tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nautor

Nautor Oy Ab on Pietarsaaressa sijaitseva suuria, nopeita ja ylellisiä Swan-purjeveneitä valmistava veneveistämö. Nautorin perusti vuonna 1966 Pekka Koskenkylä tavoitteenaan valmistaa sarjatyönä 11-metristä lasikuituista purjevenettä, joka tunnetaan nimellä Swan 36. Sittemmin tätä ensimmäistä venemallia valmistettiin lähes sata kappaletta. 
Vuonna 1974 Swan 65 -vene "s/y Sayula II" voitti maailmanympäri­purjehduskilpailun Whitbread Round the World Race, mikä siivitti Nautorin mainetta laadukkaiden ja nopeiden veneiden valmistajana maailmalla. Swan-veneillä on samassa kilpailussa saatu hyviä tuloksia tämän jälkeenkin kun vuonna 1978 "King’s Legend" -niminen Swan 65 sijoittui toiseksi häviten niukasti Cornelis van Rietschotenin Flyer-veneelle. Vuonna 1986 Swan 651 -vene "Fazer Finland" sijoittui kolmanneksi, joka on toistaiseksi paras suomalaismiehistön saavuttama tulos Whitbread-kilpailussa. 
Vuoteen 2023 mennessä Nautor on valmistanut yli 2 350 venettä.
Suurin osa niistä on edelleen purjehduskunnossa. Ensimmäiset veneet suunnitteli Sparkman &amp; Stephens, mutta vuodesta 1979 alkaen veneet ovat olleet German Frersin käsialaa. Kolmas Nautorin käyttämä tunnettu kansainvälinen venesuunnittelija on Ron Holland.
Vuonna 1979 Nautor sai Tasavallan presidentin vientipalkinnon, jakajana Kekkonen.
Vuodesta 1998 alkaen yritys on ollut italialaisomistuksessa, kun UPM-Kymmene myi Nautorin Leonardo Ferragamolle ja ryhmälle sijoittajia. Vuosina 2024–2028 omistus siirtyy italialaiselle Sanlorenzo-konsernille.
Vuonna 2022 Nautor toimitti asiakkailleen yhteensä 25 venettä. Malliston pienimmät, 48-jalkaiset veneet muodostivat noin puolet toimituksista. Tällainen vene maksaa noin 1,5 miljoonaa euroa. Vuonna 2022 valmistettiin myös yksi 30-metrinen Swan 98, joka maksoi reilut kymmenen miljoonaa euroa. Malliston suurimpien Swan 128 -veneiden hintalappu on yli 30 miljoonaa euroa. Vuonna 2022 tuotetuista veneistä yksi jäi Suomeen.
Mallisto 2021.
Vuonna 2021 Nautorin mallistoon kuuluu 12 purjevenemallia kooltaan välillä 11–38 m, sekä yksi 13,23-metrinen moottorivene. Mallisto on jaettu kolmeen sarjaan: ClubSwan, Swan ja MaxiSwan. ClubSwaneissa tavoitellaan suorituskykyä; MaxiSwanit ovat räätälintyönä tehtyjä luksuspursia; Swan-sarja pyrkii tarjoamaan ylellisiä mutta nopeita matkaveneitä.
Tunnettuja asiakkaita.
Mikael Lilius ja Berndt Brunow hankkivat yhdessä vuonna 2008 Swan 66 -purjeveneen. Myös kuuluisa Hollywood-näyttelijä Tom Cruise on tilannut itselleen Swan 108 -purjeveneen ja käynyt Pietarsaaressa paikan päällä tutustumassa valmistusprosessiin.
Swan

Swan-, Svan-, Swahn-, Svahn ja Swann-nimisiä henkilöitä:
Swan:
Svahn:
Svan:
Swann:
Veenendaal

Veenendaal on kunta ja kaupunki keskellä Alankomaita, Utrechtin provinssissa. Asukkaita kunnassa on 62 058 (31.12.2008) ja väestötiheys on 3 166 as./km². Kunnan pinta-ala on 19,81 neliökilometriä, josta vettä on 0,21 km². Veenendaalin pormestarina toimii Ties Elzenga. Kunnassa on 2 900 yritystä ja 553 kauppaa. 
Veenendaalin naapurikunnat ovat Rhenen etelässä, Utrechtse Heuvelrug lännessä, Renswoude pohjoisessa sekä Gelderlandin provinssiin kuuluva Ede pohjoisessa ja idässä.
Vuonna 1997 Veenendaal valittiin Euroopan vihreimmäksi kaupungiksi ja vuonna 2004 puolestaan Alankomaiden.
Tšekissä sijaitseva Olomouc on Veenendaalin yhteistyökaupunki.
Mehdi Ben Dhifallah

Mehdi Ben Dhifallah (, s. 6. toukokuuta 1983 Kelibia, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Ben Dhifallah on ilman seuraa.
Ura.
Ben Dhifallah aloitti ammattilaisuransa ES Zarzisin joukkueessa, jossa hän pelasi vuosina 2004-2007. Kesällä 2007 Ben Dhifallah siirtyi Tunisian kärkijoukkueseen kuuluvaan ES Saheliin ja onnistui maalinteossa kahdeksan kertaa sijoittuen Tunisian maalipörssin toiseksi. Toisella kaudella hän jäi maaleitta ja kolmannella kaudella 2009-2010 Ben Dhifallah jäi ilman peliaikaa. Tammikuussa 2010 ES Sahel päätti lainata hyökkääjän loppukaudeksi Libyan pääsarjaan Annasrin joukkueeseen, jossa hän juhli kauden päätteeksi Libyan cupin voittoa.
Kesäkuussa 2010 Ben Dhifallah siirtyi puolen vuoden sopimuksella sudanilaiseen Al-Merreikhiin. Hän onnistui maalinteossa kahdesti, kun joukkue sijoittui kauden päätteeksi Sudanin pääsarjassa toiseksi ja voitti Sudanin cupin. Ben Dhifallah jätti seuran sopimuksensa päätyttyä.
Ben Dhifallah kävi harjoittelemassa tammikuussa Espérancen mukana ja oli kirjoittaa sopimuksen, joka kuitenkin kaatui siirtoajan umpeuduttua. Tunisian jalkapalloliitto oli aiemmin kuitenkin pidentänyt oman maan sarjan siirtoaikaa tammikuun loppuun saakka, maassa vellonneiden levottomuuksien vuoksi.
Heinäkuussa 2012 Ben Dhifallah siirtyi Stade Tunisieniin, jossa hän pelasi seitsemän ottelua tekemättä maaliakaan. Ben Dhifallah siirtyi kuitenkin helmikuussa 2012 Puolaan Widzew Łódźiin, jossa hän teki heti avausottelussaan maalin.
Yassin Mikari

