tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ira Koivu

Ira Koivu (o.s. "Huovinen", s. 1975 Rovaniemi) on suomalainen toimittaja, yrittäjä ja kolumnisti. Hän valmistui maisteriksi vuonna 2004 Helsingin yliopistosta pääaineenaan viestintä. Koivu suoritti myös kandidaatintutkinnon toisessa aineessa, kehitysmaatutkimuksessa vuonna 2002.
Ura.
Toimittajanuransa Koivu aloitti "Länsiväylä"-lehdessä vuonna 1996. Hän on ollut toimittajana "Helsingin Sanomissa", "Ilta-Sanomissa" ja "Trendi"-lehdessä sekä toimituspäällikkönä "Koti ja keittiö" -lehdessä. Lisäksi hän on ollut vakituisena avustajana "Tulva"-lehdessä. 
Vuosina 2010–2016 hän toimi Suomen kirjastoseuran viestintäpäällikkönä ja "Kirjastolehden" päätoimittajana. Vuonna 2016 Koivu irtisanoutui työstään Kirjastoseurassa toteuttaakseen pitkäaikaisen unelmansa omasta hevosesta ja yrityksestä. Suureen elämänmuutokseen liittyi myös elämäntapamuutos: Koivu jätti alkoholin kokonaan vuonna 2015 ja teki aiheesta kirjan "Vapaa viinistä – miten elämä muuttuu, kun pistää korkin kiinni" (Viisas elämä 2016).
Koivu myi asuntonsa Espoossa ja muutti tyttärensä, hevosen ja kissan kanssa Hämeenlinnaan, jossa hän perusti viestintätoimisto Muna vai Kana Oy:n keväällä 2018. Vuoden 2018 alusta hän aloitti "Hämeen Sanomien" kolumnistina. Koivu oli mukana journalistien Faktana kiitos -koulukiertueella 2018.
Vuonna 2020 Koivu rakensi Business Finlandin kehitysrahoituksella Soberisti-metodin. Se on matalan kynnyksen online-päihdehoitomenetelmä niille, jotka eivät koe perinteisiä menetelmiä omakseen. Vuonna 2023 Koivu perusti yhdessä muutaman enkelisijoittajan kanssa Soberisti Oy:n. Vuonna 2024 Soberistin palvelu sai Valviran hyväksynnän.
Maaliskuussa 2025 Koivu esiintyi yhdessä kollegansa Piia Koivumäen kanssa Neloskanavalla "Leijonanluola"-ohjelman 3. jaksossa, jossa he pitchasivat Soberistin palvelua leijonille. 
Koivu oli ehdolla vuoden 2025 alue- ja kuntavaaleissa Hämeenlinnan Vihreiden listoilla, ja hänet valittiin ensimmäiseksi varavaltuutetuksi aluevaltuustoon, ja kolmanneksi varavaltuutetuksi kunnallisvaltuustoon.
Emil Krafth

Emil Henry Kristoffer Krafth (s. 2. elokuuta 1994 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitapuolustaja. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Italiassa ja Ranskassa, ja elokuussa 2019 hän siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Newcastle Unitediin.
Seurajoukkueura.
Krafth teki ensiesiintymisensä Allsvenskanissa 27. huhtikuuta 2012, kun hänen edustamansa Helsingborgs IF pelasi kotikentällään 1–1-tasapelin Mjällby AIF:ää vastaan. Krafth pelasi Helsingborgs IF:ssä yhteensä 76 pääsarjaottelua vuosina 2012–2015. Elokuussa 2015 hän siirtyi 0,5 miljoonan euron siirtosummalla italialaiseen Bolognaan.
Krafth pelasi ensimmäisen Serie A -ottelunsa 24. lokakuuta 2015 Bolognan voittaessa Carpin vieraissa 2–1. Hän oli avauskokoonpanossa, mutta joutui vaihtoon jo avausjaksolla säärivamman vuoksi. Vamma piti hänet sivussa seuraavat kahdeksan sarjaottelua. Yhteensä Krafth pelasi kaudella 2015–2016 neljä sarjaottelua, joista kaksi avauskokoonpanossa.
Toisella Bologna-kaudellaan 2016–2017 Krafth nousi joukkueen runkopelaajaksi. Hän pelasi 26 sarjaottelua, joista 16 avauskokoonpanossa. Kaudella 2017–2018 Krafth istui vaihtopenkillä edelliskautta enemmän. Hän aloitti kymmenen sarjaottelua, tuli kahdesti kentälle vaihdosta ja oli käyttämättömänä vaihtopelaajana 25 ottelussa.
Krafth pelasi kauden 2018–2019 lainasopimuksella Ligue 1:n Amiens'ssa 35 sarjaottelua ja teki yhden maalin. Hän siirtyi seuraan pysyvästi kahdella miljoonalla eurolla heinäkuussa 2019, mutta jatkoi seuraavassa kuussa 5,4 miljoonalla eurolla Englannin Valioliigan Newcastleen. Kaudella 2019–2020 Krafth pelasi 17 valioliigaottelua, joissa 11 kertaa avauskokoonpanossa. Toisella Englannin-kaudellaan hän pelasi 16 liigaottelua, joista 14 ottelua avauksessa, ja teki maalin toukokuussa 2021 Manchester Cityä vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 20 valioliigaottelua. Seuraavalla kaudella hän ehti käväistä kauden kolmannessa liigaottelussa kentällä, ja oli loppukauden sivussa eturistisidevamman vuoksi. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 17 valioliigaottelussa, joista kahdeksassa avauskokoonpanossa. Kaudella 2024–2025 hän oli avauskokoonpanossa kahdessa Valioliigan ottelussa ja tuli kymmenen kertaa vaihdosta kentälle. Newcastlen voittamassa liigacupissa hän pelasi viidessä ottelussa. Loppuottellussa Liverpoolia vastaan hän tuli viime hetkillä vaihdosta kentälle.
Maajoukkueura.
Krafth pelasi ensimmäisen ottelunsa Ruotsin A-maajoukkueessa 17. tammikuuta 2014, kun Ruotsi voitti Moldovan ystävyysottelussa 2–1. Krafth pelasi kolmessa ottelussa lohkovaiheessa ja Italiaa vastaan pelatun jatkokarsinnan ensimmäisessä osassa, jonka Ruotsi voitti 1–0. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi kahdeksan minuuttia neljännesvälierässä Sveitsiä vastaan ja oli avauskokoonpanossa puolivälierässä Englantia vastaan. Vuodelle 2021 siirretyissä EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle Ruotsin kaikissa neljässä ottelussa.
USS Neosho (1863)

USS Neosho oli Yhdysvaltain laivaston puurunkoinen yksitorninen Neosho-luokan jokimonitori. Aluksen suojana oli valurautapanssarointi.
Valmistus.
Alus tilattiin James B. Eadsilta Union Iron Worksiltä Carondeletistä Montanasta, missä köli laskettiin kesällä 1862. Alus laskettiin vesille 18. helmikuuta 1863 ja otettiin palvelukseen 13. toukokuuta Cairossa Illinoisissa päällikkönään John C. Febiger. Alus valmistui 1. heinäkuuta.
Palvelus.
Alus lähti 14. heinäkuuta Cairosta Vicksburgiin, jonne se saapui 6. elokuuta aloittaen Mississippijoen liikenteen suojaamisen konfederaation ratsupartioilta ja tykistöltä. Esimerkkinä konfederaation tykistö iski 8. joulukuuta 1863 liikuntakyvyttömään höyrylaivaan "Henry Von Phuliin", jolloin "Neosho" ja "USS Signal" saapuivat suojaamaan alusta ja vaiensivat tykkitulella patterin.
Alus kuului 12. maaliskuuta - 22. toukokuuta 1864 amiraali Porterin Punaisenjoen retkikuntaan, joka epäonnistui perustamaan Pohjoisvaltioille tukikohdan Texasiin kuitenkin kykeni vetäytymään turvallisesti takaisin.
Alus poistettiin palveluksesta 23. heinäkuuta 1865 Mound Cityssä Illinoisissa, missä se siirrettiin reserviin. Alus nimettiin 15. kesäkuuta 1869 "USS Vixeniksi" ja edelleen 2. elokuuta "USS Osceolaksi". Alus myytiin 17. elokuuta 1873 Mound Cityssä David Campbellille.
Innerspeaker

