tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Neutronitähtijärjestelmien elinkelpoisuus

Neutronitähtijärjestelmien elinkelpoisuus tarkoittaa sen arviointia ja kartoittamista, onko neutronitähteä kiertävillä planeetoilla ja kuilla mahdollista olla elämää.
Neutronitähteä kiertävän elinkelpoisen planeetan täytyy olla mittaluokaltaan 1–10 Maan massaa. Mikäli planeetta on kevyempi, sen kaasukehä häviäisi. Sen kaasukehän täytyy olla myös riittävän paksu, jotta sen emotähdestä saapuva voimakas röntgensäteily muuttuu sen pinnalla lämmöksi. Silloin se voisi olla lämpötilaltaan sopiva elämälle.
Jos planeetalla on tarpeeksi voimakas magneettikenttä eli magnetosfääri, se suojaa emotähden voimaperäiseltä aurinkotuulelta. Näin planeetan kaasukehä voisi säilyä useita miljardeja vuosia. Sellaisen planeetan pinnalla voisi esiintyä nestemäistä vettä.
Hollantilainen tutkimusryhmä julkaisi aiheesta artikkelin "Astronomy &amp; Astrophysics" -lehdessä joulukuussa 2017.
Ma'arrat Masrin

Ma'arrat Masrin tai Ma'arrat Misrin on pieni kaupunki Syyriassa Idlibin maakunnassa. Vuonna 2004 sen asukasluku oli 17 519.
Historia.
Nykyinen Ma'arrat Masrin mainitaan 700-luvulla kirjoitetuissa syyriankielisissä lähteissä nimellä "Ma'arrat Mesren", ja siellä sijaitsi Beth Mari Kanunin luostari. Islaminuskoiset arabit valtasivat kaupungin Bysantin valtakunnalta vuonna 637, ja abbasidien valtakaudella se oli paikallisen kuvernöörin keskus. Keisari Nikeforos II Fokas valtasi kaupungin takaisin vuonna 968, ja monet kaupungin asukkaista vietiin muualle valtakuntaan. Kaupunki vaihtoi vielä muutamaan kertaan omistajaa Bysantin ja muslimien välillä, kunnes ristiretkeläiset valtasivat sen Antiokian kukistumisen jälkeen vuonna 1098. Kaupungista tuli osa ristiretkeläisten puolustusasemia Orontesjoen itäpuolella, mutta se menetettiin al-Fu'an, Saeminin ja Ma'arrat Masrinin asukkaiden kapinoidessa heitä vastaan vuonna 1104. Kaupunki päätyi Aleppon muslimihallitsijoille, mutta heille vaikeuksia tuottivat alueen kapinoivat ismailiitit. Ristiretkeläisten ja muslimien solmimassa rauhassa vuonna 1120 kaupunki palautettiin ristiretkeläisille. Vuonna 1134 Imad ad-Din Zengin alaisen kenraalin joukot voittivat ristiretkeläiset Harimissa. Ma'arrat Masrin ja Maarrat an-Numan vallattiin.
Saladin teki vuonna 1175 sotaretken alueella vaikuttaneita assasiineja vastaan, ja paikalliset asukkaat surmattiin. Kaupunki vaihtoi omistajaa useampaan otteeseen Saladinia seuranneiden aijubidienvaltakaudella, ja vuonna 1240 aluetta hävitti Khorasmian šaahi. Sittemmin Ma'arrat Masrin on menettänyt merkitystään läheiselle Idlibin kaupungille. 1800-luvun lopulla sitä kuvailtiin suureksi kyläksi, joka tunnettiin maaperän hedelmällisyydestä. 
Vuonna 2011 Ma'arrat Masrinissa järjestettiin korruption ja turvallisuuspalveluiden vastaisia mielenosoituksia. Hallitukselle uskollisten asejoukkojen ja kapinallisten välille syttyi sittemmin Syyrian sisällissodan aikana yhteenottoja, ja armeijan joukot vetäytyivät kaupungista vuonna 2012. 
Väestö.
Ma'arrat Masrinin asukasluku vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan oli 17 519. Kaupungin asukkaiden enemmistö on sunnalaisia ja noin 15 prosenttia kuuluu šiialaiseen vähemmistöön.
Oscypek

Oscypek on pääosin lampaanmaidosta valmistettava puolalainen juusto, jota valmistetaan Podhalen alueella. Oscypek on EU:n suojattu alkuperänimitys.
Oscypekin historia on liitetty valakeihin, jotka toivat lampaanpaimennukseen ja juustonvalmistukseen liittyneitä perinteitä Puolan Podhalen alueelle 1100- ja 1200-luvuilla. Oscypekin nimi juontuu paikallisen murteen sanasta "scypać", joka merkitsee eri lähteiden mukaan joko juustomuotista juontuvaa jakamista tai valmistusprosessiin samaan tapaan liittyvää puristamista ja vaivaamista. Juustoja saatettiin käyttää moneen tarkoitukseen, esimerkiksi maksuvälineenä paimenille tai lahjoina kirkolle tai kuninkaalle. Juuston suosio on hiljattain kasvanut perinteiseen ja paikalliseen ruokaan kohdistuneen kiinnostuksen kasvun myötä. Toisaalta juuston valmistusmäärät ovat vähentyneet valmistukseen liittyvän byrokratian takia. Valmistajat joutuvat esimerkiksi pitämään kirjaa juuston valmistukseen käytetyn lampaan ja lehmänmaidon määrästä. Juusto sai EU:n suojatun alkuperänimityksen vuonna 2008.
EU:n suojatun alkuperänimityksen perusteella oscypekin valmistuksessa käytettävän maidon tulee olla vähintään 60 % lampaanmaitoa. "Baca" on paikallinen ammattinimike lammaspaimenille ja juuston valmistajille. "Bacówki" on puolestaan nimitys pienille majoille, joissa juusto valmistetaan. Lampaat lypsetään kaksi kertaa päivässä, ja maitoa kuluu kuudesta seitsemään litraa yhtä juustokiloa kohden. Juustoa valmistetaan vain huhtikuun ja lokakuun välisenä aikana, jolloin lampaita voidaan ruokkia tuoreella ruoholla. Maito kuumennetaan ja siihen lisätään juoksute. Sekoittamalla syntyvä juustomassa asetellaan "oscypiorka"-nimellä tunnettuihin puisiin juustomuotteihin. Juustoja on kolmenkokoisia, pieniä, keskikokoisia ja suuria, joista vain jälkimmäiset on sisällytetty EU:n suojattuun alkuperäisnimitykseen.
Oscypek on syöty perinteisesti sellaisenaan, mutta sitä voi myös grillata tai paistaa. Juuston kanssa saatetaan tarjoilla esimerkiksi puolukkahilloa, salaattia tai pastaa. Juuston rakennetta on verrattu mozzarellaan, mutta sen maku on terävämpi, suolaisempi ja savuisempi.
Tapaaminen Turussa 1812

