tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Britannian Grand Prix

Britannian Grand Prix () on perinteinen Isossa-Britanniassa järjestettävä autokilpailu ja vuodesta 1950 lähtien Formula 1 -sarjan osakilpailu.
Britannian Grand Prix’ta on ajettu Silverstonen, Aintreen ja Brands Hatchin moottoriradoilla.
Britannian Grand Prix sai kunnian olla kaikkien aikojen ensimmäinen Formula 1 -osakilpailu, ja se ajettiin Silverstonessa 13. toukokuuta 1950. Italialainen Giuseppe Farina Alfa Romeollaan otti tuolloin paalupaikan, ajoi kilpailun nopeimman kierroksen ja voitti kilpailun. Vuonna 1957 kilpailun voitti kaksi kuljettajaa, kun sen aikaiset säännöt sallivat auton luovuttamisen keskeyttäneelle tallikaverille.
2010-luvulla on esitetty suunnitelmia kilpailun siirtämiseksi Lontooseen katuradalle.
Voittajat.
Suomalaisista osakilpailun ovat voittaneet Mika Häkkinen vuonna 2001, Kimi Räikkönen vuonna 2007 ja Nico Rosberg vuonna 2013.
"Punataustaiset kilpailut eivät kuuluneet Formula 1:n MM-sarjaan."
Portugalin Grand Prix

Portugalin Grand Prix oli Portugalissa järjestetty Formula 1 -sarjan osakilpailu.
Portugalin Grand Prix oli mukana Formula 1 -sarjassa kolme kertaa 1950- ja 1960-luvuilla, jolloin kilpailu ajettiin Boavistan ja Monsanto Parkin radoilla. Kilpailu ajettiin kausina – Estorilin moottoriradalla. Kausiksi – kilpailu teki paluun Portimãon moottoriradalla.
Kilpailussa ovat ajaneet F1-uransa ensimmäiseen voittoon Ayrton Senna (1985) ja David Coulthard (1995). Menestyksekkäimmät kuljettajat Portugalin Grand Prix’ssä ovat Alain Prost ja Nigel Mansell, molemmat ovat onnistuneet voittamaan kilpailun kolme kertaa. Kanadalainen Jacques Villeneuve ajoi voittoon tulokaskaudellaan . Kauden 2020 kilpailun voitti Mercedeksen Lewis Hamilton rikkoen samalla Michael Schumacherin 91 osakilpailuvoiton ennätyksen.
Kasvunrajoitegeeni

Kasvunrajoitegeeni eli tuumorisuppressorigeeni on geeni, joka ehkäisee monisoluisen eliön solua muuttumasta kasvainsoluksi. Kasvunrajoitegeenin mutaatio tai deleetio lisää kasvaimen synnyn todennäköisyyttä. Kasvunrajoitegeeni on tässä mielessä samanlainen kuin onkogeeni, mutta sen kasvaimia aiheuttavat mutaatiot hävittävät geenin toiminnan ("loss-of-function"-mutaatio).
Kasvunrajoitegeenien tuottamat proteiinit joko rajoittavat solun lisääntymistä tai edesauttavat vaurioituneen solun apoptoosia tai molempia. Kasvunrajoitegeenien mutaatiot liittyvät voimakkaasti syövän syntyyn.
Naturalis historia

Naturalis historia on Plinius vanhemman ainoa säilynyt teos. Se valmistui vuonna 77, kaksi vuotta ennen Plinius vanhemman kuolemaa. Tekijä omisti sen ystävälleen Titukselle, josta hiukan myöhemmin tuli keisari. Plinius vanhempi kertoo johdannossaan teoksen koostuvan yli 20 000 eri aiheesta, jotka ovat peräisin sadalta eri auktorilta sisältäen hänen omia havaintojaan. Teos onkin tyylillisesti jopa assosioiva kokoelma aiheita, jotka sattuivat kiinnostamaan tekijää. Se sisältää paljon sen ajan tietoa muun muassa eläimistä, kasveista ja maantieteistä. Muita teoksen aiheita ovat muun muassa tähtitiede, meteorologia, lääketiede, antropologia ja maanviljely. "Naturalis historia" -teoksessa tieteeseen sekoittuu kritiikittömästi aineksia tarinoista ja taikauskosta. Teosta ei ole julkaistu suomeksi.
Sisältö.
Teoksesta on säilynyt 37 kirjaa. Säilyneiden kirjojen sisältö.
Kirja I: Esipuhe ja sisältö.
Kirja II: Maailman kuvaus.
Kirjat III–VI: Maantiede ja etnografia.
Kirja VII: Antropologia ja ihmisen fysiologia.
Kirjat VIII–XI: Eläintiede.
Kirjat XII–XXVII: Kasvitiede, maatalous, farmasia.
Kirjat XXVIII–XXXII: Lääketieteellinen eläintiede.
Kirjat XXXIII–XXXVII: Mineralogia.
Peyton Place (televisiosarja)

Peyton Place oli saippuaooppera, jota esitettiin ABC-televisiokanavalla Yhdysvalloissa vuosina 1964–1969. Sarja perustui Grace Metaliousin vuonna 1956 kirjoittamaan kirjaan "Kaupunki nimeltä Peyton Place" ja siitä vuonna 1957 tehtyyn elokuvasovitukseen "Peyton Place – vihan tyyssija". "Peyton Place" kertoi Uudessa-Englannissa sijaitsevan kuvitteellisen pikkukaupungin ihmisten elämästä. Sarjan henkilöt edustivat pääosin yhteiskunnan ns. ylempää keskiluokkaa. Sarjaa tehtiin kaikkiaan 514 jaksoa.
Sarja esitettiin myös Suomessa televisiossa ensin TV1:ssä muutama jakso vuonna 1965 nimellä "Pikkukaupungissa tapahtuu". Se ei silloin vielä saanut tuulta siipiensä alle. Vasta 1960–1970-lukujen vaihteessa MTV:n esittämänä siitä tuli menestyssarja Suomessa. Esimerkiksi 9. huhtikuuta 1969 lähetetty jakso sai 1,7 miljoonaa katsojaa ja saavutti näin 45 prosenttia Suomen yli 12-vuotiaasta väestöstä.
Se oli ensimmäinen Suomessa esitetty suosittu yhdysvaltalainen saippuasarja.
Pilapiirtäjä Kari Suomalaisen mukaan Peyton Placen suosio oli aikanaan uusi ilmiö suomalaisten arjessa: "Keskiviikkoiltoina keräännyttiin hartaina televisioiden ääreen seuraamaan Peyton Place -sarjaa, kaikkien aikojen suosituinta sarjaohjelmaa. Sen takia siirrettiin vierailuja ja lähdettiin kesken kokouksista. Seuraavana aamuna varsinkin naisväki keskusteli innokkaasti ja asiantuntevasti Peyton Placen mutkikkaiden ihmissuhteiden viimeisistä käänteistä."
Keskeisiä näyttelijöitä sarjassa olivat Mia Farrow (Allison MacKenzie), Ryan O’Neal (Rodney Harrington), Barbara Parkins (Betty Anderson), Dorothy Malone (Constance MacKenzie), Tim O'Connor (Eddie Carson), George Macgready (Martin Peyton) ja Ed Nelson (Tohtori Michael Rossi).
Vastaanotto.
Reijo Lehtonen kirjoitti "Filmihullu"-lehdessä vuonna 1969, että sarja tarjoaa keskiluokkaiselle katsojakunnalle monia mahdollisuuksia samastumiseen. Sen henkilöt edustavat psykologisesti tiettyä ihannetta, jonka rikkominen aiheuttaisi hahmoihin sattumanvaraisuutta ja siten sekoittaisi selkeän tarinan. Tarinan juoni ei ole alku-loppu-rakenteen mukainen vaan päättymätön tapahtumasarja. Vuorosanat ovat kliseemäisiä ja niiden tarkoituksena on vahvistaa kuvan tarjoamaa viestiä. Lehtosen mukaan sarja vie katsojan pois omasta olohuoneesta sellaiseen todellisuuteen, jonka hän voi tunnistaa tavoiteltavaksi todellisuudeksi.
Varisto (matematiikka)

