tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Riianlahti

Riianlahti (, tai "Riia laht", ) on lahti Itämerellä, Viron ja Latvian välissä. Riianlahti voi viitata myös Riianlahden pääallasta laajempaan Itämeren merialuejaon mukaiseen alueeseen, jolloin osaksi Riianlahtea luetaan myös Väinämeri Saarenmaan ja Hiidenmaan ja Viron mantereen välissä. 
Tärkeimmät Riianlahden rannalla sijaitsevat kaupungit ovat Latvian Riika ja Jūrmala sekä Viron Pärnu ja Kuressaare.
Merialueen laajuus.
Riianlahti rajoittuu etelässä ja idässä Latvian ja Viron mantereeseen. Kansainvälinen hydrografinen järjestö (IHO) määritteli vuoden 1953 julkaisussaan Riianlahden merialueen käsittämään Riianlahden pääaltaan sekä Saarenmaan ja Hiidenmaan itäpuoliset sisämeret. Tämän rajauksen mukaan alue kattaa noin 2 200 neliökilometrin laajuisen Väinämeren kokonaisuudessaan ja merialueen pohjoisraja yltää Väinämerta pohjoisemmaksikin. IHO määrittelee Riianlahden länsi- ja pohjoisrajan seuraavasti (alkujaan englanniksi): Latvian Lyser Ott (57° 34' N) – Saarenmaan eteläisin ääripää (Sõrvenniemi) – Saarenmaan läpi Pammanaan (22° 34' E) – (Soelansalmen kautta) Hiidenmaan eteläisimpään pisteeseen (Emmaste) – Hiidenmaan saaren läpi Tahkunanniemen pohjoispäähän – (itään) Viron mantereen Spithamniin (Põõsaspea). 
Riianlahden pääaltaan tarkasteluun keskittyvän kirjan luku toteaa Riianlahden rajoittuvan pohjoisessa Saarenmaan ja Muhun saariin. Lahti liittyy lännessä Itämeren pääaltaaseen Irbensalmen kautta ja pohjoisessa Väinämereen Muhun itä- ja länsipuolisten salmien (Suur väin ja Väike väin) välityksellä.
Hydrologia.
Riianlahden pääaltaan pinta-ala on 16 330 km², vesitilavuus 424 km³, keskisyvyys 27 metriä ja maksimisyvyys 60 metriä. Muutamat lähteet mainitsevat Riianlahden pinta-alaksi noin 18 000 km² ja suurimmaksi syvyydeksi 54 metriä.
Suurimmat lahteen Latvian kautta laskevat joet ovat Väinäjoki, Lielupe ja Gauja sekä Salatsijoki lähellä Viron rajaa. Väinämereen laskee Viron mantereelta Kasari jõgi ja Taebla jõgi, Pärnunlahteen laskee Paadrema jõgi, Audru jõgi, Pärnunjoki ja Ura jõgi, ja lahden itäosissa Virosta vielä Rannametsa jõgi, Häädemeeste jõgi ja lyhyt Lemmejõgi. Saarenmaalta laskee lahteen pieniä jokia kuten Maadevahe jõgi, Lõve jõgi Põduste jõgi ja Kärla jõgi.
Merialue jäätyy ainakin joltain osin vuosittain. Lauhoina talvina (kuten 1960/1961, 1988/1989) jäätyy vain kaistale lahden pohjoisrannikkoa Sorvenniemen ja Pärnunlahden välillä. Ankarina talvina, noin kuutena talvena kymmenestä, voi koko Riianlahti jäätyä.
Saaret.
Saarenmaan saari erottaa Riianlahden muusta Itämerestä. Keskellä lahtea sijaitseva Ruhnun saari kuuluu Virolle. Muita virolaisia saaria ovat esimerkiksi Pärnunlahden edustalla sijaitsevat Kihnu ja Manilaid, Saarenmaan etelärannikolla sijaitsevat Abruka ja Väkie-Tulpe. Saarenmaan itäpuolella Väinämeren alueella on vielä esimerkiksi Muhu, Kesselaid, Kõinastu laid, näiden pohjoispuolella merialueen rajasaaren Hiidenmaan edustalla Heinlaid, Kaevatsi laid ja Saarnakilaid ja toisena rajasaarena Vormsi.
Maailmojen sota (vuoden 2005 elokuva)

Maailmojen sota ("War of the Worlds") on H. G. Wellsin romaaniin "Maailmojen sota" perustuva Steven Spielbergin ohjaama science fiction -elokuva. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2005, jolloin myös kaksi muuta Wellsin romaanin filmatisointia julkaistiin. Spielbergin ohjaama versio on Josh Friedmanin ja David Koeppin käsikirjoittama. Sen pääosissa ovat muun muassa Tom Cruise, Dakota Fanning, Justin Chatwin ja Tim Robbins.
Juoni.
Elokuva kertoo avaruusolioiden invaasiosta Maahan sijoitettuna elokuvan ilmestymisajan mukaiseen nykyaikaan. Tarina kerrotaan Tom Cruisen esittämän yksinhuoltajaisän ja hänen lastensa (joita esittävät Fanning ja Chatwin) näkökulmasta.
Palkinnot.
Oscarit.
Elokuva oli kolmen Oscar-palkinnon ehdokkaana:
Aiheesta muualla.
War of the Servers , Machinima-tekniikalla tehty parodiaversio, joka on myös parodia Garry's Modin yhteisöistä.
Äideistä parhain (elokuva)

Äideistä parhain on Suomen vuoden 2006 Oscar-ehdokkaaksi valittu draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa 30. syyskuuta 2005. Pääosia Klaus Härön ohjaamassa elokuvassa esittävät Topi Majaniemi, Marjaana Maijala, Esko Salminen, Aino-Maija Tikkanen, Michael Nyqvist sekä Maria Lundqvist.
Taustaa.
Elokuva "Äideistä parhain" pohjautuu Heikki Hietamiehen kirjoittamaan samannimiseen romaaniin "Äideistä parhain". Elokuvan tarina sijoittuu talvi- ja jatkosodan aikoihin, jolloin Suomesta evakuoitiin Ruotsiin yli 70 000 sotalasta.
Elokuva kertoo yhdeksänvuotiaan Eeron tarinan evakkolapsena Skånessa. Väliin leikataan aikuisen Eeron keskusteluja iäkkään äitinsä kanssa kipeistä sodanajan tapahtumista.
Elokuvaa kuvattiin syyskuusta joulukuuhun 2004. Välissä oli todennäköisesti kuvaustauko.
Elokuva on saanut maailmalla paljon kehuja, ja se on voittanut paljon kansainvälisiä elokuvapalkintoja. Härön filmistä on pidetty esimerkiksi Virossa, Ruotsissa, Egyptissä, Kanadassa, Italiassa ja Saksassa. Helmikuussa 2006 elokuva voitti kolme Jussi-patsasta.
Juoni.
Elokuva kertoo Eero Lahti -nimisen pojan (lapsena Topi Majaniemi, aikuisena Esko Salminen) tarinan. Eeron isän (Kari-Pekka Toivonen) kaaduttua jatkosodassa pojan äiti (Marjaana Maijala) vaipuu syvään masennukseen ja päättää lähettää pojan sotalapseksi Ruotsiin. Ruotsissa Eero sijoitetaan erääseen skånelaiseen perheeseen. Tarina kuvaa muun muassa Eeron hankaluuksia ylittää ruotsin kielimuuri sekä hänen uuden äitinsä Signen (Maria Lundqvist) tuntemaa mielipahaa, sillä kasvattiäiti olisi tahtonut perheeseen pojan sijasta tytön. Sen lisäksi Eero ikävöi kovasti takaisin biologisen äitinsä luokse ja pelkää jatkuvasti joutuvansa hylätyksi. Signe kuitenkin lopulta alkaa rakastamaan Eeroa, ja kun Eeron tuli aika palata Suomeen, ei hän enää pitänyt biologista äitiään omana äitinään.
Jussi-palkinnot ja -ehdokkuudet.
Lisäksi ehdokkuudet seuraavissa kategorioissa: paras elokuva, paras miessivuosa (Michael Nyqvist) ja paras käsikirjoitus.
Arvioita.
"Kansan Uutisten" Viikkolehden Harri-Ilmari Moilanen arvioi vuoden 2009 televisioesityksen aikaan, että elokuva käsittelee kipeitä ihmissuhdeasioita. Härön viileä ohjaus ja epätasainen näyttelijätyöskentely eivät kuitenkaan täysin onnistu tihentämään tunneilmastoa: varsinainen huipentuma puuttuu. Asiaa ei Moilasen mielestä edesauta Tuomas Kantelisen raskassoutuisena vellova musiikki. Nykyhetkeä ja menneisyyttä filmi hänestä joka tapauksessa yhdistelee elävästi.
"Ilta-Sanomien" Timo Malmin (2011) mukaan Hietamiehen romaanin filmatisointi on koskettava, mutta samalla laskelmoivan ylitunteellinen. Jarkko T. Laine on tallentanut vaikuttavasti suomalaisesta maisemasta poikkeavat Skånen pellot ja merenrannat. Ohjaajan kosiskelutaipumusta korostaa Malmin mielestä Tuomas Kantelisen pahimmillaan Hollywood-sentimentaalinen musiikkimatto.
Elephant (elokuva)

