tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Holyfield–Tyson II

Holyfield–Tyson II oli Mike Tysonin ja Evander Holyfieldin välinen uusintaottelu. Ottelun virallinen nimi on "Holyfield-Tyson II, The Sound And The Fury" (). Ottelu oli jatkoa miesten Tyson–Holyfield I -ottelulle.
Ottelupaikaksi valittiin MGM Grand Garden Arena Las Vegasissa. Tuomarina toimi Mills Lane, joka valittiin tuomariksi Tysonin leirin protestoitua aikeita valita miesten ensimmäisen ottelun tuomarin Mitch Halpern.
Ottelun kulku.
Ottelun alku oli Holyfieldin hallintaa, hän voitti kaksi ensimmäistä erää nimiinsä. Ongelmat alkoivat toisessa erässä Holyfieldin puskiessa Tysonin silmäkulmaa, joka aiheutti suuren haavan Tysonin vasemman silmän lähettyville.
Kolmannen erän alussa Tyson tuli kulmauksestaan pois ilman hammassuojiaan. Tuomari Mills Lane käski Tysonin kulmaukseensa laittamaan suojat paikalleen. Tyson laittoi hammassuojat ja ottelu jatkui. Hetken kuluttua Holyfield sai sidottua Tysonin. Tyson siirsi päänsä Holyfieldin viereen ja tavoitteli hampaillaan vastustajansa vasenta korvaa, saaden siitä pienen palan pois. Holyfield tönäisi Tysonin pois, ja Lane keskeytti ottelun väliaikaisesti. Holyfield käveli kulmaukseensa, jossa Tyson hyökkäsi hänen kimppuunsa tönäisten tämän köysiin. Lane ohjasi Tysonin pois ja auttoi Holyfieldin takaisin tämän kulmaukseen. Ottelu keskeytettiin muutamaksi minuutiksi, ja Lane vähensi Tysonilta kaksi pistettä. Holyfield oli kunnossa jatkaakseen ottelua.
Seuraavassa sidontatilanteessa Tyson puraisi palasen Holyfieldin oikeasta korvalehdestä. Holyfield irrotti välittömästi kätensä Tysonin ympäriltä ja hyppäsi taaksepäin. Lane ei keskeyttänyt ottelua, sillä molemmat miehet jatkoivat iskujenvaihtoa vielä vähän aikaa. Hetken kuluttua molemmat miehet kävelivät kulmauksiinsa ja ottelu keskeytettiin.
David Bronstein

David Ionovitš Bronstein (Дави́д Ио́нович Бронште́йн; 19. helmikuuta 1924 Bila Tserkva, Ukraina – 5. joulukuuta 2006 Minsk, Valko-Venäjä) oli johtavia neuvostoliittolaisia shakin suurmestareita ja tuottelias ja arvostettu shakkikirjailija. Asiantuntijat ovat kuvanneet häntä luovana nerona ja taktiikan mestarina. Etniseltä taustaltaan hän oli ukrainanjuutalainen.
Bronštein oli erittäin lähellä maailmanmestaruutta pelattuaan mestaruusottelussa tasan 12–12 hallitsevaa mestaria Mihail Botvinnikia vastaan Moskovassa vuonna 1951.
Toni Turek

Anton "Toni" Turek (18. tammikuuta 1919 Duisburg − 11. toukokuuta 1984 Neuss) oli saksalainen jalkapallomaalivahti.
Turek aloitti uransa Duisburger Sportvereinissa, mutta vaihtoi pian Eintracht Duisburgiin. Hän pelasi urallaan myös SSV Ulmissa, Eintracht Frankfurtissa, Fortuna Düsseldorfissa ja Borussia Mönchengladbachissa
Turek pelasi vuosien 1950 ja 1954 välillä 20 maaottelua. Hän oli Saksan joukkueessa, joka voitti Unkarin 3−2 vuoden 1954 maailmanmestaruuskilpailuissa ja voitti mestaruuden.
Kipinä (albumi)

Kipinä on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Esa Elorannan debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin vuonna 1989.
Kappaleet.
Sävellykset ja sanoitukset: Esa Eloranta.
Phil Cade

Phil Cade (12. kesäkuuta 1916 Charles City, Iowa – 28. elokuuta 2001 Winchester, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija.
Formula 1.
Hän osallistui yhteen Formula 1 -kilpailuun, joka oli Yhdysvaltain Grand Prix 1959. Hän ei kuitenkaan päässyt matkaan kilpailussa moottoriongelmien takia.
Ulf Andersson

Ulf Andersson (s. 27. kesäkuuta 1951 Västerås, Ruotsi) on ruotsalainen shakin suurmestari. FIDE myönsi hänelle kansainvälisen mestarin arvon vuonna 1970 ja suurmestarin tittelin vuonna 1972. Korkeimmillaan Andersson oli FIDE:n maailmanlistalla sijalle neljä.
Anderssonin suurin voittoihin kuuluvat ensimmäinen sija Göteborgissa 1971, Dortmundissa 1973, Camagüezissa 1974 ja Cienfuegosissa 1975. Tämän jälkeen Andersson meni naimisiin kuubalaisen naisen kanssa jääden samalla Kuubaan. Tämän jälkeen Andersson on voittanut Buenos Airesissa 1978, Lontoossa 1980, Johannesburgissa 1981, Lontoossa 1982, Torinossa 1982 ja Wijk aan Zeessa 1983.
Andersson on erittäin vakaa pelaaja, joka pelaa asemalliseen tyyliin. Useat hänen peleistään päättyvät tasan. Hänet tunnetaan erinomaisesta tekniikastaan erityisesti torniloppupeleissä. Hän on myös kuuluisa voittamistaan loppupeleistä, joiden voittamista pidettiin mahdottomana.
Euramerikka

Euramerikka eli Laurussia oli muinainen pienen luokan jättiläismanner, joka koostui Pohjois-Amerikasta eli Laurentiasta ja Pohjois-Euroopasta eli Balticasta. Manner syntyi devonikauden alussa, kun Laurentia ja Baltica törmäsivät. Euramerikan ja eteläisen jättiläismanner Gondwanan välissä oli Rheanmeri. Euramerikka törmäsi permikaudella Gondwanaan, jolloin syntyi Pangea.
Svetozar Gligorić

Svetozar Gligorić (2. helmikuuta 1923 Belgrad – 14. elokuuta 2012) oli serbialainen shakin suurmestari. Hän oli Jugoslavian mestari ennätykselliset 12 kertaa, ja häntä pidetään kaikkien aikojen parhaana serbialaisena pelaajana.
1950- ja 1960-luvuilla Svetozar Gligorić oli maailman kymmenen parhaan pelaajan joukossa.
Horst Eckel

Horst Eckel (8. helmikuuta 1932 – 3. joulukuuta 2021) oli saksalainen jalkapalloilija.
Eckel voitti maailmanmestaruuden vuoden 1954 MM-kilpailuissa; hän oli Fritz Walterin ohella ainoa, joka pelasi turnauksessa Saksan kaikki kuusi ottelua. Hän pelasi myös seuraavissa maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1958. Yhteensä hän pelasi Saksan maajoukkueessa 32 ottelua. Uransa aikana hän edusti 1. FC Kaiserslauternia ja SV Röchling Völklingeniä. Kaiserslauternissa hän pelasi kausien 1949–1960 aikana 214 pääsarjaottelua. Saksan-mestaruuden hän voitti vuosina 1951 ja 1953. Nopean pelityylinsä ansiosta hän sai lempinimen "Windhund" (vinttikoira).
Eckel kuoli 3. joulukuuta 2021 89-vuotiaana. Hän oli viimeinen elossa ollut Saksan voitokkaaseen joukkueeseen vuoden 1954 maailmanmestaruuskilpailuissa kuulunut pelaaja.
Josef Posipal

