tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sakari Tamminen

Veikko Sakari Tamminen (s. 18. joulukuuta 1953 Eurajoki) on Rautaruukki Oyj:n entinen toimitusjohtaja. Hän jäi eläkkeelle vuodenvaihteessa 2014–2015.
Koulutus ja ura.
Tamminen kirjoitti ylioppilaaksi Eurajoen yhteiskoulusta vuonna 1974. Hän valmistui kauppatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1984. Valmistumisensa jälkeen hän toimi Tampellassa projektipäällikkönä, jonka jälkeen siirtyi talouspäälliköksi Rosenlewille. Tamminen työskenteli Rauma-Repolassa ja Rauma Oy:ssä yli kymmenen vuotta. Yhtiön sulautuessa vuonna 1999 Valmetiin Tamminen siirtyi syntyneeseen Metso Oyj:öön, jossa nousi yhtiön varatoimitusjohtajaksi.
Vuonna 2003 Tamminen siirtyi Rautaruukkiin yrityksen varatoimitusjohtajaksi ja vuoden 2004 alusta hänet nimitettiin toimitusjohtajaksi. Tammisen valinta konsernin toimitusjohtajaksi oltiin sinetöity jo vuoden 2002 syksyllä, kun Rautaruukin silloinen toimitusjohtaja Mikko Kivimäki oli jäämässä eläkkeelle. 
Luottamustoimet ja kunnianosoitukset.
Tamminen on muun muassa Teknologiateollisuus ry:n, International Iron and Steel Instituten, Sanoman, Lemminkäisen, Pörssisäätiön, Kuusakoski Oy:n ja Lillbacka -yhtiöiden hallitusten jäsen.
Tammiselle on myönnetty Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki (SL R I) vuonna 1998. Hän sai vuorineuvoksen arvonimen vuonna 2007.
Sakari Tamminen valittiin Elinkeinoelämän keskusliiton EK:n puheenjohtajaksi vuodelle 2009. Tamminen jatkoi tehtävässä myös vuonna 2010. Hänen seuraajakseen vuodelle 2011 valittiin Wärtsilän konsernijohtaja Ole Johansson.
Yksityiselämä.
Sakari Tamminen on naimisissa ja hänellä on kolme aikuista lasta.
Didier Mollard

Didier Mollard (s. 4. joulukuuta 1969) on ranskalainen kilpauransa päättänyt mäkihyppääjä.
Mollardin paras sijoitus olympialaisissa on Albertvillen talviolympialaisten normaalimäen kilpailun kahdeksas tila, suurmäen kilpailussa hän oli 40:s. Kaksi vuotta myöhemmin Mollard sijoittui Lillehammerin talviolympialaisissa kymmenenneksi suurmäessä ja oli normaalimäen kilpailussa 17:s. Lillehammerissa Mollard hyppäsi myös Ranskan joukkueessa joukkuemäen kilpailussa yhdessä Steve Delaupin, Nicolas Dessumin ja Nicolas Jean-Prostin kanssa. Ranskan joukkue sijoittui lopulta kilpailun kuudenneksi.
Falunissa järjestetyissä vuoden 1993 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Ranska sijoittui neljänneksi joukkuemäen kilpailussa joukkueella Mollard, Jerome Gay, Nicolas Jean-Prost ja Steve Delaup. Trondheimin maailmanmestaruuskilpailuissa 1997 Mollard sijoittui normaalimäessä kuudenneksi jäätyään vain 3,5 pistettä pronssimitalisti Andreas Goldbergeristä.
Mäkihypyn maailmancupin kokonaiskilpailussa Mollard oli parhaimmillaan seitsemäs kaudella 1992–1993. Osakilpailuiden palkintokorokepaikkoja hän saavutti yhteensä kuusi kappaletta.
Katja Riemann

Katja Hannchen Leni Riemann (s. 1. marraskuuta 1963) on saksalainen näyttelijä. Hän syntyi opettajien tyttärenä ja vietti lapsuutensa Weyhessä lähellä Bremeniä.
Riemann opiskeli Hampurissa, Hannoverissa ja Münchenissä. Hän eli vuosina 1990–1998 Peter Sattmannin kanssa; heille syntyi vuonna 1993 näyttelijätytär Paula Riemann. 
Elokuvia, joissa Katja Riemann on esiintynyt, ovat muiden muassa:
Riemann on voittanut muun muassa Deutscher Filmpreiseja, Filmband in Goldeja, Bambeja ja vuoden 1997 Ernst-Lubitsch-Preisin.
Jasmin Tabatabai

Jasmin Tabatabai (; s. 8. kesäkuuta 1967 Teheran, Iran) on näyttelijä ja muusikko, joka asui vuoteen 1979 Teheranissa ja jolla nykyisin on sekä Iranin että Saksan kansalaisuus.
Tabatabaille myönnettiin vuonna 1998 "DIVA – Deutscher Entertainment Preis". Hän on esiintynyt muiden muassa Katja von Garnierin elokuvassa "Bandits" (1997).
Infiniti QX50

Infiniti QX50 on Infinitin vuodesta 2013 lähtien valmistama kompakti, ylellinen crossover, jonka ensimmäinen sukupolvi oli uudelleennimetty Infiniti EX, jota myytiin 2007–2013. Toisen sukupolven valmistus alkoi marraskuussa 2017 mallivuotena 2019. Nykyään autoa valmistetaan Aguascalientesissa, Meksikossa ja Dalianissa, Kiinassa.
Paula Riemann

Paula Riemann (s. 3. elokuuta 1993) on saksalainen näyttelijä.
Molemmat Riemannin vanhemmat, Katja Riemann ja Peter Sattmann ovat tunnettuja näyttelijöitä. Hän itse on esiintynyt Cornelia Funken kirjallisuuteen pohjautuvassa elokuvassa "Die Wilden Hühner" (2006) sekä sen jatko-osassa "Die wilden Hühner und die Liebe" (2007).
Riemannilla oli takanaan jo aiempi rooli Joseph Vilsmaierin elokuvassa "Bergkristall" (2004), jossa hän esiintyi yhdessä äitinsä kanssa. Hän on vuoden 2006 Undine-palkittu.
Latte-art

Latte-artilla () viitataan kuvioihin, joita baristat tekevät espressoon pohjautuvien juomien pinnalle. Kuviot tehdään pääosin kolmella eri menetelmällä tai niiden sekoituksella. Siitä järjestetään myös kilpailuja. 
Olennaista ammattimaisessa latte-artissa on se, että siinä käytetään välineinä ainoastaan vaahdotuskannua, tikkuja ja mahdollisesti suklaakastikkeita tai siirappeja. Sen sijaan lusikoita tai kuviolevyjä ei ammattimaisessa latte-artissa käytetä. Mitä pienempi tarjoiluastia, sitä haastavampaa kuvion luominen juoman pintaan on. Latte-artia tehdään pääosin cappuccinon pinnalle, mutta erilaisia kuvioita nähdään myös muiden espressopohjaisten kahvijuomien, kuten latten ja espressojuomien, pinnalla. Näin saadaan ruskeaa ja valkoista käyttämällä tehtyä erilaisia kuvioita, joissa maito ja espresso sekoittuvat kauniisti.
Menetelmät.
Ensimmäisellä menetelmällä kuviot tehdään kaatamalla espressoannoksen päälle erittäin pienikuplaista vaahdotettua maitoa tietyltä korkeudelta tietyssä kulmassa ja käyttämällä loppuvaiheessa ranneliikkeitä. Yleisimpiä kuvioita ovat erilaiset lehtikuviot yhdellä tai useammalla lehdykällä (ns. "rosetta") ja sydänkuviot yhdellä tai useammalla sydämellä.
Toisella menetelmällä kuvion alku tehdään ensimmäistä mukaillen siten, että juoman pinnalla näkyy osin maitoa, osin espressoa. Sitten barista kastaa tikun tms. välineen juoman pinnalla olevaan maitoon ja piirtää maidosta espresson päälle kuvion. Vastaavasti barista voi myös kastaa tikun juomassa olevaan espressoon ja piirtää espressosta kuvion maidon pinnalle. 
Kolmannessa menetelmässä barista tekee kuvioita käyttäen tarvittaessa ranneliikettä kuvion pohjan muodostamiseen. Juoman pinnalle lisätään esim. suklaakastiketta tai värikästä maustesiirappia, ja barista kastaa tikun tms. välineen kastikkeeseen/siirappiin vetääkseen kastikkeesta/siirapista raitoja kahvin ja maidon päälle tehdäkseen niistä erilaisia ornamentteja tai vaikka tähtikuvioita.
Kaikissa kolmessa päämenetelmässä voidaan espressoannoksen päälle lisätä kaakaojauhetta, joka muodostaa juoman pinnalle kuvioita, kun kuppiin kaadetaan maitoa.
Kilpailut.
Suomessa käydään vuosittain Latte Art -kilpailu, jonka voittaja edustaa Suomea kansainvälisessä kilpailussa, World Latte Art Championshipissä. Kilpailuissa ei kilpailla pelkästään juoman näyttävyydestä, vaan myös mm. maitovaahdon koostumuksesta sekä espresson ja sen pinnalla olevan vaahdon (creman) laadusta. Vuoden 2014 SCAE Finnish Chapterin järjestämän Latte Art -kilpailun voittaja oli Pauliina Nyrhinen Padolla-kahvilasta Turusta ja vuoden 2009 Latte Art -kilpailun voittaja on Mikko Haahti Café Art -kahvilasta Turusta. Hän oli mestari myös vuonna 2008, jolloin ko. kilpailu järjestettiin ensimmäistä kertaa.
Joseph Vilsmaier

