tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Krivtsy

Krivtsy () on maalaiskunta, sen keskustaajama sekä erillinen kylä Karjalan tasavallan Puudožin piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee Vodlajoen varrella 28 kilometriä Puudožista maanteitse itään. Taajamassa on 814, kylässä 39 ja kunnassa 1 300 asukasta (vuonna 2011).
Maantiede ja asutus.
Krivtsyn kunnan pinta-ala on 1 802,44 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Pudožin piirin Kubovon ja lännessä Puudožin sekä Krasnoborskin kuntiin, idässä Arkangelin ja etelässä Vologdan alueisiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Seudulla virtaavat Vodlajoki ja sen sivujoet Koloda ja Somba. Suurimmat järvet ovat Pelusozero, Kolodozero ja Tambitšozero. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora ja turve.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Priretšnyin asutus sekä Dubovskajan, Jeršovan, Krivtsyn, Ostrovin, Peluzozeron, Pirzakovon, Pogostin, Pjalozeron, Steševskajan, Štšanikovskajan, Tatarskaja Goran, Ust-Rekan ja Zaozerjen kylät. Toiseksi suurin asutuskeskus on vajaan 200 asukkaan Priretšnyi. Jeršovassa, Pelusozerossa, Pjalozerossa, Štšanikovskajassa ja Tatarskaja Gorassa ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Historia.
Seudun kylät kuuluivat 1900-luvun alussa Puudožin kihlakunnan Kolodozeron, Kolovon ja Korbozeron volosteihin. Krivtsyn kylänosat ja lähikylät muodostivat Kolovon volostiin kuuluneen kyläkunnan. 1920-luvulla perustettiin Puudožin piiriin kuulunut Krivtsyn kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen kahdeksassa asutuksessa oli 800 asukasta, jotka kaikki olivat venäläisiä. Krivtsyn taajama on syntynyt metsätyöläisten asutukseksi toisen maailmansodan jälkeen.
Liikenne, talous ja palvelut.
Krivtsyn kautta kulkee Puudožin ja Kargopolin välinen maantie. Talous perustui aikaisemmin puunhankintaan, jota nykyään harjoittaa vain 60 henkeä työllistävä Krivtsyn puunhankintayritys. Suuri osa työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella. Keskustaajaman palveluihin kuuluvat koulu, kerhotalo, pieni poliklinikka ja hoitokoti.
Nähtävyydet.
Kunnan alueella on useita historiallisen asutuksen statuksen omaavia kyliä. Rakennusmuistomerkkejä ovat Koldozeron pogostan rakennukset, Kuznetsovskaja-Pogostin, Suman ja Tatarskaja Goran kirkot, Jeršovan, Kostina Goran, Kuznetsovskaja-Mininon, Kuznetsovskaja-Rubtsovon, Ostrov-Levyi Beregin, Pirzakovo-Kukasovon, Pjalozeron ja Štšanikovskajan tsasounat sekä vanhat asuin- ja talousrakennukset.
Kubovo

Kubovo () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Puudožin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Vodlajoen varrella 48 kilometriä Puudožista koilliseen. Taajamassa on 1 200 ja kunnassa 2 200 asukasta (vuonna 2011).
Maantiede ja asutus.
Kubovon kunnan pinta-ala on 1 648,01 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Puudožin piirin Krivtsyn, lounaassa Puudožin, lännessä Avdejevon ja pohjoisessa Kuganavolokin kuntiin sekä idässä Arkangelin alueeseen.
Kunnan läpi virtaa Vodlajoki. Järviä ovat muun muassa Bolšoje Šardozero, Rogozero, Kedozero, Nigozero, Leibuška, Livozero, Salmozero ja Sjargozero. Hyötykaivannaisiin kuuluvat graniitti, hiekka ja turve. Suunnitteilla on Vargatšnoje-Korbozerskojen luonnonmuistomerkin perustaminen.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Kubovskajan ja Vodlan kylät sekä Kubovon uittotyömaan ("Kubovski splavutšastok"), Vodlan ja Porštan asutukset. Toiseksi suurin asutuskeskus on vajaan 900 asukkaan Vodlan taajama. Porštassa ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Liikenne, talous ja palvelut.
Kubovon kautta kulkee Puudožin ja Vodlan välinen maantie. Taajamassa toimii metsäteollisuusyrityksiä ja metsänhoitoalueen konttori. Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu ja lääkintäasema.
Nähtävyydet.
Kunnan alueella sijaitsevat Kumbasan ja Padunin kivikautiset asuinpaikat. Kubovskajalla sekä entisillä Rubtsovon, Salman, Kuznetsovskaja-Konetsin, Kuznetsovskaja-Pogostin ja Kuznetsovskaja-Mininon kylillä on historiallisen asutuksen status. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat 1800-luvun lopulla rakennettu Kubovskajan kirkko sekä vanhat asuinrakennukset.
Maannos

Maannos on maaperän pintakerros, johon bioottiset ja abioottiset prosessit vaikuttavat. Maannos koostuu eri hiukkaskokoisista maalajeista ja eloperäisestä jätteestä ja on yleensä kerroksellinen. Maannokset ovat monesti varsinkin pintaosaltaan huokoisia ja niissä on sekä ilmaa että vettä. Eri maannokset eroavat huomattavasti muun muassa ravinteikkuudeltaan, kosteudeltaan ja lämpötilaltaan. Suomessa yleisin maannos on havumetsien melko niukkaravinteinen podsoli.
Muodostuminen.
Maannoksen muodostuminen eli maannostuminen tapahtuu maanpinnan ylimmässä osassa. Maannostumisprosesseihin kuuluvat humuksen muodostuminen, rapautuminen, huuhtoutuminen ja rikastuminen. Näissä kaikissa on erilaisia kemiallisia, fysikaalisia ja biologisia tekijöitä. Lisäksi maannostumiseen vaikuttaa erilaisia aktiivisia ja passiivisia tekijöitä. Aktiivisia tekijöitä ovat ilmasto ja erilaiset organismit, kun passiivisia tekijöitä puolestaan ovat alkuperäinen materiaali, pinnanmuodot ja aika. Näiden tekijöiden monimutkaisen toiminnan seurauksena maannos saa kerrosrakenteen, jonka perusteella voidaan erotella eri maannostyypit.
Ihmisen toiminnallakin on erinäisiä vaikutuksia maannostumiseen; laidunnus, kaskeaminen, ojitus, auraus ja ympäristön happamoittaminen voivat kaikki vaikuttaa maannoksen muodostumiseen.
Kerroksellisuus.
Maannokset ovat kerroksellisia, ja kerrokset ovat syntyneet rapautumisasteestaan erilaisista horisonteista. Maannos jaetaan yleensä A-, B- ja C-horisonttiin. A-horisontissa on humuskerros ja vaalea muuttunut kerros, B-horisontissa rikastumiskerros ja C-horisontissa muuttumaton pohjamaa.
Maannoksen pintaosa on ravinteikasta alueilla, joilla haihtuminen on sademäärää suurempaa, koska vesi ja ravinteet siirtyvät pintaan haihtuneen veden tilalle. Kosteilla alueilla sadevesi huuhtoo yleensä ravinteet syvemmälle maaperään, minkä seurauksena pintaosat jäävät vähäravinteisiksi.
Maannostyypit.
Monissa maissa on omat maannosluokitusjärjestelmänsä, mutta niiden rinnalla on myös joitakin kansainvälisiä luokitusjärjestelmiä, kuten YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO:n luokitus ja WRB-järjestelmä. Maannosten luokittelussa käytetään usein FAO:n järjestelmää, mutta Yhdysvaltain maatalousministeriön luokittelu on myös suosittu.
Suomesta on yleensä tunnistettu neljä päämaannostyyppiä. Ne ovat podsoli, ruskomaannos (cambisol), ruskopodsoli ja gleimaannos. Podsoli on yleinen kaikkialla havumetsävyöhykkeellä. Se koostuu mineraalimaasta ja humuskerroksesta ja sen pintakerroksen alle rikastuu rauta- ja alumiiniyhdisteitä. Eri ilmastovyöhykkeillä on omat yleiset maannostyyppinsä: sademetsien ja savannien tyypillinen maannos on latosoli, aavikoiden aavikkomaannos, välimerenilmaston terra rossa ja kostean lauhkean ilmaston ruskomaannos.
WRB-järjestelmässä on puolestaan 32 pääluokkaa, ja sen kehittämisessä on pyritty ottamaan huomioon se, että luokittelu pystyttäisiin tekemään jo kentällä morfologisten havaintojen perusteella.
Hevosenkenkämunuainen