Tapaaminen Turussa 1812 on venäläisen kuvanveistäjä Andrei Kovaltšukin pronssiveistos Turussa Aurajoen rannassa Läntinen Rantakatu 1:n kohdalla Turun pääkirjaston lähellä. Se esittää Venäjän keisari Aleksanteri I:n ja Ruotsin kruununprinssin Kaarle Juhanan tapaamista Turussa vuonna 1812. Kyseessä on Venäjän konsulaatin ja Turun kaupungin yhteistyönä tilaama teos, jonka aloitteentekijänä olivat venäläiset. Veistos paljastettiin tapauksen 200-vuotisjuhlan kunniaksi järjestetyn seminaarin yhteydessä 2012.
Teos.
Teoksessa keisari Aleksanteri I istuu tuolilla ja tarjoaa Kaarle Juhanalle istumapaikkaa vieressään tuolilla, jolla jo on kruununprinssin päähine. Yleisö voi osallistua historialliseen hetkeen istuutumalla hetkeksi Kaarlen tuolille. 
Patsas ei ole varsinainen näköispatsas: Bernadotte-sukuinen Kaarle Juhana on pukeutunut vielä Napoleonin marsalkan univormuun, vaikkei enää tällöin palvellut Ranskan armeijassa. Kruununprinssi oli alkuperäiseltä nimeltään Jean-Baptiste Jules Bernadotte, ja vuodesta 1818 eteenpäin hän oli Ruotsin kuningas nimellä Kaarle XIV Juhana. Lisäksi keisarin rinnassa on kunniamerkkejä, jotka hän sai vasta vuoden 1812 jälkeen.
Keskustelu ja kritiikki.
Veistos herätti kiivasta keskustelua paitsi tapaamiseen liittyvien mielleyhtymien myös patsaan ulkonäön ja sijainnin suhteen.
Vuoden 2022 aikana veistoksen poistamista ehdotettiin Venäjän hyökättyä Ukrainaan. Toimittaja Anne Kuorsalo sanoi järjestämässään mielenilmauksessa, että patsaaseen liittyvä ”ideologinen ja manipuloiva puoli pitäisi nyt avata uudestaan”. Keväällä 2023 Kuorsalo kirjoitti patsashankkeesta "Kanavassa", että Turun kaupungin ilmoituksen mukaan veistokseen tuli Kaarle Juhanan hahmo vasta Turun kaupungin vaatimuksesta. Alun perin lahjoittaja toivoi, että siinä olisi vain Aleksanteri. Patsashankkeen esitteli Turun kaupungille Venäjän pääkonsuli Aleksandr Svertškov apunaan Venäjän duuman Suomi-ryhmän sihteeri Aleksandr Belov, joka oli toiminut myös Eurofacts Oy:n konsulttina ja aikoinaan Suomi–Neuvostoliitto-seurassa ja sotilastulkkina, mikä Kuorsalon mukaan tarkoittaa, että hän on ollut Neuvostoliiton tiedustelulaitoksen luottohenkilöitä. Kuorsalon mukaan Matti Klinge on pitänyt Belovia patsashankkeen todellisena puuhamiehenä. Belov oli aiemmin järjestänyt keisarinna Marian patsaan Maarianhaminaan. Senkin on veistänyt Kovaltšuk, jota Kuorsalo sanoo Vladimir Putinin lempitaiteilijaksi.
Virgen de Covadonga (1859)

Virgen de Covadonga oli Espanjan laivaston vuonna 1859 vesillelaskettu Covadonga-luokan kuunari.
Valmistus.
Alus tilattiin kuninkaallisella määräyksellä 10. kesäkuuta 1857 Arsenal de la Carracalta Cádizista, missä köli laskettiin 13. helmikuuta 1858. Alus laskettiin vesille 28. marraskuuta 1859 ja otettiin palvelukseen 8. lokakuuta 1858. Aluksen valmistuskustannukset olivat viisi miljoonaa realia.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus sijoitettiin postilaivaksi Manilan ja Hongkongin välille. Aluksen tukikohtana oli Manila Filippiineillä. Tyynenmeren sodan alkaessa alus liitettiin Tyynenmeren laivueeseen, jolloin sen aseistuksena oli kaksi Armstrongin 70 naulan tykkiä. Aluksen päällikkönä oli luutnantti Don Evaristo Casariego y Garcia. Aluksen saavuttua Rio de la Platan laivastotukikohtaan aluksen päälliköksi tuli luutnantti Don Luis Fery y Torres Vildósola. Aluksen etummainen kattila särkyi Tyynellemerelle saavuttua, mikä heikensi merkittävästi aluksen jo ennestään heikkoa arvoa sotalaivana.
Syyskuussa 1879 aluksen aseistusta täydennettiin kolmella Armstrongin 40 naulan ja kaksi 9 naulan tykkiä. Vuonna 1880 aseistusta täydennettiin yhdellä Hotchkissin 37 millimetrin pikatykillä.
Alus oli matkalla Coquimbon edustalta Valparaisoon, kun se kohtasi 26. marraskuuta 1865 Chilen laivaston potkurikorvetti "Esmeraldan". Seuranneessa Papudon taistelussa "Covadonga" vallattiin.
Alus liitettiin Chilen laivastoon 4. joulukuuta nimellä "Covadonga". Chilen laivastossa se osallistui Abtaon taisteluun. Alus osui miinaan 13. syyskuuta 1880 Chancayn edustalla. Alus upotessa sai surmansa 32. Tykkivene "Pilcomayo" pelasti 29 ja 48 joutui sotavankeuteen Peruun.
Kristiina Kalleinen

Hanna Kristiina Kalleinen (s. 11. huhtikuuta 1959 Tampere) on suomalainen historiantutkija. Kalleinen kirjoitti ylioppilaaksi 1979 Oulun Lyseon lukiosta. Hän on valtiotieteiden tohtori ja Helsingin yliopiston poliittisen historian dosentti. Hänen erikoisalaansa ovat elämäkerrat ja historia. Hän on erikoisesti keskittynyt Suomen suuriruhtinaskunnan ajan henkilö- ja hallinto historiaan ja myös suomalais-venäläisiin suhteisiin.
Kalleinen on ollut pitkään Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan poliittisen historian laitoksen/oppiaineen opettaja ja tutkija. Hän oli pari vuotta tutkijana Suomen sotasurmat 1914–1922 -projektissa niin sanottujen venäläissurmien tutkijana.
Kalleinen on kirjoittanut Kalevalaseuran 100-vuotishistorian "Kansallisen tieteen ja taiteen puolesta" (2011). Hän on kirjoittanut tilaustöinä vuonna 2008 sata vuotta täyttäneen helsinkiläisen A. Niemisen maalausliikkeen historiikin sekä Helsingin Maalariammattikoulun 80-vuotishistoriikin 2010. Hän toimii Loviisassa paikallispolitiikassa.
Kalleinen on ollut Suomi-Venäjä-Seuran historian osaston puheenjohtaja vuodesta 2006. Hän oli asiantuntijajäsen eduskunnan kansliatoimikunnan alaisessa työryhmässä, joka valmisteli vuosina 2013–2014 vietettävää juhlavuotta ”150 vuotta säännöllistä valtiopäivätyötä”. Vuosina 2006–2009 hän oli asiantuntijajäsen valtioneuvoston kanslian alaisessa Merkkivuosi 2009 -toimikunnassa, joka suunnitteli tapahtumia Porvoon valtiopäivien 1809 -juhlavuoden kunniaksi. Kalleinen on sekä 1800-luvun tutkijaverkoston että Keisariaika-tutkijaverkoston perustajajäsen sekä yksi jälkimmäisen verkoston koordinaattoreista. 
Urho Kekkosen 70-vuotisjuhlasäätiö myönsi Kalleiselle vuoden 2018 tunnustuspalkintonsa teoksesta "Suuriruhtinaskunnan etuvartiossa. Ministerivaltiosihteeri R. H. Rehbinder Suomen etujen puolustajana Pietarissa 1811-1841".
Churruca (1929)

Churruca (runkonumero CH) oli Espanjan laivaston vuonna 1929 vesillelaskettu Churruca-luokan hävittäjä, joka osallistui Espanjan sisällissotaan hallituksen joukoissa tasavaltalaisten laivastossa. Alus oli nimetty Motricon pormestarin ja kommodori Cosme Damián Churruca y Elorzan mukaan.
Valmistus.
Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta Cartagenasta. Se laskettiin vesille kesäkuussa 1929 ja otettiin palvelukseen 1932.
Palvelus.
Espanjan sisällissodan alkaessa alus osallistui Gibraltarin salmen sulkuun tasavaltalaisten yrittäessä estää kansallismielisten joukkojen siirrot Pohjois-Afrikasta Iberian niemimaalle. Alus vaihtoi kuitenkin puolta Ceutassa ja kuljetti 19. heinäkuuta joukkoja Cádiziin. Miehistö valtasi aluksen takaisin vangiten kapinoivat upseerit ja palaten tasavaltalaisten laivastoon.
"Churrucaan" osui 12. elokuuta 1937 Italian laivaston sukellusveneen "R.Smg. Rubinon" laukaisema torpedo. Pahoin vaurioitunut alus kuitenkin kykeni matkaamaan Cartagenaan, missä aluksen miehistö antautui sisällissodan päättyessä.
Alus poistettiin palveluksesta 11. joulukuuta 1957 ja laitettiin myyntiin 29. joulukuuta 1964. Aluksen tavoitehintaa 5 600,00 pesetaa ei kuitenkaan huutokaupalla saavutettu.
Oona Airola