Joseph Vilsmaier (24. tammikuuta 1939 – 11. helmikuuta 2020) oli saksalainen elokuvaohjaaja, jonka työtä on muun muassa sotaelokuva "Stalingrad" (1993). 
Münchenissä syntynyt Vilsmaier debytoi ohjaajana teoksellaan "Herbstmilch" (1988), jossa yhtenä esiintyjistä oli hänen puolisonsa Dana Vávrová. Hän jatkoi uraansa menestyksekkäästi elokuvilla "Lisen ja Lotten salaisuus" (1994) ja "Uskomaton menestystarina Comedian Harmonists" (1997).
Vilsmaierin 2000-luvun tuotantoon kuuluu "Bergkristall" (2004). Hän on voittanut muun muassa lukuisia Bayerischer Filmpreiseja, joiden joukossa erikoispalkinnon vuonna 2007.
Kiinannokkavarpuset

Kiinannokkavarpuset ("Eophona") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Kiinannokkavarpuset elävät Itä-Aasiassa. Ne ovat siemensyöjiä, joilla on erittäin vahva nokka.
Infiniti QX70

Infiniti QX70 on keskikokoinen, ylellinen crossover, jota valmisti Nissanin omistama Infiniti vuodesta 2003 vuoteen 2017. 
Automalli korvasi QX4:n Infinitin keskikokoisena SUV:na, vaikka onkin edeltäjäänsä isompi. Se julkaistiin samaan aikaan kuin pahimmat kilpailijansa Porsche Cayenne, Volvo XC90, ja Volkswagen Touareg. Se perustuu samalle FM-pohjalevylle Nissan 350Z:n kanssa, kun taas samankokoinen Nissan Murano perustuu etuvetoisen Nissan Altiman pohjalevylle.
FX:n suunnittelussa pyrittiin yhdistämään katumaasturin tukeva alaosa ja urheiluauton virtaviivainen yläosa, ja pyrittiin myös yhdistämään katumaasturin käytännöllisyys ja urheiluauton suorituskyky.
Automalli on saatavana kahdella eri moottorivaihtoehdolla: FX35:ssä on 280-hevosvoimainen 3,5-litrainen V6, FX45:ssä on 320-hevosvoimainen 4,5-litrainen V8.
Vuonna 2006 auto sai kevyen kasvojenkohotuksen, jossa uusittiin maski ja puskuri sekä keskikonsoli. Auton nimi oli vuoteen 2014 asti Infiniti FX. Tästä lähtien auton nimi on ollut Infiniti QX70.
Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä FX sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Marta (jalkapalloilija)

Marta Vieira da Silva eli Marta (s. 19. helmikuuta 1986 Dois Riachos, Alagoas, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa yhdysvaltalaista Orlando Pridea.
Marta on valittu maailman parhaaksi naisjalkapalloilijaksi viisi kertaa peräkkäin vuosina 2006–2010 sekä kuudennen kerran vuonna 2018. Vuonna 2004 hän saavutti äänestyksessä kolmannen sijan Saksan Birgit Prinzin ja Yhdysvaltain Mia Hammin jälkeen ja vuonna 2005 toisen sijan Prinzin jälkeen.
Seurajoukkueura.
Marta aloitti peliuransa Vasco da Gamassa, jonka lakkautettua naisjoukkueensa hän pelasi pienessä minasgeraisilaisessa Santa Cruzissa. Marta kiinnitti kykyjenetsijöiden huomion vuonna 2003 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa, ja siirtyi vuonna 2004 Ruotsin Damallsvenskan-sarjan Umeå IK:hon, jonka kanssa hän saavutti Ruotsin liiga- ja cup-mestaruuden että UEFA Cupin.
Viiden menestyksekkään Ruotsin-kauden jälkeen Marta siirtyi tammikuussa 2009 Los Angeles Soliin, joka kuului Yhdysvaltain ammattilaisliigan WPS:n joukkueisiin. Sol voitti liigan runkosarjan, mutta seura päätti vetäytyä liigasta vain yhden kauden jälkeen. Toinen kalifornialaisseura FC Gold Pride varasi Martan pelaajaoikeudet helmikuussa 2010 järjestetyssä WPS Dispersal Draft -varaustilaisuudessa. WPS:n sarjatauon aikana Marta pelasi kotimaassaan Santosissa, jonka kanssa hän voitti Copa Libertadoresin ja Copa do Brasilin. Kaudeksi 2011 Marta siirtyi uutena joukkueena WPS-liigaan liittyneeseen Western New York Flashiin.
Vuonna 2012 Marta siirtyi Ruotsiin Tyresö FF:ään, mutta lähti seurasta kun se teki konkurssin. Hänelle jäi saamisia yli miljoona kruunua. Uusi seura oli FC Rosengård. Rosengårdin kauden päätyttyä Marta siirtyi pelaamaan Yhdysvaltoihin Orlandon joukkueeseen.
Maajoukkueura.
Marta oli vuoden 2007 maailmanmestaruuskisojen supertähti, vaikka hänen johdattamansa Brasilia hävisikin loppuottelun Saksalle. Marta epäonnistui loppuottelussa rangaistuspotkussa. Hän on kuulunut maansa MM-kisajoukkueeseen myös vuosina 2003, 2011, 2015 ja 2019.
Marta on myös ainoa maajoukkuejalkapalloilija – myös miehet huomioiden – joka on onnistunut maalinteossa viidessä MM-turnauksessa. Ranskan MM-lopputurnauksessa 2019 Brasilian voitettua Italian 1–0 alkulohkonsa päätösottelussa, Marta ohitti Miroslav Klosen ja on nyt yksin eniten maaleja (17) MM-lopputurnauksissa tehnyt pelaaja. Yhteensä 112 maajoukkuemaalillaan Marta on seitsemänneksi paras maalintekijä naisten maajoukkueissa. Listan kärjessä on yhdysvaltalainen Abby Wambach 184 maalilla.
Yksityiselämä.
Marta kihlautui hänen kanssaan samassa Orlando Priden joukkueessa pelaavan Toni Presleyn kanssa tammikuussa 2020.
Maksim Galkin

Maksim Galkin (; s. 18. heinäkuuta 1976 Moskova) on venäläinen koomikko. Hän juonsi muun muassa venäläistä "Haluatko miljonääriksi?" -ohjelmaa. Hän tekee myös parodiaversioita venäläisistä lauluista ja erilaisista venäläisistä henkilöistä.
Galkin on naimisissa laulaja Alla Pugatšovan kanssa. Galkin on arvostellut Venäjän hyökkäystä Ukrainaan, minkä vuoksi Venäjän valtio määritteli hänet ulkomaiseksi agentiksi.
Sönke Wortmann

