M/S Global Carrier

M/S "Global Carrier" () oli suomalaisen Lillbacka Powerco Oy:n omistama ro-ro-rahtialus. Alus oli rakennettu vuonna 1978 Ulsanissa Etelä-Koreassa. 8. kesäkuuta 2012 alus myytiin Liberiaan ja 10. kesäkuuta 2012 se ajettiin Turkin İzmirin pohjoispuolella rannalle purettavaksi.
Tekniset tiedot.
Pituutta "Global Carrierilla" oli 151,94 metriä, leveyttä 21,67 metriä ja sen syväys oli 7,27 metriä. Laivan koko tilavuus (bruttovetoisuus) oli 5 539 bruttorekisteritonnia ja matkustus- ja lastitilojen tilavuus (nettovetoisuus) 2 489 nettorekisteritonnia. Norjalainen Det Norske Veritas ilmoittaa aluksen bruttovetoisuudeksi (GT) 13 117. Aluksen kuollut paino eli kantavuus oli 8 113 tonnia. Aluksen lastikapasiteetti oli 1 700 kaistametriä. Laivan huippunopeus oli noin 17 solmua ja jääluokitus 1A eli se pystyi useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin.
Laivan pääkoneina oli kaksi Pielstick 12PC2-5V-400 V-dieselmoottoria, jotka kehittivät yhdessä 11 475 kilowatin tehon.
Alustyyppi.
"Global Carrier" oli ro-ro-alus ("roll on roll off"), eli sen lastaus tapahtui perästä pyörien päällä ilman nosturia. Ro-ro-alus on kaikkein kilpailukykyisin ratkaisu nopeutta vaativissa ja lyhyissä kuljetuksissa, sillä se on nopea lastata ja purkaa. Rahtitilaan jää aina paljon käyttämätöntä tilaa, minkä vuoksi aluksia ei juuri valtameriliikenteessä käytetä.
Käyttöhistoria.
1978–2004.
Alus laskettiin vesille 17. maaliskuuta 1978 eteläkorealaisella Hyundai Shipbuilders &amp; Heavy Industriesin telakalla (nyk. Hyundai Heavy Industries). Aluksen rakennusnumero oli 650. Alus valmistui kesäkuun lopulla yhdeksäntenä 11 aluksen sarjasta, jonka muodostavat valmistumisjärjestyksessä M/S "Global Freighter" (nimi valmistuessa "Merzario Ausonia"), M/S "Stena Transfer" ("Stena Runner"), M/S "Tor Baltica" ("Elk"), M/S "Kilmore" ("Norsky"), uponnut M/S "Finnbirch" ("Stena Prosper"), M/S "Finnforest" ("Stena Project"), M/S "Pelagitis" ("Tor Felicia"), M/S "Stena Partner" ("Alpha Enterprise"), M/S "Strada Corsa" ("Merzario Espania") ja M/S "Diplomat" ("Stena Trader"). Sarjasta käytetään nimitystä "Stena Searunner", ja kaikki alukset ovat tanskalaisen Knud E. Hansen A/S:n suunnittelemia.
Alus luovutettiin 30. kesäkuuta Stena Atlantic Linen omistukseen, joka rekisteröi sen Bermudan lipun alle nimellä "Imparca Express I". Kotisatamaksi tuli Hamilton. Tämän jälkeen Imparca Line aloitti liikennöinnin aluksella.
Helmikuussa 1980 alus sai nimen "Stena Carrier" ja jo elokuussa nimeksi vaihtui "Imparca Miami". Seuraavana vuonna alus sai jälleen nimen "Stena Carrier". Helmikuussa 1982 "Stena Carrier" myytiin Stena Ocean Linelle, joka rekisteröi aluksen Caymansaarten lipun alle. Kotipaikaksi tuli George Town. Omistajanvaihdoksen jälkeen alus aikarahdattiin eli vuokrattiin italialaisen Ignazio Messina -rahtivarustamon liikenteeseen nimellä "Jolly Bruno". Elokuussa alus sai nimen "Jolly Smeraldo".