Oona Irina Airola (s. 13. heinäkuuta 1988 Kokkola) on suomalainen Jussi-palkittu näyttelijä ja laulaja. Airola valmistui vuonna 2015 Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi. Hän opiskeli pop/jazz-laulua sekä kansanmusiikkia Keski-Pohjanmaan konservatoriossa ennen opintoja Teatterikorkeakoulussa. 
Airola on toiminut laulajana Ykspihlajan Kino -orkesterissa sekä laulajana ja lauluntekijänä Lada Nuevossa, jonka perustajajäsen hän myös on. Säveltäjä Kaj Chydeniuksen kanssa hän julkaisi vuonna 2013 albumin "Ole rohkea, sydän".
Vuonna 2016 sai ensi-iltansa elokuva "Hymyilevä mies", jossa Airola näyttelee. Hän sai elokuvasta parhaan naissivuosan Jussi-palkinnon. Airola näytteli naispääosaa vuonna 2018 ensi-iltansa saaneessa Markku Pölösen romanttisessa draamaelokuvassa "Oma maa". Airola palkittiin tästäkin roolistaan Jussi-palkinnolla.
Airola näyttelee pääosaa televisiosarjassa "Hotel Swan Helsinki".
Syksyllä 2021 Airola näytteli Helsingin kaupunginteatterin musikaalissa "Niin kuin taivaassa".
Airola näytteli pääosaa vuoden 2024 "Ohjus"-elokuvassa.
Kesällä 2024 Airola esitti Maarit Hurmerintaa Yleisradion kuunnelmasarjassa "Maarit – nälkää ja rakkautta".
Airola näyttelee Kaija Koota helmikuussa 2026 ensi-iltansa saavassa elokuvassa "Kaunis rietas onnellinen".
Yksityiselämä.
Airola on viisilapsisesta perheestä Kokkolasta. Oona Airolan äiti on toimittaja Outi Airola. Hänen sisaruksistaan myös sisar Anna on näyttelijä, sisar Laura toimittaja/lauluntekijä, sisar Sara sirkustaiteilija ja veli Aaro muusikko.
Oona Airola oli naimisissa näyttelijä Leo Sjömanin (ent. Honkonen) kanssa kevääseen 2025 saakka. He saivat lapsen keväällä 2022.
Eino Heiskanen

Eino Heiskanen (s. 7. huhtikuuta 1987) on suomalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. 
Elämä ja ura.
Eino Heiskanen syntyi näyttelijäpariskunta Sara Paavolaisen ja Kari Heiskasen perheeseen. Heiskanen aloitti näyttelijänopintonsa Teatterikorkeakoulussa 2011. Opiskeluvuosinaan hänellä oli roolitehtäviä muun muassa Suomen Kansallisteatterissa ja Ryhmäteatterissa. Heiskanen valmistui teatteritaiteen maisteriksi 2016 ja hänet kiinnitettiin Kuopion kaupunginteatteriin 2017.
Heiskasen näyttämötaiteellisiin tehtäviin lukeutuu muun muassa Aapon rooli Aleksis Kiven klassikossa "Seitsemän veljestä" ja Rockyn rooli näytelmässä "Rocky Horror Show". Kuopion kaupunginteatterissa hänen tuloroolinsa oli Kaitsu näytelmässä "Suomen hevonen".
Heiskasen ensimmäinen elokuvarooli oli nimiosa Raimo Långin lyhytelokuvassa "Joonas" vuonna 1997. Kolme vuotta myöhemmin hän näytteli pääroolin J-P Valkeapään palkitussa lyhytelokuvassa "Silmät kiinni ilman käsiä". Vuonna 2017 Heiskanen näytteli Riitaojan roolin Aku Louhimiehen suurmenestyksessä "Tuntematon sotilas". Samana vuonna hänellä oli sivuosa Inari Niemen draamakomediassa "Joulumaa".
Heiskasella diagnosoitiin vuonna 2022 ADHD.
Melody Boys

Melody Boys eli Yrjön orkesteri oli suomalainen jazz-orkesteri 1920- ja 1930-luvuilla. Kreikkalaistaustaisten Gunaropuloksen veljesten yhtye aloitti kabareeorkesterina ja modernisoitui jazzorkesteriksi. Helsinkiläinen orkesteri esiintyi Risto Orkon ohjaamassa komediassa "Minä ja ministeri" ja oli orkesterina elokuvien "Laveata tietä" ja "Sininen varjo" musiikissa. Yhtye levytti jazzsovituksia monista vanhoista suomalaisista kappaleista.
Sen kantava jäsen oli Yrjö Gunaropulos (1904-1968), joka käytti myös nimiä Yrjö Jora ja Yrjö Tarvos. Nimellä Yrjö Gunaropuloksen yhtye Gunaropulos ja Yrjö Verho julkaisivat vuonna 1952 levyn, jolla on kappaleet Ainoa ystävä ja Päiväperho.
Life Cycle

Life Cycle on Alice Baillaudin installaatio Turussa Kaskenlinnan sairaalan edustalla. Teos on tilattu taiteilijalta Turun kaupungin ja Art dans la Cité -järjestön yhteistyönä. Paljastamisvuosi oli 2013. 
Life Cycle kuvaa ihmistä elämänsä eri vaiheissa. Hahmot ovat siluettimaisia. Siluetin toinen puoli on valmistettu peiliteräksestä ja toinen säänkestävästä corten-teräksestä. Hahmot valikoituivat Baillaudin keskusteltua potilaiden ja henkilökunnan kanssa. Installaation vanhempi pariskunta on Kaskenlinnan asiakkaita, kun taas sekä äiti lapsensa kanssa ja nuorimies ovat sosiaali- ja terveystoimen henkilökuntaa. 
Art dans la Cité -järjestön tarkoituksena on parantaa potilaiden sairaalakokemuksia taideteosten avulla.
Barbara van Beck

Barbara van Beck oli vuosina 1629–1669 elänyt nainen, jonka keho oli pitkien karvojen peitossa luultavasti hypertrikoosin tai Ambrasin oireyhtymän seurauksena. Van Beck oli kuuluisa aikanaan, ja hän ansaitsi rahaa esiintymällä.
Elämä.
Van Beck syntyi Saksassa 16. helmikuuta 1629 nimellä Barbara Ursler. Hänellä oli useita sisaruksia, mutta hän oli ainut jolla sairaus esiintyi. Hänen vanhempansa olivat Anne ja Balthazar Ursler, jotka tienasivat rahaa esittelemällä tytärtään. Siitä huolimatta he pitivät myös huolen siitä, että van Beck sai koulutusta. Barbara van Beckiä onkin kuvailtu sairaudestaan huolimatta älykkääksi ja kultturelliksi John Evelynin pitämän päiväkirjan mukaan. Van Beck puhui myös useita eri kieliä ja hän oli itsevarma ja ylpeä huolimatta sen ajan ihmisten ennakkoluuloista.
Barbara van Beck nai myöhemmin Johan Michael van Beckin, jonka sukunimeä alkoi käyttää. Johan Michael van Beckin kerrotaan naineen Barbara vain sen takia, että voisi tienata rahaa vaimonsa ulkonäöllä. Johan Michael van Beckistä tulikin vaimonsa manageri. Van Beck sai miehensä kanssa lapsen, joka ei perinyt hypertrikoosia äidiltänsä.
Ura.
Barbara van Beck nousi kuuluisuuteen Euroopassa, ja matkustikin ympäri maailmanosaa esiintymässä. Kun van Beck matkasi ensimmäistä kertaa Lontooseen, hän tapasi siellä John Evelynin, joka kuvaili van Beckiä päiväkirjoissaan. Barbara van Beckiä pyydettiin usein eri kaupunkeihin esiintymään. Hän matkasi taas Lontooseen vuonna 1668, ja sen jälkeen hänestä ei ole enää merkintöjä, joten van Beckin uskotaan kuolleen pian sen jälkeen.
Galleria.
Barbara van Beckistä on tehty useita kaiverruksia ja piirroksia, sekä yksi öljyvärimuotokuva. Useissa kuvissa van Beckillä on soitin tykönään, ja hän olikin musikaalinen. Van Beckin asut kuvissa ovat muodikkaita ja ylhäisiä, joka oli 1600 luvulla outoa ihmisille joiden ulkonäössä oli jotain normalista poikkeavaa.
Oleksandr Karavajev