Sönke Wortmann (s. 25. elokuuta 1959) on saksalainen elokuvaohjaaja. 
Wortmann syntyi Marlissa ja pelasi ylioppilaskirjoitustensa jälkeen ammattitason jalkapalloa. Hän päätyi kuitenkin opiskelemaan sosiologiaa ja lopulta Hochschule für Fernsehen und Film Müncheniin sekä Lontoon Royal College of Artiin.
Elokuva- ja televisiouransa näyttelijänä aloittanut Wortmann on saavuttanut suurimmat menestyksensä ohjaajana 1990–2000-luvuilla. Hänen töitään ovat "Allein unter Frauen" (1991), "Vapautunut mies" (1994) ja "Bernin ihme" (2003).
Amerikannokkavarpuset

Amerikannokkavarpuset ("Hesperiphona") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Amerikannokkavarpuset elävät Pohjois-Amerikan metsissä ja ovat lähisukuisia nokkavarpusille ("Coccothraustes"), johon sukuun ne usein sijoitetaan. Alla oleva luokittelu perustuu BirdLife Suomen maailman lintujen nimistöön.
Koutajoki

Koutajoki voi tarkoittaa seuraavia:
Tulikaulus

Tulikaulus ("Pityriasis gymnocephala") eli aikaisemmalta nimeltään borneonlepinkäinen on varpuslintuihin kuuluva lintu ja tulikaulusten (Pityriaseidae) heimon ainoa laji. Tulikaulus on luokiteltu vaarantuneeksi lajiksi, ja sitä tavataan ainoastaan Kaakkois-Aasiassa. Lajin määrä on tippunut luultavasti metsien tuhoamisen seurauksena. Linnut elävät suurina äänekkäinä parvina ja lentäessään heiluttavat siipiään nopeaan tahtiin.
Koko ja ulkonäkö.
Tulikaulus on pienehkö, pääosin punamusta lintu, jolla on punaista erityisesti päässä, päälaki on kuitenkin oranssin värinen. Pelkästään mustaa tulikauluksella on nokassa, siivissä, selän alaosassa ja pyrstössä. Korvien ympärillä on harmaanruskeat laikut, jotka näkyvät helpohkosti. Tulikauluksella on lyhyt pyrstö ja pienet jalat. 
Levinneisyys.
Lajia tavataan luonnonvaraisena ainoastaan Borneolla (Bruneissa, Indonesiassa ja Malesiassa). Lajia tavataan yleensä alankojen turvesoilta alle 1 000 metrin korkeudella merenpinnasta. Turvesoiden vähentymisen seurauksena myös kanta on pienentynyt. Tulikaulus on paikkalintu.
Lisääntyminen ja ravinto.
Tulikauluksen ruokavalioon kuuluu suuret hyönteiset ja pienet selkärankaiset. Etsiessään hyönteisiä, lintu heiluu sinne tänne.
Roman Dostál

Roman Dostál (s. 13. heinäkuuta 1970 Ústí nad Orlicí) on tšekkiläinen ampumahiihtäjä, normaalimatkan maailmanmestari.
Dostál voitti yllättäen 20 kilometrin maailmanmestaruuden Hochfilzenissä 2005. Hän kukisti yhdestä sakkominuutistaan huolimatta puhtaasti ampuneen Michael Greisin 9,4 sekunnilla. Uransa toisen maailmancupin palkintokorokepaikan hän sai oltuaan toinen Holmenkollenin yhteislähtökilpailussa kaudella 2005–2006. Olympiakisoissa Dostálin paras henkilökohtainen saavutus on Torinon 2006 yhteislähtökilpailun 23. sija.
Freddy Quinn

Franz Eugen Helmut Manfred Niedl-Petz eli Freddy Quinn (s. 27. syyskuuta 1931) on itävaltalainen iskelmälaulaja ja näyttelijä. 
Quinn syntyi Ala-Itävallassa ja kasvoi Wienissä, mutta asui jonkin aikaa isänsä kanssa Yhdysvalloissa. Hänen kykynsä löydettiin Hampurissa, ja hän sai ensimmäisen levytyssopimuksensa vuonna 1954. Hän edusti Saksaa Eurovision laulukilpailussa 1956 kappaleella "So Geht Das Jede Nacht". Tuona vuonna vain kilpailun voittaja julkistettiin, joten Quinnin sijoitusta kilpailussa ei tiedetä. 
Saksankielisissä maissa 1950–1960-luvuilla huippusuosittu Quinn tuli tunnetuksi muun muassa hittilevytyksillään ”Heimweh” (1956) ja ”La paloma” (1961). Hän aloitti elokuvauransa 1950-luvulla, mutta esiintyi myös teatterissa. 
Quinnin suosio alkoi hiipua jo 1970-luvulta. Hän sai vuonna 2004 sakot veronkierrosta ilmoitettuaan pääasuinpaikakseen Sveitsin, vaikka asui Hampurissa.
Olavi Hunger

Olavi I Hunger (tansk. "Oluf I Hunger) ;" (1050–1095) oli Tanskan kuningas vuosina 1086–1095. Olavin valtakaudelle osui useita katovuosia, mistä hän sai lisänimen Hunger, "nälkä".
Suku.
Kahden edeltäjänsä tavoin hän oli Sven Estridinpojan ja yhden tämä monista nimeltä tuntemattomista jalkavaimoista avioton poika. Hänellä oli ainakin 17 sisarusta, joista veljet Harald Hein ja Knuut Pyhä olivat kuninkaita ennen häntä ja veljet Eerik I Ejegod ja Niels Sveninpoika olivat Tanskan kuninkaita hänen jälkeensä.
Kuninkaanpoika.
Ensimmäisen kerran lähteet mainitsevat Olavin vuonna 1085, jolloin hän johti laivastoa Limvuonossa, johon se oli kokoontunut lähteäkseen valloittamaan Englantia. Kun kuningas Knuut Pyhä kuitenkin viipyi Schleswigissä suojelemassa etelärajaa, tyytymättömyys nousi laivaston komentajissa, ja Olavi ryhtyi heidän edustajakseen. Knuut pidätti Olavin petturina ja lähetti tämän appensa, Flanderin kreivi Robert I Friisiläisen luokse panttivangiksi.
Knuut saattoi pelätä Olavia, koska tällä oli tukijoita valtaherrojen parissa. Olavissa aiheuttivat levottomuutta Knuutin suunnitelmat valtaistuimen perimyksestä tämän pojan Kaarle Tanskalaisen hyväksi, mikä estäisi hänen seuraamisensa Knuutia kuninkaana. Vasta vuoden 1086 kapinan jälkeen, mikä johti Knuutin kuolemaan, Olavi pystyi palaamaan Tanskaan ja hänen nuoremman veljensä Nielsin täytyi mennä Flanderiin ottaakseen hänen paikkansa panttivankina.
Kuningas.
Olavin hallintoajasta tiedetään hyvin vähän. Hänelle on annettu lisänimi "Nälkä", koska hänen hallituskauttaan Knuut Pyhän kanonisointiprosessin aikana kuvattiin Jumalan lähettämänä vitsauksena, mikä loppui välittömästi Olavin kuoleman ja Knuutin hautaamisen vuonna 1100 jälkeen. Historioitsija Saxo kirjoittaa, että vain Tanska kärsi nälänhädästä, mutta Euroopassa oli laajoja alueita, joihin huono sato ja nälänhätä vaikuttivat näinä vuosina.
Roskilden kronikka kertoo, että Olavi valittiin "koko Tanskan kuningaskunnan yhteishallitsijaksi". Tämä saattaa viitata siihen, että kuningas on ollut vain korkea-arvoisin aatelinen muiden joukossa ja että Knuut Pyhän hallituskauden jälkeen aateliset olivat jälleen kerran pyrkineet saamaan suurempaa vaikutusvaltaa maan hallintoon.
Olavi nimitti vuonna 1089 Lundiin piispaksi Asserin, joka oli Trundslägtenin aatelissukua Jyllannista, mitä pidetään ensimmäisenä todisteena aatelissukujen pyrkimyksestä saada valtaa vähitellen vakiintuneista hiippakunnista.
Avioliitto.
Olavi avioitui noin vuonna 1067 Norjan kuningas Harald III Ankaran ja Elisabet Kiovalaisen nuoremman tyttären Ingegerd Haraldsdotterin (n. 1046 – n. 1120) kanssa. Avioliitto oli osa rauhansopimusta Sven Estridinpojan ja Harald Ankaran välisen pitkän sodan jälkeen. Samalla Olavin sisarpuoli Ingrid Svendsdotter avioitui Norjan kruununperijä Olav Kyrren kanssa.
Avioliitto näyttää jääneen lapsettomaksi. Ingegerd avioitui uudelleen noin vuonna 1095/1096 tulevan Ruotsin kuningas Filipin kanssa. 
Perintö.
Olavi haudattiin mahdollisesti Lundin tuomiokirkkoon.
Kiipijäkäärmeet