Yassin Salim Mikari (, s. 9. tammikuuta 1983 Thalwil, Sveitsi) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Sveitsin Axpo Super Leaguessa pelaavaa FC Luzernia.
Seurajoukkueura.
Mikari aloitti jalkapalloilun FC Unterstrassin ja FC Zürichin junioreissa, josta hän siirtyi Grasshopperin edustukseen vuonna 2001. Jäätyään lähes ilman peliaikaa hän siirtyi kauden 2003-2004 alussa alemmalla sarjatasolla pelanneeseen Luzerniin, jossa peliaikaa tuli huomattavasti enemmän. Mikari kuitenkin siirtyi tammikuussa 2005 kesken kauden toiseen samalla sveitsin sarjatasolla pelanneeseen Winterthuriin. Hyvien otteiden myötä hänen vanha seuransa Grasshopper osti laitapuolustajan tammikuussa 2007. Mikari nousi samalla aloituskokoonpanoon ja esitti hyviä otteita.
Sochaux.
Myöhemmin kauden 2008-2009 lopulla ranskalaisseura Sochaux osti Mikarin tammikuussa 2009 loukkaantuneen Carlos Alberto Carlaon korvaajaksi. Pian siirtonsa jälkeen Mikari kertoi halunneensa pelata jossain vaiheessa uraansa Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä. Sittemmin Mikari vakiinnutti paikkansa Sochaux'n laitapuolustajana.
Kaudella 2009–2010 hän pelasi yhteensä kolmekymmentä sarjaottelua ja teki kaksi maalia. Ensimmäinen niistä syntyi 28. marraskuuta 2009 kotiottelussa Nicea vastaan. Ottelu päättyi 1–0. Myös Mikarin toinen maali oli ottelun voittomaali, kun 13. joulukuuta 2009 kotiottelussa Grenoblea vastaan ottelu päättyi 1–0 voittoon. 
Kausi 2010–2011 Mikarilta meni loukkaantumisen myötä sivuun ja hän pelasi kauden aikana vain kuusi ottelua. Hän joutui olemaan poissa pelikentiltä seitsemän kuukauden ajan, kunnes palasi kauden lopussa pelaamaan Stade Brestoisia vastaan 2. huhtikuuta 2011.
Edelliskauden loukkaantumisen myötä Mikari aloitti kauden kaksi ensimmäistä otteluaan vaihdosta. Sittemmin syyskuusta lähtien Mikari pelasi joukkueensa avauksessa täydet minuutit.
Maajoukkueura.
Mikari edusti Sveitsin maajoukkuetta alle 21-vuotiaissa seitsemän ottelun verran.
Vuodesta 2007 alkaen Mikari on edustanut aikuisten tasolla toista kotimaataan Tunisiaa. Ensimmäisen maajoukkue maalinsa Mikari teki Seychellejä vastaan pelatussa MM-karsintaottelussa 11. lokakuuta 2008. Mikari on edustanut Tunisiaa kaksissa arvokisoissa vuoden 2008 ja 2010 Afrikan-kisoissa.
Mikari palasi takaisin maajoukkueeseen 23. maaliskuuta 2013 pelatessaan edellisen kerran Tunisian paidassa 5. syyskuuta 2010. Hänet valittiin avauskokoonpanoon AM-kisojen karsintaottelussa Sierra Leonea vastaan.
Fateh Gharbi

Fateh Gharbi (s. 12. maaliskuuta 1983 Sfax) on tunisialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän edustaa Ligue Professionnelle 3:ssa OC Kerkennahia.
Maajoukkueura.
Gharbi on edustanut Tunisian maajoukkuetta vuodesta 2008 lähtien, mutta on pelannut vaihtelevasti maaotteluita. Ensimmäisen maalinsa hän teki 2013 AM-kisojen karsintaottelussa Sierra Leonea vastaan 8. syyskuuta 2012.
32. SS-divisioona 30 Januar

32. SS-vapaaehtoiskrenatööridivisioona 30 Januar () oli toisen maailmansodan aikana Saksan Waffen-SS:ään kuulunut sotilasyksikkö. Se koottiin useiden eri yksiköiden osista ja rippeistä sekä SS:n upseerikoulun oppilaista tammikuussa 1945 taistelemaan alati etenevää Neuvostoliiton puna-armeijaa vastaan.
Perustaminen.
Yksikkö perustettiin Kurmarkin harjoitusalueella kansallissosialistisen puolueen 12 vuotta aiemmin tapahtuneen valtaannousun muistopäivänä 30. tammikuuta 1945.
Palvelus.
Divisioonan osat lähetettiin taisteluun itärintamalle välittömästi muodostamisensa jälkeen. Helmikuussa yksikössä oli noin 12 000 miestä ja se taisteli Oder-joen ja Frankfurtin alueella. Divisioona tuhottiin Halben taistelussa Berliinin lähellä sodan viimeisten päivien aikana, mutta osia siitä antautui myöhemmin Yhdysvaltain armeijalle.
Komentajat.
Divisioonankomentajina olivat:
Saint-Brieuc

Saint-Brieuc ([sɛ̃.bʁi.jø], bretoniksi "San-Brieg", gallon kielellä "Saent-Bérieu" tai "Saent Berioec") on kaupunkikunta Luoteis-Ranskassa. Hallinnollisesti se kuuluu Côtes-d'Armorin departementtiin ja Bretagnen alueeseen. 
Kaupunki on ollut yksi Bretagnen yhdeksän historiallisen hiippakunnan keskuksista.
Fred Allen

Fred Allen (synt. John Florence Sullivan) (31. toukokuuta 1894 Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat – 17. maaliskuuta 1956 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen radio- ja televisiokoomikko, joka aloitti uransa vaudeville -taiteilijana.
Sullivan aloitti uransa jonglöörinä ja vatsastapuhujana taiteilijanimellä Fred St. James (myöhemmin Fred James). Vuosina 1915–1916 hän osallistui vaudeville -ryhmänsä mukana kiertueelle, joka ulottui Australiaan, Uuteen-Seelantiin ja Havaijille. Palattuaan kiertueelta hän otti itselleen lopullisen taiteilijanimensä Fred Allen, ja samoihin aikoihin hänen ohjelmistonsa alkoi painottua komediaan.
Uransa radiossa Allen aloitti vuonna 1932, esiintyen useissa CBS:n ohjelmissa, kunnes 1934 hän sai oman ohjelmansa "Town Hall Tonight", johon vuonna 1939 aloittanut "The Fred Allen Show" pohjautui. Fred Allenin lisäksi ohjelmassa esiintyi myös hänen vaimonsa Portland Hoffa. Allen kirjoitti itse lähes kaikki ohjelman 273 jaksoa.
Fred Allen kuoli 61-vuotiaana. Hänellä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella. Lisäksi hän on päässyt Radio Hall of Fameen.
Dmitri Torbinski

Dmitri Jevgenjevitš Torbinski (, s. 28. huhtikuuta 1984 Norilsk, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Torbinski aloitti ammattilaisuransa vuonna 2002 Spartak Moskovassa, jossa hän pelasi vuoteen 2007 asti pelaten 43 ottelua ja tehden niissä kolme maalia. Vuonna 2005 hän oli lainalla Spartak Tšeljabinskissa. Talvella 2008 hän liittyi Lokomotiv Moskovaan.
Vuonna 2007 Torbinski teki ensiesiintymisensä maajoukkueessa, jossa hän on tähän mennessä pelannut 12 ottelua ja tehnyt kaksi maalia. Hänet valittiin Venäjän joukkueeseen Sveitsin ja Itävallan Euroopan-mestaruuskisoihin vuonna 2008.
Bob Elliott

Robert Brackett ”Bob” Elliott (26. maaliskuuta 1923 Boston, Massachusetts – 2. helmikuuta 2016 Cundy’s Harbor, Maine) oli yhdysvaltalainen koomikko. Hän tuli tunnetuksi radiosta Bob ja Ray -kokoonpanon jäsenenä yhdessä Ray Gouldingin (1922–1990) kanssa.
Elliott pääsi Gouldingin kanssa Radio Hall of Fameen vuonna 1995. Hän oli näyttelijä Chris Elliottin isä.
Porsche Carrera Cup

Porsche Carrera Cup on joukko useissa maissa ajettavia yhden merkin autourheilusarjoja. Sarjoissa on aluksi ajettu Porsche 911 Carrera Cup -autoilla ja myöhemmin Porsche 911 GT3 Cup -autoilla.
Sarjoissa on kolme eri tasoa, joista ylin on Porsche Supercup. Supercup-kilpailuja ajetaan usein Formula 1 -kilpailujen ohella, mutta ei kaikissa tapahtumissa. Toisena tasona ovat kansalliset sarjat Australiassa, Ranskassa, Saksassa, Italiassa, Japanissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, sekä kansainväliset sarjat useissa Aasian maissa ja Pohjoismaissa. Kolmas taso ovat pienemmät sarjat, joita kutsutaan nimillä Porsche GT3 Cup Challenge, Porsche GT3 Cup Trophy tai Porsche Sprint Challenge.
Historia.
Sarja on perustettu Porsche 944 Turbo Cupin jälkeen.
Kansainvälisellä tasolla on ajettu myös Porsche Carrera World Cup -sarja vuonna 2011.
Pistejärjestelmä.
Skandinavian sarjassa pisteitä annetaan 15 kuljettajalle, yksi lisäpiste paalupaikalle ajaneelle sekä yksi lisäpiste nopeimman kierroksen ajaneelle.
Mark Webber (näyttelijä)