Oleksandr Oleksandrovytš Karavajev (, s. 2. kesäkuuta 1992 H’erson, Ukraina) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan useimmiten oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Ukrainan jalkapalloliigassa pelaavaa Kiovan Dynamoa ja on pelannut Ukrainan maajoukkueessa.
Karavajev pelasi Šah’tar Donetskin junioreissa mutta ei yltänyt edustusjoukkueeseen. Vuoteen 2017 saakka hän pelasi lainasopimuksilla Sevastopolissa, Zorja Luhanskissa sekä kolme liiga- ja kolme cup-ottelua turkkilaisseura Fenerbahçessa kunnes Zorja Luhansk osti hänet itselleen. Kesällä 2019 hän siirtyi Kiovan Dynamoon. Hän on pelannut Ukrainan pääsarjassa yli 200 ottelua ja tehnyt lähes 30 maalia.
Karavajev pelasi Ukrainan nuorisomaajoukkueissa ja nousi A-maajoukkueeseen ensimmäisen kerran lokakuussa 2015 EM-karsintaottelussa Makedoniaa vastaan. Hän kuului Ukrainan miehistöön EM-kilpailuissa 2016 mutta ei saanut peliaikaa. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi joukkueensa kaikki ottelut alusta loppuun. Karavajev on pelannut kaikkiaan 45 A-maaottelua, joista kymmenen on ollut MM-karsintaa, kahdeksan EM-karsintaa, yhdeksän Kansojen liigaa ja viisi kesän 2021 EM-kilpailuja. Avauskokoonpanossa hän on pelannut 34 kertaa. Ainoat maaottelumaalinsa hän on tehnyt maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Japania ja kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Armeniaa vastaan.
National League (jääkiekko)

National League ("NL") on Sveitsin korkein jääkiekon liigataso. Liiga koostuu neljästätoista joukkueesta, joista kahdeksan parhaiten sijoittunutta jatkaa pudotuspeleihin. 
ZSC Lions on hallitseva mestari. 
Sarja tunnettiin vuoteen 2008 asti nimellä "Nationalliga A", mutta Suomessa sarja tunnetaan myös nimellä "Sveitsin liiga". Vuosina 2008–2017 sarja pelasi nimellä "National League A".
Sarjan ottelukohtainen yleisökeskiarvo kauden 2014–2015 runkosarjapeleissä oli korkein Euroopan jääkiekkosarjoista: 6 762.
Sadiolan kultakaivos

Sadiolan kultakaivos sijaitsee Malissa Kayesin alueen Kayesin piirin Sadiolan kunnassa 77 kilometriä Kayesista etelään.
Vuonna 1996 avatun kaivoksen omistavat eteläafrikkalainen AngloGold Ashanti (41 %), kanadalainen Iamgold (41 %) ja Malin valtio (18 %). Sen toiminnasta vastaa AngloGold Ashanti. Kaivosalueella on useita avolouhoksia sekä liuotus- ja sulatuslaitos, jonka kapasiteetti on 4,9 miljoonaa tonnia. Vuonna 2016 laitos käsitteli 2,0 miljoonaa tonnia malmia ja tuotti 1 984 kiloa kultaa. Liuotusprosessissa käytettiin 1 926 tonnia syanidia. Kaivosyhtiö työllisti 588 henkilöä.
Sadiolan oksidimalmin odotetaan loppuvan vuonna 2018. Toiminnan jatkaminen edellyttää siirtymistä kovaan sulfidimalmiin, mikä pidentäisi kaivoksen ikää kymmenellä vuodella. Lähistöllä sijaitsee samojen yhtiöiden omistama Yatelan kultakaivos, jonka toiminta loppui vuonna 2016.
Cyan Kicks

Cyan Kicks on helsinkiläinen alternative rock -yhtye, joka on ollut toiminnassa vuodesta 2016. Yhtye yhdistelee musiikissaan raskasta rockmusiikkia, popmelodioita sekä elektronisia soittimia.
Historia.
Vaiheet ennen yhtyeen perustamista.
Yhtyeen solisti Susanna Saarinen aloitti julkiset esiintymiset cover-duossa, jonka hän perusti Porissa Pasi Sundelinin kanssa. Saarinen oli mukana "Idols"-kisassa vuonna 2008. Kitaristi Niila Perkkiön hän löysi muusikoiden.net-sivuston ilmoituksista ja vuonna 2012 he perustivat ensimmäisen bändinsä Fuse!in, jota verrattiin Paramoreen.
2016–.
Susanna Alexandra, Niila Perkkiö, basisti Leevi Erkkilä ja rumpali Pietari Reijonen perustivat Cyan Kicks -yhtyeen vuonna 2016. Bändin jäsenistä Susanna Alexandra ja Niila Perkkiö tutustuivat toisiinsa jo vuonna 2011. Yhtye teki levytyssopimuksen suomalaisen Ranka Kustannus -levymerkin kanssa kesäkuussa 2017. Yhtyeen ensimmäinen single ”Feathers” julkaistiin heinäkuussa 2017. Yhtyeen toinen single ”Gasoline” julkaistiin tammikuussa 2018, ja se soi valtakunnallisella YleX-radiokanavalla.
Yhtyettä kuvailtiin kansainvälisessä mediassa lupaavaksi vientituotteeksi.
Cyan Kicks julkaisi "I Don’t Love You" -esikoisalbuminsa elokuussa 2019. Yhtye sai levyllään vuoden parhaan rock-albumin Emma-ehdokkuuden.
Yhtyeen ensimmäiset ulkomaankeikat kesällä 2020 peruuntuivat koronaviruspandemian vuoksi ja yhtye alkoi tehdä uutta musiikkia.
Yhtyeen EP "Not Your Kind" julkaistiin helmikuussa 2021. Levyllä oli seitsemän kappaletta. Kesällä 2021 yhtye esiintyi lämmittelijänä Tampereella Apocalyptican keikalla. Keikalla oli vierailevana solistina ruotsalais-tanskalaisen Amaranthe-metalliyhtyeen laulaja Elize Ryd. Ryd ja Cyan Kicks halusivat tehdä yhteistyötä ja noin viikko keikan jälkeen he tekivät yhden työpäivän aikana "Hurricane"-kappaleen.
Tammikuuhun 2022 mennessä yhtyeen musiikkia oli striimattu yli 10 miljoonaa kertaa. Silloin kerrottiin, että yhtye kilpailee vuoden 2022 Uuden Musiikin Kilpailussa kappaleella "Hurricane". Kappaleen tuotti yhdysvaltalainen muusikko-tuottaja Chris Walla ja sen miksasi myös Yhdysvalloista kotoisin oleva Zakk Cervini. Kappaleen huutokohdissa esiintyy yhtyeen faneista koottu kuoro. Kilpailussa yhtye sijoittui toiseksi.
Yhtye selviytyi kappaleella "Dancing With Demons" vuoden 2024 Uuden Musiikin Kilpailun loppukilpailuun. Yhtye sijoittui kappaleellaan lopulta neljänneksi.
Tyyli.
Yhtyeen tyylilajina on pidetty alternative rockia ja disko metallia . Yhtye yhdistelee musiikissaan raskasta metallia, elektronista rockia ja poppia. Vuonna 2022 yhtye kuvaili musiikkiaan eri tyylejä yhdisteleväksi moderniksi rockiksi.
Yhtye on ilmoittanut innoittajikseen muun muassa yhdysvaltalaisen Pvrisin, brittiläisen Bring Me the Horizonin sekä skotlantilaisen Chvrchesin
Kokoonpano.
Jäsenet:
Veikko Lappalainen