Kiipijäkäärmeet ("Elaphe") on tarhakäärmeiden heimoon kuuluva myrkyttömien käärmeiden suku. Nykykäsityksen mukaan sukuun kuuluu 17 lajia, joiden levinneisyysalue ulottuu Japanista, Koreasta ja Amurista sekä Malaijien saaristosta Lähi-itään ja Etelä-Eurooppaan. Vaikka kiipijäkäärmeitä tavataan pääosin Aasiassa, lajit "Elaphe dione", "Elaphe sauromates" ja "Elaphe urartica" elävät Euroopassa Aasian lisäksi ja nelijuovakäärme ("E. quatuorlineata") elää yksinomaan Euroopassa.
Kiipijäkäärmeiden sukuun luettiin aiemmin yli 50 lajia, jotka elivät paitsi Euraasiassa, myös Pohjois- ja Keski-Amerikassa. Lajeja yhdistivät löyhästi jotkut ulkonäölliset piirteet, mutta suku ei ollut monofyleettinen, ja lajit kuuluvat tosiasiassa useaan sukuun. Lajeille yhteistä oli se, että ne olivat keski- ja suurikokoisia, usein kiiltäväsuomuisia, olemukseltaan rauhallisia käärmeitä, joista osa myös kiipeili puissa. 2000-luvun ensikymmenellä tehdyt DNA-tutkimukset ovat osoittaneet, että amerikkalaiset lajit ovat läheisempää sukua kuningaskäärmeille kuin varsinaiselle "Elaphe"-suvulle, ja ne luokitellaan nykyään sukuihin "Bogertophis", "Pantherophis", "Pseudelaphe" ja "Senticolis". Lisäksi euraasialaisia lajeja on siirretty sukuihin "Archelaphe", "Coelognathus", "Euprepiophis", "Gonyosoma", "Oocatochus", "Oreocryptophis" ja "Zamenis". Neljä lajia luettiin jonkin aikaa sukuun "Orthriophis", mutta ne on nyttemmin palautettu "Elaphe"-sukuun.
Kiipijäkäärmeiden sukua on kutsuttu myös suomenkielisillä nimillä pensaskäärmeet ja rottakäärmeet, mutta nykyään ei varsinaista pensaskäärmettä ("Zamenis longissimus", aik. "Elaphe longissima") eikä rottakäärmettä ("Pantherophis obsoletus", aik. "Elaphe obsoleta") enää lueta "Elaphe"-sukuun. Rottakäärmeiksi () kutsutaan edelleen monia suosittuja lemmikkikäärmeitä, joita on nykyään huomattavasti aiempaa useammassa suvussa. Suvulle on ehdotettu myös uutta suomenkielistä nimeä "euroopanrottakäärmeet".
Lajit ja alalajit.
Kiipijäkäärmeisiin kuuluu 17 lajia:
Werner Rathmayr

Werner Rathmayr (s. 26. tammikuuta 1972 Linz, Itävalta) on itävaltalainen, 1990-luvun alkupuolella maailman huippuihin kuulunut mäkihyppääjä.
Hän osallistui ensimmäisen kerran maailmancupin osakilpailuun Keski-Euroopan mäkiviikolla 1989–1990 karsiutuen Innsbruckin ja Bischofshofenin kilpailuista. Joulukuussa 1990 Rathmayr selvitti tiensä karsinnasta kilpailuun Sapporon normaalimäessä, mutta ei päässyt toiselle kilpailukierrokselle. Seuraavana päivänä kilpailtiin suurmäessä, jossa hän sijoittui 30:nneksi.
Rathmayr voitti ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa Sapporon normaalimäessä joulukuussa 1991, vuosi ensimmäisen kilpailunsa jälkeen. Normaalimäen voiton seuraksi tuli seuraavana päivänä myös suurmäen voitto. Joulukuun lopussa käynnistyi Keski-Euroopan mäkiviikko Saksan Oberstdorfissa, jonka kisan Toni Nieminen voitti ennen Rathmayria. Mäkiviikko jatkui Garmischissa, jossa Rathmayr sijoittui yhdeksänneksi. Innsbruckin kilpailussa sijoitus oli neljäs ja Bischofshofenissa jälleen yhdeksäs. Rathmayr oli mäkiviikon loppupisteissä kolmas Niemisen ja maanmiehensä Martin Höllwarthin jälkeen.
Kausi jatkui Rathmayrin kohdalla kahdella osakilpailuvoitolla ja kahdella palkintokorokepaikalla. Vaikka hän johti maailmancupia ennen Albertvillen talviolympialaisia, ei hän päässyt olympialaisissa kilpailemaan. Normaalimäkeen Itävalta valitsi neljä paremmin harjoituksissa hypännyttä miestä, ja kun Rathmayria ei valittu joukkuemäen kilpailuunkaan, lähti hän kesken kisojen kotiin. Olympialaisten jälkeen hän menetti maailmancupin johtonsa olympiavoittaja Toni Niemiselle ja sijoittui cupin loppupisteissä toiseksi.
Seuraava maailmancup-kausi 1992-1993 alkoi Ruotsin Falunista, jonka molemmat osakilpailut Rathmayr voitti. Falunin jälkeen hän oli vielä Ruhpoldingissa toinen sekä molemmissa Sapporon kilpailuissa myös toinen, joista suurmäen toinen tila jäi hänen uransa viimeiseksi palkintokorokepaikakseen. Kauden loppupisteissä Rathmayr oli neljäs 171 pisteellään.
Viimeisen maailmancupin osakilpailunsa Rathmayr hyppäsi helmikuussa 1997. Urallaan hän voitti 6 osakilpailua ja oli yhteensä 12 kertaa kolmen parhaan joukossa. Hän osallistui kaksiin lentomäen maailmanmestaruuskilpailuihin, joissa sijoitukset olivat 18:s Tšekin Harrachovissa 1992 ja 24:s Slovenian Planicassa 1994.
Kate Higgins