Innerspeak on australialaisen psykedeelistä rock - musiikkia tuottavan yhtye Tame Impalan esikoisalbumi, jonka julkaisi Modular Records 21. toukokuuta 2010. Albumilta on julkaistu neljä singleä, "Solitude is Bliss", "Lucidity", "Expectation" ja "Why Wont You Make Up Your Mind?". Yhtyeen laulaja ja multi-instrumentalisti Kevin Parker sävelsi, soitti, sanoitti ja tuotti jokaisen albumin kappaleen Jay Watsonin ja Dom Simperin avustuksella, jotka soittivat rumpuja ja kitaraa kappaleilla "Solitude is Bliss", "The Bold Arrow of Time" ja "Runaway, Houses, City, Clouds".
Albumia edelsi yhtyeen vuonna 2008 julkaistu self-titled albumi Tame Impala, joka toi huomiota yhtyeelle. He nauhoittivat albumin melkein kokonaan Indijupissa, Australiassa heidän vuokraamassaan huvilassa vuoden 2009 kesällä. Albumin tyyli ottaa vaikutteita 60-luvun psykedeelisestä rock-musiikista ja albumin kansikuvan suunnitteli Leif Podhajsky.
Palaute.
Albumi sai julkaisuaikanaan positiivista palautetta kriitikoilta ja se on saavuttanut yhtyeen kotimaassa, Australiassa kultalevyn aseman.
Pokémon Let’s Go Pikachu ja Let’s Go Eevee

Pokémon Let's Go Pikachu ja Let's Go Eevee () ovat Game Freakin kehittämiä ja Nintendon julkaisemia Pokémon-aiheisia roolipelejä. Pelit on julkaistu 16. marraskuuta 2018 Nintendo Switchille. 
Pelin tarina on uudistettu versio "Pokémon Yellow"’sta, mutta pelissä on myös uusia ominaisuuksia, kuten mahdollisuus megakehittää pokémoneja, pyydystää alolalaisia variaatioita Kanton pokémon-lajeista, mahdollisuus muodostaa yhteys "Pokémon Go" -peliin ja lähettää pelien välisiä lahjoja, sekä Poké Ball Plus -lisäohjaimen käyttö.
Currents

Currents on australialaisen musiikkiprojekti Tame Impalan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 17. heinäkuuta 2015. Albumilta julkaistiin viisi singleä, joista tunnetuimpia lienevät "Let It Happen" ja "The Less I Know, The Better". Vuoden 2017 loppupuolella yhtye julkaisi "Currents B-Sides &amp; Remixes" -nimisen EP:n, joka koostuu albumin b-puolista ja remixeistä
Yhtyeen laulaja ja multi-instrumentalisti Kevin Parker sävelsi, soitti, tuotti ja sanoitti jokaisen albumin kappaleen. Parker aloitti uuden albuminsa työstämisen vuonna 2012 edellisen Lonerism-albumin julkaisun jälkeen. Albumi kehittää edellisten albumien tyyliä eteenpäin ottamalla vaikutteita synth popista ja disco-musiikista. Albumin olisi alun perin pitänyt ilmestyä toukokuussa 2015 mutta julkaisupäivämäärää siirrettiin pari kuukautta viimeistelyiden takia. Albumin sanoitukset käsittelevät ihmisen henkistä kasvamista. Robert Beatty suunnitteli albumin kansikuvan.
Pop-laulaja Rihanna teki coverin kappaleesta "New Person, Same Old Mistakes" ja se julkaistiin hänen kahdeksannella studioalbumillaan vuonna 2016.
Palaute.
Albumi sai positiivista palautetta kriitikoilta ja menestyi hyvin kotimaassaan Australiassa saavuttamalla platina-aseman. Albumi oli ehdolla parhaan vaihtoehtoalbumin Grammy-palkinnosta vuoden 2016 Grammy-gaalassa.
Čalderanin taistelu

Čalderanin taistelu oli safavidien Persian Isma'il I:n ja Osmanien valtakunnan Selim I:n joukkojen välillä käyty taistelu lähellä Iranin ja Turkin nykyistä rajaa 23. elokuuta 1514. Taistelu päätyi musketein ja kanuunoin varustautuneen suuremman osmaniarmeijan voittoon. Safavidit menettivät vanhat tukialueensa Itä-Anatoliassa, minkä lisäksi osmanit valtasivat heidän pääkaupunkinsa Tabrizin. Sodat Persian ja osmanien välillä jatkuivat vielä vuosia Čalderanin taistelun jälkeen.
Tausta.
Osmanien valtakunnassa sulttaani Selim I oli syrjäyttänyt isänsä Bayezid II:n vuonna 1512 ja valtaan noustuaan hän käänsi osmanien valtakunnan leviämissuunnan aiemmasta lännestä kohti itää. Persiassa olivat nousseet valtaan safavidit šaahi Isma'il I:n johdolla. Isma'il I oli kruunannut itsensä Tabrizissa ja valloittanut alueita Luoteis-Iranissa ja Azerbaidžanissa alueiltaan Irakista ja Iranin ylängöltä. Safavidit olivat šiialaisia ja heitä pidettiin uhkana sunnalaisille osmaneille. Selim I kokosikin yhteen suuren armeijan ja marssi kohti itää.
Taistelu.
Taistelu Čalderanissa käytiin 23. elokuuta 1514. Taistelupaikka sijaitsee lähellä nykyistä Iranin ja Turkin rajaa Tabrizista luoteeseen. Selimin armeijaan sanotaan kuuluneen yli 100 000 miestä. Safavidien armeijassa oli vain noin 20 000–40 000 miestä. Osmanit olivat varustautuneet musketeilla ja kaanuunoilla, kun taas persialaisten sotaväki koostui enimmäkseen ratsuväestä. Tykistöä persialaisilla ei ollut lainkaan.
Taistelukentällä osmanien jalkaväki oli tehnyt rautaketjuilla toisiinsa yhdistyneistä vaunuista linnoituksen, jonka suojista heidän janitsaarinsa ja kenttätykistö saattoi ampua persialaisten joukkoja. Persialaisten kizilbaš-ratsuväki kärsi suuria tappioita onnistumatta murtamaan osmanien rivejä. Taistelun käännyttyä tappioksi Persian hallitsija Isma'il I pääsi vain vaivoin pakoon. Tarinan mukaan hän oli turhautuneena lyönyt miekallaan kanuunaa jättäen siihen syvän uurteen.
Seuraukset.
Osmanien tappiot Čalderanissa olivat noin 3 000 miestä ja safavidien 6 000. Safavidien Persia menetti osmaneille safavidien vanhan tukialueen Itä-Anatoliassa, joka ei enää koskaan palautunut Persian käsiin. Osmanit marssivat myös safavidien pääkaupunkiin Tabriziin, josta safavidien oli pakko siirtää pääkaupunkinsa itään. Isma'il ei suuren tappionsa jälkeen enää koskaan johtanut joukkojaan taistelukentällä ja tappion muisto vaikutti myös häntä seuranneisiin hallitsijoihin. Osmaneja vastaan sovellettiin tulevaisuudessa suuren kenttätaistelun sijaan poltetun maan taktiikkaa ja huoltoreittien katkaisua. Sodat safavidien ja osmanien välillä jatkuivat vielä vuosia Čalderanin taistelun jälkeen, ja esimerkiksi Tabriz ja Bagdad vaihtoivat omistajaa moneen otteeseen.
Jalkapallon alle 17-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2018

