tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eki Jantunen

Erkki ”Eki” Jantunen (s. 1. maaliskuuta 1951 Orimattila) on suomalainen muusikko ja televisio- ja radioesiintyjä.
Tanssiyhtye Eki Jantunen &amp; Mutkattomat on kiertänyt tanssitaloja, lavoja ja laivoja. Vierailuja on tehty vuosien varrella myös ulkomaille mm. Ruotsiin, Neuvostoliittoon, Marokkoon, Turkkiin, Espanjaan, Kreikkaan ja Viroon.
1975 perustetun Eki Jantunen &amp; Mutkattomaien menestynein kappale on ollut ”Jätkän humppa” vuonna 1976 Mutkattomat-triossa. Yhtye on palkittu valtakunnallisella Kullervo Linna -palkinnolla 1993.
Jantunen on  toiminut juontajana radiossa ja TV:ssä vuosikymmeniä. Televisiossa ohjelmia ovat olleet muun muassa "Toivotaan toivotaan "1986-1990 (MTV3, tuottajana Irja-Liisa Ailio), "Tanssit Stadissa" 1994-96 (TV1, tuottajana Heikki Kahila), "Kultainen" ja "Hopeinen Harmonikka", "Valkea Ruusu" (tuottajana Matti Ristimäki) ja "Resiinaralli" (MTV3). Radiossa hän oli 1980-luvulla juontamassa toivekonserttia "Puhelinlangat. Hän oli myös ohjelmissa Toivekonsertit, Radioiltamat, Tanssiorkestereiden Suomenmestaruuskilpailut" (SMORK, tuottajana Veijo Miettinen) sekä "Juhlanpaikka"-radiosarja (Suomen Sävelradio 2001-2002).
Solisti on ollut mukana televisiossa, radiossa ja juhlien juontajana, muun muassa "Resiinaralli" (VR, MTV3 1993-2000), Ylläs Soikoon ja SMORK (1990-2002), Olavi Virta laulukilpailu eri vuosina 1990 ja 2000-luvuilla.
Musiikki on ollut Eki Jantusen kuvioissa mukana vuodesta 1965 alkaen. Popbändinä on saavutettu mm. pronssia popyhtyeiden SM-kisoissa 1968. Bändiniminä ovat olleet mm. The Spellinger, The Face, The Free ja The Freeband. Poppia soitettiin eri kokoonpanoilla kymmenisen vuotta esiintymisten kohdistuessa mm. teinikonviin, klubeihin ja erilaisiin tapahtumiin.
Yhtyeenä Mutkattomat-trio Pekka Melander (hanuri, laulu)+Hannu Tuominen (rummut, laulu)+Erkki Jantunen (laulu-basso) on ollut 1970-ja 1980-luvuilla mukana "Lavalauantai" -ja "Sävelsilta"-ohjelmissa (Radio Suomi, tuottaja Veijo Miettinen) sekä televisiosarjassa ”Rakas kallis auto” (MTV3, tuottaja Markku Veijalainen).
Eki Jantunen &amp; Mutkattomat on julkaissut yhteensä 21 albumia, niistä viimeisin on  nimeltään  suoraan tansseista taltioitu kokonaisuus ”Tanssilavakeikka” (Radio Suomen Lavalauantai-taltiointi, Orimattilan Kehräämö 2005). Solisti on palkittu mm. Vuoden Kaupunkilainen (Orimattila 2003) ja Vuoden Taiteilija (Lahden Piirin Karjalaiset 2004).
Levytyksiä on tähän mennessä kaikkiaan noin 230 kpl. Jantunen on tehnyt levytettyjä kappaleita säveltäjänä, sanoittajana ja sovittajana runsaat sata.
Gion-matsuri

Gion-matsuri () on vuosittainen juhla ("matsuri") Kiotossa Japanissa. Se on yksi Japanin kuuluisimmista festivaaleista. Gion matsuri kestää koko heinäkuun ja huipentuu "Yamaboko junkō" -paraatiin () 17. heinäkuuta. Toinen paraati järjestetään 24. heinäkuuta.
Paraateissa kuljetetaan valtavia koristeltuja vaunuja.
Kioton keskusta-alue suljetaan moottoriliikenteeltä kolmena paraatia edeltävänä yönä. Yöt tunnetaan nimillä Yoiyama () 16. heinäkuuta, Yoiyoiyama () 15. heinäkuuta ja Yoiyoiyoiyama () 14. heinäkuuta. Kadut reunustetaan ruokaa myyvillä kojuilla, joissa tarjotaan esimerkiksi yakitoria, makeisia, taiyakia, takoyakia ja okonomiyakia. Monet kiotolaiset tytöt pukeutuvat yukatoihin ja kantavat perinteisiä kukkaroita ja viuhkoja. 
Yoiyama-iltoina jotkut vanhat yksityistalot avaavat eteisensä ("genkan") yleisön nähtäväksi, esitellen arvokkaita perintökalujaan. Tapahtuma tunnetaan ”sermifestivaalina” (), ja se tarjoaa mahdollisuuden käydä katsomassa perinteisiä kiotolaisia asuintaloja. 
Historia.
Juhla järjestettiin ensimmäisen kerran puhdistautumisrituaalina. Vuonna 869 kiotolaiset kärsivät kulkutaudista, jonka ajateltiin olevan vihamielisen kamin Gozu-tennōn aiheuttamaa. Keisari Seiwa käski asukkaita rukoilemaan apua Gionin kaupunginosan Yasaka-jinjan kamilta, Susano'o-no-mikotolta. 66 tyyliteltyä ja koristeltua hilparia, yksi Japanin jokaiselle provinssille, asetettiin Shinsen-enin puutarhaan yhdessä Yasakan temppeliltä tuotujen siirreltävien pyhäkköjen ("mikoshi") kanssa. 
Käytännöstä tuli suhteellisen vakiintunut, ja se toistettiin aina tautiepidemian puhjetessa. Vuonna 970 tapahtumasta tuli vuosittainen. Ajan kuluessa voimakkaammaksi ja vaikutusvaltaisemmaksi tullut kauppiasluokka teki festivaalista monimutkaisemman ja käytti paraatia varakkuutensa esittelyyn.
Jens Andersson