Elephant on Gus Van Santin draamaelokuva vuodelta 2003. Elokuvan päähenkilöt Alex (Alex Frost) ja Eric (Eric Deulen) perustuvat Eric Harrisiin ja Dylan Kleboldiin, jotka ampuivat 12 luokkatoveriaan Columbinen High Schoolissa vuonna 1999.
Suuri osa elokuvasta on improvisoitua. Useimpia oppilaita esittävät tavalliset nuoret, joilla ei ollut aikaisempaa näyttelijäkokemusta. Nuorten näyttelemillä hahmoilla käytettiin heidän oikeita etunimiään.
Van Sant palkittiin elokuvasta Kultaisella palmulla ja parhaana ohjaajana Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2003. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti noin 1 267 000 dollaria.
Vuonna 2006 Australiassa tehtiin "Elephantia" muistuttava elokuva "".
Tomas Brolin

Tomas "Brolle" Brolin (s. 29. marraskuuta 1969 Hudiksvall) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija.
Brolin pelasi juniorina Näsvikens IK:ssa. Vuonna 1987 hän aloitti GIF Sundsvallissa ja siirtyi 1990 IFK Norrköpingiin ja samana vuonna Italian Serie A:han Parmaan. Samana vuonna hänet valittiin Ruotsissa vuoden jalkapalloilijaksi. Vuonna 1993 hän voitti Parman riveissä Cup-voittajien Cupin ja vuonna 1995 UEFA Cupin, mutta siirtyi samana vuonna Englantiin Leedsiin 4,5 miljoonan punnan siirtosummalla. Hän kuitenkin kärsi muun muassa ylipaino-ongelmista ja pelasi Leedsissä kahden kauden aikana vain 19 ottelua. Hän siirtyi lainasopimuksella FC Zürichiin ja myöhemmin Parmaan ennen palaamistaan Englantiin vuonna 1998, lontoolaiseen Crystal Palaceen. Samana vuonna hän pelasi vielä Hudiksvall ABK:ssa ennen lopettamistaan. 
Brolin oli Ruotsin maajoukkueen avainpelaajia vuoden 1992 EM-kisoissa sekä vuoden 1994 MM-kisoissa, jolloin joukkue saavutti pronssia. Kaikkiaan hän pelasi 47 maaottelua ja teki 26 maalia.
Palkealan kirkko

Palkealan kirkko eli Pyhän apostoli Andreaan ja pyhän apostoleinvertaisen Maria Magdalenan kirkko oli Palkealan ortodoksisen seurakunnan pääkirkko Palkealan kylässä Raudun entisessä kunnassa luovutetussa Karjalassa. Kirkko oli olemassa vuodesta 1865 1940-luvulle.
Palkelan kirkko valmistui vuonna 1865 ja sen suunnitteli Karpov. Pietarin metropoliitta Isidor vihki kirkon 3. lokakuuta samana vuonna. Kirkon runko oli hirrestä, mutta sisältä se oli rapattu ja ulkopuolelta vuorattu laudoituksella. Kirkkoon mahtui noin 600 henkeä. Kirkon pääsisäänkäynnin yläpuolella olleessa kellotornissa oli viisi kelloa. Kirkkoa korjattiin vuosina 1896, 1926 ja 1939. 
Talvisodassa kirkko ei kärsinyt vahinkoja, mutta sodan jälkeen venäläiset ehtivät purkaa siitä sisustuksen, katon, ovet, ikkunat ja seinien yläosat ennen kuin Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941. Jatkosodan aikana kirkkoa ei korjattu. Sodan jälkeen venäläiset purkivat kirkon loppuun. Entiset Palkealan seurakuntalaiset pystyttivät kirkon paikalle muistomerkin vuonna 1993. Muistomerkki on tehty Mannerheim-linjan panssarivaunuestekivestä.
Boggle

Boggle on nopeutta vaativa sanapeli, jota pelataan kynän, paperin, tiimalasin, boggle-laatikon ja kirjainnoppien avulla.
Pelin kulku.
Boggle-erä aloitetaan laittamalla kirjainnopat laatikkoon ja ravistamalla sitä. Laatikko on suunniteltu niin, että ravistuksen loputtua kirjainnopat tipahtavat niille varattuihin kuuteentoista koloseen muodostaen 4x4 neliön. Ravistuksen jälkeen laatikon kansi poistetaan ja tiimalasi käännetään ympäri. Nopat muodostavat Bogglekentän, josta pelaajat yrittävät löytää sanoja aloittamalla mielivaltaisesta nopasta ja siirtyen siitä johonkin viereiseen noppaan suoraan tai kulmittain. Samaa noppaa saa käyttää samassa sanassa vain kerran. Kun pelaaja huomaa sanan kentällä, merkitsee hän sen muistipaperiinsa. 
Yleensä noudatettu sääntö on, että sanojen on oltava suomen kielen perusmuodossa tai monikossa. Yhdyssanat hyväksytään. Nimiä tai lyhenteitä ei hyväksytä. Myöskään kaksikirjaimisista sanoista ei saa pisteitä. Vakavammissa peleissä kannattaa heti alussa määrittää jokin sanakirja, josta sanan on löydyttävä, jotta sen saa pisteyttää. 
Kun aika loppuu tiimalasista, ilmoittavat pelaajat löytämänsä sanat. Jos jokin sana esiintyy useammalla kuin yhdellä pelaajalla, ei siitä saa pisteitä sillä kierroksella. Pisteet määräytyvät sanojen kirjainten lukumäärien nojalla seuraavasti. 
Peli loppuu ennalta sovitun ravistusmäärän jälkeen tai kun joku pelaajista on saavuttanut ennalta sovitun pistemäärän, usein 100 pistettä.
Välineistä.
Tiimalasin hiekka valuu noin 2 min 40 s. Joidenkin lähteiden mukaan ajanoton pituuden tulisi olla 3 min.
Jos pelissä tulee BC kirjaimet samassa saa itse valita siihen haluamansa kirjaimen.
Noppien sivuilla on kirjaimet seuraavasti.
Belgit