Josef Posipal (20. kesäkuuta 1927 Lugoj, Romania – 21. helmikuuta 1997 Hampuri) oli saksalainen jalkapalloilija.
Posipal voitti maailmanmestaruuden vuoden 1954 MM-kilpailuissa; hän pelasi turnauksessa viidessä Saksan kuudesta ottelusta. Hän pelasi Saksan maajoukkueessa yhteensä 32 ottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 1951–1956. Uransa aikana hän edusti Linden 07:ää, Hamburger Sport-Vereinia ja Arminia Hannoveria.
Glossopteris

Glossopteris oli muinainen siemensaniaisiin kuulunut kasvisuku. Suvun kasvit olivat puuvartisia, ja niiden uskotaan voineen kasvaa jopa 30 metriä korkeiksi. Koska kasvista on säilynyt fossiileissa vain osia, puiden ulkonäköä ei tunneta tarkasti. Kielimäiset lehdet olivat 2–30 cm pitkiä. Monien suvun kasvien uskotaan kasvaneen melko märässä ympäristössä nykyisten suosypressien tapaan.
"Glossopteris"-suvun kasveja kasvoi muinaisen Gondwanamaan lauhkealla ja kylmällä vyöhykkeellä varhaisella permikaudella, jolloin Maan ilmasto oli monin ajoin normaalia viileämpi. Niitä kasvoi noin 30 leveysasteelta etelään ehkä 60 leveysasteelle asti. Yli 70 eri "Glossopteris"-lajia tunnetaan fossiilijäänteistä. Aikaisemmin lajistoa pidettiin yhtenäisenä mantereelta toiselle, nykyään "Glossopteris"-valtaisessa kasvillisuudessa tunnistetaan alueellisia eroja.
Kielisaniaiset

Kielisaniaiset ("Elaphoglossum") on suuri saniaissuku, johon kuuluu noin 550–600 lajia. Kielisaniaiset voidaan sijoittaa joko alvejuurikasveihin (Dryopteridaceae) tai Lomariopsidaceae-heimoon.
Katsutoshi Nekoda

Katsutoshi Nekoda (1. helmikuuta 1944 Hiroshima – 4. syyskuuta 1983) oli japanilainen lentopalloilija ja olympiavoittaja. Hän sai urallaan kolme olympiamitalia: pronssia Tokiossa 1964, hopeaa Méxicossa 1968 ja kultaa Münchenissä 1972. Hän pelasi vielä Montrealin olympialaisissa 1976, ja siellä tuloksena oli neljäs sija. Hän saavutti MM-kilpailuissa pronssia vuosina 1970 ja 1974. Aasian kisoissa Nekoda voitti kolme kultaa ja sai yhden hopean.
Nekoda kuoli vain 39-vuotiaana mahasyöpään.
Alfred Pfaff

Alfred Pfaff () oli saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikentällä.
Pfaff pelasi maajoukkueessa vuosien 1953 ja 1956 välillä yhteensä seitsemän ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 1954 MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi yhden ottelun ja teki yhden maalin.
Seurajoukkueessaan Eintracht Frankfurtissa Pfaff voitti Bundesliigan vuonna 1959 ja pelasi seuraavana vuonna Real Madridia vastaan Euroopan cupin finaalissa.
1960-luvulta lähtien Pfaff työskenteli baarin- ja hotellinpitäjänä Odenwaldissa.
Belinski

Belinski (, vuoteen 1948 "Tšembar", ) on kaupunki Venäjällä Penzan alueella. Se on samannimisen piirin hallinnollinen keskus. Se sijaitsee 129 kilometrin päässä alueen pääkaupungista Penzasta.
Belinskin asukasluku on noin 9 028 (1989). Kaupungista on ensimmäinen havainto vuodelta 1713, mutta vuonna 1780 kaupunki sai virallisen aseman ja se nimettiin "Tšembariksi" (ven. "Чембар"). Kaupungin nimi muutettiin nykyiseen muotoon vuonna 1948 venäläisen kriitikon Vissarion Belinskin mukaan, joka vietti lapsuusvuotensa kaupungissa.
Ben Granfelt

Ben Edward Granfelt (s. 16. kesäkuuta 1963) on suomalainen kitaristi ja säveltäjä. Hänet tunnetaan muun muassa yhtyeistä Los Bastardos Finlandeses, Guitar Slingers, Leningrad Cowboys, Wishbone Ash, Gringos Locos ja omasta kokoonpanostaan Ben Granfelt Band.
Taustaa.
Granfelt aloitti soittamisen 11-vuotiaana kellaribändeissä kotiseudullaan Kauniaisissa. Kouluaikoinaan hän myös tutustui Tipe Johnsoniin, josta tuli myöhemmin tärkeä bändikaveri Gringos Locosissa ja myöhemmin Leningrad Cowboys'issa.
Musiikillisiksi vaikuttajikseen Granfelt nimeää: Jimi Hendrix, Jeff Beck, Robin Trower, Eric Clapton, Gary Moore, Pat Travers ja Pat Thrall.
Granfeltin suosikkikitaramalli on aina ollut Fender Stratocaster. Hänen tavaramerkkejään on käyttää Stratocasterin tallamikrofonina humbucker-tyylistä kaksikelaista mikrofonia.
Musiikkitoiminnan lisäksi Granfelt toimii kitaravahvistimien maahantuojana.
Ranskan ympäriajo 1903

Vuoden 1903 Ranskan ympäriajo oli ensimmäinen järjestetty Ranskan ympäriajo. Kilpailun organisoi nykyisen urheilusanomalehden l'Équipen edeltäjä L'Auto.
Toimittaja Géo Lefèvre innostui "Tour de France par Deux Enfants"-romaanista, jossa kaksi poikaa matkaa ympäri Ranskaa. Lefèvfre ehdotti kilpailun järjestämistä Henri Desgrangelle ja he keskustelivat asiasta 20. marraskuuta 1902 lounaalla pariisilaisessa kahvilassa "Café de Madridissa". Joidenkin lähteiden mukaan kahvila, joka on vaihtanut nimeään useasti, tunnettiin tuolloin nimellä Taverne Zimmer. Kilpailu julkistettiin vuoden 1903 tammikuussa ja sanomalehti järjesti kilpailun edistääkseen levikkiään. Myös muut sanomalehdet olivat käyttäneet samaa menetelmää myynninedistämisessään. 
Vuoden 1903 ympäriajo alkoi 1. heinäkuuta Montgeronista Pariisin lähettyviltä ja päättyi Pariisiin 19. heinäkuuta. Kilpailu koostui 6 etapista ja sen kokonaismatka oli 2428 km. Etapit olivat pitkiä. Pisin oli 471 km etappi Nantesista Pariisiin. Lyhin etappi oli pituudeltaan 268 km. 60 kilpailijaa aloitti urakan ja heistä 21 selvisi maaliin. Voittaja sai palkinnoksi 3000 frangia (nykyrahassa noin 26 000 euroa). 
Kilpailun johtajana, tuomarina ja ajanottajana toimi Géo Lefevre. Henri Desgrange toimi kilpailun pääjohtajana, vaikka hän ei seurannut kilpailua paikan päällä. 
Kilpailussa ei ollut mukana joukkueita vaan kaikki kilpailijat edustivat itseään. Ajajat maksoivat osallistumismaksuna 10 frangia (nykyrahassa noin 87 euroa).
Toisin kuin nykyään, kilpailija joka keskeytti etapin sai jatkaa kilpailua seuraavalla etapilla. Häntä ei kuitenkaan tämän jälkeen enää huomioitu kokonaiskilpailun tuloksissa. Näin kävi Hippolyte Aucouturierille, joka keskeytti ensimmäisellä etapilla, mutta jatkoi kilpailua ja voitti toisen ja kolmannen etapin. Neljännen etapin voittaja Charles Laeser ei tullut maaliin kolmannella etapilla. 
Maurice Garin voitti kilpailun ajalla 94 tuntia 33 minuuttia 14 sekuntia. Lucien Pothier oli toinen 2 tuntia 49 minuuttia ja 21 sekuntia Garinin jälkeen. Fernard Augereau oli kolmas häviten voittajalle 4 tuntia 29 minuuttia ja 24 sekuntia. Viimeinen maaliintulija oli Arsène Millocheau, joka hävisi Garinille 64 tuntia 57 minuuttia ja 8 sekuntia.
Gene Roddenberry’s Andromeda