Jens Andersson -nimisiä henkilöitä ovat:
Joni Markkula

Joni Markkula (10. helmikuuta 1983) on suomalainen A-maajoukkuelentopalloilija, joka pelaa kaudella 2009-2010 1-sarjan etelälohkossa A-Volleyn joukkueessa.
Nuoruusvuodet.
Markkula aloitti lentopallon 10-vuotiaana Vaasan Kiiston junioreissa. 16-vuotiaana hän suuntasi Kuortaneen Urheilulukioon. Kuortaneella hän opiskeli ja harjoitteli maan parhaiden lukioikäisten lentopalloilijoiden parissa. Kuortaneella ollessa hän pelasi 2-sarjaa nuorten maajoukkueen mukana, sekä Vaasan Kiiston mukana 1-sarjaa. 
SM-liiga.
Tampereelle Markkula siirtyi 2001–2002 kaudeksi kun hän oli vasta 18-vuotias. Heti ensimmäisellä kaudellaan SM-liigassa Markkula pääsi juhlimaan Suomen mestaruutta. Markkula oli joukkueessa kakkospassarin roolissa, Sami Juvosen hoidellessa ykköspassarin hommia. Näin Markkula pystyi vielä keskittymään opiskeluunkin lentopallon pelaamisen ohessa. Seuraavalla kaudella Markkula sai kaulaansa ripustaa SM-hopean, jonka jälkeen Isku-Volleylle tuli yksi mitaliton kausi. Kaudella 2005 Isku-Volley voitti taas mitalin, tällä kertaa pronssin. Markkula oli vakiinnuttanut paikkansa joukkueen ykköspassarina.
Ammattilaiskentät.
Saksassa pelaava Unterhaching hankki Markkulan riveihinsä 2006 kaudella. Markkula sai ensimmäisellä ulkomaan kaudellaan arvokasta ammattilaiskokemusta. Saksassa vuoden oltuaan hän lähti pelaamaan Espanjan pääsarjaan. Espanjassa Markkulan joukkue koki kuitenkin koko ajan loukkaantumisia. Markkula joutui pelaamaan jopa eri pelipaikoilla kaudella. Vaikea kausi Espanjassa päättyi kauden puolessa välissä kun joukkue päätti valita syntipukiksi Markkulan. Markkula joutui lähtemään seurasta ja tuli loppukaudeksi takaisin Suomeen pelaamaan, Mutalan Riennon riveihin.
Joensuussa Markkula pelasi hyvän ja ehjän loppukauden nostamalla joukkueen profiilia SM-liigassa kärkikahinoihin selvästi. Joensuu aiheutti muun muassa runkosarjan ylivoimaisesti voittaneelle Pielaveden Sammolle sen ainoan tappion runkosarjassa. 2007–2008 kaudeksi Markkula vaihtoi seuraa Vammalan Lentopalloon, jolla oli mitalipelit tavoitteena liigassa.
Markkula pelasi uransa parhainta lentopallo VaLePan väreissä kaudella 2007-2008. Hän johdatti joukkueen runkosarjassa seuran historian parhaimmalle sijalle, kolmanneksi. Sama tahti jatkui pudotuspeleissä ja Markkulan joukkue vei lopulta pronssia, joka oli seuran historian toinen. Markkula valittiin kauden aikana muun muassa kuukauden pelaajaksi lokakuussa.
Kaudeksi 2009-2010 Markkula siirtyi 1-sarjaan akaalaisen A-Volleyn riveihin. Markkula pelasi ilman sopimusta A-Volleysta, ja kun lentopalloliigasta Isku-Veikot tarjosi hänelle sitä, niin vaasalaislähtöinen passari siirtyi kesken kauden Isku-Veikkojen riveihin kauden loppuun kestäneellä sopimuksella.
Maajoukkue.
Markkula kuuluu nykyään myös miesten maajoukkueen vahvuuteen. Ensimmäinen maaottelu oli hänellä kaudella 2005 Saksaa vastaan Euroopan Liigassa. Markkulalla on takanaan 14 A-maaottelua (4.9.2006) mennessä. Hän taistelee maajoukkueessa peliajasta sellaisten pelaajien kuin Mikko ja Antti Eskon sekä Simo-Pekka Ollin kanssa.
Las Lajasin katedraali