 
Belgit () olivat pääasiallisesti kelttiläisiä heimoja, jotka asuivat Pohjois-Galliassa Seinen ja Reinin välimaastossa sekä myöhemmin myös Ison-Britannian eteläosissa. Belgit muodostivat löyhän liittokunnan, johon kuului monia eri heimoja. He katsoivat eroavansa etelämpänä asuvista gallialaisista tapojensa ja osittain germaanisten sukujuurtensa vuoksi. Belgia on saanut nimensä heidän mukaansa.
Belgit asuttivat aluetta, joka ulottui Seineltä Reinille nykyisessä Belgiassa, Ranskassa, Saksan Reininmaalla, Etelä-Alankomaissa ja Luxemburgissa. Strabon piti kirjoituksissaan niinkin kaukana kuin Loirella asuneita venetejä osana belgejä. Belgit jakautuivat alaheimoihin, joita olivat ambianit, aduatucit, bellovakit, caeroesit, caletesit, catuvellaunit, condrusit, eburonit, menapit, morinit, nervit, rẽmit, svessionit, treverit, veliocassesit, viromanduit, sekä mahdollisesti myös pariisit. Strabonin mukaan ennen roomalaisten saapumista belgeihin kuului 300 000 soturia. Julius Caesar kirjoitti vuoden 50 eaa. paikkeilla belgien historiasta mainiten näiden saapuneen silloisille alueilleen Germaniasta heidän ylitettyään Reinin. Caesarin mukaan belgit houkutteli alueelle sen hedelmällinen maa, ja he karkottivat siellä asuneet gallialaiset. Caesar mainitsi monien belgiheimojen olevan edelleen ylpeitä germanialaisesta taustastaan. Caesarin aikana Germania oli ennen kaikkea maantieteellinen termi, eivätkä belgit näin välttämättä pitäneet itseään germaaneina. Suurin osa belgiheimoista puhui ilmeisesti kelttiläisiä kieliä. Useimmat tunnetuista vanhoista paikannimistä belgien alueella ovat kelttitaustaisia. Joillakin pienemmillä heimoilla oli kuitenkin mahdollisesti germaaniset nimet (esim. "Sunuci", "Cugerni"). Muutamilla belgiheimoilla oli lisäksi selvästi sekoittunut tausta. Esimerkiksi aduatucit olivat Caesarin mukaan muodostuneet teutonien ja kimbrien rippeistä.
Belgit laajensivat alueitaan voimakkaasti viimeisinä vuosisatoina ennen ajanlaskun alkua. Caesarin mukaan heitä oli asettunut Ison-Britannian rannikolle. Suuri osa Isoon-Britanniaan asettuneista belgeistä, kuten catuvellaunit ja atrebaatit, säilytti samat heimonimet kuin mantereellakin. Belgien muuttoaallot Isoon-Britanniaan ovat ainoat historiallisissa lähteissä mainitut kelttien muuttoliikkeet saarelle. Caesar teki eron belgien ja saaren alkuperäisheimojen välillä ja samankaltainen ero voidaan todeta myös arkeologisissa löydöissä. Belgien vaikutusalueella Ison-Britannian kaakkoisosassa on löydetty mannermaan kaltaisia myöhäisen La Tènen kulttuurin kolikkoja ja muita esineitä. Löytöjen on tosin nykyisin tulkittu juontuneen pikemminkin kauppayhteyksistä ja pitkällä aikavälillä tapahtuneesta rauhanomaisesta muuttoliikkeestä mannermaalta Isoon-Britanniaan, kun taas Caesar kuvasi belgien muuttoaaltoa valloitusretkinä. Rooman keisari Claudiuksen Britannian sotaretkien jälkeen atrebaattien pienentyneistä alueista muodostettiin belgien heimokantoni eli civitas. Sen keskus oli Venta Belgarum eli nykyinen Winchester. Ison-Britannian roomalaistuneet belgiheimot sulautuivat 400-luvulla saarelle siirtyneisiin anglosakseihin.
Lapsi (elokuva)

Lapsi () on Jean-Pierre ja Luc Dardennen vuonna 2005 valmistunut belgialainen elokuva. 
"Lapsi" voitti arvostetun Kultainen palmu -palkinnon vuoden 2005 Cannesin elokuvajuhlilla, ja oli myös Belgian ehdokas parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi. Vuonna 2017 "The New York Timesin" kriitikot arvioivat sen tämän vuosisadan 25 parhaan elokuvan joukkoon.
Juoni.
Elokuva kertoo avustuksilla ja näpistyksillä elävistä Brunosta ja Soniasta. 18-vuotias Sonia on juuri synnyttänyt parille lapsen, Jimmyn, mutta holtiton Bruno ei innostu isän roolista, vaan myy lapsen.
Näyttelijät.
Lähde: 
Palkinnot.
Voitot.
Cannesin elokuvajuhlat:
Ehdokkuudet.
Euroopan elokuvapalkinnot:
Anders Ångström (fyysikko)

Anders Jonas Ångström (13. elokuuta 1814 – 21. kesäkuuta 1874 Uppsala) oli ruotsalainen tähtitieteilijä ja fyysikko sekä yksi spektroskopian perustajista. Vuonna 1862 hän löysi spektroskooppisin menetelmin vetyä Auringosta. Vuonna 1867 Ångströmin julkaisema "Recherches sur le spectre solaire" on yksi alan perusteoksista. Hän toimi professorina Uppsalassa vuodesta 1858. Ångströmin mukaan on nimetty SI-järjestelmän ulkopuolinen pituuden mittayksikkö ångström.
Elämä.
Ångström valmistui vuonna 1839 Uppsalan yliopistosta ja samana vuonna hänestä tuli yliopiston fysiikan dosentti. Kolme vuotta myöhemmin hän siirtyi työskentelemään Tukholman observatorioon, jossa hän sai käytännön kokemusta tähtitieteellisestä työstä ja jo seuraavana vuonna hän johti Uppsalan tähtitieteellistä observatoriota. 
Kiinnostuttuaan maamagnetismista, hän teki useita havaintoja magneettisuuden intensiteettiä ja erantoa koskien eri puolilla Ruotsia. Ångström teki myös tutkimuksia ollessaan vuodet 1851–1853 maailmanympäripurjehduksella ruotsalaisella "Eugénie"-fregatilla.
Ångström seurasi Adolf Ferdinand Svanbergiä Uppsalan yliopiston fysiikan professorina. Ångström alkoi tutkia vuodesta 1861 eteenpäin spektroskopiaa ja mittasi vedyn neljän tunnetun spektriviivan tarkat aallonpituudet. Kaksi vuotta myöhemmin Ångström löysi ensimmäisenä Auringosta vetyä. Robert Thalénin ja Ångströmin vuonna 1868 laatima Auringon spektriviivojen luettelo, "Recherches sur le spectre solaire", on spektroskopian perusteoksia. Luettelo sisältää tiedot yli 1200:sta spektriviivasta. Ångström huomasi metrin olevan liian suuri yksikkö ilmoittamaan spektriviivojen aallonpituuksia, joten hän päätti merkitä pituudet metrin kymmenesmiljardisosilla. Tätä mittayksikköä alettiin kutsua ångströmiksi. Ångström tutki ensimmäisenä myös revontulien spektriä vuonna 1867, ja löysi ominaisen kirkkaan viivan keltavihreällä alueella. Hän erehtyi kuitenkin luulemaan, että sama viiva olisi havaittavissa eläinratavalossa. 
Ångström kuoli vuonna 1874. Kompensaatiopyrheliometrin kehittäjä Knut Ångström oli hänen poikansa ja meteorologi Anders Ångström pojanpoikansa.
Adenosiinidifosfaatti

ADP eli adenosiinidifosfaatti on runsasenergiainen yhdiste, josta muodostuu adenosiinitrifosfaattia eli ATP:tä kun siihen lisätään entsymaattisesti fosfaattiryhmä.
Adenosiinidifosfaatin kemiallinen kaava on C10H15N5O10P2, moolimassa 427,201 g/mol ja CAS-numero 58-64-0.
Gregorius XVI

Paavi Gregorius XVI, syntymänimeltään Bartolomeo Alberto Mauro Cappellari (18. syyskuuta 1765, Belluno – 1. kesäkuuta 1846, Rooma) toimi paavina vuosina 1831–1846.
Paavi Leo XII nimitti Cappellarin kardinaaliksi maaliskuussa 1825. 64 päivää kestänyt konklaavi valitsi hänet 2. helmikuuta 1831 yllättäen paavi Pius VIII:n seuraajaksi. Hän oli toistaiseksi viimeinen paavi, joka ei valituksi tullessaan ollut piispa.
Gregorius XVI vastusti kaikkia moderneja keksintöjä. Esimerkiksi hän kielsi rautatiet hallitsemillaan alueilla – hän kutsui niitä nimellä "chemins d'enfer ("paholaisen tiet")"; rautatie on ranskaksi "chemins de fer ("rautaiset tiet")".
Curtis Mayfield