Mark Webber (s. 19. heinäkuuta 1980) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Minneapolisissa. Kymmenvuotiaasta hän asui Philadelphiassa, jossa hän eli taustaltaan osin suomalaisen yksinhuoltajaäitinsä Cheri Honkalan kanssa asunnottomana.
Kurjista kasvuolosuhteista huolimatta Webber pääsi opiskelemaan Philadelphia’s High School for the Creative and Performing Artsiin ja esiintyi ensi kertaa elokuvassa vuonna 1998.
Webber on esiintynyt kymmenissä elokuvissa ja voittanut muun muassa Philadelphian elokuvajuhlien Rising Star -palkinnon.
Ivan Sajenko

Ivan Ivanovitš Sajenko (, s. 17. lokakuuta 1983 Maslovka, Voronežin alue, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Venäjän valioliigassa pelaavaa FK Spartak Moskovaa.
Sajenko aloitti ammattilaisuransa Karlsruher SC:n joukkueessa 2. Bundesliigassa vuonna 2001. Edustettuaan välillä venäläistä FC Fakel Voronežiä hän palasi Karlsruheen kausiksi 2002–2005. Hän pelasi seuran paidassa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kaikkiaan 86 ottelua tehden 21 maalia. Kausilla 2005–2008 hän edusti Bundesliiga-seura 1. FC Nürnbergiä. Hän pelasi seuran väreissä 83 pääsarjaottelua ja teki 18 maalia. Elokuussa 2008 hän siirtyi Moskovan Spartakiin.
Sajenko pelasi Venäjän alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuoden 2006 EM-kisojen karsinnoissa. Ensimmäisen kerran hänet valittiin miesten maajoukkueeseen EM-karsintaotteluun Kroatiaa vastaan syyskuussa 2006. Hän ei kuitenkaan mahtunut vielä tuolloin pelaavaan kokoonpanoon. Maajoukkuedebyyttinsä Sajenko teki 11. lokakuuta 2006 Viroa vastaan tultuaan vaihdosta kentälle ottelun loppuhetkillä.
Sajenko kuului Venäjän joukkueeseen Sveitsin ja Itävallan EM-kilpailuissa 2008. Tultuaan kahdessa alkulohkon ottelussa vaihdosta kentälle hän pääsi avauskokoonpanoon puolivälieräottelussa Alankomaita vastaan, jonka Venäjä voitti jatkoajan jälkeen 3–1. Hän oli avauskokoonpanossa myös tappiollisessa välieräottelussa Espanjaa vastaan.
Michael Banducci

Michael Banducci (syntynyt Torontossa Kanadassa, asuu Traverse Cityssä Michiganissa) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän on urallaan voittanut yhden World Series of Poker -rannekkeen. Michiganilainen Banducci on käynyt Hopen collegea.
Vuoden 2007 WSOP:ssa Banducci selviytyi finaalipöytään 1 500 dollarin no limit hold'em -turnauksessa ollen lopulta viides. Ensimmäisen turnausvoittonsa hän saavutti seuraavan vuoden WSOP:ssa, jossa voitti 1 000 dollarin no limit turnauksen (lisäostomahdollisuus). Voitostaan hän ansaitsi 636 736 dollaria.
WSOP-voittonsa aikaan Banducci oli 23-vuotias ja ei ollut kokopäiväisesti tehnyt muuta työtä kuin pokerinpeluuta.
Kesäkuussa 2008 Banduccin pokeriuran turnausansiot ylittivät 0,9 miljoonaa dollaria.
Schuyler Fisk

Schuyler Elizabeth Fisk (s. 8. heinäkuuta 1982) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Los Angelesissa Sissy Spacekin ja Jack Fiskin tyttärenä. Perhe muutti pian Virginiaan.
Fisk aloitti uransa teatterissa, mutta teki elokuvadebyyttinsäkin jo vuonna 1995 ("Lastenlikkojen klubi"). Myöhemmin hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Rokulipäivä" (2000) ja "Orange County" (2002).
Fisk on aloittanut myös uran muusikkona.
Zena Grey

Zena Lotus Grey (s. 15. marraskuuta 1988) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan esimerkiksi elokuvista "Rokulipäivä" (2000), "Max Keeble – Kosto elää" (2001) ja "In Good Company" (2004).
Grey on Alex Greyn ja Allyson Greyn tytär.
Ramana Maharshi

Sri Ramana Maharshi (30. joulukuuta 1879 – 14. huhtikuuta 1950) oli intialainen henkinen mestari. Hän syntyi tamili hindu bramiini -perheeseen Tiruchuzhissa, Tamil Nadussa. 
Kuusitoistavuotiaana hän lähti Arunachalaan Tiruvannamalaihin, vuorelle jota hindut pitävät pyhänä, ja eli siellä koko loppuelämänsä. Sri Ramanan mukaan hänen opetustensa puhtain muoto oli voimakas hiljaisuus, joka säteili hänen läsnäolostaan ja hiljensi siihen virittyneet mielet. Hän antoi suullista opetusta vain niiden hyödyksi, jotka eivät kyenneet ymmärtämään hänen hiljaisuuttaan. Kun häneltä kysyttiin neuvoa, hän suositteli itsekyselyä nopeimpana tienä mokšaan. Vaikka hänen pääopetuksensa edusti nondualismia, advaita-vedantaa ja jnana-joogaa, hän suositteli myös bhakti-joogaa, ja antoi hyväksyntänsä useille eri tekniikoille.
Yhdeksän teesiä

Yhdeksän teesiä on Jarkko Martikaisen runokokoelma ja kaikkiaan toinen kirja. Sen julkaisi Like helmikuussa 2008.
Kirja sisältää runoja, aiheinaan nykyihmisen suhde muun muassa työhön, aikaan, rahaan, kanssaihmisiin ja -eläimiin sekä itseensä. Se on jatkoa Martikaisen esikoiskirjalle "Pitkät piikit ja muita kertomuksia" (2005).
"Yhdeksän teesiä" on julkaistu myös äänikirjana, lukijana Jarkko Martikainen itse.
Lehmijärvi (Lohja)

Lehmijärvi on melko pieni järvi, mutta silti Lohjan neljänneksi suurin järvi Lohjanjärven, Hiidenveden ja Hormajärven jälkeen. Se sijaitsee Vaanilan, Vanhakylän, Koikkalan, Hongiston ja Lehmijärven kylässä. Järven rannoilla on useita lomamökkejä. Järvellä on yksi yleinen uimaranta, Timpurinranta. Pitkänomaisessa järvessä on vain muutamia saaria, joista suurimmat ovat Savisaari, Isosaari ja Raatosaari. Suurin syvyys on noin 18 m.
Lehmijärven rannalla sijaitsee Lohjan seurakunnan omistama Saarikon leirikeskus, jossa järjestetään muun muassa rippileirejä. Järvellä sijaitsee myös Helsingin seurakuntayhtymän leirikeskus Lohiranta.
Järvi laskee pohjoiseen, Hiidenveteen. Lasku-uomana oleva oja laskee Hiidenveden Kiihkelyksenselkään Vihdin Vesikansassa.
Josh Peck

Joshua Michael "Josh" Peck (s. 10. marraskuuta 1986) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hänet tunnetaan varsinkin Nickelodeonin tilannekomediasta "Drake &amp; Josh". Muuten hän on esiintynyt esimerkiksi "The Amanda Show'ssa" sekä elokuvissa, joiden joukossa ovat "Rokulipäivä" (2000), "Max Keeble – Kosto elää" (2001) ja "Drillbit Taylor" (2008).
José Bosingwa