Las Lajasin katedraali () on katedraali Kolumbian Nariñon departementissa, Ipialesin kunnassa. Se on rakennettu Guaitarajoen kanjonin sisälle. Katedraali edustaa arkkitehtonisesti uusgotiikkaa. Sen rakennustyöt käynnistettiin 1. tammikuuta vuonna 1916 ja ne saatiin päätökseen 20. elokuuta vuonna 1949. Rakentamisen tekivät mahdolliseksi paikallisten asukkaiden lahjoitukset. Katedraali korvasi 1800-luvulta peräisin olleen kappelin. 
Katedraalissa käy vuosittain tuhansia pyhiinvaeltajia.
José Luis Martell

José Luis Martell (s. 21. syyskuuta 1976) on meksikolainen entinen lentopalloilija, joka pelaa hakkurin peliroolissa. Hän pelasi kausilla 2007–2010 Lentopallon SM-liigassa, Vammalan Lentopallon väreissä. Hänet on valittu urallaan muun muassa Pan-Amerikan parhaimmaksi pelaajaksi vuonna 2007. 
Ura.
Martell aloitti uransa kotimaassaan Meksikossa jo hyvin nuorena. Hänen tavoitteensa lentopallon suhteen oli heti selvä: ammattilaisuus. Pian tavoitteet alkoivat toteutua ja Martell nousi yhdeksi Meksikon parhaimmaksi junioripelaajaksi. Meksikossa ei kuitenkaan ollut sellaista aikuisten pääsarjaa, johon Martell olisi voinut nousta. Näin Martell joutui muuttamaan kotimaastaan pois ja aloittamaan lentopallon Espanjassa Malagan juniorijoukkueissa. 
Malagassa Martellin kehitys jatkui samaa rataa, ja hän nousi Espanjan kovaan pääsarjaan. Ensimmäinen seura Espanjan pääsarjassa oli Gijon, jossa Martell pelasi muutaman menestyksekkään vuoden. Tämän jälkeen hän vaihtoi pelaamaan Arona Teneriffaan, jonka jälkeen tie vei edelleen Espanjan pääsarjassa Teruelin joukkueeseen.
Teruelissa Martell pelasi uransa toistaiseksi viimeisen kauden Espanjassa yhdessä suomalaisen Joni Markkulan kanssa. Teruelin kausi ei ollut parhain mahdollinen, ja Martell halusi uusia haasteita uralleen, joita hän löysi lopulta Suomesta, Lentopallon SM-liigasta.
Martellin uusi seura oli Vammalan Lentopallo, Vammalasta. Martell innostui uudesta haasteesta ennen kautta vielä enemmän, kun kuuli, että Valepa oli tehnyt kaksivuotisen sopimuksen suomalaisen Joni Markkulan kanssa. Näin suomalainen VaLePa sai hankittua todellisen huippuvahvistuksen.
Ensimmäinen kausi VaLePassa oli Martellille onnistunut, sillä hän löi itsensä heti vammalalaisten ihmisten sydämiin. Martell oli lopulta runkosarjan pistepörssin neljänneksi tehokkain pelaaja sekä tehotilaston kolmanneksi paras pistemies. VaLePa otti kaudelta historiansa parhaimman SM-liigan runkosarjan sijoituksen ollen kolmannella sijalla. Myös pudotuspelit olivat VaLePalle jättimenestys, kun joukkue jatkoi hyviä otteitaan ja ylsi lopulta pronssiin. Mitali oli seuran historian toinen SM-liigassa. Kauden päätteeksi Martell valittiin SM-liigan tähdistöjoukkueeseen.
Menestyksekkään vuoden jälkeen Martell jatkoi uraansa Vammalan Lentopallossa, kun hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen seuran kanssa. Sopimus kattoi kaudet 2008–2010.
A-maajoukkue.
Martell aloitti A-maajoukkueuransa Meksikon A-maajoukkueessa jo alle 20-vuotiaana nuorukaisena. Hän nousi nopeasti joukkueensa tähtipelaajaksi hakkurin roolissa, ja johti joukkuetta kapteenina. Vuonna 2006 Martell johdatti A-maajoukkueen Pan-Amerikan kisoissa neljännelle sijalle. 
Toistaiseksi arvokkaimman voiton Martell otti A-maajoukkueessa, kun Meksiko voitti Pan-Amerikan mestaruuden historiansa ensimmäisen kerran vuonna 2007. Martell oli läpi kisojen joukkueen tärkein pelaaja, ja valittiin odotetusti kisojen parhaimmaksi pelaajaksi.
Saavutukset.
Henkilökohtaiset:
A-maajoukkueessa:
Seurajoukkueessa:
Timo Haavisto