Catherine Davis Higgins (s. 16. elokuuta 1969 Charlottesville, Virginia) on yhdysvaltalainen pianisti, laulaja ja ääninäyttelijä.
Elämäkerta.
Higgins syntyi Charlottesvillessa, Virginiassa, mutta vietti lapsuutensa Alabaman Auburnissa, jossa hän sai kiinnostuksensa musiikkiin ja erityisesti pianoon. Higgins aloitti pianon soittamisen kuusivuotiaana ja harjoitteli soittamista päivittäin. Esiinnyttyään Chicagossa laulamassa hänen äitinsä päätti rohkaista tytärtään entisestään ja high schoolin jälkeen Higgins opiskeli Auburnin yliopistossa jazzmusiikkia muun muassa Bob Richardsonin kanssa. Valmistumisensa jälkeen hän muutti Los Angelesiin, jossa Higgins kuitenkin kohtasi ongelmia musiikin suhteen, koska koki liikaa paineita perheensä hokiessa hänen mahdollisuuksistaan suurmenestykseen. Liikojen paineiden vuoksi Higgins lopulta tyytyi esiintymään yökerhoissa ja ravintoloissa. Hän kuitenkin löysi musiikin nautintonsa uudestaan laulaen hymnejä ja gospelia. Higgins tallensi uudet kappaleensa kopioidakseen ne ystävilleen. Eräs ystävistä soitti kappaleita vankilassa, jossa hän näki eräiden vankien alkaneen itkeä kuunnellessaan Higginsin soittamia hymnejä. Musiikki oli rauhoittavaa ja se sai samalla Higginsin uran nousuun, jonka myötä hän on usein soittanut jazz- ja gospelmusiikkia sekä vaihtoehtoisesti rockia ja popmusiikkia. Tähän mennessä Higgins on julkaissut viisi albumia.
Hänen äitinsä oli nuorempana myös laulaja ja näyttelijä, joka esiintyi usein New Yorkissa.
Ääninäyttelijänä.
Higgins päätyi musiikin lisäksi tekemään töitä ääninäyttelijänä 2000-luvun alussa. Hän aloitti ääniroolien tekemisen dubbaamalla animesarjoja ja tekemällä myös mainosjuontoja. Higgins tunnetaan parhaiten dubattuaan Sakura Harunoa "Narutossa", Karin Kurosakia "Bleachissa" ja C.C.:tä "Code Geassissa". Lisäksi Higgins on tehnyt useita äänirooleja videopeleihin, kuten "", "EverQuest II", "Tales of the Abyss" ja "Project Sylpheed". Alkuperäisiä rooleja animaatioihin hän on tehnyt "Animaliaan", sekä Marvel Comicsin animaatiosarjaan "Wolverine and the X-Men". Higgins on myös nykyinen "Sonic the Hedgehog"-pelisarjan Tails-ketun ääni. Super Mario Odyssey -pelissä hän ääninäyttelee Paulinea.
Anne-Marie Duff

Anne-Marie Duff (s. 8. lokakuuta 1970 Lontoo) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt teatterissa, televisiosarjoissa ja elokuvissa. 
Duff syntyi ja kasvoi Lontoossa, mutta hänen molemmat vanhempansa ovat irlantilaisia. Hän oli vuosina 2006–2016 naimisissa näyttelijä James McAvoyn kanssa, ja heillä on vuonna 2010 syntynyt poika.
Ilmārs Bricis

Ilmārs Bricis (s. 9. heinäkuuta 1970 Riika) on latvialainen ampumahiihtäjä, kaksinkertainen MM-kisojen pronssimitalisti.
Bricis sijoittui nolla-ammunnalla kolmanneksi 20 kilometrin kilpailussa Pokljukan MM-kisoissa 2001. Hän hävisi kilpailun voittaneelle, yhden sakkominuutin ampuneelle Paavo Puuruselle 29,5 sekuntia. Hopeamitalisti Vadim Sashurin voitti Bricisin vain 1,3 sekunnilla.
Bricis sai toisen MM-pronssinsa Hochfilzenin MM-kisojen 2005 10 kilometrin kilpailussa. Hän selvisi tälläkin kertaa sakoitta, kun puolestaan kärkikaksikko Ole Einar Bjørndalen ja Sven Fischer kiersivät yhden sakkokierroksen – ero kultamitaliin oli 24 sekuntia. Hanti Mansijskin MM-kilpailuissa 2003 Bricis oli yhteislähtökilpailussa neljäs vajaat kuusi sekuntia pronssista jääneenä.
Olympiakisoissa Bricis on ollut parhaimmillaan neljäs Torinon 2006 kisojen takaa-ajokilpailussa; ero pronssimitalisti Sven Fischeriin oli 11,1 sekuntia. Naganon kisoissa 1998 hän oli 20 kilometrillä viides. Maailmancupin osakilpailuissa hän on ollut kolme kertaa toinen ja neljästi kolmas sekä cupin kokonaispisteissä parhaimmillaan yhdestoista kaudella 1997–1998.
Tampereen opiskelija-asuntosäätiö

Tampereen opiskelija-asuntosäätiö (TOAS) on vuonna 1959 perustettu säätiö, joka vuokraa opiskelija-asuntoja Tampereen alueella sijaitsevien toisen asteen sekä korkea-asteen oppilaitosten (Tampereen yliopisto, Tampereen ammattikorkeakoulu, Tampereen seudun ammattiopisto Tredu ja Poliisiammattikorkeakoulu) päätoimisille, tutkintoa varten opiskeleville opiskelijoille.
TOAS vuokraa ja ylläpitää Tampereella noin 6 000 asuntoa. Huoneistot ovat yksiöitä, perheasuntoja ja soluja.
Historia.
Yhteiskunnallinen Korkeakoulu päätettiin vuonna 1956 siirtää Helsingistä Tampereelle. Kaupungissa oli ennestään vain Teknillinen oppilaitos ja Kauppaoppilaitos eikä lainkaan korkea-asteen koulutusta. Asuntotilanteen järjestämiseksi perustivat opiskelijat keväällä 1957 rakennustoimikunnan, jonka tarkoituksena oli rakennuttaa Tampereelle opiskelija-asuntola. Tampereen kaupunki tarjosi asuntolalle tontin Kalevasta, ja Bertel Strömmerin suunnittelemaa taloa päästiin rakentamaan toukokuussa 1959. 5. toukokuuta YK:n oppilaskunta ja ylioppilaskunta perustivat rakennustöiden toteuttamista ja asuntolan tulevaa hallintoa varten Yhteiskunnallisen Korkeakoulun Opiskelijain Asuntola-Säätiön. Asuntola valmistui huhtikuussa 1960 ja sai kilpailun kautta nimen Domus YK.
Säätiön vuonna 1959 laadituissa säännöissä sen tarkoitus muotoiltiin seuraavasti: ”Yhteiskunnallisen Korkeakoulun opiskelijain taloudellinen tukeminen, minkä toteuttamiseksi se hankkii, rakentaa ja ylläpitää oppilasasuntoloita, myöntää mahdollisuuksien mukaan apurahoja opintoja ja tutkimustyötä varten sekä toimii muilla tarkoitukseen sopivilla tavoilla opiskelijoiden taloudellisten, sosiaalisten ja sivistyksellisten olojen parantamiseksi.”
1960-luvulla säätiön rakentaminen keskittyi Domukselle, jonka toinen vaihe valmistui 1961 ja kolmas keväällä 1965. Neljäs vaihe, Uusi Domus, rakennettiin vuosina 1967–1968. Lisäksi säätiöllä oli pienemmät asuntokohteet Messukylässä ja Härmälässä sekä joitakin vuokrattuja tiloja. Vuonna 1966 Yhteiskunnallinen Korkeakoulu vaihtoi nimensä Tampereen yliopistoksi, ja siten säätiönkin nimi vaihdettiin Tampereen yliopiston Asuntolasäätiöksi.
Säätiö sai nimen "Tampereen seudun opiskelija-asuntosäätiö" vuonna 1977, jolloin sääntöihin kirjattiin yliopiston opiskelijoiden rinnalle myös muut Tampereen ja ympäryskuntien toisen ja korkea-asteen oppilaitosten opiskelijat. Käytännössä asuntoja oli tosin vuokrattu esimerkiksi Kieli-instituutin ja Kauppaopiston opiskelijoille jo 1970-luvun alulta lähtien, mutta teknillisen yliopiston opiskelijat tulivat säätiön palvelujen piiriin vasta tässä vaiheessa. Säätiön nimestä pudotettiin "seutu"-sana pois muotoon "Tampereen opiskelija-asuntosäätiö" 19. elokuuta 2016.
Rottenführer