Klassisessa algebrallisessa geometriassa (ja myös jossain määrin modernissa algebrallisessa geometriassa), tutkimuksen pääkohteena ovat algebralliset varistot. Affiini algebrallinen varisto määritellään jaottomaksi algebralliseksi joukoksi kunnassa formula_1. Algebrallinen joukko formula_2:ssä määritellään polynomien kokoelman nollakohtien joukoksi, missä polynomin kertoimet ovat algebrallisesti suljetussa kunnassa formula_1. Sitä kutsutaan jaottomaksi, jos häviävien polynomien ideaali on pääideaali. Polynomirenkaan tekijärengas on affiinin algebrallisen variston koordinaatistorengas. Se on kokonaisalue koska se on alkuideaalin tekijärengas. Projektiivinen algebrallinen varisto on affiinin variston sulkeuma projektiivisessa avaruudessa. Näillä määritelmillä pääsee jo hyvään alkuun algebrallisen geometrian opettelussa.
Jatkaakseen pidemmälle, tarkemmin sanoen ajattelemalla varistoja ei-algebrallisesti suljettujen kuntien yli, tarvitaan joitakin muutoksia määritelmään. Nykyinen variston käsite on huomattavasti abstraktimpi kuin yllä oleva, vaikka määritelmät yhtyvätkin algebrallisesti suljetuissa kunnissa. "Abstrakti algebrallinen varisto" on erityisesti skeema. Skeema on lokaalisti rengasmainen avaruus siten, että skeeman kullakin pisteellä on ympäristö, joka on isomorfinen renkaan spektrin kanssa. Siten varisto on skeema, jonka rakenteellinen lyhde on "K"-algebrojen lyhde, jossa jokainen rengas "R" on äärellisesti viritetty "K"-algebra, ts. polynomialgebrojen tekijäalgebra pääideaalin suhteen.
Määritelmä toimii kaikissa kunnissa "K". Se mahdollistaa affiinien varistojen liimaamisen ilman, että tarvitsee huolehtia siitä, voidaanko saatu struktuuri upottaa johonkin projektiiviseen avaruuteen. On olemassa joitakin mielenkiintoisia variston osaluokkia. Projektiivinen varisto on varisto, joka on upotettu projektiiviseen avaruuteen. Täydellinen varisto on varisto siten, että jokainen kuvaus avoimelta osajoukolta epäsingulaariseksi käyräksi voidaan yksikäsitteisesti jatkaa koko käyräksi. Jokainen projektiivinen varisto on täydellinen, mutta ei päinvastoin.
Näitä varistoja kutsutaan 'Serren varistoiksi', koska Serren paperi FAC lyhdekohohomologiassa oli kirjoitettu näitä varistoja varten. Ne ovat tyypillisiä objekteja, joista aloittaa algebrallisen geometrian tutkiminen, vaikkakin yleisempiäkin objekteja on käytetty algebrallisen geometrian perusteissa.
Yksi tapa yleistää on sallia algebrallisten joukkojen olevan jaollisia joukkoja (jolloin kunta "K" ei ole algebrallisesti suljettu), jolloin renkaat "R" eivät ole välttämättä kokonaisalueita. Tämä ei ole teknisesti suuri askel. Paljon tärkeämpää on sallia nilpotentit renkaat lyhteissä. Nilpotentin täytyy olla 0. Jos nämä sallitaan, niin koordinaatistorenkaita ei voida ajatella koordinaatistofunktioiksi.
Kategoriateorian mielessä nilpotentit täytyy sallia, sillä tällöin varistoille saadaan äärelliset raja-arvot. Geometrisesti tämä tarkoittaa sitä, että hyvien kuvausten säikeissä täytyy olla infinitesimaalinen struktuuri.
Toleman

Toleman oli vuosina – toiminut Formula 1 -talli, joka osallistui yhteensä 70 F1-osakilpailuun ja saavutti 26 pistettä, 3 palkintokorokesijoitusta ja yhden paalupaikan, sekä kaksi kilpailun nopeinta kierrosta. 
Koko toimintansa ajan Toleman käytti Hartin turbomoottoreita. Ensimmäisenä toimintavuotenaan F1:ssä tallin kuljettajat karsiutuivat kaikista kilpailuista, pois lukien Italian osakilpailu ja kauden viimeinen kisa Las Vegasissa. Seuraavalla kaudella Tolemanit pääsivät jo useammin lähtöruudukkoon, mutta autojen ongelmana oli epäluotettavuus ja kauteen mahtui vain kaksi maaliinpääsyä ja yksi kilpailun nopein kierros. Kaudella talli keräsi jo 10 pistettä, ja seuraavalla kaudella 16 pistettä. tallin toiseksi kuljettajaksi tuli Britannian F3-sarjasta Ayrton Senna, joka oli lähellä voittaa sateisen Monacon GP:n (hän ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen). Senna saavutti tallin kaikki kolme palkintosijaa. Kaudeksi 1985 tallin autot maalattiin Benettonin väreihin, ja seuraavana vuonna tallin nimikin muuttui Benettoniksi. Viimeisellä kaudellaan 1985 Toleman ei voinut osallistua kolmeen ensimmäiseen kisaan lainkaan, koska siltä puuttui rengassopimus, mutta Spirit-tallin oston myötä Toleman sai rengassopimuksen ja pystyi osallistumaan loppukauden kisoihin (talli ei kerännyt yhtään pistettä). Nüburgringillä ajetussa Saksan GP:ssä italialainen Teo Fabi saavutti kuitenkin tallin ainoaksi jääneen paalupaikan, mutta joutui keskeyttämään kilpailun kytkinongelmien vuoksi.
Saavutukset.
Paalupaikat
Palkintokorokesijat
Nopeimmat kierrokset
Formula 1 -tulokset.
Lihavoitu merkitsee paalupaikkaa ja "kursivoitu" kilpailun nopeinta kierrosta.
Ankkarock

Ankkarock oli jokavuotinen, useimmiten elokuun alussa järjestetty, rock-festivaali Vantaan Korsossa. Tapahtuma alkoi vuonna 1987 ilmaiskonserttina eikä tapahtumassa ollut ikärajaa. Ensimmäisen vuoden esiintyjiä olivat mm. Clifters, Freud Marx Engels &amp; Jung ja Miljoonasade. Ankkarock muuttui maksulliseksi vuodesta 1999 lähtien.
Ankkarockin järjestelyistä vastasi Vantaan Festivaalit Oy ja tapahtuman promoottorina toimi myös Tavastia-klubin silloinen johtohahmo Juhani Merimaa. Vuodesta 2001 Vantaan festivaalit ryhtyi vastaamaan myös Ruisrockin järjestelyistä. Viimeinen Ankkarock järjestettiin vuonna 2010.
Historia.
Ensimmäinen Ankkarock järjestettiin 15. elokuuta 1987 nimellä Ankka-rock. Tapahtuma sai nimensä silloisessa Korson keskuspuistossa sijaitsevista Ankkalammista. Järjestelyistä vastasi ensimmäisinä vuosina paikallinen Korso-yhdistys, ja tapahtuma rakennettiin talkoovoimin. Vuonna 1989 järjestäjäksi vaihtui Juhani Merimaa kumppaneineen. Kävijämäärien noustessa festivaali siirtyi Korson urheilukentälle, ja 1990-luvulla kävijäennätys lähenteli 70 000:ta.
Joka vuosi valittiin yksi Ankkarockin esiintyjistä edustamaan festivaalia piirrettynä ankka-hahmona. Ankkoina olivat mm. Don Huonot (2010), Maija Vilkkumaa (2009) Jouni Hynynen (2008), Toni Wirtanen (2007), PMMP (2006), Tarja Turunen (2005), Lauri Ylönen (2004) ja Ville Valo (2003).
Yleisöä kävi viikonlopun aikana vuonna 2006 lähes 40 000 henkeä, joka on kävijäennätys sinä aikana, kun Ankkarock on ollut maksullinen. Vuonna 2007 Ankkarockissa kävi kahden päivän aikana yhteensä 31 000 henkeä. Silloin lippujen myynnissä kokeiltiin ensimmäisen kerran myös tekstiviestilippuja, joita myytiin yli tuhat kappaletta. Vuonna 2008 Ankkarockissa vieraili 30 500 ihmistä, 17 000 lauantaina ja 13 500 sunnuntaina.
Vuonna 2010 pidettyjen festivaalien jälkeen Juhani Merimaa ilmoitti jättävänsä tehtävät tapahtuman järjestämisessä, ja sen jälkeen Ankkarockia ei enää järjestetty. 
Esiintyjät.
Vuonna 2006 Ankkarockissa oli pääesiintyjänä suomalainen metal-yhtye Children of Bodom. Muita esiintyjiä olivat muun muassa Ministry (USA), Egotrippi, Teräsbetoni, Hanoi Rocks, Amorphis, Tiktak, Flogging Molly (USA/IRL) ja The Rasmus, jonka alun perin piti esiintyä lauantaina, mutta matkustusongelmien vuoksi joutui jäämään Färsaarille ja esiintyi vasta sunnuntaina. 
Vuonna 2008 Ankkarockin yksi pääesiintyjä oli kotimainen HIM, joka esiintyi Ankkarockissa monen vuoden tauon jälkeen.
2010.
Ajankohta: 14.−15. elokuuta 2010
Kotimaiset esiintyjät:
Ulkomaiset esiintyjät:
2009.
Ajankohta: 1.−2. elokuuta 2009
Kotimaiset esiintyjät:
Ulkomaiset esiintyjät:
2008.
Ajankohta: 2.−3. elokuuta 2008
Kotimaiset esiintyjät:
Ulkomaiset esiintyjät:
2007.
Ajankohta: 4.−5. elokuuta 2007
Kotimaiset esiintyjät:
Ulkomaiset esiintyjät:
2006.
Ajankohta: 5.−6. elokuuta 2006
Kotimaiset esiintyjät:
Ulkomaiset esiintyjät:
2005.
Ajankohta: 6.−7. elokuuta 2005
Kotimaiset esiintyjät:
Ulkomaiset esiintyjät:
Tujoni

