Plan S

Plan S on alkujaan syyskuussa 2018 annettu julkilausuma tiedejulkaisujen avoimen saatavuuden nopeasta edistämisestä. Vilkkaan keskustelun jälkeen julkaistiin toukokuussa 2019 tarkennettu, palautetta huomioinut suunnitelma. Julkilausuma edellyttää, että valtiollisesti rahoitettujen tutkimusorganisaatioiden tieteentekijät ja tutkijat siirtyvät vuoteen 2021 mennessä julkaisemaan työnsä avoimissa tiedejulkaisuissa, avoimilla alustoilla tai kaikkien luettavissa olevissa viiveettömissä julkaisuarkistoissa. Tavoitteen saavuttamiseksi Plan S -hankkeelle on asetettu kymmenen periaatetta, joiden puolesta tukijat sitoutuvat toimimaan.
Plan S -julkilausuman laati alkujaan 11 Euroopan maan keskeisen tiedeorganisaation ja -rahoittajan muodostaman ryhmittymä (cOAlition S). Kirjaimen S voidaan tulkita viittaavan englannin kielen sanoihin 'science' (tiede), 'speed' (vauhti), 'solution' (ratkaisu) tai 'shock' (äkkimuutos). Julkilausumaa rahoittavat muun muassa Euroopan komissio ja Euroopan tiedeneuvosto. Julkilausuman rahoittajiin on sittemmin liittynyt useita uusia organisaatioita, kuten Suomen akatemia, Maailman terveysjärjestö (WHO) ja Bill ja Melinda Gatesin säätiö. Rahoittajien ohella mukana on useita muita tukijoita (organisaatioita) ja nimettyjä sanansaattajia (tieteentekijöitä). 
cOAlition S -ryhmittymä toimii yhteistyössä esimerkiksi Directory of Open Access Journals (DOAJ) -tiedejulkaisuluettelon kanssa. Julkaisuluetteloon ei vielä loppuvuonna 2019 ollut liitetty monia avoimesti julkaistuja suomalaisia tiedejulkaisuja.
Julkilausuman pääperiaatteet.
Tutkimusjulkaisujen nopean avoimuuteen siirtymisen edistämisen ohella:
Arvioita suunnitelmasta.
Ensikommenteissaan esimerkiksi tiedelehti Nature arvioi syyskuussa 2018 julkilausuman ensimmäisen version pohjalta, että Plan S estäisi tiukasti tulkittuna tieteentekijöitä julkaisemasta työtään noin 85 prosentissa tiedelehdissä, mukaan luettuna vaikutusvaltaisissa Naturessä tai Sciencessa. Lehden mukaan joulukuussa 2017 vain noin 15 prosenttia tiedelehdistä julkaisi työt välittömästi avoimella tavalla (open access). Yli kolmanneksella tiedelehdistä on maksumuuri tutkimusartikkeleille, ja sallii vapaasti luettavan artikkeliversion vasta vähintään kuuden kuukauden viiveen jälkeen. Tämä lähestuminen on esimerkiksi yhdysvaltalaisen terveystieteiden suurrahoittajan NIHn hyväksymä. Tieteen hybridijulkaiseminen on kasvattanut suosiota 2010-luvulla. Erityisesti hybridijulkaisemisen kieltäminen Plan S:n osana on Naturen mukaan aiheuttanut huolta monissa tiedekustantajissa; tämän julkaisutavan osuus oli 45 prosenttia Scopus-tietokannan vuoden 2016 julkaisuista. 
Plan S:n rahoittajaorganisaatioiden rahoittamaa tutkimusta on toistaiseksi vasta verraten pieni osa koko tieteen kentästä. Erään vuonna 2019 julkaistun selvityksen mukaan Clarivaten Web of Sciencessa vuonna 2017 indeksoiduista artikkeleista ainoastaan 6,4 prosenttia oli Plan S:n rahoittajien rahoittamaa. Tämä arvio lienee kuitenkin Plan S -julkilausuman vaikutuksia aliarvioiva, sillä suorien Plan S rahoittajien ohella esimerkiksi useat keskeiset Kiinan tieteen rahoittaja- ja julkaisijatahot (esimerkiksi NSFC, vuosibudjetti runsas 30 mrd. juania (2018)) sekä Saksan suurin tiederahoittaja (Deutsche Forschungsgemeinschaft, DFG; vuosibudjetti runsas 3,4 mrd. eur (2018) ) ovat antaneet tukensa Plan S:n periaatteille. Tämä nostanee merkittävästi avoimen tiedejulkaisemisen osuutta, sillä Kiina on noussut maailman suurimmaksi tieteentekijämaaksi Yhdysvaltojen ohi.