Rottenführer oli natsi-Saksan puolisotilaallisisten järjestöjen, kuten SS:n ja Sturmabteilungin, käyttämä arvo.
Arvo otettiin käyttöön ensimmäiseksi SA:ssa vuonna 1932. SA oli laajentunut huomattavasti kansallissosialistisen puolueen suosion kasvaessa ja se uudisti arvoasteikkoaan 1930-luvun alussa. Koska SA:lla ja SS:llä oli samanlainen arvojärjestelmä vielä tuolloin, arvo siirtyi samalla myös SS:lle.
Suoraan käännettynä Rottenführer voi tarkoittaa pienen ryhmän, taisteluparin tai joukkion johtajaa, ja se oli alin arvo, jonka haltijalla oli komennossaan miehistöä. Rottenführer johti ryhmää, johon kuului korkeintaan 6–7 miestä. Waffen-SS:n Rottenführer johti yleensä pientä 3–4 miehen ryhmää, kuten esimerkiksi tulitukiryhmää, konekivääriryhmää tai tiedusteluryhmää. Rottenführerin lähin esimies oli Unterscharführer ja häntä alempi arvo oli Sturmmann. SS:n uudistaessa arvoasteikkoaan vuonna 1934 Rottenführerin arvo ja tehtävä säilyivät, mutta esimieheksi tuli Unterscharführer.
Wehrmacht määritteli vastaaviksi arvoiksi Stabsgefreiterin ja Obergefreiterin. Suomen puolustusvoimiin verrattuna arvo sijoittuu korpraalin ja alikersantin väliin.
Suomeksi arvot kääntyvät tavallisimmin muotoihin ylikorpraali ja esikuntakorpraali (Sven Hassel).
M61 Vulcan

M61 Vulcan -tykki on 20 mm -kaliiperinen Gatling-konekiväärin tyyppinen kiertäväputkinen konetykki, joita käytetään yhdysvaltalaisvalmisteisissa sotilaslentokoneissa. Moniputkisuus vähentää suuritulinopeuksisten konetykkien putkien kuumenemisongelmaa ja mahdollistaa suuremman tulinopeuden.
Muuta.
M61 on mm. Yhdysvaltain laivastoon käyttämän Phalanx CIWS -konetykin ase osana laivan omasuoja-aseistusta.
Panssarivaunukanuuna

Panssarivaunukanuuna on taistelupanssarivaunun pääase. Ensimmäisten panssarivaunujen kanuunat eivät olleet erikoisvalmisteisia, vaan muusta käyttötarkoituksesta niihin sovitettuja. Myöhemmin panssarivaunukanuunat kehittyivät omaan suuntaansa. 
Lataamisensa perusteella panssarivaunukanuunat voidaan jakaa käsin ladattaviin ja automaattisesti ladattaviin. Automaattisesti ladattavista kanuunoista yleinen on neuvostoliittolais-venäläinen 2A46M ja käsin ladattavista saksalainen Rheinmetall L44. Automaattilatauksen etuna on se, että taistelupanssarivaunun miehistön lukumäärää voidaan vähentää lataajan tarpeettomuuden vuoksi yhdellä, yleensä kolmeen.
Kanoé

Kanoé eli kanoê (myös amniapé) on tupilaisen kielikunnan monden kieliryhmään kuuluva lähes kuollut kieli . Sillä on enää seitsemän Brasiliassa asuvaa puhujaa, joista lähes jokainen käyttää nykyään portugalia tai jonkin toisen heimon murretta seka-avioliittojen takia.
Pricen mielestä (1978) kanoé kuului nambiquaralaisiin kieliin, kun taas Greenberg (1990) yritti yhdistää sen kunsaan. Myöhemmin (1997) hän esitti viitteitä siitä, että kieli saattaa kuulua macro-tucanoalaisiin kieliin.
Pjotr Hohlov

Pjotr Iljitš Hohlov (; 12. tammikuuta 1910 Jesipovo Moskovan alue, Venäjän keisarikunta − 7. maaliskuuta 1990 Moskova, Neuvostoliitto) oli Neuvostoliiton ilmavoimien kenraaliluutnantti ja Neuvostoliiton sankari.
Hohlov kävi seitsemän luokkaa keskikoulua ja työskenteli viilaajana moskovalaisessa tehtaassa. Hän siirtyi palvelukseen Neuvostoliiton laivastoon vuonna 1932. Seuraavana vuonna hän valmistui Volgan lentoteknillisestä koulusta ja vuonna 1936 Jeiskin laivastoilmailuopistosta. Toisen maailmansodan alettua hän osallistui vuosina 1939–1940 talvisotaan. 
Kesäkuusta 1941 alkaen Hohlov lensi miinoitus- ja tiedustelulentoja Itämerellä. Hän osallistui Neuvostoliiton suuren isänmaallisen sodan ensimmäiseen Berliiniin kohdistettuun ilmapommitukseen 8. elokuuta 1941 ja tuli nimetyksi Neuvostoliiton sankariksi.
Hohlovin epäillään olleen sen SB-2-lentokoneen päällikkö, joka välirauhan aikana kesällä 1940 pudotti suomalaisen matkustajakone Kalevan Suomenlahteen..
Suomen joukkue lentopallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2007

Suomen lentopallomaajoukkue sijoittui Moskovassa käydyissä EM-kisoissa 2007 neljänneksi, mitä pidetään Suomen kaikkien aikojen parhaimpana saavutuksena lentopalloilussa.
Muuta.
Suomen joukkueen vakituinen kakkosvalmentaja Pertti Honkanen joutui jättämään kilpailut väliin sairastelun vuoksi. Hänen tilalleen Mauro Berruton avuksi tuli Andrea Pozzi, joka toimi muuten fysiikkavalmentajana joukkueessa.
Turkin Grand Prix 2008

Turkin Grand Prix 2008 (virallisesti 2008 Formula 1 Petrol Ofisi Turkish Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2008 viides osakilpailu, joka ajettiin 11. toukokuuta İstanbul Parkin moottoriradalla Turkissa.
Kilpailun voitti Felipe Massa, jolle voitto oli kolmas perättäinen Turkin GP:ssä. Super Aguri -talli vetäytyi F1-sarjasta ennen kilpailua. 
Lähteet.
Walther GSP

Walther GSP on tarkkuuspistooli, joka on suosittu kilpa- ja harjoitteluase monissa eri ampumaurheilulajeissa, kuten esimerkiksi isopistooliammunnassa, olympiapistooliammunnassa, vakiopistooliammunnassa ja urheilupistooliammunnassa. Ase on puukahvainen, massasulkuinen, alumiinirunkoinen ja sen lipaskuilu sijaitsee liipasinkaaren etupuolella. 
Aseessa on täysin säädettävät tähtäimet. Liipasimen vastus on säädettävissä. Asetta valmistaa Walther.
Ase toimitetaan laukussa kahdella lippaalla varustettuna.
Eri versiot.
Ase on ns. vaihtokaliiperiase, joka Waltherin tapauksessa tarkoittaa sitä että osia vaihtamalla aseen kaliiperi on joko .22 LR tai .32 S&amp;W Long. Aseen voi ostaa myös joko pelkällä .22 LR-sarjalla tai pelkällä .32 S&amp;W-sarjalla varustettuna.
Aseesta on saatavilla myös tarkempi GSP Expert-versio, jossa on mm. pidempi piippu, säädettävä rekyylinvaimennin ja aseen piipun heilahtelua ja tärähtelyä vähentävä piippurakenne suuremman tarkkuuden saavuttamiseksi. Pidemmästä piipusta johtuen GSP Expert on myös hieman painavampi kuin perusversio. 
Expert-versiossa on myös nitrokarbonoitu lukko. Valmistajan mukaan tämä vähentää kitkaa ja lisää kestävyyttä.
Vaihtokaliiperiaseen merkittävin etu kahteen erilliseen aseeseen verrattuna on kahvan ja laukaisukoneiston asetusten säilyminen täysin samanlaisena ammuttaessa eri pistoolilajeja. Nykyiset Suomen Ampumaurheiluliiton säännöt mahdollistavat tämän.
Aseen voi tilata useilla erityyppisillä ja kokoisilla kahvoilla. Myös vasenkätisiä ja nuorille ampujille ja naisille sopivia pienempiä kahvoja valmistetaan.
Muuta.
Suomalaisten aseen hallussapitolupaehtojen mukaisesti Walther GSP:hen täytyy olla omat hallussapitolupansa sekä perusaseelle että mahdolliselle vaihtosarjalle. Perusase vaatii aseen hallussapitoluvan ja vaihtosarja aseen osan hallussapitoluvan. Tämä johtuu siitä, että vaihtosarjan kaliiperi on toinen kuin perusaseessa. 
Aseeseen saa myös vaihtosarjan .22 Short-patruunoille, jolloin aseen mallimerkintä on Walther OSP.
Walter C. Langer