Hevosenkenkämunuainen on synnynnäinen häiriö, jossa munuaiset kasvavat yhteen. Sairaus on saanut nimensä siitä, että yhteen kasvavat munuaiset muistuttavat muodoltaan hevosenkenkää. Hevosenkenkämunuaista esiintyy enemmän miehillä kuin naisilla.
Arviolta yhdellä noin 500:sta on hevosenkenkämunuainen. Se pysyy täysin oireettomana 90 prosentilla potilaista. Oireisissa tapauksissa vatsakipu on tyypillisin poikkeavuuden oire. Jos sairaus on oireeton, se ei yleensä vaadi hoitoa. 
Hevosenkenkämunuainen itsessään ei ole vaarallinen, mutta se kasvattaa erilaisten munuaissairauksien, esimerkiksi joidenkin syöpien, riskiä. Turnerin oireyhtymästä kärsivistä naisista hevosenkenkämunuainen on arviolta 15 %:lla.
Kolodojärvi

Kolodojärvi () oli kylähallintoalue Puudožin piirin ja koko Karjalan tasavallan itäisimmässä osassa Arkangelin alueen rajalla Venäjällä. Sen naapurikylähallintoalueina olivat lännessä Kubovo ja Krivtsy. Kylähallintoalueen keskuskylä oli Ust-Reka, joka sijaitsee 75 kilometriä Puudožista itään. Muut kylähallintoalueen kylät olivat Dubovskaja, Eršova, Pielusjärvi, Pirsakovo, Pogost, Priretšnyj, Päljärvi (2 700 asukasta vuonna 1996), Steševskaja ja Stšanikovskaja, Tatarskaja Gora ja Zaozere.
Nykyään Kolodojärvi on osa Krivtsyn maalaiskuntaa.
Kuganavolok

Kuganavolok () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Puudožin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Vodlajärven etelärannan niemellä 78 kilometriä maanteitse Puudožista pohjoiseen. Kylässä on 421 ja kunnassa 442 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus.
Kuganavolokin kunnan pinta-ala on 2 381,2 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa ja idässä Arkangelin alueeseen sekä etelässä Puudožin piirin Kubovon, lounaassa Avdejevon ja lännessä Pälmän kuntiin.
Seudulla on suuri Vodlajärvi ja paljon pienempiä järviä. Jokia ovat Vodlajärveen laskeva Ileksa sekä järven laskujoet Suhaja Vodla ja Vama. Suuri osa kunnasta kuuluu Vodlajärven kansallispuistoon. Suunnitteilla on myös Tšukozeron rauhoitusalueen perustaminen.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu kahdeksan kylää: Bostilovo, Kansaniemi, Kevasalma, Kolgostrov, Koskosalma, Pelgostrov, Tšujala ja Vamskaja Plotina. Bostilovossa on 12 asukasta ja Kevasalmassa seitsemän. Neljässä kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Historia.
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1563 nimellä "Kuhnavolok". Sen nimitys perustuu itämerensuomalaiseen sanaan "kuha" (”Kuhaniemi”). Seudun asukkaat muodostivat ”vodlajärveläisinä” (ven. "vodlozery") tunnetun venäläisryhmän, jonka kielessä ja kulttuurissa on saamelaisia, vepsäläisiä ja karjalaisia vaikutteita. 1900-luvun alussa Kuganavolok lähikylineen oli Kansaniemen ja Pilmasozeron ohella yksi Puudožin kihlakunnan Vodlajärven volostin kyläkunnista. Vuonna 1927 perustettiin Puudožin piiriin kuulunut Kuganavolokin kyläneuvosto. Vuonna 1933 siinä oli 14 kylää ja 892 asukasta, joista lähes kaikki olivat venäläisiä.
Bolšoi ja Malyi Kuganavolokin kylät yhdistettiin virallisesti vuonna 1957. 1960-luvulla Kuganavolokista tuli sovhoosin keskuspaikka, jonne alettiin siirtää asukkaita ”perspektiivittömistä” lähikylistä. Samoihin aikoihin sinne rakennettiin suurehko kalatehdas. Kuganavolokista muodostui hajakylä, jonka osia ovat Staryi Kuganavolok, Katšnavolok, Bereg, Rebolahta, Rybzavod, Peski ja Ptitši gorodok. Asukasluku nousi viiteensataan vuonna 1993.
Liikenne, talous ja palvelut.
Kuganavolokiin johtaa maantie Puudožista. Kylässä toimii Vodlajärven kansallispuiston hallinto. Asukkaat harjoittavat kalastusta sekä majoittavat ja kuljettavat matkailijoita. Palveluihin kuuluvat lastentarha, koulu, lääkintäasema ja kauppa. Kylässä on vuonna 2006 rakennettu kirkko.
Nähtävyydet.
Seudulta on löydetty lukuisia kivikautisia asuinpaikkoja. Bostilovon, Kansaniemen, Kolgostrovin, Koskosalman, Pelgostrovin ja Tšujalan kylillä on historiallisen asutuksen status. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat vuonna 1798 rakennettu Pyhän Eliaan kirkko Vodlajärven saaressa, Bostilovon, Gumarnavolokin, Kansaniemen, Kelkozeron, Kevasalman, Kolgostrovin, Koskosalman, Matkalahtan, Ragunovon, Tšujalan, Varišpeldan ja Vygostrovin tsasounat sekä kylien vanhat asuintalot ja talousrakennukset.
Fiji Times

Fiji Times on päivittäin julkaistava fidžiläinen englanninkielinen sanomalehti. Sen julkaisu aloitettiin Levukassa 4. syyskuuta 1869. Se on vanhin fidžiläinen sanomalehti.. Fiji Timesista julkaistaan nykyään myös verkkoversiota. Lehden päätoimittaja on Fred Wesley.
Sotilasvallankaappauksen yhteydessä, 5. joulukuuta 2006, Fiji Times ilmoitti lopettavansa julkaisutoimintonsa ennemmin kuin alkavansa uuden hallituksen äänitorveksi.
Lehden nykyinen omistaja ja kustantaja on Motibhai Group of Companies -yritys, joka osti lehden vuonna 2010.
Vodlajärven kansallispuisto

Vodlajärven kansallispuisto () on laaja luonnonsuojelualue Arkangelin alueella ja Puudožin piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä.
Puiston pinta-ala on noin 500 000 hehtaaria (eli 5 000 km2), josta noin kolmasosa on Karjalan tasavallan alueella. Kansallispuiston alueella on yhteensä noin 100 järveä, joista suurimmat ovat Vodlajärvi ja Luusajärvi. Joista mainittakoon Vodlajoki ja Leksa.
Puiston alueella on myös kalliopiirroksia. Alueen eläimistä 47 on luokiteltu erityisesti suojeltaviksi. Alueelle voi tehdä retkiä Kuganavolokista, jossa on puiston päätoimisto sekä Kubovosta ja Vodlasta.
Partituuri