Timo Haavisto (s. 8. lokakuuta 1981) on suomalainen beach volley pelaaja sekä entinen lentopalloilija. Lentopallossa Haavisto edusti Vammalan Lentopalloa, SM-liigassa. Beach volleyssa hän on Suomen mestari vuodelta 2006, 2009 ja 2011 sekä SM-hopeamitalisti 2008, 2010 ja 2012.
Ura.
Lentopallo.
Haavisto aloitti lentopallouransa kotikaupungissaan Huittisissa jo hyvin nuorena. Hänen kasvattajaseuransa oli Lauttakylän Luja, josta huippupelaajiksi on kuoriutunut myös muun muassa Oivasen veljekset Mikko ja Matti. 
Vammalan Lentopallon SM-liigajoukkueeseen Haavisto nousi kaudella 2001. Ennen tätä hän oli ehtinyt pelata alemmissa sarjoissa sekä lentopalloa, että beach volleyta. Ensimmäisellä kaudellaan VaLePassa Haavisto murtautui heti joukkueen avauskuusikkoon ja pelasi hyvän kauden. Hän ihastutti katsojia etenkin syöttövoimallaan sekä puolustuspelillään.
Haavisto jatkoi VaLePassa edelleen kausilla 2002–2006. Hän meinasi kuitenkin lopettaa lentopallon lähes kokonaan kauden 2006 päätteeksi kun hän nousi parinsa Toni Vahelan kanssa Suomen parhaimmiksi beach volleyn pelaajiksi voittamalla SM-kultaa.
Haavisto kuitenkin jatkoi uraansa VaLePassa ja pelasi jälleen ehjän kauden 2008, joka päättyi seuran historian toiseen SM-mitaliin, kun Haavisto pääsi juhlimaan SM-pronssia Isku-Volleyn kustannuksella. Haavisto jatkoi lentopallouraansa edelleen VaLePassa kaudella 2008–2009. Kauden 2009–2010 jälkeen Haavisto vetäytyi pelikentiltä olkapääleikkauksen vuoksi. Hän esiintyi muutaman ottelun verran lentopallon 1-sarjassa kyseisellä kaudella, mutta ei pelannut VaLePan riveissä.
Beach volley.
Haavisto voitti Beach Volleyssa Suomen mestaruuden vuonna 2006 yhdessä parinsa Toni Vahelan kanssa. Kaudella 2007 he hävisivät pronssiottelun ollen näin neljänsiä. Seuraavalla kaudella he palasivat mitalikantaan, kun he voittivat hopeaa. Kaudella 2009 he voittivat uransa toisen Suomen mestaruuden ja seuraavalla kaudella SM-hopeaa. Kesällä 2011 Haavisto-Vahela-pari voitti kolmannen Suomen mestaruuden. 2012 oli vuorossa jälleen SM-hopea. 
Muuta.
Haavisto on siviiliammatiltaan urheiluvälinemyyjä. Vapaa-ajallaan hän harrastaa liikuntaa monipuolisesti laidasta laitaan. Urallaan Haavisto on pelannut sekä hakkurin että myös yleispelaajan roolissa. Myös liberon roolissa hänet nähtiin kaudella 2007–2008.
Joukkueet.
2001–2010 Vammalan Lentopallo
Pelipari.
Toni Vahela 2005-
Reza Nazarahari

Reza Nazarahari (; s. 1962) on Iranin Suomen-suurlähettiläs, joka aloitti suurlähettilään tehtävät Helsingin Kulosaaren Iranin suurlähetystössä 2. marraskuuta 2006. Nazarahari on edustanut Suomen suurlähetystössä myös Viron tasavaltaa maaliskuusta 2007 lähtien.
Nazarahari on toiminut diplomaatin tehtävissä muun muassa Itävallassa vuosina 1998–2001. Hän puhuu myös sujuvaa englantia ja hyvää arabiaa. Tohtori Reza Nazarahari on opiskellut kansainvälistä diplomatiaa Teheranin yliopistossa Iranissa ja politiikkaa Kentin yliopistossa Isossa-Britanniassa vuonna 1996.
Nazarahari on naimisissa Seddigheh Nazaraharin kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Nazarahari on ollut puhujana monissa kansainvälisissä konferensseissa, kuten Dušanbessa järjestetyssä CIMERA-konferenssissa.
Nazarahari on työskennellyt monen historiallisen tai poliittisen kirjan parissa. Häneltä on julkaistu Persianlahden historiallisia karttoja käsittelevän kirjan nimeltä "Persian Gulf: Atlas of old and historical maps (3000 B.C. - 2000 A.D.)". Nazarahari on kirjoittanut artikkelin historiallis-poliittiseen kokoelmaan nimeltä "Anglo-Iranian Relations since 1800".
Suurlähettiläs Nazahari oli julkisuudessa kesäkuussa 2007, kun kolme suomalaista Nokia Siemens Networksin työntekijää joutui lyhyeksi aikaa vangituiksi Iranissa oltuaan kalastamassa Hormuzinsalmen lähellä olevalla Abu Musan saarella. Heinäkuussa 2007 Suomen ulkoministeriö kutsui Nazaharin kuultavaksi Iranissa toimeenpannun kivitystuomion johdosta: mies kivitettiin aviorikoksesta, mikä Suomen mukaan loukkasi kansainvälisiä ihmisoikeussopimuksia.
Varavänrikki

Varavänrikki tarkoitti Suomen sisällissodan valkoisessa armeijassa reservivänrikkiä. Vara-etuliitettä käytettiin vaihtelevasti ja rinnan reservivänrikki-termin kanssa. Erillistä varavänrikin sotilasarvoa ei ollut. Vara-etuliitettä käytettiin myös reservin luutnanteista. Vara-etuliite poistui käytöstä vähitellen kesän ja syksyn 1918 aikana. 
Vara-etuliite sekoitettiin helposti varavääpelin sotilasarvossa, jossa se ei suinkaan tarkoittanut reservin vääpeliä, vaan vääpelin ja aliupseerin välissä olevaa sotilasarvoa.
Stern (lehti)