Veikko Kalervo Lappalainen (s. 21. kesäkuuta 1932 Helsinki) on suomalainen geologi ja professori, joka toimi Geologian tutkimuskeskuksen ylijohtajana. 
Lappalainen avioitui erityisopettaja Liisa Kaarina Härkösen kanssa 1958. Hän tuli ylioppilaaksi 1952 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1959. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1968. Lappalainen toimi Geologian tutkimuskeskuksen assistenttina 1959–1961, rautatiehallinnon geologi-insinöörinä 1961–1967, KM Insinööritoimiston osastonjohtajana 1967–1974, Tampereen teknillisen korkeakoulun apulaisprofessorina 1974–1980 ja Turun yliopiston maaperägeologian professorina 1980–1990. Hän oli myös Finnblanco-yhtiön toimitusjohtaja 1974–1975. Geologian tutkimuskeskuksen tutkimusjohtaja hän oli 1990–1991 ja ylijohtaja ja professori vuodesta 1991. Lappalainen jäi tästä tehtävästä eläkkeelle vuonna 1997, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin professori Raimo Matikainen.
Yatelan kultakaivos

Yatelan kultakaivos sijaitsee Malissa Kayesin alueen Kayesin piirin Sadiolan kunnassa 50 kilometriä Kayesista etelään. Se suljettiin vuonna 2016.
Yatelan avolouhos avattiin vuonna 2001. Sen omistivat eteläafrikkalainen AngloGold Ashanti (40 %), kanadalainen Iamgold (40 %) ja Malin valtio (20 %). Kaivostoiminnasta vastasi AngloGold Ashanti. Yatelan malmivarat arvioitiin tuotannon alkaessa 1,34 miljoonaksi tonniksi ja kultapitoisuus 3,7 grammaksi tonnissa. Ensimmäisten kuuden vuoden aikana sen oli määrä tuottaa 39 689 kiloa kultaa.
Kaivos oli alun perin tarkoitus sulkea vuonna 2010, mutta malmin louhintaa jatkettiin vuoteen 2013 saakka. Läjitetyn malmin käsittely lopetettiin vuonna 2014. Yatelan kulta sulatettiin lähellä sijaitsevassa Sadiolan kaivoksessa.
Tabakoton kultakaivos

Tabakoton kultakaivos sijaitsee Malissa Kayesin alueen Kéniéban piirin Sitakillyn kunnassa.
Kaivos avattiin vuonna 2006, suljettiin seuraavana vuonna, mutta avattiin uudelleen vuonna 2013. Sen omistavat Caymansaarille rekisteröity Endeavour Mining (80 %) ja Malin valtio (20 %). Kaivos koostuu useista avolouhoksista ja tunneleista. Sen mineraalivarat arvioitiin vuonna 2013 6,9 miljoonaksi tonniksi ja kultapitoisuus 3,6 grammaksi tonnilta. Malmin rikastus perustuu painovoimaan ja syanidiliuotukseen. Vuonna 2016 Tabakotossa käsiteltiin 1,6 miljoonaa tonnia malmia ja tuotettiin 4 616 kiloa kultaa. Kaivoksen jäljellä olevaksi käyttöiäksi arvioidaan vain reilut neljä vuotta, minkä takia yhtiö harjoittaa alueella aktiivista malminetsintää.
Berkeley sockets

Berkeley sockets (BSD sockets) on Berkeley Software Distributionissa (BSD) esitelty ohjelmointirajapinta (API) prosessien väliseen kommunikointiin niin sanotuilla "pistokkeilla". BSD rajapinnasta on tullut "de facto" standardi lähes sellaisenaan, jota kutsutaan myös POSIX-standardissa nimellä POSIX sockets.
Rajapinta julkaistiin ensimmäisenä 4.2BSD:ssä.
Microsoft Windows -käyttöjärjestelmän Windows Sockets -rajapinta on toinen vastaavankaltainen. Winsock-rajapinnassa on POSIX-määrittelyn mukaiset toiminnot. Macintosh-alustalla rajapinnan funktioiden nimeäminen on poikennut yleisesti käytetystä. iOS-alustalla rajapinta on merkittävästi erilainen. Muita erilaisia rajapintoja on X/Open Transport Interface (XTI).
Useimmat alustat nykyisin toteuttavat POSIX-määrittelyn mukaisen version verkko-ohjelmointiin.
Toiminnot.
Pistoke () on rajapinnassa käytettävä tiedostokahva (), jonka kautta tietoa vastaanotetaan ja lähetetään.
Rajapintaa voidaan käyttää useiden protokollien kanssa kuten:
Rajapintaa voidaan käyttää useiden tyyppien ("kommunikointityylien") kanssa, joista tavallisimmat ovat SOCK_STREAM ja SOCK_DGRAM. Muita ovat SOCK_RAW, SOCK_RDM ja SOCK_SEQPACKET. Rajapintaa voidaan käyttää sekä yhteydellisille että yhteydettömille tavoille.
Keskeiset järjestelmäkutsut rajapinnassa ovat:
Tiedonsiirto toimii kuten tiedostojen kanssa: rajapinnan avulla luetaan ja kirjoitetaan tietoa käyttäen järjestelmäkutsupareja:
Rajapinta antaa onnistumisen merkin kun tieto on hyväksytty siirrettäväksi. Rajapinnan toiminta voidaan asettaa ei-pysäyttäväksi (), jolloin funktiokutsut eivät jää odottamaan.
Rajapinnan ja kommunikoinnin toimintaa voidaan muuttaa muun muassa codice_12 ja codice_13 järjestelmäkutsujen avulla.
Juha Hulmi

Juha Hulmi on suomalainen liikuntatieteilijä, tietokirjailija ja bloginpitäjä. Lihastohtori-blogissaan hän käsittelee treenaamista tutkimustiedon pohjalta. Koulutukseltaan hän on liikuntatieteiden tohtori.
Ura.
Hulmi valmistui maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2004 ja tohtoriksi vuonna 2009. Hänen väitöskirjansa käsitteli lihasten kasvattamista ja hän on alan ainoita akateemisia asiantuntijoita Suomessa.
Juha Hulmi on liikuntafysiologian professori Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisessä tiedekunnassa ja liikuntafysiologian dosentti Helsingin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa. Hän on tutkinut Suomen Akatemian ja Syöpäsäätiön myöntämällä rahoituksella muun muassa sitä, miten lihakset suojaavat vakavista sairauksista kuten syövästä toipumisessa. Hulmi on mukana myös voimaharjoittelua ja fitness-urheilijoiden laihduttamisen fysiologiaa selvittävissä tutkimusprojekteissa. 
Blogi.
Hulmi avasi Lihastohtori-bloginsa keväällä 2012. Hänen ensimmäisiä kirjoituksiaan oli opas ”täydelliseen takamukseen”. Blogilla on ollut parhaimmillaan noin satatuhatta kävijää kuukaudessa ja yksittäisiä blogikirjoituksia luetaan kymmeniätuhansia kertoja.
Kirja.
Hulmin blogiin perustuva tietokirja ”Lihastohtori – Näyttöön perustuva tietopankki sporttiseen kuntoon” julkaistiin marraskuussa 2015.. Kirjaan on koottu olennaisimmat asiat voimaharjoittelusta ja sporttiseen kuntoon tähtäävän ihmisen ravinnosta. Kirja oli ilmestymisensä jälkeen esimerkiksi Adlibris-verkkokirjakaupan kymmenen myydyimmän teoksen joukossa ja helmikuussa 2016 kirjasta ilmestyi kolmas painos ja 6. painos alkuvuonna 2018. Samana vuonna ilmestyi hänen toinen kirjansa ”Lihastohtori 2: Hautaa humpuuki – tutkitulla tiedolla tavoitteisiin” .
Tunnustukset.
Jyväskylän yliopistosäätiö antoi Hulmille keväällä 2017 tieteellisen tiedon julkistamispalkinnon. Palkintoa perusteltiin muun muassa näin: ”Hulmi näyttää kaikille tutkijoille esimerkkiä, miten omasta alastaan voi viestiä tehokkaasti ja kansantajuisesti. Hulmi on rohkeasti hyödyntänyt tämän aikakauden keskeisiä viestintäkanavia ja näin saavuttanut suuren yleisön.”
Kunlun Fight