Curtis Lee Mayfield (3. kesäkuuta 1942 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 26. joulukuuta 1999 Roswell, Georgia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen soul-, funk- ja R&amp;B-laulaja, lauluntekijä ja kitaristi. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten soundtrack-levystään blaxploitaatio-elokuvaan "Superfly – alamaailman kuningas" (1972).
Vuonna 1958 Mayfield perusti The Impressions -yhtyeen yhdessä Jerry Butlerin, Sam Goodenin, Richard Brooksin ja Arthur Brooksin kanssa. Yhtye oli suosituimmillaan 1960-luvun puolivälissä. Mayfieldin yhtyeelle kirjoittamista hiteistä tunnetuin on vuoden 1965 ”People Get Ready”.
Vuonna 1970 Mayfield siirtyi soolouralle ja perusti Curtom Records -levy-yhtiön. Hänen soolouransa kaupallinen ja taiteellinen huippu oli vuoden 1972 albumi "Superfly", josta tuli uuden yhteiskunnallisesti tiedostavan soul-musiikin tärkeimpiä teoksia yhdessä Marvin Gayen "What's Going Onin" ja Stevie Wonderin "Innervisionsin" kanssa. Albumi valittiin vuonna 2018 mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä. Se ja vuoden 1975 "There's No Place Like America Today" valittiin myös hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Mayfield vietti elämänsä viimeisen vuosikymmenen vaikeasti liikuntavammaisena; 13. elokuuta 1990 sattunut onnettomuus, jossa New Yorkin Wingate Fieldin esiintymislavan valolaitteet kaatuivat hänen päälleen konsertin alussa, johti välittömästi neliraajahalvaukseen. Hän voitti vuonna 1995 ”elinikäisten saavutusten” Grammyn, ja helmikuussa 1998 hänen oikea jalkansa amputoitiin diabeteksen johdosta. Hän tuli 15. maaliskuuta 1999 valituksi Rock and Roll Hall of Fameen, mutta terveysongelmat estivät häntä osallistumasta itse seremoniaan. Mayfield kuoli saman vuoden joulukuussa.
Vakkilan tšasouna

Profeetta Elian tšasouna oli Palkealan ortodoksiseen seurakuntaan kuuluva tšasouna Vakkilan kylässä Raudun entisessä kunnassa luovutetussa Karjalassa.
Profeetta Elian tšasouna rakennettiin hirrestä vuonna 1901 Pyhän Synodin varoilla. Se oli pyhitetty profeetta Elian muistolle. Varsinaisen tšasounan pinta-ala oli 45 m² ja lisäksi siinä oli 10 m² avoeteinen. Tšasouna oli 3,4 metriä korkea ja siinä oli pärekatto. Profeetta Elian tšasounaan siirrettiin irtaimistoa vuonna 1929 lakkautetusta Petäjärvellä sijainneesta Apostolien Pietarin ja Paavalin tsasounasta. Tšasounaa korjattiin vuonna 1939. Talvisodan aikana tšasouna vaurioitui ja venäläiset ovat sen sittemmin hävittäneet.
Reimarla

Reimarla () on osa-alue Pitäjänmäen kaupunginosassa Länsi-Helsingissä. Reimarlassa on pääosin 1940–1970-luvuilla rakennettuja kerrostaloja sekä pientaloja. Siellä asui noin viisi tuhatta asukasta vuonna 2024.
Alue rajoittuu etelässä vilkkaisiin Kaupin- ja Pitäjänmäentiehen, joiden toisella puolella on Pitäjänmäen yritysalue tai alueen länsipäässä Espoon Vermo. Lännessä raja naapurikaupunkiin kuuluvaan Mäkkylään kulkee Mäkkylän asemalta pohjoiseen Kehä I:lle (Mestarintie, seututie 101).
Reimarlan pohjoisraja seuraa Kehä I:tä, jonka toisella puolella on Konala. Koillisessa raja kulkee pitkin Vihdintien itäpuolella juoksevaa Mätäjokea, jonka vastarannalla alkaa Lassila. Pääosin alue rajoittuu idässä kuitenkin Pitäjänmäen Marttilan osa-alueeseen, johon luetaan kuuluvaksi Partiotien ja siitä itään ennen Mätäjokea tai Kaupintietä sijoittuvat talot.
Alueella sijaitsee kolme päiväkotia ja kaksi ala-asteen koulua (Pitäjänmäen koulu ja Sockenbacka skola). Pitäjänmäen koulun vieressä on urheilukenttä, jonka eteläpuolella sijaitsee kirkko. Reimarlasta löytyy myös Pitäjänmäen terveysasema.
Alueen koillisosassa Vihdintien ja Kehä I:n kulmauksessa on pienehkö, lähinnä 1970- ja 1980-luvuilla rakennettu teollisuus- ja toimitila-alue.
Pitäjänmäen asema sijaitsee heti Reimarlan alueen eteläpuolella Pitäjänmäentien toisella puolella ja tarjoaa sujuvia paikallisjunayhteyksiä niin Helsingin kuin Espoonkin suuntaan.
Henrikintien vieressä Jyrkinkallion kentällä on Matti Peltokankaan vuonna 2000 paljastettu kiviveistos "Juhlapöytä".
Processing

Processing on avoimen lähdekoodin ajatukseen perustuva ohjelmointikieli, joka on tarkoitettu etenkin elektronisen taiteen luomiseen. Se perustuu oliopohjaiseen Javaan.
Processingin kehittivät Casey Reas ja Benjamin Fry yhdysvaltalaisen MIT:n medialaboratoriossa.
Processingia käytetään etenkin ohjelmoinnin alkeiden opettamisessa. Visuaalisuutensa ja yksinkertaisuuteensa vuoksi se on saavuttanut nopeasti suosiota.
Esimerkki.
Tässä esimerkissä, Hei maailma -ohjelma, on yksinkertaisesti piirtää viiva:
line(15, 25, 70, 90);
Seuraava koodi on parempi esimerkille.
//Hello mouse.
void setup() {
 size(400, 400);
 stroke(255);
 background(192, 64, 0);
void draw() {
 line(150, 25, mouseX, mouseY);
Thornthwaiten ilmastoluokitus

Thornthwaiten ilmastoluokitus on vesitasapainoon ja sen vuosivaihteluihin perustuva ilmastoluokitus. Muita vaikuttavia tekijöitä ovat sademäärä ja suurin mahdollinen haihtuminen PET, joka riippuu lämpötilasta. Thornthwaiten luokituksessa lasketaan kosteus ottaen huomioon haihtuminen, kosteuden vaihtelut, lämpötilaa kuvaava luku ja vuosittaisia lämpötilan vaihteluja kuvaava luku. Thornthwaiten luokitus on määriin perustuva (kvantitatiivinen) ilmastoluokitus. Thornthwaiten luokitusta, joka syntyi 1948 osin arvosteluna Köppenin luokitukselle, käytetään melko harvoin, sillä se on monimutkainen ja epähavainnollinen.
Kosteus.
Jos sataa tasaisesti ympäri vuoden ja sama määrä haihtuu, ei ole koskaan veden vajausta D tai ylimäärää s. Kuivan ilmaston s=0 ja d&gt;0, ja kostean s&gt;0 ja d=0.
Thornthwaiten kokonaiskosteusindeksi on:
MI = 100*(s-d) / PET
Lämpötehokkuus.
Lämpötehokkuus on suoraan teoreettinen haihtuminen eli PET.
Kesän lämpökeskittyminen.
Kolmen lämpimimmän kuukauden teoreettinen enimmäishaihdunta (PET)/koko PET mittaa, kuinka suuri prosenttiosuus haihtumisesta tapahtuu lämpimimpien kuukausien aikana. Jos lämmön kesään keskittyvä lämpökeskittyminen on pieni, lämpötila on melko tasainen ympäri vuoden.
Tuukka Tomperi