Walter Charles Langer (5. helmikuuta 1899 Boston, Massachusetts – 4. heinäkuuta 1981 Sarasota, Florida) oli psykoanalyytikko, joka tunnetaan Adolf Hitleristä tehdyn psykologisen analyysin tekijänä.
Langer syntyi Bostonissa saksalaiseen maahanmuuttajaperheeseen. Hänen vanhempi veljensä William L. Langer oli Harvardin yliopiston historian laitoksen johtaja, joka otti virkavapaata toisen maailmansodan aikana toimiakseen yhdysvaltalaisen tiedustelupalvelun Office of Strategic Services (OSS) tutkimus- ja analyysiryhmässä.
OSS:n päällikkö William "Wild Bill" Donovanin nimittämä Walter Langer auttoi valmistamaan analyysin, joka tunnetaan nimellä "Analysis of the Personality of Adolph Hitler". Työryhmässä olivat mukana Harvardin yliopiston psykologisen klinikan johtaja professori Henry A. Murray, New School for Social Research -laitoksen tohtori Ernst Kris ja New Yorkin psykoanalyyttisen instituutin tohtori Bertram D. Lawin.
Ryhmä keräsi laajan lähdepohjan tutkimukselleen mukaan lukien Hitlerin ensi kädeltä tunteneita henkilöitä, kuten Ernst Hanfstaengl, Hermann Rauschning, Princess Stephanie von Hohenlohe, Otto Strasser, Friedlinde Wagner ja Kurt Ludecke. Tutkimus oli uraauurtava poliittisen psykologian saralla. Nykyään vastaavia profilointeja tehdään useissa maissa toisten valtioiden johtajien motiivien ja tekojen ennakoimiseksi.
Langerin ryhmän työllä ei ollut merkitystä liittoutuneiden sotaponnistelulle natsi-Saksan lyömiseksi eikä tiedetä, mikä oli sen vaikutus sodanjohtoon, mutta ryhmä teki joitakin oikeaan osuvia ennustuksia kuten se piti itsemurhaa todennäköisempänä kohtalona natsi-Saksan johtajalle sodan lopun lähestyessä.
Langer vietti eläkevuotensa Floridassa ja kuoli Sarasotassa 1981.
Kritiikki.
Analyysi ja sen pohjalta julkaistu kirja on varsinkin Hitlerin menneisyyttä käsittelevässä osuudessa paljolti vanhentunut yli 60 vuoden aikana ja sisältää erikoiselta vaikuttavia teorioita. Seikka, että suurin osa haastatelluista oli takin kääntäneitä entisiä natseja tai Hitlerin poliittisia vihollisia vaikutti analyysiin. Kirjassa muun muassa esitetään, että Hitlerin isä olisi ollut wieninjuutalaisen pankkiirisuvun Rothschildin kuuluneen miehen avioton poika ja että Hitler olisi kiihdyttänyt Itävallan liittämistä Saksaan peittääkseen tämän seikan.
Kirjassa käsitellään myös muitakin kuuluisaksi tulleita populääriteorioita Hitleristä, kuten että tämä olisi ollut homoseksuaali. Käsitys Hitleristä homoseksuaalina on saanut historiallista vahvistusta professori Lothar Machtanin vuonna 2001 julkaisemassa teoksessa "Hitler's Geheimnis: Das Doppelleben eines Diktators", jossa osoitetaan, että Hitlerillä on ollut Wienin-vuosinaan homoseksuaalinen rakkaussuhde nuorehkon asuinkumppaninsa, August Kubizekin (1888–1956), kanssa. DNA-testit ovat lisäksi paljastaneet, että Adolf Hitlerillä on sekä juutalaisia että afrikkalaisia sukujuuria.
Suomen joukkue lentopallon Maailmanliigassa 2007

Suomen lentopallomaajoukkue sijoittui vuoden 2007 maailmanliigassa historiallisesti seitsemänneksi. Lentopallomaajoukkue haki paikkaa Puolassa pelattuun lopputurnaukseen villillä kortilla, mutta kortin sai lopulta edellisvuoden hopeamaa Ranska.
Muuta.
Suomen joukkueesta jäi pois paljon huippunimiä loukkaantumisten vuoksi. Joukkueen runkopelaajat Janne Heikkinen ja Simo-Pekka Olli eivät osallistuneet maailmanliigaan ollenkaan. Heikkinen lepäsi raskaan kauden jälkeen, ja Olli kuntoutti leikattua polveaan. Lisäksi Teppo Heikkilä joutui jättämään pelit kesken liigan, kipeän olkapään vuoksi.
Joukkueessa pelasivat myös kaksi veljesparia, kun Oivasen kaksoisveljekset ja Eskon veljekset olivat joukkueessa mukana.
William Allen

William Allen (joulukuu 1803 Edenton – 11. heinäkuuta 1879 Ohiossa lähellä Chillicothea) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka toimi uransa aikana senaattorina ja Ohion kuvernöörinä.
Allen edusti Ohiota Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1832–1834 ja senaatissa 1837–1849, häviten valinnan kolmannelle kaudelle vuonna 1848. Hän toimi Ohion kuvernöörinä vuosina 1874–1876 pyrkien vielä toiselle kaudelle, jolle ei kuitenkaan tullut valituksi. Kuvernöörikauden päättymisen jälkeen Allen vetäytyi kotitilalleen lähelle Ohion Chillicothea, jossa hän kuoli 1879.
Gottfrid Strömberg

Axel Gottfrid Strömberg () oli insinööri, teollisuusmies ja Oy Gottfr. Strömberg Ab:n perustaja ja toimitusjohtaja.
Henkilöhistoria.
Strömbergin vanhemmat olivat Muhoksen pitäjän Utajärven Särkijärven kylässä Oulun läänissä sijainneen Kurimon rautaruukin ruukkimestarina toiminut vuori-insinööri Johan Edvard Strömberg ja tämän toinen vaimo Anna Kristina Amalia Bärlund. Perhe muutti Varkauteen Strömbergin ollessa yhdeksänvuotias. Strömberg solmi avioliiton 1887 kokkolalaisen Johanna Charlotta Erlingin kanssa. Lapseton liitto päättyi myöhemmin avioeroon. Vuonna 1916 hän meni uudelleen naimisiin Elsa Elisabet Anderssonin kanssa ja pariskunta sai kolme tytärtä. Strömbergiä on luonnehdittu seuraihmiseksi, jolla oli hyvä itsehillintä. Nuorempana hän harrasti purjehdusta, ratsastusta, metsästystä ja matkustelua, vanhempana taas klassista musiikkia ja kävelyretkiä Helsingin Eteläsatamaan.
Nuoruusvuodet.
Gottfrid Strömberg vietti lapsuutensa teknisessä ympäristössä ja oli kiinnostunut tekniikasta. Varkaus oli tuolloin Suomen laivanrakennuksen keskus, ja Strömberg osoitti teknistä lahjakkuuttaan rakentamalla höyrykoneita ja höyryllä toimivia pienoislaivoja.
Kouluaikanaan Turussa Strömberg oli luokkansa priimus ja jo tuolloin kiinnostunut sähkötekniikasta. Jo koulupoikana vuonna 1880 hän rakensi Suomen ensimmäisen tasavirtakoneen ja vuonna 1881 ensimmäisen sähkögeneraattorinsa. Ajankohdan varhaisuudesta kertoo se, että Thomas Alva Edison oli keksinyt hehkulampun vain kaksi vuotta aikaisemmin. Strömberg aloitti koneenrakennuksen opiskelun 18-vuotiaana Helsingissä Polyteknillisessä opistossa vuonna 1881 ja tutustui opintojen loppuvaiheessa hieman myös sähkötekniikkaan. 
Valmistuttuaan insinööriksi 1885 Strömberg opiskeli valtion apurahan turvin sähkötekniikkaa Berliinin kuninkaallisessa teknisessä korkeakoulussa Charlottenburgissa ja Hannoverin teknillisessä korkeakoulussa vuodesta 1885 vuoteen 1887. Sähkötekniikan johtavassa maassa hänellä oli tilaisuus perehtyä tuotannon viimeisiin saavutuksiin ja nähdä, mitä ja miten saksalainen sähköteollisuus, Siemens &amp; Halske etunenässä, valmisti. 
Strömberg toimi Polyteknillisen opiston (myöh. Teknillinen korkeakoulu) ensimmäisenä sähkötekniikan opettajana vuosina 1887–1894. 
Strömberg oli sähkötekniikan opetuksen uranuurtaja: hänen oppilaitaan olivat kaikki sähköinsinööreiksi 1800-luvun lopulla valmistuneet, muun muassa Teknillisen korkeakoulun ensimmäiset sähkötekniikan professorit.
Samanaikaisesti hän työskenteli edustajana sähkökonetehdas Paul Wahl &amp; Co:lla.
Strömberg teollisuusmiehenä.
Vuonna 1889 Strömberg perusti Gottfr. Strömbergin sähköliikkeen, josta muodostettiin Ab Gottfr. Strömberg Oy -niminen osakeyhtiö 1909. Hän oli yhtiön toimitusjohtaja vuoteen 1919 saakka sekä yhtiön hallituksen puheenjohtaja ja jäsen kuolemaansa saakka. Yritys toimi aluksi Helsingin Kampissa, mutta siirtyi vuosisadan vaihteessa ensin Sörnäisiin ja sitten ensimmäisen maailmansodan aikana Pitäjänmäelle. Yhtiön nimeksi tuli myöhemmin Oy Strömberg Ab ja se siirtyi vuonna 1987 ruotsalaisen ASEA:n omistukseen, josta seuraavana vuonna tuli ABB. Strömberg sai ansioistaan vuorineuvoksen arvonimen vuonna 1933.
Pääskyvuoren kasarmi