Partituuri (&lt; ) on notaatio, joka sisältää moniäänisen sävellyksen kaikki soitin- ja lauluosuudet. Partituurissa on kokoonpanon kaikkien stemmojen sisältö. Nykyisen tavan mukaan eri äänet eli stemmat merkitään määräjärjestyksessä päällekkäisille viivastoille ja yhdistetään yhteisin tahtiviivoin siten, että ne ovat luettavissa yhtäaikaisesti. Partituuri on siis sekä säveltäjän lopputulos että kapellimestarin lähtökohta. Myös pienempien yhtyeiden yhdistelmänuottia kutsutaan partituuriksi. 
Partituureissa monen puhaltimen (esimerkiksi klarinetti, käyrätorvi, trumpetti, tuuba) kirjoitetut ja todellisuudessa soivat säveltasot poikkeavat toisistaan, sillä ne ovat transponoivia soittimia. Yhdysvalloissa ym. transponoitu partituuri on yleisempi; Suomessa transponoimaton. Toisaalta useissa uudemmissa partituureissa kuitenkin näidenkin soitinten stemmat on kirjoitettu soivalle korkeudelle.
Stemmojen järjestys partituurissa ylhäältä alas on tavallisimmin seuraava:
Pensasaro

Pensasaro on aluetta, missä kasvaa kuivuutta kestäviä ruohoja ja pensaita tasaisena mattona tiheällä peitteellä. Esimerkiksi "chaparral" on aron ja aavikon välimaastoa, aluetta, jolla kasvaa pensaita, kaktuksia ja muuta kuivaa sietävää kasvillisuutta tiheänä mattona. Varsinkin kuivilla pensasaroilla pensaskasvillisuus on aukkoista. Sademäärä on 260–510 mm tai vähemmän. Pensasaro on suuressa aavikoitumisvaarassa. Tunnetuin pensasaroalue lienee Sahelin alue Afrikassa. Pensasaroa on myös Australiassa.
Kasvillisuus.
Kasvillisuus on ruohoa ja harmaanvihreitä pensaita. Pensasaroa on Yhdysvalloissa esimerkiksi Utahissa, Idahossa ja Nevadassa. Columbia-joen keskialtaassa sademäärä on alle 175 mm. Talvet ovat kosteita, tuulisia, kylmiä ja lumisia, kesät kuivia ja kuumia. Jos sademäärä on Columbia-joen alueella yli 260 mm, kasvaa ruohoa ja alue soveltuu viljelyyn. Wyomingin altaassa vuoristossa, missä on pensasaroa, on keskilämpötila 4–11 °C ja kasvukausi 100–140 päivää, sekä 130–360 mm sadetta melko tasaisesti ympäri vuoden paitsi kesällä, jolloin on kuivaa. Yhdysvaltain pensasaroilla kasvaa esimerkiksi vihreänharmaita marunalajeja ja näitä muistuttavia jänönharjoja ("Chrysothamnus"). Yhdysvalloissa kuivaa pensasaroa sanotaankin maruna-aroksi tai hiekkamaruna-alueeksi. Tällaisella alueella pensaiden välissä ei kasva kosteammista alueista poiketen minkäänlaista ruohoa.
Lyhytheinäinen ruohoaro muuttuu asteittain pensasaroksi, ruohon seassa alkaa kasvaa pensaita yhä enemmän siirryttäessä kuivemmille alueille. Toisaalta pensasaron harvetessa puoliaavikoksi pensaiden väliin alkaa kuivemmille alueille ilmestyä kasvavia laikkuja, kunnes pensaat kasvavat erillisinä laikkuina ja lopulta yksittäin. Silloin ollaan jo puoliaavikolla. Suuri osa pensasaroa on muutettu pelloksi. Pensasaroalueelle tehdyt pellot uhkaavat väärin viljeltynä aavikoitua.
Amerikan pensasaroilla on esimerkiksi antilooppeja, kojootteja, pöllöjä, haukkoja, villikissoja, villisikoja ja valkohäntäjäniksiä.
Puoliaavikko

Puoliaavikko on alue, joka on hieman kosteampi kuin aavikko. Kuitenkin puoliaavikolla kasvillisuus on hyvin harvaa. Aavikoksi alue määritellään yleensä vuotuisen sademäärän alittaessa 250 mm ja puoliaavikon sademäärä on hieman enemmän. Puoliaavikko on alue, jossa autiolla alueella on kasvillisuusläikkiä. Enimmäkseen autiolla maalla kasvaa ruohoa, piikkipensaita, muita pensaita, mehikasveja tai muuta kuivuutta sietävää kasvillisuutta. Tyypillinen puoliaavikon kasvi on tamariskipensas. Puoliaavikolla kasvaa usein myös suolaa sietävää kasvillisuutta, esimerkiksi marunaa. Puoliaavikkoa on laajalti esimerkiksi Gobissa, Mongoliassa ja Yhdysvaltain etelä- ja lounaisosissa muun muassa Phoenixin ja Tusconin seuduilla Arizonassa. Yhdysvaltain eteläosien puoliaavikolla kasvaa vastoin yleistä mielikuvaa melko runsaasti puita niillä alueilla joilla on ylimääräistä vettä, muun muassa akaasiaa ja pensasmaisia meskitejä. Yhdysvaltain eteläosien puoliaavikko tuottaa biomassaa 100-500 kg/ha/v ja on arka ylilaiduntamiselle. Puoliaavikolla on liian kuivaa yhtenäiselle kasvillisuudelle. Lauhkella alueella on kuuma kesä ja kylmä talvi. Puoliaavikolla kasvaa esimerkiksi dyynien laella pensaita. Sadetta on vähemmän kuin arolla. Eräs määritelmä puoliaavikolle on 200-300 mm:n sademäärä. Sademäärä Azerbaižanin puoliaavikolla Gobustanissa 150-200 mm, Libyassa 160-300 mm ja itäisellä Snake River-joen tasangolla Yhdysvalloissa 221 mm.
Pensasaavikko.
Pensasaavikko (tai kuiva pensasto) on aavikkoa, ei aroa, sademäärä voi olla alle 100 mm. Yksittäisiä kasveja kasvaa siellä täällä. Se voi olla erittäin kuivaa. Suurin osa Saharasta luokitellaan pensasaavikoksi, mutta Saharassa on laajoja kasvittomia, äärimmäisen kuivia alueita.
Privolnoje

Privolnoje () on kylä Lounais-Venäjällä Krasnogvardeiskin piirissä Stavropolin aluepiirissä. Kylässä noin 3500 asukasta.
Privolnoje on tunnettu etenkin neuvostoliittolaispoliitikon ja Neuvostoliiton viimeisen valtionpäämiehen, Mihail Gorbatšovin synnyinkaupunkina.
Subaru

Subaru on japanilainen autonvalmistaja. Subarun kaikissa nykyisissä automalleissa (yhteistyössä Toyotan kanssa tehtyä Subaru BRZ -mallia lukuun ottamatta) on jatkuva neliveto. Subaru on yksi harvoista automerkeistä, jonka henkilöautomalleissa käytetään bokserimoottoria.
Subaru kuuluu japanilaiseen Fuji Heavy Industries -konserniin, joka valmistaa henkilöautojen lisäksi muun muassa junia, linja-autoja, lentokoneita ja avaruusaluksia.
Yrityksen nimi viittaa Seulasten tähtijoukkoon. Subarun logossa on kuitenkin vain kuusi tähteä, jotka eivät kuvaa Seulasia, vaan kuutta yritystä, joiden fuusiosta Subaru syntyi.
Ralli.
Subaru Tecnica Internationalin (STI) perustaja Noriyuki Koseki aloitti pyrkimykset moottoriurheiluun Subaru RX ja RX Turbo -autoilla 1980-luvulla, joita hän myös ajoi. 1990-luvulla Subaru Legacy -mallin ja Prodriven mukaan tulon myötä Subaru saavutti menestystä A-ryhmässä. Talli voitti ensimmäisen kerran Uuden-Seelannin rallissa vuonna 1993, jonka jälkeen esiteltiin Legacyn seuraaja Impreza 555, jolla Colin McRae tuli tunnetuksi.
Subaru on voittanut rallin MM-sarjan (WRC) valmistajien mestaruuden kolme kertaa peräkkäin (1995, 1996 ja 1997) ja on sijoittunut kaksi kertaa toiseksi (1994, 1999). Subaru lopetti WRC:n vuonna 2008 taloudellisten vaikeuksien takia. Talli on kilpaillut valmistajien mestaruudesta PWRC-sarjassa, jossa on samat "rajoitukset" kuin N-ryhmässä mutta samat kilpailut kuin rallin pääsarjassa. Subarun ajajina ovat toimineet Toshiriro Arai ja Patrik Flodin, ja Monster Energy WRT:ssä Subarun ajajana toimi myös Ken Block.
2020-luvulla Subaru on kilpaillut amerikkalaisessa ARA-sarjassa.
American Life