Tuukka Tomperi (s. 1971, Tampere) on suomalainen tutkija, toimittaja ja kirjoittaja. 
Tomperi on työskennellyt Tampereen yliopiston opettajankoulutuslaitoksen lehtorina ja tutkijana sekä kasvatustieteen laitoksen tutkijana ja assistenttina. Aikaisemmalla työurallaan hän työskenteli lukion ja aikuislukion opettajana filosofiassa, elämänkatsomustiedossa, psykologiassa ja yhteiskuntaopissa. Tomperi on kirjoittanut muun muassa kasvatusfilosofiaan, opettamiseen, opetussuunnitelmatutkimukseen ja koulutussosiologiaan, yhteiskunnalliseen kasvatukseen, elämänkatsomustietoon ja kriittiseen pedagogiikkaan sekä filosofian historiaan (renessanssi, Francis Bacon, David Hume, espanjalainen filosofia) ja kirjallisuuden filosofiaan liittyvistä kysymyksistä. Hän on toimittanut suomeksi brasilialaissyntyisen kasvatusfilosofi Paulo Freiren pääteoksen Sorrettujen pedagogiikka.
Tomperi kuuluu filosofisen aikakauslehden niin &amp; näin perustajakuntaan ja on lehden toimituskunnan jäsen (toimitussihteeri 1996–2011). Lisäksi hän oli Osuuskunta Vastapainon hallituksen puheenjohtaja (2002–2009). Tomperi on filosofisen verkkoportaalin http://www.filosofia.fi päätoimittaja (vuodesta 2006).
Aiheesta muualla.
Tuukka Tomperin kotisivu
Keskihakuvoima

Keskihakuvoima (keskihakuisvoima, sentripetaalivoima) on voima, joka aikaansaa keskeiskiihtyvyyden. Ympyräliikkeessä olevaan kappaleeseen kohdistuva keskihakuvoima pitää kappaleen ympyräradalla. Keskihakuvoima vaikuttaa ympyrän keskipistettä kohden, kohtisuorassa liikesuuntaa vastaan.
Voiman suuruus saadaan laskettua kaavasta:
formula_1.
Kaavassa "F" on voima, "m" kappaleen massa, "v" ympyräliikkeen nopeus ja "r" ympyrän säde.
Tim Owens

Tim ”Ripper” Owens (oik. Timothy S. Owens, s. 13. syyskuuta 1967 Akron, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen metallimusiikin laulaja, joka laulaa nykyisin Yngwie Malmsteenin yhtyeessä sekä perustamassaan Beyond Fearissa. Aiemmin hän on laulanut muun muassa yhtyeissä Judas Priest, Iced Earth, British Steel ja Winter’s Bane.
Tim Owens sai ”Ripper”-lempinimensä ollessaan Judas Priestin koelaulutilaisuudessa. Repertoaarissa oli tarjolla kaikkia muita kappaleita, paitsi "The Ripperiä", jonka Tim juuri halusi laulaa. Aikansa aneltuaan hän sai tahtonsa läpi, ja samalla kiinnityksen Judas Priestin uudeksi vokalistiksi. 
Diskografia.
Judas Priest.
Studioalbumit
Livealbumit
Marttila (Helsinki)

Marttila () on osa-alue Pitäjänmäen kaupunginosassa ja peruspiirissä Helsingissä. Siellä asuu 305 asukasta (31.12.2024), ja työpaikkoja alueella on 8 (31.12.2017).
Pieni Marttilan alue rajoittuu idässä Vihdintien itäpuolella virtaavaan Mätäjokeen ja etelässä Kaupintiehen. Heti Kaupintien eteläpuolella on Pitäjänmäen yritysalue. Lännessä Korsupolun ja Partiotien talot luetaan vielä Marttilaan, mutta lännempänä ja pohjoisessa naapurina on Reimarlan osa-alue.
Marttila on melko väljä rintamamiestaloista koostuva omakotialue. 
Historiaa.
Suurin osa alueen taloista on rakennettu vuosien 1939 - 1942 välillä. Alue ei ole perinteinen rintamamiestaloalue, koska se on rakennettu sodan aikana. Talot oli tarkoitettu sodassa haavoittuneille rintamamiehille. Talot jaettiin Suomen Punaisen Ristin ja Sotainvalidien Veljesliiton toimesta. Talot on tyyppitaloja joko suomalaisia (Mottitie) tai ruotsalaisia (Korsutie) elementtipuutaloja. 
Osuuskunta Helsingin Valokuidut.
Osuuskunta Helsingin Valokuidut on lähtöisin alueelta. Osuuskunta on rakentanut alueelle 2014 valokuituverkon (FTTH). Alue on pilottikohde tekniikalle, jolla voidaan rakentaa moderni ja nopea tietoliikenne vanhalle omakotitaloalueelle. Osuuskunta voitti 2017 EU:n palkinnon "European Broadband Awards 2017" sarjassa avoimuus ja kilpailu.
John Williams (kitaristi)

John Williams (s. 24. huhtikuuta 1941 Melbourne, Australia) on brittiläis-australialainen kitaristi. Hän on esittänyt taidemusiikin lisäksi myös muita musiikkityylejä.
Williamsia opetti aluksi hänen isänsä Len Williams. 12-vuotiaana hän siirtyi Espanjaan Andrés Segovian oppilaaksi. Myöhemmin hän opiskeli pianonsoittoa Royal College of Musicissa Lontoossa, koska koulussa ei ollut tuolloin kitaransoiton osastoa. Williamsin valmistuttua hänelle tarjottiin mahdollisuus perustaa kyseinen osasto. Hän tarttui tilaisuuteen ja johti osastoa ensimmäiset kaksi vuotta. Williams on siitä lähtien pitänyt yhteyttä Collegeen ja Northern Collegeen Manchesterissa. Hän toimii Royal Academy of Musicissa vierailevana professorina.
Williams on tehnyt yhteistyötä Julian Breamin ja Paco Peñan kanssa ja soittanut Sky-yhtyeessä. Hän on myös säveltänyt ja sovittanut musiikkia. Williamsille ovat omistaneet kitarasävellyksiä useat säveltäjät, kuten Stephen Dodgson, André Previn, Patrick Gowers, Richard Harvey ja Steve Gray. Hän on säveltänyt yhteistyössä australialaisten säveltäjien, kuten Phillip Houghtonin, Peter Sculthorpen ja Nigel Westlaken, kanssa kitarasävellyksiä, jotka ilmentävät hänen kotimaansa tunnelmaa.
Kake

Kake on kaupunki Alaskassa Kupreanofinsaaren luoteiskulmassa. Vuoden väestönlaskennassa sen väkiluku oli 710. Näistä 66,76 prosenttia oli Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia.
Historiaa.
Tlingiteihin kuuluva kake-heimo on asuttanut Kupreanofinsaarta esihistoriallisista ajoista lähtien. Eurooppalaiset uudisasukkaat pelkäsivät kakeja 1700- ja 1800-luvuilla. Kakesodassa Yhdysvaltain laivasto tuhosi kolme kake-kylää vuonna 1869 Sitkassa tapahtuneen ampumavälikohtauksen jälkeen. Kaket rakensivat uudelleen yhden kylän 1890-luvulla nykyisen Kaken paikalle.
Kakessa on maailman korkein toteemipaalu. 132 jalkaa korkea toteemi veistettiin vuonna 1967 Alaskan ostamisen satavuotisjuhlan kunniaksi.
Kuusisaari

