Štšuka-luokka

Štšuka- tai Štš-luokka (, 'Hauki') oli Neuvostoliiton laivaston 1930-luvulta käytössä ollut sukellusveneluokka. Luokka ei kuitenkaan ollut yhtenäinen, vaan siihen kuului kaikkiaan kuusi alaluokkaa. Yhteensä veneitä valmistui 88.
Štšuka oli keskikokoinen sukellusvene, joka oli tarkoitettu mataliin ja suljettuihin vesiin. Veneitä alettiin rakentaa vallankumouksellisen sotilasneuvoston tammikuun 1930 päätöksellä. Tavoitteena oli rakentaa 200 venettä. Työtä teki seitsemän telakkaa. Ennen toisen maailmansodan alkua 86 venettä oli valmiina. Itämerellä, Mustallamerellä ja Pohjoisessa laivastossa palvelleista etulinjan veneistä menetettiin sodan aikana noin 70 %.
Alukset.
Suunnitelmiin kuului valmistaa 193 luokan venettä toisen viisivuotiskauden (1933-1937) aikana. Näistä oli tarkoitus sijoittaa Itämerelle 36, Mustallemerelle 55, Kaukoitään 84 ja Jäämerelle 18 venettä. Tilauksia ei rajoittanut rahoitus vaan telakoiden kyky valmistaa aluksia. Veneet nimettiin ensin normaalisti, mutta 15. toukokuuta 1934 ne nimettiin aakkosnumeerisesti siten, että tyyppinimen Štš jälkeen lisättiin kolminumeroinen tunnusnumero. Tunnusnumeron ensimmäinen numero ilmoitti sijoituspaikan: Kaukoitä 1, Mustameri 2, Itämeri 3 ja Jäämeri 4.
Sarja III.
Sarja III:een kuului neljä sukellusvenettä: Štš-301 "Štšuka", Štš-302 "Okun", Štš-303 "Jorš" ja Štš-304 "Jaz". Sarjan aluksista kolme kuului ensimmäiseen viisivuotisohjelmaan ja neljäs tilattiin julkisin keräysvaroin.
Veneet oli valmistettu Itämeren telakalla, ja ne laskettiin vesille joulukuussa 1930 – marraskuussa 1931. Alusten uppouma oli pinnalla 578 tonnia ja sukelluksissa 704 tonnia. Niiden pituus oli 57 metriä, leveys 6,20 metriä ja syväys 3,78 metriä. Alusten aseistuksena oli kuusi 21 tuuman (533 mm) torpedoputkea, joista neljä keulassa ja kaksi perässä. Putkiin oli aluksilla kymmenen torpedoa. Lisäksi aluksilla oli yksi 45 millimetrin 46 pituuskaliiperin tykki sekä kaksi .3 tuuman konekivääriä.
Veneiden voimanlähteenä oli dieselmoottori sekä kaksi sähkömoottoria, jotka oli kytketty kahteen akseliin. Koneet tuottivat 800 hevosvoimaa, joilla alusten nopeus oli pinnalla 12,5 solmua ja sukelluksissa 8,5 solmua. Aluksilla oli 35 hengen miehistö.
Sarja V.
Sarjasta III muokattuun sarja V:een kuului yhdeksäntoista sukellusvenettä ("Štš-101" – "Štš-112" ja "Štš-305" – "Štš-311"). Veneet oli rakennettu Dalzavodin, Martin ja Ordžonikidzen telakoilla. Alusten uppouma oli 589 tonnia.
Sarjan aluksista 12 kuului ensimmäiseen viisivuotissuunnitelmaan Tyynenmeren laivaston varustamiseksi. Seitsemän luokan aluksista tilattiin osana Itämeren laivastolle suunnatun toisen viisivuotissuunnitelman alkuvuosina.
Sarja Vbis.
Sarja Vbis:iin, joka oli alkuperäiseltä nimeltään Sarja VIII, kuului kaksitoista sukellusvenettä (Štš 113-121 ja Štš 201-203). Veneet oli valmistettu Dalzavodin ja Martin telakoilla. Alusten uppouma oli 607 tonnia. Luokan alukset tilattiin osana ensimmäistä viisivuotissuunnitelmaa ja ne oli suunnattu Tyynenmeren laivastolle.
Sarja Vbis-2.
Sarja Vbis-2:een kuului yhdeksän sukellusvenettä (Štš 122-125 ja Štš 204-208). Veneet oli valmistettu Dalzavodin, Martin ja 61 kommuunin telakoilla. Alusten uppouma oli 617 tonnia.
Sarja X.
Sarja X:ään kuului 33 sukellusvenettä (Štš 126-134, 139-141, 209-215, 317-320, 322, 323, 324, 401-404, 421-422 ja 424). Alusten uppouma oli 590 tonnia.
Alukset tilattiin osana kolmatta viisivuotissuunnitelmaa.
Sarja Xbis.
Sarja Xbis:iin kuului 20 sukellusvenettä (Štš 135-138, 216 ja 405-419). Alusten uppouma oli 587 tonnia.
Alukset tilattiin osana kolmatta viisivuotissuunnitelmaa.