American Life on yhdysvaltalaisen poplaulajan Madonnan yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin 22. huhtikuuta 2003. Sen tuottajina olivat Madonna, Mirwais Ahmadzaï ja Mark "Spike" Stent. Albumi myi ensimmäisellä viikollaan 241 000 kappaletta. Albumi myi Yhdysvalloissa 675 000 kappaletta ja maailmanlaajuisesti 4 miljoonaa kappaletta.
Taustaa.
Albumi herätti kohua, sillä sitä promotoidessaan Madonna kritisoi Irakin sotaa ja Yhdysvaltain presidenttiä George W. Bushia. "American Life" -singlen musiikkivideolla Madonna heittää Bushin syliin kranaatin. Madonna kuitenkin kielsi videon esittämisen televisiossa vedoten siihen, että halusi kunnioittaa Irakissa sotivien uhrauksia. 
Singlet.
Albumin ensimmäinen single oli Kuolema saa odottaa -elokuvan tunnuskappale "Die Another Day". Seuraavaksi singlenä julkaistiin "American Life" ja kolmantena "Hollywood". Madonna esitti "Hollywoodin" MTV Video Music Awards -gaalassa syksyllä 2003 ja herätti kohua suutelemalla lavalla Britney Spearsia ja Christina Aguileraa. 
Albumilta julkaistiin Yhdysvalloissa promosingle "Nobody Knows Me". Viimeiset singlet olivat "Nothing Fails" ja "Love Profusion", jotka julkaistiin talvella 2003.
Menestys.
Albumi jäi Madonnan muuhun tuotantoon verrattuna myynnilliseksi pettymykseksi etenkin Yhdysvalloissa. Maailmanlaajuisesti sitä myytiin noin neljä ja puoli miljoonaa kappaletta, vähemmän kuin yhtäkään toista Madonnan levyä. "American Lifesta" julkaistiin myöhemmin special edition -versio, joka ei sisältänyt uutta materiaalia. Kriitikot ottivat teoksen vastaan ristiriitaisesti.
David O. Selznick

David O. Selznick (10. toukokuuta 1902 Pittsburgh, Pennsylvania – 22. kesäkuuta 1965 Hollywood) oli yksi Hollywoodin kultakauden merkittävimmistä tuottajista. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli mykänfilmin parissä toiminut Lewis J. Selznick ja äitinsä Florence A. (Sachs) Selznick.
Selznickin tuottamista elokuvista tunnetuin on kahdeksalla Oscarilla palkittu "Tuulen viemää" (1939).
Selzinick halusi, että hänet muistettaisiin muistakin töistään, erityisesti toisen vaimonsa Jennifer Jonesin tähdittämästä Kaksintaistelu auringossa -elokuvasta, jonka Selznick tuotti ja käsikirjoitti. Toisin kävi: kun Selznick kuoli, muistokirjoituksissa häntä ylistettiin nimenomaan "Tuulen viemän" luojana.
Varttuessaan tuottajana Selznickin varhemmin herkkä taiteellinen visio kapeni ja hänestä tuli tyly ja epähuomaavainen. Kirk Douglas piirtää hänestä satiirisen kuvan elokuvassa "Särkyneiden haaveiden kaupunki".
Music (Madonnan albumi)

Music on yhdysvaltalaisen poplaulaja Madonnan kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin 18. syyskuuta vuonna 2000 ja sen tuottivat Madonna, Mirwais Ahmadzaï, William Orbit, Guy Sigsworth sekä Mark "Spike" Stent. Albumin ensimmäinen singlejulkaisu oli nimikappale "Music" elokuussa 2000 ja siitä tuli Madonnan ensimmäinen listaykköshitti Yhdysvalloissa sitten vuoden 1994 "Take A Bow" -kappaleen. Seuraava single albumilta oli "Don't Tell Me", joka julkaistiin Euroopassa marraskuussa 2000 ja Yhdysvalloissa tammikuussa 2001. Kolmas single oli "What It Feels Like for a Girl", jonka espanjankielistä versiota "Lo Que Siente la Mujer" käytettiin promo-singlenä ainoastaan Euroopassa. Promo-singleinä julkaistiin myös kappaleet "Amazing" ja "Impressive Instant".
Albumin viimeinen "American Pie" on Madonnan versio Don McLeanin vuonna 1971 julkaisemasta samannimisestä hitistä. Kappale julkaistiin jo "The Next Best Thing"-elokuvan soundtrackilla helmikuussa 2000. 
"Music"-albumia myytiin Yhdysvalloissa 2 923 000 kappaletta ja maailmanlaajuisesti 11 miljoonaa kappaletta.
Kappaleet.
Kappale "American Pie" julkaistiin vain Pohjois-Amerikan ulkopuolella myydyissä albumeissa. Japanissa ja Australiassa albumilla on kahdentenatoista kappaleena "Cyber-Raga". Kappale Paradise on myös Mirwais Ahmadzaïn levyllä.
Viipurin maaseurakunnan kirkko

Viipurin maaseurakunnan kirkko sijaitsee Viipurin Linnoituksen kaupunginosassa luovutetussa Karjalassa. 
Luostarin kirkosta luterilaiseksi.
Kirkkorakennus on rakennettu vuonna 1481 Viipurissa toimineen dominikaaniluostarin kirkoksi. Uskonpuhdistuksen jälkeen se toimi jonkin aikaa viljamakasiinina. Vuonna 1617 se kunnostettiin Viipurin kaupungin ja pitäjän yhteiseksi suomalaiseksi kirkoksi. Uudenkaupungin rauhan jälkeen siitä tuli myös ruotsalaisen seurakunnan kirkko, koska venäläiset tekivät tuomiokirkosta ortodoksikirkon. Kirkko paloi vuonna 1738 ja korjauskustannusten jako johti kiistoihin seurakuntien välillä. Ruotsalaiselle seurakunnalle valmistui oma Pietari-Paavalin kirkko vuonna 1799. Vuonna 1881 Viipurin suomalainen seurakunta jaettiin kaupunki- ja maaseurakunnaksi. Kirkko jäi maaseurakunnan käyttöön.
Ulkoasu muuttuu.
Kirkko remontoitiin perusteellisesti vuosina 1828–1833 arkkitehtien Anders Granstedtin ja Carl Ludvig Engelin suunnitelman mukaan, jolloin sen keskiaikainen asu vaihtui empiretyyliseksi. Kirkon kattoa loivennettiin, ikkunoita ja ovia suurennettiin, kirkkosalista purettiin keskiaikaiset holvit ja pilarit ja kirkkoon rakennettiin sivulehterit, joita kannattelivat paksut pylväsrivit. Muutostöiden jälkeen kirkko oli kolmilaivainen. Suunniteltu poikkilaiva jätettiin toteuttamatta.
Maaseurakunnan kirkon kellotapulina palveli Viipurin vanhasta kaupunginmuurista jäljellä oleva vuosina 1470–1480 rakennettu Raatitorni. Kirkon alttaritaulu oli O. Elfströmin vuonna 1833 maalaama "Kristuksen ylösnousemus". Alttaritaulun molemmilla puolilla oli kaksi korinttilaispylvästä, joiden väleissä oli enkelitaulut. Kirkossa oli 26-äänikertaiset Barker-koneella ja pneumaattisella hallinnalla varustetut mekaaniset urut, jotka oli rakentanut J. A. Zachariassen vuonna 1887.
Sota-aika.
Kirkko sai osuman talvisodassa venäläisten pommittaessa Viipuria 10. helmikuuta 1940 ja paloi. Sen muhkea kivirunko jäi kuitenkin pystyyn. Kellotornin katto puolestaan tuhoutui suomalaisten vallatessa Viipurin takaisin jatkosodassa 1941. 
Kirkon korjaussuunnitelma tilattiin arkkitehti Martti Paalaselta. Korjaustöistä ehdittiin toteuttaa vain katto sekä ovet ja ikkunat ennen kuin Viipuri oli jälleen luovutettava Neuvostoliitolle.
Nykytilanne.
Sodan jälkeen venäläiset tekivät kirkosta sähkötarviketehtaan. Tehtaassa syttyi tulipalo vuonna 1989 ja se paloi. Palon jälkeen kirkkoa ei ole korjattu vaan sen kivirunko on jäänyt säiden armoille.
Kirjailija Lempi Jääskeläinen sanoo kirjassaan "Viipuri ennen ja nyt" (1941) että kirkon kivipäätyyn oli joku hurskas dominikaanimunkki hakannut distikonin jonka mukaan rakennus olisi ikuinen.
Rakennuksen restauroinnin ensimmäinen vaihe aloitettiin elokuussa 2022.
Zakopane