Gene Roddenberry’s Andromeda (usein pelkästään Andromeda) on kanadalainen scifi-televisiosarja, joka perustuu Gene Roddenberryn 1960–1970-luvuilla kehittämään materiaaliin, jonka Robert Hewitt Wolfe toimitti. Roddenberryn leski Majel Barrett-Roddenberry tuotti sarjan. Sarjaa tehtiin 110 jaksoa vuosina 2000–2005. Pääosassa oli Kevin Sorbo (muun muassa televisiosarja "Hercules"), joka esitti kaartinkapteeni Dylan Huntia.
Sarja kuvattiin Vancouverissa Brittiläisessä Kolumbiassa ja sen tuottivat Tribune Entertainment ja Fireworks Entertainment.
Juoni.
Sarjan alussa kolmea galaksia hallitsee Tarn-Vedralta käsin "All Systems Commonwealth". Kuitenkin yksi Commonwealthin jäsenlajeista, geneettisesti parannellut yli-ihmiset nimeltä "nietzscheans" päättää valloittaa ja tuhota valtakunnan. Commonwealthin lippulaiva "Andromeda Ascendantin" kapteeni Dylan Hunt jää nietzscheanien alusten ja oman miehistönsä kapinan yllättämäksi. Alus putoaa kohti mustan aukon tapahtumahorisonttia.
Yli 300 vuotta myöhemmin normaaliaikaa pelastusalus "Eureka Maru" nostaa hylyn tapahtumahorisontista, jonka jälkeen kapteeni Dylan Hunt päättää koota uudelleen hajonneen Commonwealthin.
Herzlake

Herzlake on kunta Emslandin piirikunnassa, Ala-Saksin osavaltiossa, Saksassa. Asukkaita Herzlakessa oli 31. joulukuuta 2006 4 136 ja väestötiheys on 83 as/km². Kunnan pinta-ala on 49,77 neliökilometriä. Herzlaken pormestari on Heinz Prins.
Bundesstraße 213 -tie (E 233) yhdistää kunnan koillisessa Löningeniin ja lounaassa Haselünneen.
Vuonna 2006 pidetyissä kunnallisvaaleissa Saksan kristillisdemokraattinen unioni (CDU) sai yhdeksän paikkaa 15:stä Herzlaken kunnanvaltuustossa. Wählergruppe sai viisi paikkaa ja SPD yhden paikan. Seuraavat kunnallisvaalit pidetään vuonna 2011.
Kunnassa sijaitsee kaksi peruskoulua, yksi yläkoulu (Haupt- und Realschule) ja yksi päiväkoti.
Kunnan osat.
Herzlaken kunta muodostuu seuraavista osista ()
Ranskan ympäriajo 1904

Vuoden 1904 Ranskan ympäriajo oli järjestyksessään toinen Ranskan ympäriajo. Kilpailu alkoi 2. heinäkuuta ja päättyi 24. heinäkuuta. Reitti oli sama kuin edellisenäkin vuonna ja Maurice Garin oli nopein ajaja. Kilpailu kuitenkin oli skandaalien sävyttämä ja kilpailusta hylättiin lukuisia ajajia. Kaikki etappivoittajat ja kilpailun neljä ensimmäistä ajajaa hylättiin Ranskan pyöräilyliiton tekemän tutkimuksen perusteella joulukuussa 1904. Syinä hylkäämisiin oli muun muassa autojen ja/tai junien käyttö. Kilpailun viidenneksi sijoittuneesta 20-vuotiaasta Henri Cornet'sta tuli Ranskan ympäriajon nuorin voittaja. 
Kilpailun järjestäjä Henri Desgrange ilmoitti ettei hän enää ikinä tulisi järjestämään kilpailua, koska se oli joutunut kilpailijoita vastaan hyökänneiden tai heitä avustaneiden henkilöiden "sokeiden tunteiden" uhriksi. Yhdessä vaiheessa joukko katsojia ympäröi ajajat ja pahoinpiteli heitä.
Robson da Silva

Robson Caetano da Silva (s. 4. syyskuuta 1964 Rio de Janeiro) on aktiiviuransa päättänyt brasilialainen pikajuoksija ja kaksinkertainen olympiamitalisti.
Da Silva selviytyi toisiin alkueriin Helsingin 1983 MM-kisojen 100 metrin juoksussa. Hän voitti 200 metrin kilpailun maailmancupissa Canberrassa 1985 . Ensimmäisen arvokisamitalinsa da Silva saavutti oltuaan kolmas 200 metrillä sisäratojen MM-kilpailuissa Indianapolissa 1987 ajalla 20,92. Ulkoratojen MM-kisoissa Roomassa samana vuonna hän sijoittui 200 metrillä neljänneksi ajalla 20,22 jääden pronssista neljän sadasosan päähän . 100 metrillä hän ei selviytynyt loppukilpailuun. Pan-Amerikan kisoissa Indianapolisissa hän sai hopeaa 200 metrillä . 
Da Silva saavutti Soulin olympialaisissa 1988 pronssia 200 metrillä Joe DeLoachin ja Carl Lewisin jälkeen ajalla 20,04 . Lisäksi hän sijoittui viidenneksi 100 metrin kilpailussa. Vuonna 1989 da Silva voitti 200 metriä sekä maailmancupissa Barcelonassa että universiadeissa Duisburgissa ja teki kauden parhaan ajan maailmassa, 19,96 . Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän sijoittui 200 metrillä neljänneksi samalla ajalla 20,49 pronssimitalisti Atlee Mahornin kanssa . Puolta lyhyemmällä matkalla hän sijoittui seitsemänneksi. Pan-Amerikan kisoissa Havannassa da Silva voitti kultaa sekä 100 että 200 metrillä.
Da Silva sijoittui Barcelonan olympialaisissa 1992 200 metrillä neljänneksi jäätyään mitalista 0,07 sekunnin päähän . Myöhemmin samana vuonna Havannassa hän voitti maailmancupissa kolmannen kerran peräkkäin 200 metrin kilpailun. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 da Silva selviytyi puolen ratakierroksen kilpailussa välieriin. Göteborgin MM-kisoissa 1995 hän sijoittui 200 metrillä jälleen kerran neljänneksi ajalla 20,21 jääden pronssista kolmen sadasosan päähän . Hän selvisi lisäksi 100 metrillä välieriin ja ankkuroi Brasilian pikaviestissä kuudenneksi .
Da Silva juoksi Atlantan olympialaisissa 1996 toisen osuuden Brasilian joukkueessa, joka saavutti pronssia 4 × 100 metrin viestissä ajalla 38,41 . Seuraavana vuonna hän juoksi kolmannen osuuden Brasilian sijoittuessa kuudenneksi Ateenan MM-kisojen pikaviestissä . 
Da Silva juoksi 100 metrin ennätyksensä 10,00 Méxicossa heinäkuussa 1988 ja 200 metrin ennätyksensä 19,96 Brysselissä elokuussa 1989.
Mosambikin vaakuna

Mosambikin vaakuna on Mosambikin kansallistunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Vaakuna on otettu käyttöön vuonna 1990. Sen keskellä on hammaspyörä (symboloi työtä ja teollisuutta), jonka sivuilla on maissintähkä ja sokeriruokoa (symboloivat maataloutta). Keskellä on punainen aurinko (symboloi uuden elämän rakentamista), AK-47 (symboloi puolustusta), kuokka (symboloi maalaisia ja maataloustuotteita) ja kirja (symboloi koulutusta). Vaakunan alalaidassa lukee portugalin kielellä: "República de Moçambique" ("Mosambikin tasavalta").
Intentioharha