Kunlun Fight (Kiinaksi: 昆仑决; pinyin: Kūnlún Jué) on kiinalainen potkunyrkkeily- ja vapaaotteluorganisaatio. Sitä pidetään yleisesti yhtenä maailman korkeatasoisimmista potkunyrkkeilyorganisaatioista.
Ensimmäinen Kunlun Fight -tapahtuma järjestettiin Pattayalla, Thaimaassa 25. tammikuuta vuonna 2014. Sittemmin organisaatio on järjestänyt tapahtumia säännöllisesti. Esimerkiksi vuonna 2015 Kunlun Fight järjesti yli 20 kamppailu-urheiluiltaa. Kunlun Fight -tapahtumat televisioidaan Kiinassa viikoittain Jiangsu TV:ssä ja myös useilla eri paikallisilla kanavilla. Vuonna 2017 Kunlun Fight MMA -tapahtumat televisioitiin kuukausittain suorana myös Kiinan valtiollisella CCTV-5 kanavalla.
Historia.
Keskisarjan turnaukset.
Yksi Kunlun Fightin erikoisuuksista on vuosittain järjestettävä 70-kiloisten sarjan turnaus. Vuonna 2014 ensimmäisen 16 osallistujan turnauksen voitti valkovenäläinen Dzianis Zuev, joka voitti australialaisen Victor Nagben turnauksen finaalissa. Vuonna 2015 turnaus laajennettiin 64 osallistujan turnaukseksi ja turnauksen voitti thaimaalainen Sitthichai Sitsongpeenong. Joitakin merkittäviä turnaukseen osallistuneita ottelijoita ovat olleet esimerkiksi K-1 mestarit Andy Souwer, Marat Grigorian, Chingiz Allazov, Enriko Kehl, Murthel Groenhart ja GLORY-mestari Davit Kiria. Muita arvostettuja sekä korkealla maailman ranking-listoilla olleita osallistujia ovat olleet esimerkiksi Enriko Gogokhia, Yodsanklai Fairtex, Dzhabar Askerov, Superbon Banchamek, Amancio Paraschiv ja Aikpracha Meenayothin.
Liiketoiminta.
Maaliskuussa 2016 Kunlun Fight julkisti saaneensa päätökseen B-rahoituskierroksen Morningside Ventures, IDG Capital Partners sekä Northern Light Venture Capital -yrityksien kanssa. B-rahoituskierroksella yhtiö arvioitiin yli 350 miljoonan dollarin arvoiseksi, mikä teki Kunlun Fightistä Kiinan arvokkaimman kamppailu-urheiluorganisaation.
Säännöt.
Kunlun Fight -otteluita käydään enimmäkseen potkunyrkkeilyn säännöin, mutta organisaatio järjestää myös MMA-otteluita. Myös yksittäisiä thainyrkkeily-, nyrkkeily- ja Lethwei-otteluita on käyty Kunlun Fight -tapahtumissa.
Morilan kultakaivos

Morilan kultakaivos sijaitsee Malissa Sikasson alueen Bougounin piirin Sanson kunnassa.
Historia.
Vuonna 2000 avatun kaivoksen omistivat eteläafrikkalainen AngloGold Ashanti (40 %), Jerseysaarelle rekisteröity RandGold Resources (40 %) ja Malin valtio (20 %). Kaivostoiminnasta vastaa Randgold Resources. Malmin rikastus perustuu painovoimaan ja syanidiliuotukseen. Toimintansa aikana kaivos on tuottanut yli 170 tonnia kultaa.
Kaivos oli määrä sulkea vuonna 2013, mutta rikastushiekan käsittelyn, lähellä sijaitsevan Domban louhoksen sekä Ntiolan ja Viperin esiintymien hankinnan ansiosta sen toiminta jatkuu vuoteen 2020 saakka. Vuonna 2017 kaivos käsitteli 5,5 miljoonaa tonnia malmia ja tuotti 1 985 kiloa kultaa. Se työllisti suoraan 372 ja urakoitsijoiden kautta 444 henkilöä. Lähes kaikki työntekijät ovat malilaisia.
AngloGold Ashanti ja Barrick luopuivat omistuksistaan vuonna 2020. Myymisen syynä oli Malin poliittinen epävakaus.
Keikarinapsija

 
Keikarinapsija ("Tachuris rubrigastra") on varpuslintulaji, jota tavataan Etelä-Amerikasta. Aikaisemmin keikarinapsija on luokiteltu tyrannien heimoon, mutta on erotettu molekyylifylogeneettisten tutkimusten perusteella omaan heimoonsa keikarinapsijat (Tachurididae tai eräiden lähteiden mukaan oikeammin Tachurisidae).
Koko ja ulkonäkö.
Keikarinapsija on kooltaan 11–11,5 cm pitkä. Keikarinapsijakoiras on värikäs. Sen selkä on vihreä, siivet ja pyrstö ovat mustat lukuun ottamatta valkoisia viiruja siivissä ja pyrstön reunoissa. Pää on musta ja silmäkulmajuovat keltaiset. Kekikarinapsijakoiraan vatsa on keltainen, yläperä on punainen ja rinnassa kulkee musta juova. Keikarinapsijanaaras on väreiltään vaatimattomampi. Väritys vaihtelee hieman lajin levinneisyysalueella. Keikarinapsijan nokka on kapea ja pitkähkö.
Levinneisyys ja elintavat.
Keikarinapsijaa tavataan Perusta Chileen ja Argentiinaan ulottuvalta alueelta ja talvisin yksilöitä vaeltaa myös Brasiliaan. Keikarinapsijoiden elinympäristöä ovat ruovikot vesistöjen läheisyydessä. Lajia tavataan aina 4 100 metrin korkeuteen asti. Keikarinapsijan ravintoa ovat hyönteiset.
Kalanan kultakaivos

Kalanan kultakaivos sijaitsee Malissa Sikasson alueen Yanfolilan piirin Gouandiakan kunnassa.
Neuvostoliiton tuella rakennettu Kalana oli Malin ensimmäinen teollinen kultakaivos. Se avattiin vuonna 1985 ja suljettiin vuonna 1991. Valtionyhtiö Sogemorkin hoitama kaivos tuotti parhaimmillaan 500 kiloa kultaa vuodessa.
Vuonna 2004 kaivostoimintaa jatkoi uusi yhtiö Somika, josta 80 % kuului brittiläiselle Avnel Gold Miningille ja 20 % Malin valtiolle. Vuonna 2017 Avnelin osti Caymansaarille rekisteröity Endeavour Mining, joka sulki tunnelikaivoksen ja ryhtyi valmistelemaan sen muuttamista avolouhokseksi..
Kalanan kultavarat ovat 56,7 tonnia ja suunniteltu vuosituotanto noin 3 000–4 000 kiloa. Malmin rikastus tulee perustumaan syanidiliuotukseen. Uuden kaivoksen rakentamisen odotetaan alkavan vuonna 2019.
Lähistöllä sijaitsee vuonna 2012 avattu Kodiéranin kultakaivos.
Golkondan sulttaanikunta