Tujoni (C10H16O) on orgaaninen yhdiste, jonka leimahduspiste on 64 °C. Se on antiseptinen, väritön, voimakkaan hajuinen neste. Tujoni on ketoni, jolla on kaksi stereoisomeeristä muotoa: α-tujoni (CAS 546-80-5) ja β-tujoni (CAS 471-15-8). Tujoni ei liukene veteen, mutta etanoliin ja dietyylieetteriin kylläkin.
Tujonia on muun muassa absintissa, noin 1,8–6 mg/l. Lisäksi sitä käytetään aromiaineena elintarvikkeissa. Sen on aiemmin sanottu aiheuttavan epilepsiaa ja hallusinaatioita, mutta väite on nykyisin kyseenalaistettu. Suurina annoksina tujoni on kuitenkin keskushermostolle myrkyllistä, ja esimerkiksi jotkin paljon tujonia sisältävät pietaryrtin eri kannat aiheuttavat myrkytysoireita. Myrkytysoireita ovat kouristukset, huimaus ja jopa kuolema.
Kasveissa tujonia on muun muassa salviassa ja koiruohossa sekä tuijapuissa, joista se on saanut nimensäkin. Koska monia tujonia sisältäviä kasveja käytetään mausteina ja rohdoksina, Euroopan neuvosto on määritellyt suurimman turvallisen tujoniannoksen ja määritellyt erilaisten juomien suurimman sallitun tujonipitoisuuden.
Histoni

Histoni on merkittävin kromatiinissa esiintyvä proteiini, jonka ympärille DNA kiertyy muodostaen nukleosomeja. Histonit ovat emäksisiä proteiineja, koska ne sisältävät runsaasti lysiini- ja arginiiniaminohappoja. Histoneita ei esiinny bakteereilla mutta kylläkin joillain arkeilla.
Kromatiini koostuu neljästä eri histonista (H2A, H2B, H3, H4), joita on kutakin kaksi, sekä H1-proteiinista. H3 ja H4 proteiinit muodostavat tetrameerin, ja H2A ja H2B muodostavat kaksi identtistä dimeeriä. Histoni on hieman lieriön muotoinen. Sen korkeus on 6 nm ja halkaisija 11 nm. Histonin massa on 132 kilodaltonia.
Histonien paikka kromosomissa ei ole täysin sattumanvarainen, vaan sitä ohjaavat geenisekvenssi ja kromosomin rakenne. Histonit pysyvät kiinni DNA:ssa myös transkription aikana, paitsi jos transkriptio on erittäin voimakasta.
Muut paikat, joissa DNA:ssa ei ole histoneja, ovat rakenteellisesti merkittäviä. Ne voivat olla muun muassa promoottoreita, muita transkription säätelytekijöitä, replikaation aloituspaikkoja tai sentromeerejä. Näissä paikoissa DNA:han kiinnittyneet proteiinit ovat syrjäyttäneet histonit.
Histonien asetylointi ja deasetylointi on geenin ekspression säätelytekijä. Asetylointi vähentää histonin ja DNA:n sitoutumisen vahvuutta. Deasetylointi liittyy transkription aloituksen estämiseen.
Helsingin yliopiston kasvitieteellinen puutarha

Helsingin yliopiston kasvitieteellinen puutarha voi viitata jompaan kumpaan Luonnontieteellisen keskusmuseon hallinnoimaan kasvitieteelliseen puutarhaan:
Italian tasavallan presidentti

Italian tasavallan presidentti () on Italian valtionpäämies. Presidentin valtaoikeuksiin kuuluvat pääministerin ja elinikäisten senaattorien nimitysoikeus, parlamentin hajotusoikeus ja mahdollisuus palauttaa perustuslakia mahdollisesti rikkovat lait takaisin parlamenttiin. Presidentin toimikausi on seitsemän vuotta, eikä kausien määrää ole rajattu. Päästäkseen Italian presidentiksi ehdokkaan pitää olla Italian kansalainen, vähintään 50 vuoden ikäinen ja nauttia täysiä poliittisia ja kansalaisoikeuksia. 
Italian presidentin vaalin suorittaa Italian parlamentin molempien kamarien yhteisistunto, johon myös Italian alueet lähettävät 58 edustajaa. Kukin saa lähettää kolme edustajaa paitsi Aostan laakso, joka lähettää vain yhden edustajan. Presidentiksi valitsemiseksi ehdokkaan pitää saada kahden kolmasosan määräenemmistö. Mikäli määräenemmistöä ei saada kolmen äänestyskierroksen aikana, riittää sen jälkeen yksinkertainen enemmistö. 
Aikaisemmin presidentin virassa toimineita henkilöitä kutsutaan tasavallan emerituspresidenteiksi ("Presidente emerito della Repubblica") ja he ovat presidenttikautensa jälkeen Italian senaatin elinikäisiä jäseniä ("senatori a diritto e a vita"). Presidentin ollessa estyneenä tai kun presidentin viralla ei ole haltijaa, tehtäviä hoitaa Italian senaatin puheenjohtaja presidentin sijaisena ("Presidente supplente della Repubblica").
31. tammikuuta 2015 Italian uudeksi presidentiksi valittiin Sergio Mattarella. Häntä ennen Italian presidenttinä toimi Giorgio Napolitano vuosina 2006–2015.
Freeganismi