Zakopane on kaupunki Tatran piirikunnassa Vähä-Puolan voivodikunnassa eteläisessä Puolassa rajoittuen Slovakian rajaan.
Zakopanen pinta-ala on 84,26 km2 ja siellä on 27 424 asukasta (2016). Tatravuoriston juurella sijaitseva Zakopane perustettiin vuonna 1578. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1933.
Zakopane tunnetaan erityisesti talviurheilukeskuksena. Zakopane on Puolan merkittävin talvimatkailu- ja retkeilykeskus. Kaupungissa on runsaasti pieniä ja suuria hotelleja ja majoitusliikkeitä. Yksityismajoitus on yleistä.
Kasprowy Wierch.
Kasprowy Wierch (korkeus 1 987 metriä) on Zakopanessa sijaitseva vuori, jonne pääsee kaupungista köysiradalla. Vuorelta voi aloittaa patikoinnin valmiita polkuja pitkin toisille huipuille tai alas laaksoon.
Talviurheilu.
Zakopane kuuluu mäkihypyn vuosittaisten maailmancupin osakilpailuiden pitopaikkoihin. Se on ollut myös kolmesti isäntänä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuille: vuosina 1929, 1939 ja 1962. Se on isännöinyt myös talviuniversiadit vuosina 1993 ja 2001.
Enola Gay

 
Enola Gay on Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien B-29 Superfortress -pommikone, joka pudotti 6. elokuuta 1945 atomipommi "Little Boyn" Hiroshimaan. Nykyisin kone on entisöitynä esillä Yhdysvaltain Kansallisessa ilmailu- ja avaruusmuseossa. 
Enola Gay sai nimensä sen lentäjän eversti Paul Tibbetsin äidin mukaan. Ennen elokuuta 1945 konetta oli kutsuttu pelkästään numerolla 82.
Ennen Hiroshiman lentoa oli kone #82 vielä täysin nimeämätön. Se toimi kapteeni Robert A. Lewis'in komennossa. Koneella lennettiin Pumpkin- eli Kurpitsa-pommitehtäviä kahdesti: Kōbeen sekä Kōriyamaan.
Enola Gayn miehistö.
Koneeseen kuului kaikkiaan 12 miehistön jäsentä erityispommihyökkäyksessä nro 13:
Maatia Toafa

Maatia Toafa (s. 1954) on tuvalulainen poliitikko, joka toimi maansa pää- ja ulkoministerinä kahteen otteeseen.
Hän toimi varapääministerinä ennen kuin edellinen pääministeri Saufatu Sopoanga hallituksineen erosi saamansa epäluottamuslauseen vuoksi 27. elokuuta 2004. Virallisesti hän astui virkaansa 11. lokakuuta 2004, kun Sopoanga oli valittu uudelleen parlamenttiin, ja kokoonnuttiin valitsemaan uutta pääministeriä. Kuten Tuvalussa on tapana, Toafasta tuli samalla myös ulkoministeri.
Toafaa pääministerinä seurasi 2006 Apisai Ielemia. Ielemian aikana Toafa johti maan oppositiota. Toafa valittiin uudelleen pääministeriksi vuonna 2010, kun syyskuussa valittu uusi parlamentti äänesti pääministeristä. Hän sai äänestyksessä kahdeksan ääntä viidestätoista, eli yhden äänen enemmän kuin vastaehdokas Kausea Natano. Joulukuussa sisäministeri Willy Tevali veti tukensa Toafalta, ja parlamentti äänesti epäluottamuslauseen Toafalle. Tevali valittiin hänen seuraajakseen 24. joulukuuta.
Mika Kottila

Mika Kottila (s. 22. syyskuuta 1974 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Kottila edusti urallaan Malmin Palloseuraa, Helsingin Jalkapalloklubia, FC Lahtea ja Rovaniemen Palloseuraa Suomessa, Trelleborgs FF:ää Ruotsissa, SK Brannia Norjassa, sekä Hereford Unitedia Englannissa. Siirtosumma HJK:sta Branniin oli noin 500 000 euroa.
Kottila voitti kerran Veikkausliigan maalikuninkuuden, vuonna 2002. Hän pelasi maajoukkueessa 31 ottelua, onnistuen maalinteossa seitsemän kertaa. Veikkausliigassa Kottila pelasi yhteensä 204 ottelua ja teki 64 maalia. Hän voitti Suomen mestaruuden kolmesti ja Suomen Cupin kahdesti HJK:ssa. Kottila pelasi joukkueessa myös Mestarien liigan lohkovaiheessa vuonna 1998.
Toaripi Lauti

Toaripi Lauti (28. marraskuuta 1928 – 25. toukokuuta 2014) oli tuvalulainen poliitikko. Hän toimi vuosina 1978–1981 maansa ensimmäisenä pääministerinä. Vuonna 1981 pääministeriksi tuli Tomasi Puapua. Vuosina 1990–1993 Lauti toimi Tuvalun kenraalikuvernöörinä.
Salapoliisi Asko Kukkonen