Golkondan sulttaanikunta oli yksi viidestä Deccanin ylänköalueella sijainnesta Deccanin sulttaanikunnasta, jotka syntyivät Bahmanin sulttaanikunnan hajotessa. Golkondan sulttaanikunnan ja sitä hallinneen Qutub Shahi -dynastian perustaja oli Quli Qutub-ul-Mulk. Hän julisti Golkondan itsenäiseksi vuonna 1518 ja perusti pääkaupungin Golkondaan. Golkondan valtakunta kukistui vuonna 1687, kun mogulivaltakunta valloitti sen.
Sanso

Sanso on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 110 kilometriä Bougounista maanteitse koilliseen. Kunnassa on 19 800 ja kylässä 7 300 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Sanson kunta rajoittuu idässä Bougounin piirin Wolan, etelässä Koumantoun ja lännessä Domban sekä pohjoisessa Koulikoron alueen Dioïlan piirin Massiguin kuntiin.
Kuntaan kuuluu 15 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, mutta kaivostoiminnan myötä kuntaan on muuttanut myös muiden kansallisuuksien edustajia.
Sanson kautta kulkee Koumantoun ja Fanan välinen maantie. Seudun pääelinkeino on maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra ja puuvilla. Kunnassa toimii vuonna 2000 avattu Morilan kultakaivos.
General Comprehensive Operating System

General Comprehensive Operating System (GECOS) on General Electric -yhtiön (GE) kehittämä käyttöjärjestelmä, jota GE kehitti Multicsin jälkeen. Käyttöjärjestelmä tuki moniohjelmointia ja oli käytössä GE-625 ja GE-635 tietokoneissa.
Honeywellin ostettua GE:n tietotekniikkaosaston "GE Information Systems Groupin" käyttöjärjestelmä nimettiin myös uudelleen GCOS. Myös Groupe Bull on valmistanut käyttöjärjestelmää käyttäviä suurtietokoneita.
UNIX-käyttöjärjestelmää kehitettiin aluksi GECOS:lla kunnes se siirrettiin PDP-7:lle.
Vielä vuonna 2014 on GCOS 7 -järjestelmiä muutettu Linuxille. GCOS 8 on viimeisin versio käyttöjärjestelmästä.
Apache Hadoop

Hadoop on Apache Software Foundationin avoimen lähdekoodin ohjelmisto suurien hajautettujen tietomäärien käsittelyyn. Projekti on kehitetty ns. Big data prosessointiin.
Hadoop-järjestelmän komponentit ovat: 
Hadoopin MapReduce ja HDFS komponenttien konseptit perustuvat Googlen julkaisemiin papereihin Google MapReduce ja Google File System (GFS) komponenteista.
MapReduce.
MapReduce on ohjelmointimalli, joka kerää tietoja avain/arvoparien perusteella ("map" toiminto) ja sulauttaa väliarvot samalle avaimelle ("reduce" toiminto).
Merkitys.
Altior-yhtiön mukaan vuonna 2014 yli puolet "Fortune 50" -listan yrityksistä käytti Hadoopia. Hadoop-markkinoiden arvoksi laskettiin globaalisti 1,5 miljardia dollaria vuonna 2012. Vuonna 2019 uutisoitiin Hadoop-markkinoiden pienentymisestä. Hadoopia on kutsuttu liian monimutkaiseksi ja asiakkaat eivät ole olleet tyytyväisiä.
Useat Hadoop-käyttäjät ovat myöhemmin siirtyneet pilvipalveluihin omista useiden petatavujen järjestelmistä: suorituskyvyn sanotaan olevan tärkein ja kustannuksien toiseksi tärkein.
Hadoop-perheeseen kuuluvat ohjelmistot kuten Apache Spark jatkavat vielä alkuperäisen Hadoopin ollessa "kuollut".
Facebook kehitti Hiven käsittelemään suuria tietojoukkoja, jotka ovat tallennettu Hadoopilla. Hive on abstraktio Hadoopin MapReducelle ja sisältää oman kyselykielen HiveQL. Clouderan kehittämä Impala kehitettiin ratkaisemaan rajoitteet Hadoop Sql:n käsittelyssä ja kyselyjä Hadoop-klustereista.
Gouandiaka

Gouandiaka on maalaiskunta Sikasson alueen Yanfolilan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kalana sijaitsee lähellä Guinean rajaa 52 kilometriä Yanfolilasta etelään. Kunnassa on 26 200 ja keskuskylässä 7 100 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Gouandiakan kunta rajoittuu pohjoisessa Yanfolilan piirin Wassoulou-Ballén ja idässä Gouananin ja Koussanin kuntiin sekä muissa ilmansuunnissa Guineaan. Alueella virtaa Sankaranin sivujoki Wassoulou Ballé ja useita väliaikaisia jokia. Vuotuinen sademäärä on yli 1 200 millimetriä, ja kasvillisuus on runsasta.
Kuntaan kuuluu 29 kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Lisäksi on bambaroita, miniankoja, bozoja ja dogoneja.
Kalanasta johtaa uusi päällystetty maantieyhteys Yanfolilaan. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, kalastus, pienimuotoinen kaupankäynti sekä perinteisin menetelmin tapahtuva kullankaivuu. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, durra, riisi ja maapähkinä. Kunnassa on myös kaksi teollista kultakaivosta: toistaiseksi suljettu Kalana ja vuonna 2012 avattu Kodiéran.
Safita

Safita on kaupunki Syyrian Tartusin maakunnassa. Kaupunki on rakentunut sen keskiaikaisen temppeliherrojen rakennuttaman linnan ympärille. Vuonna 2004 Satfian asukasluku oli 20 301.
Historia.
Nykyinen Safita on muodostunut keskiaikaisen linnan ympärille. Linnan rakennuttivat temppeliherrat 1100-luvulla Jabal Ansariyyalle ja sen tarkoituksena oli hallita Homsin ja Tripolin välistä käytävää assasiini ismailiiteilta. Ristiretkeläiset tunsivat linnan nimillä Castrum Album tai Chastel Blanc ja arabit nimellä Burj Safita. Blanc Linnan yhteyteen rakennettiin Pyhän Mikaelin kappeli, joka muistutti 1100-luvun eteläranskalaisia kirkkoja. Kappeli on edelleen paikallisten kristittyjen käytössä. Linna vaurioitui maanjäristyksessä vuonna 1201, mutta kappeli säilyi ehjänä. Monet nykyisen Safitan kaupungin rakennukset on rakennettu alun perin linnoitukseen kuuluneista kivistä.
Myöhemmin kaupunki kuului Osmanien valtakuntaan ja vuonna 1854 sen valloitti paikallinen heimopäällikkö Isma'll Bey, joka julisti itsensä alueen kuverööriksi. Tilanne johti paikallisten muslimien kapinaan ja Isma'll Bey murhattiin nelisen vuotta myöhemmin. 1800-luvun lopussa Safita oli yksi Tarusin sancakin kada-aleusita. 1916 kaupungissa oli 2 500 asukasta ja heistä 1500 nusaireja ja 850 syyrilalais-ortodoksisia kristittyjä. Vuonna 1922 Safitasta tuli osa Syyriaan kuulunutta Alaviittivaltioa. 1960-luvulla Safitasta muodostui matkailukohde, jossa harjoitetaan esimerkiksi laskettelua talvisin.
Väestö.
Safitan asukasluku vuonna 2004 oli 20 301.
Kodiéranin kultakaivos