Stern () on kerran viikossa ilmestyvä saksalainen aikakauslehti. Vuonna 1948 perustettua lehteä kustantaa nykyisin Gruner + Jahr, joka on Euroopan suurin printtaukseen ja julkaisemiseen erikoistunut yritys. Helmikuussa 2004, lehden levikki oli noin 1,07 miljoonaa kappaletta.
Stern-lehti tuli kuuluisaksi huijauksesta, joka tunnetaan nimellä "Hitlerin päiväkirjat".
Hanna Schygulla

Hanna Schygulla (s. 25. joulukuuta 1943 Königshütte, Ylä-Sleesia, Saksan miehitysalue) on saksalainen näyttelijä ja chansonlaulaja.
Schygullan vanhemmat olivat Antonie (o.s. Mzyk) ja Joseph Schygulla. Joseph Schygulla oli jalkaväensotilas Saksan armeijassa toisen maailmansodan aikana. Amerikkalaiset joukot vangitsivat hänet Italiassa, ja hän oli sotavankina vuoteen 1948 asti. Tällä välin äiti ja tytär pakenivat Müncheniin.
Hanna Schygulla opiskeli Münchenissä 1960-luvulla romaanisia kieliä sekä saksan kieltä ja kirjallisuutta. Näyttelijän urallaan hänet tunnetaan etenkin Rainer Werner Fassbinderin luottonäyttelijänä, joka oli pääosassa monissa hänen elokuvissaan, kuten "Maria Braunin avioliitto" (1979) ja "Lili Marleen" (1981) sekä televisiosarjassa Berlin Alexanderplatz (1980). Saksalaisten elokuvien lisäksi hän on näytellyt ranskalaisissa, italialaisissa ja amerikkalaisissa elokuvissa tunnettujen ohjaajien töissä, muun muassa Ettore Scolan ja Jean-Luc Godardin. 1990-luvulla hän tuli tunnetuksi chanson-laulajana. Schygulla on asunut Pariisissa vuodesta 1981.
Kristina Rolin

Kristina Rolin on suomalainen tieteenfilosofi. Hän väitteli Minnesotan yliopistossa filosofian tohtoriksi vuonna 1996. Hän on työskennellyt Helsingin yliopistossa tutkijana vuosina 2014–2018, ja työskentelee nykyään Tampereen yliopistossa tutkimusetiikan yliopistonlehtorina. Lisäksi hän toimii ohjaajana Suomen Akatemian tutkimushankkeessa "Sosiaalinen ja kognitiivinen monimuotoisuus tieteissä". Rolinin tutkimukset ovat keskittyneet ennen kaikkea sosiaaliseen tietoteoriaan, yhteiskuntatieteiden filosofiaan, tieteen etiikkaan sekä feministiseen filosofiaan, ja hänen julkaisujaan löytyy monista merkittävistä alan kirjoista. Hän on osallistunut lisäksi lukuisiin eriarvoisuus- ja kestävyyshankkeisiin.
Réseau Sentinelles

Réseau Sentinelles (Sentinelles-verkosto) on 1 260 vapaaehtoisen Ranskan Euroopassa sijaitsevilla alueilla työskentelevän yleislääkärin muodostama verkosto (2 % kaikista ammatinharjoittajista tällä alueella). Jokainen jäsenlääkäri tunnetaan ”Sentinelles-lääkärinä”. Marraskuussa 1984 professori Alain-Jacques Valleron aloitteesta perustettua verkostoa pitää yllä l’Unité mixte de recherche en Santé Inserm – Université Pierre et Marie Curie (tutkimuskeskus). Verkoston tavoite on tarjota 14 kliinisen terveysindikaattorin seurantaa.
14 terveysindikaattorin jatkuva seuranta.
Tämä kansallinen valvontasysteemi mahdollistaa toimintaan osallistuvien lääkärien keräämän reaaliaikaisen epidemiologisen datan vastaanoton, analysoinnin, edelleen jakamisen ja tutkittavana olevien sairauksien ennaltaehkäisyn. Verkosto toimii yhteistyössä Terveydenvalvontainstituutin (Institut de Veille Sanitaire, InVS) kanssa.
11 infektioindikaattoria vastaavat 14 seurattua sairautta
&lt;br&gt;kuten myös seuraavat kolme ei-infektioivat indikaattorit
&lt;br&gt;Flunssan, maha-suolitulehduksen ja vesirokon osalta seuranta mahdollistaa sairauksien löytämisen, varhaisen varoittamisen ja kansallisten ja alueellisten epidemioiden saapumisen ennustamisen.
Sairaustiedot, joista potilaiden henkilötiedot on poistettu, Sentinelles-lääkärit siirtävät internetiin (Paikkatietojärjestelmät: saadut tiedot kerryttävät tietokantaa, joka toimii maantieteellisenä informaatiosysteeminä. Viikoittain julkaistava tiedote, Sentiweb-Hebdo, julkaistaan joka tiistai ”Sentinelles-verkoston” internetsivuilla ja jaetaan sähköpostin välityksellä yli 4 000 tilaajalle sekä suurille ranskalaisille medioille. Niin sanottu vuosiraportti perustuu vuoden aikana kerättyihin tietoihin. Vuosiraportti on Sentinelles-verkoston internetsivuilla kohdassa "dokumentit/vuosiraportit" (”documentation/bilans annuels”)).
Sentinelles-verkosto tekee yhteistyötä Maailman terveysjärjestön (WHO) kanssa ja on vastuussa infektiosairauksien elektronisesta valvonnasta.
Tieteellinen tutkimus.
Sentinelles-verkoston keräämien tietojen avulla voidaan kehittää:
Orgasm