José Bosingwa da Silva (s. 24. elokuuta 1982 Kinshasa, Zaire) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. 183 senttimetriä pitkä Bosingwa edustaa englantilaista Queens Park Rangersia.
Bosingwa muutti Zairesta Seiaan, Portugaliin hyvin nuorena portugalilaisen isänsä ja kongolaisen äitinsä kanssa. Jalkapalloilijan urallaan hän on ehtinyt edustaa Chelsean lisäksi portugalilaisseuroja Freamundea, Boavistaa ja Portoa, jonne José Mourinho hankki hänet kaudeksi 2003/04. Bosingwa sai kauden aikana vastuuta kohtalaisesti 11 liigaottelussa ja teki ensiesiintymisensä Mestarien liigassa 16. syyskuuta 2003 Partizania vastaan. Yhteensä hän pelasi kahdeksassa ottelussa yllätyksellisesti Porton voittoon päättyneessä kilpailussa.
Seuraavalla kaudella 2004/05 Bosingwan pelipaikaksi vakiintui alkuperäisen keskikenttäpelaajan paikan sijaan oikean puolustajan paikka ja Paulo Ferreiran ja Carlos Secretárion siirtojen myötä hän nousi Porton vakituiseen avauskokoonpanoon. Hän oli tärkeässä osassa Porton voittaessa viiden peräkkäisen kauden aikana neljä liigamestaruutta.
Kautta 2004/05 varjosti kuitenkin vakava liikenneonnettomuus, johon Bosingwa joutui neljän jalkapalloilijaystävänsä kanssa Porton kaupungin lähellä sijaitsevassa Valongossa. Hän ajoi ylinopeutta Jeep-maastoautollaan märällä moottoritiellä ja menetti auton hallinnan sillä seurauksella, että se suistui tieltä ja kieri pitkin pengertä leimahtaen sitten liekkeihin. Kyydissä oli muun muassa silloinen Boavista-pelaaja Nélson. Kaikki matkustajat selvisivät ilman loukkaantumisia lukuun ottamatta pikkuseura Os Minhocasia edustanutta Sandro Luísia, jonka vasen jalka jouduttiin amputoimaan. Bosingwa sai tapahtuneen johdosta rangaistukseen seuraltaan.
11. toukokuuta 2008 Porto tiedotti, että Bosingwa ja Chelsea olivat päässeet sanalliseen sopimukseen pelaajan siirrosta Englantiin 2008 EM-kisojen jälkeen. Hän allekirjoitti Chelsean kanssa kolmivuotisen sopimuksen ja Porto sai siirtokorvausta 20,5 miljoonaa euroa.
Bosingwa siirtyi vapaana pelaajana Queens Park Rangersiin 17. elokuuta 2012 ja teki seuran kanssa kolmen vuoden sopimuksen.
Maajoukkueura.
Tasaisen hyvien seuratason suoritustensa ansiosta Bosingwa nousi Portugalin maajoukkueeseen vuonna 2007. Hän nousi pian maajoukkueen vakiopelaajaksi syrjäyttäen Miguelin oikean puolustajan paikalta. Junioritasolla Bosingwa oli ehtinyt edustaa Portugalia muun muassa olympialaisissa 2004 ja alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa samana vuonna. Aikuisten tasolla hänet valittiin ensimmäisen kerran arvokisoihin 2008 EM-turnaukseen, jossa hän oli aloituskokoonpanossa Portugalin kaikissa kolmessa merkityksellisessä ottelussa. Hänet valittiin myös kisojen tähdistöjoukkueeseen.
Emmanuelle Chriqui

Emmanuelle Sophie Anne Chriqui (s. 10. joulukuuta 1975 Montréal, Quebec, Kanada) on kanadalainen näyttelijä.
Chriqui syntyi Montrealissa marokonjuutalaisille vanhemmille. Hän on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa; jälkimmäisten joukossa ovat muun muassa "100 kimmaa" (2000), "Rokulipäivä" (2000), "Ihmisjahti" (2003) ja "Viiden päivän sota" (2011).
Chriquin pitkäaikaisin televisiorooli on ollut sivuosa Sloan McQuewickinä HBO:n "Entouragessa" vuosina 2005–2011. Hänet tunnetaan myös "Mentalist"-sarjasta, jossa hän näytteli sarjamurhaaja Red Johnin apuria Lolerei Martinsia.
Chriqui sijoittui vuonna 2006 "Maxim"-lehden Hot 100 -listan 37. sijalle. Tammikuussa 2010 verkkosivusto "AskMen.com" valitsi hänet vuoden 2009 kauneimmaksi naiseksi.
Jussi Aaltonen

Jussi Aaltonen (s. 15. huhtikuuta 1965) on tamperelainen muusikko. Hän on Mustat Enkelit -yhtyeen laulusolisti. 
Jussi Aaltonen on Popeda-yhtyeen Pate Mustajärven siskonpoika ja tuurannut Mustajärveä Popedan keikoilla. Jussi Aaltosen poika Valtteri Aaltonen on Rockwalli-nimisen yhtyeen laulaja.
Jeremiah Wright

Jeremiah Alvesta Wright, Jr. (s. 22. syyskuuta 1941) on Chicagon Trinity United Church of Christ -seurakunnan aiempi pappi.
Pastori Wright oli Yhdysvaltain demokraattisen puolueen presidenttiehdokkuutta tavoittelevan Barack Obaman pappi. Pastori Wright tuli laajempaan maailmanlaajuiseen tietoisuuteen nimenomaan Obamaan liittyvien yhteyksiensä vuoksi.
Amerikkalainen ABC-televisiokanava esitti maaliskuussa 2008 lähetyksessään otteita pastori Wrightin saarnoista. Saarnat ovat eräiltä osin luonnehdittavissa poliittisesti sävyttyneiksi ja näkemyksiltään liian radikaaleiksi amerikkalaiselle keskivertoäänestäjälle. Wright väittää eräässä saarnassaan Yhdysvaltain toimivan Ku Klux Klanin alaisuudessa ja sanoo Yhdysvaltain hallituksen omalla ulkopoliittisella toiminnallaan "kerjänneen" syyskuun 11. päivän iskut Yhdysvaltain maaperälle. Vuodelta 2003 olevassa saarnassaan Wright toistaa useasti ilmausta "God damn America" (suom. Jumala kirotkoon Amerikan).
Maaliskuussa 2008 Barack Obama oli kommentoitunut yleisesti Jeremiah Wrightin mielipiteitä ennen ABC:n uutista siten, että "pastori Wright on kuin vanha setä, joka sanoo asioita, joista en ole aina samaa mieltä ("is like an old uncle who says things I don't always agree with"). Myöhemmin Obama ilmoitti 31.5.2008 eroavansa Chicagon Trinity United Church of Christ -seurakunnasta, vaikka Jeremiah Wright oli jo aiemmin vuoden 2008 alussa vetäytynyt papin tehtävistä eläkkeelle eikä siten enää tuossa vaiheessa toiminut Obaman pappina.
Isaiah Washington

Isaiah Washington (s. 3. elokuuta 1963) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Houstonissa, Texasissa, ja valmistui vuonna 1981 Willowridge High Schoolista. Hän palveli ilmavoimissa ja opiskeli Howardin yliopistossa. 
Washingtonin isä kuoli henkirikoksen uhrina vuonna 1976.
Afroamerikkalainen Washington polveutuu oletettavasti sierraleonelaisesta mendekansasta. Hän onkin perustanut Gondobay Manga Foundation -hyväntekeväisyysjärjestön, joka pyrkii parantamaan maan asukkaiden elämänlaatua.
Washington tunnetaan esimerkiksi televisiosarjoista "Eloonjääneet" ja "Greyn anatomia", josta hänet kuitenkin potkittiin T. R. Knightin kanssa syntyneen kiistan jälkeen. Hän on esiintynyt myös lukuisissa elokuvissa, kuten "Pahin rikos" (1999), "Exit Wounds" (2001) ja "Aavelaiva" (2002).
Formula 1 -kausi 2010