Intentioharha on kirjallisuudentutkimuksessa käytetty käsite, jonka mukaan kirjallisen teoksen arvioinnin kannalta olennaisia eivät ole tekijän intentiot, sille aikomat merkitykset, vaan tekstistä itsestään analysoitavissa olevat piirteet. Uuskritiikin tärkeäksi periaatteeksi muotoutuneen käsitteen lanseerasivat William K. Wimsatt ja Monroe Beardsley vuonna 1946 esseessään ”Intentioharha” ("The Intentional Fallacy", suom. 1971): 
Kolme todistetyyppiä.
Wimsatt ja Beardsley jakavat käytetyn todistusaineiston tekemällä tulkintoja kirjallisista teksteistä (vaikka heidän analyysiään voidaan soveltaa yhtä hyvin mihin tahansa taiteeseen) kolmessa kategoriassa:
Niinpä kirjallisuuden analyysille sisäiset todisteet – itse sanat ja niiden merkitykset – ovat luvallisia. Ulkoiset todisteet – kaikki se, mikä ei sisälly itse tekstiin, kuten informaatio runoilijan elämästä – kuuluu elämäkertakirjallisuuteen, ei kirjallisuuskritiikkiin. Syventyminen tekijään ”johtaa pois runosta”. 
Uuskritiikin mukaan runo ei kuulu sen kirjoittajalle, vaan pikemminkin ”kirjailija menettää omistusoikeuden siihen sen luomishetkellä; se kiertää maailmaa niin ettei tekijällä ole valtaa aikoa sen suhteen yhtään mitään tai valvoa sitä – – Runo kuuluu lukijoille.” Juuri kontekstuaaliset todisteet tarjoavat suurimmat mahdollisuuden tulkinnan intentioharhalle. Tämän tyyppisten todisteiden analyysi voi helposti muuttua enemmän ulkoisia todisteita koskevaksi kuin koskemaan teoksen sisäistä sisältöä. 
Roland Barthes ilmaisi samanlaista tekijyyden intentionaalisuuden kieltämistä esseessään ”Tekijän kuolema” (1968).
Kai Gideon

Kai Gideon Tervonen (taiteilijanimi "Kai Gideon", 27. marraskuuta 1959 Helsinki – 16. lokakuuta 2023 Mikkeli) oli suomalainen iskelmälaulaja. 
Elämä ja ura.
Kai Gideon vietti lapsuutensa Espoon Westendissä. Hän peri musikaalisuutensa isältään Onni Gideonilta. Kai Gideon joutui esiintymään kotonaan aina, kun perhe sai vieraita ja hän esiintyi myös juhlatilaisuuksissa. Gideonin suurin esikuva oli naapurissa asunut Jukka Kuoppamäki. 17-vuotiaana Kai Gideon lähti Uuden Valamon luostariin, jossa vietti kuusi vuotta toimien oppaana, oppaiden kouluttajana ja monenlaisissa tehtävissä. Lisäksi hän opiskeli Neuvostoliitossa kirkkomusiikkia ja kouluttautui myöhemmin uskonnonopettajaksi. Kai Gideon toimi Lohjalla ortodoksisen seurakunnan kanttorina sekä ortodoksiuskonnon opettajana. 
Gideonin musiikkiura aukeni Tangomarkkinoiden kautta. Vuonna 1997 Gideon pääsi lukuisten yritysten jälkeen finaaliin, jonka myötä hän teki ensilevytyksensä "Haavetango" "Tangomarkkinat 10" -kokoelmalle. Vuonna 2000 Gideon jätti 17 vuotta kestäneen opettajanvirkansa ja siirtyi päätoimiseksi viihdetaiteilijaksi. Gideon pääsi toistamiseen Tangomarkkinoiden finaaliin vuonna 2001 ja voitti "Seniorilaulaja" SM-kisat vuonna 2009 sekä "Loistava laulaja"-kisat omassa sarjassaan vuonna 2018. Gideon muistetaan myös Vihreät niityt -musiikkitapahtumaa varten tehdyn samannimisen kappaleen esittäjänä.
Kai Gideon muutti puolisoineen vuonna 2021 Etelä-Savoon, Hirvensalmelle. Gideonilla todettiin talvella 2023 aivokasvain ja hän kuoli syksyllä.
Pavel Pogrebnjak

Pavel Viktorovitš Pogrebnjak (, s. 8. marraskuuta 1983 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa Englannin Valioliigan Readingissa ja Venäjän maajoukkueessa.
Pogrebnjak on edustanut vuonna 2002 alkaneella ammattilaisurallaan aiemmin Spartak Moskovaa, Baltika Kaliningradia, Himkiä, Šinnik Jaroslavlia, Tom Tomskia, Zenit Pietaria, VfB Stuttgartia ja Fulhamia. Zenit Pietariin hän siirtyi vuonna 2007. Pogrebnjak saavutti Zenit Pietarin riveissä Venäjän-mestaruuden vuonna 2007 ja UEFA Cupin voiton vuonna 2008. Hän voitti vuonna 2008 UEFA Cupin maalikuninkuuden 10 maalillaan yhdessä Bayern Münchenin Luca Tonin kanssa.
Venäjän maajoukkueessa Pogrebnjak debytoi vuonna 2006. Hän joutui jättämään 2008 EM-kilpailut väliin loukkaantumisen vuoksi.
Lens

Lens [] on 35 583 asukkaan (2006) kaupunkimainen kunta Pohjois-Ranskassa Pas-de-Calais’n departementissa. Se luetaan pikardinkielisiin paikkakuntiin. Se kuuluu 26 kunnan muodostamaan Lens-Lièvinin kaupunkikonglomeraattiin, jonka kokonaisasukasluku on noin 250 000.
Lens on kehittynyt hiilikaivoskeskuksena, ja alueella voi nähdä toiminnan tuloksena kaivannaisteollisuuden jätevuoria. 
Lensissa sijaitsee Artois’n yliopisto.
Lensissa pelaa kotiottelunsa muun muassa menestynyt jalkapallojoukkue RC Lens.
Venäjän federaation valtiolliset luonnonsuojelualueet

Venäjän federaation valtiollisia luonnonsuojelualueita on kolmen tyyppisiä: luonnonpuistoja, kansallispuistoja ja rauhoitusalueita (tai suojelualueita). Tämän lisäksi liittovaltiosubjekteilla (esim. alueet, tasavallat) on omat alueellisen tason suojelualueensa.
Erityyppisillä suojelualueilla on erilaiset tarkoitusperät ja rauhoituksen tasonsa. 
Alueellisen tason luontopuistot ("prirodnyi park") vastaavat Suomen kansallispuistoja; ne varjelevat luontoarvoja ja palvelevat virkistyskäyttöä. Lisäksi on rauhoitettuja luonnonmuistomerkkejä ("pamjatnik prirody"), joita suojellaan niiden tieteellisen, kulttuurisen tai historiallisen merkityksen vuoksi (esimerkiksi ainutlaatuiset maisemakohteet).
Luettelo Venäjän valtiollisista luonnonsuojelualueista.
Vuonna 2009 Venäjällä on 101 (102) luonnonpuistoa, 35 (39) kansallispuistoa ja 68 (68) liittovaltion rauhoitusaluetta (suluissa helmikuussa 2018 raportoituja lukuja). Muutamia uusia rauhoitusalueita on perustettu sivuston tietojen päivittämisen jälkeen, joten kaikki eivät olleet edellä mukana (esim. ). 
Joidenkin rauhoitusalueiden suojeluasemaa tai laajutta on heikennetty 2010- ja 2020-luvuilla muun muassa fossiilisten polttoaineiden kaivamiseksi maaperästä. Esimerkiksi Venäjän arktisella alueella Jamalin Nenetsiassa Gydanin luonnonpuisto on muutettu Gydanin kansallispuistoksi ja Krasnojarskin aluepiirin pohjoisosassa sijaitsevan Venäjän suurimman luonnonpuiston Suuren arktisen luonnonpuiston pinta-alaa supistettiin kivihiilen louhimisen sallimiseksi maaperästä. 
Oheinen luettelo on epätäydellinen.
Kostamuksen luonnonpuisto

