tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Schaumburg-Lippen evankelisluterilainen maakirkko

Schaumburg-Lippen evankelisluterilainen maakirkko () on yksi Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Bückeburg.
Kirkolla on 22 seurakuntaa. Vuoden 2022 lopussa kirkolla oli 45 764 jäsentä.
Historia.
Vuonna 1559 alueella sijainnut Schaumburgin kreivikunta kääntyi luterilaisuuteen. Kreivikunta jakautui vuonna 1647, jolloin syntyi Schaumburg-Lippen kreivikunta, joka vuonna 1807 kohosi ruhtinaskunnaksi.
Alueen kirkkoa johtivat aiemmin superintendentit, joista kuuluisimpia on tehtävässä vuosina 1771-1776 toiminut Johann Gottfried Herder. 1700-luvulla kirkkoon vaikutti paitsi luterilainen ortodoksia Nikolaus Ludwig von Zinzendorfin opetuksien mukaisen pietismin pehmentämänä sekä myös valistus. 1800-luvulla kirkko koki luterilaisen identiteetin uudistumisen ja voimistumisen.
Vuonna 1991 Schaumburg-Lippen maakirkko hyväksyi naispappeuden, viimeisenä Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista.
Vuonna 2020 kirkko hyväksyi samaa sukupuolta olevien avioliiton siunaamisen viimeisenä Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Kirkolliskokouksen äänet jakautuivat päätöksessä niin, että 31 äänesti puolesta, yksi vastaan ja kaksi äänesti tyhjää. Samalla päätettiin, että kirkon pastoreilla on omantunnonvapaus siunata tai olla siunaamatta näitä pareja.
Hallinto.
Maakirkolla on oma kirkolliskokous ("Landessynode"), jonka seurakuntaneuvostot valitsevat. Se muun muassa valitsee maapiispan ("Landesbischof") ja maakirkkoviraston presidentin. Kirkolliskokous valitsee aina vaalikaudeksi maakirkkoraadin ("Landeskirchenrat"). Lisäksi on maakirkkovirasto ("Landeskirchenamt"), johon myös maapiispa kuuluu. Nämä toimielimet huolehtivat yhdessä kirkon hallinnosta.
Kirkon 22 seurakuntaa on jaettu kahteen kirkkopiiriin ("Kirchenbezirk"), läntiseen ja itäiseen. Näillä molemmilla on oma superintendenttinsä.
Kirkon jäsenmäärä oli vuoden 2022 lopussa 45 764. Se oli tuolloin jäsenmäärältään Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista toiseksi pienin pienimmän ollessa Anhaltin evankelinen maakirkko 26 236 jäsenellään. Schaumburg-Lippen maakirkkoon kuuluu kuitenkin suurempi osuus alueensa väestöstä kuin missään muussa jäsenkirkossa. Vuoden 2022 lopussa kirkkoon kuului sen alueella 49% väestöstä, kun koko Saksassa Saksan evankeliseen kirkkoon kuului 22,7% väestöstä.
Pekka Vuoristo

Pekka Vuoristo (s. 1950) on eläkkeellä oleva Helsingin Sanomien politiikan toimittaja ja kolumnisti. Hän aloitti lehden toimittajana vuonna 1990. 
Vuoriston pakinat ovat pääasiassa analyysiä poliittisista ja yhteiskunnallisista asioista. Hänen pakinoitaan on lehden lisäksi ilmestynyt kokoelmissa "Karlssonin vuosi 2006", "Karlssonin vuosi 2007" ja "Karlssonin vuosi 2008", jotka ovat pilapiirtäjä Henrik Karlssonin kuvittamia.
Clarence Barlow

Clarence Barlow (myös "Klarenz B"; 27. joulukuuta 1945 Kalkutta – kesäkuu 2023) oli intialaissyntyinen säveltäjä. Hänestä tuli yksi merkittävistä saksankielisen kulttuuriympäristön avantgardistisen musiikin säveltäjistä.
Barlow syntyi anglointialaiseen vähemmistöön kuuluneeseen perheeseen, jolla oli englantilais-ranskalais-ja portugalilainen tausta.
Hänen varhaisimmat sävellyksensä ovat vuodelta 1957. Hän opiskeli musiikillisten oppiaineiden lisäksi luonnontieteitä, jonka opinnoissa valmistui vuonna 1965 Kalkutan yliopistosta. Tämän jälkeen hän työskenteli kapellimestarina ja musiikin teorian opettajana Kalkutan musiikkikoulussa. Vuonna 1968 Barlow muutti Kölniin, jossa opiskeli vuoteen 1973 saakka sävellystä ja elektronista musiikkia Kölnin musiikkiyliopistossa. Hän suoritti vuosina 1971–1972 myös opintoja Alankomaiden Sonologian instituutissa. Hän aloitti vuonna 1971 tietokoneiden käyttämisen sävellystyönsä apuvälineinä.
Barlow oli vuonna 1986 mukana perustamassa GIMIK-järjestöä ("Initiative Musik und Informatik Köln"), jonka puheenjohtajana toimi vuosina 1986–1993 ja 1996–2002. Vuosina 1982–1994 hän vastasi tietokonemusiikin opetuksesta Darmstadtin uuden musiikin kesäkursseila. Hän toimi vuosina 1984–2005 luennoitsijana tietokonemusiikissa Kölnin musiikkiyliopistossa. Vuonna 1988 Barlow oli Kölnissä pidetyn 14. Kansainvälisen tietokonemusiikin konferenssin musiikillinen johtaja. Hän vieraili vuosina 1990–1991 sävellysprofessorina Essenin Folkwang-taideyliopistossa. Vuosina 1990–1994 hän toimi Alankomaissa Sonologian instituutin johtajana ja vuosina 1994–2006 saman opinahjon sävellyksen ja sonologian professorina. Vuosina 1994–2010 hän lisäksi oli Académie internationale de musique électroacoustiquen jäsenenä Bourgesissa. Vuosina 2005–2006 hän oli vierailevana sävellysprofessorina Porton ESMAE:ssa ("Escola superior de música e artes do espectáculo"). Vuonna 2006 hänestä tuli Kalifornian yliopiston (Santa Barbara) Corwin-professori ja sävellysopetuksen johtaja.
Warma (parkki)

Warma oli suomalainen kolmimastoinen puinen parkkilaiva, joka oli rakennettu 1922. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1933–1937. Laiva myytiin romutettavaksi Hampuriin 1937. Warma oli todennäköisesti viimeinen puusta rakennettu parkkilaiva maailmassa. 
Parkki Warma rakennettiin laivanrakennusmestari J. Lehtosen johdolla Uudenkaupungin Varvinmäellä 1920–1922 Uudenkaupungin Laiva Oy-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 718 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 1 400 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 61,50 metriä, leveys 10,66 metriä ja syväys 5,23 metriä. Georg Kåhren mukaan parkki Warman vuonna 1930 tekemä matka Foweystä kaoliinilastissa Genovaan ja sieltä Sisiliaan hakemaan suolalasti Göteborgiin oli viimeinen eurooppalaisen puisen kolmimastoparkin kaupallisessa liikenteessä tekemä matka. 
Viimeisen matkansa Warma teki joulukuussa 1936 puutavaralastissa Uuraasta Lontooseen. Laiva joutui myrskyyn Pohjamerellä 3. joulukuuta 1936 ja pääsi hätäsatamaan Cuxhaveniin. Warma myytiin romutettavksi Hampurissa huhtikuussa 1937. 
Parkki Warman sisarlaiva oli parkki Eläköön. Åke Sandvall on tehnyt Warmasta kaksi votiivilaivaa joista toinen on Uudenkaupungin uudessa kirkossa ja toinen Turun Mikaelinkirkossa. Warman suurikokoinen pienoismalli oli esillä Uudessakaupungissa Pakkahuoneen rannassa Rakennusklinikka Vasossa.
Eläköön (parkki)