Orgasm on Head Machinen ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1969 levymerkillä Major Minor.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt David Paramor.
Toe Fat (albumi)

Toe Fat on Toe Fatin vuonna 1970 julkaistu studioalbumi. 
Kappaleet.
Puoli 1
Puoli 2
Noasaurus

Noasaurus (nimen merkitys: ”luoteis-Argentiinan lisko”) on sukupuuttoon kuollut abelisaureihin kuuluva lihaa syöneiden teropodidinosaurusten suku. Se eli 71–66 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä liitukaudella Maastricht-vaiheella. "Noasauruksen" fossiileja on löydetty Argentiinasta.
Nimi.
"Noasaurus" tarkoittaa ”luoteis-Argentiinan liskoa”. "Noa" on lyhenne espanjan kielen sanasta ”noroeste Argentina”, joka tarkoittaa luoteis-Argentiinaa. "Saurus" tulee kreikan kielen sanasta ”sauros”, joka tarkoittaa liskoa. Nimi annettiin Saltan maakunnassa, luoteis-Argentiinassa sijaitsevan alueen mukaan, josta "Noasauruksen" jäänteet löydettiin.
Lajiepiteetti "leali" on annettu Don Fidel Lealin mukaan, jonka omistamalta maapalstalta fossiilit löydettiin.
Koko ja ulkonäkö.
"Noasauruksen" pituus oli arviolta 2,4 metriä, korkeus lonkan kohdalta 0,6 metriä ja paino 15 kilogrammaa.
"Noasauruksen" löytöhetkellä ajateltiin, että sillä oli jalassa suurentunut kynsi, samalla tapaa kuin dromaeosaureilla ja valesirppikynsillä oli yleisesti sirppikynnet. Vuonna 2010 tehdyssä tutkimuksessa kuitenkin tiedotettiin, että kynnen oikea paikka on itse asiassa kädessä.
Fossiililöydöt.
"Noasauruksesta" on löydetty osittainen kallo ja muita jäänteitä, mukaan lukien sormi ja takajalan luita. Jäänteet löydettiin Saltan maakunnassa, luoteis-Argentiinassa vuosien 1975–1977 välisenä aikana. Jäänteet löysi José Bonaparten johtama ryhmä. "Noasauruksen" holotyyppi koostuu kallosta ja selkänikamista.
Ambulocetus

Ambulocetus ("kävelevä valas") on valaiden esimuotona pidetty nisäkässuku. Se oli kolmen metrin pituinen ja 300 kilogramman painoinen. "Ambulocetus" eli 50–48 miljoonaa vuotta sitten, vähän sen jälkeen kun dinosaurukset kuolivat sukupuuttoon.
Ulkonäkö ja käyttäytyminen.
"Ambulocetus" eli Aasiassa, nykyisen Pakistanin alueella. Tällöin alueella oli paljon merenlahtia, jokisuistoja ja rannikoita, jotka olivat täydellinen ympäristö "Ambulocetukselle".
Se vietti suurimman osan ajastaan rannoilla loikoilemassa auringon lämmössä, kuten krokotiilit. Luultavasti "Ambulocetuksen" elämä ja luonne oli samanlainen kuin krokotiililla. Se väijyi veden alla niin, että vain silmät näkyivät, ja nappasi sitten juomaan tulleen eläimen kitaansa.
Ensimmäiset fossiilit löydettiin Pakistanista vuonna 1904. On arvoitus, millainen iho "Ambulocetuksella" oli: se saattoi olla karvainen kuten saukko tai sitten karvaton kuin valas. "Ambulocetuksella" oli räpylät ja pyrstön tilalla voimakas häntä.
Ambulocetusin suhde valaisiin.
Kun "Ambulocetus" vuonna 1904 löydettiin, tutkijat saivat vastauksen valaiden alkuperästä. 
Joidenkin tutkijoiden mukaan valaat polveutuvat "Andrewsarchuksen" kaltaisista mesonykeista.
"Ambulocetuksen" korvat, hampaat ja luuranko osoittivat, että se oli selvästi alkeellinen valas, mutta sillä oli myös monia mesonykien piirteitä. Nämä tosiasiat yhdistettynä siihen, että "Ambulocetus" käveli kuivalla maalla, merkitsivät sitä, että kyseessä oli puuttuva lenkki "Andrewsarchuksen" kaltaisten maalla kävelevien mesonykien ja "Basilosauruksen" kaltaisten täydellisesti vesielämään sopeutuneiden valaiden välillä. Se oli samalla vedenpitävä todiste siitä, että valaat ovat kehittyneet maanisäkkäistä. Tämän jälkeen Aasiasta löydettiin lisää primitiivisiä valaita, ja Aasiaa pidetäänkin nyt valaiden syntypaikkana.
Lähteet.
1.↑ Haines, Tim &amp; Chambers, Paul: "Esihistoriallinen eläinmaailma", s. 181. Gummerus, 2007. .
Nanda Devi