Kostamuksen luonnonpuisto () on Venäjän liittovaltiotason luonnonsuojelualue Karjalan tasavallassa. Se on osa suomalais-venäläistä Ystävyyden puistoa.
Kostamuksen luonnonpuisto on perustettiin 14. joulukuuta 1983 noin 480 neliökilometrin laajuisena. Se sijaitsee Kostamuksen lounaispuolella, Suomen vastaisella rajalla Kalevalan ja Mujejärven piirien alueilla. Keskeisen osan puistosta kattaa 95 neliökilometrin kokoinen Kivijärvi eli Kiitehenjärvi tai Kiitesjärvi.
Kostamuksen luontokeskus sijaitsee Kostamuksen kaupungissa lähellä Kontokkijärven rantaa, ja se antaa kaupunkilaisille, erityisesti lapsille mahdollisuuden tutustua paikalliseen luontoon erikoisuuksineen sisätiloissa. Siellä on myös esitelty Kostamuksen luonnonpuistoa ja Ystävyyden puistoa. Luontokeskus on avoinna sopimuksen mukaan.
Toyota TF105

Toyota TF105 ja sen kehitysversio Toyota TF105B olivat brittiläisen Mike Gascoynen suunnittelemia Formula 1 -autoja, joilla Toyota talli kilpaili kaudella 2005. Autoa ajoivat saksalainen Ralf Schumacher ja italialainen Jarno Trulli. Autoissa oli Toyotan V10 -moottori, Michelinin renkaat ja ne käyttivät Esson poltto- ja voiteluöljyjä.
Autoilla osallistuttiin yhteensä 18 kilpailuun ja niillä saavutettiin kaksi paalupaikkaa, viisi palkintosijaa, yksi kilpailun nopein kierros, muttei yhtään voittoa. Talli sijoittui 88. pisteellä valmistajien MM-sarjassa neljänneksi.
Aunuksen rauhoitusalue

Aunuksen rauhoitusalue (Aunuksen luonnonsuojelualue) () on Venäjän federaation liittovaltiotason luonnonsuojelualue Karjalan tasavallan Aunuksen piirissä. Aunuksen suojelualue perustettiin 20. helmikuuta 1986. Se on merkittävä muuttavien vesilintujen levähdysalue. 
Alue on 270 neliökilometrin laajuinen ja se sijaitsee Laatokan itärannalla, Karjalan tasavallan ja Leningradin alueen rajalla. Leningradin alueen puolella siihen liittyy välittömästi Ala-Syvärin luonnonpuisto. Yhdessä suojelualueet muodostavat 605 neliökilometriä kattavan Syvärinlahden kosteikkoalueen, joka kuuluu Ramsar-alueisiin.
Masarykin rata

Masarykin rata (), nykyisin Brnon rata, on tšekkiläinen moottorirata Brnon kaupungin lähistöllä.
Radalla on ajettu Tšekkoslovakian TT-ajot sekä Grand Prix -autoilua vuosina 1930–1935, 1937 ja 1949. 1950-luvulta lähtien alkoi moottoripyöräkilpailujen perinteinen järjestäminen radalla. Nykyään radalla ajetaan muun muassa MotoGP -sarjaa. Rata uudistettiin vuonna 1987, jolloin siitä tuli lyhempi ja on siitä lähtien järjestänyt katuautoilun mestaruuskisoja lukuun ottamatta vuotta 1992, jolloin järjestäjät eivät hyväksyneet markkinointi- ja mainostussääntöjä.
Rata on nimetty Tšekkoslovakian ensimmäisen presidentin Tomáš Masarykin mukaan.
Easy Aces

Easy Aces oli yhdysvaltalainen perhekomediasarja, jota esitettiin radiossa vuodesta 1929 vuoteen 1945. Aluksi sitä lähetti Kansas Cityssä sijaitseva KMBC -radioasema, jolta se siirtyi valtakunnalliseen CBS -verkkoon vuonna 1931. Ohjelman päätähtinä olivat Goodman ja Jane Ace, jotka olivat aviopari myös todellisessa elämässä.
Vuosina 1949–1950 sarjasta tehtiin televisioversiota, jota esitettiin DuMont -verkon kautta.
"Easy Aces" pääsi Radio Hall of Fameen vuonna 1990.
Mšinskin suo

Mšinskin suo () on Venäjän federaation liittovaltiotason luonnonsuojelualue ("zakaznik", rauhoitusalue) Leningradin alueen Hatsinan ja Lugan piirien alueella. Se sijaitsee Ortesjoen ja Jaštšerajoen haarassa. Rauhoitusalueen pinta-ala on noin 604 neliökilometriä. 
Luonnonsuojelualue perustettiin vuonna 1982 Venäjän SFNT:n metsästyspäähallinnon, "glavohotan", päätöksellä, jonka 2003 asetuksellaan vahvisti Venäjän federaation maatalousministeriö.
Alue oli sisällytetty 1972 kansainvälisen Telma-hankkeen luetteloon ja vuonna 1994 se sisällytettiin Ramsarin sopimuksen suojeltavien kosteikkojen luetteloon erityisen arvokkaaksi luonnonympäristöksi.
Alue on kohosuota ja käsittää myös järviä ja ympäröivää metsämaata. Se on tärkeä hanhien, sorsien ja joutsenten levähdyspaikka muuttoaikoina. Erityisesti suojeltavia pesimälintuja ovat maakotka, musta-, katto- ja kaulushaikara, kuikka, laulujoutsen ja huuhkaja, arvokkaita kasveja muun muassa lehtotikankontti ja kiiltovalkku.
Lisandro López

Lisandro López (s. 2. maaliskuuta 1983 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänen seuransa on qatarilainen Al-Gharafa SC.
Ura.
Lisandro López aloitti uransa Racing Clubissa, joka pelasi Argentiinan pääsarjassa. Hän voitti vuoden 2004 Apertura-turnauksen maalipörssin. Tämä herätti kiinnostusta Euroopassa ja Porton lisäksi muun muassa englantilainen Charlton oli kiinnostunut hänestä.
López siirtyi Portoon 2,5 miljoonan euron siirtosummalla vuonna 2005. Ensimmäisenä kautenaan hän teki 26 ottelussa 7 maalia, ja hänestä tuli yksi Porton avainpelaajista. Hän onnistui myös maalinteossa Euroopan kentillä, ensimmäinen maali syntyi Mestarien liigan ottelussa Rangersiä vastaan. Toiset kaksi maalia syntyivät Hamburgia vastaan, niin ikään kauden 2006–2007 Mestarien liigassa.
Kaudella 2007–2008, kun Porto voitti liigamestaruuden, López voitti Portugalin liigan maalikuninkuuden 24 osumallaan 27 ottelussa. Kaudella 2008–2009 hän teki kuusi osumaa Mestarien liigassa, ollen neljäs maalintekijätilastossa Lionel Messin, Steven Gerrardin ja Miroslav Klosen jälkeen.
7. heinäkuuta 2009 López siirtyi Lyoniin 24 miljoonan euron siirtosummalla. Siirtosumma saattaa lopulta kohota 28 miljoonaan, mikäli sopimukseen asetetut menestysehdot täyttyvät. López edusti Lyonia kaikkiaan neljän kauden ajan. Debyyttikaudellaan hänet valittiin liigan parhaaksi pelaajaksi. Keväällä 2012 häm iski ratkaisevan maalin, kun Lyon voitti Ranskan cupin mestaruuden. 
Kauden 2012/13 jälkeen López jätti Lyonin ja siirtyi Qatariin Al-Gharafan joukkueeseen.
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1978

Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1978 olivat 11. Afrikan-mestaruuskilpailut. Kisat järjestettiin toistamiseen Ghanassa, edelliset olivat 1963. Kisakaupunkeina olivat Accra ja Kumasi. Ottelujärjestelmää oli muutettu vuodesta 1976. Kun alkulohkot oli pelattu, siirryttiin edellisten kisojen finaalilohkosta poiketen pudotuspeleihin. Kotikisoista otettu mestaruus oli Ghanan kolmas (1963 ja 1965). Ghana löi finaalissa Ugandan 2-0. Pronssia otti Nigeria Tunisian luovutettua 46. minuutilla.
Karsintojen toisella kierroksella Norsunluurannikko ja Mali hylättiin. Niiden paikan lopputurnauksessa otti Ylä-Volta.
Pelipaikat ja -stadionit.
Pelipaikkoja ei ollut kuin kaksi, Accrassa ja Kumasissa. Pääkaupunki Accrassa sijaitsevan stadionin nimi on Accra Sports Stadium, Kumasin taas Kumasi Sports Stadium.
Lopputurnaus.
Lopputurnaukseen osallistui kahdeksan joukkuetta. Joukkueet jaettiin kahteen neljän joukkueen lohkoon. Lohkojen kaksi parasta selviytyi välieriin. Häviäjät kohtasivat pronssiottelussa ja voittajat loppuottelussa.
Pudotuspelit.
Maalintekijät.
3 maalia
 Opoku Afriyie
 Segun Odegbami
 Philip Omondi
2 maalia
 Acila
 George Alhassan
 Abderraouf Ben Aziza
 Kisuta
 Abdul Razak
1 maali
 Adikeya
 Christian Chukwu
 Martin Eyo
 Hien
 Ali Kaabi
 Kapita
 Willie Klutse
 Koita
 Labidi
 Mamounoubala
 Mohammed
 Musenze
 Nasur
 Nsereko
 B. Phiri
 P. Phiri
 Semwanga
Koiviston saaret

Koiviston saaret (ven. "Берёзовые острова", ruots. "Björkö") sijaitsevat Koiviston (Primorsk) etelä-, länsi- ja luoteispuolella Leningradin alueella, ja ne on sisällytetty Ramsarin sopimuksen mukaisiin kansainvälisesti tärkeisiin suojeltaviin kosteikkoalueisiin.
Suuret kolme saarta ovat etelästä pohjoiseen Koivistonsaari (Bolšoi berezovyi ostrov), Tiurinsaari (Zapadnoi berezovyi ostrov) ja Piisaari (Severnoi berezovyi ostrov). Pieni Ravitsa (Ostrov Ravitsa) sijaitsee Koivistonsaaren ja mantereen välissä.
Kylät.
Koivistonsaarella on ollut myötäpäivään pohjoisesta kaakkoon lueteltuina Eistilän, Inkerttilän, Jaakkolan, Patalan, Hyttilän, Saarenpään ja Pitkäniemen kylät. Tiurinsaarella kyliä ovat olleet etelästä myötäpäivään pohjoiseen lueteltuina Partialan, Vanhakylän ja Tiurinsaaren kylät. Piisaarella kyliä ovat olleet etelästä myötäpäivään pohjoiseen lueteltuina Soukansaaren, Klurlahden ja Keskisaaren sekä Alvattilan kylät. Ravitsalla ei ilmeisesti ole ollut merkittävää asutusta.
Nykyään Eistila, Inkerttilä ja Vanhakylä muodostavat Tiurinsaarelle ja Koivistonsaarelle Petrovskojen kylän sekä Koivistonsaarella Hyttilä ja Saarenpää Krasnyi ostrov -kylän.
Ala-Syvärin luonnonpuisto

Ala-Syvärin luonnonpuisto () on Venäjän federaation liittovaltiotason luonnonsuojelualue Leningradin alueen Lotinapellon piirissä. Se sijaitsee Lotinapellon kaupungin länsipuolella Syvärijoen länsirannalla ja ulottuu Laatokan rantaan ja sen vesialueelle. Luonnonpuisto perustettiin vuonna 1980, ja sen kokonaispinta-ala on noin 414 neliökilometriä, josta 360 neliökilometriä Laatokan vesialuetta. 
Luonnonpuisto rajoittuu pohjoisessa Karjalan tasavallan rajaan ja liittyy välittömästi Karjalan puoleiseen Aunuksen rauhoitusalueeseen. Yhdessä suojelualueet muodostavat 605 neliökilometriä kattavan Syvärinlahden kosteikkoalueen, joka kuuluu Ramsarin sopimuksella suojeltaviin kosteikkoihin. 
Alue on merkittävä muuttavien vesilintujen levähdysalue.
Hannu Henriksson

Hannu Henriksson (s. 18. huhtikuuta 1963 Tampere) on suomalainen jääkiekkoerotuomari ja entinen pelaaja.
Pelaajaura.
Tampereen Kooveen kasvatti Henriksson aloitti SM-liigauransa Kooveen viimeisellä liigakaudella 1979–1980. Hän jatkoi Kooveessa vielä seuraavalla kaudella I-divisioonassa ennen kuin siirtyi Ilvekseen, jossa pelasi kuusi kautta ja voitti SM-pronssia 1983 ja Suomen mestaruuden 1985. Kaudeksi 1987–1988 Henriksson siirtyi HPK:n ykkösdivisioonajoukkueeseen ja jatkoi seurassa myös seuraavat neljä kautta HPK:n noustua takaisin liigaan. Syksyllä 1992 hän palasi Ilvekseen ja pelasi Tampereella jälleen kuuden kauden ajan. Itävaltaan Wiener EV:n joukkueeseen Henriksson siirtyi 1997 ja viipyi siellä kaksi vuotta. Syksyllä 1999 Henriksson palasi vielä kerran Ilvekseen, mutta pelasi SM-liigassa vain puoli kautta toisen puolen kuluessa Vaasan Sportin I-divisioonajoukkueessa.
Kansainvälisillä kentillä Henriksson edusti Suomea alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1981 sekä alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 1982 ja 1983. Aikuisten MM-kisoihin Henriksson valittiin kahdesti: 1990 ja 1991. Kaikkiaan Henriksson pelasi 60 A-maaottelua.
Pelaajaurallaan Henriksson tunnettiin rajuluonteisena peruspakkina, joka taisteli aina joukkueen puolesta. Hän toimi Ilveksen kapteenina kausina 1995–1997.
Tuomariura.
Henriksson aloitti tuomarina SM-liigassa kaudella 2001–2002. Ennen kautta 2007–2008 hän oli tuominnut 245 SM-liigaottelua. Henriksson toimi tuomarina myös vuosien 2004 ja 2005 MM-kisoissa sekä alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2003, Sweden Hockey Gamesissa 2003 ja Baltika Cupissa 2002.
Kuzovin luonnonsuojelualue

Kuzovin luonnonsuojelualue () on "alueellisesti merkittävä" saaristoa suojeleva luonnonsuojelualue Vienan Kemin kaupungin edustalla Vienanmeren Äänislahdessa. Hallinnollisesti alue on osa Karjalan tasavallan Kemin piiriä.
Suojelualue käsittää noin 40,0 km² alueen, josta 10,0 km² on maa-aluetta ja loput merta. Käytännössä kyse on ryhmästä kallioisia saaria merellä Vienan Kemin edustalla. Alue on tärkeä vesilintujen pesimäpaikka ja se kuuluu Ramsarin sopimuksen perusteella suojeltuihin kosteikkoalueisiin.
Hiilisuboksidi

Hiilisuboksidi (C3O2) on väritön pistävänhajuinen kaasu, jonka neljä kumuloitunutta kaksoissidosta tekevät elektroneista delokalisoituneita. Se muistuttaa läheisesti muita hiilen oksideja kuten hiilimonoksidia (CO), hiilidioksidia (CO2) ja dihiilimonoksidia (C2O).
Hiilisuboksidin löysi Benjamin Collins Brodie vuonna 1873 ja hiilisuboksidiksi sen nimesi Marcellin Berthelot. Myöhemmin Otto Diels esitti, että muut orgaanisesta kemiasta peräisin olevat nimet olisivat mahdollisia.
Hiiliisuboksidia syntetisoidaan kuivan fosforipentoksidin ja malonihapon tai malonihapon esterin seoksesta. Yhdistettä voidaan myös pitää malonihappoanhydridin anhydridinä eli niin sanottuna toisena anhydridinä. Hiilisuboksidi polymerisoituu itsestään punaisiksi, keltaisiksi tai mustiksi kiteiksi, joiden rakenne on hyvin samankaltainen kuin 2-pyronilla.
Sviritsa

Sviritsa (, joskus ) on maaseututaajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Olhavan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Syvärijoen suuta 176 kilometriä Pietarista koilliseen. Asukkaita on 750 henkeä.
Paikkakunta on syntynyt 1700-luvulla Laatokan kanavan rakentamisen yhteydessä. Se on rakennettu jokien ja kanavien erottamille seitsemälle saarelle. Tärkein työnantaja on jokiliikenne. Palveluja ovat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, ensiapuasema ja posti. Nähtävyyksiin kuuluu Uuden Laatokan kanavan rakennuttajalle Aleksanteri II:lle pystytetty muistomerkki. Taajaman pohjoispuolella sijaitsee Ala-Syvärin luonnonpuisto.
Sviritsa on myös Paksujoen vasemmanpuoleisen suuhaaran nimi.
Sirén

Sirén tai Siren on sukunimi, ja se voi viitata seuraaviin henkilöihin (nimen kantajat suomalaisia, ellei toisin mainita):
Piltunginjoki

Piltunginjoki on kymmenisen kilometriä pitkä pieni joki Utajärven kunnan kaakkoiskulmalla Pohjois-Pohjanmaalla.
Kulku.
Joki saa alkunsa Piltunginjärvestä ja laskee luoteeseen ja lopulta lähes suoraan pohjoiseen Utosjokeen, Nuanjärvestä hieman etelään Alalammen tienoilla. Joelle ovat luonteenomaisia monet mutkat varsinkin ylävirran puolella, jossa se kulkee suuren Jerusaleminsuon pohjoispuolella.
Käyttö.
Piltunginjoki oli aikoinaan Utosjoen uiton tärkeä sivuhaara, minkä vuoksi mutkia oiottiin hirsisillä seinämillä, joiden jäänteitä on vieläkin nähtävissä. Joen kalakantaan kuuluvat varsinkin tavanomaiset ahven ja hauki, mutta myös harjus. Alajuoksun puolella ja mm. Yli-Utokselta seututie 800:lle menevän metsäautotien sillan tienoilla on myös virtapaikkoja. Joen varsi on kokonaan asumatonta seutua, edes kalasaunojen jäänteitä ei ole näkyvissä. Lähistöllä on kuitenkin ollut aikoinaan suuria savottatyömaita.
Šarif

Šarīf () on islamilainen arvonimi, joka kirjaimellisesti tarkoittaa "ylhäinen" tai "ylhäissyntyinen". Nimitys tarkoittaa, että henkilö on profeetta Muhammedin sukulainen. 
Suppeassa merkityksessä ehtona on sukulaisuus profeettaan suoraan alenevassa polvessa Muhammedin tyttären Fatiman kautta, joka oli naimisissa Muhammedin serkun Ali ibn Abi Talibin kanssa. Vielä tarkempana rajauksena etenkin Hijazin alueella voi olla polveutuminen Alin ja Fatiman vanhimmasta pojasta Hasanista. Laajemman tulkinnan mukaan henkilö on "šarif" jo silloin, jos hän polveutuu Muhammedin klaanista Banu Hashim, jonka kantaisä oli Muhammedin isän isoisä. Banū Hāshim on vuorostaan Quraišin alaheimo.
Islamilaisessa maailmassa kaupunkien johtavat perheet käyttivät arvonimenään nimitystä "šarif." Esimerkiksi Mekkaa 1900-luvun alussa hallinnut Husain ibn Ali) oli "šarif," ja hänen jälkeläisensä, Jordanian ja Irakin kuninkaat jatkoivat nimen käyttöä. 
Arvonimen aitous.
Islamilaisia 600-luvulle ulottuvia sukuselvityksiä voi pitää myös keksittyinä, sillä perimätietoa Muhammedista alettiin kirjata muistiin vasta yli sata vuotta Muhammedin ilmoitetun kuoleman jälkeen. On myös epätodennäköistä, että valtavalla joukolla muslimeita Persiasta, Turkista, Afrikasta, Pakistanista ja Intiasta olisi Mekan Quraiš -heimoon ulottuvia sukusiteitä. Kyse olikin siitä, että korkeissa valta-asemissa olevat suvut julistautuivat Muhammedin sukulaisiksi lisätäkseen arvovaltaansa. Tällaisia väitteitä oli mahdoton todistaa vääriksi.
Sotahuuto (sodankäynti)

Sotahuuto on sodankäynnissä esiintyvä pelottelutekniikka, jolla pyritään nostattamaan omaa ja heikentämään vihollisarmeijan taistelutahtoa. Sotahuuto voi aiheuttaa vihollisjoukoissa rintamakarkuruutta ja taistelukyvyn laskemista.
Erityisesti keskiajalla psyykeä nostettiin ennen taistelua sotahuudoin ja kolistellen aseita.
Suomalainen taisteluhuuto.
Kolmikymmenvuotisessa sodassa 1618–1648 suomalaiset muodostivat ratsurykmenttejä Ruotsin armeijaan. Suomalaisilla oli omalaatuinen sotahuuto "Hakkaa päälle!", jonka takia ruotsalaiset nimesivät suomalaisten ratsurykmentit "hakkapeliitoiksi".
Heraldiikassa.
Heraldiikassa sotahuuto sijoitetaan nauhakiemuraan vaakunan yläpuolelle. Se on vaakunassa tärkeässä roolissa vain Skotlannissa, jossa sloganiksi kutsuttu sotahuuto on olennainen osa klaanivaakunoita.
Gösta af Geijerstam

Gösta af Geijerstam (22. elokuuta 1888 Tukholma – 20. elokuuta 1954) oli Norjan kansalainen ja jääkäri suomalaisissa jääkärijoukoissa sekä taidemaalari ja kirjailija. Hänen vanhempansa olivat ruotsalainen kirjailija Gustaf af Geijerstam ja suomalaissyntyinen Eugenie Sophie Hortence Valenkamph. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1915 Astri Smithin kanssa. Hänet on haudattu Bergeniin Norjaan.
Useat hänen teoksistaan on julkaistu myös englannin, saksan ja hollannin kielillä.
Opinnot.
Geijerstam opiskeli aluksi Göteborgin taidekoulussa (Valands målarskola), sen jälkeen Académie Colarossissa Pariisissa sekä Münchenissä taidemaalari von Berlepsch-Walendasin ja Berliinissä Hermann Struckin johdolla.
Jääkärikausi.
Geijerstam liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 24. elokuuta 1915, mutta erosi pataljoonasta kevättalvella vuonna 1916 ja matkusti Sönsjordiin Norjaan suorittamaan asevelvollisuuttaan Norjan armeijassa.
Hermawan Susanto

Hermawan Susanto (s. 27. syyskuuta 1967) on indonesialainen sulkapalloilija.
Susanton suurin saavutus on kaksinpelin olympiapronssi Barcelonasta 1992. Samasta lajista hän saavutti lisäksi hopeaa vuoden 1993 MM-kilpailuissa. Kätisyydeltään hän on oikea.
Theodor Körner (liittopresidentti)

Theodor Körner (23. huhtikuuta 1873 Újszőny, Itävalta-Unkari – 4. tammikuuta 1957 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen poliitikko. Körner toimi Itävallan presidenttinä vuosina 1951–1957.
Elämä.
Hän oli syntynyt Itävalta-Unkarin armeijan upseerin poikana Ujszonyssa, pienessä Komaromin kylässä nyk. Unkarissa. Körner opiskeli sotilasakatemiassa Hranicessa ja valmistui luutnantiksi 1894.
Hän palveli upseerina Agramissa (nykyinen Zagreb, Kroatia) ja oli ylennetty majuriksi 1904, jolloin hänestä tuli Itävallan armeijan päällystöä. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän oli komentajana Italian rintamalla. Hän erosi sotilasuralta kenraalina 1924.
Körner oli kiinnostunut politiikasta ja hän liittyi sosiaalidemokraatteihin 1924. Hän palveli Itävallan liittopäivien puheenjohtajana 1933–1934. Kansalaissota Itävallassa ja itävaltalais-fasistien nousu Engelbert Dollfussin johdolla lopetti Körnerin uran poliitikkona. Hän oli vangittuna kuten muutkin opposition jäsenet. Toisen kerran hänet vangitsivat natsit toisen maailmansodan aikana.
Toisen maailmansodan jälkeen huhtikuussa 1945, Körneristä tuli Wienin pormestari. Körner oli vastuussa pommituksissa sodan aikana pahasti vaurioituneen Wienin jälleenrakentamisesta ja suunnittelusta. Karl Rennerin kuoleman jälkeen puolue nimitti Körnerin presidenttiehdokkaaksi, ja Körner voitti vaalit saatuaan 51 prosenttia äänistä. Körneristä tuli ensimmäinen suoraan kansanvaalilla valittu Itävallan presidentti 1951. Hän kuoli virassa toimiessaan 1957. 
Körnerillä oli tietämystä asevoimista, ja hän kirjoitti teoksia sotilasteorioista. hänen mukaansa on nimetty Wienissä katu ja tieteen ja taiteen palkinto Theodor-Körner-Preis.
Maurice Durquetty

Maurice Durquetty oli ranskalainen pelotari ja olympiamitalisti. Hän voitti hopeaa Pariisin olympialaisissa 1900 yhdessä parinsa Etchegarayn kanssa.
Habitus

Habitus (, hahmo, ulkomuoto, olemus, taipumus, kyky) on sosiologian käsite, joka viittaa ihmisen ulkoiseen olemukseen ja normien noudattamisen traditioon. Sitä kutsutaan 'ruumiillistuneeksi subjektiivisuudeksi'. Ihmisen "kasvot" ovat keskeinen osa habitusta, kuten myös "ryhti", joiden kautta ihminen tulkitsee paitsi omaa fyysistä ja psyykkistä, myös sosiaalista tilaansa. 
Nykyaikaisessa merkityksessään käsitteen esitteli Marcel Mauss. Myöhemmin sosiologi Pierre Bourdieu kehitteli käsitettä pidemmälle ja esitteli sen uudelleen. Nykyään habitus liitetään Bourdieun käsitykseen yksilön sosiaalisesti tuotetusta olemuksesta. Habitus on Bourdieun keino yhdistää yhteiskunnan objektiiviset rakenteet ja subjektiiviset toimijat yhdeksi kokonaisuudeksi.
Sosiologiassa habitus kuvaa rajapintaa yksilön kehityspsykologisen historian ja yhteisön käyttämän vallan välillä. Ihmisen vuorovaikutus toisten kanssa tapahtuu kentillä, joilla yksilö kilpailee pääomasta. Yksilön kokemukset kentillä, opitut "roolit" ja niitä ylläpitävät "normit" ja fyysiset ja psyykkiset olosuhteet kiteytyvät yhteen habitukseksi. 
Yksinkertaistetusti habitus kokoaa yhteen yksilön koko elämän historiaan sisältyviä kokemuksia sekä havaitsemis- ja suhtautumistapoja. Habitus ilmentää tietyn yhteiskuntakerrostuman kulttuurin rakentumista yksilössä, joten habitus on yhteydessä yksilön luokka-asemaan, joka ohjaa ihmisen tapaa toimia. Habitusta voidaan pitää sekä yksilöllisenä että yhteisöllisenä asiana. Habitus on myös eräässä mielessä ihmisen koko olemisen tapa.
Yhdysvaltain 10. vuoristodivisioona

10. vuoristodivisioona on Yhdysvaltain maavoimien divisioona, joka on koulutettu suorittamaan tehtävänsä vaikeissa oloissa. Se on osa XVII maahanlaskujoukkoa, joka on valmiusjoukko, joka voidaan nopeasti lähettää eri puolille maailmaa. Divisioonan varuskunta on Fort Drum, New Yorkin osavaltiossa.
Georg de Laval

Patrik Georg Fabian de Laval (s. 16. huhtikuuta 1883 Tukholma – 10. maaliskuuta 1970 Tukholma) oli ruotsalainen ampuja ja nykyaikainen viisiottelija.
De Laval saavutti ammunnassa 50 metrin pistoolin joukkuekisassa hopeaa Yhdysvaltojen jälkeen Tukholman kotiolympialaisista 1912. Hänen lisäkseen joukkueessa kilpailivat Eric Carlberg, Vilhelm Carlberg ja Erik Boström. Samoissa kilpailuissa hän saavutti nykyaikaisesta viisiottelusta pronssia maanmiehiensä Gösta Lilliehöökin ja Gösta Åsbrinkin jälkeen.
Myös Georgin veljet Erik ja Patrik olivat urheilijoita.
Vapaasti hengittävä moottori

Vapaasti hengittävä moottori tarkoittaa polttomoottoria, jossa polttoaineen ja ilman seosta ei pakoteta (ahdeta) moottorin palotilaan, vaan se etenee sinne normaalilla ilmanpaineella. Suurin osa autojen bensiinimoottoreista on vapaasti hengittäviä, joskin moottoritekniikan kehitys ja päästönormien tiukentuminen ajaa moottorivalmistajia etenevästi turboahtimien käyttöön. Dieselmoottoreiden osalta turboahtaminen on lähes poikkeuksetta käytössä.
Jotkin autonvalmistajat, kuten Volkswagen, ovat jopa massatuotantomalleissa siirtyneet käyttämään lähes yksinomaan turboahdettuja moottoreita sekä bensiini- että dieselautoissa.
Sayyid

Sayyid, fem. sadat ("mestari" tai "herra") on islamilainen arvonimi, joka merkitsee sukulaisuutta profeetta Muhammediin. Laajimmillaan se voi tarkoittaa henkilön polveutumista Muhammedin klaanista Banū Hāshim, jonka kantaisä on Muhammedin isän isoisä. Suppeammin se voi tarkoittaa polveutumista Muhammedin sedistä Al-Abbasista tai Abu Talibista tai vielä suppeammin Muhammedin sedän Abu Talibin pojasta Alista ja tämän vaimosta Fatimasta, joka oli Muhammedin tytär. Tiukinta määritelmää on käytetty Hijazissa, missä polveutumisen on pitänyt edelleen tapahtua Alin ja Fatiman nuoremman pojan Husainin kautta.
Pakistanissa ja Intiassa suuri osa muslimeista katsoo olevansa "sayyideja," samoin Jemenissä. Myös šiialaisessa Iranissa Muhammedin sukulaiset käyttävät arvonimeä sayyid sekä lisäksi mustaa turbaania. Huomattava osa iranilaisista katsoo olevansa Muhammedin sukulaisia. Tällöin arvostuksen ratkaisee se, kuinka tarkasti sukulaisuus katsotaan dokumentoidun. Monet hallitussuvut samoin käyttävät tätä kunnianimeä. Sen kanssa rinnakkainen nimitys on "šarif", joka kuitenkin Hijazissa tarkoittaa polveutumista Alin vanhemman pojan Hasanin kautta.
Arvonimen aitous.
Islamilaisia 600-luvulle ulottuvia sukuselvityksiä voi pitää myös keksittyinä, sillä perimätietoa Muhammedista alettiin kirjata muistiin vasta yli sata vuotta Muhammedin ilmoitetun kuoleman jälkeen. On myös epätodennäköistä, että valtavalla joukolla muslimeita Persiasta, Turkista, Afrikasta, Pakistanista ja Intiasta olisi Mekan Quraiš -heimoon ulottuvia sukusiteitä. Kyse olikin siitä, että korkeissa valta-asemissa olevat suvut julistautuivat Muhammedin sukulaisiksi lisätäkseen arvovaltaansa. Tällaisia väitteitä oli toisaalta mahdoton todistaa vääriksi.