Toukokuussa 1983 alus nimettiin jo kolmannen kerran "Stena Carrieriksi". Tämän jälkeen Stena Portlink aloitti liikennöinnin aluksella reitillä Esbjerg–Iso-Britannia. Myöhemmin samana vuonna "Stena Carrier" siirtyi liikennöimään Karibialle. Liikenne siellä jatkui vuoteen 1986 saakka. Syyskuun alussa vuonna 1987 alus aloitti liikenteen Travemünden ja Göteborgin välillä. Vuonna 1988 alus siirtyi Stena Carrier Ltd:n omistukseen. Lippuvaltiona säilyi Caymansaaret.
Toukokuussa 2000 "Stena Carrier" aikarahdattiin Stena Linen liikenteeseen. Grundstenen 99072 Ab osti aluksen 18. marraskuuta 2003 ja rekisteröi sen Ruotsin lipun alle. Kotipaikaksi tuli Göteborg. Omistajanvaihdoksen jälkeen alus aikarahdattiin Stena RoRon liikenteeseen. Grundstenen 99072 Ab muutti nimensä Interbaltic Ab:ksi 5. maaliskuuta 2004.
2004–.
Suomalainen Lillbacka Powerco Oy osti aluksen 16. huhtikuuta 2004 ja rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotipaikaksi tuli pieni Pohjanlahden rannikkokunta Maksamaa. Alus sai nimen "Global Carrier" 22. huhtikuuta ja 24. huhtikuuta alus aloitti liikennöinnin Travemünden ja Turun välillä. Lokakuussa 2004 alus aikarahdattiin Silja Linen tytäryhtiön, SeaWind Linen liikenteeseen. Tuolloin alus liikennöi tiistaista torstaihin Turun ja Tukholman välillä. Muina aikoina PowerLine käytti alusta välillä Turku–Travemünde. Joulukuusta 2004 tammikuuhun 2005 alus oli RG Linen liikenteessä linjalla Vaasa–Uumaja. Tammikuussa 2006 "Global Carrier" aikarahdattiin Finnlinesin Helsingin ja Ison-Britannian Hullin väliseen liikenteeseen. 
Heinäkuussa 2006 alus aikarahdattiin P&amp;O Ferriesin liikenteeseen linjalle Rotterdam/Zeebrugge–Hull. Alus siirtyi Zeebruggen ja Tilburyn väliseen liikenteeseen 11. marraskuuta 2007. Tammikuussa 2008 rahtaussopimus päättyi, jonka jälkeen alus aikarahdattiin jälleen Finnlinesin liikenteeseen, välille Helsinki–Gdynia. Joulukuussa 2008 alus jäi käyttämättömänä Turkuun.
Keskiviikkoiltana 13. elokuuta 2008 alus oli Helsingissä ja kello 18:n jälkeen Helsingin pelastuslaitos sai ilmoituksen aluksen miehistöltä, jonka mukaan hydrauliöljyä oli päässyt vuotamaan pilssiin eli laivan sisälle. Lisäksi ilmoittajan mukaan mereen oli päässyt öljyä. Varhain torstaiaamuna 14. elokuuta pelastuslaitos aloitti öljyntorjuntaoperaation asentamalla laivan ympärille turvapuomeja sekä imeytyspuomeja vuotokohtaan. Tämän operaation oli tarkoitus estää öljyn leviäminen veteen. Operaatiossa oli mukana Helsingin sataman työntekijöitä sekä kaksi meripelastusyksikköä. 
Kesäkuussa 2009 PowerLine aloitti liikennöinnin aluksella linjalla Turku–Oxelösund–Travemünde kerran viikossa. 
Kesäkuussa 2012 alus myytiin Turkkiin purettavaksi.