Nanda Devi on Intian korkein vuori, joka sijaitsee kokonaan maan alueella. Nanda Devia korkeampi on vain Kanchenjunga, joka sijaitsee Intian ja Nepalin rajalla. Se sijaitsee Himalajan vuoristossa Uttarakhandin osavaltiossa. Vuori on 7 816 metriä korkea ja kokonaisuudessakin maailman 23. korkein.
Nanda Devi on kaksihuippuinen massiivi, joka muodostaa kaksi kilometriä pitkän itä-länsi-suuntaisen harjanteen. Itähuippua kutsutaan nimellä Nanda Devi East ja se kohoaa 7 434 metriin.
Nanda Devi on huomattavasti korkeammalla kuin sen ympäristö ja se kohoaa todella jyrkästi. Se nousee 3 300 metriä 4,2 kilometrin matkalla Dakkhni Nanda Devin jäätiköstä, joka sijaitsee vuoren lounaisella rinteellä, ja samaan tyyliin vuoren pohjoispuolen jäätiköiltä. Tämä tekee Nanda Devistä yhden jyrkimmistä huipuista tässä mittasuhteessa. Nanda Devin tekee vielä vaikuttavammaksi ympäröivät syvät jokilaaksot. Vuori kohoaa 6 500 metriä korkeammalle kuin 50 kilometrin päässä oleva Ghori Ganga -joen laakso.
Nanda Devi sijaitsee kansallispuistossa, joka on myös UNESCOn maailmanperintökohde.
Timmy ja haltijakummit

Timmy ja haltijakummit () on yhdysvaltalainen Emmy-palkittu piirrossarja. Sarja alkoi Yhdysvalloissa vuonna 2001 Nickelodeon-kanavalla. Suomessa ohjelmaa esitetään Disney Channel-, Disney XD- ja Nickelodeon-televisiokanavilla.
Tarina.
Sarja kertoo 10-vuotiaasta Timmystä, jolla on omat haltijakummit. Timmy pystyy toivomaan haltijakummeilta mitä tahansa, kunhan toive ei riko haltijoiden sääntökirjan sääntöjä. Haltijakummit, Cosmo ja Wanda, ovat kotoisin "Haltijoiden maasta".
Timmyllä on ilkeä lastenvahti nimeltä Vicky. Jotain kamalaa sattuu aina, kun tämä hoitaa Timmyä, mutta Timmyn haltijakummit auttavat kuitenkin usein.
Distrito Federal

Distrito Federal on Brasilian keskiosassa sijaitseva liittopiiri, jossa sijaitsee maan pääkaupunki Brasília. Se rajoittuu Goiásin ja Minas Geraisin osavaltioihin. Alueella on arviolta 2 977 216 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 5 788 neliökilometriä.
Wieniläishiiva

Wieniläishiiva oli vanhalla niin sanotulla painohiivamenetelmällä valmistettua hiivaa. Nimitys johtuu siitä, että menetelmä on itävaltalaista alkuperää. Suomeen sen toi menetelmää huomattavasti parantanut kemisti, filosofian tohtori Wilhelm Juslin ja sitä käytettiin ensimmäisenä 
Rajamäellä Hyvinkään Tehtaan Oy:n hiivatehtaalla.
Tohtori Juslinin työn tuloksena alkuperäinen alle 10 prosentin hiivatulos mäskiin käytetyn viljan määrästä parani huomattavasti: sadasta kilosta viljaa saatiin noin 11 kiloa hiivaa ja 50 litraa väkiviinaa. 
Menetelmä.
Alku oli sama kuin muissakin menetelmissä eli kasvatettiin ensin erillisessä laboratoriossa emähiiva; sen kasvaessa tehtiin viljasta mäskiä. Osa viljasta mallastettiin eli jyviin kasvatettiin muutaman sentin idut erityisessä mallastamossa. Loput jauhettiin karkeiksi jauhoiksi.
Mäskiä tehtäessä maltaat ja jauhot kaadettiin suureen altaaseen mahdollisimman puhtaan lähdeveden sekaan, jossa niitä sekoitettiin aluksi isoilla meloilla ja sittemmin erityisellä sekoittimella eli mäskäyskoneella, joita ennen vuotta 1918 ehdittiin hankkia Hyvinkään Tehtaalle neljä. Kunnolla seonnut mäski jätettiin sokeroitumaan. Kun mäski oli sokeroitunut riittävästi, se laitettiin erillisiin isoihin puusta tehtyihin kasvatusaltaisiin ja sekoitettiin emähiivaan; tähän lisättiin vielä eräitä kemikaaleja sekä steriloitua ja kirkastettua rankkia. 
Nyt odotettiin kunnes seos alkoi kasvaa ja kuohua; riittävästi kasvanut kuohu työnnettiin erityisellä työntimellä eli kolalla kokoon, jotta se voitiin kuoria mäskin pinnalta talteen eli "kummata" isoilla kuparisilla kauhoilla erillisiin astioihin, joilla se vietiin käsikäyttöiseen koneelliseen sihtiin, jossa hiivaseos pestiin jotta siitä poistuisivat viljan kuoriosat. 
Kummaajina oli etupäässä naisia; työtä tehtiin ympärivuorokautisesti, yöllä öljylamppujen valossa, kun voimala ei käynyt. Sihtikoneita käyttivät etupäässä nuoret joita kutsuttiin sihtipojiksi tai -tytöiksi ja ainakin kerran iäkäs kumaraselkäinen nainen, jota kutsuttiin "sihtimummuksi". Mäskin alkoholipitoinen loppuosa eli hiivavierre pumpattiin tislaamoon. 
Kuorittuun ja pestyyn hiivaan sekoitettiin tärkkelystä eli lähinnä perunajauhoja sitkosaineeksi ja se pantiin alkuaikoina isoihin nahkasäkkeihin, joita sitten puristeltiin kunnes hiiva oli kuivaa; säkit korvattiin jo varhain suotopuristimilla. Lopuksi hiiva sullottiin muotteihin, jotta siitä tulisi paketointikelpoista. 
Menetelmä oli miltei täysin käsivaraisena kuitenkin hidas ja kankea, joten se syrjäytyi jo 1890-luvulla ilmahiivamenetelmän tieltä, vaikka pitkään oltiin sitä mieltä, että wieniläishiiva oli korkealaatuisempaa kuin ilmahiiva. Ero kuitenkin tasoittui, kun ilmahiivamenetelmän käyttöön totuttiin.
Johan Verstappen

