestelmät poikkeavat yksityiskohdissaan hieman tästä ja niistä tuonnempana. Perusidea niissä on kuitenkin sama."
Elo-luvussa 200 pisteen ero tarkoittaa, että vahvemman pelaajan odotuspistemäärä on 0,75, kun häviöstä saa 0, tasapelistä 0,5 ja voitosta 1 pisteen. Aloitteleville kerhopelaajalle voidaan antaa esimerkiksi Elo-luku 1500. 
Jos pelaajan A vahvuusluku on formula_1 ja pelaajan B vahvuus formula_2, A:n odotustulos pelissä on
formula_3.
Vastaavasti pelaajan B odotustulos on
formula_4.
Huomaa, että formula_5.
Kun pelaajan turnauksessa keräämä pistemäärä ylittää hänen odotustuloksensa, Elo-järjestelmä korjaa pelaajan vahvuuslukua suuremmaksi. Vastaavasti pelaajan jäädessä odotustuloksestaan hänen vahvuuslukunsa laskee. Vahvuuslukua korjataan lineaarisesti suhteessa odotusarvon ja toteutuneen tuloksen erotukseen.
Jos pelaaja A:n odotettiin saavan formula_6 pistettä, mutta hän saikin formula_7 pistettä, hänen vahvuuslukuaan korjataan kaavan
formula_8
mukaan, missä K on kerroin, 16 mestaritason pelaajille ja 32 heikommille pelaajille.
Pelaajan pisteitä voidaan päivittää jokaisen ottelun jälkeen tai vasta koko turnauksen jälkeen.
Esimerkki.
Oletetaan, että pelaajan A vahvuusluku on 1613 ja hän pelaa viisipelisen turnauksen. Hän häviää pelaajalle, jonka vahvuus on 1609, pelaa tasan 1477-vahvuisen pelaajan kanssa, voittaa 1388- ja 1586-vahvuiset pelaajat, sekä häviää 1720-vahvuiselle pelaajalle. Hänen saamansa pistemäärä on siten 0 + 0,5 + 1 + 1 + 0 = 2,5. Hänen odotuspistemääränsä oli edellä olleen kaavan mukaan laskettuna 0,506 + 0,686 + 0,785 + 0,539 + 0,351 = 2,867. Hän suoriutui siis odotettua huonommin, ja hänen vahvuuslukunsa laskee kaavan (1613 + 32*(2,5 - 2,867)) = 1601 mukaisesti.
Käyttökohteita.
Shakin lisäksi Elo-järjestelmää on käytetty monessa muussakin yhteydessä, kuten maajoukkuejalkapallossa, amerikkalaisessa jalkapallossa, koripallossa, deittisovelluksissa kuten Tinderissä, rahoitusalalla, kielimallien suunnittelussa ja eläinten käyttäytymisen tutkimuksessa.
FIDE:n järjestelmä.
Maailman shakkiliitto FIDE laskee pelaajille vahvuuslukuja kuukauden välein heidän pelaamiensa pelien perusteella. FIDE:n nykyisin käyttämä järjestelmä poikkeaa edellistä ainakin seuraavin osin:
Suomen Elo.
Suomen kansallisia shakin vahvuuslukuja eli seloja laskettaessa merkittävin ero edelliseen on se, ettei vahvemman pelaajan odotustulos koskaan nouse 0,92 suuremmaksi. Kertoimet muuttuvat viiden askelmin välillä 20 ja 45. Suomen vahvuuslukulistoja päivitetään Suomen Shakkiliiton ylläpitämään Selolista-palveluun.
Thermopýles

Thermopýles (), antiikin Thermopylai (, ”Kuumat portit”; ), on sola, joka johtaa Thessaliasta Keski-Kreikkaan. Se kulkee Kallídromo-vuoren ja Egeanmereen kuuluvan Maliakóslahden välistä. Sola tunnetaan ennen kaikkea Thermopylain taistelun tapahtumapaikkana. Paikan maantiede on kuitenkin muuttunut monin tavoin tämän jälkeen.
Maantiede.
Thermopýles sijaitsee Lamían kunnan alueella Fthiotiin alueyksikössä noin 136 kilometriä luoteeseen Ateenasta. Kallídromo-vuori sijaitsee solan lounaispuolella. Pohjoispuolella virtaa Spercheiós-joki. Nykyisin solassa on Thermopýles-niminen kylä. Sola on saanut nimensä sen lähellä olevista kuumista lähteistä. 
Thermopýles on ennemmin rantakaistale vuoren ja meren välissä kuin varsinainen sola. Sen pituus on noin kuusi kilometriä ja leveys nykyisin noin kaksi kilometriä. Antiikin aikana sola oli kapeampi, kapeimmillaan oletettavasti alle 100 metriä. Se on kuitenkin vuosisatojen kuluessa leventynyt huomattavasti Spercheiós-joen virtauksen aiheuttaman rannikon liettymisen seurauksena.
Herodotoksen mukaan solassa oli antiikin aikana yhteensä kolme kapeampaa kohtaa. Näistä kapein oli ilmeisesti keskimmäinen. Se on linnoitettu useissa vaiheissa. Eräs vaihe oli niin kutsuttu fokislaisten muuri 500-luvulla eaa. Läntinen kapeikko sijaitsi lähellä Asopós-jokea ja antiikin Anthelen kaupunkia. Itäinen kapeikko sijaitsi lähellä antiikin Alpenoin kylää, joka tuhoutui maanjäristyksessä vuonna 426 eaa.
Historia.
Antiikin aikana Thermopylain lähteet oli pyhitetty Herakleelle, johon ne kreikkalaisessa mytologiassa kytkettiin. Solassa oli muun muassa Herakleen alttari. Thermopylailla oli oma amfiktyoniliitto, johon kuuluivat muun muassa thessalialaiset, dolopialaiset, boiotialaiset, malislaiset, magnesialaiset, lokrislaiset ja fokislaiset. Sen keskus oli Anthelen kaupunki.
Koska sola oli keskeinen kulkureitti, sen alueella käytiin historian kuluessa myös lukuisia taisteluita. Niistä kuuluisin on vuonna 480 eaa. käyty Thermopylain taistelu, jossa Spartan kuninkaan Leonidaan johtamat kreikkalaiset taistelivat ylivoimaista persialaisarmeijaa vastaan. Kreikkalaiset ryhmittyivät solaan persialaisten armeijaa vastaan, koska tiesivät näiden joutuvan kulkemaan solan kautta. Toiseksi kapea sola esti persialaisia hyödyntämästä suurta armeijaansa täysipainoisesti, ja sitä oli mahdollista suojata pienemmälläkin armeijalla. Tarkoitus oli estää persialaisten pääsy etelämmäksi, kuten Ateenaan.
Myöhemmin 300-luvulla eaa. Thermopylaissa käytiin taisteluja kreikkalaisten ja Makedonian valtakunnan armeijan välillä. Vuonna 279 eaa. kreikkalaiset sotivat siellä gallialaisia vastaan ja vuonna 191 eaa. roomalaisia vastaan.
Alueella on suoritettu arkeologisia kaivauksia muun muassa vuonna 1939. Niissä on löytynyt linnoitteita useilta eri aikakausilta sekä muun muassa roomalaisen ja bysanttilaisen ajan hautoja. Thermopýlesin kylän lähellä Kolonóksen kukkulalla on nykyisin Leonidaan ja 300 spartalaisen muistomerkki. Se pystytettiin 1950-luvulla Thermopylain taistelun loppuvaiheen taistelupaikalle. Paikka on tunnistettu sieltä löytyneistä lukuisista rauta- ja pronssikeihäistä, joista monet ovat itäistä tyyppiä.
Artakserkses III

Artakserkses III oli Persian kuningas 358–338 eaa. Hän oli Artakserkses II:n poika. Vuonna 343 eaa. Artakserkses valloitti takaisin Egyptin ja karkotti faarao Nakhthorhebin.
Artakserkseen murhasi hänen avustajansa Bagoas, joka nosti Artakserkseen nuorimman pojan Arsesin valtaistuimelle.
Biškek

Biškek on Kirgisian pääkaupunki ja maan suurin kaupunki. Vuonna 2016 kaupungin asukasluku oli 944 300. Biškekin kaupunkialueeseen kuuluu myös kaupunkityyppinen taajama Tšon-Aryk (), jossa asuu 10 000 asukasta ja joitain maaseutuasukkaita. Tästä syystä tasavallan alueisiin rinnasteisen Biškekin pääkaupunkialueen väkiluvuksi arvioitiin 958 500. 
Biškek on perustettu vuonna 1878. Vuosina 1926–1991 kaupunki tunnettiin nimellä Frunze, bolševikkijohtaja Mihail Frunzen mukaan. Kaupunki uudelleennimettiin maan itsenäistymisen myötä 1991.
Biškek sijaitsee 800 metrin korkeudessa Alatau-vuoriston reunamailla. Alatau yhtyy Tienšan-vuoristoon, jonka lumiset huiput näkyvät kaupunkiin.
Pistoraide yhdistää Biškekin Turkestanin–Siperian-rataan. Junamatka Moskovaan kestää kolme päivää.
Kaupunki oli aikanaan Silkkitien varrella tärkeä karavaanien taukopaikka.
Vuonna 2002 Yhdysvallat hankki luvan käyttää läheistä Manasin lentoasemaa (25 km Biškekistä luoteeseen) tukikohtanaan lennoilla Afganistaniin ja Irakiin. Seuraavana vuonna Venäjä vahvisti omia joukkojaan läheisessä Kantin lentotukikohdassa noin 20 km Biškekistä.
Ilmasto.
Biškekissä on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan kuumakesäinen mannerilmasto. Kesäisin on kuumaa ja kuivaa, talvisin on sateista ja kylmää. Vuoden keskilämpötila on noin 10 °C ja keskimääräinen sademäärä 430 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 24 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin –4 °C. Sateisin kuukausi on huhtikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 70 millimetriä. Elokuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 11 millimetriä.
Junianus Justinus

Junianus Justinus () tai Justinus Frontinus oli roomalainen historioitsija 200-luvulla. 
Hänet tunnetaan teoksestaan "Historiarum Philippicarum libri XLIV", jonka alkusanoissa hän kertoo koonneensa tärkeimmät ja kiinnostavimmat tekstit Pompeius Troguksen teoksesta "Historia Philippicae et totius mundi origines et terrae situs". Troguksen teos ei ole säilynyt nykypäivään asti, mutta se käsitteli Makedonian historiaa ja nousua suurvallaksi.
О

О on kyrillinen kirjain. Se sisältyy muun muassa bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.
Latinalaisissa aakkosissa on vastaava, samannäköinen merkki O. Unicodessa nämä ovat kuitenkin eri merkit.
Ääntäminen.
О-kirjainta käytetään tavallisesti merkitsemässä [o]- tai [ɔ]-vokaalia. Sen äännearvo on yleisimmin bulgariassa [ɔ], makedoniassa [o], marissa [o], serbiassa [o], ukrainassa [o], valkovenäjässä [o] ja venäjässä painollisessa tavussa [o] ja painottomassa [ʌ] tai [ə].
Ӧ

Ӧ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy altain, hakassin, komin, kurdin (kyrillisen), marin ja udmurtin aakkosiin.
Ääntäminen.
Ӧ on marissa vokaalin /ø/ merkki.
П

П on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.
Ääntäminen.
П ääntyy tavallisesti joko soinnittomana bilabiaalisena klusiilina /p/ tai soinnittomana liudentuneena bilabiaalisena klusiilina /pʲ/. Kirjaimen äännearvo on bulgariassa /p/ tai /pʲ/, makedoniassa /p/, marissa /p/, serbiassa /p/, ukrainassa /p/, valkovenäjässä /p/ ja venäjässä /p/ tai /pʲ/.
Iskelmä (täsmennyssivu)

Iskelmä voi tarkoittaa seuraavia:
Р

Р on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.
Р on kehittynyt kreikkalaisen kirjaimiston rhoo-kirjaimesta (Ρ). Latinalaisen kirjaimiston P on saman näköinen, mutta äännearvoltaan aivan eri kirjain.
Ääntäminen.
Р ääntyy tavallisesti joko soinnillisena alveolaarisena tremulanttina /r/ tai soinnillisena liudentuneena alveolaarisena tremulanttina /rʲ/. Sen äännearvo on bulgariassa /r/ tai /rʲ/, makedoniassa /r/, marissa /r/, serbiassa /r/, ukrainassa /r/, valkovenäjässä /r/ ja venäjässä /r/ tai /rʲ/.
С

С on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.
С ei ole samaa kantaa kuin latinan C. Se on muotoutunut kreikan kirjaimesta sigma (Σ, σ; ς).
Ääntäminen.
С ääntyy tavallisesti joko soinnittomana alveolaarisena frikatiivina /s/, soinnittomana liudentuneena alveolaarisena frikatiivina /sʲ/ tai soinnittomana alveopalataalisena frikatiivina /ɕ/. Sen äännearvo on bulgariassa /s/ tai /sʲ/, makedoniassa /s/, marissa /s/, serbiassa /s/, ukrainassa /s/ tai /sʲ/, valkovenäjässä /s/ tai /ɕ/ ja venäjässä /s/ tai /sʲ/.
Т

Т on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.
Latinalaisissa aakkosissa on vastaava, samannäköinen merkki T. Unicodessa nämä ovat kuitenkin eri merkit.
Ääntäminen.
Т ääntyy tavallisesti joko soinnittomana dentaalisena klusiilina /t/, soinnittomana liudentuneena dentaalisena klusiilina /tʲ/. Sen äännearvo on bulgariassa /t/ tai /tʲ/, makedoniassa /t/, marissa /t/ (vuorimarissa myös /tʲ/), serbiassa /t/, ukrainassa /t/ tai /tʲ/, valkovenäjässä /t/ tai /tʲ/ ja venäjässä /t/ tai /tʲ/.
У

У on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.
Ääntäminen.
У ääntyy tavallisesti vokaalina /u/. Sen äännearvo on bulgariassa /u/, makedoniassa /u/, marissa /u/, serbiassa /u/, ukrainassa /u/, valkovenäjässä /u/ ja venäjässä /u/.
Ф

Ф on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin. Jakuutin kielessä se tosin esiintyy vain venäjän kielestä lainatuissa sanoissa.
Ääntäminen.
Ф ääntyy tavallisesti soinnittomana labiodentaalisena frikatiivina /f/ tai liudentuneena soinnittomana labiodentaalisena frikatiivina /fʲ/. Sen äännearvo on bulgariassa /f/ tai /fʲ/, makedoniassa /f/, marissa /f/, serbiassa /f/, ukrainassa /f/, valkovenäjässä /f/ ja venäjässä /f/ tai /fʲ/.
Х

Х on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.
Ääntäminen.
Х ääntyy tavallisesti joko soinnittomana velaarisena frikatiivina /x/, liudentuneena soinnittomana velaarisena frikatiivina /xʲ/, soinnittomana palataalisena frikatiivina /ç/ tai soinnittomana glottaalisena frikatiivina /h/. Sen äännearvo on bulgariassa /x/ tai /xʲ/, makedoniassa /x/, marissa /x/, serbiassa /h/, ukrainassa /x/, valkovenäjässä /x/ ja venäjässä /x/ tai /ç/.
Ћ

Ћ ("tše") on kyrillinen kirjain. Se on kirjainjärjestyksestä riippuen serbian kielen aakkosten 5. tai 23. merkki. Serbian kielessä se on äänteen /tʲ/ () merkki. Ћ on perinteinen serbialainen kirjain ja ainoa historiallinen kirjain Vuk Stefanović Karadžićin reformissa.
Ћ kuuluu yleisimpiin serbialaisiin, bosnialaisiin ja kroatialaisiin sukunimiin, joten sen translitteraatio latinalaisiin aakkosiin on hyvin tärkeää. On kuitenkin monia tapoja translitteroida se. Ћ translitteroidaan usein "ć" kuten serbokroatialaisissa latinalaisaakkosissa tai ilman tarketta "c"; harvinaisempia translitteraatioita ovat tj, ty, cj, cy, ch ja tch.
Koska ћ on yksi ainoastaan serbian kielessä esiintyvistä kirjaimista ja kirjain, jolla kielen sana "kyrillinen" (ћирилица/ćirilica) alkaa, kirjainta käytetään usein kyrillisten kirjainten kanssa työskentelevien yhtiöiden logojen pohjana; esimerkkejä sivuilla ja . 
Kirjainta "ћ" käytetään myös translitteroimaan esperanton kirjainta "h".
Koodisijainnit.
Kirjaimen HTML-koodit ovat: &amp;#1035; tai &amp;#x40b; isolle ja &amp;#1115; tai &amp;#x45b; pienelle kirjaimelle.
Ӱ

Ӱ on kyrillinen kirjain. Se on muodostettu kirjaimesta у lisäämällä siihen treema. Kirjain sisältyy altain, hakassin, hantin ja marin aakkosiin.
Ääntäminen.
Ӱ ääntyy altaissa, hakassissa, hantissa ja marissa pyöreänä suppeana etuvokaalina //.
Ў

Ў on kyrillinen kirjain. Se sisältyy valkovenäjän aakkosiin.
Ääntäminen.
Ў ääntyy valkovenäjässä labiovelaarisena puolivokaalina /w/.
Suuri koalitio

Suuri koalitio on hallitusratkaisu sellaisessa monipuoluejärjestelmässä, jossa on kaksi kilpailevaa suurta puoluetta. Suuressa koalitiossa nämä suuret puolueet muodostavat hallituksen keskenään. Tähän on tyypillisesti syynä se, etteivät ne saa edes apupuolueineen riittävää tukea (enemmistöä) hallitukselleen yksinään.
Saksa.
Saksassa suuri koalitiohallitus () muodostettiin ensimmäisen kerran 1966 kristillisdemokraattien ja sosiaalidemokraattien välillä. Se oli ensimmäinen Saksan liittotasavallan hallitus, johon sosiaalidemokraatit ottivat osaa. Tämän hallituksen aikaa leimasivat opiskelijalevottomuudet ja perustuslain 17. lisäyksen, hätätilalakien ajaminen läpi. Liittokanslerina tässä ensimmäisessä CDU.n ja SPD:n suuressa koalitiossa vuosina 1966–1969 oli kristillisdemokraatti Kurt Georg Kiesinger.
Koalitiohallitus hajosi syksyllä 1969. Sosiaalidemokraatit voittivat vaaleissa ja Willy Brandt muodosti hallituksen, tällä kertaa FDP:n kanssa.
Toisen kerran suuri koalitio kristillisdemokraattien ja sosiaalidemokraattien välillä muodostettiin marraskuussa 2005 Angela Merkelin johdolla, ja kolmannen kerran joulukuussa 2013 ja neljännen kerran taas liittokansleri Angela Merkelin johdolla, kun syyskuun 2017 liittopäivävaalien ja erittäin vaikeiden hallitusneuvottelujen jälkeen saatiin lopulta maaliskuussa 2018 muodostettua taas kristillisdemokraattien ja sosiaalidemokraattien yhteishallitus.
Itävalta.
Itävallassa suuri koalitio on muodostettu kansanpuolueen ja sosiaalidemokraattisen puolueen välillä 1945–1966, 1986–2000 ja 2006–2017. Toisen maailmansodan jälkeen ÖVP:n ja SPÖ:n lisäksi merkittävä kannatus oli ainoastaan kommunisteilla ja suuremmat puolueet saivat molemmat säännöllisesti noin 45 % äänistä vaaleissa. Koalitio päättyi toistaiseksi syksyyn 2017, jolloin ÖVP palasi yhteistyöhön kansallismielisen FPÖ:n kanssa, tällä kertaa ilman ulkopoliittisia vastalauseita EU:n sisällä.
Euroopan unionin parlamentti.
Euroopan unionin parlamentissa on usein toiminut suuri koalitio, johon on kuulunut Euroopan kansanpuolueen ryhmä (EPP), Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmä (S&amp;D) ja Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä (ALDE).
Euroopan parlamentissa maltillisen oikeiston EPP:n ja sosiaalidemokraattien S&amp;D:n sekä liberaalien ALDE:n suuri koalitio on käytännössä aina ollut Euroopan parlamentin enemmistössä. Vuoden 2019 Europarlamenttivaalit päättivät Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien pitkäaikaisen enemmistön, jota he olivat pitäneet aina ensimmäisten Europarlamenttivaalien jälkeen vuodesta 1979.
Räkä

Räkä on ylähengitysteiden limakalvoilla muodostunutta limaa. Limaa erittävät pääasiassa goblet- eli pikarisolut. Rään tehtävä terveessä nenässä on kerätä ja kuljettaa pois nenäkäytävistä pölyhiukkasia, likaa ja mikrobeja, jotta nämä eivät kolonisoituisi ja aiheuttaisi sairauksia. Tämän vuoksi räkä voi sisältää muun muassa bakteereja ja viruksia. Ylähengitysteiden infektioita aiheuttavat yleisemmin korona- ja rhinovirukset, joskin yleensä infektio on niin sanottu sekainfektio, johon osallistuvat myös normaaliflooraan kuulumattomia bakteerikantoja. Nuhakuumeeseen johtava infektio tapahtuu ylähengitysteiden limakalvojen epiteelisoluissa. Rään saa pois nenästä niistämällä nenäliinaan, nenähuuhtelukannulla tai kaivamalla sormella tai vanupuikolla (sormimenetelmää pidetään epäsovinnaisena muun muassa sairauksien leviämisen takia). Räkä on yleensä "väritöntä", mutta se voi olla myös keltaista, vihreää tai lähes ruskeaa. Yleensä, jos räkä on vihreää tai ruskeaa sekä paksua, se tarkoittaa sitä, että infektio jyllää ja elimistö taistelee sitä vastaan.
Erilaisten sairauksien kuten vilustumisen yhteydessä nenän limakalvot voivat muuttua turvonneiksi ja nestetäytteisiksi, jolloin rään määrä lisääntyy huomattavasti. Nenä punoittaa ja on arka.
Rään kellertävä väri johtuu veren valkosoluista, jotka sekoittuvat pieneen määrään punasoluja. Valkosolut puolustavat kehoa aktiivisesti infektioilta.
Cernunnos

Cernunnos tai Kernunnos ("sarvipäinen jumala") oli kelttien hedelmällisyyden, eläinten, vaurauden ja alamaailman jumala. Kuvataiteessa Cernunnos kuvataan yleensä sarvipäisenä ihmishahmona, joka istuu jalat ristissä villieläinten ympäröimänä. Tämä merkinnee sitä, että hän on läheisesti tekemisissä eläinten kanssa ja pystyy nopeasti ottamaan eläimen hahmon. Kelttiläisessä maailmassa sarvet olivat viriiliyden ja hedelmällisyyden symboleja. Cernunnoksen kuvissa esiintyy monesti käärmeitä, ja käärme taas liitetään tavallisesti nuorentumiseen.
Cernunnoksella on voinut olla eri nimiä eri puolilla kelttien asuttamaa maailmaa, mutta hänen tunnusmerkkinsä ovat yleensä samat. Cernunnoksella on hirvensarvet ja pyhä kaulakoriste. Hänen seuralaisenaan on usein uroshirvi ja käärme, jolla on pässin sarvet. Cernunnosta palvottiin ympäri Eurooppaa, erityisesti Gallian ja Britannian alueilla, ja jumala oli suosittu jo esiroomalaisella kaudella. Vanhin tunnettu Cernunnosta esittävä kuva on 300-luvulta eaa. peräisin oleva kivipiirros Pohjois-Italian Val Camonicassa. Cernunos on myös kuvattu ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. peräisin olevaan Gundestrupin kattilaan. On mahdollista, että keltit omaksuivat Cernunnoksen joltain varhaisemmalta kulttuurilta.
Cernunnoksen palvonta oli erityisen voimakasta Britanniassa ja myös Irlannissa. Sen vuoksi Kristillinen kirkko pyrki juurimaan pakanuuden käyttämällä Cernunnosta antikristuksen symbolina. Cernunnos esiintyi tässä roolissa kristillisessä kuvastossa ja keskiaikaisissa käsikirjoituksissa. Cernunnos on myös saattanut vaikuttaa kreikkalaisen Pan-jumalan ohella kuviin Saatanasta sarvekkaana ja pukinsorkkaisena hahmona.
Filadelfeia (Lyydia)

Filadelfeia (usein Filadelfia; , ) oli antiikin aikainen kaupunki Lyydiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se oli yksi tunnetuimmista antiikin lukuisista Filadelfeia-nimisistä kaupungeista, ja sijaitsi nykyisen Manisan maakunnan Alaşehirin kaupungin paikalla.
Maantiede.
Filadelfeia sijaitsi Lyydian itäosassa Tmolos-vuoren luoteispuolella lähellä Kogamos-jokea, ja se levittäytyi jokilaakson tasangolle joen eteläpuolelle. Kaupungin kautta kulki tie Sardesista Laodikeiaan. Sen etäisyys Sardesista oli noin 45 kilometriä.
Historia.
Filadelfeian kaupungin, suomeksi ”Veljesrakkaus”, perusti Pergamonin kuningas Attalos II hellenistisellä kaudella noin vuonna 159–138 eaa. Se sai nimensä Attaloksen lisänimestä Filadelfos, ”Veljeä rakastava”, joka oli peräisin tämän hyvistä suhteista veljeensä Eumenes II:een. Raamatunkäännösten vaikutuksesta kaupungin nimi esiintyy suomessa usein muodossa "Filadelfia". Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Filadelfeus" (), latinaksi "Philadelpheus".
Kaupungin perustamisen tarkoituksena oli oletettavasti paitsi tärkeän kulkureitin hallitseminen myös seudun alkuperäisväestön hellenisoiminen. Strabon sanoo Filadelfeian kärsineen usein maanjäristyksistä, ja kaupunki oli hänen aikanaan lähes autiona. Se kärsi pahoja tuhoja maanjäristyksessä jälleen ensimmäisellä vuosisadalla keisari Tiberiuksen aikana. Kaupungin mainitsevat maantieteilijöistä myös Klaudios Ptolemaios ja myöhemmin Hierokles.
Filadelfeiassa oli varhaiskristillinen seurakunta jo ensimmäisellä vuosisadalla. Se esiintyy yhtenä Aasian seitsemästä seurakunnasta "Johanneksen ilmestyksessä". David Pawson luennoi, että tuo seurakunta oli kaikista seitsemästä "Ilmestyskirjan" seurakunnasta pienin kooltaan, mutta rohkein julistamaan Jeesusta. Se oli myös uskollisin Jeesuksen opetuksille (”sinä olet ottanut vaarin minun sanastani etkä ole minun nimeäni kieltänyt”), ja säilyi niistä pisimpään. Alueen maanjäristysherkkyys avaa Pawsonin mukaan käsitystä Jeesuksen puheille, ettei enää tarvitse lähteä ulos (”eikä hän koskaan enää lähde sieltä ulos”).
Filadelfeia säilyi olemassa bysanttilaiselle keskiajalle. Tuolloin kaupunki vastusti turkkilaisia useaan otteeseen. Bayezid I valtasi sen lopulta vuonna 1390. Nykyinen Alaşehir (myös Allahsher) sijaitsee samalla paikalla.
Rakennukset ja löydökset.
Kaupunki on ollut ympäröity muurein, joista on säilynyt joitakin osia. Kaupungin akropoliin lähellä on jäljellä joitakin jäänteitä teatterista ja mahdollisesti myös stadionista ja gymnasionista. Löydöksiin lukeutuvat myös 100-luvulle ajoitetun temppelin rauniot.
Myöhäisantiikin ajalta ja keskiajalta kaupungista on löydetty ainakin 24 kirkon jäänteet. Niistä huomattavimmat ovat Pyhän Johanneksen basilikakirkon rauniot. Kirkko rakennettiin 500-luvulla. Nykyisin raunioita on kunnostettu.
Sardes

Sardes (, ) oli muinaisen Lyydian valtakunnan pääkaupunki, joka sijaitsee Manisan maakunnassa nykyisessä Turkissa. Suunnilleen vuosina 560 eaa. – 546 eaa. kaupunkia hallitsi rikkaudestaan kuuluisa Kroisos, joka oli Lyydian viimeinen kuningas. Kaupunki on ollut esimerkiksi persialaisten, kreikkalaisten ja roomalaisten hallinnassa. Vuoden 17 maanjäristys tuhosi kaupungin, mutta se uudelleenrakennettiin ja siitä tuli yksi Anatolian tärkeistä kaupungeista bysanttilaiselle aikakaudelle asti. Nykyisin kaupunki on raunioina ja siellä on tuhat lyydialaista hautaa.
Sardeessa oli varhaiskristillinen seurakunta jo ensimmäisellä vuosisadalla, ja se esiintyy yhtenä Aasian seitsemästä seurakunnasta "Johanneksen ilmestyksessä".
Nykyinen Sart-niminen kaupunki sijaitsee osittain alueella, joka on suojeltu. Linnoituksen alapuolella virtaa joki Sart Çayı, antiikin Paktolos.
Wikimedia Commons

Wikimedia Commons on Wikimedia Foundationin omistama erityinen säilytyspaikka avoimille ja vapaille kuville, äänille sekä muille multimediatiedostoille. Wikimedia Commonsissa olevia tiedostoja voi käyttää muissa Wikimedian palvelimilla toimivissa projekteissa, kuten Wikipediassa, Wikikirjastossa tai Wikisanakirjassa.
Kaikkien Wikimedia Commonsin tiedostojen tulee olla lisensoitu avoimella lisenssillä, esimerkiksi Creative Commonsilla. Tiedostot voivat olla myös public domainissa. Wikimedia Commonsin kieli on englanti, mutta käyttöliittymän kielen voi vaihtaa haluamakseen.
Tiedostomäärän kasvu.
Wikimedia Commons -projekti käynnistettiin 7. syyskuuta 2004 ja saman vuoden marraskuussa se saavutti 10 000 tiedoston rajan.
Vuoden kuvat.
Wikimedia Commons järjestää vuosittain vuoden kuva -äänestyksen, jossa valitaan käyttäjien parhaana pitämä kuva.
Oleg Popov

Oleg Konstantinovitš Popov (; 31. heinäkuuta 1930 Moskova, Neuvostoliitto – 2. marraskuuta 2016 Rostov-na-Donu) oli venäläinen sirkustaiteilija ja klovni. Hänet tunnettiin "Aurinkoisena klovnina". Hänellä oli patentoitu kasvomaalaustapa, ja hän piti omia esityksiään ilman muuta sirkusohjelmistoa täysille katsomoille.
Uransa alussa Popov harjoitteli muita sirkustaitoja kuten nuorallakävelyä, jongleerausta ja akrobatiaa. Hän käytti näitä taitoja pellenumeroissaan.
Popov kuoli 86-vuotiaana kiertueella Etelä-Venäjän Rostov-na-Donussa 2. marraskuuta 2016.
Luigi Denza

Luigi Denza (24. helmikuuta 1846 – 26. tammikuuta 1922) oli italialainen säveltäjä. Denza syntyi Castellemmare di Stabiassa, Italiassa.
Denza opiskeli musiikkia Napolin konservatoriossa. Vuonna 1884 hän muutti Lontooseen jatkaakseen uraansa säveltäjänä. Denza nimettiin professoriksi Royal Academy of Musiciin 1898 ja opetti siellä työskennellessään musiikin parissa.
Denza sävelsi muun muassa oopperan nimeltään "Wallenstein" sekä satoja lauluja, joista tunnetuin on "Funiculì, Funiculà". Denza kuoli vuonna 1922 Lontoossa.
Thomas Tew

Thomas Tew (1649–1695) oli alun perin kaappari, mutta hän kääntyi miehistöineen merirosvoksi. Tew ryösti laivoja Punaisellamerellä 1690-luvulla. Esimerkkinä ryöstelyn tuloksellisuudesta voisi mainita, että vuonna 1693 erään laivan ryöstön jälkeen kunkin miehistön jäsenen osuuden arvoksi tuli yli 3 000 puntaa (Englannin laivaston sotilaan kuukausipalkan ollessa tuolloin yksi punta). Tew sai surmansa yrittäessään vallata intialaisalus "Futteh Mahmood"ia vuonna 1695, kun laivasta ammuttu tykinlaukaus osui häntä vatsaan.
Hollannin Itä-Intian kauppakomppania

Hollannin Itä-Intian kauppakomppania (nykyhollanniksi: "Vereenigde Oost-Indische Compagnie", VOC) oli vuonna 1602 perustettu maailman toinen monikansallinen yritys (Englannin Itä-Intian kauppakomppania perustettiin vain kaksi vuotta aikaisemmin), ja ensimmäinen, joka perusti oman pörssinsä, Amsterdamin pörssin. 
Sitä on pidetty myös maailman ensimmäisenä megakorporaationa, sillä sillä oli lähes valtiolliset oikeudet, kuten oikeus julistaa sota, solmia sopimuksia, vangita ja teloittaa epäiltyjä, painaa rahaa ja perustaa siirtomaita.
Kauppakomppanian ylimpänä hallintoelimenä toimi Amsterdamin kamari. Se käsitti yleensä 17 jäsentä, joilla oli yhteinen valtuusto. Maakunnat Hollanti ja Zeeland olivat sen tärkeimmät edustajat.
Kauppakomppania otti satamakaupunki Batavian (nykyinen Jakarta, Indonesian pääkaupunki) pääkaupungikseen. Bataviassa oli kauppakomppanian kuvernöörin asemapaikka. Hän oli vannonut lojaaliutta Amsterdamin kamarille ja Hollannin tasavallalle ja oli siksi velvoitettu kuuntelemaan valtuustoa. Bataviasta käsin kauppakomppania kontrolloi Itä-Intian kauppaa ja etenkin maustekauppaa, jossa sillä oli monopoliasema suuren osaa 1600-luvusta. Kahden vuosisadan aikana Kauppakomppania valloitti myös ympäröiviä alueita laajentaakseen vaikutusvaltaansa.
Kauppakomppania ajautui konkurssiin 1700-luvun lopussa, jolloin sen hallitsemat alueet muodostivat Alankomaiden Itä-Intian alueen.
Domenico Zipoli

 
Domenico Zipoli (17. lokakuuta 1688 Prato, Italia – 2. tammikuuta 1726 Córdoba, Argentiina) oli italialainen säveltäjä. Hän opiskeli muun muassa Alessandro Scarlattin johdolla. Riitannuttuaan Scarlattin kanssa hän lähti Bolognaan, jonka jälkeen hän opiskeli vielä Roomassa Bernardo Pasquinin oppilaana 1709–1716. Vuonna 1716 hän ryhtyi jesuiitaksi ja muutti Sevillaan. Vuonna 1717 hän muutti jesuiittatyöhön Paraguayyn. Zipoli kuoli hieman ennen pappisvihkimystään Córdobassa, Argentiinassa vuonna 1726.
Zipoli tunnetaan parhaiten cembalolle säveltämästään musiikista. Lisäksi hän sävelsi muun muassa oratorioita ja motetteja, mutta hyvin harva niistä on säilynyt. Zipolin pääteos on "Sonate d' Intavolatura per Organo e Cimbolo" vuodelta 1715. Sen ensimmäinen osa on messumusiikkia uruille ja toinen osa sisältää cembalolle kirjoitetut neljä sarjaa ja kaksi partitaa. Hänen mahdollisesti Etelä-Amerikassa säveltämistään teoksista ei tiedetä mitään.
Airbus

Airbus S.A.S. (aikaisemmin Airbus Industrie) on eurooppalainen yhtiö, joka valmistaa matkustaja- ja sotilaslentokoneita. Sen emoyhtiö on ilmailu-, avaruus- ja puolustusvälineyhtiö Airbus Group.
Historia.
Syyskuussa 1967 Ranska, Saksa ja Englanti solmivat yhteistyöpöytäkirjan (Memorandum of Understanding, MoU) 300-paikkaisen lentokoneen kehittämisen aloittamisesta. Koneen nimeksi tuli aikanaan Airbus A300. Tämä oli Concorden jälkeen toinen yritys monikansallisen eurooppalaisen siviilikoneen rakentamisessa.
Airbus perustettiin vuonna 1970 Ranskan lain määrittelemänä Groupement d'Intérêt Economique- eli GIE-yhteenliittymänä. Perustajat olivat ranskalainen Aérospatiale ja saksalainen Deutsche Aerospace. Englantilainen Hawker Siddeley ja hollantilainen Fokker osallistuivat siihen pian. Espanjalaisesta CASAsta (Construcciones Aeronauticas SA) tuli yhteenliittymän täysivaltainen osapuoli vuonna 1971.
Yhtymän päämaja oli aluksi Pariisissa, mutta se muutti vuonna 1974 Toulouseen, Etelä-Ranskaan. British Aerospacesta tuli yhtiön täysjäsen vasta 1979, kun se oli ottanut haltuunsa Hawker Siddeley -yhtiön.
Vuonna 2001 Airbus muuttui osakeyhtiöksi, Airbus S.A.S. (Société par Actions Simplifiée). Sen omistajat ovat EADS (80 %) ja BAE Systems (20 %). EADS (European Aeronautic Defence and Space Company) syntyi vuonna 2000 ranskalaisen Aérospatiale-Matra SA:n, saksalaisen DaimlerChrysler Aerospacen eli DASA:n ja espanjalaisen CASAn yhdistyessä. BAE Systems syntyi puolestaan vuonna 1999 brittiläisten British Aerospacen (BAe) ja Marconi Electronic Systemsin yhdistyessä.
Suomalainen Patria Aviation on suunnitellut ja valmistaa Airbus A380:n spoilerit.
Airbus-yhtiöllä on Suomessa kaksi toimivaa yhtiötä: Airbus Defence and Space Oy ja Airbus DS Oy. Airbus on aiemmalla liikenimellään (Cassidian/EADS) toteuttanut mm. Suomen viranomaisverkon (Virve-verkko) sekä päätelaitteet Virve-verkon käyttäjille.
Kokoonpanolinjat.
Airbusilla on useita kokoopanolinjoja eri malleilleen. Näitä ovat:
Airbus avasi ensimmäisen Euroopan ulkopuolisen kokoonpanolinjan Tianjinissa Kiinassa vuonna 2008. Vuonna 2023 Airbus ilmoitti avaavansa Kiinaan toisen A320-perheen kokoonpanolinjan. 
Airbusin lentokonemallisto.
Airbus tarjoaa kaikista tuotannossa olevista matkustajakonemalleistaan myös liikelentokoneversioita, Airbus Corporate Jets (ACJ), esim. ACJ318.
GIMPS

GIMPS ("Great Internet Mersenne Prime Search") on matematiikan projekti, jonka tavoitteena on etsiä uusia Mersennen alkulukuja käyttäen hyväksi lukuisten kotitietokoneiden laskentatehoa. Projektin perusti George Woltman vuonna 1996, joka myös kirjoitti alkulukuja etsivän ohjelman. Scott Kurowski loi projektia tukevan PrimeNet-palvelimen esitelläkseen Entropia Incorporatedin hajautettuja ohjelmistoja.
Tällä hetkellä suurin tunnettu Mersennen alkuluku on 282 589 933 − 1. Se löydettiin 7. joulukuuta 2018, ja kymmenjärjestelmällä esitettynä siinä on 24 862 048 numeroa. Se on 51. tunnettu Mersennen alkuluku.
Lokakuussa 2020 GIMPSin laskentateho oli noin 1,46 petaflopsia, eli projektin osallistujien tietokoneet pystyvät suorittamaan yli 1015 laskutoimitusta sekunnissa.
Löydetyt alkuluvut.
Projektin osallistujat ovat löytäneet tähän mennessä 17 Mersennen alkulukua, joista 15 oli löytöhetkellä maailman suurimpia tunnettuja alkulukuja.
Täydellinen luku

Täydellinen luku on luonnollinen luku, joka on itseään pienempien tekijöidensä summa. Viisi ensimmäistä täydellistä lukua ovat 6, 28, 496, 8 128 ja 33 550 336. Esimerkiksi 1 + 2 + 3 = 6 ja 1 + 2 + 4 + 7 + 14 = 28. Positiiviset kokonaisluvut, jotka eivät ole täydellisiä, ovat joko runsaita tai vajaita.
Laskenta.
Muinaiset kreikkalaiset tunsivat vain neljä pienintä täydellistä lukua. Eukleides kirjoitti noin 300 eaa. kirjassaan Elementa, että ne saadaan kaavalla
 formula_1.
Eukleideen tuntemat täydelliset luvut ovat:
Eukleides osoitti, että formula_1 on täydellinen luku aina, kun formula_7 on Mersennen alkuluku. Vasta vuonna 1747 Leonhard Euler todisti, että kaavalla voidaan tuottaa kaikki parilliset täydelliset luvut. Ei kuitenkaan tiedetä, onko olemassa parittomia täydellisiä lukuja. Tiedetään kuitenkin, että parittoman täydellisen luvun täytyy olla suurempi kuin formula_8 ja sillä täytyy olla vähintään 8 alkulukutekijää, mikäli se on olemassa. Jos luku ei ole kolmella jaollinen, alkulukutekijöitä on vähintään 11. Mersennen alkulukuja ja siten myös täydellisiä lukuja etsitään GIMPS-projektin avulla.
Ominaisuuksia.
Täydellisillä luvuilla on useita mielenkiintoisia ominaisuuksia.
Tekijöiden käänteislukujen summa.
Täydellisen luvun kaikkien tekijöiden käänteislukujen summa on kaksi,
formula_9.
Esimerkiksi, kun luku on 6, on sillä tekijät formula_10 ja niiden käänteislukujen summa on 
formula_11.
Jokainen (parillinen) täydellinen luku on myös kolmioluku.
Pietro Locatelli

Pietro Antonio Locatelli (3. syyskuuta 1695 – 30. maaliskuuta 1764) oli italialainen säveltäjä ja viulisti.
Locatelli syntyi Bergamossa, Italiassa ja opiskeli Roomassa. Vuonna 1729 hän muutti Amsterdamiin. 
Suurin osa Locatellin musiikista on sävelletty viululle. Tunnetuimpia teoksia on muun muassa "Arte del violino", eräs kahdentoista viulukonserton kokoelma. Locatellin varhaisimmissa sävellyksissä oli vaikutteita Arcangelo Corellin musiikista ja myöhäisemmät muistuttivat enemmän Antonio Vivaldin tyyliä.
Kaappari

Kaappari tarkoitti yksityisesti varustettua laivaa tai sen kapteenia, jonka jokin valtio valtuutti valtaamaan vihollisvaltion aluksia. Kaappareita esiintyi varsinkin 1600- ja 1700-lukujen eurooppalaisissa sodissa. Kaapparitoiminta kiellettiin vuonna 1856 Pariisin julistuksella.
Historiaa.
Kaapparilaivat purjehtivat kaapparikirjaksi kutsutun lupakirjan turvin. Kaapparikirja oli jonkin tunnustetun hallituksen antama lupakirja. Tämä asiakirja antoi kaapparialukselle valtuudet hyökätä vihollislaivojen kimppuun ja kaapata niiden lastin. Kaapparikapteeni ja hänen miehistönsä ottivat oman osuutensa saaliista, ja yleensä kaappari luovutti tietyn prosentin voitosta sille valtiolle, jonka suojeluksessa purjehti. Kaapparin suojelijavaltio sai näin ilmaiseksi käyttöönsä sotalaivoja. Toisin kuin oman laivaston ylläpidettävät alukset, kaapparilaivat tuottivat sille tuloja.
Kaapparin ja merirosvon välinen raja oli usein häilyvä. Monet kuuluisat merirosvot, kuten esimerkiksi kapteeni Kidd, olivat entisiä kaappareita. Kaappaustoiminta sodankäynnin yhteydessä kiellettiin Pariisin rauhansopimuksessa 1856.
Myös Ruotsin kruunu jakoi kaapparikirjoja. Ruotsin prinsessa Cecilia Vaasa harjoitti 1570-luvulla kaapparitoimintaa. Tunnetuin ruotsalainen kaappari lienee kuitenkin göteborgilainen Lars Gathenhielm eli ”Gatanin Lasse”, joka rikastui kaappauksilla suuren Pohjan sodan aikoihin.
Viimeiset klassiset kaapparit.
Perinteisiä kaapparilaivoja nähtiin usein vielä Napoleonin sotien yhteydessä. Niiden jälkeen Euroopassa vallitsi pitkä suhteellisen rauhallinen kausi, jonka aikana sotalaivastot muuttuivat olennaisesti muun muassa höyrykoneiden käyttööntulon myötä. Tästä syystä kaappareita ei enää tarvittu esimerkiksi Krimin sodassa.
Yhdysvallat jakoi kaapparikirjeitä itsenäisyyssodassaan ja vuoden 1812 sodassa Britanniaa vastaan. Hyvien kokemusten johdosta ja varsinaisten merivoimiensa pienuuden takia Yhdysvallat ei vuonna 1856 allekirjoittanut kaapparitoiminnan kieltävää Pariisin julistusta. Yhdysvaltain sisällissodassa Etelävaltiot ottivat kaapparilaivoja palvelukseensa. Viimeisenä niistä antautui kommodori James Waddellin komentama fregatti "Shenandoah". Alus jatkoi sotaa melkein puoli vuotta etelävaltioiden kukistumisen jälkeen ja antautui lopulta pakkotilanteessa Englannissa linjalaiva "Donegalille", koska Yhdysvalloissa olisi odottanut armotta tuomio merirosvoudesta.
Apuristeilijät kaapparilaivojen perillisinä.
Tietynlaisena kaappareiden perillisinä voidaan nähdä apuristeilijät. Apuristeilijät ovat kauppalaivoja, jotka varustetaan sodan tullen sotalaivoiksi asentamalla niihin tykistöä, miinakiskot, torpedoputkia ja niin edelleen. Apuristeilijät toimivat risteilijöiden tapaan valtamerillä hyökäten vihollisen kauppalaivoja ja kuljetusaluksia vastaan sekä suojaamalla omia saattueita. Apuristeilijöiden miehistö ja päällystö kuitenkin yleensä koostuu merisotilaista siviilien sijaan. Ensimmäisen kerran apuristeilijöitä sanan varsinaisessa merkityksessä käytettiin Yhdysvaltain sisällissodassa, ja molemmissa maailmansodissa varsinkin saksalaiset apuristeilijät ("Hilfskreuzer") tulivat kuuluisiksi.
Philippe Verdelot

Philippe Verdelot (noin 1475 – ennen 1552) oli ranskalainen säveltäjä, joka vietti suurimman osan elämästään Italiassa.
Verdelotin elämästä ei ole kovin paljoa tietoa. Vuosina 1523–1525 hän toimi Firenzessä "maestro di cappellana". Lisäksi hän luultavasti toimi eräässä paikallisessa katedraalissa vuosina 1523–1527. Ei ole varmoja todisteita siitä, että Verdelot olisi ollut elossa vielä vuoden 1530 jälkeen. Joidenkin lähteiden mukaan hän olisi kuitenkin elänyt 1530-luvulla Venetsiassa.
Verdelot tunnetaan lähinnä madrigaalien säveltäjänä. Hän sävelsi silti myös motetteja sekä messuja.
Harri Kampman

Harri Kampman (s. 13. toukokuuta 1954 Oulu) on suomalainen jalkapallovalmentaja. Hänet tunnetaan myös Jari Litmasen managerina.
Peliurallaan Kampman esiintyi pääsarjassa Lahden Reippaan ja Turun Pyrkivän riveissä. Kolmena pääsarjakautena hänelle kertyi kuusi ottelua.
Kampman aloitti valmentajauransa junioreiden parissa valmentaen Lahden Reippaan ja FC Kuusysin A-juniorijoukkueita. Reippaassa hän valmensi A-juniorit mestaruuteen kaudella 1985. Ensimmäinen aikuisjoukkue Kampmanilla oli Kuusankosken Kumu, jonka hän nosti Kakkosesta Veikkausliigaan. Kuusankosken vuosien jälkeen hän siirtyi Lahden Reippaaseen, jonka hän luotsasi sarjassa peräti neljänneksi, vaikka joukkue oli käytännössä putoamaan tuomittu. Reippaalla alkoi kuitenkin olla talousvaikeuksia ja kaudeksi 1991 Kampman siirtyi Ykkösessä pelanneeseen MyPaan.
MyPan hän nosti heti ensimmäisellä kaudellaan Veikkausliigaan. Vuonna 1992 MyPan ensimmäisellä Veikkausliiga-kaudella hän vei joukkueen Suomen Cupin voittoon. Liigassa seura oli neljäs. Kampman nosti Myllykosken Pallon yhdeksi suomalaisen jalkapalloilun suurseuraksi, mutta mestaruuteen asti hän ei sitä onnistunut viemään. MYPA oli hopealla neljänä kautena peräkkäin 1993–1996.
Vuonna 1998 Kampman liittyi niiden harvojen suomalaisvalmentajien joukkoon, jotka ovat valmentaneet ulkomailla. Hän siirtyi Skotlannin Valioliigan Motherwelliin, jonne hän toi myös suomalaispelaajia, kuten esimerkiksi maalivahti Mikko Kavénin. Motherwellin pesti jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi, sillä seuraan tuli uusi omistajaporras ja Kampman katsoi parhaaksi erota tehtävästään.
Skotlannin ajan jälkeen Kampman palasi Suomeen ja ryhtyi vuonna 1999 vastaperustetun Tampere Unitedin päävalmentajaksi. Hän nostikin seuransa jälleen Ykkösestä Veikkausliigaan heti ensimmäisellä kaudellaan. Liigakaudella hän johdatti seuransa kuudenneksi. Tämän jälkeen Ari Hjelm ryhtyi Tampere Unitedin valmentajaksi.
Seuraavana vuonna Kampman aloitti valmentamaan Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkuetta. Kesken kauden hän kuitenkin siirtyi Ykkösessä viimeiseksi juuttuneen SalPan peräsimeen tavoitteenaan pelastaa joukkue putoamiselta. Kampman kuitenkin epäonnistui tehtävässään ja kauden päätteeksi SalPa putosi Kakkoseen.
Vuonna 2002 Kampman aloitti FC Lahden valmentajana, mitä ennen hän toimi nuorten maajoukkueen valmentajana. Kirkkainta menestystä ei kuitenkaan tullut Lahdessakaan. Joukkue oli "Hapen" aikana kuitenkin kerran Suomen Cupin ja kaksi kertaa Liigacupin finaalissa häviävänä osapuolena. Lahden pesti päättyi erottamiseen kauden 2005 jälkeen.
Kaudeksi 2006 Kampman siirtyi Ykkösen AC Oulun valmentajaksi ja johdatti seuran sarjan kakkossijaan ja Veikkausliigaan. Kauden päätteeksi Kampman nimettiin vuoden herrasmiesvalmentajaksi Ykkösessä.
Huhtikuussa 2009 Kampman ilmoitti jättävänsä jalkapallovalmentamisen ja palaavansa opetusalalle Lahden Jalkarannan ala-asteen erityisopettajana. Kuitenkin jo marraskuussa Kampmanista tuli Reippaan B-juniorien valmentaja.
Marraskuussa 2012 Kampman solmi kaksivuotisen sopimuksen päävalmentajan tehtävistä Ykköseen pudonneen Valkeakosken Hakan kanssa. Kampman kuitenkin erotettiin kesäkuussa 2013.
Hydraulimoottori

Hydraulimoottori on kone tai nestevoimansiirron osa joka muuntaa hydraulinesteen paine-energian mekaaniseksi työksi. Yleensä hydraulimoottori tekee työtä pyörivään akseliin, joka voi pyöriä rajoittamattoman määrän yhteen tai kahteen suuntaan. Järjestelmän etu on voiman siirto joustavilla nestepaineletkuilla painavien ja suoria linjoja vaativien voimansiirtoakselien sijaan. 
Hydraulimoottorien rakenteita.
Mäntäkoneet.
Hydraulineste tekee työtä mäntiin, jotka liikkuvat edestakaisin ja muuntavat voiman momentiksi akselille.
Aksiaalimäntämoottorit.
Aksiaalimäntämoottoreissa männät ovat akselin suuntaiset. Edestakainen liike muunnetaan yleensä vinolevyn avulla pyöriväksi liikkeeksi. Vinolevyn kulma moottorin akselin suhteen voi olla ohjattavissa, jolloin moottorin kierrostilavuutta voidaan muuttaa ja moottorin momenttia ja pyörimisnopeutta säätää.
Radiaalimäntämoottorit.
Männät ovat kohtisuoraan pyörimisakselia vastaan. Yhdessä radiaalimoottorityypissä männät seuraavat aaltomaiseksi muotoiltua pyörivää vierintärataa, jonka avulla edestakainen liike muunnetaan pyöriväksi. Toisessa tyypissä männät on kiinnitetty yhteiseen kampitähteen, joka on laakeroitu moottorin akseliin. Radiaalimäntämoottoreilla saadaan kehitettyä erittäin suuria vääntömomentteja, mutta niiden pyörimisnopeusalue on pienempi kuin aksiaalimäntämoottoreilla.
Siipimoottorit.
Pyörivään roottoriin on kiinnitetty siipiä, jotka pääsevät liikkumaan säteen suunnassa. Roottorin pyöriessä siivet siirtyvät edestakaisin kammion seinämän ohjaamina, jolloin siipien erottamien kammioiden tilavuus vaihtelee jaksollisesti.
Hammaspyörämoottorit.
Hammaspyörämoottoreissa hyödynnetään hampaiden väliin jäävää tilavuutta, jonka arvo vaihtelee hammaspyörien pyöriessä.
Hydraulimoottoreiden etuja.
Hydraulimoottoreilla saavutetaan suuri tehotiheys. Toisin sanoen kooltaan ja massaltaan pienestä moottorista saadaan suuri teho verrattuna esimerkiksi polttomoottoreihin. Hydraulimoottori voidaan sijoittaa melko vapaasti, koska hydraulineste voidaan kuljettaa joustavien letkujen avulla. Hydraulimoottorit eivät tarvitse jäähdytystä, koska hydraulineste kuljettaa moottorissa syntyvän lämmön pois.
Kalevan seurakunta

Kalevan seurakunta oli Tampereella toiminut evankelis-luterilainen seurakunta. Seurakunta kuului Tampereen seurakuntayhtymään. Kalevan seurakunnassa oli vuoden 2013 alussa 19 304 jäsentä.
Seurakunta perustettiin vuonna 1953, kun silloinen Tampereen tuomiokirkkoseurakunta jaettiin viiteen osaan. Seurakunnan perustaminen tuli ajankohtaiseksi, kun Kissanmaan kaupunginosan rakentaminen alkoi, ja kun Kalevan kaupunginosa lähti räjähdyksenomaiseen kasvuun. Seurakunta sai oman kirkon vasta vuonna 1966. 
Kalevan seurakunta lakkautettiin 7. tammikuuta 2014 ja samalla perustettiin uusi Tampereen tuomiokirkkoseurakunta joka koostuu aiemmista Kalevan ja Pyynikin seurakunnista ja Tampereen tuomiokirkkoseurakunnasta. 
Kalevan seurakunnan alueella sijaitsevat toimipisteet:
Tapio Hämäläinen

Eemil Tapio Hämäläinen (18. kesäkuuta 1922 Uukuniemi – 28. tammikuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Elämä ja ura.
Sodankäyneeseen sukupolveen kuulunut Hämäläinen ehti opiskella näyttelijäntyötä Eino Salmelaisen kurssilla välirauhan aikana vuosina 1940-1941. Hämäläinen työskenteli teatteriurallaan Kansallisteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa ja useissa kaupunginteattereissa. Hämäläisen merkittäviä elokuvarooleja olivat muun muassa Salo "Tuntemattomassa sotilaassa" ja vuorineuvos Tuura "Uuno Turhapuro" -elokuvissa sekä miespääosa elokuvassa "Takiaispallo", Hellberg elokuvassa "Täällä Pohjantähden alla" ja vanha opettaja elokuvassa "Lakeuden kutsu". Tapio Hämäläinen näytteli myös monissa televisiosarjoissa, kuten "Naapurilähiössä". Televisiosarjassa "Yhdeksän miehen saappaat" hän näytteli yhtä pääroolia, vääpeli Soroa. Hän teki myös useita äänirooleja muun muassa "Muumilaakson tarinoita" -sarjaan.
Hämäläinen näytteli Uuno Turhapuron appiukkoa, vuoristoneuvos Tuuraa kaikkiaan 17:ssä Turhapuro-elokuvassa. Elokuvassa "Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies" (1998) Hämäläistä ei nähdä, vaan Tuuran roolin teki Heikki Nousiainen. Hämäläinen oli 1990-luvulla jo täysin kyllästynyt Tuuran rooliin, mihin vaikutti Turhapuro-elokuvan kuvaaminen viitenä peräkkäisenä vuotena (1990–1994) sekä myös suureksi osaksi keväällä 1996 kuvattu 23-osainen televisiosarja "Uuno Turhapuro". Hämäläinen vaati uudesta elokuvaroolistaan (1998) tavallista suurempaa korvausta, johon tuotantoyhtiö ei suostunut. Viimeisessä Turhapuro-elokuvassa "Uuno Turhapuro – This Is My Life" (2004) hän palasi Tuuran rooliin. Rooli oli hänelle jälleen mieluinen, koska elokuva tehtiin Speden muistoksi.
Hämäläisen puoliso, teatterihistorioitsija Aino Räty-Hämäläinen kirjoitti hänen muistelmateoksensa "Pohja se on miunkii säkis" vuonna 2000. Teoksen nimi pohjautuu Pyynikin kesäteatterin "Tuntemattoman sotilaan" Hämäläisen esittämän alikersantti Rokan lausahdukseen.
Hämäläiselle myönnettiin taiteilijaeläke 1987 ja teatterineuvoksen arvonimi vuonna 1997.
Hämäläinen sairasti viimeisinä vuosinaan muun muassa keuhkoahtaumatautia ja Alzheimerin tautia. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin. Hämäläinen harrasti ilmailua: hänellä oli yksityislentäjän lupakirja ja hän lensi aktiivisesti Espoon moottorilentäjien jäsenenä vuosikymmeniä, lähes viime vuosiinsa asti.
Espoon ulkoilusaaret

Espoon ulkoilusaaret ovat Espoon kaupungin omistamia maa-alueita, joissa voi retkeillä, ja joissakin jopa yöpyä.
Espoon kaupungilla on kaksitoista ulkoilusaarta. Niistä on julkinen veneyhteys Isoon Vasikkasaareen sekä ulkosaariin Stora Herröhön, Rövareniin ja Gåsgrundiin. M/S Aurora lähtee Otaniemestä ja M/S Tuulikki Kivenlahdesta.
Omalla veneellä voi rantautua Knapperskäriin, Kapareniin, Rövargrundetiin, Fölisholmeniin ja Westendin Tvijälpiin. Knapperskärillä ja Fölisholmenilla saa telttailla, ja saarilla on grillikatokset ja puuseet. Knapperskärissä on paikallisen metsästysseuran aikanaan rakentama pikkuruinen mökki, johon yleisöllä ei normaalisti ole pääsyä.
Stora Herrö.
44,3 hehtaarin suuruisen Stora Herrön eteläkulma on Kirkkonummen puolella. Saaren koillisniemi on Espoon omistuksessa ja käytettävissä ulkoiluun. Metsä on paikoin tiheä, ja mustikanvarvut laskeutuvat mattoina kumpareita pitkin. Syksyllä saaresta saa puolukkaa ja sieniä.
Saaressa on näköalatorni, josta saattaa nähdä hyvällä säällä Tallinnan valot. Saunaa vuokrataan seuroille ja järjestöille. Telttailumahdollisuus, keittokatos polttopuineen, vessa. Kiinnityslenkkejä huviveneille. Hienohiekkainen uimaranta.
Iso Vasikkasaari.
Saaren luonto on monipuolista ja rehevää. Reittivene pysähtyy saaren laiturissa. Luoteisnurkkaa lukuun ottamatta koko Iso Vasikkasaari on ulkoilualuetta. Yksityisalueella sijaitsee Espoon saariston ehkä erikoisin rakennus: Poseidonin temppeliä jäljittelevä huvimaja, jonka pankkiiri Abel Landén rakennutti vävylleen, kreikan kielen professori Ivar Heikelille 1800-luvun lopussa. Saaren rantoja kiertävät rantaniityt, jotka ovat monipuolisimmillaan saaren eteläosissa. Saarella on vanha kalastaja-asumus, joka toimii kioskina. Telttailu ei ole sallittua. Saarella toimii kesäravintola Gula Villan.
Gåsgrund.
Gåsgrund on noin yhdeksän hehtaarin suuruinen, ja Stora Herrötä kallioisempi saari. Saarella on telttailumahdollisuus sekä keittokatoksia polttopuineen, vessa ja vapaassa käytössä oleva sauna. Kaakkoisrannalla sijaitsevalla betonilaiturilla on kiinnityslenkkejä huviveneille. Reittivene pysähtyy saarella.
Rövaren.
Rövaren on noin yhdeksän hehtaarin suuruinen. Korkein kallio on kymmenisen metriä korkea, ja tarjoaa näköalan laivaväylään. Saaressa on muutama grillikatos ja telttailu sallittua. Eteläpuolen kalliot esittävät koko valikoiman jääkauden ja myöhempien syysmyrskyjen muovaamia pyöristettyjä kivimuodostelmia.
Kaparen.
Kaparen on Espoon edustalla sijaitseva neljän hehtaarin laajuinen ulkoilusaari.
Bylandet.
Bylandet on Espoon kaupungin virkistysalue Kirkkonummella, Porkkalan edustalla.