Kuusisaari () on saari Seurasaarenselän ja Laajalahden välissä Länsi-Helsingissä. Se on myös Munkkiniemen kaupunginosaan kuuluva osa-alue. Asukkaita Kuusisaaressa oli 626 vuonna 2024 ja työpaikkoja 140 vuonna 2022. Alueen pientalot ovat Helsingin kalleimpia. Hintatasoon vaikuttaa osaltaan nostavasti se, että pääkaupunkiseudulle epätyypillisesti rannat ovat taloyhtiöiden omistuksessa.
Kuusisaaren halki kulkee vilkasliikenteinen Kuusisaarentie, joka johtaa Munkkiniemestä Kuusi- ja Lehtisaaren kautta Espoon Keilaniemeen.
Kuusisaaressa on muun muassa Didrichsenin ja Villa Gyllenbergin taidemuseot. Alueella on Saksan, Japanin, Bulgarian, Etelä-Korean, Unkarin ja Indonesian suurlähetystöt sekä Iranin suurlähettilään virka-asunto. Arkkitehtuurinsa puolesta kiinnostavana pidetyn Saksan suurlähetystön (Krogiuksentie 4) suunnitteli työryhmä Juha Leiviskä, Rosemarie Schnitzler ja Nicholas Mayow. Rakennus valmistui 1993.
Presidentti Kyösti Kallio asui talvisodan ajan Saksan suurlähetystön paikalla sijainneessa Larsron huvilassa, koska se katsottiin Helsinkiin kohdistuneen pommitusuhan vuoksi Presidentinlinnaa turvallisemmaksi. Huvilan oli aikanaan rakennuttanut kauppaneuvos Lars Krogius. Länsi-Saksa osti tontin suurlähetystöään varten vuonna 1982, minkä jälkeen huvila purettiin.
Luonnehdinta alueesta.
Kuusisaaren rannoilta avautuu sisälahtimaisema. Lähetystöjen ja omakotitalojen lisäksi saarella on tasakattoisia tiilipintaisia rivitaloja, suuri osa niistä 1960- ja 1970-luvuilta. Valtionverotuksen alainen keskitulo 15–64-vuotiailla asukkailla henkeä kohti oli Kuusisaaressa 137 148 euroa vuonna 2008, eli pääkaupunkiseudun osa-alueista selvästi korkein ja noin 4,5 kertaa Helsingin keskituloa suurempi. Vuonna 2006 keskitulo oli 189 255, noin 7 kertaa Helsingin keskituloa suurempi. Kuusisaaren ja Lehtisaaren postinumeroalue 00340 on Suomen kuudenneksi suurituloisin: sen täysi-ikäisistä asukkaista 53 prosenttia kuului vuonna 2021 maan hyvätuloisimpaan viidennekseen.
Postinumeroalue 00340 Helsinki lukeutuu alueisiin, joilla asuntojen hinnat nousivat vuosien 2009–2014 aikana Helsingissä kaikkein vähiten, ja vuonna 2014 postinumeroalueen asuinneliöiden keskimääräinen myyntihinta myös laski. Kehitykseen on vaikuttanut Helsingin ja Vantaan seurakuntayhtymien suunnitelmat nostaa Lehtisaaresta omistamiensa tonttien vuokria merkittävästi.
Mikko Ronkainen

Mikko Ronkainen (s. 25. marraskuuta 1978 Muurame) on entinen suomalainen freestylehiihtäjä, lajinaan kumparelasku.
Kumparelaskussa Ronkaisen kirkkaimmat saavutukset ovat olympiahopea Torinon olympialaisista 2006, kaksi maailmanmestaruutta vuosilta 2001 ja 2003 sekä maailmancupin kokonaiskilpailun voitto kaudelta 2000–2001. Ronkainen lopetti huippu-uransa vuonna 2007. Hän kuitenkin osallistui keväällä 2008 pidettyihin kumparelaskun SM-kilpailuihin sijoittuen neljänneksi. Toukokuussa 2009 hän ilmoitti tekevänsä paluun tavoitteenaan Vancouverin olympialaiset 2010. Vancouverissa hän sijoittui 14:nneksi. Ronkainen lopetti uransa kauden 2009–2010 jälkeen.
Seuratasolla Ronkainen edusti Jyväskylän Freestyleseuraa. Häntä valmensi Pekka Lehtikallio.
Ronkainen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Ronkaisella on myös nimikkorinne laskettelukeskus Riihivuoressa, joka sijaitsee Muuramessa.
Fools Gold

Fools Gold on brittiläisen rock-yhtyeen The Stone Rosesin kappale. Sitä ei ole virallisesti julkaistu millään albumilla. Kappale on julkaistu tuplasinglenä "What The World Is Waiting For" -kappaleen kanssa vuonna 1989 ja yhtyeen debyyttialbumin "The Stone Roses"in kymmenvuotis-juhlapainoksen bonuslevyllä. Alun perin kappale on n. 9-minuuttinen, mutta se tunnetaan parhaiten lyhennettynä neljän minuutin versiona.
Kappaleelle on ominaista nopeat, rytmikkäät ja kaikuvat rummut, jossa wahwah-pedaalia hyväksikäyttämällä ja rumpujen sekä basson tahdissa John Squiren kitaransoitto tuo kappaleeseen rockahtavan ja myös osaksi funkahtavan tunnelman. 
Fools Gold nousi Suomen virallisen listan sijalle 17.
Campari

Campari on tunnettu alkoholijuomamerkki. Sen kehitti italialainen Gaspare Campari vuonna 1860. Camparin kotikaupunki on Milano. Camparia valmistaa Campari Group, joka valmistaa myös Aperolin. Campari on yleensä aperitiivina nautittava katkero, jonka alkoholipitoisuus on 25 prosenttia.
Campari on tärkein ainesosa maailman suosituimmassa cocktailissa, eli Negronissa. Suomessa Camparia on perinteisesti juotu appelsiinimehun tai soodan ja jäiden kera – tämä cocktail tunnetaan nimellä Garibaldi. Campari Spritz on Italian toiseksi suosituin spritz-juoma.
Camparin maku on karvas. Juoman tunnusmerkkinä voidaan pitää sen punaista väriä. Punainen väri on alun perin saatu kokenillikirvasta, mutta tuote on nykyään vegaaninen eikä kirvoja käytetä värin saamiseksi.
Appelsiinimehu

Appelsiinimehu on tuoreista appelsiineista puristamalla tehty mehu, jota juodaan eri puolilla maailmaa. Monissa länsimaissa mehu kuuluu aamiaiseen. Suomessa myytävä appelsiinimehu on usein valmistettu pakastetusta mehutiivisteestä, johon on lisätty alkuperäistä mehua vastaava määrä vettä. Maailman suurimmat appelsiinimehun tuottajat ovat Yhdysvallat ja Brasilia.
Appelsiinimehun raaka-aineena käytetään pienempiä appelsiineja, joiden sato on ajoittain ollut heikko kasvitautien vuoksi. Siksi mehuista on ollut pulaa. Satoon vaikuttaa esimerkiksi kellastumistauti, myös HLB-taudiksi (huanglongbing) kutsuttu bakteeritauti. Sen aiheuttaa "Candidatus liberibacter -niminen bakteeri", jota levittää "diaphorina citri" -hyönteinen. Myös kuivuudella on ollut vaikutusta satoihin. Saatavuudella on ollut vaikutusta mehun hintaan, joka on vuoden 2022 lopun jälkeen puolessatoista vuodessa yli kaksinkertaistunut. Appelsiinin korvaajaksi onkin ennakoitu mandariinia, joka kestää säiden vaihtelua paremmin.
100 g eli noin 1 dl appelsiinimehua sisältää 10 g hiilihydraatteja ja 187 kJ (45 kcal) energiaa. C-vitamiinia on 36 mg. Eräät valmistajat lisäävät C-vitamiinia niin, että sitä on yhteensä 60 mg per 100 g. C-vitamiini suojaa tuotetta hapettumiselta.
Appelsiinimehulla on yhteisvaikutuksia eräiden lääkeaineiden kanssa, sillä se voi vähentää merkittävästi feksofenadiinin ja seliprololin vaikutusta estämällä suoliston kuljetusproteiinien (OATP, "organic anion-transporting polypeptide") toimintaa. Appelsiinimehu vähentää merkittävästi myös korkean verenpaineen hoidossa käytettävän aliskireenin pitoisuuksia veriplasmassa.
Appelsiinimehua käytetään drinkeissä muun muassa kuohuviinin kanssa. Appelsiinimehua käytetään myös kakkuihin ja kiisseleihin.
Monique Seka

Monique Seka on Norsunluurannikolta kotoisin oleva laulaja. Hänen musiikkinsa usein kutsutaan "afro-zoukiksi", joka on eräs zouk-musiikin tyyppi.
Ura.
Monique Seka tulee musiikillisesta suvusta - hänen isänsä on kotimaassaan tunnettu muusikko Okoi Seka Athanase ja hänen isotätiensä muodostama yhtye Les sœurs Comoé oli norsunluurannikkolaisen musiikkipiirien pioneereja ennen valtion itsenäistymistä. Seka aloitti uransa 1982 setänsä Jhoe Morganin yhtyeessä The Maya Melodye Band. Esiinnyttyään joitakin vuosia maansa television orkesterissa, Seka aloitti soolouransa 1985 julkaisemalla rakkauslauluista koostuvan albumin "Tontie affou". Toinen albumi, zoukia ja afrikkalaisia rytmejä sekoittanut "Missounwa" (1989) sai "Grand Prix de la Musique Afro-Caribienne" -palkinnon. Seka meni naimisiin impresarionsa Dominique Richardin kanssa. Heillä on kolme lasta. 
Oltuaan pois parrasvaloista kuutisen vuotta hän julkaisi kolmannen levynsä "Okaman" 1995 ja sai kansainvälistäkin huomiota. Albumin nimikappale myi yli miljoona kappaletta. Tämän jälkeen ilmestyivät muutaman vuoden sisällä "Adeba" (1997) ja "Yélélé" (1999). Seka vieraili kongolaisen rap-ryhmän Bisso na bisson vuonna 1999 ilmestyneellä albumilla "Racines".
Arsi Piispanen

Arsi Piispanen (s. 23. heinäkuuta 1985 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija. Piispanen edustaa Allsvenskan-joukkue IK Oskarshamnia.
Piispanen on jyväskyläläisen kiekkokoulun kasvatti. Hän muutti kuitenkin 13-vuotiaana Helsinkiin perheensä mukana ja siirtyi Jokereihin pelaamaan. Jokereissa hän nousi A-junioreihin jo 15-vuotiaana ja ensimmäisen kerran pelasi SM-liigassa kaudella 2003–2004.
Piispanen palasi takaisin JYPiin keväällä 2004 ja onnistui nousemaan vakituisesti edustusjoukkueen pelaavaan kokoonpanoon seuraavalla kaudella. JYPissä Piispanen pelasi kolme kautta. Huhtikuussa 2007 hän teki kolmen vuoden sopimuksen Tapparan kanssa. Syksyllä 2008 hän siirtyi Pelicansiin. Kaudet 2010–2013 Piispanen edusti Hämeenlinnan Pallokerhoa.
Piispanen on NHL-seura Columbus Blue Jacketsin varaus vuodelta .
Maajoukkue.
Piispanen edusti Suomea alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa vuosina 2004 ja 2005. Keväällä 2006 Piispanen valittiin maajoukkueen ensimmäiselle leiritykselle , mutta putosi sieltä ensimmäisten joukossa .
Muuta.
Piispasen pikkuveljet Markus ja Petrus pelaavat myös jääkiekkoa. Markus pelaa II divisioonassa Lapuan Virkiässä ja Petrus jo kertaalleen uransa lopetettuaan III divisioonassa PiTassa. He ovat kaksosia.
Tammikuussa 2011 Piispanen loukkaantui SM-liigapelissä ja häneltä poistettiin perna.
Dr. Feelgood

 
Dr. Feelgood on brittiläinen vuonna 1971 perustettu rock and roll- ja rhythm and blues-yhtye. Yhtye tunnetaan bluesvivahteisesta hard rockistaan ja pahamaineisesta imagostaan. Yhtyeen tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat ”She Does It Right”, ”Back In The Night”, ”Down At The Doctors” ja ”Milk And Alcohol”. Dr. Feelgood oli osa Lontoon 1970-luvun pub rock -skeneä.
Dr. Feelgood esiintyi alkuperäiskokoonpanossaan vuoteen 1977. Sen vuonna 1976 ilmestynyt livealbumi "Stupidity" oli Britannian albumilistan ensimmäinen viikon ajan. Kitaristin vaihduttua yhtye onnistui nousemaan vielä maan singlelistalla korkeimmalle sijalleen vuonna 1979. ”Milk and Alcohol” oli parhaimmillaan yhdeksäntenä. 1980-luvun alun jälkeen Lee Brilleuax oli yhtyeen ainoa alkuperäisjäsen. Dr. Feelgood jatkoi toimintaansa vielä hänen kuoltuaan vuonna 1994.
Dr. Feelgood esiintyi Suomessa ensimmäistä kertaa kesällä 1975 Riihimäen Riutalla ja Oulun Kuusrockissa sekä Helsingissä Kaivopuistossa ja Natsalla. Kuusrockissa kuvattiin kaksi kappaletta ja ne ovat mukana vuonna 2012 julkaistun boksin "All Through the City (with Wilko 1974–1975)" DVD-levyllä.
Kaktovik

Kaktovik on kaupunki Pohjois-Alaskassa. Se sijaitsee Barterinsaaren pohjoisrannalla Okpilak- ja Jagojokien välissä Beaufortinmeren rannalla.
Vuoden väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 293. Asukkaista 75,43 prosenttia kuului etnisesti Amerikan alkuperäiskansoihin, pääasiassa edustaen inupiatti-eskimoita.
Kaktovik on ainoa kaupunki, joka sijaitsee Arctic National Wildlife Refuge -luonnonsuojelualueella.
Historiaa.
Barterinsaari oli tärkeä valaanpyytäjien tukikohta 1890-luvulla ja 1900-luvun alussa, mutta pysyvää asutusta saarelle tuli vasta vuonna 1923. 1900-luvun alussa alueelle yritettiin istuttaa poroja siinä onnistumatta.
Kaktovikia kehitettiin 1950-luvulla, kun paikalle rakennettiin lentokenttä ja tutka-asema osana Distant Early Warning Linea Neuvostoliiton hyökkäyksen varalta. Vuonna 1968 läheisestä Prudhoe Baysta löydettiin Pohjois-Amerikan kaikkien aikojen suurin öljyesiintymä. Kentällä työskentelee usea tuhat henkeä. Sen tuotanto alkoi 1970-luvun lopulla Trans-Alaska Pipeline Systemin valmistuttua. Kaupunkioikeudet kylä sai vuonna 1971.
Led Zeppelin III