Pääskyvuoren kasarmi on Pääskyvuoressa, Turussa sijaitseva entinen kasarmialue. Kasarmialue on rakentunut toisen maailmansodan aikana Pääskyvuoren rinteeseen ammustuotantoa varten louhittujen luolien ympärille. Vuonna 1945 alueelle rakennettiin kasarmirakennus Turun Ilmatorjuntapatteristolle (TurItPsto). Patteristo toimi kasarmilla vuoteen 1963 kunnes se siirtyi suurempiin tiloihin Heikkilän kasarmille. Samana vuonna tiloihin siirtyi 2. Erillinen Viestikomppania (2.ErVK). 
Viestikomppania yhdistettiin Heikkilässä sijaitsevien ilmatorjuntapatteriston ja Toisen Erillisen Autokomppanian kanssa Varsinais-Suomen Ilmatorjuntarykmentiksi vuonna 1989. Vuonna 1994 viestikomppania siirtyi Riihimäen Viestirykmenttiin. Alueella toimi vielä vuosina 1996–1997 Turun rannikkorykmentin esikuntapatteri. Esikuntapatterin poistuttua Pansioon ei alueella ole enää koulutettu varusmiehiä. Kasarmialueella toimi Pääesikunnan alainen Etelä-Suomen Johtamisjärjestelmäkeskus.
Kasarmialueelle rakennettiin vuonna 1964 Pääskyvuoren linkkitorni, joka on Turun korkein rakennus. Vuonna 2006 toteutuneella maanvaihtosopimuksella Turun kaupunki sai haltuunsa suurimman osan kasarmialueesta valtiolta. Alueelle kaavoitetaan muun muassa pienkerrostaloasutusta. Suojellun kasarmirakennuksen kaupunki vuokrasi taiteilijoille työtiloiksi. Taiteilijat muuttivat kasarmiin loppukeväästä 2009 ja kasarmirakennus kulkee nyt nimellä Taiteilijatalo Fimbul.
65 Degrees North

65 Degrees North oli oululainen vuonna 2004 perustettu englanninkielinen verkkolehti, jonka toimituskunta koostui vapaaehtoisista englantia puhuvista, useita eri kansallisuuksia edustavista henkilöistä. Lehti oli yksi Suomen harvoista englanninkielisistä lehdistä, ja se käsitteli oululaista arkipäivää, kulttuuria ja tapahtumia. Päätoimittajana toimi Oulun kaupungin keskushallinnon Innovaatiot ja markkinointi -ryhmässä toimiva hollantilaissyntyinen Ata Bos.
Lehti perustettiin Ata Bosin johdolla vuonna 2004 tuottamaan englanninkielistä informaatiota oululaisesta kulttuurista ja tapahtumista Oulun seudulla asuville maahanmuuttajille. Ensimmäisen kerran lehti julkaistiin lokakuussa 2005. Lehden toimittajakunta oli monikansallinen, ja se työllisti kolme osa-aikaista toimittajaa.
Georg Strömberg

Georg Adolf (G. A.) Strömberg (6. syyskuuta 1823 Helsinki – 31. tammikuuta 1906 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja insinööri, joka toimi Suomen valtion rautateiden ensimmäisenä pääjohtajana vuosina 1862–1903. Tuona aikana rakennettiin lähes koko Suomen rataverkko.
Nuoruus.
Strömbergin vanhemmat olivat tunnettuun kauppiassukuun kuulunut Helsingin oikeuspormestari ja laamanni Johan Adolf Strömberg sekä Antoinette Agricola. Hän kävi Haminan kadettikoulun vuosina 1838–1844 ja palveli sitten ensin vänrikkinä 6. kevyessä tykistöpatteristossa 1844–1847 ja vuodesta 1847 lähtien luutnanttina sotilaallisesti järjestetyssä tie- ja vesikulkulaitosten insinöörikunnassa (joka oli osa Tie- ja vesikulkulaitosten johtokuntaa). Strömberg ylennettiin 1857 kapteeniksi ja 1861 everstiluutnantiksi.
Ura Rautatiehallituksessa.
Vuonna 1849 Strömberg sai määräyksen tutkia mahdollisuutta rakentaa rautatie Helsingistä eteläiseen Hämeeseen. Kun päätös Helsingin ja Hämeenlinnan välisen radan rakentamisesta tehtiin, hänet nimitettiin 1858 rakennustyötä johtaneen Knut Stjernvallin apulaiseksi. Tämän Suomen ensimmäisen rautatien valmistuttua maaliskuussa 1862 Strömberg nimettiin sen vt. päälliköksi. Hänen virkansa vakinaistettiin vuonna 1871. Tie- ja vesikulkulaitosten ylihallituksen alaisena rautatiepäällikkönä hän sai johdettavakseen myös Suomen muut ratayhteydet sitä mukaa kun ne valmistuivat, tosin viraston johtosääntö ei jättänyt rautatiepäällikölle paljoakaan itsenäistä toimivaltaa. Strömberg oli myös Riihimäen-Pietarin ratarakennuksen piiri-insinöörinä 1868–1870.
Rautatiepäällikön kansliasta muodostettiin vuonna 1877 itsenäinen virasto, Rautatiehallitus, ja Strömberg nimitettiin sen ensimmäiseksi pääjohtajaksi. Hän oli tiettävästi pidetty valtion rautateiden henkilökunnan keskuudessa. Strömbergin koko nelikymmenvuotisen johtajakauden aikana Suomeen rakennettiin 3 000 kilometriä rautateitä ja kalusto modernisoitui suuresti. Hän jäi eläkkeelle vasta 80-vuotiaana, minkä jälkeen rautatiehallituksen johto venäläistettiin osana sortovuosien yhtenäistämispolitiikkaa. Strömberg sai 1872 valtioneuvoksen ja 1886 todellisen valtioneuvoksen arvonimen. Hän oli vuodesta 1874 Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä. Strömberg osallistui vuonna 1873 Rautatievirkamiesliiton perustavaan kokoukseen.