Freeganismi on elämäntapa, jossa pyritään minimoimaan luonnonvarojen kulutus ja tukemaan mahdollisimman vähän kapitalismin periaatteiden mukaan toimivaa yhteiskuntaa. Freeganismin harjoittajien eli freeganien mukaan monimutkaiset tuotantoketjut ja yritysten voitontavoittelu aiheuttavat sen, että kaikki tuotanto perustuu hyväksikäyttöön ja riistoon – joko työntekijöiden, eläinten tai ympäristön. Siksi freeganit pyrkivät parhaansa mukaan pidättäytymään kaikesta tällaisia tuotantotapoja tukevasta kulutuksesta. Freeganit korostavat yhteistyötä, yhteisön huolenpitoa ja anteliaisuutta materialismin, kilpailun ja voitontavoittelun sijaan.
Sana freegan on muodostettu englannin sanoista "free" (vapaa tai ilmainen) ja "vegan" (vegaani). Freeganien mukaan edes veganismi ei estä ympäristön tai ihmisten hyväksikäyttöä. Elintarvikkeen vegaanisuus ei takaa esimerkiksi sitä, että sen tuotannossa ja kuljetuksessa ei ole kulutettu suurta määrää öljyä, että työntekijöiden palkka ja työolosuhteet ovat olleet riittävän hyvät tai että viljelyssä ei ole käytetty hyönteismyrkkyjä tai kaadettu sademetsiä. Freeganismissa ei ole veganismin tapaan ehdottomia sääntöjä tai kieltoja, vaan kyseessä on paremminkin filosofia, aate, yhteisö tai kulttuuri. Freeganit tunnustavatkin sen, että aatteen noudattaminen kaiken aikaa kaikilla mahdollisilla tavoilla on mahdotonta. Monet freeganit ovat anarkisteja ja kannattavat liberaalin kommunismin ajatuksia vapaaehtoisesta yhteistyöstä ja keskinäisestä avusta.
Freeganien elämäntapa.
Freeganit pyrkivät täysin välttämään tavaroiden ostamisen kaupasta. Käytännössä useimmat elävät muiden ihmisten poisheittämillä jätteillä. Monet freeganit etsivät ilmaista ruokaa kauppojen tai ravintoloiden jäteastioista eli dyykkaavat ateriansa. Näin he eivät tue sellaista elintarviketuotantoa, joka tuhlaa luonnonvaroja, loukkaa eläinten oikeuksia tai kohtelee työntekijöitä epäoikeudenmukaisesti. Samalla he estävät syötäväksi kelpaavan ruoan joutumisen kaatopaikoille ja joskus ruokkivat ihmisiä tai eläimiä, jotka muuten ehkä näkisivät nälkää. Muita tapoja ovat ruoan viljely itse tai tavaran vaihtaminen. Freeganien ideologiaan sopivat myös esimerkiksi kierrätys, aurinkoenergian käyttö ja veden säästäminen.
Jotkut freeganit syövät lihaa ja muita eläinkunnan tuotteita, jos ne muussa tapauksessa menisivät hukkaan, toiset ovat tiukasti vegaaneja. Edellisten mukaan jätteiksi joutuvien lihatuotteiden käyttäminen ei lisää niiden kysyntää eikä siksi tue eläinten riistoa ja teurastusta, vaan vähentää jätettä kaatopaikoilta.
Nefertiti

Nefertiti, myöhemmin Neferneferuaten-Nefertiti (1300-luku eaa) oli Egyptin kuningatar, faarao Amenhotep IV:n (Amenofis IV:n) myöhemmin Akhenatenin (Ekhnatonin) päävaimo ja faarao Tutankhamonin anoppi. Nefertitin tiedetään olleen kuulu kauneudestaan. Hänen nimensä tarkoittaa "kauneus on saapunut". 
Nimi "Neferneferuaten-Nefertiti" hieroglyfein:
&lt;-X1:N35:N5-M17-F35-F35-F35-F35-M18-X1:Z4-B1-&gt;
Hiukan ennen Akhenatenin hallituskauden loppua Neferneferuaten-Nefertiti "katoaa" ja hänen tilalleen ilmestyy Ankhkheperura-Neferneferuaten nimellä tunnettu sijaishallitsija. Nimien samankaltaisuus viittaa siihen, että Nefertiti muutti nimensä siirtyessään kuningattaresta sijaishallitsijaksi. Akhenatenin kuoltua Ankhkheperura-Neferneferuaten muutti nimensä Ankhkheperura-Smenkaraksi, (myös Semenekhkare) kun hänestä tuli Akhenatenin seuraaja. Nefertiti ja Smenkara ovat siis mahdollisesti sama henkilö.
Koska Nefertitillä oli vaalea iho ja sirot piirteet, jotkut egyptologit ovat arvelleet, että hän voisi olla vierasmaalaista syntyperää. Nimi on joillekin tutkijoille riittänyt todisteeksi vierasmaalaisuudesta. Useimmat egyptologit eivät kuitenkaan tue tätä käsitystä.
Muumio.
Brittiläinen egyptologi Joann Fletcher uskoo löytäneensä ja tunnistaneensa Nefertitin muumion, mutta hänen teoriansa on kohdannut laajaa vastustusta. Ennen Fletcherin tutkimuksia Egyptin museoviraston johtaja Zahi Hawass röntgenkuvasi yhdessä Kent Weeksin kanssa kyseistä muumiota, ja he totesivat sen olevan noin 16-vuotiaana kuollut tyttö, kun taas Nefertitin olisi pitänyt olla yli 30-vuotias. Useat egyptologit pitävät Fletcherin tutkimuksia epätieteellisinä, ja yleisesti katsotaan, ettei Nefertitin muumiota ole vielä löydetty.
Veistos.
Nefertitistä valmistunut veistos, rintakuva, on sijoitettuna Berliinin Museosaarelle egyptiläisen taiteen kokoelmaan Neues Museumiin. Veistos on muinaisen Egyptin taiteen tunnetuimpia teoksia. Rintakuvan on luultavasti veistänyt kuvanveistäjä Thutmosis, jonka työpajasta veistos löytyi. Veistoksen löysi vuonna 1912 egyptologi Ludwig Borchardt. Egypti on esittänyt Saksalle virallisen palauttamisvaatimuksen. Egyptin mukaan veistos vietiin maasta vuonna 1912 väärennetyillä asiakirjoilla.
Koivuhaka

Koivuhaka () on kaupunginosa Vantaan keskiosissa. Kaupunginosan rajana on etelässä Kehä III ja Keravanjoki, lännessä Tuusulanväylä ja pohjoisessa Läntinen Valkoisenlähteentie. Asukkaita alueella on yli 2 600, ja väestö on kasvanut etenkin 2010-luvulla.
Historia.
Koivuhaan alue on tasaista Keravanjoen ja Kylmäojan purolaaksoa, jonka varrella on viljelty maata vuosisatojen ajan, ainakin 1600-luvulta lähtien. Keravanjoen lähistöstä on löydetty merkkejä keskiaikaisesta asutuksesta. Historiallinen Kuninkaantie kulkee alueen eteläosissa nykyisin nimellä Kuriiritie.
Alueella sijaitsee vanha Johansin maatila (nykyisin Vantaan kaupungin hallinnassa, Velmu ry:n käytössä) ja 1940–1960-luvun omakotitaloja.
Ympäristö.
Alueen pohjoisosassa Kylmäojan purolaaksossa sijaitsee Koivuhaan arboretumina tunnettu puulajipuisto, jossa oli vuonna 2005 jo noin 170 puuvartista lajia. Arboretum on osa joskus "Ystävyyden puistonakin" tunnettua osaa laajemmasta Tikkurilan keskuspuistosta. Koivuhaan luoteislaidalla Kylmäojan varrella kulkee ulkoilureittejä, joilta on yhteys idemmäs Tikkurilan urheilupuistoon.
Kaupunginosana modernista teollisesta arkkitehtuurista mainittakoon entinen Ristin Voitto -kirjapainon rakennus vuodelta 1968.
Koivuhaan länsiosassa on yrityksiä, muun muassa auto- ja tukkukauppoja. Kaupunginosassa on yritystoiminnan seurauksena runsaasti työpaikkoja (noin 4 300), joista yli 40 prosenttia kaupan alalla. Helsinki-Vantaan lentoaseman läheisyyden vuoksi läntisiä yritysalueita markkinoidaan myös Aviapolis-brändin avulla.
Pientaloalueen keskellä, Meiramitien varrella on Jehovan todistajien Suomen toimintakeskus ja valtakunnansali sekä seurakunnan asuntoja. Meriamitiellä on myös Viherpajan puutarhamyymälä, jossa on nähtävyytenäkin tunnettu japanilainen puutarha.
Intiankumina

Intiankumina (ajowan) ("Trachyspermum ammi") on kuminan sukuinen kasvi, jonka siemeniä käytetään intialaisessa ruuassa mausteena, erityisen paljon papu- ja linssiresepteissä. Roomalaiset tunsivat kasvin kuminan variaationa, ja he kutsuivat sitä nimellä "ammi". Se on voinut olla myös sama kasvi, jota kutsuttiin etiopiankuminaksi. Ajowan on hyvin paljon persiljan näköinen.
Nykyään kasvia viljellään myös siitä saatavan terveysvaikutteisen öljynsä vuoksi Pakistanissa, Egyptissä, Afganistanissa ja Iranissa.
Kasvilla on harsomaiset valkoiset kukat ja tilliä muistuttava lehdistö.
Fermi

Fermi voi tarkoittaa seuraavia:
Fermiin liittyy myös seuraava:
James Stewart

James Maitland "Jimmy" Stewart (20. toukokuuta 1908 Indiana, Pennsylvania – 2. heinäkuuta 1997 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Ura.
Stewart aloitti elokuvauransa 1930-luvulla. Hän esiintyi useissa Frank Capran elokuvissa, muun muassa "Herra Smith lähtee Washingtoniin" (1938) ja "Ihmeellinen on elämä" (1946), josta on tullut osa anglosaksista jouluperinnettä. Elokuvasta "Skandaalihäät" (1940) Stewart sai Oscar-palkinnon.
Stewartin uran katkaisi toinen maailmansota. Hän haki Yhdysvaltain maavoimien lentojoukkoihin, joiden palvelukseen hän pääsi maaliskuussa 1941. Yhdysvaltain liityttyä mukaan toiseen maailmansotaan hän lensi B-17 Flying Fortress- ja B-24 Liberator -pommikoneita osana 8. ilmavoimia 20 taistelulennolla. Myöhemmin hän näytteli useissa ilmailuaiheisissa elokuvissa. Hän yleni lopulta prikaatikenraalin arvoon ilmavoimien reservissä ennen kuin jäi eläkkeelle siitä vuonna 1968.
Hän oli Alfred Hitchcockin luottonäyttelijä ja esiintyi neljässä ohjaajan elokuvassa: "Köysi" (1948), "Takaikkuna" (1954), "Mies joka tiesi liikaa" (1956) ja "Vertigo" (1958). Hän teki muitakin jännityselokuvia ja lännenfilmejä kuten "Mies joka ampui Liberty Valancen" (1962).
Stewart esiintyi aktiivisesti radiossa koko uransa ajan. Vuosina 1953–1954 hänellä oli myös oma lännensarjansa "The Six Shooter".
Stewartille myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1980 ja hänet palkittiin Kunnia-Oscarilla 1985. Vuonna 1999 American Film Institute valitsi Stewartin vuosisadan kolmanneksi merkittävimmäksi miesnäyttelijäksi. Hän on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle ja hänen käden- ja jalanjälkensä on ikuistettu Grauman's Chinese Theatren edustalla olevaan betonilaattaan vuonna 1948 tapahtuneessa seremoniassa.
James Stewart oli näyttelijänä ja ihmisenä erittäin pidetty; Markku Tuuli totesi eräässä arvostelussaan, että Stewartia katseli elokuvassa mielellään, vaikka tämä olisi vain istuskellut ongella ilman ensimmäistäkään repliikkiä.
Yksityiselämä.
Politiikassa Stewart kuului republikaanisen puolueen tukijoihin ja kampanjoi aktiivisesti Richard Nixonin ja Ronald Reaganin puolesta. Hän tuki myös vahvasti kommunismin vastaista liikettä ja huhujen mukaan hän toimi vakoojana J. Edgar Hooverille kommunismin vastaisessa toiminnassa. Hänellä ei kuitenkaan koskaan ollut kiinnostusta luoda omaa poliittista uraansa, vaikka häntä kannustettiin useasti pyrkimään senaattoriksi Kalifornian osavaltiosta.
Vuonna 1949 Stewart meni naimisiin Gloria Hatrick McLeanin kanssa. Avioliitto kesti vaimon syövästä johtuneeseen kuolemaan asti 1994. Vuonna 1951 he saivat kaksostyttäret Judyn ja Kellyn. Stewart myös adoptoi vaimonsa aiemmassa avioliitossaan saamat kaksi poikaa. James Stewart kuoli sydänvaivoihin 89-vuotiaana. Hän sairasti myös Alzheimerin tautia.
Alec Guinness

Alec Guinness (2. huhtikuuta 1914 Lontoo, Englanti – 5. elokuuta 2000 Midhurst, Englanti) oli brittiläinen Oscar-palkittu näyttelijä. Guinness aloitti uransa Lontoon teatterissa 1930-luvulla, ja elokuviin hän siirtyi vuonna 1946. Guinness tunnettiin kyvystään mukautua jokaiseen rooliinsa ja häivyttää oma persoonansa ja maneerinsa.
Elämä ja ura.
Guinness syntyi Lontoossa vuonna 1914. Hän kiinnostui näyttelemisestä jo nuorena, ja jätti työnsä mainostoimistossa opiskellakseen näyttelemistä. Guinness teki lavadebyyttinsä vuonna 1934 King’s Theatressa Hammersmithissä Lontoossa. Kolme vuotta myöhemmin hän liittyi John Gielgudin teatteriryhmään ja esiintyi useassa klassikkonäytelmässä.
Toisessa maailmansodassa Guinness palveli laivastossa. Lomallaan hän esiintyi New Yorkin teatterissa.
Guinnessin ensimmäinen elokuvarooli oli Herbert Pocketina Dickensin romaaniin perustuvassa elokuvassa "Suuret toiveet" (1946). Sitä seurasi toinen Dickens-adaptaatio "Oliver Twist" (1948) ja sarja Ealing Studiosin komedioita, kuten "Kruunupäitä ja hyviä sydämiä" (1949), "Varastin miljoonan" (1951), "Mies valkoisessa puvussa" (1951) ja "Naisentappajat" (1955). Roolistaan brittiupseerina elokuvassa "Kwai-joen silta" (1957) Guinness voitti parhaan miespääosan Oscar-palkinnon. Guinnessin muita merkittäviä rooleja noilta vuosilta olivat taiteilijan rooli elokuvassa "Päin seiniä" (1958) ja prinssi Feisalin rooli elokuvassa "Arabian Lawrence" (1962).
Guinness näytteli jedisoturi Obi-Wan Kenobia kolmessa ensimmäisessä "Tähtien sota" -elokuvassa (1977–1983). Elokuvien ja roolinsa saamasta suosiosta huolimatta Guinness ei itse arvostanut hahmonsa banaaleja repliikkejä.
Guinnessille myönnettiin vuonna 1980 erikois-Oscar. Guinnessin myöhempiä rooleja olivat esimerkiksi professori Godbolena elokuvassa "Matka Intiaan" (1984) ja William Dorritina elokuvassa "Pikku Dorrit" (1987).
Televisiossa Guinness esitti vakooja George Smileya kahdessa minisarjassa 1980–1982. Hän kirjoitti myös näytelmä- ja elokuvakäsikirjoituksia. Guinness julkaisi elämäkertansa vuonna 1986 ja kaksi päiväkirjakokoelmaa 1997 ja 1999.
Guinness avioitui näytelmäkirjailija ja näyttelijä Merula Salamanin kanssa 1938. Heidän ainoa lapsensa oli näyttelijä Matthew Guinness, joka syntyi 1940.
Englannin kuningatar Elisabet II aateloi Guinnessin vuonna 1959. Guinness kuoli vuonna 2000 syöpään Midhurstissa Englannissa.
Kujala

Kujala on Lahden kaupunginosa. Maaseutuvaltainen Kujala sijaitsee Tampereelta Lahden kautta Kouvolaan johtavan valtatie 12:n eteläpuolella ja Helsingistä Lahden kautta Jyväskylään johtavan E75:n itäpuolella.
Kujalan nimen synnystä ei ole varmaa tietoa, mutta koulutilan pohjoispuolella on tie, jota on kutsuttu Koivukujaksi ja jolta moottoriliikenne on lopetettu.
2022 on havaittu, että alueen maaperässä on kasvinsuojelumyrkkyjen jäämiä ja metallijäämiä, mitkä ovat johtuneet maatalousoppilaitostoiminnasta. 
Kujalan maatalousoppilaitos.
Kujalassa oli toiminut 1927 Itä-Hämeen tietopuolinen karjanhoitokoulu, josta tuli Kujalan maatalousoppilaitos ja joka oli toiminut maakunnallisena maatalousoppilaitoksena. Sille perustettiin rinnakkaiseksi Päijät-Hämeen maatalousoppilaitos Asikkalaan ja Lahden maatalousoppilaitoksen toiminta päättyi.
Entisen Kujalan maatalousoppilaitoksen tiloissa toimii muun muassa hevostalleja, maneesi, ympäristöprojekteja sekä työllisyyskursseja.
Kujalan logistiikkakeskus.
Alueelle on kaavoitettu Kujalan logistiikkakeskus.
Alkuvaiheen jälkeen sinne ovat sijoittuneet Vihanneskolmio Oy, Posti jo Itellana ja Lehtimäen liikenne. Toisessa vaiheessa alueelle ovat asettuneet Originator ja Viking Malt.
Rautatieyhteyttä ei käytä mikään sijoittuneista yrityksistä Kujalasta käsin.
Korvenranta, Linnainen ja Ämmälä.
Kujalan kaupunginosaan kuuluu useita kyliä, kuten Korvenranta, Nastolan rajalla Linnainen sekä etelässä Ämmälä. Kujalasta Ämmälään johtavan tien varrella on Pipon moottorirata, jossa ajetaan mm. mikroautoilla. 
Linnaisissa on 201 hehtaarin laajuinen Linnaistensuon luonnonsuojelualue, joka koostuu lehtometsästä ja suosta.
Pax Romana

Pax Romana (suom. ’roomalainen rauha’) oli suhteellisen rauhan ja vakauden ajanjakso Rooman valtakunnan historiassa. Se alkoi keisari Augustuksen kaudesta 27 eaa. – 14 jaa. ja kesti noin 200 vuotta vuoteen 180 jaa. kun keisari Marcus Aurelius kuoli.
Keisari Augustus ja hänen seuraajansa halusivat taata lain, järjestyksen ja turvallisuuden valtakunnassaan. Sen saavuttamiseksi keisarit erottivat Rooman muusta maailmasta ja puolustivat sen rajoja. Toisinaan he myös laajensivat valtakuntaa sotilaallisesti.
Laajentuva Rooma kärsi jatkuvasti mellakoista, kapinoista ja kansannousuista. Kun Rooman senaatti oli myöntänyt keisari Augustukselle lähes rajattoman vallan, keisari onnistui rauhoittamaan levottoman valtakuntansa. Augustus toi politiikkaan ja kauppaan rauhan ja turvallisuuden, jota kansalaiset olivat kauan jo vaatineet. Hän kasvatti Rooman armeijaa ja onnistui tukahduttamaan sen avulla kaikki valloitettujen alueiden kapinat. Rooman kaupungin hän rauhoitti kasvattamalla poliisivoimia. Meret Augustus rauhoitti hävittämällä merirosvot.
Augustuksen valloitettua Espanjan ja Gallian senaatti pystytti Campus Martiukselle ”Augustuksen rauhanalttarin” ("Ara Pacis Augustae"), jonka friisissä rauha esitettiin yhtenä roomalaisista arvoista. Augustus nostettiin kuolemansa jälkeen jumalaksi, kuten myös useimmat hänen seuraajistaan.
Augustuksen seuraajat säilyttivät Augustuksen rauhan tukahduttamalla konfliktit, laajentamalla valtakunnan rajoja sekä pitämällä Rooman kaupungin sopusointuisena.
Rooman rauha päättyi Marcus Aureliuksen kuoltua vuonna 180, kun valtaan nousi Commodus.
Leveyspiiri

Leveyspiiri eli paralleelipiiri on maapallon kiertävä päiväntasaajan suuntainen piiri. Sen maanpinnan kohdan sijainti päiväntasaajasta pohjoiseen tai etelään voidaan kertoa leveysasteen, minuuttien ja sekuntien avulla.
Päiväntasaajan ja napojen lisäksi tärkeitä leveyspiirejä ovat Kravun kääntöpiiri (23° 26′ 22″ N) pohjoisella ja Kauriin kääntöpiiri (23° 26′ 22″ S) eteläisellä pallonpuoliskolla, jotka antavat auringon pohjoisimman ja eteläisimmän zeniittiaseman, sekä napapiirit (66° 33′ 39″), jotka kuvaavat kaamoksen rajaa.
Markus Drake

Markus Vilhelm Drake (e. Lång; s. 29. toukokuuta 1976 Espoo) on suomenruotsalainen kansalaisaktivisti. Hän oli Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden puheenjohtajana vuosina 2001–2003 ja Euroopan vihreiden nuorten hallituksen jäsen ja tiedottaja 2005–2007 sekä Euroopan vihreiden nuorten pääsihteeri 2010–2011.
Aktivismi.
Vuonna 2001 Drake pääsi otsikoihin lyötyään kermakakun Maailmanpankin silloisen pääjohtajan James Wolfensohnin kasvoille. Vuoden 2003 eduskuntavaalien kampanjoinnin aikana Drake ilmaisi kannattavansa mietojen huumeiden laillistamista. Myöhemmin hän perusteli kannanottoaan vihreiden nuorten vaaliohjelmalla. "Ylioppilaslehti" julkaisi artikkelin Draken kannabiksen polttamisesta Helsingissä Vihreiden vaalimökillä eduskuntavaalien alla, ja hänet tuomittiin artikkelin pohjalta sakkorangaistukseen. Maaliskuussa 2007 Drakea vastaan nostettiin syytteet talonvaltauksesta Vuorikatu 4:ssä Helsingin Kluuvissa.
Järjestötoiminta ja politiikka.
Drake työskentelee katolilaisen kehitysyhteistyöjärjestö CIDSE:n ("Coopération Internationale pour le Développement et la Solidarité") tiedottajana Brysselissä. Hän on vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen ja oli ehdokas vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiirissä.
Yksityiselämä.
Drake on naimisissa saksalaisen europarlamentaarikon Ska Kellerin kanssa. He tutustuivat Euroopan vihreiden nuorten hallituksessa vuonna 2005 Draken toimiessa tiedottajana ja Kellerin toisena puheenjohtajista. He asuvat Brysselissä ja Berliinissä.
Draken äiti Sunniva Drake on toiminut aktiivisesti seksismin vastaisessa työssä. Hänen isänsä Fredrik Lång on kirjailija.
Miska Toiviainen

Miska Toiviainen (s. 19. huhtikuuta 1975 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja juontaja. Hän näytteli "Salatut elämät" -draamasarjassa Mika Pajua vuosina 1999–2000. Hän on toiminut myös televisiokanava Nelosen nuortenohjelman "Buusterin" juontajana 2000-luvun alkuvuosina.
Toiviainen tuomittiin vuonna 2004 puolentoista vuoden ehdolliseen vankeuteen 14-vuotiaan tytön seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja lapsipornon hallussapidosta. Tämän takia hänet erotettiin Nelosen palveluksesta. Sittemmin hän ei paljon ole ollut julkisuudessa.
Sarasvuo

Sarasvuo oli Jari Sarasvuon isännöimä suora keskusteluohjelma Nelonen-kanavalla.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin 26. syyskuuta – 14. marraskuuta 2013. Toinen tuotantokausi alkoi 13. helmikuuta 2014, mutta päätettiin lopettaa suunnitellun huhtikuun lopun sijasta jo maaliskuun puolivälissä vähäisen katsojamäärän vuoksi. Ohjelman lopettamisen syyksi Johan Bäckman väitti vierailuaan ohjelman viimeisessä lähetyksessä. Ohjelma esitettiin Krimin kriisin aikaan, ja Bäckmanin Venäjä-mieliset näkemykset edustivat täysin vastakkaista kantaa kanavan omistajakonsernin Sanoma Median eri tietovälineissä esitetyn kanssa. Väitteen tueksi Bäckman esitti Sarasvuon lähettämän lyhyen eikä yksikäsitteisen tekstiviestin, jota kuitenkin oli tulkittu väärin. Tapaus nousi uutisaiheeksi myös Venäjällä, ja Sarasvuo antoi asiasta lausuntoja venäläisille tietovälineille.
Valkjärvi (Viipurin lääni)

Valkjärvi on entinen Suomen kunta Karjalankannaksella Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovutetulla alueella. Valkjärvi sijaitsi Kannaksen keskiosassa Vuoksen varrella. Valkjärven pinta-ala oli 399,6 km² ja asukasluku vuonna 1939 oli 7 694. Kunta rajoittui pohjoisessa Vuokselaan ja Sakkolaan, lännessä Muolaaseen, idässä Rautuun ja etelässä Kivennapaan.
Historia.
Valkjärvi oli Muolaan kappeliseurakuntana vuodesta 1648 ja itsenäisenä seurakuntana vuodesta 1738 lähtien. 
Ennen ensimmäistä maailmansotaa ns. ajokaluteollisuus eli kärryjen ja muiden hevosajoneuvojen valmistus oli merkittävä tulonlähde. 
Ns. Mannerheim-linja kulki pitäjän läpi Vuoksen rannasta Pasurinkankaan ja Punnuksen rantoja pitkin edelleen Muolaan kirkolle. 
Suomen talvisodassa Valkjärven kirkonkylä joutui puna-armeijan haltuun 4. joulukuuta 1939 osana ns. suojajoukkotaisteluita.
Valkjärven väestöä asutettiin jatkosodan jälkeen seuraaviin kuntiin: Juupajoki, Jämsä, Jämsänkoski, Keuruu, Korpilahti, Koskenpää, Kuhmoinen, Kuorevesi, Mänttä, Orivesi ja Vilppula.
Valkjärven kirkonkylän venäläinen nimi on ollut vuodesta 1948 lähtien Mitšurinskoje. Kirkonkylän ympäristö muodostaa nykyään Venäjän Valkjärven maalaiskunnan, muita osia entisestä kunnasta kuuluu nykyisiin Venäjän Mäkrälän, Petäjärven ja Kyyrölän kuntiin.
Kylät.
Valkjärvellä sijaitsi yhteensä 45 virallista kylää. Virallisten kylien lisäksi joillain pitäjän kylä- ja taloryhmillä oli omia virallisista poikkeavia nimiä käyttökielessä. Esimerkiksi Vuoksenrannaksi kutsuttiin aluetta, joka virallisista kylistä piti sisällään Oravaniemen, Laavolan, Mannisniemen, Turulillan, Pöppölän ja Uosukkalan. Kyseisiä epävirallisia kylänimityksiä Valkjärvellä oli yhteensä 28.
Alla on aakkosjärjestyksessä kerätty lista jokaisesta Valkjärven virallisesta kylästä. 
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 16 koulupiiriin.
Äyräpää

Äyräpää on entinen Suomen kunta Etelä-Karjalassa Karjalankannaksella Neuvostoliitolle 1944 luovutetulla alueella. Pinta-ala oli 186,6 km² ja asukkaita 6 113 (1939). Äyräpäässä oli neljä tehdasta, joista merkittävimmät olivat Hackmann &amp; Co:n Pölläkkälän saha ja A. Ahlström Oy:n Suursaaren saha.
Äyräpäässä sijaitsi Pölläkkälän taajaväkinen yhdyskunta, jossa oli muun muassa kunnantoimisto. Taajaväkisestä yhdyskunnasta pohjoiseen sijaitsi Pölläkkälän kylä, joka oli Äyräpään kirkonkylä, sillä siellä sijaitsi Äyräpään kirkko. Pölläkkälän kylään kuului myös Äyräpään asemanseutu, jossa oli Äyräpään rautatieasema. Taajaväkisessä yhdyskunnassa taas oli Pölläkkälän rautatieasema.
Historia.
Äyräpää on ikivanha asutuskeskus. Se mainitaan Äyräpään (Ägräpään) pogostana eli kihlakuntana jo Pähkinäsaaren rauhansopimuksessa vuonna 1323. Äyräpään kanta-asukkaita sanotaan äyrämöisiksi (äkrämöisiksi). Äyrämöiset pysyttelivät Länsi-Kannaksella ja myöhemmin myös Inkerinmaalla pitkään omana heimonaan, jolla oli oma murteensa, pukunsa ja tapansa eikä esimerkiksi avioliittoja muunheimoisten kanssa juuri solmittu.
Äyräpäässä käytiin kiivaita taisteluita sekä talvisodassa vuonna 1940 että jatkosodassa kesällä 1944 (ns. Äyräpään-Vuosalmen taistelut). Arkkitehti Oiva Kallion suunnittelema, vuonna 1934 valmistunut kirkko tuhoutui talvisodan aikana maaliskuussa 1940. Neuvostojoukot räjäyttivät sen rauniot jatkosodan jälkeen.
Äyräpään väestöä sijoitettiin jatkosodan jälkeen Kanta- ja Päijät-Hämeen alueelle Hollolan, Koski Hl:n, Lahden, Lammin ja Nastolan kuntiin.
Kylät.
Kaukila, Mälkölä, Paakkola, Pölläkkälä, Rahkola, Vuosalmi 
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 9 koulupiiriin.
Liikenne.
Äyräpään halki lännestä kaakkoon kulki Viipuri–Valkjärvi-rata, jonka varrella olivat Kaukilan, Kyläpaakkolan, Äyräpään ja Pölläkkälän rautatieasemat.
Alkioinduktio

Induktiolla tarkoitetaan kehitysbiologiassa tapahtumaa, jossa kudos määrää toisen kudoksen kehityssuunnan. Joskus induktorina tai induktion kohteena ovat yksittäiset solut.
Esimerkki induktiosta on ihmisen silmän linssin muodostuminen. Väliaivot pullistuvat ektodermia eli alkion päällyskerrosta kohti. Väliaivon pullistuma indusoi ektodermin kuroutumaan sisälle päin ja muodostamaan linssin. Linssi indusoi edelleen ektodermista sarveiskalvon. 
Induktiot jaetaan primaari- ja sekundaari-induktioihin. Primaari-induktio on neurulaatio, eli neuraaliputken muodostuminen. Sekundaari-induktioita ovat kaikki primaari-induktion jälkeiset tapahtumat. Esimerkiksi silmän induktio on sekundaari-induktio. 
Induktion saa aikaan kudoksen erittämät aineet, jotka vaihtelevat tapauskohtaisesti. Esimerkiksi neurulaatiossa tärkeässä osassa on mesodermin erittämä noggin-proteiniini.
Induktiossa välittyvät kemikaalit aiheuttavat soluille kudosspesifisen geenitoiminnan. Induktion alettua on kudoksen kohtalo yleensä peruuttamattomasti päätetty. Joissain tapauksissa, kuten raajan regeneraatiossa solut pystyvät muuttamaan kohtaloaan.
Muuruvesi