Asko Kukkonen on Cotton-kirjailija Timo Surkan luoma kuvitteellinen hahmo. Hän on kala- ja metsämies, joka hallitsee myös nykytekniikan. Vuonna 2002 seikkailunsa aloittanut Asko Kukkonen on entinen suojelupoliisin tutkija, joka on toiminut myös luennoitsijana ja kouluttajana Poliisiammattikorkeakoulussa, avustajana Helsingin kihlakunnan poliisilaitoksen tekniikkakeskuksessa ja useissa viranomaisten edustamissa laitoksissa. 
Kukkonen on kuriton sekä yleisistä käskyistä ja kielloista piittaamaton. Hän suhtautui aktiiviaikanaan äärimmäisen kielteisesti esimiehiin ja auktoriteetteihin. Toistuvista kehotuksista ja komennoista huolimatta hän kieltäytyi kantamasta virka-asetta ja jätti aseenkantolupansa uusimatta. Hän lopetti virkavallan avustamisen vuonna 1999 ja muutti pääkaupunkiseudulta Konneveden mökilleen. Kukkonen harrastaa kalastusta ja erämaavaellusta.
Kukkonen ei ole mikään yksityisetsivä, mutta koska hän tuntee erittäin paljon ihmisiä ympäri maata, häneltä saattaa pyytää apua yhtä lailla kiristetty kuin kiristäjä, vainottu tai murhamies tai vaikka mökkiläinen joka haluaa selvittää, kuka on litistänyt veneellään hänen katiskansa. Hän saattaa joutua pelastamaan eksyneitä Lapissa tai tutkimaan tietovuotoa ylikansallisessa tamponifirmassa. Kukkosen harkinnassa on, minkä hän katsoo moraaliksi tai oikeamielisyydeksi. Hänen mielestään epäpätevyys, kestotyperyys ja korkea virka ovat maailman hirvittävin yhdistelmä. Gaalaillallisilla häntä ei näy, sillä mieluummin hän valitsee kulloisenkin kaupungin huonomaineisimman räkälän, jossa ei istu pelkkiä ihmisen kuoria.
Kukkosen seikkailun kaavaan kuuluu useimmiten vähintään yksi MacGyver-tyyppinen selviytyminen täpärästä tilanteesta käsillä olevien tarvekalujen avulla. Hänellä on lähes aina mukanaan korvaamattomat eräliivinsä, joista löytyy esineitä koukkuviilasta ensiapuvälineisiin ja lukkosulasta kynälamppuun. Kukkonen on seikkaillut ja tavannut todellisen elämän henkilöitä ainakin Helsingin, Espoon, Turun, Tampereen, Ahvenanmaan, Oulun, Raahen, Kajaanin, Kainuun Vuokkijärven, Jyväskylän, Kuopion, Iisalmen, Kuusamon, Kittilän, Rukatunturin ja muiden tuntureiden lisäksi paikkakunnilla, joiden nimet on erinäisistä syistä jätetty tarinoissa kokonaan mainitsematta.
Kukkonen on Paavo Lipposen näköinen ja kokoinen mörökölli. Hän käyttää nyrkkejään hyvin harvoin, sillä yleensä riittää painiote tai se, että Kukkonen istuu hänen mielestään epämiellyttävän ihmisen päälle. Kielenkäyttö Kukkosissa on asteen verran ronskimpaa kuin Jerry Cottoneissa. 
Kiiminkiläinen Musiikki-Mainos Ky on julkaissut Kukkosta omana lehtenään ja Jerry Cottonin jatkosarjana vuodesta 2002 lähtien. Vuoden 2004 Retorinen ryöstö -kokoelman tarinassa "Vain motiivi puuttuu" tapahtui harvinainen crossover, kun Kukkonen kohtasi Eero Pasasen dekkareiden hahmon, rikostarkastaja Martti Konosen.
Dennis Weaver

William Dennis Weaver (4. kesäkuuta 1924 Joplin, Missouri – 24. helmikuuta 2006 Ridgway, Colorado) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi muun muassa televisiosarjasta "Sheriffi McCloud". Sarjaa tuotettiin Yhdysvalloissa 1970–1977. Tätä ennen hän näytteli televisiosarjassa "Gunsmoke" (1955–1975), josta sai suorituksestaan Emmy-palkinnon vuonna 1959. Kolmas Weaverin tv-sarja oli vuosina 1964–1965 tuotettu perhekomedia "Poikani on toista maata".
Dennis Weaver näytteli 1955 elokuvassa "Toko-Rin sillat" ("The Bridges at Toko-Ri") pikkuroolissa tiedustelu-upseeria. Pieni rooli hänellä oli myös Orson Wellesin elokuvassa "Pahan kosketus" ("The Touch of Evil") vuodelta 1958. Vuonna 2005 hän teki ääniroolin TV-sarja Simpsoneihin (jakso ”Viimeinen lännensankari”). Weaverin tunnetuin elokuvarooli on Steven Spielbergin 1971 ohjaamassa varhaisessa elokuvassa "Kauhun kilometrit" ("Duel"), jossa hän esitti pääroolia.
Weaver lauloi myös jonkin verran ja vieraili Suomessakin vuosina 1977 ja 1985. Ensimmäisellä vierailulla Seura-lehti lahjoitti hänelle kanteleen.
Weaver sai vuonna 1986 urastaan näyttelijänä tähden Hollywood Walk of Famelle osoitteeseen 6922 Hollywood Boulevard.
Dennis Weaver kuoli syöpään 81-vuotiaana vuonna 2006.
Alexanderin tauti

Alexanderin tauti on hyvin harvinainen leukodystrofia-tauteihin eli aivojen valkoainehäiriötauteihin kuuluva, etenevä aineenvaihdunnan ja hermoston sairaus. Etenevä myeliinikato, joka aiheuttaa hermotulehduksen ja jättiaivoisuuden, sekä vaikeutuva lihasjäykkyys ovat kehitysvammaisuuden ohella Alexanderin taudin keskeiset ominaisuudet. Patologi W. Stewart Alexander kuvasi taudin ensimmäisenä vuonna 1949, jonka jälkeen taudista on vuoteen 2004 mennessä raportoitu vajaat 300 kertaa.
Alexanderin taudin arvioidaan olevan autosomi-kromosomin kautta vallitsevasti periytyvä, mutta myös muunlaista periytymistä sekä sattumanvaraisesta geneettisestä mutaatiosta johtuvia tapauksia esiintyy. Geenimuutoksia on todettu 17. ja 11. kromosomissa. 
Alexanderin taudista tunnetaan kolme tyyppiä, joista ensimmäisessä, infantiilissa muodossa, sairaus puhkeaa yleensä jo puolen vuoden iässä ja johtaa jo muutaman vuoden kuluessa ennenaikaiseen kuolemaan. Sairastuneet ovat enimmäkseen miehiä. 
Infantiilissa muodossa ilmeneviä oireita ovat viivästynyt psykomotorinen kehitys, lihashalvaukset, kehitysvammaisuus, epileptiset kouristuskohtaukset ja jättiaivoisuus sekä vesipäisyys eli hydrokefalia. Alexanderin tautia sairastavilla kallo on poikkeuksellisen suuri. 
Taudin nuoruusiässä ilmenevässä (juveniilissa) sairaustyypissä tauti puhkeaa 7–14 vuoden iässä. Tällöin psykomotorinen kehitys hidastuu ja liikkeet vaikeutuvat tasapainohäiriön eli ataksian ja lihasjäykkyyden vuoksi. Kasvot halvautuvat, ja puheääni on nasaalinen. Silmäluomet ovat riippuvat, kieli on alikehittynyt ja lihakset veltot. Infantiilissa muodossa ilmennyttä psyykkistä kehitysvammaisuutta vastaa juveniilissa muodossa varhainen dementia. Aikuisiällä puhkeavan sairauden oireisto on samantapainen kuin nuoruusiän oireisto.
Kansainvälisessä tautiluokituksessa ICD-10 sairaus luokitellaan ryhmään G37.8.
Saufatu Sopoanga

Saufatu Sopoanga (1952 –2020) oli Tuvalun saarivaltion entinen pää- ja ulkoministeri. Ennen astumistaan pääministerin virkaan 2. elokuuta 2002 hän toimi valtiovarainministerinä. Hänen edeltäjänsä oli Koloa Talake, joka menetti paikkansa parlamentissa vuonna 2002.
Tuvalussa ei ole poliittisia puolueita. Sapoangalla oli liittolaisia kansanedustajissa, mutta parlamentissa oli myös ryhmä hänen vastustajiaan. Kannattajaryhmien väliset loikkaukset ovat yleisiä. 26. elokuuta 2004 parlamentin 15 jäsenestä yhden ollessa sairaana ja toisen loikatessa pois Sapoangan ryhmästä oppositio kaatoi hallituksen epäluottamuslauseella äänin 8–6, ja Sapoanga syrjäytettiin pääministerin paikalta. Hän erosi seuraavana päivänä parlamentista, ja pääministeriksi astui Maatia Toafa. Lokakuussa 2004 hänet valittiin uudelleen parlamenttiin äänin 420–361 vaalipiiristään Nukufetau-saarilta.
Oscar Swahn