Eläköön oli suomalainen kolmimastoinen puuparkki, joka oli rakennettu 1920. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1933–1941. Laiva haaksirikkoutui 1948 ja päätyi hylkynä aallonmurtajaksi Nauvoon. Eläköön oli todennäköisesti viimeinen rahtiliikenteessä ollut puinen parkkilaiva maailmassa. 
Parkki Eläköön rakennettiin laivanrakennusmestarien Emanuel Eklund ja J. Lehtonen johdolla Uudenkaupungin Varvinmäellä 1919-1920 Uudenkaupungin Laiva Oy-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 827 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 1 400 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 63,85 metriä, leveys 11,00 metriä ja syväys 5,22 metriä. Parkki Eläköön liikennöi pääasiassa Pohjanmeren ja Välimeren satamiin mutta vuonna 1924 se haki jalopuulastin Jamaikasta Eurooppaan. Parkki törmäsi Ahvenanmerellä sakeassa sumussa yhteen tanskalaisen höyrylaiva Helgan kanssa 6. marraskuuta 1926 ollessaan painolastissa matkalla Lontoosta Uuteenkaupunkiin. Törmäyksessä keulaan tuli suuri aukko ja Eläköön joutui jäämään korjattavaksi Uuteenkaupunkiin. Tammikuun lopulla 1930 Eläköön oli kaoliinilastissa matkalla Englannin Foweysta Italian Genovaan kun se vaurioitui pahoin myrskyssä. Laiva julistettiin jo hylyksi mutta uusikaupunkilaiset ostivat sen huutokaupassa vakuutusyhtiöltä ja kunnostivat uudelleen Itämeren liikenteeseen. Eriksonin varustamon omistuksessa Eläköön teki heinä-elokuussa 1938 filmiristeilyjä Itämerellä kahden ruotsalaisen elokuvan kuvauksia varten. Kesällä 1939 Eläköön vei vielä puutavaralastin Veitsiluodosta Esbjergiin Tanskaan. 
Eriksonin jälkeen parkin omisti ensin helsinkiläinen Satakunnan Laiva Oy 1943-1944 ja sitten raumalainen Rauman Alus Oy 1944-1949. Eläköön haaksirikkoutui Itämerellä 1948 ja se päätyi 1949 hylkynä Pikku-Nauvon sahan laiturin aallonmurtajaksi. Parkki Eläköön sisarlaiva oli parkki Warma. Parkki Eläköön pienoismalli oli esillä Kalannin Säästöpankin Uudenkaupungin konttorissa.
Levonorgestreeli

Levonorgestreeli (C21H28O2) on steroidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ehkäisyyn. Levonorgestreeli kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Levonorgestreeli on huoneenlämpötilassa kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee hieman etanoliin ja hyvin kloroformiin. Levonorgestreeli on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky kloroformiliuoksessa on -32,4. Levonorgestreeli on vaikutukseltaan progestiini eli se sitoutuu progesteronireseptoreihin ja estää ovulaation sekä paksuntaa kohdunkaulan limakalvoa. Levonorgestreelillä on useita antotapoja. Sitä voidaan annostella tablettina joko yhdessä etinyyliestradiolin kanssa tai yksinään, laastarina, ihonalaisena implanttina tai kohtuun asetettavana hormonikierukkana. Levonorgestreeliä voidaan käyttää jälkiehkäisyyn. Lääkeaine pienentää raskauden todennäköisyyttä 57–93 %. Levonorgestreelin haittavaikutukset ovat samankaltaisia kuin muillakin progestiineilla.
Valmistus.
Levonorgestreelin valmistukseen on kehitetty asymmetrinen synteesimenetelmä. Lähtöaineena on 6-metoksitetraloni. Kuusivaiheisen synteesin keskeisiä vaiheita ovat enantioselektiivinen mikrobiologinen pelkistys ja steroideille ominaisen rengassysteemin muodostuminen.
Cambrian Princess

Cambrian Princess oli suomalainen kolmimastoinen rautafregatti, joka oli rakennettu 1884. Fregatti oli suomalaisessa omistuksessa 1913–1916 ja se oli suurin Suomeen rekisteröity fregatti. Laiva myytiin Italiaan 1916 ja saksalaiset sukellusveneet upottivat sen maaliskuussa 1918.
Cambrian Princessin rakensi Oswald, Mordaunt &amp; Co. Southamptonissa Englannissa vuonna 1884 liverpoolilaiselle E. Bates &amp; Sons-varustamolle. Laivan nimi oli vuoteen 1903 saakka "Many Down". Laivan vetoisuus oli 2 436 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 3 740 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 91,5 metriä, leveys 12,3 metriä ja syväys 7,5 metriä. Suomeen Cambrian Princess ostettiin liverpoolilaiselta W. Thomas &amp; Co.-varustamolta vuonna joulukuussa 1913. Laivan omisti uusikaupunkilainen varustamo. Fregatin riki vaurioitui pahoin jättiläisaallon iskettyä laivaan 16. toukokuuta 1914 Etelä-Atlantilla Tristan da Cunhan lähistöllä kun se oli koksilastissa matkalla Cardiffista Etelä-Afrikan Port Nollothiin. Laiva purjehti hätärikin turvin 22 vuorokaudessa Rio de Janeiroon. Viimeisen matkansa suomalaisomistuksessa laiva teki rautalastissa Buenos Airesista Genovaan lokakuun 1915 ja tammikuun 1916 välillä. Laiva myytiin 1916 Italiaan ja se uuden nimen Alessandra. Laiva upotettiin 15. maaliskuuta 1918.
El Gouna

El Gouna on egyptiläinen turistikeskus, jonka omistaa Samih Sawiris. Se sijaitsee Egyptin itäosassa, Punaisenmeren länsirannalla, noin 20 kilometrin päässä Hurghadasta pohjoiseen.
El Gounan historia.
Orascom Hotels and Development aloitti El Gounan rakentamisen turistikeskukseksi vuonna 1989. Monet vaikuttavat eurooppalaiset ja amerikkalaiset arkitehdit suunnittelivat El Gounaan perinteisiä egyptiläisiä maaseututaloja. Myös El Gounan koko alue rakennettiin tekolaguunien ympärille. Vuonna 1992 El Gouna avattiin ja siitä tuli nopeasti suosittu lomakohde. El Gounaa rakennetaan yhä edelleen suuremmaksi lomakyläksi.
Turistikeskuksena.
El Gouna on yksi Egyptin suosituimmista lomakohteista. El Gouna on etenkin erikoistunut vesiurheiluun, mutta myös muita erilaisia aktiviteettimahdollisuuksia löytyy, joita ovat muun muassa golf, aavikko-safarit ja ratsastus. El Gouna sopii myös hyvin auringonottamiseen ja uimiseen.
Ilmasto.
Koska El Gouna sijaitsee Egyptissä, joka on yksi maailman kuivimmista ja aurinkoisimmista maista, siellä päivät ovat yleisesti kuivia ja lämpimiä. El Gounassa lämpötila on vuoden ympäri noin 17°C - 33°C välillä.
Ranskan ilmasto