Jalkapallon alle 17-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2018 olivat järjestyksessään kuudennet jalkapallon alle 17-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Uruguayssa 13. marraskuuta – 1. joulukuuta 2018. Hallitseva mestari Pohjois-Korea putosi puolivälierissä.
Loppuottelu pelattiin Estadio Charrúalla, Montevideossa Espanjan ja Meksikon välillä. Espanja voitti loppuottelun 2–1 ja saavutti ensimmäisen maailmanmestaruutensa. 
Suomi selvitti tiensä turnaukseen ensimmäistä kertaa. 
Arvonta.
Arvonta suoritettiin 30. toukokuuta 2018 Zürichissä.
"Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC–3)."
Lohkovaihe.
Lohkosijoituksen määrittäminen.
Lohkosijoitus määräytyy seuraavasti:
Neliviiksimade

Neliviiksimade ("Enchelyopus cimbrius") on turskakalalaji. 
Koko ja ulkonäkö.
Neliviiksimade kasvaa yleensä 30 cm, joskus 40 cm pitkäksi. Sen selkäpuoli on ruskea, vatsapuoli hopeanharmaa. Pitkulaisen ruumiin litteää takaosaa reunustaa eväreunus.
Levinneisyys.
Neliviiksimadetta tavataan alueella, joka ulottuu itäisellä Atlantilla Norjasta, Grönlannista ja Islannista Brittein saarten eteläpuolelle ja Biskajanlahden pohjoisosaan, Pohjanmerelle ja Itämeren eteläosaan. Atlantin länsireunalla sitä tavataan Grönlannista Meksikon pohjoisosiin. Se voi elää 20-900 metrin syvyydessä, mutta pysyttelee yleensä 20-50 metrin välillä.
Fallout 76

Fallout 76 on Bethesda Game Studiosin kehittämä toimintaroolipeli. Peli on julkaistu 14. marraskuuta 2018 PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox Onelle.
Peli sijoittuu "Fallout"-sarjan maailmaan ja pelaaja voi kohdata muita pelaajia verkossa.
Taustaa.
Peli paljastettiin 30. toukokuuta 2018, jolloin julkaistiin pelin ensimmäinen traileri ja ilmoitettiin kuultavan lisätietoja kesäkuussa järjestettävillä E3 2018 -messuilla. Messuilla Bethesdan Todd Howard kertoi pelin sisältävän ainoastaan verkkomoninpelin ja ilmoitti julkaisupäiväksi 14. marraskuuta 2018.
Peli sijoittuu "Fallout"-sarjan maailmaan, kronologisesti ennen kaikkia muita sarjan osia. Pelin maailmana on post-apokalyptinen Länsi-Virginia, jossa sijaitsee pelin nimikkoholvi 76.
Peli käyttää Creation Engine -pelimoottoria, jota Bethesda aikoo käyttää myös myöhemmissä peleissä.
Pelaaminen.
Peli on verkkomoninpeli, joka sijoittuu aikaan 20 vuotta ydinsodan jälkeen. Pelissä on selviytymispelin ja yhteistyöpelin ominaisuuksia.
Peliä pelataan joko ensimmäisen tai kolmannen persoonan kuvakulmasta. Tukikohtien ja asutusten rakentaminen joutomaasta löydettäviä resursseja ja osia hyödyntäen on hyvin keskeisessä osassa.
Päivitysten myötä peliin on lisätty NPC-hahmoja tehden siitä enemmän aiempien "Fallout"-sarjan pelien kaltaisen.
Juoni.
Peli sijoittuu vuoteen 2102, 25 vuotta ydintuhon jälkeen, Länsi-Virginiassa sijaitsevaan Vault 76:een, joka avataan ensimmäistä kertaa sitten ydinsodan. Holvi poikkeuksellisesti on yksi niistä harvoista, jota ei käytetty sen rakentajan Vault-Tecin salaperäisiin kokeisiin, vaan se tarjosi suojan 500 ihmiselle. Pelaaja ottaa ohjat yhdestä Vault 76:n asukkaasta, ja lähtee matkalle ulos uuteen maailmaan saatuaan tehtävän holvin valvojalta ().
Vastaanotto.
Peli sai hyvin negatiivisen vastaanoton julkaisun jälkeen kaikilla alustoilla, sillä se sisälsi lukuisia ohjelmointivirheitä. Metacriticissä käyttäjien arvostelujen keskiarvo on 2,5 pistettä viidestä ja kriitikkojen 52 pistettä sadasta. PCGamesN sanoi Fallout 76:n Windows-version arvostelussaan pelin olevan väsynyt, ärsyttävä ja kömpelö. Peli sai Muropaketin arvostelussa 2,5 tähteä viidestä. Siinä kritisoitiin muun muassa vanhanaikaista pelimoottoria sekä "Fallout"-sarjalle epäsovinnaista lähestymistapaa.
Peliä kritisoitiin muun muassa NPC-hahmojen puutteesta.
Päivitysten jälkeen pelin on sanottu parantuneen ja olevan menossa oikeaan suuntaan.
Päivitykset ja laajennukset.
"Wastelanders"-päivitys lisäsi peliin NPC-hahmoja. "Steel Dawn" -päivitys lisäsi "Brotherhood of Steel" -ryhmän.
Arkkipiispan palatsi (Nikosia)

Arkkipiispan palatsi () on Kyproksen ortodoksisen kirkon arkkipiispan palatsi Nikosian kaupungissa Kyproksen saarella.
Arkkipiispan palatsin rakennutti arkkipiispa Makarios III vuosina 1956–1960. Sen vieressä sijaitsee vanha arkkipiispanpalatsi, joka on rakennettu vuonna 1730.
Palatsi sijaitsee Nikosian vanhassakaupungissa eli kaupunginmuurien sisäpuolella Plateía Archiepiskópou Kyprianoú -aukiolla. Uusi palatsi edustaa uusbysanttilaista tyyliä. Rakennus toimii arkkipiispan virka-asuntona. Sen lisäksi siinä sijaitsevat arkkihiippakunnan toimisto ja kirjasto. Vanhassa palatsissa toimivat Kyproksen kansatieteellinen museo sekä Kansallisen taistelun museo.
Heti rakennusten vieressä sijaitsee Pyhän Johannes Teologin katedraali, joka on Kyproksen kirkon arkkipiispanistuin. Uuden palatsin edessä on Makarios III:n patsas.
Arkkipiispan palatsi

Arkkipiispan palatsi tai Piispan palatsi voi viitata muun muassa seuraaviin rakennuksiin:
Panagía Chrysopolítissan kirkko

Panagía Chrysopolítissan kirkko ( eli Παναγία Χρυσοπολίτισσα, "Panagía Chrysopolítissa"), myös Pyhän Kyriaken kirkko (Αγία Κυριακή, "Agía Kyriakí"), on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Páfoksen kaupungissa Kyproksen saarella.
Kirkko on rakennettu 1200-luvulla samannimisen varhaiskristillisen, 300-luvulla rakennetun basilikakirkon paikalle. Basilikakirkko oli saaren suurin ja alun perin seitsemänlaivainen. Myöhemmin se muutettiin viisilaivaiseksi. Kirkon lähellä sijaitsi piispan palatsi. Arabit tuhosivat rakennukset 600-luvulla. Nykyisin paikalla oleva kirkko on pienempi ja edustaa tyypillistä bysanttilaista kirkkotyyppiä. Alkuperäinen basilika oli omistettu ”Kultakaupungin Neitsyt Marialle” ("Panagía Chrysopolítissa"), ja samaa nimeä käytetään myös nykyisestä kirkosta, joka on oikeammin omistettu Pyhälle Kyriakelle ("Agía Kyriakí"). Kirkko on nykyisin katolisen ja anglikaanisen seurakunnan käytössä.
Kirkon ympärillä on arkeologinen alue, joka kuuluu antiikin Pafoksen arkeologisiin alueisiin. Alueella on basilikakirkon raunioita sen eri rakennusvaiheista, sekä piispan palatsin raunioita ja kolmannen, latinalaisvallan aikaisen katolisen kirkon rauniot. Rakennuksista on säilynyt niiden perustuksia, pylväitä sekä lattiamosaiikkeja. Alueella on myös pylväs, johon Pafoksessa käynyt apostoli Paavali legendan mukaan sidottiin ruoskimista varten.
Pyhän Johannes Teologin katedraali

Pyhän Johannes Teologin katedraali () on ortodoksinen kirkko Nikosian kaupungissa Kyproksen saarella. Se on Kyproksen arkkihiippakunnan katedraali eli piispanistuin ja Kyproksen ortodoksisen kirkon pääpaikka.
Katedraali on rakennettu vuonna 1662 ja omistettu Johannes Teologille. Sen paikalla oli varhaisempi, 1300-luvulla rakennettu Pyhälle Johannekselle omistettu benediktiiniläisluostarin kirkko. Uusi kirkko säilyi luostarikäytössä, kunnes siitä tehtiin katedraalikirkko 1700-luvulla.
Katedraali sijaitsee Nikosian vanhassa kaupungissa eli kaupunginmuurien sisäpuolella Plateía Archiepiskópou Kyprianoú -aukiolla. Se on yksilaivainen ja suhteellisen pieni, ja edustaa frankkilais-bysanttilaista tyyliä. Kirkko on ulkopuolelta suhteellisen yksinkertainen, mikä on osmanivallan ajan perua, mutta koristeltu sisäpuolelta puukaiverruksin, kultauksin, seinämaalauksin ja ikonein. Katto on sisäpuolelta tynnyriholvattu. Kirkon vieressä sijaitsee Arkkipiispan palatsi.
Kirkko juhlii vuosittain 8. toukokuuta ja 26. syyskuuta.
Pyhän Lasaruksen kirkko

Pyhän Lasaruksen kirkko ( eli Άγιος Λάζαρος, "Ágios Lázaros") on ortodoksinen kirkko Lárnakan kaupungissa Kyproksen saarella. Se on omistettu Pyhälle Lasarukselle, ja siellä on tämän perimätiedon mukainen viimeinen hautapaikka.
Kirkko on rakennettu noin vuonna 900 vanhemman kirkon paikalle. Se puolestaan oli rakennettu Lasaruksen hautapaikkana pidetylle paikalle. Perimätiedon mukaan Lasarus, jonka Jeesus herätti kuolleista, tuli lähetystyöhön Kyprokselle, ja hänestä tuli Lárnakan paikalla sijainneen Kitionin kaupungin ensimmäinen piispa. Näin kaupungista tuli Lasaruksen toinen ja viimeinen hautapaikka. Kirkon rakennutti Bysantin keisari Leo VI. Se on kunnostettu 1600-luvulla. Kirkko kärsi tuhoja osmanivallan aikana, mutta on kunnostettu jälleen tämän jälkeen.
Kirkko sijaitsee vanhan Lárnakan eteläosassa Plateía Agíou Lazárou -aukiolla. Kirkko edustaa bysanttilaista tyyliä, mutta siinä on lukuisia myöhempiä lisäyksiä. Muun muassa kellotorni on myöhemmältä ajalta ja läntistä tyyliä. Katossa on kolme kupolia. Lasaruksen hauta on kirkon alla. Kirkon lähellä toimii bysanttilainen museo.
Mätäskorallit

Mätäskorallit (Cladocora) on kivikorallien suku. Se luokiteltiin aiemmin heimoon Faviidae, mutta siirrettiin maljakoralleihin (Caryophylliidae) ja luetaan nykyään ryhmään Scleractinia incertae sedis. Lajeja tavataan 1–480 metrin syvyydestä.
Lajit.
Mätäskoralleihin kuuluu neljä lajia:
Sansibarin lippu

Sansibarin lippu otettiin käyttöön 9. tammikuuta 2005. Se on trikolori, jonka värit ovat sininen, musta ja vihreä. Lipun vasemmassa yläkulmassa on Tansanian lippu.
Historialliset liput.
Sansibar oli osa Omanin ja Masqatin sulttaanikuntaa, joka käytti punaista lippua vuodesta 1698 lähtien. Majid Bin Said julisti Sansibarin itsenäiseksi sulttaanikunnaksi 2. marraskuuta 1856, mutta uutta lippua ei otettu käyttöön. Punainen lippu pysyi käytössä myös protektoraattiaikana. Kun Sansibar julistautui itsenäiseksi Britanniasta 10. joulukuuta 1963, lippuun lisättiin vihreä ympyrä, jonka sisällä oli kaksi keltaista neilikkaa. 12. tammikuuta 1964 John Okello syöksi Sansibarin sulttaanin vallasta ja otti Sansibarin ja Pemban kansantasavallan lipuksi käyttöön trikolorin, jonka värit olivat musta, keltainen ja sininen. 29. tammikuuta valtion lipuksi vaihdettiin trikolori, jonka värit olivat musta, sininen ja vihreä. Kyseinen lippu, joka perustui Afro-Shirazi -puolueen lippuun, oli itsenäistymisen jälkeisessä Sansibarissa pisimpään käytössä ollut lippu. 26. huhtikuuta 1964 Sansibar yhdistyi Tanganjikan kanssa ja ne muodostivat nykyisen Tansanian valtion, jolloin vanha lippu poistettiin käytöstä.
Jussi Kuusiniemi

Jussi Kuusiniemi (s. 30. lokakuuta 1996) on suomalainen autourheilija.
Ura.
Kuusiniemi aloitti uransa kotimaan karting-radoilla. Määrätietoinen karting-ura huipentui Pohjoismaiden mestaruuteen vuonna 2012.
Vuonna 2015 Kuusiniemi siirtyi vakioautoihin. V1600-luokan Mini Onea ajamalla heltisi palkintopallisijoitus jo ensimmäisessä kisassa ja myöhemmin kaudella saavutetut paalupaikka, kisan voitto ja yhteensä neljä palkintopallisijoitusta takasivat lopulta neljännen sijan Suomen mestaruussarjassa sekä Vuoden Tulokas -tittelin kisaorganisaatiolta.
V1600-luokassa annetut näytöt poikivat sopimuksen Composit Motorsportin talliin, Italian Clio Cupiin kaudelle 2016. Kuusiniemi saavutti paalupaikan toisessa kilpailussa Misanossa ja toisen paalupaikan myöhemmin Vallelungan radalla. Kauden jälkeen Kuusiniemi palasi Suomeen kilpailemaan Porsche GT3 Cupiin.
Kausi 2017 päättyi AKK:n Mestareiden Illassa Jussi Kuusiniemen tyhjentäessä palkintopöydän pokaaleista. Hyvinkään Urheiluautoilijoiden Kuusiniemi vei nimiinsä kotimaisen FTCC-mestaruuden Porsche GT3 -luokassa, sekä Pohjois-Euroopan mestaruuden Porsche GT3 NEZ -sarjassa. Kuusiniemi seisoi palkintopallilla kauden jokaisena kilpailuviikonloppuna.
Kaudelle 2018 Kuusiniemi sai sopimuksen Saksan TCR-sarjaan Positione Motorsport -talliin, jolla autona oli VW Golf GTI TCR. Kuusiniemi oli loppupisteissä Saksan TCR-sarjan 21.
Suomen alle 17-vuotiaiden naisten jalkapallomaajoukkue

Suomen alle 17-vuotiaiden naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Suomea alle 17-vuotiaiden kansainvälisellä tasolla. Se toimii Suomen Palloliiton alaisuudessa.
Joukkue on pelannut kerran ikäluokan maailmanmestaruuskilpailuissa, Uruguayssa 2018. Se hävisi alkulohkossaan Uudelle-Seelannille 0–1 ja Ghanalle 1–3 sekä pelasi tasan 1–1 Uruguayn kanssa. Suomen maalintekijät olivat Jenni Kantanen Ghanaa ja Aino Vuorinen Uruguayta vastaan.
Suomi sijoittui alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa kolmanneksi vuonna 2018. Tällä sijoituksella Suomi sai paikan samana vuonna pelattaviin ikäluokan MM-kilpailuihin.
Abdoulaye Ascofaré

Abdoulaye Ascofaré (s. 20. huhtikuuta 1949 Gao) on malilainen elokuvaohjaaja.
Ascofaré opiskeli Neuvostoliiton elokuvakorkeakoulussa VGIK:ssa ja työskenteli Malin radiossa vuoteen 1978. Sen jälkeen hän opetti Bamakon Kansallisessa taidekorkeakoulussa ja teki useita lyhytelokuvia. Ascofaré on ohjannut ja käsikirjoittanut pitkän elokuvan "Faraw! Une mère des sables" (1996). Se on yhteen päivään tiivistetty, fyysisesti intensiivinen kertomus köyhyyden kanssa kamppailevasta perheenäidistä.
Timo Mähönen

Timo Mähönen (17. helmikuuta 1960 Karhula – 28. toukokuuta 2018 Kotka) oli suomalainen kuvataiteilija ja Kotkan valokuvakeskuksen toiminnanjohtaja. Mähönen toimi taiteilijana 1980-luvun alkupuolelta saakka. Hänen kookkaat värimaalauksensa ovat niittäneet mainetta eri puolilla Eurooppaa. Mähönen työskenteli paitsi yksin, myös sellaisissa kokoonpanoissa kuten Taideahtaajat ja Jätkät. 
Timo Mähönen oli Kotkan valokuvakeskuksen toiminnanjohtaja. Mähönen oli myös yksi keskuksen perustajista.
Maurice Delafosse

Maurice Delafosse (20. joulukuuta 1870 Sancergues – 13. marraskuuta 1926 Pariisi) oli ranskalainen kielitieteilijä ja historioitsija. Hän oli erikoistunut Länsi-Afrikan historiaan, kansatieteeseen ja kieliin.
Delafosse opiskeli Pariisin Itämaisten kielten koulussa ja vietti kaksi vuotta Pohjois-Afrikassa. Vuodesta 1894 lähtien hän työskenteli siirtomaavirkailijana ja piirin komendanttina Norsunluurannikolla ja Ranskan Sudanissa, Ranskan konsulina Monroviassa ja Ranskan Länsi-Afrikan siiviliasian päällikkönä. Delafosse nimitettiin Ubangi-Šarin kuvernööriksi vuonna 1918, mutta huonon terveytensä takia hän kieltäytyi virasta ja palasi Ranskaan. Hän työskenteli Itämaisten kielten koulun professorina vuodesta 1921.
Delafosse on kirjoittanut joukon historiallisia teoksia, jotka toimivat perustana myöhemmille tutkimuksille. Niiden joukossa on kolmiosainen "Le Haut Sénégal-Niger" (1912), joka kuvaa nykyisen Malin historiaa ja kansoja. Delafosse harjoitti Afrikan kielten historiallis-vertailevaa tutkimusta ja laati yksittäisten kielten kuvauksia. Tieteellistä merkitystä on varsinkin hänen mandelaisten kielten tutkimuksillaan.
Gabonin kansalliskirjasto

Gabonin kansalliskirjasto (; ) on Gabonin pääkaupungissa Librevillessä toimiva kansalliskirjasto. Se on perustettu marraskuussa 1969. Kansalliskirjastolla on ollut vapaakappaleoikeus vuodesta 1971 ja se on painotuoteiden ISBN-/ISSN-numeroinnista vastaava taho maassaan. Kansalliskirjasto on hallinnollisesti Gabonin kansallisarkiston, kansalliskirjaston ja dokumentoinnin hallinnon () alainen yksikkö. Kansalliskirjastolla ja sitä valvovalla hallinnolla on sama postiosoite.
YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan Madagaskarin aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) lukutaitoisia oli 88,5 prosenttia (vuonna 2012).
Boris Brott

Boris Brott (14. maaliskuuta 1944 Montreal – 5. huhtikuuta 2022) oli kanadalainen kapellimestari ja viulisti. Hän oli Alexander Brottin poika.
Brott debytoi viulistina viisivuotiaana. Hän toimi Toronton sinfoniaorkesterin avustavana kapellimestarina vuosina 1963–1965. Myöhemmin hän johti Northern Sinfoniaa (Newcastle-upon-Tyne, 1964–1968), Lakeheadin sinfoniaorkesteria (1968–1972), Reginan sinfoniaorkesteria (1971–1972), BBC:n walesilaista orkesteria (1972–1979) ja a (1976–1983). Hän oli myös Hamiltonin filharmonikkojen taiteellisena johtajana ja kapellimestarina vuosina 1969–1992. 
Carnegie Hall -debyyttinsä Brott teki vuonna 1987, jolloin hänestä myös tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeri. Vuonna 1989 hänestä tuli McGillin yliopiston kamariorkesterin toinen kapellimestari. Hän perusti Brott-musiikkifestivaalin ja National Academy Orchestran (NAO).
USS Osage (1863)

USS Osage oli Yhdysvaltain laivaston yksitorninen Neosho-luokan jokimonitori. 
Valmistus.
Alus tilattiin James B. Eadsilta Union Iron Worksiltä Carondeletistä Montanasta. Alus laskettiin vesille 13. tammikuuta 1863 ja otettiin palvelukseen 10. heinäkuuta Cairossa Illinoisissa virkaatekevänä päällikkönään Joseph P. Couthany.
Palvelus.
Alus lähti Cairosta partiomatkalle Red Riverille ja osallistui retkiin Black ja Wachita joille 29. helmikuuta - 5. maaliskuuta 1864. Lisäksi alus osallistui 12. maaliskuuta - 22. toukokuuta retkeen ylös Red Riveriä aina Alexandriaan Louisianaan, minkä aikana se osallistui 14. maaliskuuta Fort De Russyn valtaukseen.
Alus siirrettiin 1. helmikuuta 1865 West Gulfin saartolaivueeseen, jonka mukana se osallistui 28. maaliskuuta hyökkäykseen Sapnish Fortiin Mobilessa Alabamassa. Seuraavana päivänä alus upposi osuttuaan torpedoon Blakely Riverillä Alabamassa. Hylky nostettiin ja myytiin huutokaupalla New Orleansissa 22. marraskuuta 1867.
Au Pairs

Au Pairs oli brittiläinen post-punk-yhtye, joka perustettiin Birminghamissa vuonna 1978. Yhtye julkaisi esikoisstudioalbuminsa "Playing with a Different Sex" vuonna 1981, joka sijoittui muun muassa Britannian albumilistan sijalle 33. He julkaisivat toisen ja viimeisen studioalbuminsa "Sense and Sensuality" vuonna 1982, ja seuraavana vuonna yhtye hajosi.
Au Pairs esiintyi Ruisrockissa vuonna 1982.
USS Ozark (1863)

USS Ozark oli Yhdysvaltain laivaston yksitorninen jokimonitori. 
Valmistus.
Alus tilattiin George C. Besteriltä Peoriasta Illinoisista. Alus laskettiin vesille 18. helmikuuta 1863 ja otettiin palvelukseen 18. helmikuuta virkaatekevänä päällikkönään George W. Brown.
Palvelus.
Alus osallistui 12. maaliskuuta - 22. toukokuuta 1864 retkeen ylös Red Riveriä Alexandriaan Louisianaan. Alus poistettiin palveluksesta 24. heinäkuuta 1865 Mound Cityssä Illinoisissa ja myytiin 29. marraskuuta.
USS Chickasaw (1864)

USS Chickasaw oli Yhdysvaltain laivaston Milwaukee-luokan monitori. 
Valmistus.
Alus tilattiin Thomas G. Gaylordilta St. Louisista Montanasta. Alus laskettiin vesille 10. helmikuuta 1864 ja siirrettiin 8. toukokuuta Mound Cityyn Illinoisiin, missä se otettiin palvelukseen 14. toukokuuta virkaatekevänä päällikkönään J. Fitzpatrick.
Palvelus.
Palvelukseenoton jälkeen alus partioi Mississippi-joella 30. kesäkuuta saakka, minkä jälkeen se purjehti New Orleansiin. Alus liittyi 9. heinäkuuta West Gulfin sulkulaivueeseen, jonka mukana se osallistui 5. elokuuta amiraali Farragutin alaisuudessa voittoisaan Mobilenlahden taisteluun. Taistelussa alukseen osui yksitoista kranaattia. Lisäksi alus osallistui hyökkäyksiin Fort Gainesiin 6. elokuuta ja Morganiin 13. elokuuta. Alus viipyi Mobile Bayn alueella 3. heinäkuuta 1865 asti, jolloin se lähti jokea alas New Orleansiin.
Saavuttuaan määränpäähänsä 6. heinäkuuta alus poistettiin palveluksesta, minkä jälkeen se makasi ankkurissa. Alus nimettiin 15. kesäkuuta 1869 "USS Samsoniksi", mutta alkuperäinen nimi palautettiin 10. elokuuta. Alus myytiin 12. syyskuuta 1874 New Orleansissa.
Kolttien perinnetalo

Kolttien perinnetalo (koltansaameksi "Nuõrttsaaʹmi Äʹrbbvuõttpõrtt") on Inarin Sevettijärven kylässä sijaitseva museo, joka kertoo kolttasaamelaisten historiasta ja perinteistä. Se toimii saamelaismuseo Siidan alaisuudessa.
Rakennuksen historia.
Perinnetalo on vanha kolttatalo. Petsamon kolttaväestön jouduttua evakkoon sotien vuoksi menetetyiltä kotiseuduiltaan rakennutti valtio Inarin kunnan itäosiin heille useita vastaavantyyppisiä taloja 1940-luvun lopulla. Sevettijärven kylään sijoitettiin pääasiassa Suonikylän kolttia, ja heille rakennettiin yhteensä 52 kolttatilaa. Alun perin Kirakkajärvelle rakennettu Perinnetalo on yksi näistä sodanjälkeisistä tyyppitaloista, joiden suunnittelussa huomioitiin myös kolttien rakennusperinnettä. Sen yhteyteen kuului myös varastorakennus. Tila jäi kuitenkin asuttamatta. Tyhjillään ollut tuparakennus siirrettiin nykyiselle paikalleen 1990-luvun alussa.
Museotoiminta.
Perinnetalon perusnäyttelyyn kuuluvat esineet, filmit, valokuvat ja tekstit kertovat Sevettijärvi–Näätämö-alueen kolttien historiaa. Perinnetalossa on lisäksi museomyymälä, jossa myydään kolttasaamelaisia käsitöitä sekä kirjallisuutta.
Perinnetalon yhteydessä toimii myös ulkomuseo, jonka saamelaismuseo Siida on pystyttänyt talon pihapiiriin. Siinä on rekonstruoitu Suonikylän aikainen kolttien kesäpaikka tupineen ja niliaittoineen.
USS Manhattan (1863)

USS Manhattan oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1863 vesille laskettu yksitorninen Canonicus-luokan monitori.
Valmistus.
Perine, Secor and Company New Yorkista valmisti aluksen Joseph Coldwellin telakalla Jersey Cityssä New Jerseyssä. Alus laskettiin vesille 14. lokakuuta 1863 ja otettiin palvelukseen 6. kesäkuuta 1864 New Yorkin laivastontelakalla päällikkönään J. W. A. Nicholson.
Palvelus.
Välittömästi palvelukseenoton jälkeen alus purjehti Meksikonlahdelle, missä se liittyi Farragutin laivasto-osastoon. Osaston mukana alus osallistui 5. elokuuta voitokkaaseen Mobilenlahden taisteluun, jossa se muodosti kolmen muun monitorin "USS Tecumsehin", "USS Winnebagon" ja "USS Chickasaw'n" kanssa suojasi osaston puurunkoisia aluksia Fort Morganin tykkitulelta.
Alus kohtasi taistelussa konfederaation törmäyskeulalla varustetun ironclad aluksen "CSS Tennesseen", jonka antautumisen se vastaanotti. Konfederaation laivaston antaudutua aluksen tykit tulittivat Fort Morgania konfederaation viimeistä tukikohtaa alueella. Linnake antautui 23. elokuuta.
Marraskuussa alus siirtyi New Orleansiin ja edelleen Red Riverin suulle, missä se viipyi aina toukokuuhun 1865. Alus palasi New Orleansiin, missä se makasi elokuusta alkaen reserviin sijoitettuna ankkurissa. Alus nimettiin 15. kesäkuuta 1869 uudelleen "USS Neptuneksi" ja alkeperäinen nimi palautettiin 10. elokuuta.
Vuonna 1870 alus siirrettiin Key Westiin, missä se oli hetken ankkurissa. Alus jatkoi matkaansa Philadelphiaan, missä se modernisoitiin 1872-1873. Alus palautettiin 19. marraskuuta 1873 palvelukseen ja se palasi Key Westiin osallistuakseen laivaston sotaharjoituksiin ennen matkan jatkamista Pensacolaan.
Alus lähti 25. huhtikuuta 1876 Floridan länsirannikolta Port Royaliin Etelä-Carolinaan. Alus partioi rannikon edustalla kesäkuuhun 1877, jolloin se lähti Norfolkiin Virginiaan. Vuotta myöhemmin alus hinattiin Jamesjokea ylös ja se ankkuroitiin Brandoniin. Alus siirrettiin 1881 City Pointiin ja edelleen 1888 Richmondiin. Lopulta alus siirrettiin Philadelphiaan, jossa se makasi ankkurissa League Islandilla aina vuosisadan vaihteeseen. Alus poistettiin laivastoluettelosta 14. joulukuuta 1901 ja myytiin 24. maaliskuuta 1902.
USS Tecumseh (SSBN-628)

USS Tecumseh (runkonumero SSBN-628) oli Yhdysvaltain laivaston James Madison -luokan ballistisin ohjuksin varustettu ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin nimellä "USS William Penn" General Dynamicsilta Grotonista Connecticutista ja nimettiin 11. huhtikuuta 1962 "USS Tecumsehiksi". Köli laskettiin 1. kesäkuuta 1962. Alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta 1963 kumminaan Robert L. F. Sikesin puoliso ja otettiin palvelukseen 29. toukokuuta 1964 ensimmäisinä päälliköinään Arnett B. Taylor ja Charles S. Carlisle.
Palvelus.
Alus siirtyi Yhdysvaltain itärannikolta Havaijille, jossa sen kotitukikohtana oli Pearl Harbor. Alus oli 17. joulukuuta 1964 Mariaaneilla ja saapui kaksitoista päivää myöhemmin Guamille. Vuoden 1969 aikana alus teki kaikkiaan 21 vastaavaa purjehdusta.
Alus siirrettiin Yhdysvaltain Atlantin laivastoon, minne se siirtyi Pearl Harborin ja Panaman kanavan kautta saapuen Newport Newsiin Virginiaan 8. marraskuuta 1969. Alus siirrettiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyn telakalle modernisoitavaksi, jolloin aluksen Polaris-ohjukset korvattiin Poseidon-ohjuksin. Alus vapautui telakalta 9. toukokuuta 1970. Aluksella tehtiin syksyn ja talven aikana täydellinen huolto ennen kuin se aloitti palveluksensa uudessa kotitukikohdassaan Charlestonissa Etelä-Carolinassa 18. helmikuuta 1971.
Alus oli koeajoissa Charlestonin edustalla ennen kahta partiomatkaansa loppuvuodesta 1971. Alus siirrettiin Holy Lochiin Skotlantiin, jonne se saapui 9. helmikuuta 1972. Alus teki 18 partiomatkaa Holy Lochista vuoteen 1980 mennessä.
Alus siirrettiin 15. helmikuuta 1993 reserviin ja se aloitti samana päivänä varastoinnin ja valmistautumisen romutukseen () Bremertonissa Washingtonissa. Alus poistettiin palveluksesta ja alusluettelosta 23. heinäkuuta 1993. Aluksen romutus saatiin päätökseen 1. huhtikuuta 1994. Kuitenkin aluksen torpedoputket ja suuri osa painerunkoa säilytettiin ja sijoitettiin nähtäville US Naval Undersea Museumiin Keyportiin Washingtoniin.
Asetoiini

Asetoiini (C4H8O2) on alkoholeihin ja ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään aromiaineena. Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa asetoiini on väritöntä tai kellertävää nestettä. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin ja asetoniin. Dietyylieetteriin se liukenee vain niukasti. Asetoiinilla on voinkaltainen tuoksu ja maku. Asetoiinia esiintyy luonnossa monissa kasveissa ja lisäksi monet mikro-organismit tuottavat sitä käymisen sivutuotteena. Asetoiini on kiraalinen molekyyli ja bakteerit tuottavat sen (R)-enantiomeeria. Asetoiini muodostaa helposti kiteisen dimeerin ja happamissa olosuhteissa siitä muodostuu metyylivinyyliketonia.
Valmistus ja käyttö.
Yleensä asetoiini valmistetaan bioteknisesti käymisteitse asetaldehydistä. Sitä voidaan myös valmistaa pelkistämällä diasetyyliä sinkin avulla happamissa olosuhteissa tai hapettamalla 2,3-butaanidiolia. Asetoiinia käytetään aromiaineena esimerkiksi margariineissa. Asetoiinia muodostavat bakteerit tunnistetaan niin kutsutulla Voges–Proskauer-testillä, joka on käyttökelpoinen eri enterobakteerien tunnistamisessa.
Lotte Brott

Charlotte "Lotte" Brott (o.s. "Goetzel"; 8. helmikuuta 1922 Mannheim – 6. tammikuuta 1998 Montreal) oli saksalaissyntyinen, kanadalaistunut sellisti. Hänen vanhempansa olivat yrittäjiä, jotka rohkaisivat häntä aloittamaan sellonsoiton opiskelemisen kahdeksan vuoden iässä. Hänet lähetettiin natseja pakoon Sveitsiin, jossa hän sai Zürichin konservatoriosta diplominsa vuonna 1939. Hänen opettajanaan oli Emanuel Feuermann. 
Heinäkuussa 1939 Brott palasi yhteen vanhempiensa kanssa Montrealissa, Kanadassa. Häntä opetti Montrealissa Jean Belland ja Toronton yliopistossa Zara Nelsova. Molemmilla kerroilla hän opiskeli stipendin turvin. Hän oli Montrealin sinfoniaorkesterin jäsen vuodesta 1941 ja seurasi vuonna 1942 Jean Bellandia McGill-jousikvartetin sellistinä. Myöhemmin kvartetti kasvoi McGillin kamariorkesteriksi. Brott meni vuonna 1943 naimisiin Alexander Brottin kanssa ja teki yhteistyötä muiden muassa John Newmarkin sekä Walter Joachimin kanssa. Myöhemmällä urallaan Brott toimi eri orkestereissa hallinnollisissa tehtävissä.
Vuonna 1988 Brottista tehtiin Maltan ritarikunnan "Dame of Grace" ja vuonna 1990 Kanadan ritarikunnan jäsen. Hän oli myös Québecin ritarikunnan ritari vuodesta 1996.
Adolf Erik Nordenskiöldin muistomerkki

Adolf Erik Nordenskiöldin muistomerkki on Helsingin Kaivopuistossa sijaitseva naparetkeilijä Adolf Erik Nordenskiöldin muistomerkki, jonka ovat toteuttaneet kuvanveistäjät Heikki Häiväoja ja Johanna Häiväoja sekä arkkitehti Eric Adlercreutz. Se on pystytetty vuonna 1985. Muistomerkki sijaitsee puiston eteläkärjessä lähellä merenrantaa Ehrenströmintien varrella.
Muistomerkki muodostuu kolmesta tiiviisti vierekkäin seisovasta harmaasta graniittipaadesta, joiden sivutahkot ovat sileitä mutta yläosat rosoisia. Muistomerkki on 3,5 metriä korkea. Kivipaadet symboloivat arktisten vesien jäävuoria ja ahtojäätä. Etummaisen, matalimman paaden päällä on Nordenskiöldin pronssinen rintakuva, joka katselee merelle. Kahden korkeamman paaden takasivuille on kiinnitetty pronssireliefit, joista toinen on Nordenskiöldin vuosien 1878–1880 Koillisväylän-purjehduksen reittiä kuvaava kartta ja toinen esittää matkalla käytettyä Vega-laivaa. Lisäksi teokseen kuuluu litteä nupukivijalusta, joka muistuttaa muodoltaan laivan keulaa. Nordenskiöldin rintakuvan on veistänyt Johanna Häiväoja ja reliefit hänen isänsä Heikki Häiväoja, joka myös suunnitteli kokonaisuuden yhdessä arkkitehti Adlercreutzin kanssa. Euraasian mannerta esittävään karttareliefiin on kuvattu Suomen nykyiset, vuoden 1944 jälkeiset rajat.
Nordenskiöld asui pääosan elämästään Ruotsissa, mutta hän oli syntynyt ja opiskellut Helsingissä. Aloitteen Nordenskiöldin muistomerkistä Helsinkiin teki ulkosuomalaisia edustava Suomi-Seura ja sitä varten perustettiin vuonna 1979 neuvottelukunta, jossa oli edustettuina valtion virastoja, kansalaisjärjestöjä ja poliittisia puolueita. Neuvottelukunnan puheenjohtajana oli Osmo Kalliala. Suunnitelmissa oli alkuaan vaatimattomampi muistomerkki, jossa olisi käytetty uutta valosta Walter Runebergin vuonna 1880 veistämästä Nordenskiöldin rintakuvasta. Sijoituspaikaksi kaavailtiin Ritarihuoneen puistikkoa Kruununhaassa, mutta Helsingin kaupunki tarjosi Kaivopuiston rannasta paikan, jossa oli tilaa isommallekin teokselle. Johanna Häiväojan veistämä rintakuva muistuttaa Runebergin veistosta, mutta se on kooltaan isompi ja siihen on lisätty turkiskaulus. Muistomerkki paljastettiin 13. toukokuuta 1985.
Villefranche-sur-Mer

Villefranche-sur-Mer () on kunta Alpes-Maritimesin departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella Ranskan Rivieralla. Sen läheisin suuri kaupunki ja länsipuolinen rajanaapuri on Nizza. Villefranche-sur-Merin satama on yksi syvimmistä Välimeren luonnonsatamista syvyyden yltäessä 95 metriin. Kaupunki on rakentunut kukkulajonon rinteelle ja sen korkein kohta on 575 metriä.
USS Eutaw

USS Eutaw oli Yhdysvaltain laivaston siipiratasalus.
Valmistus.
J. J. Abrahams laski helmikuussa 1863 aluksen vesille ja se liitettiin laivastoon 2. heinäkuuta päällikkönään H. C. Blake.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Pohjois-Atlantin sulkulaivueeseen operoimaan Potomac- ja James-joilla sekä Atlantin rannikolla aina Pohjois-Carolinan etelärajalle asti. Alus purjehti 4.-5. toukokuuta 1864 ylös Jamesjokea suojatakseen kahden muun aluksen kanssa maajoukkojen maihinnousua Virginiassa City Pointin alapuolelle. Alus myös tulitti 14.-17. heinäkuuta Malvern Hilliä.
Alus hinasi 5.-28. heinäkuuta monitori "USS Tecumsehin" Pensacolaan Floridaan, mistä se palasi yhteysalukseksi Jamesjoelle 22. elokuuta. Alus oli Jamesjoella sodan päättymiseen saakka. Alus lähti 26. huhtikuuta 1865 New Yorkiin, missä se poistettiin palveluksesta 8. toukokuuta. Alus makasi reserviin sijoitettuna ankkurissa, kunnes se myytiin 15. lokakuuta 1867.
Sodanajan naisen muistomerkki

Sodanajan naisen muistomerkki on Helsingin Kalliossa sijaitseva kuvanveistäjä Heikki Häiväojan toteuttama muistomerkki. Se on omistettu Suomen naisten toiminnalle toisen maailmansodan aikana ja pystytetty vuonna 1996. Muistomerkki sijaitsee Porthaninrinteen varrella lähellä Toisen linjan risteystä, Kallion virastotalon korttelissa.
Kallioseinämään upotettuun muistomerkkiin kuuluu kahdeksan metriä korkea eteenpäin nojaava kulmikas teräspalkki ja Kurun harmaasta graniitista veistettyjä sileäpintaisia kivipaasia, joista suurin on 7,5 metriä leveä. Seinämäisten kivipaasien väliin jäävälle syvennykselle johtaa muutama porrasaskelma. Keskimmäisessä kivipaadessa lukee kullatuin kaunokirjoituskirjaimin ”"1939 1945 – Sodanajan naisen kunniaksi – Krigtidens kvinna till ära"”. Sen molemmin puolin oleviin kahteen pystypaateen on kaiverrettu naishahmoja esittävät korkokuvat, vasemmalla kotirintaman työläisäiti ja oikealla rintamalla palveleva sairaanhoitaja. Kallistuva teräspylväs symboloi samanaikaisesti sodan uhkaa ja uskoa tulevaisuuteen sekä toimii katseenvangitsijana. Häiväojan apuna teoksen toteuttamisessa olivat kuvanveistäjä Ari Laitinen ja teknikko Sakari Kinnunen.
Joukko kansalaisjärjestöjä, veteraanijärjestöjä ja kaatuneitten omaisten järjestöjä käynnisti muistomerkkihankkeen vuonna 1985. Aluksi muistomerkin paikaksi kaavailtiin Hakasalmen puiston kalliota ja suunnitelma tilattiin sotamuistomerkkeihin erikoistuneelta kuvanveistäjä Ensio Seppäseltä, joka olisi toteuttanut sen useita naishahmoja esittävänä patsaana. Helsingin kaupunginhallitus torjui tämän suunnitelman ja tarjosi vuonna 1989 muistomerkille vaihtoehtoisen paikan Porthaninrinteen kallioleikkauksen luota. Suunnittelijaksi pyydettiin abstraktista julkisesta taiteestaan tunnettu Heikki Häiväoja, jolta muistomerkin tilaajat kuitenkin toivoivat esittävää ja selkeää teosta. Häiväoja yhdisti muistomerkissä abstraktin konstruktion esittäviin reliefeihin. Muistomerkin paljasti 12. lokakuuta 1996 patsastoimikuntaa johtanut kauppaneuvos Ensio Hukkataival. Se oli Suomen ensimmäinen naisten sota-ajan toiminnalle omistettu valtakunnallinen muistomerkki.
Moritz Bauer

Moritz Bauer (s. 25. tammikuuta 1992) on itävaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa skotlantilaista Celticiä lainalla englantilaisseura Stoke Citystä. Oikeajalkainen Bauer on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Saattaja

Saattaja on tyypiltään eräs vaihtelevimpia sota-aluksia. Nimikettä käytetään erityisesti niistä sotilaskäyttöön otetuista siviilialuksista jotka eivät mahdu normaalien sotalaivojen määritelmiin. Tällaisia aluksia käytetään vain sotatoimissa tarpeen niin vaatiessa.
Saksa ja Iso-Britannia suosivat tarkoitukseen troolareita ja huvipursia, joihin asennettiin sen verran kevyttä aseistusta, jonka alus pystyi kantamaan. 
Kesällä 1944 saksalaiset havaitsivat että pomminosumat merkitsivät liiankin helposti tällaisten pikkualusten uppoamista 
Suomessa nimikettä käytettiin eniten sotavuosiksi sotilaskäyttöön otetuista merenkulkuhallinnon aluksista ja vartiolaivoista, joiden eräs merkittävä tehtävä oli suojella Suomen ja Ruotsin välistä huoltoliikennettä. Majakkalaiva "Rauma" oli 1941 nimellisesti saattaja.
Merkittäviä tehtävän hoitaneita aluksia olivat Turussa Neuvostoliiton tilauksesta valmistuneet hinaajat 761 - 764, jotka valmistuivat juuri sotatoimien alettua. Ne palvelivat vuoteen -44 Suomea kunnes rauhanteon yhteydessä luovutettiin alkuperäiselle tilaajalleen.
Happiness (Dance Gavin Dancen albumi)

Happiness on Dance Gavin Dancen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 9. kesäkuuta 2009. Se eroaa yhtyeen muista albumeista, sillä se on aiempaa kokeellisempi, eikä niinkään perinteisesti post-hardcoretyylinen. Se on yhtyeen ainoa albumi, jolla laulaja Jon Mess ei esiinny.
Kappaleesta ”Tree Village” julkaistiin äänileike 10. huhtikuuta 2009 yhtyeen MySpace-sivulla.
Infiniti QX30

Infiniti QX30 on vuodesta 2016 lähtien valmistettu pieni crossover, jota Nissan valmisti ja myi Infiniti-merkillä vuosina 2016–2019. Sitä valmistettiin Sunderlandissa, Englannissa. QX30 esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä vuoden 2015 lopulla.
Liopétri

Liopétri () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Famagustan alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Liopétrin kylä sijaitsee Kyproksen kaakkoisosissa linnuntietä noin 14 kilometriä etelälounaaseen Famagustasta. Kylä on ollut olemassa viimeistään keskiajalla, jolloin se esiintyy kartoissa nimimuodossa "Ligopetri". Kylän merkittävimmät kirkot ovat Pyhän Andronikoksen ("Ágios Andrónikos") kirkko 1400-luvulta ja Neitsyt Marian ("Panagía") kirkko 1500-luvulta.
2. syyskuuta 1958 kylässä käytiin Liopétrin taistelu brittien ja kyproslaisen EOKA:n joukkojen välillä. Taistelupaikka on nykyään vapaustaistelun muistomerkki.
Lythrodóntas

Lythrodóntas () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Vuoden 2011 väestönlaskennassa Lythrodóntasin väkiluku oli . 
Lythrodóntaksen kylä sijaitsee Kyproksen keskiosissa noin 31 kilometriä etelään pääkaupunki Nikosiasta. Kylä on ollut olemassa viimeistään keskiajalla, ja sen uskotaan saaneen nimensä sen perustajasta tai muusta henkilöstä, jota on kutsuttu nimellä Erythrodontas (”Punahammas”). Vanhoissa kartoissa kylä esiintyy muun muassa nimimuodossa "Litrodondi".
Mámmari

Mámmari () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Mámmari sijaitsee Kyproksen keskiosissa noin 16 kilometriä länteen pääkaupunki Nikosiasta, lähellä saaren jakavaa Vihreää linjaa. Kylän lähellä olevat vanhat kivilouhosluolat on nykyisin suojeltu lepakoille, ja ne ovat Natura 2000 -aluetta.
Meneoú

Meneoú () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Lárnakan alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Meneoún kylä sijaitsee Kyproksen kaakkoisrannikolla noin kuusi kilometriä etelään Lárnakan kaupungista. Heti sen itäpuolella sijaitsee Lárnakan kansainvälinen lentoasema.
Méniko

Méniko () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Ménikon kylä sijaitsee Kyproksen keskiosissa noin 20 kilometriä länteen pääkaupunki Nikosiasta. Kylän merkittävin kirkko on Pyhän Kyprianoksen ja Pyhän Justinan ("Ágios Kyprianós kai Agía Ioustíni") kirkko, jonka vanhimmat osat ovat 1300-luvulta.