Oscar Gomer Swahn (20. lokakuuta 1847 Tanum – 1. toukokuuta 1927 Tukholma) oli ruotsalainen kilpa-ampuja ja olympiavoittaja. 
Vuoden 1908 olympialaisissa Oscar Swahn voitti kaksi kultamitalia hirviammunnan kertalaukauksissa (yksilö- ja joukkuekilpailussa) ja pronssia hirviammunnan parilaukausten yksilökilpailussa. Hän oli voittaessaan 60-vuotias, vuoden nuorempi kuin samoissa kisoissa vapaakiväärin 1000 jaardin ammunnan voittanut Joshua Millner.
Kotikisoissa vuonna 1912 hän oli mukana joukkueessa, joka voitti kultaa hirviammunnan kertalaukauskilpailussa. Hirviammunnan parilaukausten yksilökilpailussa Swahn otti pronssia tuloksella 72 ja oli kertalaukauksissa viides. Viimeksi mainitun kilpailun voitti hänen poikansa Alfred Swahn. Oscar Swahn oli kultaa voittaessaan 64-vuotias: hän oli silloin ja on edelleen kaikkien aikojen vanhin olympiavoittaja.
Vuoden 1920 olympialaisissa Oscar Swahn voitti 72-vuotiaana hopeaa hirviammunnan parilaukausten joukkuekisassa. Näin hänestä tuli kaikkien aikojen vanhin olympiamitalisti. Vuoden 1924 kisoihin Swahn ei osallistunut sairauden vuoksi.
Kamuta Latasi

Kamuta Latasi (s. 1936) on tuvalulainen poliitikko. Hän on pitkäaikainen kansanedustaja Tuvalun parlamentissa. Hän toimi toimi maansa pää- ja ulkoministerinä 10. joulukuuta 1993 – 24. joulukuuta 1996. Hänen edeltäjänsä ja seuraajansa oli Bikenibeu Paeniu. 
Latasi oli vuonna 2010 siirtymäkauden kenraalikuvernöörinä. Lisäksi hän on toiminut muun muassa Tuvalun parlamentin puhemiehenä.
Ptolemaios (gnostikko)

Ptolemaios (n. 180) oli gnostilainen opettaja ja valentinolaisuuden perustajan Valentinoksen oppilas. Hän oli yhdessä Herakleonin kanssa italialaisen tai läntisen valentinolaisen koulukunnan merkittävin kirjoittaja. Ptolemaioksen elämästä ei tiedetä juuri mitään. Harnack on ehdottanut, että hän olisi ollut sama kuin Justinus Marttyyrin mainitsema Ptolemaios, mutta tätä ei ole todistettu. 
Ptolemaios tunnetaan lähes pelkästään hänen "Kirjeestään Floralle", joka on säilynyt osana Epifanioksen teosta "Panarion" (XXXIII, 3-7). Sen lisäksi Ptolemaiokselta on säilynyt eksegeettisen kirjoituksen katkelma osana Irenaeuksen teosta "Harhaoppeja vastaan" ("Adv. Haer.", I, viii, 5).
Adam Huss

Adam Huss (s. 1. maaliskuuta 1977 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Huss nähtiin saippuasarjassa Kauniit ja rohkeat, minkä lisäksi hän on vieraillut muun muassa Everwoodissa ja issa.
Yksityiselämä.
Huss on kotoisin Long Islandilta ja valmistui Binghamtonin yliopistosta. Hän avioitui Adam Buccin kanssa heinäkuussa 2019.
Kylteri

Kylteri on KY-säätiön kustantama Helsingin kauppatieteiden ylioppilaiden ylioppilaslehti. Pääosan lehden lukijakunnasta muodostavat Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun opiskelijat, alumnit ja henkilökunta. "Kylteri" on perustettu vuonna 1999.
Marjorita Huldén

Birgit Marjorita Huldén (o.s. Gustavson; s. 1. tammikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "Ihmeidentekijät" ja "Salatut elämät". Hän on näytellyt myös teattereissa.
Yksityiselämä.
Huldén oli vuosina 1970–1995 naimisissa muusikko Mats Huldénin kanssa. Heillä on vuonna 1985 syntynyt poika Alexis. Huldénin veli on muusikko Jukka Gustavson.
Joakim Pirinen

Joakim Pirinen (s. 28. toukokuuta 1961) on suomensukuinen ruotsalainen sarjakuvapiirtäjä, taiteilija, näytelmäkirjailija ja runoilija. Pirinen asuu ja vaikuttaa Tukholmassa. Kaikissa Pirisen sarjakuvissa hallitsevana ympäristönä on kansankodin pääkaupunki Tukholma mustasävyisenä ja unenomaisena.
Pirisen ensimmäinen sarjakuva-albumi "Myrsky hiekkalaatikossa" ilmestyi 1986 mutta läpimurtosarjakuva oli seuraavana vuonna ilmestynyt "Sokeri-Sakari"-albumi (ruotsiksi "Socker-Conny"). Lihava ja säännöistä piittaamaton raitapipopää ihastutti myös näytelmäversiona.
George Herrimanin ("Krazy Kat") lisäksi Pirisen sarjakuvasuosikkeja ovat Winsor McCay ("Pikku Nemo") ja ruotsalainen Oskar Andersson. Juuri Anderssonin tummasävyinen huumori inspiroi Piristä hänen luodessaan Sokeri-Sakarin hahmon.
Pirinen piti 1980-luvun lopulta alkaen 12 vuoden tauon sarjakuvien tekemisestä ja keskittyi muihin töihin. Vuonna 2001 hän kuitenkin palasi sarjakuvan maailmaan vakuuttavasti teoksella "Meitä kustaan silmään". Vanhat hahmot jatkavat ja jo avaussarjassa seikkailee Sokeri-Sakarin menestyvä veli Kulli-Iivari ja myös vanhentunut ja rappeutunut Sokeri-Sakari vilahtaa tarinassa. Tarinat jatkuvat vähintäänkin yhtä yhteiskuntakriittisesti kuin ennenkin. 
Pirinen on käynyt Suomessa useita kertoja ja ollut myös esimerkiksi vieraana Kemin sarjakuvapäivillä vuonna 1986 ja Helsingin sarjakuvafestivaaleilla vuosina 2001 ja 2003.
Pirisen ensimmäinen proosateos oli vuonna 2001 ilmestynyt "Den svenska apan." Hän on myös kuvataiteilija ja hänellä on ollut näyttely Moderna Museetissa 1992. Pirinen on ollut ahkera myös dramaatikkona ja kirjoittanut näytelmätrilogian "Familjen Bra". 
Pirisen "Kvarteret Kniven" esitettiin Viirus-teatterissa Helsingissä vuonna 1994. Sen ohjasi Arn-Henrik Blomqvist ja visuaalisesta suunnittelusta vastasi Mimmi Resman.
Matt McGrath