Ranskan ilmasto on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan suuressa osassa maata lauhkea meri-ilmasto Cfb vaikkakin Etelä-Ranskassa vallitsee välimerenilmaston kuumakesäinen alatyyppi Csa. Ranskan Alpeilla vallitsee kostea- ja kylmätalvisen ilmaston lämminkesäinen alatyyppi Dfb.
Lämpötilat.
Ranskan vuotuinen lämpötilan keskiarvo on 11,2 celsiusastetta. Kuumin kuukausi on heinäkuu 19,2 celsiusasteen keskilämpötilalla ja kylmin tammikuu 4 celsiusasteen keskiarvolla.
Pohjois-Ranskan Bray-Dunessa vuoden keskilämpötila on 10,3 celsiuastetta, Länsi-Ranskan Plouarzelissa 11,0 celsiusastetta, Itä-Ranskan Lauterbourgissa 10,3 celsiusastetta, Etelä-Ranskan Hyèresissa 14,9 celsiusastetta ja Keski-Ranskan Bourgesissa 11,2 celsiusastetta. Ranskan kaikkien aikojen lämpöennätys on 46,0 celsiusastetta on mitattu 28. kesäkuuta 2019 Vérarguesista, Héraultin departementista Euroopan ennätyksellisen helleaallon yhteydessä. Ranskan kaikkien aikojen kylmin lämpötila −41.0 °C taas on mitattu 17. tammikuuta 1985 Mouthesta, Doubsin departementista.
Sateisuus.
Ranskan vuotuinen sademäärä on 779.5 millimetriä. Sateisinta on lokakuussa, jolloin sademäärä on 78,7 millimetriä ja kuivinta helmikuussa jolloin sademäärä on 56,4 millimetriä.
Ranskan pääkaupungissa Pariisissa sataa keskimäärin 650 millimetriä vuodessa. Rannikkoalueilla ja vuoristossa on sateisinta.
Ilmastonmuutos.
Historiallisesti.
Ilmaston lämpeneminen on ollut Ranskassa 1900-luvulla vahvempaa kuin globaali keskiarvo. Manner-Ranskassa vuoden keskilämpötila on noussut 0,95 celsiusastetta, kun maailmanlaajuisesti vain 0,74 astetta. Varsinkin 1950-luvun jälkeen lämpeneminen on ollut voimakasta. Aikavälillä 1960–2009 viileät yöt ja päivät harvinaistuivat selvästi lämpimien öiden ja kuumien päivien lisääntyessä. Ranskan Alpeilla oli vuoden keskilämpötila vuosina 1900–2004 noussut 0,14 celsiuastetta. Ranskan sateisuus on lisääntynyt 1900-luvulta merkittävästi ja tulvien määrä on lisääntynyt.
Tulevaisuudessa.
Vuoteen 2100 mennessä Ranskan vuotuisen keskilämpötilan ennustetaan A1B-skenaarion mukaan nousevan 2,5–3,5 celsiusastetta vuosiin 1960–1990 verrattuna, ja eteläisten alueiden ennustetaan lämpiävän pohjoisia enemmän. A1B-skenaario ennustaa keskilämpötilan nousevan vuoteen 2050 mennessä 1,7–2,7 astetta vuosiin 1971–2000 verrattuna. Samaan aikakauteen verrattuna ennustavat A2- ja A1B-skenaariot keskilämpötilan nousevan 2,2–4,2 celsiusastetta.
Kesän 2019 kaltaiset helleaallot, jolloin mitattiin Ranskan kaikkien aikojen korkein lämpötila 46,0 °C, voivat tulevaisuudessa tuoda Ranskaan jopa 50 celsiusasteen lämpötiloja, jos ilmastonmuutosta ei hillitä.
Saiki

Saiki () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Ōitan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Tyynenmeren Saikinlahden ja Hyūganmeren rannikolla. Etelässä se rajautuu Miyazakin prefektuuriin. Kaupunkiin kuuluu noin 270 kilometriä pitkä rikkonainen rannikkoalue ja useita saaria, sisämaassa metsäisiä Kyūshūvuorten vuoristoalueita ja tiheästi asutettu tasankoalue Banjōjoen suulla. Saikissa on 70 945 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 903,11 neliökilometriä, joten pinta-alaltaan se on koko Kyūshūn suurin kaupunki.
Edo-kaudella 1600-luvun alusta lähtien Saiki kehittyi Saikin daimiokunnan linnanaluskaupunkina. Ennen toista maailmansotaa sinne sijoitettiin keisarillisen Japanin laivaston tukikohta, jonka paikalle syntyi sodan jälkeen laivanrakennus-, sellu-, vaneri- ja kemianteollisuutta. Niiden ansiosta Saiki nousi prefektuurin toiseksi merkittävimmäksi teollisuuskeskukseksi Ōitan jälkeen. Muita merkittäviä elinkeinoja ovat muun muassa riisin, hedelmien ja kasvisten viljely, kalastus ja helmien tuotanto sekä vuoristoalueilla metsäteollisuus. Kaupunkioikeudet Saikille myönnettiin vuonna 1941. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin neljä ympäristön maaseutukaupunkia (Kamae, Kamiura, Tsurumi, Ume ja Yayoi) ja kolme kyläkuntaa (Honjō, Naokawa ja Yonōzu). 
Kaupunkia palvelee JR Kyūshūn Nippō-päälinja.
Pestalozzi (parkki)

Pestalozzi oli suomalainen kolmimastoinen rautaparkki, joka oli rakennettu 1884. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1934–1937. Laiva myytiin toukokuussa 1937 romutettavaksi Liettuaan.
Parkki Pestalozzin rakensi Blohm &amp; Voss Hampurissa Saksassa vuonna 1884 hampurilaiselle F. Laeisz-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 1 046 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 1 600 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 67,02 metriä, leveys 10,45 metriä ja syväys 5,90 metriä. Suomeen Pestalozzi ostettiin R.K. Bargerilta Marstalista Tanskasta vuonna 1934. Laiva kuljetti puutavaraa Itämeren ja Pohjanmeren liikenteessä. Marraskuun lopulla 1935 Pestalozzi ajoi Dragorin luona ollessaan matkalla Gravesendista Maarianhaminaan, laivan irroittaminen kesti muutamia päiviä. Vuonna 1936 parkki kuljetti puutavaraa Itämerellä Ruotsista ja Suomesta Tanskaan. Parkki myytiin romutettavaksi Liettuan Libauhun toukokuussa 1937.
Saku Lehikoinen

Saku Lehikoinen (s. 13. elokuuta 1990 Helsinki) on suomalainen keskipitkän matkan juoksija, joka edustaa Turun Urheiluliittoa. Hänen valmentajansa on Pekka J. Lehtinen.
Lehikoinen saavutti vuoden 2013 Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia 800 metrin juoksussa.
Pfalzin evankelinen kirkko

Pfalzin evankelinen kirkko () on yksiSaksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Speyer.
Kirkolla on 402 seurakuntaa. Vuoden 2019 lopussa kirkolla oli 494 757 jäsentä.
Borrowdale