Formula 1 -kausi 2010 oli Formula 1 -sarjan historian 61. kausi. Kaudella kilpaili ensimmäistä kertaa sitten kauden 1995 kaksitoista tallia. Ennen uutta kautta formuloista vetäytyivät BMW ja Toyota, joten kaudella nähtiin yhteensä neljä tallia, jotka eivät ajaneet vuonna 2009. Vuoden 2010 maailmanmestaruuden voitti Red Bullin Sebastian Vettel, josta tuli myös kaikkien aikojen nuorin F1-maailmanmestari. Red Bull Racing voitti myös valmistajien maailmanmestaruuden.
Talvitestaus.
Kautta edeltävä talvitestaus alkoi 1. joulukuuta nuorten kuljettajien testauksella. Testeissä käytettiin kauden autoja. Rahan säästämiseksi uusien autojen testaus on laskettu minimiin. Ennen kautta ajetaankin vain muutama yhteistesti, ja uusien sääntöjen mukaiset autot tuodaan radalle vasta helmikuussa 2010.
Aiempien suunnitelmien mukaan rengasvalmistaja Bridgestone olisi tuonut jo joulukuun testeihin kaudella 2010 käyttöönotettavat kapeammat eturenkaat. Kuitenkin vain harvat tallit olivat tuoneet uusien sääntöjen mukaisen kapeamman etusiiven, joten uusien renkaiden testaaminen siirrettiin vuoden 2010 puolelle.
Helmikuun alussa uusien autojen testaus aloitettiin yhteistestillä Valenciassa, jossa mukana olivat Ferrari, McLaren, Mercedes, Williams, Renault sekä Toro Rosso. Ferrari oli nopein kaikkina kolmena päivänä.
Seuraavalla viikolla testaus jatkui Jerezissä, jossa testauksen aloittivat Force India, Red Bull sekä Virgin. Jerezissä satoi ensimmäisenä ja kolmantena testipäivänä, mikä häiritsi tallien testausohjelmaa. Toisella Jerezin testiviikolla mukaan tuli Lotus. Myös tällä viikolla sade häiritsi testausta paljon.
Talvitestaus päättyi Barcelonaan helmikuun viimeisinä päivinä. Kaikki muut hyväksytyt tallit paitsi Hispania pääsivät testaamaan autojaan.
Tulokset.
Tallit.
Sakon Yamamoto korvasi Bruno Sennan Isossa-Britanniassa ja Karun Chandhokin Saksasta eteenpäin. Christian Klien korvasi Sakon Yamamoton Singaporen GP:ssä. Nick Heidfield korvasi Pedro de la Rosan Singaporen GP:stä eteenpäin.
Abu Dhabin nuorten kuljettajien testit.
Abu Dhabin GP:n jälkeen F1-autot ajattivat kuljettajia 3 päivän pituisissa nuorten kuljettajien testeissä 16.–17. marraskuuta. Tässä lista kuljettajista, jotka ajoivat tallin autoja.
Televisiointi.
Suomessa Formula 1 -lähetyksiä esitti kaudella 2010 maksutelevisiokanava MTV3 MAX.
Ron Eldard

Ronald Jason ”Ron” Eldard (s. 20. helmikuuta 1965) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi seitsemästä lapsesta toiseksi nuorimpana Long Islandilla, New Yorkissa. Varhaista menestystä tuleva näyttelijä sai osakseen nyrkkeilijänä. 
Eldard teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1989. Hän on sittemmin esiintynyt muun muassa elokuvissa "Kun aseet vaikenevat" (1998) ja "Aavelaiva" (2002).
Vaanilan kartano

Vaanilan kartano on Hiidenveden rannalla, Lohjan Vaanilassa sijaitseva kartano. Lohjan museon vintillä on Vaanilan kartanosta peräisin oleva kärryjen ja vaunujen kokoelma.
Sarjaa Angela ja ajan tuulet kuvattiin kartanolla, ja kartano esiintyykin sarjassa Andersinin suvun maalaiskartanona.
Kartanon päärakennus ja pihapiiri ovat nykyään yksityisomistuksessa. Sen omistaa Marja Tiura.
Historia.
1600-luvulla rusthollari Heikki Heikinpoika Vaanila liitti yhteen Vaanilan kaikki viisi tilaa. Päätilat olivat Bergvik ja Jakobsberg. Vuosina 1701-1864 kartanon omisti Forsmanin suku ja sen jälkeen muun muassa Baer, Hammar sekä Bergroth -suvut. Vuonna 1879 kunnallisneuvos Carl Heitmannille osti kartanon. Heitmann perusti kartanon maille sanatorion.
Taidegraafikko

Taidegraafikko on kuvataiteilija, joka luo taideteoksia grafiikan tekniikoiden avulla. Taidegraafikko tekee kuvia pääasiassa erilaisilla painomenetelmillä, joissa kuva piirretään, raaputetaan, syövytetään tai valotetaan kuvalaatalle, josta otetaan vedoksia. Painetut vedokset katsotaan uniikeiksi taideteoksiksi, ja tavallisesti yhdestä kuvalaatasta valmistetaan vain tietty määrä vedoksia. Taidegrafiikan menetelmätyyppejä ovat kohopainomenetelmät, syväpainomenetelmät, laakapainomenetelmät ja serigrafia eli silkkipaino. 
Taidegrafiikka on teknisesti hyvin vaativa taiteen laji, ja sen hallitseminen edellyttää pitkää ja monipuolista koulutusta. Taidegraafikon työskentelytavat ovat muotoutuneet perinteisistä käsityöläisten työtavoista. Taidegrafiikan muodoista metalligrafiikkaa on tehty kaikkein vanhimmista ajoista saakka.
Kati (yritys)

Oy Kati Ab Kalajoki (tai Kalajoen Timanttikairaus) on malminetsinnän palveluihin erikoistunut urakointiyhtiö, jonka päätoimialana ovat timanttikairaukset sekä niihin liittyvät mittaukset. Yritys on tehnyt kairauksia Suomessa, Ruotsissa, Norjassa ja Grönlannissa. Yhtiö on perustettu vuonna 1980 ollen tiettävästi Suomen ensimmäinen yksityisomisteinen timanttikairausurakoitsija, ja sen päätoimipaikka on Raution kylässä Kalajoella. Yrityksellä on 130 täysipäiväistä työntekijää.
Yritys valmistaa kairausyksikkönsä konepajassaan. Vuonna 2015 se kairasi Espoossa Suomen syvimmän timanttikairausreiän, jonka syvyys oli 2015 metriä. Reikä toimi St1 Deep Heat -projektin testausreikänä.
Yrityksen asiakkaita ovat suuret ja pienet malminetsintä- tai kaivosyritykset, rakennuskiviteollisuus, ympäristötutkimuslaitokset, voimayhtiöt, kunnat, seutukunnat sekä erilaiset julkisen sektorin yhtiöt ja yhteisöt. Merkittävin osa työstä tehdään malminetsintä- ja kaivosyhtiöille.
Vuonna 2013 Kati sai Tampereen Euromining-messutapahtumassa Vuoden Ympäristöteko-palkinnon. Palkinnon myösni Suomen Kaivosteollisuus ry. Yhtiö on kehittänyt patentoidun suljetun kierron järjestelmän, jolla kairauksessa syntyvä hienojakoinen kiviaines erotetaan huuhteluvedestä ja voidaan kuljettaa pois tutkimusalueelta. Suljettu kierto myös vähentää kairauksen veden kulutusta jopa 95 %.
Peter Whitehead

Peter Whitehead (12. marraskuuta 1914 Menston, Englanti, Iso-Britannia – 21. syyskuuta 1958 Lasalle, Ranska) oli englantilainen kilpa-autoilija. Hän voitti Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1951 yhdessä Peter Walkerin kanssa ajaessaan Jaguaria. Whitehead ajoi Formula 1 -sarjassa 1950-luvun alussa ja saavutti yhden palkintopallipaikan ja sai yhteensä 4 MM-pistettä.
Peter Whitehead sai surmansa vuoden 1958 Tour de France Automobile kilpailun yhteydessä kun hänen veljensä Grahamin kuljettama Jaguar syöksyi sillalta rotkoon. Autoa kuljettanut veli loukkaantui vakavasti.
Rodion Cămătaru