Matthew John ”Matt” McGrath (28. joulukuuta 1875 Nenagh, Tipperaryn kreivikunta, Irlanti – 29. tammikuuta 1941 New York, Yhdysvallat) oli irlantilaissyntyinen yhdysvaltalainen poliisi, moukarinheittäjä ja olympiavoittaja. McGrath voitti viimeisen olympiamitalinsa 48-vuotiaana, ja hän on vanhin olympialaisten yleisurheilumitalisti. McGrath voitti seitsemän Yhdysvaltain-mestaruutta sekä moukarin- että painonheitossa.
Muutto Yhdysvaltoihin.
McGrath syntyi Irlannissa ja muutti Yhdysvaltoihin teini-ikäisenä 1890-luvulla. Hän liittyi 1902 New Yorkin poliisiin ja sai vuonna 1905 urhoollisuusmitalin pelastettuaan itsemurhaa yrittäneen henkilön Harlemjoesta.
Urheilu-ura.
McGrath nousi maailman huipulle moukarinheitossa vasta 27-vuotiaana. Ensimmäisen maailmanennätyksensä hän heitti vuonna 1907. Tulos oli 52,90 metriä. Hän sai pitää ennätystä muutaman kuukauden, kunnes John Flanagan vei sen takaisin itselleen. Ensimmäisen Yhdysvaltain mestaruutensa hän voitti vuonna 1908. Sen ansiosta hän pääsi edustamaan Yhdysvaltoja myös vuoden 1908 olympialaisiin, joissa hän sijoittui hopealle tuloksella 51,18 metriä.
McGrath voitti toisen Yhdysvaltain-mestaruutensa 1910 ja heitti lokakuussa 1911 maailmanmennätyksen 57,10 metriä. Vuonna 1912 McGrath voitti jälleen Yhdysvaltain-mestaruuden ja pääsi edustamaan Yhdysvaltoja vuoden 1912 olympialaisiin. Tukholmassa hän oli moukarinheitossa ylivoimainen. Hänen voittotuloksensa oli 54,74 metriä, joka säilyi olympiaennätyksenä 24 vuoden ajan. Hänen kuudesta heitostaan lyhin oli noin 4,5 metriä pidempi kuin hopeamitalistin pisin heitto. Voittotulos rikkoi Flanaganin neljä vuotta vanhan olympiaennätyksen 2,82 metrillä.
McGrath kilpaili myös olympialaisissa 1920. Niissä hän loukkasi kuitenkin polvensa toisessa heitossa eikä pystynyt enää jatkamaan. Hän sijoittui lopputuloksissa viidenneksi. Mitaleille McGrath palasi vuoden 1924 olympialaisissa, kun hän sijoittui hopealle. McGrath oli tuolloin jo 48-vuotias, ja hän oli edelleen vuonna 2016 olympiahistorian vanhin yleisurheilumitalisti.
McGrath nousi moukarinheiton huipulle myöhään, mutta hän säilyi aivan maailman kärjessä 50-vuotiaaksi asti. Seitsemännen Yhdysvaltain-mestaruuteensa hän voitti vuonna 1926, ja hän oli edelleen maailmanlistan kymmenen parhaan joukossa vuonna 1928. Moukarin lisäksi McGrath kilpaili painonheitossa, jossa hän voitti seitsemän Yhdysvaltain-mestaruutta.
Sweatmaster

Sweatmaster on turkulainen garage rock -yhtye.
Yhtye on kiertänyt Suomen lisäksi myös muun muassa Saksassa, Hollannissa, Belgiassa, Englannissa, Ruotsissa, Tanskassa, Norjassa, Espanjassa, Sveitsissä, Ranskassa ja Venäjällä.
Sweatmasterin musiikillisena esikuvana voidaan pitää muun muassa Roky Ericksonia. Helsingin Sanomien arvostelussa todettiin myös, että yhtye "vaalii MC5:n, The Stoogesin, Led Zeppelinin ja Black Sabbathin perinteitä".
Yhtye on ollut erityisesti suomalaisten rock-kriitikkojen suosiossa, ja kolme yhtyeen albumia on valittu vuoden parhaaksi kotimaiseksi rockalbumiksi vuosina 2002, 2005 ja 2007.
Sweatmaster on nauttinut myös albumien myyntilistamenestyksestä Suomessa debyyttialbumia lukuun ottamatta.
Yhtye jäi tauolle vuosiksi 2011–2022. Vuonna 2022 yhtye teki paluukeikan juhlistaakseen debyyttialbumi Sharp Cutin 20-vuotisjuhlaa ja aktivoitui muutenkin. Keikoilla on kuultu uutta materiaalia ja Svart Records on julkaisemassa yhtyeeltä uutta levyä alkuvuodesta 2026 . 
Diskografia.
CD-Singlet.
Single nousi Suomen singlelistalle sijalle 17, ja oli listalla viikon.
Klavinetti

Klavinetti on kosketinsoitin, jonka suunnitteli saksalainen Ernst Zacharias 1960-luvun puolivälissä. Hän patentoi keksintönsä vuonna 1966. Periaatteessa klavinetti on sähköisesti vahvistettu klavikordi. Ääni tuotetaan pitkälti samalla lailla kuin sähkökitaralla. Klavinetin kirkas staccatomainen soundi on erityisen käytetty funk- ja rockmusiikissa. Tunnetuin klavinettien valmistaja lienee Hohner.
Tunnetuimmat Hohnerin Clavinet-mallit ovat I, II, L, C, D6 ja E7. Useimmat mallit ovat viisioktaavisia (60 kosketinta). Kutakin kosketinta kohden on yksi kieli, ääniala ulottuu F1:sta E6:een.
Hohner Clavinet D6:n soundi tuli suurelle yleisölle tutuksi Stevie Wonderin kappaleen ”Superstition” myötä.
Klavinetin tekniikka.
Kuhunkin koskettimeen on kiinnitetty pieni kumivasara. Kosketinta painettaessa kumivasara koskettaa kieltä. Kun kosketin vapautetaan, kielen päässä oleva kangaspala laskeutuu kielen päälle lopettaen kielen värähtelemisen.
Useimmissa malleissa on kaksi äänikelaa kullekin kielelle, toiset kielten yläpuolella ja toiset alapuolella. Soittimessa olevan kytkimen avulla soittaja voi valita, kumpia mikrofoneja haluaa käyttää.
Clavinet I- ja II-malleja vaivanneet äänen kierto-ongelmat poistuivat D6-mallin myötä, joka julkaistiin vuonna 1971. D6-mallissa oli 15 eri filtteriasetusta, neljä mikrofonien asetusta ja demppaustoiminto kielille.
Omanin sulttaanin hymni

Našid al-salam al-sultani on Omanin sulttaanikunnan kansallislaulu. Se otettiin käyttöön 1970 ja sitä muokattiin 1996. 
Arabiankielinen teksti.
يا ربنا احفظ لنا جلالة السلطان
والشعب بالأوطان
بالعز والإيمان
وليدم مؤيدا
عاهلا ممجدا
بالنفوس يفتدى
وليدم مؤيدا
عاهلا ممجدا
بالنفوس يفتدى
يا عمان نحن من عهد النبي
أوفياء من كرام العرب
أبشري قابوس جاء
فلتباركه السماء
واسعدي والتقيه بالدعاء
Yā Rabbanā, iḥfaẓ lanā jalālata-l-sulṭān
wal-ša‘ba bil-awṭān
bil-‘izzi wal-īmān!
Wal-yadum mu’ayyadā,
‘āhilan mumajjadā,
bil-nufūsi yuftadā.
Wal-yadum mu’ayyadā,
‘āhilan mumajjadā,
bil-nufūsi yuftadā.
Yā ‘Umān, naḥnu min ‘ahdi-l-nabī
awfiyā’ min kirāmi-l-‘arabi.
Abširī, Qābūs jā’,
fal-tubārikhu-l-samā’,
wa-s‘adī wa-ltaqīh bil-du‘ā’!
Oi Herramme, säilytä hänen majesteettinsa sulttaani
sekä maamme kansa
voimassa ja uskossa!
Pysyköön hän tuettuna,
hallitsijana kunnioitettuna,
hengellämme lunastettuna.
Pysyköön hän tuettuna,
hallitsijana kunnioitettuna,
hengellämme lunastettuna.
Oi Oman, me profeetan ajoista alkaen
olemme olleet uskollisia jaloimmista arabeista.
Iloitse, Qabus on tullut,
siunatkoon häntä taivas,
ja riemuitse ja muista häntä rukouksin!
Aiheesta muualla.
Kuuntele Omanin kansallislaulu (MIDI-tiedosto)