Borrowdale oli suomalainen kolmimastoinen rautaparkki, joka oli rakennettu 1868. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1916–1917. Saksalainen sukellusvene upotti Borrowdalen huhtikuussa 1917.
Parkki Borrowdalen rakensi W.H. Potter &amp; Sons Liverpoolissa Englannissa vuonna 1868 White Star Line -varustamolle alun perin Itä-Intian liikenteeseen. Laiva oli alun perin fregatti mutta se muutettiin 1903 parkiksi. Laivan vetoisuus oli 1 268 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 1 900 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 65,85 metriä, leveys 10,28 metriä ja syväys 6,70 metriä. Suomeen Borrowdale ostettiin Nicholson &amp; McGill -varustamolta Liverpoolista vuonna 1899. Laivan omisti vuoteen 1916 asti joukko maarianhaminalaisia merenkulkuneuvos Mathias August Trobergin (1855-1935) johdolla. 
Saksalainen sukellusvene U 21 torpedoi Borrowdalen 30. huhtikuuta 1917 noin 160 mailia Scillynsaarilta länsilounaaseen. Borrowdale oli koksilastissa matkalla Swanseasta Etelä-Afrikan Port Nollothiin. Laivan miehistö pelastui ja se kuljetettiin Milford Haveniin.
Evelyn Nesbit

Florence Evelyn Nesbit (25. joulukuuta 1884/1885 Tarentum, Pennsylvania – 17. tammikuuta 1967 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen mykkäelokuvakauden näyttelijä.
Evelyn Nesbitin tarkkaa syntymävuotta ei tiedetä, sillä paikallinen väestökirjanpito tuhoutui tulipalossa. Hän ei itse ottanut koskaan kantaa kysymykseen syntymävuodestaan, joka voi olla myös jokin muu kuin yleisesti esitetyt.
Nesbitin ura alkoi mallintöillä ensiksi Philadelphiassa ja sittemmin New Yorkissa. Hän työskenteli mainos-, muoti- ja taidemallina. Elokuvauransa ohella hän tuli lähes maailmanlaajuisesti tunnetuksi aviomiehensä Harry Kendall Thawn tekemän henkirikoksen vuoksi.
Åland (parkki)

Åland oli suomalainen nelimastoinen rautaparkki, joka oli rakennettu 1887. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1913–1914. Laiva ajoi elokuussa 1914 koralliriutalle Uuden-Kaledonian vesillä ja jäi hylyksi.
Parkki Ålandin rakensi Russell &amp; Co. Port Glasgowssa Skotlannissa vuonna 1887 hampurilaiselle R.C. Rickmers-varustamolle alun perin nimellä "Renée Rickmers". Laivan vetoisuus oli 2 057 bruttorekisteritonnia ja 1 959 nettorekisteritonnia. Laivan pituus oli 85,35 metriä, leveys 12,30 metriä ja syväys 7,59 metriä. Suomeen parkki ostettiin Rickmers, Reismühlen, Rhederei und Schiffbau AG-yhtiöltä Bremerhavenista vuonna 1913 ja samassa yhteydessä sen nimeksi muuttui "Åland". 
Åland kuljetti kivihiililastin Cardiffista Perun Callaoon jonne se saapui toukokuun alussa 1914. Callaosta 1. heinäkuuta lähtenyt parkki Åland ajoi 20. elokuuta 1914 painolastissa Neokumbin koralliriutalle Uuden Kaledonian rannikolla. Miehistö pelastui laivasta Konarin saarelle josta heidät kuljetettiin Nouméaan. Onnettomuuden syynä oli se että riutan lähellä ollut Amedeen majakka oli ensimmäisen maailmansodan syttymisen vuoksi sammutettu. Laiva jäi hylyksi ja myytiin.
Kauppasota

Kauppasota on kahden tai useamman valtion välinen konflikti, jossa valtiot korottavat toistensa tuotteiden tuontitariffeja tai asettavat tuonnille joitain muita rajoituksia.
Syyt.
Kauppasota voi alkaa, kun yksi valtio katsoo toisen valtion harjoittavan epäreiluja kauppakäytäntöjä. Kauppasodan perusteena on usein valtion protektionistinen pyrkimys suojella kotimaisia yrityksiä ja työpaikkoja ulkomaiselta kilpailulta. Kauppasodalla pyritään myös korjaamaan kauppavajetta.
Vaikutukset.
Protektionismin kannattajien mukaan kauppasota voi hyödyttää kotimaista tuotantoa ja tuoda työpaikkoja. Sen avulla voidaan myös painostaa epäreilusti tai epäeettisesti toimiva valtio ruotuun. Toisaalta kauppasodan seurauksena voi olla tiettyjen tuontituotteiden hintojen nousu tai niiden puute. Kauppasota saattaa myös aiheuttaa inflaatiota, vahingoittaa maan omia yrityksiä ja valtiontaloutta sekä vahingoittaa ulkomaansuhteita.
Historia.
Kauppasodilla on pitkä historia. Siirtomaavallat kävivät kauppasotia jo 1600-luvulta alkaen. Britannia kävi 1800-luvulla Kiinaa vastaan niin sanottuja oopiumisotia. Vuonna 1930 suuren laman aikana Yhdysvallat toteutti Smoot–Hawley-tullilain, joka pyrki suojaamaan oman maan taloutta, mutta laukaisi kansainvälisen kauppasodan, jossa maat köyhdyttivät toinen toisiaan tullien avulla. Yhdysvallat on käynyt kauppasotia viimeksi Kiinaa vastaan presidentti Trumpin kaudella.
Åland (täsmennyssivu)

Åland voi viitata johonkin seuraavista:
Reininmaan evankelinen kirkko

Reininmaan evankelinen kirkko () on yksiSaksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Düsseldorf.
Kirkolla on 687 seurakuntaa. Vuoden 2019 lopussa kirkolla oli 2 453 379 jäsentä.
Maija Salmi

Maija Salmi (s. 1985) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Salmen esikoisteos "Paholaisen juna" oli ehdolla aikakauslehti Kanavan ja Otavan kirjasäätiön jakaman Kanava-tietokirjatunnustuspalkinnon saajaksi vuonna 2015. 
Salmi työskentelee Ylen Espanjan-kirjeenvaihtajana.
Westfalenin evankelinen kirkko

Westfalenin evankelinen kirkko () on yksiSaksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Bielefeld.
Kirkolla oli vuoden 2018 lokakuussa 490 seurakuntaa. Vuoden 2019 lopussa kirkolla oli 2 150 027 jäsentä.
Volkswagen Group NSF -pohjalevy

Volkswagen Group NSF -pohjalevy ("New Small Family") on Volkswagen Groupin erittäin pienille automalleille kehittämä pohjalevy. Sille perustuvat kolme automallia ovat teknisesti identtisiä, ja eroavat toisistaan vain ulkonäkönsä yksityiskohtien osalta.
Württembergin evankelinen maakirkko

Württembergin evankelinen maakirkko () on yksiSaksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Stuttgart.
Kirkolla on 1246 seurakuntaa. Vuoden 2019 lopussa kirkolla oli 1 957 088 jäsentä.
Evankelis-reformoitu kirkko

Evankelis-reformoitu kirkko () on yksiSaksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Leer Itä-Friisiassa.
Kirkolla on 145 seurakuntaa. Vuoden 2019 lopussa kirkolla oli 168 537 jäsentä.
Historia.
Evankelis-reformoitu kirkko perustettiin vuonna 1882. Tällöin Saksan keisari Vilhelm I antoi reformoiduille seurakunnille Luoteis-Saksassa luvan muodostaa synodin. Ajan kuluessa kirkkoon liittyi lisää reformoituja seurakuntia, ja vuonna 1990 siihen liittyi Baijerin evankelis-reformoitu kirkko. Itä-Saksassa toimineet reformoidut seurakunnat liittyivät kirkkoon Berliinin muurin murruttua.
Henriikka Rönkkönen

Henriikka Rönkkönen (s. 1984) on suomalainen Heinolasta kotoisin oleva Helsingissä asuva kirjailija ja bloggaaja. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri, pääaineena suomen kieli ja kirjallisuus. Ennen oman sinkkuutta käsittelevän bloginsa aloittamista hän kirjoitti "City"-lehteen seksiä ja seksuaalisuutta käsittelevää blogia. Hänen pro gradunsa käsitteli suomalaisten naisten pornokirjoituksia. Hän jatkoi pro gradun jälkeen seksistä kirjoittamista ja opiskeli auktorisoiduksi seksuaalineuvojaksi.
Lahden kaupunginteatterissa sai 5. marraskuuta 2020 kantaesityksensä Aija Pahkalan esittämä monologi "Mielikuvituspoikaystävä K–18". Monologi perustuu Rönkkösen vuonna 2016 julkaistuun teokseen "Mielikuvituspoikaystävä".
Siilinjärven suurmarttyyri Georgios Voittajan kirkko

Siilinjärven suurmarttyyri Georgios Voittajan kirkko, eli Siilinjärven ortodoksinen kirkko on Siilinjärvellä sijaitseva, toukokuussa 1959 alkujaan ortodoksiseksi rukoushuoneeksi (tsasounaksi) vihitty rakennus, joka vihittiin peruskorjauksen jälkeen huhtikuussa 1979 ortodoksiseksi kirkoksi. 
Siilinjärvi kuuluu alueellisesti Kuopion ortodoksiseen seurakuntaan ja kirkko on yksi Kuopion ortodoksisen seurakunnan pyhäköistä.
Enrico Bianchi

Enrico ”Rico” Bianchi (13. toukokuuta 1930 Chur – 26. maaliskuuta 2025) oli sveitsiläinen soutaja.
Bianchi saavutti perämiehellisessä nelosessa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän kilpaili myös Rooman kesäolympialaisissa 1960. EM-kilpailuista hän voitti kaksi pronssimitalia.
Turkin ralli 2018

Turkin ralli 2018 (virallisesti 11. Rally Turkey Marmaris 2018) oli Rallin MM-sarjan kauden 2018 kymmenes osakilpailu, joka ajettiin 13.–16. syyskuuta. Kilpailun voitti Toyotan Ott Tänak.
Turkin ralli 2019

Turkin ralli 2019 (virallisesti "12. Rally Turkey") oli Rallin MM-sarjan kauden 2019 11. osakilpailu, joka ajettiin 12.–15. syyskuuta 2019. Kilpailun keskuspaikka oli Marmaris ja kilpailussa oli 17 erikoiskoetta.
Kilpailun voitti Sébastien Ogier, jolle voitto oli kauden kolmas. Ogier nousi johtoon lauantaina kun Lappi menetti aikaa ajettuaan pitkäksi. Tänak keräsi Power Stage -erikoiskokeella täydet viisi lisäpistettä. Tänak joutui keskeyttämään lauantaina sähkövikaan, mutta palasi kilpailuun sunnuntaina.
Walter Leiser

Walter Leiser (4. toukokuuta 1931 – 9. joulukuuta 2023) oli sveitsiläinen soutaja.
Leiser saavutti perämiehellisissä nelikoissa olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja EM-pronssia vuonna 1953..
Taketa

Taketa () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Ōitan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa ja rajautuu Kumamoton ja Miyazakin prefektuureihin. Kaupunki on vuorten ympäröimä: pohjoisessa kohoaa Kujūvuori, lännessä Ason kaldera ja etelässä Sobovuori. Ōnojoki saa alkunsa kaupungin alueelta. Taketassa on 21 542 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 477,7 neliökilometriä.
Taketa on kasvanut Kyūshūn ylittävän, historiallisesti tärkeän tien varrelle. Edo-kaudella se kehittyi Okan daimiokunnan linnanaluskaupunkina. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Taketalle myönnettiin vuonna 1954. Kaupunki kasvoi huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Kujūn, Naoirin ja Ogin maaseutukaupungit. Maatalous on merkittävä elinkeino ja tuottaa erityisesti riisiä sekä hedelmiä, kasviksia ja maitoa. Taketan nähtävyyksiin kuuluvat Okan linnan rauniot, säilyneet samurai-sotilasluokan asuintalot, Nagayu-onsenin kuuma lähde ja muut historialliset muistomerkit. Osa kaupungin alueesta kuuluu Aso-Kujūn kansallispuistoon.
Kaupunkia palvelee JR Kyūshūn Hōhi-päälinja.
Heinrich Scheller

Heinrich ”Heini” Scheller (3. elokuuta 1929 – 1. syyskuuta 1957 San Carlos, Kalifornia, Yhdysvallat) oli sveitsiläinen soutaja.
Scheller saavutti perämiehellisissä nelikoissa olympiahopeaa Helsingissä 1952. EM-kilpailuista hän voitti kaksi pronssimitalia.
Defensio pro Populo Anglicano

Defensio pro Populo Anglicano on englantilaisen John Miltonin kirjoittama latinankielinen teos, joka julkaistiin vuonna 1651. Suomeksi nimi on suurin piirtein "Englannin kansan puolustus". Se on kirjoitettu puolustamaan Englannin senhetkistä hallitusta. 
Tausta.
Englannin parlamentti tilasi teoksen Miltonilta Oliver Cromwellin protektoraatin vallassaolon aikana. Miltonin tehtävä oli vastata Claudius Salmasiuksen teokselle "Defensio Regia pro Carolo I" ("Kaarle I:n rojalistinen puolustus"). Salmasiuksen mukaan Cromwellin johtamat kapinalliset tekivät väärin mestatessaan Kaarle I:n. Milton puolusti yksityiskohtaisesti parlamentaristien toimia.
Duuma (täsmennyssivu)

Duuma voi tarkoittaa ainakin seuraavia edustuslaitoksia Venäjällä:
Paradise Regained

Paradise Regained on englantilaisen runoilijan John Miltonin runo, joka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1671. Se ilmestyi samassa niteessä kuin Miltonin draamateos "Samson Agonistes". Jo nimessään "Paradise Regained" (”Takaisin saatu paratiisi”) yhdistyy kirjailijan varhaisempaan ja kuuluisampaan teokseen, eeppiseen runoon "Kadotettu paratiisi". Muita yhdistäviä tekijöitä ovat samat teologiset teemat, silosäkeen käyttö sekä kristillinen historia. Aiheena teoksessa ovat Kristuksen kohtaamat kiusaukset sellaisina kuin ne on kuvattu Luukkaan evankeliumissa. 
Milton kirjoitti "Paradise Regainedin" mökillään Chalfont St Gilesissä Buckinghamshiressä. Teos koostuu neljästä kirjasta ja 2 065 rivistä; paljon pidempi "Kadotettu paratiisi" sisältää kaksitoista kirjaa ja 10 565 riviä. Tästä syystä kirjallisuudentutkija Barbara K. Lewalski on nimittänyt teosta ”lyhyeksi eepokseksi”. 
Siinä missä "Kadotettu paratiisi" on tyyliltään monimutkainen ja koristeellinen, "Paradise Regainedin" tyyli on melko pelkistettyä. Milton käyttää nyt vähemmän vertauksia, ja hänen lauserakenteensa ovat yksinkertaisempia.
Émile Ess

Émile Ess (9. tammikuuta 1932 Ruswil – 30. marraskuuta 1990) oli sveitsiläinen soutaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Ess saavutti perämiehellisissä nelikoissa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän kilpaili myös Rooman kesäolympialaisissa 1960. EM-kilpailuista hän voitti neljä mitalia joiden joukossa perämiehettömän nelikon Euroopan mestaruus vuonna 1959.
Virmaila

Virmaila on kylä Padasjoen kunnassa Päijät-Hämeessä. Kylä sijaitsee Päijänteen Virmailansaaressa. Kylä käsittää saaren ja sen lähisaarten alueet.
Virmailassa eläneen ratsutilallisen, kolmikymmenvuotisen sodan ratsumiesveteraanin Heikki Pietarinpojan (n. 1586–1666) ja hänen puolisonsa Riitta Hannuntytär Rapalan jälkeläisiä on selvitetty yli 10 000. Eino Mäkelän, Uuno Pulkkilan ja Kauko Tyllilän Espoossa elokuussa 1978 perustama Virmailan rusthollin sukuyhdistys on julkaissut kaksiosaisen, liki 1 800-sivuisen sukukirjan, joka kertoo laajasti Virmailan historiasta.
Blue Angels

Blue Angels (suom. "Sinienkelit", lempinimi: "The Blues" tai "Air Fat Albert") on yhdysvaltalainen, Yhdysvaltain laivaston taitolentoryhmä. Vuonna 1946 perustettu taitolentoryhmä on ulkonäöltään suhteellisen helposti tunnistettava, sillä se käyttää syvän sinisiä eli amiraalinsinisiä värityksiä keltaisin koristeluin. Useat lentoryhmän pilotit ovat käyneet Top Gun -nimellä tunnetun laivaston lentoakatemian. Top Gun -tyyppinen koulutus pohjautui laivaston ilmavoimien kokemiin raskaisiin lentäjien menetyksiin, joka kumuloitui vuonna 1967.
Blue Angels on käyttänyt monia eri konetyyppejä. Aluksi konetyyppi oli Grumman F6F Hellcat, sittemmin Grumman F8F Bearcat.
Suihkukoneiden aikakauden lentoryhmässä aloittivat Grumman F9F Panther sekä Grumman F-9 Cougar -konetyypit ja myöhempänä Grumman F-11 Tiger. 1970- ja 1980-luvuilla ryhmässä palvelivat McDonnell F-4 Phantom II ja Douglas A-4 Skyhawk-tyypit.
2010-luvun aikaan ryhmä käyttää MDC/Boeing F-18 Hornet -konetyyppiä. Materiaalihuoltoa varten tarvittava tukikone "Fat Albert" on Lockheed C-130 Hercules. Ryhmä on saanut puolustuksellisesta budjetista käyttöönsä 37 miljoonaa dollaria vuonna 2011. Blue Angels käyttää kahta eri lentotukikohtaa toimintaansa varten, näistä toinen on NAS Pensacola. Toinen on NAF El Cientro, jonka sijainti on Kaliforniassa. Yleisö pääsee seuraamaan taitolentoryhmän harjoituksia Pensacolassa maksutta, mutta yli 16-vuotiailta henkilöllisyys tarkastetaan, eikä harjoitusalueen läheisyyteen sallita matkatavaroita: kuten reppuja tai matkalaukkuja. Ryhmän lentoesitysten aikana ei ole sattunut vakavia koneturmia, joskin lentäjien menetyksiä on tapahtunut. Blue Angelsissa on lentänyt myös naispuolisia pilotteja. Tyypillisen vuosittaisen esiintymiskauden aikana, ryhmä lentää arviolta 60 lentoesitystä 30 eri kohteessa, joista noin 2 sijaitsee Kanadassa.
Toma Piemontese

Toma Piemontese on italialainen Piemonten alueella valmistettava lehmänmaitojuusto.
Toma Piemontese on ehkä Luoteis-Italian Piemonten alueen vanhin ja laajimmalle levinnyt juusto. Ensimmäiset maininnat juustosta historiallisissa lähteissä ovat peräisin 1000-luvulta. Alun perin juustoa on valmistettu Alppien vuoristoniittyjen laidunmailla, mutta ajan kuluessa juuston valmistus on levinnyt myös alemmas alueen laaksoihin. Juustolla on nykyisin Euroopan unionin nimisuojajärjestelmän mukainen suojattu alkuperänimitys ja sen tuotantoalue kattaa Cuneon, Torinon, Biellan, Vercellin, Novaran ja Verbano-Cusio-Ossolan maakunnat, sekä muutamia paikkakuntia Astin maakunnassa.
Juustoa voidaan valmistaa joko täysmaidosta tai kuoritusta maidosta. Juustomassa pilkotaan ja asetellaan "fascere"-nimisiin muotteihin. Juusto puristetaan ja suolataan joko käsin tai suolaliuoksessa. Juustoa valmistetaan kahtena eri kokona. Pienemmät juustot kypsyvät 15 päivää ja suuremmat 60 päivää. Pienen juuston paino on noin 2-6 kiloa ja suuren 6-8 kiloa. Juustoa valmistetaan koon lisäksi myös kahtena eri tyyppinä. Toiseen käytetään vain täysmaitoa ja toista kuoritusta maidosta. Täysmaidosta valmistetun juuston väri on valkoisempaa kuin kuoritusta maidosta valmistetun, joka on keltaisempaa.
Tolminc

Tolminc on slovenialainen lehmänmaitojuusto.
Tolminc-juustoa valmistetaan Tolminin kaupungin ympäristössä Slovenian puoleisilla Alpeilla lähellä maan Italian vastaista rajaa. Historiallisissa lähteissä juustonvalmistus alueella mainitaan ensimmäisen kerran 1200- ja 1300-luvuilla. Tuolloin juustolla maksettiin veroja. Tolminc-nimellä juusto mainitaan ensimmäisen kerran 1756, jolloin sitä oli myynnissä Videmin kaupungissa nykyisin Italian puoleisessa Udinessa. Nykyisin paikalliset maanviljelijät valmistavat juustoa lehmänmaidosta pienillä meijereillä ja kesäisin myös vuoriniittyjen laidunalueilla. Juustolla on myös Euroopan unionin nimisuojajärjestelmän mukainen suojattu alkuperänimitys.
Juustoa valmistetaan joko täysmaidosta, tai osittain kuoritusta maidosta. Juustomassa muodostuu, kun maitoon lisätään juoksute. Valmistuva juustomassa pilkotaan ja se lämmitetään noin 45°C lämpötilaan. Juusto muotitetaan, puristetaan ja suolataan suolaliuoksessa, minkä jälkeen se kypsyy vähintään kahden kuukauden ajan.
Valmiit juustot painavat 3–5 kiloa. Juuston kuori on keltainen ja tasainen. Rakenteeltaan juusto on kovaa. Juuston maku kasvaa kypsymisajan mukaan.
Stichelton

Stichelton on englantilainen lehmän raakamaidosta valmistettava sinihomejuusto.
Stichelton-juustoa on ruvettu valmistamaan vasta suhteellisen hiljattain. Juustoa valmistaa Randolph Hodgsonin ja Joe Schneiderin perustama Stichelton Dairy Englannin Nottinghamshiressä. Stichelton-juuston resepti perustuu pitkälti Stilton-juuston reseptille. Stichelton-juuston valmistamiseen käytetään kuitenkin raakamaitoa, joka ei ole Euroopan unionin nimisuojajärjestelmän säännösten suojaaman Stilton-juuston valmistuksen mukaista. Juustoa ei voitu täten valmistaa nimellä "Stilton", jonka nimi on johdettu Stiltonin kaupungista. Sen sijaan Stichelton on Stiltonin kaupungin vanhempi nimi.
Stichelton valmistetaan holstein-friisiläisten lehmien raakamaidosta. Maitoon lisätään juoksute ja hapate. Hapate saatiin aikanaan Colston Bassettilta, joka oli viimeinen Stilton-juuston raakamaitovalmistaja. Juuston valmistus raakamaidosta loppui vuonna 1989. Juusto kypsyy noin 12-viikon ajan. Valmiilla juustolla on kermainen rakenne, joka saattaa muuttua hieman kauden mukaan. Suurin osa juustosta myydään syksyn ja joulun välisenä aikana. Vuosittain juustoa myydään noin 55 tonnia kotimaassa ja ulkomailla.
Kalhujärvi

Kalhujärvi on Kiiminkijoen vesistöön kuuluva pieni järvi Utajärven Juorkunassa.
Järvi laskee Kalhuojaa pitkin Penikkasuon läpi Pieneen Kuikkalampeen ja siitä edelleen Ison Kuikkalammen ja Torvenjärven kautta Kiiminkijokeen. Järvi sijaitsee Juorkunassa hieman toista kilometriä Haima-aholle ja Purikkaalle menevän tien pohjoispuolella. Järvelle on polku-ura Ritamaan kohdalta. Luoteis-kaakkosuunnassa järvi on vajaan kilometrin pituinen, leveimmillään se on parisataa metriä. Asumattoman järven rannat ovat suota, lukuun ottamatta koillisnurkan Lehmienlehdon kangasaluetta.
Impact is Imminent

Impact is Imminent on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Exoduksen neljäs studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1990.
Jitka Koželuhová

Jitka Koželuhová (s. 19. marraskuuta 1966 Praha) on tšekkiläinen säveltäjä, pianisti, laulaja, musiikkipedagogi ja kuoromestari.
Koželuhová opiskeli aluksi pianonsoittoa, laulua ja sävellystä Ilja Hurníkin johdolla Prahan konservatoriossa vuosina 1981–1990. Hän jatkoi sävellysopintojaan Prahan esittävien taiteiden akatemiassa Petr Ebenin (1990–1994) ja Svatopluk Havelkan (1994–1995) johdolla. Hän sai teoksillaan useita palkintoja säveltäjien "Generation"-kilpailussa vuonna 1992. Hänestä tuli nykymusiikkiyhdistys Přítomnostin jäsen vuonna 1995 ja Stuttgartin Kristiyhteisön kirkkomusiikkijohtaja vuonna 2002. Hän on säveltänyt Kristiyhteisölle lukuisia kuoro- ja soitinteoksia. Hänen sävellyksiään valittiin myös käytettäviksi ekumeenisena palvelumusiikkina Dresdenin katolisilla päivillä vuonna 1994.
Koželuhová on ollut vuodesta 2015 Tšekin säveltäjäliiton jäsen. Hän on esiintynyt säännöllisesti laulusolistina ja pianomusiikin konserteissa. Tšekin radio on levyttänyt hänen musiikkiaan. Koželuhová on järjestänyt vuodesta 1998 musiikillis-fenomenologisia "Conscious Singing" -yleisökursseja. Hän on toiminut Slovakian Sophian koulun vakituisena opettajana ja vierailevana vanhempana luennoitsijana Stuttgartin Steiner-opettajien vapaassa yliopistossa.
Pahkalampi (Utajärvi)

Pahkalampi on Oulujoen vesistöön kuuluva pieni järvi Utajärven kunnan koillisnurkassa.
Järvi sijaitsee Utajärven kunnan koilliskulmauksessa, lähellä Puolangan kunnanrajaa. Enimmäkseen kangasmaiden ympäröimä järvi laskee lännen puolen suo-ojia myöten Utosjokeen ja edelleen Oulujokeen. Järvelle on metsäautotieyhteydet seututie 800:lta Puokion pohjoispuolelta sekä Utajärven Yli-Utokselle tulevalta metsäautotieltä etelän suunnasta että idästä metsäautotietä Lauttavaaran kohdalta, samoin kuin pohjoisesta metsäautotietä seututie 837:ltä Särkijärveltä. Järvi on asumaton, mutta sen kaakkoisnurkassa on hirvikämppä.
Pieni Juurikkalampi (Puolanka)

Pieni Juurikkalampi on Oulujoen vesistöön kuuluva pieni järvi tai lampi Puolangan kunnan lounaiskolkassa.
Järvi sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä seututie 800:lta, josta sen läheisyyteen tulee Puokion pohjoispuolelta Utajärven Yli-Utokselle menevä metsäautotie. Se laskee suo-ojia myöten Kalliojokeen ja edelleen Piltunginjärveen ja Piltunginjoen kautta Utosjokeen. Järvi on asumaton.
Iso Juurikkalampi (Puolanka)

Iso Juurikkalampi on Oulujoen vesistöön kuuluva järvi tai lampi Puolangan kunnan lounaiskolkassa.
Järvi sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä seututie 800:lta, josta sen läheisyyteen tulee Puokion pohjoispuolelta Utajärven Yli-Utokselle menevä metsäautotie. Järvelle pääsee myös lännen puolelta, Peurasuolle menevän metsäautotien kautta. Asumaton järvi on soiden ympäröimä ja laskee suo-ojia myöten Kalliojokeen ja edelleen Piltunginjärveen ja Piltunginjoen kautta Utosjokeen.
Emanuel Elola

Emanuel Elola (12. heinäkuuta 1925 Perniö – 17. heinäkuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen fagotisti. Hän toimi Turun kaupunginorkesterin (1945–1950) sekä Radion sinfoniaorkesterin (1950–1982) fagotin äänenjohtajana ja opetti vuosina 1964–1988 Sibelius-Akatemiassa.
Elola aloitti soittouransa Turun laivastosoittokunnassa. Hän opiskeli 1950-luvulla Wienin musiikkiyliopistossa Karl Öhlbergerin johdolla. Monet Elolan oppilaista lähtivät lisäoppiin Wieniin, jolloin Öhlberger sai muitakin suomalaisopiskelijoita. Elolan oppilaiden joukossa oli Juhani Tapaninen.
Elola nimitettiin Suomen oboe- ja fagottiseuran kunniajäseneksi. Hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuodesta 1985 alkaen. Heikki Aarrevaara julkaisi häntä käsittelevän kirjan "Fagotisti on aina herrasmies – Emanuel Elola suomalaisen fagotinsoiton uranuurtajana".
Neokuliini

Neokuliini ja kurkuliinit ovat dimeerisiä proteiineja. Neokuliini on heterodimeeri eli koostuu kahdesta eri proteiiniyksiköstä. Toinen yksiköistä on ns. hapan yksikkö ja toinen emäksinen. Kurkuliini-1 on koostuu kahdesta emäksisestä yksiköstä eli on homodimeeri. Kurkuliini-2 on happamien yksiköiden homodimeeri. Neokuliinia on Länsi-Malesiassa kasvavassa "Curculigo latifolia" -iirikkikasvin hedelmissä.
Ihmisille neokuliini maistuu makealta pH-arvosta riippuen. Suun neutraalissa pH:ssa se on lievästi makea ja syötäessä happamia aineita sen kanssa, neokuliini saa ne maistumaan erittäin makeilta mirakuliinin tapaan, joka on eräs toinen makuaistia muuntava proteiini. Kurkuliinit eivät ole makeita. Myös "C. latifolian" noin 1 g painoiset hedelmät ovat makeita.
Maku.
Ihmisille neokuliini on makea suun pH-arvossa. Se saa myös happamat aineet ja ruuat maistumaan hyvin makeilta. Neokuliinin syönnin jälkeen vaikkapa sitruuna on maistuu appelsiiniinimaiselta ja musta tee on makeaa ilman sokereita. Vaikutus toistuu syötäessä happamia ruokia ja jatkuu 0.5–1 tuntia. pH:ssa 7–6.5 neokuliinin makeus kasvaa ja on vahvin yli pH:ssa 6.5. Neokuliini on makea, sillä se sitoutuu ihmiskielen makusolujen makureseptoridimeereihin TAS1R2-TAS1R3. Tarkka vaikutusmekanismi on tuntematon.
Rakenne.
Neokuliini on heterodimeeri, joka koostuu eri 2:sta monomeeristä: happamasta (NAS) ja emäksisestä yksiköstä (NBS). Vain NAS on N-glykosyloitu. Monomeerien massat ovat vastaavasti 11 kDa ja 13 kDa. Ne koostuvat vastaavasti 113:sta ja 114:sta aminohappotähteestä. Neokuliinin monomeerit ovat toisissaan kiinni 2:lla disulfidisidoksella. NAS:n isoelektrinen piste on pH:ssa 4–6 ja NBS:n pH:ssa 7.5–9.5. Vain heterodimeeri on makea neutraalissa ja happamassa pH:ssa, erilliset monomeerit eivät.
Historia.
Malesiassa paikalliset ovat käyttäneet neokuliinia sisältäviä "C. latifolia" hedelmiä ruokien makeutusaineena. 1990 neokuliini eristettiin "C. latifolia" -kasvista, nimettiin kurkuliiniksi ja sen peptidiketju sekvensoitiin. Se tunnistettiin homodimeeriksi, vaikka luontainen muoto oikeasti heterodimeeri. 2004 heterodimeeri tunnistettiin samasta kasvista, sekvensoitiin ja nimettiin neokuliiniksi. 2005 selvitettiin röntgenkristallografian avulla ensimmäinen neokuliinin kolmiulotteinen rakenne (PDBID: 2D04).
Liperinlampi

Liperinlampi on Oulujoen vesistöön kuuluva lampi Puolangan kunnan lounaiskolkassa.
Lampi sijaitsee Piltunginjärven pohjoispuolella, seututie 800:lta Puokion pohjoispuolelta Utajärven Yli-Utokselle menevän metsäautotien läheisyydessä ja Liperinsuon länsipuolella. Järvi laskee Piltunginjokeen ja edelleen Utosjoen kautta Oulujokeen. Asumattoman järven rannat ovat soistuneet.
Häränsilmä (Espoo)

Häränsilmä on luonnontilainen suolampi luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Nuuksiossa. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee Häränsilmän länsipuolella ja Velskolan Pitkäjärvi itäpuolella. Häränsilmä sijaitsee kumpaistakin huomattavasti korkeammalla. Häränsilmän pohjoispuolella on järvien rypäs, johon kuuluvat muun muassa Urja, Kattilajärvi ja Vääräjärvi. Häränsilmän länsipuolella on Valkialampi.
Häränsilmän yhteyteen kuuluu Häränsilmän luonnonsuojelualue, jonka pinta-ala on 0,4 hehtaaria. Häränsilmä on osa metsäistä järviylänköä, jossa maaston korkeus on paikoin sata metriä merenpinnasta.
Kalliojoki (Puolanka)

Kalliojoki on joki Puolangan kunnan lounaislaidalla.
Joki saa alkunsa Puolangan Kalliojärvestä ja laskee Piltunginjärven koillisnurkkaan Kalmonsaaren lähettyvillä. Joen lähtöpiste, nimeltään Jokilampi, sijoittuu seututie 800:n ja Kalliojärven väliin. Joen pituus on noin yhdeksän kilometriä. Jokivarteen menee metsäautoteitä sekä etelän että pohjoisen puolelta, joskin jokivarsi on kokonaan asumaton.
Margareta (parkki)

Margareta oli suomalainen nelimastoinen teräsparkki, joka oli rakennettu 1889. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa keväällä 1917. Laiva joutui ensimmäisen maailmansodan aikana saksalaisen sukellusveneen torpedoimaksi Irlannin lounaispuolella toukokuussa 1917.
Parkki Margaretan rakensi Robert Duncan &amp; Co. Port Glasgowssa Skotlannissa vuonna 1887 greenockilaiselle R.R. Paterson &amp; Co-varustamolle alun perin nimellä "Craigerne". Laivan vetoisuus oli 1 873 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 3 100 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 80,25 metriä, leveys 11,85 metriä ja syväys 6,85 metriä. Suomeen parkki ostettiin Bros. Watsonilta Glasgowista vuonna 1910 ja vuonna 1911 sen nimeksi muuttui "Margareta". Parkin omistajina oli maaliskuuhun 1917 saakka joukko maarianhaminalaisia merenkulkuneuvos Mathias August Trobergin (1855-1935) johdolla. Heinäkuun alussa 1916 ollessaan lastaamassa puutavaraa Mississippin Pascagoulassa parkki ajautui maihin hirmumyrskyn seurauksena. 
Saksalainen sukellusvene U 48 torpedoi parkki Margaretan Irlannin lounaispuolella 17. toukokuuta 1917. Parkki oli tällöin puutavaralastissa matkalla Texasin Beaumontista Liverpooliin. Parkin miehistö saatiin pelastettua. Parkki Margaretan sisarlaivoja olivat parkit Glenbreck ja Oceana.
Hôpital René-Huguenin

Hôpital René-Huguenin on sairaala Ranskan Saint-Cloudissa. Se on osa "Institut Curie" -tutkimuskeskusta ja toimii Versailles’n yliopiston opetuskeskuksena.
Sairaala on perustettu vuonna 2010.
Tunturit puhuvat

Tunturit puhuvat: valikoima Lapin kirjallisuutta on Erno Paasilinnan toimittama antologia Lappi-aiheisia novelleja. Mukana on myös kirjailijoiden elämäkerrallisia tietoja ja jäljennöksiä useiden taiteilijoiden teoksista..
Jorma Etto kiittää vuonna 1964 arviossaan kirjaa yhtenäiseksi ja tasaisen miellyttäväksi. Hän epäilee, että jollakulla voi kuitenkin olla sanottavaa valintaa vastaan. Etto kehuu myös maalausjäljennösten painotyön jälkeä.
Dundas Street

Dundas Street (lausutaan [ˈdʌnˌdæs]) on Kanadan Ontariossa sijaitseva itä-länsi-suuntainen tie. Se yhdistää Toronton keskustan Toronton suurkaupunkialueen läntisiin osiin, ja toimii keskeisenä liikenneväylänä suurkaupunkialueella. Tie rakennettiin alun perin 1700-luvulla sotilastarkoituksiin, ja siksi kaartaa jossakin määrän rantaviivan mukana säilyttääkseen etäisyyden rannasta. Tien rakennutti Ylä-Kanadan kuvernööri John Graves Simcoe yhdistämään Ontariojärven sataman nykyisen Londonin kohdalle suunniteltuun kaupunkiin. Dundas Street on nimetty 1700-luvulla eläneen skottilaisen poliitikon Henry Dundasin mukaan.