Rodion Gorun Cămătaru (s. 22. kesäkuuta 1958 Strehaia, Romania) on entinen romanialainen jalkapalloilija. Hän debytoi maansa pääsarjatasolla Universitatea Craiovan paidassa vuonna 1974. Cămătaru edusti joukkuetta kaksitoista vuotta ja voitti liigamestaruuden vuosina 1980 ja 1981. Vuonna 1986 hän siirtyi Dinamo Bukarestin riveihin, jossa hän voitti ensimmäisellä kaudellaan maalikuninkuuden tehden 44 maalia. Tällä maalimäärällä Cămătaru voitti Euroopan Kultaisen kengän. Myöhemmin saavutus on kyseenalaistettu useiden todistajien paljastettua viimeisissä kuudessa ottelussa syntyneiden 20 maalin olleen järjestettyjä, tämä sai UEFA:n myöntämään Kultaisen kengän toiseksi sijoittuneelle Toni Polsterille.
Cămătaru lopetti uransa vuonna 1993, ja oli ennen sitä pelannut Belgiassa ja Hollannissa vuodesta 1989 lähtien. Viimeisen maalinsa ammattilaistasolla Cămătaru teki Hollannin cupin finaalissa vuonna 1993 Heerenveenin paidassa. Ottelun voitti kuitenkin Ajax.
Maajoukkuetasolla Cămătaru edusti Romanian maajoukkuetta 73 kertaa ja teki 21 maalia. Arvokisoissa hän edusti maataan vuoden 1984 EM-kisoissa sekä vuoden 1990 MM-kisoissa.
Nicholas Hoult

Nicholas Caradoc Hoult (s. 7. joulukuuta 1989 Wokingham, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hän on saanut useita tunnustuksia, mukaan lukien ehdokkuuden British Academy Film Award -palkintoon, kaksi Golden Globe -ehdokkuutta, ja Primetime Emmy Award -ehdokkuuden. Hänen menestyksekäs uransa elokuvissa alkoi 11-vuotiaana, kun hän esitti Marcusta vuoden 2002 elokuvassa Poika "About a Boy" (2002). 
Vuonna 2009 Hoult esiintyi näytelmässä New Boy Trafalgar Theatressa Lontoossa. 17-vuotiaana hän esitti päähenkilö Tony Stonemia brittiläisessä nuortensarjassa "Skins – liekeissä" (2007–2008). Rooli auttoi häntä siirtymään lapsitähdestä monimutkaisempiin ja tummempiin hahmoihin elokuvateollisuudessa, mikä johti menestykseen ja kriitikoiden tunnustukseen. Kului kuitenkin vuosikymmen, ennen kuin hän palasi televisioon esittäen Venäjän keisari Pietari III:ta sarjassa "The Great" (2020–2023).
Houltin muita merkittäviä roolisuorituksia on ollut elokuvissa "A Single Man" (2009), "" (2011), "Warm Bodies" (2013), (2015), "The Favourite" (2018), "The Menu" (2022), "Renfield" (2023), "The Order" (2024), "Juror No. 2" (2024), "Nosferatu" (2024) ja "Superman" (2025).
Joseph Dempsie

Joseph Maxwell ”Joe” Dempsie (s. 22. kesäkuuta 1987 Nottingham) on englantilainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi televisiosarjasta "Skins – liekeissä", jossa hän esitti Chris Milesia ensimmäisellä ja toisella tuotantokaudella 2007–2008. Vuosina 2011–2013 ja 2017–2019 hän näytteli Gendryä HBO:n fantasiasarjassa "Game of Thrones".
April Pearson

April Janet Pearson (s. 23. tammikuuta 1989 Bristol) on englantilainen näyttelijä. Pearson on tullut tutuksi "Skins – liekeissä" -sarjan mukana roolista Michelle Richardsonina.
Michelle Richardsonin rooli.
Aprilin esittämä Michelle "Skins – liekeissä" -sarjassa on muodikas, hyväkroppainen ja kaunis. Tämä seurustelee Tony Stonemin kanssa (Nicholas Hoult). Michelle on seurustellut sarjassa myös Sidin (Mike Bailey) kanssa.
Larissa Wilson

Larissa Wilson (s. 5. toukokuuta 1989) on englantilainen näyttelijä. Larissa on tullut tutuksi "Skins – liekeissä" -televisiosarjan mukana roolista Jal Fazerina. Hänet nähtiin myös vuonna 2009 kauhuelokuvassa "Tormented", joka kertoo koulukiusatusta pojasta joka kuolee ja palaa kummittelemaan kiusaajilleen, elokuvassa oli mukana myös "Skins – liekeissä" -sarjasta tuttu April Pearson. Larissa on myös vieraillut "Holby Cityn sairaala" -sarjan yhdessä jaksossa, jossa hän esitti Rebecca Webster -nimistä henkilöä.
Hän kävi koulua nimeltä John Cabot Academy, jossa "Skinsin" päähenkilöiden koulun Roundview-collegen sisäkuvaukset tehtiin.
Kampasaniainen

Kampasaniainen ("Blechnum spicant") on kampasaniaiskasvien heimoon kuuluva saniaislaji. Ruusukkeena kasvavan kasvin lehdet ovat liuskoittuneet tiheästi kampamaisen näköisiksi. Kampasaniasta tavataan Euroopassa laajasti sekä erillisillä alueilla Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Suomessa lajin pysyvät esiintymät ovat hävinneet, joten se on luokiteltu alkuperäisenä hävinneeksi. 
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotisen kampasaniaisen maavarsi on lyhyt ja pysty. Lehtilavat ovat kapeanpuikeita tai suikeita ja tasaisen kampamaisesti pariliuskaisia. Kärkeä ja tyveä kohti kapenevat lehdet ovat kimppuina ruusukemaisesti. Itiöpesäkkeettömät, nahkeat kasvulehdet ovat 8–25 cm pitkiä ja viistoja. Tiheässä olevat liuskat ovat 3–5 mm leveitä. Harvemman näköiset itiölehdet ovat 15–40 cm pitkiä, pystyjä ja niiden liuskat ovat 1–2 mm leveitä. Itiöpesäkeryhmät ovat pitkiä, tasasoukkia ja katesuomuisia, ja ne sijaitsevat lehtilavan alapinnalla keskisuonen molemmin puolin. Itiöt kypsyvät elo–syyskuussa, mutta itiölehtiä esiintyy Suomessa kuitenkin harvoin. Kampasaniaisen kasvulehdet ovat talvivihreitä, mutta itiölehdet lakastuvat syksyllä.
Levinneisyys.
Kampasaniaisen levinneisyysalue pohjoisella pallonpuoliskolla on varsin hajanainen. Euroopassa sitä tavataan lähes koko mantereella Portugalista Kreikkaan, Romaniaan, Baltiaan ja Skandinaviaan saakka. Euroopan lähialueilla lajia kasvaa Turkissa, Kaukasuksella ja Pohjois-Afrikassa. Aasiassa kampasaniaista tavataan erillisillä alueilla Japanissa ja Kiinan keskiosissa. Laji on levinnyt myös Pohjois-Amerikan länsirannikolle Alaskasta Kaliforniaan. Suomessa kampasaniainen on aiemmin kasvanut useassa paikassa Ahvenanmaalla. Pysyvät esiintymät ovat hävinneet ja lajin katsotaan alkuperäisenä lajina hävinneen Suomesta. Viimeisin havainto kampasaniaisen alkuperäiseksi luokitellusta kasvustosta on vuodelta 1978 Ahvenanmaan Sundista. Laji on kuitenkin itsestään kaukolevinnyt uudelleen Suomeen. Sitä on löydetty viime vuosikymmenten aikana useasta paikasta eri puolilla maata tulokkaana, pohjoisimmillaan Enontekiöltä ja Kainuusta.
Elinympäristö ja leviäminen.
Kampasaniainen kasvaa muun muassa havumetsissä, nummilla, tunturikoivikoissa ja vuorten juurilla. Suomessa sen elinympäristöja ovat tuoreet ja soistuneet havumetsät, tunturit ja myös purouomat. Alkuperäisten kampasaniaisesiintymien katoaminen Ahvenanmaalta johtui metsänhakkuista ja ojituksista sekä mahdollisesti myös liikakeruusta. Ahvenanmaa ja Manner-Suomi ovat kampasaniaisen levinneisyysalueen äärirajoilla, sillä ilmasto on lajille liian mantereinen. Kasvin itiöt leviävät kuitenkin tuulen mukana toisinaan hyvinkin kauas. Suomeen itiöitä kulkeutuu ilmeisesti länsituulien mukana Skandinaviasta.
Käyttö.
Kampasaniaista viljellään toisinaan koristekasvina.
Vesistönhoito

 
Vesistönhoito on yhdistelmä erilaisia toimenpiteitä vesistöjen laadun parantamiseksi. Näitä voivat olla mm. yhdyskuntien jätevesien tehokkaampi puhdistaminen ennen niiden vesistöihin laskemista, teollisuuden päästöjen rajoittaminen, vedenhapetus, hoitokalastus jne. Monia vesistönhoitoon liittyviä toimenpiteitä on hankkeistettu Euroopan unionin rahastojen tuella.
Esimerkkejä vesistönhoidon hankkeista ja projekteista.
GISBLOOM - välineitä rehevöitymisen arviointiin ja hallintaan.
Hanke alkoi vuonna 2010 ja päättyi vuonna 2013. Hanke sai rahoituksensa EU:n Life+ -ohjelmasta (Life09 ENV/FI/000569). Hankkeen tavoitteena oli vesien tilan parantaminen sekä antaa kansalaisille ja järjestöille keinot osallistua vesien tilan seurantaan ja parantamiseen. Hankkeen yhteistyöryhmässä oli yli 70 tutkijaa ja asiantuntijaa. Hankkeen vastuuhenkilönä toimi Suomen Ympäristökeskus SYKEn edustaja Olli Malve.
Hankkeen tuloksia ovat muun muassa järviwiki ja vesinetti -verkkopalvelut, joista ensimmäinen on suunnattu kansalaisille ja jälkimmäinen vesienhoidon ammattilaisille.
Puhdas Itämeri.
John Nurmisen Säätiö aloitti vuonna 2004 Puhdas Itämeri -hankkeen Itämeren suojelemiseksi.
Zali Steggall

Zali Steggall (s. 14. huhtikuuta 1974 Sydney) on australialainen alppihiihtäjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1993–2002. Hän kilpaili lähes yksinomaan pujottelussa.
Steggall saavutti pronssia Naganon olympialaisten 1998 Hilde Gergin ja Deborah Compagnonin jälkeen hävittyään noin kolme kymmenystä voittajalle – kakkossijaan eroa oli puolestaan noin kaksi kymmenystä. Lisäksi hän saavutti Vailin MM-rinteillä 1999 kultaa niin ikään pujottelusta yli sekunnin erolla Pernilla Wibergiin. Mitalejaan lukuun ottamatta hän ei juuri menestynyt arvokisatasolla, muuten parhaana sijoituksenaan pujottelun 22:s tila Lillehammerin olympialaisissa 1994.
Maailmancupissa Steggall saavutti yhden voiton; Park Cityn pujottelussa 23. marraskuuta 1997. Lisäksi hän oli toinen Mammoth Mountainin pujottelussa noin vuotta myöhemmin. Viimeksi mainitulla kaudella hän oli pujottelucupin yhdeksäs.
Luoteisrannikon intiaanit

Luoteisrannikon intiaanit asuivat Pohjois-Amerikan luoteisrannikolla. Heillä oli rikas kulttuuriperinne, joka tulee esille muun muassa toteemipaaluissa. Tlingitit, haidat, tsimshianit, kwakiutlit (kwakwaka'wakwit), rannikon salishit ja chinookit ovat näistä intiaaneista tunnetuimpia.
Luoteisrannikon alue on Yhdysvaltain luoteisrannikolla Luoteis-Kaliforniasta rannikon athapaskojen seuduilta pohjoiseen, Kanadan länsirannikolle ja Alaskan kaakkoisrannikolle eyakien asuinalueelle noin 61 leveysasteelle Kordillieerien länsirinteillä, eli Alaskan, Brittiläisen Kolumbian, Washingtonin ja Kalifornian osavaltioiden länsiosissa.
Pohjoisella luoteisrannikolla puhuttiin pääasiassa na-dene-kieliä, etelämpänä puhuttiin amerind-kieliä, muun muassa tshimshian-, wakasha-, salisha- ja chinook-ryhmiin kuuluvia kieliä.
Eyakien, tlingitien, haidojen ja tsimshianien alue oli lauhkeaa sademetsää. Luoteisrannikon intiaanit hankkivat elatuksensa erityisesti lohen ja muiden kalojen kalastuksella. Monet heimot pyydystivät hylkeitä. Jotkut heimot metsästivät valaita ja muita merinisäkkäitä. Varsinkin pohjoisen luoteisrannikon heimot olivat kehittäneet melko pitkälle edistyneen kulttuurin ja yhteiskunnan ilman maanviljelyä. Monissa luoteisrannikon kylissä omaisuus oli sosiaalisen arvostuksen mitta. Kalastus oli elinkeino, joka mahdollisti uutterille ihmisille suuria saaliita ja siten suuria omaisuuksia. Heimojen jäsenet jakautuivat kastijärjestelmän mukaan päälliköihin, tavalliseen kansaan ja orjiin. Rikkaat pitivät yltäkylläisiä pitoja. Merkkitapahtumina, kuten toteemipaalun pystytyksen, päällikön valtaannousun, taisteluvoiton, avioeron, kuoleman jne. yhteydessä järjestettiin "potlatch-juhlia", joihin liittyi uskonnollisia seremonioita, lahjojen vaihtoa, laulua ja tanssia. Potlatch-juhlissa päällikkö jakeli heimolle lahjoja ja tuhosi omaisuuttaan heittämällä sitä veteen ja polttamalla. Näin päällikkö osoitti varallisuuttaan ja valtaansa.
Monet heimot asuivat pitkissä puutaloissa, joissa asui monta perhettä eli noin 20–50 ihmistä, kylissä 300–500 ihmistä. Heimot asuivat talvisin rannikoilla sekä jokien ja purojen varsilla talvikylissä ja kesäisin tilapäisissä asuinpaikoissa, joissa ruokaa sai parhaiten hankittua metsästämällä, kalastamalla tai keräämällä kasveja. Talvikylien paikat pyrittiin valitsemaan siten, että ne olivat suojassa myrskyiltä ja vihollisilta. Talot olivat 1–2 rivissä oviaukko vettä kohti. Monet heimot olivat taitavia kanootin rakentajia ja puutyöntekijöitä. Ruokaa valmistettiin kuumin kivin täytetyissä koreissa ja maahan kaivetuissa peitetyissä kuopissa, joissa oli kuumia kiviä. Kalaa säilöttiin savustamalla.
Luoteisrannikon na-dene-kieliä puhuvat intiaanit saattoivat saapua asuinseudulleen ehkä 8 500 vuotta sitten.
Luoteisrannikon intiaaniheimot.
Tribal Directory luettelee alueelta seuraavat heimot:
Deventer

Deventer on kunta ja kaupunki Alankomaissa Overijsselin provinssissa. Asukkaita kunnassa on 97 331 (1.2.2008) ja väestötiheys on 741/km². Kunnan pinta-ala on 134,37 neliökilometriä, josta vettä on 3,06 km². Deventerin pormestarina toimii Andries Heidema. Kaupungin keskuspaikka on samanniminen, kuin kuntakin. Deventer sijaitsee suurimmaksi osaksi IJssel -joen itärannalla.
Deventer oli hansakaupunki. Vuonna 2005 Bathmenin kunta (asukkaita 5 000) liitettiin Deventeriin.
Deventer sijaitsee tärkeiden Amsterdam / Utrecht–Amersfoort–Osnabrück–Berliini / Hampuri ja Groningen–Zwolle–Arnhem–Nijmegen -rautateiden risteämäkohdassa. Myös moottoritie A1 (Amsterdam–Berliini–Moskova) kulkee Deventerin kautta.
Kaupunki on Alankomaiden jalkapallon korkeimmalla sarjatasolla Eredivisiessä pelaavan Go Ahead Eaglesin kotipaikka.
Asutuskeskukset.
"Sisältää myös kylät"
Muukalainen (albumi)

Muukalainen on suomalaisen laulaja Topi Sorsakosken sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 2000 levymerkillä Edel Records. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 24.
Kappaleet.
Sovitukset: Tapani Puranen, kitarasovitukset: Jyrki Telilä ja Tapani Puranen.
Jossakin... Suomessa

Jossakin... Suomessa on Topi Sorsakoski ja Kulkukoirat -yhtyeen livealbumi, joka julkaistiin 22. kesäkuuta 2005. Se äänitettiin Vantaan, Joensuun, Parikkalan ja Keuruun keikoilla. Kolmestakymmenestä kappaleesta 17 valitsi Sorsakoski itse. Joihinkin kappaleisiin ei saatu käännöslupia riittävän ajoissa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittaneet Topi Sorsakoski ja Kulkukoirat.
Herma Bauma

Hermine "Herma" Bauma (23. tammikuuta 1915 Wien – 9. helmikuuta 2003 Wien) oli itävaltalainen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Bauma oli myös käsipalloilija. Hän voitti kultaa Lontoon olympialaisten keihäänheitossa vuonna 1948 tuloksella 45,57.
Bauma voitti Itävallan mestaruuden keihäänheitossa yhteensä 15 kertaa vuosina 1931–1934, 1936–1937, 1941–1943, 1946–1950 ja 1952 sekä viisiottelussa kolme kertaa vuosina 1932–1933 ja 1947. Hän teki viisiottelussa Itävallan ennätyksen 221 pistettä vuonna 1932 ja 250 pistettä vuonna 1933. Keihäänheitossa hän paransi Itävallan ennätystä yhteensä neljätoista kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 1931 tuloksellaan 36,31 m. Wienissä 1. toukokuuta 1933 hän ylitti ensimmäisenä itävaltalaisnaisena 40 metrin rajan tuloksellaan 40,23 m. Vuonna 1936 hän heitti Euroopan ennätykset 44,69 m ja 45,71 m sekä vuosina 1947 ja 1948 maailmanennätykset 48,21 m ja 48,63 m. Viimeksi mainittu säilyi Itävallan ennätyksenä kesäkuuhun 1959 saakka.
Dinkelland

Dinkelland on kunta Alankomaissa Overijsselin provinssissa, Saksan rajalla. Asukkaita kunnassa on 26 120 (1.2.2008) ja väestötiheys on 149/km². Kunnan pinta-ala on 176,81 neliökilometriä, josta vettä on 1,03 km². Dinkellandin pormestarina toimii Frans Willeme. Kunnan keskuspaikka on Denekamp, jossa myös kunnantalo sijaitsee. Lyhyen aikaa kunta tunnettiin Denekampina (yksi Dinkellandin asutuskeskus). Vuonna 2002 kunta uudelleennimettiin.
Slovakiassa sijaitseva Liptovský Mikuláš on Dinkellandin yhteistyökaupunki.
Asutuskeskukset.
Pienet asutuskeskukset:
Lahden kaupunginkirjasto

Lahden kaupunginkirjasto on Lahden kaupungin ylläpitämä julkinen kirjasto. Lahden kaupungin alueella pääkirjaston lisäksi asukkaita palvelevat Ahtialan, Jalkarannan, Kärpäsen, Launeen, Liipolan, Mukkulan, Renkomäen ja Nastolan lähikirjastot sekä uusi kirjastoauto Saaga.
Lahden kaupunginkirjasto kuuluu yhdessä Päijät-Hämeen muiden kirjastojen kanssa Lastu-kirjastoihin (poislukien Iitin kunnankirjasto). Yhteinen verkkosivusto on palvellut kaikkia maakunnan kirjastonkäyttäjiä joulukuusta 2013 alkaen. Toukokuussa 2018 avattiin uusi, yhteinen aineistotietokanta Lastu-Finna.
Päärakennus.
Lahden kaupunginkirjaston pääkirjaston, Lahden kaupunginkirjasto-maakuntakirjaston, kirjastorakennus voitti vuoden betonirakenne -kilpailun 1990. Kirjastotalon arkkitehtisuunnittelutoimistona oli arkkitehtitoimisto Arto Sipinen Ky. Sisustuksen suunnittelivat arkkitehdit Ursula Lähteenkorva-Nakai ja Ulla Korpela. Päärakennuksen taideteoksista keskeisin on taiteilija Ritva Puotilan suunnittelema paperikudos "Vedenjakaja" (1992). Muita taideteoksia ovat keraamikko Heikki Rahikaisen "Savitaulu" musiikkiosastolla, graafikko Tapani Mikkosen "Grafiikanlehti" lukusalissa ja taiteilija Jaana Rämän paperimaalaus "NI-ME-TÖN" tutkijanhuoneiden käytävällä.
Pääkirjasto sijaitsee Paavolan kaupunginosassa, kaupunginteatterin ja aikuisopiston vieressä, osoitteessa Kirkkokatu 31.
Normaalien aukioloaikojen lisäksi pääkirjastossa voi asioida omatoimisesti arkiaamuisin kello 8–10, jolloin on mahdollista etsiä itse aineistoa, hakea varauksia, lainata ja palauttaa sekä käyttää asiakastietokoneita.
Historia.
Ensimmäinen lainakirjasto perustettiin Hollolan Lahteen vuonna 1876 ravintoloitsija Karolina Moesbellin ja kelloseppä Johan Erland Andelinin järjestämien arpajaisten tuoton avulla. Pitäjänkirjastoja oli perustettu jo tätä ennen, Hollolan pitäjään vuonna 1851 ja Asikkalaan sekä Orimattilaan vuonna 1860. 
Vuonna 1912 kirjasto sai tilat vastavalmistuneesta kaupungintalosta. Omat tilat kirjasto sai Hämeenkadulta vuonna 1928 Hotelli Lahden entisistä tiloista. Näissä tiloissa kirjasto toimi vuoteen 1967 asti. Tänä aikana myös kaupunginosien kirjastoja perustettiin. Vuodesta 1967 vuoteen 1990 kirjasto toimi konserttitalossa Hollolankadulla. Vuonna 1990 edessä oli muutto nykyisiin toimitiloihin Saimaankadun ja Laaksokadun risteykseen. Ensimmäinen kirjastoauto, Karolina Moesbellin mukaan nimetty Karoliina, otettiin käyttöön vuonna 1972.
Lahden kaupunginkirjastosta tuli maakuntakirjasto vuonna 1975. Sen tehtävä maakuntakirjastona muuttui alueellista kehittämistehtävää hoitavaksi kirjastoksi vuoden 2018 alussa.
Capelle aan den IJssel

Capelle aan den IJssel on Alankomaissa Etelä-Hollannin provinssissa sijaitseva kunta. Kaupungissa on 65 352 asukasta (31.12.2008), ja väestötiheys on 4 570 as./km². Kunnan pinta-ala on 15,42 neliökilometriä, josta vettä on 1,12 km². Capelle aan den IJsselin pormestari on Peter Oskam. Kunta sijaitsee Rotterdamin kaupungin itäpuolella Hollandse IJssel -joen rannalla. Koillisessa kunta rajautuu Nieuwerkerk aan den IJsseliin ja etelässä Krimpen aan den IJsseliin.
Capelle aan den IJsselin teollisuus työllistää 38 000 ihmistä. Kunnan Hoofdweggebiedillä on 1980-luvulla rakennettu teollisuusalue (). Kunnassa on myös toinen teollisuusalue, Rivium, joka on rakennettu 1990-luvulla. Riviumissa toimivat muun muassa Sodexho Nederland ja energiayhtiö Eneco.
Kunnassa asuvat esimerkiksi Alankomaiden aiempi pääministeri Jan Peter Balkenende ja poliitikko Ab Klink.