Merenkurkun silta

Merenkurkun silta () tarkoittaa ehdotettua kiinteää tieyhteyttä Merenkurkun yli suunnilleen Suomen Vaasan ja Ruotsin Uumajan kohdalta. Rannikkojen etäisyys on noin 70 kilometriä, mutta välissä on useita saaria, joita voidaan käyttää hyväksi tien ja mahdollisesti myös rautatien rakentamisessa. Yhteys voisi olla esimerkiksi siltojen, tunneleiden ja pengertieosuuksien yhdistelmä. Ehdotuksiin on kuulunut myös pato. Hankkeen kustannusarvio vaihtelee toteutustavasta riippuen 4,9–28,9 miljardin euron välillä.
Summittainen reitti.
&lt;mapframe text="Merenkurkun sillan suunniteltu linjaus Raippaluoto, Björkö, Valassaaret, Grossgrunden, Holmön, Ostön" latitude="63.477505" longitude="20.901489" zoom="8" width="330" height="360" align="right"&gt; 
&lt;/mapframe&gt;Siltojen yhteenlaskettu pituus olisi 40–41 kilometriä. Meri ei ole erityisen syvä alueella, yleensä enimmillään 25 metriä. Arvioitu kustannus 9 metriä leveälle tiesillalle on noin 3–5 miljardia euroa. Jos myös rautatie rakennetaan, tulee hankkeesta paljon kalliimpi, ja luultavasti junaliikenne olisi melko vähäistä eriävän raideleveyden ja sähköistysjärjestelmän takia. Eriävä raideleveys tarkoittaa käytännössä yleensä sitä, että rahti tai ihmiset pitää siirtää yhdestä junasta toiseen raideleveyden vaihtuessa. Vaihtoehtoisesti junasta voidaan vaihtaa vain telit, mutta tämäkin on kohtalaisen hidas prosessi, jolloin rajanylitykset tapahtuvat usein rekoilla ja busseilla. Kahdella raideleveydellä liikennöiviä junia on käytössä muun muassa Espanjassa, jossa on käytössä kahden eri raideleveyden raiteita. Suomessa tai Ruotsissa tällaisia junia ei kuitenkaan ole käytössä, mutta ainoalle nykyiselle junien rajanylityspaikalle Tornion ja Haaparannan välille on rakennettu radan sähköistyksen yhteydessä raiteet, jotka mahdollistavat telien raideleveyden muuttamisen. Nykyisin Tornion rajanylityspaikalla on hyvin vähän liikennettä, mutta sähköistys ja muut parannustyöt mahdollistavat liikennöinnin Suomen ja Ruotsin välillä. Tornio–Haaparanta-radan sähköistys otettiin käyttöön tammikuussa 2025.
Lokakuussa 2009 julkistetun tutkimuksen mukaan sillan ohessa samaan hankkeeseen pitäisi yhdistää tuulivoimaloiden rakentaminen.
Vaikutukset.
Sillalla ja muilla maan pinnalla kulkevilla ratkaisuilla olisi merkittäviä vaikutuksia Merenkurkun meriekosysteemiin ja merenkululle. Lisäksi laivaväylä kaventuisi noin 500 metriin.
Merenkurkun saaristo, Suomen ainoa Unescon luonnonperintökohde, sijaitsee sillan suunnitellun linjauksen alueella. Se olisi mahdollista väistää vain merenrannalta toiselle kulkevalla rautatietunnelilla. Tarkastelualueelle sijoittuvat myös kansallispuisto sekä Natura-alueita.
Poliittinen tilanne.
Ehdotusta ovat ajaneet muutamat poliitikot Ruotsin Länsipohjassa ja esimerkiksi sanomalehti "Västerbottens-Kuriren". Ruotsin valtiovarainministerinä vuosina 2014–2016 toiminut Pär Nuder oli kiinnostunut ideasta, mutta liikenne- ja viestintäministeri Ulrica Messing torjui sen täysin. Ruotsin tielaitos on tehnyt pienempää tutkimusta, mutta kysymys on tällä hetkellä avoin. Kriittisiä suunnitelmaa kohtaan ovat myös monet pohjoisempana sijaitsevat kunnat, jotka mieluummin toivovat Tornion ja Haaparannan kautta kulkevan yhteyden kehittämistä.
Vaasassa pidetään toistaiseksi tärkeämpänä parempaa tie- ja rautatieyhteyttä etelään. Vaasan yrittäjät ovat toisaalta olleet kiinnostuneita sillasta, koska Vaasan ja Uumajan välinen laivayhteys on säännöllisesti vaakalaudalla kannattamattomuutensa vuoksi.
Orpon hallituksen ohjelmassa mainitaan Vaasasta Uumajaan kulkevan kiinteän yhteyden selvittäminen. Maininnan voidaan tulkita tarkoittavan myös esimerkiksi vetyputkea eikä siltaa.
Liikenne-ennuste.
Väyläviraston vuonna 2025 julkaisemassa selvityksessä todetaan, että Merenkurkun kiinteän yhteyden kysyntä kohdistuisi eniten henkilöautoliikenteeseen, ja että liikenteellinen tarve kokonaisuudessaan olisi niin maltillinen, että hankkeen yhteiskuntataloudellinen tehokkuus jäisi pieneksi. Henkilöliikenteeseen ennustetaan noin 2 000–3 000 ajoneuvoa vuorokaudessa ja rautatielle noin 1 300–1 400 matkustajaa vuorokaudessa. Tieliikenteessä raskaan liikenteen vuorokausiliikennemääräksi ennustetaan noin 500–600 ajoneuvoa, ja tavarajunaliikenne vastaisi vähäliikenteisiä rataosuuksia. Tieliikenne vastaisi keskisuurten suomalaisten maakuntakeskusten ja seutukeskusten välisiä liikennemääriä.