Kodiéranin kultakaivos sijaitsee Malissa Sikasson alueen Yanfolilan piirin Gouandiakan kunnassa.
Kodiéran on Malin uusin ja ainoa pääosin kotimaisessa omistuksessa oleva kultakaivos. Kaivosyhtiö Wassoul’Orin osakkeista 55 % omistaa malilainen liikemies Aliou Boubacar Diallo, 25 % saksalainen Pearl Gold ja 20 % Malin valtio.
Avolouhoksen toiminta alkoi kokeilumielessä vuonna 2012, mutta keskeytyi Malin turvallisuustilanteen takia. Tuotanto alkoi uudelleen vuonna 2017. Malmivarojen arvioidaan olevan 33 miljoonaa tonnia ja kultapitoisuuden 1,78 grammaa tonnilta. Malmin rikastus perustuu painovoimaan ja syanidiliuotukseen.
Lähistöllä sijaitsee toistaiseksi suljettu Kalanan kultakaivos.
Carl Samuel von Nottbeck

Carl Samuel von Nottbeck (19. maaliskuuta 1848 – 11. marraskuuta 1904 Pariisi) oli suomalainen insinööri, joka toteutti Suomen ensimmäisen sähkövalaistuksen Finlaysonin Tampereen puuvillatehtaalla vuonna 1882.
Carl von Nottbeckin vanhemmat olivat tehtailija Wilhelm von Nottbeck ja kreivitär Marie Elise Constance von Mengden. Hän pääsi ylioppilaaksi Tartossa ja valmistui koneinsinööriksi Zürichin teknillisestä korkeakoulusta. Von Nottbeck oli 1870-luvun lopulla työssä Yhdysvalloissa Thomas Edisonin tehtailla ja tutustui siellä hehkulamppujen käyttöön valaistuksessa. Suomeen palattuaan hän suunnitteli vuonna 1881 yhdessä Edison-yhtymän unkarilaisen insinöörin Istvan von Fodorin kanssa sähkövalaistuksen Finlaysonin Tampereen puuvillatehtaan Plevnan kutomosaliin. 150 hehkulampusta koostunut sähkövalaistus otettiin käyttöön 15. maaliskuuta 1882. Voimanlähteenä oli kaksi Edisonin Electric Light Companyn valmistamaa 110 voltin tasavirtadynamoa. Jo seuraavana vuonna koko tehtaalla käytettiin sähkövalaistusta. Tehtaalle perustettiin myös oma sähkökeskusasema.
Carl von Nottbeck suunnitteli myös Suomen ensimmäisen koskien sähköistämisohjelman. Hän toimi sittemmin Edisonin tehtaan edustajana Pietarissa ja siirtyi sieltä 1880-luvun lopulla Pariisiin, jossa hän myös kuoli.
Syaman kultakaivos

Syaman kultakaivos sijaitsee Malissa Sikasson alueen Kadiolon piirin Fouroun kunnassa.
Syaman kultaesiintymä löydettiin 1970-luvun lopussa. Australialainen Broken Hill Proprietary teki vuonna 1987 Malin valtion kanssa sopimuksen sen hyödyntämisestä. Vuonna 1988 muodostettiin kaivosyhtiö Société d’Exploitation des Mines de Syama eli Somisy, josta BHP omisti 65 % ja Malin valtio 35 %. BHP:n operoima kaivos aloitti toimintansa vuonna 1990.
Oksidimalmin hyödyntäminen osoittautui kannattamattomaksi, ja vuonna 1996 BHP:n osuuden osti eteläafrikkalainen Randgold Resources, joka jatkoi kaivostoimintaa. Uudelleenjärjestyksen seurauksena Randgold omisti 75 %, Malin hallitus 20 % ja Kansainvälinen rahoitusyhtiö IFC 5 %. Kaivoksen heikon tuloksen ja kullan maailmanmarkkinahinnan laskun takia Randgold keskeytti toiminnan vuonna 2001. IFC myi osuutensa Randgoldille vuonna 2002.
Australialainen Resolute Mining osti Randgoldin osuuden vuonna 2004 ja päätti tutkimusten jälkeen jatkaa kaivostoimintaa. Kaivoksen mineraalivarat arvioitiin tuolloin 66,6 miljoonaksi tonniksi, kultapitoisuus 3,0 grammaksi tonnilta ja kultavaranto 182 393 kiloksi, mikä oli huomattavasti enemmän kuin aikaisemmissa tutkimuksissa. Kaivos avattiin uudelleen vuonna 2009.
Syaman avolouhos ehtyi vuonna 2015, mutta tuotantoa on jatkettu varastoidusta sulfidimalmista ja lähellä sijaitsevien avolouhosten oksidimalmista. Kaivoksen yhteydessä on 2,4 miljoonan vuositonnin sulfidirikastamo ja 1,5 miljoonan tonnin oksidirikastamo. Vuonna 2017 ne tuottivat 6 742 kiloa kultaa. Kaivosta pidetään hyvin kannattavana. Yhtiö työllisti urakoitsijat pois lukien 465 henkilöä vuonna 2017.
Uuden tunnelikaivoksen rakennustyöt alkoivat vuonna 2016 ja niiden odotetaan valmistuvan vuoden 2018 loppuun mennessä. Tunnelikaivos pidentää kaivoksen käyttöikää ainakin vuoteen 2028 saakka ja nostaa vuosituotannon yli 7 000 kiloon.
Knutbyn murha

Knutbyn murha on Ruotsissa Knutbyssä, Uppsalan kunnassa vuonna 2004 tapahtunut henkirikos. Knutbyn Filadelfia-seurakunta () on helluntaiseurakunta, joka perustettiin vuonna 1921 Ruotsin Knutbyssä. Seurakunta on ollut viime vuosikymmeninä vahvasti lahkon maineessa.
Murha.
Tammikuun 10. päivänä 2004 yhteisön piirissä tapahtui murha, jonka uhrina oli pastorin vaimo Alexandra Fossmo, sekä murhan yritys, jonka kohteena oli IT-yrittäjä Daniel Linde. Molempia oli ammuttu. Tapahtuma-aikaan pastoriperheen lastenvahtina työskennellyt 26-vuotias Sara Svensson tunnusti teot seuraavana päivänä. Pian selvisi Svenssonilla olevan suhde pastori Helge Fossmon kanssa. Fossmo oli myös uskotellut Svenssonille vastaanottaneensa suoraan Jumalalta tekstiviestejä, joissa kehotettiin murhaan. Tutkinnassa selvisi myös uhrien puolisoiden olevan suhteessa keskenään. Svenssonin sekä Fossmon lisäksi myös Linden vaimo pidätettiin, mutta hänet vapautettiin kahden viikon kuluttua syytteittä.
Oikeus määräsi Sara Svenssonin psykiatriseen hoitoon, kun taas Helge Fossmo sai elinkautisen murhasta ja murhan yrityksestä. Myös Fossmon ensimmäisen vaimon Helénen tapaturmaiseksi määritelty kuolema vuonna 1999 otettiin uudelleen tutkittavaksi, mutta tarpeeksi todisteita tahallisuudesta ei löytynyt.
Nykyisin.
Sara Svensson pääsi vapauteen 34-vuotiaana, vuonna 2011.
Helge Fossmo istuu yhä vankilassa. Hänen viimeisin anomuksensa vapautuksensa aikaistamisesta kumottiin vuonna 2017.
Gouanan

Gouanan on maalaiskunta Sikasson alueen Yanfolilan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Yorobougoula sijaitsee 50 kilometriä Yanfolilasta kaakkoon. Kunnassa on 25 100 ja keskuskylässä 2 400 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Gouananin kunta rajoittuu pohjoisessa Yanfolilan piirin Wassoulou-Ballén ja Djiguiya De Kolonin, lännessä Gouandiakan ja etelässä Koussanin sekä idässä Bougounin piirin Garalon ja Yinindougoun kuntiin. Alueella virtaavat Sankaranin sivujoki Wassoulou Ballé ja Banin alkujoki Baoulé. Vuotuinen sademäärä on yli 1 200 millimetriä, ja kasvillisuus on runsasta.
Kuntaan kuuluu 35 kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Lisäksi on bozoja, somonoja, dogoneja, mandinkoja ja miniankoja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, pienimuotoinen kaupankäynti ja perinteisin menetelmin tapahtuva kullankaivuu. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, riisi ja durra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja.