Hampurin metro

Hampurin metro (saksaksi "U-Bahn Hamburg" tai "Hochbahn") on Hampuria ja sen lähiympäristöä palveleva raskas metroverkosto Saksassa. Sillä on pituutta 106,4 kilometriä, josta 40 kilometriä on maanpinnan alapuolella. Verkostossa on 93 asemaa neljällä linjalla, jotka on numeroitu U1, U2, U3 ja U4.
Historia.
Rakentamisen aloittaminen vuonna 1906.
1800-luvun lopulla Hampurissa syntyi ajatus nopeasta kaupunkiliikenteestä. Reittiä ja liikennöintimuotoa käsiteltiin 1900-luvulle saakka ja muun muassa Wuppertalin riippurautatien mallin mukaisesta riippurautatiestä keskusteltiin. Vuonna 1906 Hampurin senaatti teki sopimuksen metrolinjan rakentamisesta Siemens &amp; Halsken ja AEG:n kanssa Berliinissä. Kehälinjan, joka kulki reitillä Hauptbahnhof "–" Berliner Tor – Barmbek – Kellinghusenstraße – Schlump – Landungsbrücken – Rathaus – Hauptbahnhof ja jossa oli kolme haaraa Eimsbütteliin, Ohlsdorfiin ja Rothenburgsortiin, rakennustyöt aloitettiin 7. lokakuuta 1906. Vuonna 1911 perustettiin liikennöintiyhtiö "Hamburger Hochbahn AG".
Käyttöönotto ja verkoston laajentaminen 1930-luvulle asti.
Kehälinjan ensimmäinen osuus avattiin Barmbekin ja Rathausin välillä 15. helmikuuta 1912. Linja valmistui vaiheittain ja sen viimeinen osuus avattiin 29. kesäkuuta 1912. Vuonna 1915 valmistui suunniteltu perusverkko kehä- ja haaralinjoineen Hellkampiin Eimsbütteliin, Ohlsdorfiin ja Rothenburgsortiin. Vuodesta 1918 lähtien verkkoa laajennettiin edelleen Ohlsdorfista Ochsenzolliin Langenhornin rautatietä pitkin ja uutta Walddörferin rautatietä Barmbekistä Groß Hansdorfiin (nykyinen Großhansdorf) ja Ohlstedtiin, viimeinen metrojärjestelmän laajennus ennen toista maailmansotaa oli vuonna 1931 avattu Kellinghusenstraßelta Jungfernstiegiin kulkeva KellJung-linja.
Toisen maailmansodan raskaiden pommitusten aiheuttamien vahinkojen vuoksi metron liikennöinti jouduttiin keskeyttämään väliaikaisesti kesällä 1943. Päärautatieasemalta Rothenburgsortiin kulkevaa linjaa ei rakennettu uudelleen, koska sen palvelemat kaupunginosat tuhoutuivat täysin. Kesti viisi vuotta, ennen kuin koko verkosto oli jälleen korjattu.
Uudet suunnitelmat 1950-luvulla.
Hampurin senaatin muistiossa Hampurin kaupunkiliikenteen uudelleenjärjestelystä vuodelta 1955 ehdotettiin olemassa olevien linjojen laajentamista ja uusien rakentamista liikenteen suorituskyvyn parantamiseksi ja kantakaupungin pinnalla olevien rautatielinjojen suuren kuormituksen vähentämiseksi. Tätä tarkoitusta varten metrolinjaa, joka oli aiemmin päättynyt Jungfernstiegiin, oli tarkoitus jatkaa Meßbergin, Hauptbahnhofin, Lübecker Straßen ja Wandsbekin kautta Farmseniin joka toteutettiin vuosina 1960–1963. Seuraavaksi suunniteltiin uutta metrolinjaa Jungfernstiegistä Großneumarktin, St. Paulin ja Altonan rautatieaseman kautta Ottenseniin.
Verkon laajennus vuodesta 1955.
Kun rakentaminen aloitettiin vuonna 1955, ensimmäinen verkoston laajennus tapahtui vuonna 1960, kun KellJung-linjaa jatkettiin kaupungin keskustassa lähes 30 vuoden jälkeen. Linja saavutti Wandsbek-Gartenstadtin aseman vuonna 1963. Metroverkoston pituus oli tuolloin 67,9 km. Seuraavina vuosina, myös raitiotieverkon asteittaisen sulkemisen yhteydessä, lisää rataosuuksia avattiin lyhyin väliajoin vuoteen 1973 asti. Niinpä vuonna 1962 aloitettiin kaupunkien välisen linjan rakentaminen Stellingenistä Billstedtiin. Sen länsiosa on Eimsbüttelin haaralinja, jota jatkettiin Hagenbecks Tierparkiin vuonna 1966. Radan itäinen osuus otettiin käyttöön vuoteen 1970 saakka sen jälkeen, kun sitä jatkettiin asteittain Berliner Torista Horner Rennbahniin (2. tammikuuta 1967), Legienstraßelle (24. syyskuuta 1967), Billstedtiin (28. syyskuuta 1969) ja Merkenstraßelle (31. toukokuuta 1970).
Metroverkon jakaminen kolmeen linjaan tuli mahdolliseksi vuonna 1963 Wandsbek-linjan valmistumisen jälkeen. Toukokuussa 1969 U1:n jatke Ochsenzollin ja Garstedtin välillä otettiin käyttöön. Vuonna 1973 avattiin linja Schlumpin ja Berliner Torin välillä, jonka jälkeen vuoteen 2009 asti kehälinjaa ei enää liikennöinyt yhtenäinen linja.
Taloudellisen taantuman vuoksi metroverkoston laajentaminen pysähtyi vuodesta 1973 lähtien lukuisista suunnitelmista huolimatta. Vasta vuonna 1985 avattiin U2:n pohjoinen jatke Niendorf Marktiin. Vuonna 1991 linjaa jatkettiin Niendorf Nordiin. Vuonna 1990 U3 saavutti kaupungin itälaidan kun Merkenstraßen ja Mümmelmannsbergin välinen osuus avattiin. Vuonna 1996 Alsternordbahnin Garstedtin ja Norderstedt Mitten välinen osuus korvattiin laajennetulla U1:llä.
Kesäkuussa 2009 U2- ja U3-linjojen itäiset haarat vaihdettiin keskenään, jotta Billstedtistä keskustaan kulkevaa erittäin vilkasta yhteyttä voitiin ajaa pitkillä junilla.
Vuodesta 2007 lähtien Jungfernstiegistä HafenCityyn rakennettiin uutta U4-linjaa, joka otettiin käyttöön 28. marraskuuta 2012. Laajennus Elbbrückenin rautatieasemalle avattiin joulukuussa 2018.
Tulevaisuus.
Nykyiset projektit.
Vuonna 2015 julkaistiin suuret metron laajennussuunnitelmat. Niihin kuuluvat: 
Alkuperäisissä suunnitelmissa vaadittiin myös U4: n laajentamista etelään Harburg Rathausin S-Bahn-asemalle, Wilhelmsburgin kaupunginosan kautta, jotta saataisiin toinen nopea kauttakulkulinja palvelemaan Hampurin eteläosaa ja helpottamaan vilkkaita S3 ja S5 linjoja, jotka ovat ainoita nopeita joukkoliikenneyhteyksiä koko Harburgin kaupunginosassa ja jotka toimivat nykyään kapasiteettinsa rajoissa. Linjan rakentamiseen on varauduttu myöhemmin.
U-Bahn100-hanke.
"U-Bahn100"-hanke käynnistettiin marraskuussa 2022. Hankkeen tarkoituksena on mahdollistaa metron puoliautomaattinen liikennöinti 100 sekunnin vuorovälillä U2:n ja U4:n vilkkaasti liikennöidyllä yhteisellä osuudella. Automaatio toteutetaan GoA2-tasolla Siemensin toimittaman CBTC-järjestelmän avulla. Käytännössä tämä tarkoittaa, että ohjaamossa on jatkossakin kuljettaja, joka huolehtii turvallisuudesta ja muun muassa ovien sulkemisesta, mutta junaa ajaa tietokone, jolloin vuoroväliä voidaan lyhentää 100 sekuntiin. U2-linjan osuus Christuskirchestä Horner Rennbahniin ja koko U4 Elbbrückenistä Horner Geestiin varustetaan CBTC-järjestelmällä vuodesta 2026 alkaen. Puoliautomaatista liikennöintiä on tarkoitus laajentaa Horner Rennbahnista Mümmelmannsbergiin vuonna 2029. Lisäksi tutkimukset U3-linjan puoliautomaaattisesta liikennöinnistä ovat parhaillaan käynnissä. U1-linjalle ei suunnitella puoliautomaattista liikennöintiä.