Led Zeppelin III on rockyhtye Led Zeppelinin kolmas albumi, joka julkaistiin vuonna 1970. Sen tunnetuimmat kappaleet ovat "Immigrant Song", "Celebration Day", "Since I've Been Loving You" ja "Gallows Pole".
Osittain akustinen ja folkhenkinen levy erottuu muusta Led Zeppelinin tuotannosta melko selkeästi. "Friends"-kappaletta lukuun ottamatta akustiset numerot ovat vinyyliversiossa 2-puolella ja muodostavat siten CD-versiossakin oman ryhmänsä.
Tuotanto.
"Friends" on tunnettu esimerkki kitaran avoimen virityksen käytöstä (C-A-C-G-C-E). Sen kuoro ja orkesteraatio on basisti-kosketinsoittaja John Paul Jonesin sovittama. Ne on toteutettu mellotronilla ja aidolla viulusektiolla. Kitaristi Jimmy Pagen ollessa The Yardbirds-yhtyeessä se kokeili "Tangerine"-kappaletta. Yardbirdsin version nimenä oli "Knowing That I'm Losing You"ja se on samalla Pagen vanhimpia sävellyksiä.
"Out on the Tiles" on rumpali John Bonhamin käyttämä sanonta poikamiesporukan illanvietosta. Kappaleen tarkoitettu intro hävisi osittain äänityksessä sattuneessa vahingossa ja se korvattiin edeltävästä kappaleesta jatkuvalla syntetisaattorikuviolla.
"Since I've Been Loving You" tehtiin suurimmaksi osaksi aitona esityksenä studiossa ja siihen jäi tunnetuksi tullut bassorumpupedaalin vingahtelu. John Paul Jones soittaa kappaleen basso-osuudet siinä soittamiensa urkujen bassojalkiolla.
Päätösraita "Hats Off to (Roy) Harper" on kunnianosoitus muusikko Roy Harperille. Harper on yhtyeen jäsenten vanha ystävä, jonka albumeilla he ovat myös vierailleet.
Esitys perustuu Bukka Whiten versioon nimeltä "Shake 'Em Down". Jimmy Page ja Robert Plant pyrkivät autenttisuuteen joten Plant lauloi vanhan Vox-kitaravahvistimen kautta. Kappaleesta tehtiin kaksi ottoa joista kuultava versio editoitiin.
Albumin materiaali sävellettiin osittain Walesissa maaseudulla Bron-Yr-Aur nimisessä paikassa, jonne Plant ja Page muutaman muun kanssa vetäytyivät yhtyeen pitäessä taukoa. Paikan nimi kirjoitettiin "Bron-Yr-Aur Stomp" kappaleeseen virheellisesti muodossa" Y"-Aur, mutta tämä on korjattu myöhemmissä julkaisuissa. Kappale kertoo Plantin Strider-nimisestä koirasta.
Jimmy Page tutustui traditionaaliseen "Gallow's Pole" - kappaleeseen blues-muusikko Lead Bellyn ja folk-kitaristi Fred Gerlachin versioina. 
Alkuperäisissä painoksissa on avautuvat kannet, joiden etupuolena on pyöritettävä kuvakiekko vastaavine ikkunoineen.
Ensimmäisissä LP-painoksissa on B-puolen etiketin ja musiikkiraidan välissä olevassa osassa luettavissa mystikko
Aleister Crowleyn motto "Do what thou wilt". Vastaavasti A- puolella on teksti "So Mote Be It".
Vastaanotto.
Albumi sai ilmestyessään varsin nuivaa kritiikkiä muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta. Monet sen kappaleet ovat kuitenkin ajan saatossa muodostuneet rock-klassikoiksi.
Misty Mountain Hop

Misty Mountain Hop on rockyhtye Led Zeppelinin kappale. Se julkaistiin vuonna 1971 yhtyeen neljännellä albumilla, josta yleisemmin käytetään nimeä "Led Zeppelin IV". Kappale on julkaistu myös "Black Dog" -singlen B-puolella. Kappaleen aloittaa John Paul Jonesin sähköpianolla soitettu riffi, johon sähkökitara tulee mukaan.
”Misty Mountain Hop” soi usein "Late Night with Conan O’Brien" -talk show’n alussa The Max Weinberg Sevenin tulkitsemana.
Sulkavan Linnavuori

Sulkavan Linnavuori (myös Pisamalahden Linnavuori) on Sulkavan kunnassa sijaitseva muinainen linnavuori. Se sijaitsee Saimaan Enonveden Pisamalahdessa, vastapäätä Partalansaarta. Kunnan keskustasta on matkaa vuorelle noin viisi kilometriä.
Mäki on kolmelta suunnalta erittäin jyrkkäreunainen, ja sen itäpuolisella, hieman loivemmalla reunalla on vallin jäännöksiä. Muuri on noin 120 metriä pitkä, ja sen kivinen perustus on erittäin jykevä: se on tehty suurista kivistä ja edelleen paikoin lähes kolme metriä korkea. Vuoren huippu on nykyisin noin 55 metriä järvenpinnan yläpuolella. Järvenpinnan alapuolella sekä vuoren seinämillä on useita onkaloita.
Linnavuoren laelle muurin taakse jää noin 100×120 metrin alue, jossa on aikoinaan ollut muun muassa ainakin 14 heittokivikasaa. Linnavuoren juurella on kaksi luolamaista onkaloa.
Vanhin toistaiseksi löytynyt kirjallinen maininta linnavuoresta on vuodelta 1561. Silloisessa veroluettelossa sen mainitaan kuuluvan Säämingin pitäjän Iitlahden kymmenyksen talonpojille Hannu ja Heikki Kontiaiselle.
Linnoitus on oletettavasti rakennettu rautakaudella tai keskiajalla. Olettamukseen kuuluu myös, että linnasta länteen sijaitseva Vartioniemi kuuluisi samalle ajalle. Erään hypoteesin mukaan linna olisi rakennettu läntistä uhkaa eli hämäläisiä vastaan. 
Linnavuori ja sitä ympäröivä maisema ovat Sulkavan merkittävimpiä matkailunähtävyyksiä. Sulkavan Suursoutujen kilpailureitti kulkee aivan linnavuoren editse. Televisio-ohjelmassa "Yllytyshullut" järjestettiin haaste sukeltaa yhteen vuoren juurella olevista Pisamalahden linnavuoren luolista, jonka sisäänkäynti on vedenpinnan alapuolella.
Communication Breakdown

Communication Breakdown on englantilaisen rockyhtye Led Zeppelinin kuuluisimpia kappaleita. Se julkaistiin vuonna 1969 yhtyeen debyyttialbumilta "Led Zeppelin". "Communication Breakdown" on ensimmäisiä kappaleita, jonka kitaristi Jimmy Page ja laulaja Robert Plant työstivät yhdessä.
Kappale alkaa Pagen räjähdysmäisellä kitarariffillä ja on hyvin nopeatahtinen. Poikkeuksellisesti Page laulaa taustoja. Kitarariffiin on otettu vaikutteita Eddie Cochranin kappaleesta "Nervous Breakdown". 
Communication Breakdown oli "Heartbreaker"-kappaleen lisäksi vakionumeroita yhtyeen esiintymisissä ja se soitettiin yleensä "encorena". Kappaleesta julkaistiin single Yhdysvalloissa, mutta se ei päässyt listoille.
Brittiläinen heavy metal -yhtye Iron Maiden on versioinut kappaleen. Versio julkaistiin yhtyeen singlen "Bring Your Daughter to the Slaughter" B-puolena. Myöhemmin kappale julkaistiin myös yhtyeen kokoelmalla "Eddie's Archive" vuonna 2002. The Flaming Lips yhtye versioi myös kappaleen ja julkaisi sen kokoelmallaan "Finally the Punk Rockers Are Taking Acid" vuonna 2002.
Black Dog

Black Dog on rockyhtye Led Zeppelinin kuuluisimpia kappaleita. Se julkaistiin vuonna 1971 yhtyeen neljännellä albumilla, josta yleisimmin käytetään nimeä "Led Zeppelin IV".
Kappaleen synty.
Kappale syntyi, kun yhtye oli äänittämässä "Led Zeppelin IV" -levyä Englannissa Headley Grange -studiossa. Nimen innoittaja oli studiossa vaelteleva nimetön musta koira. Jones on myös todennut kappaleen teosta, että halusi tehdä kappaleen, jota ei voisi tanssia perinteisessä mielessä. Kappaleen nimellä ei ole yhteyttä sanoitukseen, jossa kerrotaan epätoivoisesta rakkaudenkaipuusta naista kohtaan ja siitä seuraavasta onnellisuudesta. Kappaleen äänityksissä Robert Plantin laulu saatiin äänitettyä kahdella keralla. Hän on myös sanonut sen olevan yksi muistettavimmista laulukerroistaan. 
Yhtyeen basisti John Paul Jones keksi kappaleen kitarariffin kuunnellessaan kuuluisan bluesmuusikko Muddy Watersin "Electric Mud" -nimistä albumia. 
Kappaleesta soitettiin uudistettu versio vuoden 1995 kiertueella.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Vastaanotto.
”Black Dogin” singlejulkaisu menestyi monissa maissa, esimerkiksi Sveitsissä se nousi listan sijalle 6. Se menestyi myös Yhdysvalloissa sijoittuen Billboardin listalla 15. sijalle ja 9. sijalle Australian listalla.
Yhdysvaltalainen Rolling Stone -musiikkilehti nimesi kappaleen The 500 Greatest Songs of All Time -listallaan kappaleen sijalle 294.
Coverit.
Muun muassa John Farnham ja Tony Levin ovat tehneet omat versionsa kappaleesta.