Muuruvesi oli Pohjois-Savossa sijainnut Suomen kunta. Se liitettiin 1971 Juankoskeen, ja sen mukana vuonna 2017 Kuopioon, jonka pitäjä se nykyään on. Osakuntaliitoksessa 1973 osa entisen Muuruveden pohjoisista kylistä siirtyi Juankoskesta Nilsiään. 
Muuruveden naapurikunnat olivat Juankoski, Kaavi, Nilsiä, Riistavesi, Siilinjärvi, Säyneinen ja Tuusniemi.
Maantiede.
Muuruveden kunta sijaitsi Kallaveteen laskevan Nilsiän reitin varrella. Vesireitin pääväylä kulkee entisen kunnan kaakkoisosan poikki välillä saarekkaita järvenselkiä muodostaen, välillä puristuen kapeiksi salmiksi. Kallioperä on pääasiassa graniittia, ja sitä peittävistä irtaimista maalajeista yleisin on moreeni. Myös savimaita on runsaasti. Asutus on suurimmaksi osaksi sijoittunut Muuruvesi-järven rannoille ja muualle vesireitin välittömään läheisyyteen.
Runsaiden vesistöjensä ja järvimaisemiensa ansiosta Muuruvesi on suosittua kesänviettoseutua, ja siellä on useita satoja kesämökkejä ja -huviloita.
Historia.
Muuruvedellä oli asutusta jo kivikaudella, minkä osoittaa Västinniemeltä löydetty asuinpaikka. Pysyvä asutus syntyi melko myöhään, sillä keskiajalla uudisasukkaat eivät uskaltaneet asettua alueelle Venäjän rajan läheisyyden vuoksi. Nilsiän reittiä pitkin kulki vilkas eräliikenne Savon maakunnan pohjoisiin ja itäisiin erämaihin. Ensimmäiset pysyvät asukkaat saapuivat Muuruvedelle 1500-luvun puolivälin tienoilla.
Muuruvesi kuului alun perin Kuopion suurpitäjään, mutta tuli osaksi Nilsiää, kun tästä muodostettiin ensin kappeli 1700-luvulla ja itsenäinen seurakunta vuonna 1816. Senaatin päätöksellä Muuruvesi määrättiin erotettavaksi itsenäiseksi seurakunnaksi vuonna 1900, mutta päätös toteutui vasta 1908. Juankoski erotettiin Muuruvedestä seurakunnallisesti vuonna 1923 ja kunnallisesti vuonna 1925.
Kyliä.
Akonvesi, Hakkarala, Lohilahti, Murtolahti, Muuruvesi, Niinimäki, Pelonniemi, Pieksä, Rissala, Ryönä, Sydänmaa, Vehkasaari, Vuotjärvi, Västinniemi.
Vuoden 1960 ja 1970 taajamarajauksissa Muuruvedellä oli yksi taajama: kirkonkylä, jossa oli 452 asukasta vuonna 1960 ja 325 asukasta vuonna 1970.
Väestö.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Muuruveden väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1910–1960.
Vuosina 1922 ja 1923 Juankoskeen liitettiin Muuruvedestä alueita, joilla oli 1 186 asukasta.
Ian Gillan

Ian Gillan (s. 19. elokuuta 1945 Hounslow, Lontoo, Englanti) on brittiläinen laulaja, joka on ollut yhtyeen Deep Purple jäsen. Hän on laaja-alainen baritoni, joka tunnetaan taitavana falsettilaulajana ja yhtenä maineikkaimmista heavy metal/hard rock -äänistä. 
Musiikilliset vaiheet.
Gillanin mukaan Elvis Presley oli hänen ehdoton inspiraationsa. Gillanin ura alkoi jo vuonna 1965, jolloin hän liittyi Episode Six -yhtyeeseen. Hän saavutti yhtyeessä hieman suosiota. Gillanin ura lähti toden teolla nousuun, kun hän liittyi Deep Purpleen 1969. Hän lauloi yhtyeen menestyslevyillä sen kohotessa yhdeksi maailman menestyneimmistä hard rock -yhtyeistä 1970-luvun alussa.
Gillan lauloi pääosan Andrew Lloyd Webberin rockoopperassa "Jesus Christ Superstar" vuonna 1970. Hän erosi Deep Purplesta vuonna 1973 riitaannuttuaan kitaristi Ritchie Blackmoren kanssa. Muutaman vuoden hiljaiselon jälkeen Gillan kokosi Ian Gillan Bandin ja palasi muusikon uralle. 
Myöhemmin 1970-luvun loppupuolella Ian Gillan kokosi uuden yhtyeen ja pani sen nimeksi yksinkertaisesti Gillan. Sen toiminta loppui, kun Gillan liittyi Black Sabbathiin vuonna 1983. Gillan teki yhtyeen kanssa albumin "Born Again", joka menestyi hyvin ympäri maailmaa. Yhteistyö jäi kuitenkin lyhyeksi, ja vuonna 1984 Gillan palasi laulajaksi Deep Purpleen sen 1970-luvun alkupuolen kokoonpanon paluun merkeissä. Hänet kuitenkin erotettiin yhtyeestä vuonna 1989 päihteiden käyttönsä ja lauluäänen heikkenemisen takia. Omaelämäkertakirjassaan "Child in Time" Gillan kertoo pitävänsä todellisena syynä huonoja välejä Ritchie Blackmoren kanssa. Joe Lynn Turnerista tuli Purplen seuraava laulusolisti. Vuonna 1993 Gillan palasi jälleen yhtyeeseen Lordin, Gloverin ja Paicen toivomuksesta. Pian tämän jälkeen Blackmore jätti yhtyeen. Gillan laulaa Deep Purplessa edelleen. 
Gillan on Deep Purple -jäsenyyden ohessa julkaissut myös sooloalbumeita. Gillanin viimeinen sooloalbumi on vuonna 2009 julkaistu CD "One Eye To Morocco".
Lakshman Kadirgamar

Lakshman Kadirgamar (1932–2005) oli srilankalainen poliitikko. Hän toimi maansa ulkoministerinä 1994–2001 ja uudelleen huhtikuusta 2004 elokuuhun 2005 jolloin kuoli salamurhaajan luodista.
Kristitty Kadirgamar valittiin kansan vapautuspuolueen (United People's Freedom Alliance) kansanedustajaksi 1994. Vaikka hän oli etniseltä taustaltaan tamili, hän tuki hallituksen linjaa olla neuvottelematta Tamilitiikerit-sissijärjestön kanssa.
Sippola

Sippola on Kymenlaaksossa Kymijoen itäpuolella sijainnut entinen Suomen kunta, jonka alue kuuluu nykyiseen Kouvolaan. Sippolan ja myöhemmin myös Anjalankosken suurimmat taajamat olivat Myllykoski ja Inkeroinen. Kunnan kirkonkylä oli Sippola. Kunnan hallinto muutti sieltä hieman Myllykoskelta kaakkoon sijaitsevalle Keltakankaalle vuonna 1966.
Sippolan naapurikunnat olivat Anjala, Kymi (nykyisin Kotka), Luumäki, Valkeala ja Vehkalahti (nykyisin Hamina).
Historia.
Sippola mainitaan Vehkalahden saarnahuoneena jo vuonna 1693. Kappeliseurakunnaksi se muodostettiin vuonna 1823 ja seurakunta itsenäistyi 1861. Nykyinen Sippolan kirkko valmistui Sippolan kirkonkylään vuonna 1879.
Teollistumisen myötä Mämmälän kylän asutustaajama sai nimen Inkeroinen, Inkeroisten maakirjatalon ja Mämmälän kosken alueelle 1872 perustetun Inkeroisten puuhiomon ja paperitehtaan sekä myöhemmän Kouvolan–Kotkan-radan Inkeroisten rautatieaseman mukaan. Viialan kylän asutustaajama tunnetaan nimellä Myllykoski.
Sippolan kunta yhdistettiin vuonna 1975 Anjalan kunnan kanssa Anjalankosken kauppalaksi, josta tuli kaupunki 1977. Vuonna 2009 Anjalankoski liittyi uuteen Kouvolaan.
Kylät.
Tässä on lueteltu Sippolan rekisterikylät. Niiden perässä on niihin kuuluvat osakylät tai merkittävän kokoiset alueet. Sippolassa oli 10 rekisterikylää. 
Vehkalahden pitäjän Sippolan kappeliin ja myöhempään itsenäiseen Sippolan pitäjään kuuluivat alkujaan seuraavat maakirjakylät: Enäjärvi, Hirvelä, Kaipiainen (Rautjärvi), Liikkala, Mämmälä, Sippola (kirkonkylä) ja Viiala. Myöhemmin siirrettiin Vehkalahdesta Sippolaan vielä Haapala ja Saaramaa.
Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Sippolan taajamat olivat Enäjärvi (282 asukasta), Inkeroinen (4 696 asukasta, josta 4 675 Sippolan puolella), Kaipiaisten asemanseutu (414 asukasta), kirkonkylä (429 asukasta) ja Myllykoski (5 297 asukasta, josta 5 284 Sippolan puolella). Inkeroinen ja Myllykoski ulottuivat pieniltä osin myös Anjalan puolelle.
Väestö.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Sippolan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
Murre.
Sippolan alueella puhutun kielen perustana on kaakkoishämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Sippolan murre kuuluu kaakkoishämäläisen murteen Iitin ryhmään.