Johan Verstappen on hollantilainen lentopallovalmentaja. Verstappen valmensi Suomessa kaudella 2007–2008 Rovaniemen Santasportia Lentopallon SM-liigassa.
Ura.
Ennen Suomeen tuloaan Verstappen valmensi Saksassa kovatasoisessa Bundesliigassa, sekä Belgian arvostetussa liigassa Halenin joukkuetta. Verstappenin Suomeen hankkimisen takana oli suomalainen Nisse Huttunen. Suomeen tultuaan Verstappen oli kovan tehtävän edessä. Hallitseva suomenmestari Santasport, jonka joukkue oli muuttunut kovasti, ja etenkin ykköspassarin vaihtuminen kakkospassariin oli iso muutos. Verstappen otti tehtävän kuitenkin innostuneesti vastaan, ja alkoi kouluttamaan entistä kakkospassaria Kalle Määttää ykköspassarin saappaisiin. Santasport pelasi Verstappenin johdolla runkosarjan vahvasti, ja myös euroopan cupissa hyvin. Lopulta joukkue sijoittui toiseksi runkosarjassa. Pudotuspeleissä joukkue eteni aina finaaleihin asti, jossa Verstappenin joukkue kaatoi yllättäen Pielaveden Sampon. Näin Verstappenista tuli heti suomenmestarivalmentaja.
Muuta.
Kauden 2007-2008 finaalisarjan aikana Verstappenin perheeseen syntyi perheen esikoisvauva. Hänen vaimonsa synnytti lapsen Hollannissa. Verstappen on myös itse pelannut urallaan korkealla tasolla.
Saavutukset.
2
Nanda Devin biosfäärialue

Nanda Devin biosfäärialue on biosfäärialue Intian pohjoisosassa Himalajan rinteillä. Sen ydinalueen muodostavat kaksi UNESCOn maailmanperintöluettelon kansallispuistoa: Nanda Devi ja Valley of Flowers.
Biosfäärialue on alueeltaan yhteensä 6 407 neliökilometriä, joista kansallispuistot muodostavat 712 km², puskurivyöhyke 5 149 km² ja siirtymäalue 546 km². Biosfäärialue on luonnoltaan lauhkeanvyöhykkeen metsää ja alppiniittyjä sekä korkeimmailla huipuilla kasvitonta jäätikköä.
Savannihaikara

Savannihaikara ("Ciconia abdimii"), myös afrikansavannihaikaraksi tai abdiminhaikaraksi kutsuttu, on Afrikassa elävä kattohaikaran sukulainen. Lajin yksilö harhautui Pohjois-Suomeen 2. heinäkuuta–2. elokuuta 2007. Rariteettikomitea luokitteli kokouksessaan 5. tammikuuta 2008 havainnon E-kategoriaan (Varma tai melkein/lähes varma tarha- tai häkkikarkulainen).
Ulkonäkö ja koko.
Savannihaikara kasvaa 75–80 cm pitkäksi. Sen selkäpuoli on musta, vatsa valkea. Lajin silmän ja nokan välissä on sininen ihoalue, ja sen nokan tyvessä on punainen läikkä. 
Levinneisyys.
Savannihaikara pesii Sahelin alueella, länsiafrikkalaisella savannilla ja Etiopian ylängöillä. Pieniä populaatioita elää myös Arabian niemimaan eteläosissa, Jemenissä ja Omanissa. Savannihaikara on muuttolintu, joka talvehtii päiväntasaajan eteläpuolella.
Fort Thüngen

Fort Thüngen on historiallinen linnoitus Luxemburgin kaupungissa, eteläisessä Luxemburgissa. Se sijaitsee Dräi Eechelenin puistossa, Kirchbergin kaupunginosassa, kaupungin koillisella puolella. 
Suurin osa alkuperäisestä linnoituksesta tuhottiin jälkeen vuoden 1867 Lontoon rauhan, jossa määrättiin tuhottaviksi Luxemburgin kaupungin lukuisat linnoitukset. Fort Thüngenistä jäi jäljelle ainoastaan kolme tornia sekä muun linnoituksen perustukset. 1990-luvulla linnoitus kuitenkin jälleenrakennettiin nykyiseen tilaansa, ja sinne sijoitettiin Musée d'Art Moderne Grand-Duc Jean -taidemuseo.
Purmerend

Purmerend on kunta ja kaupunki Alankomaissa, Pohjois-Hollannin provinssissa. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1410. Kaupunki on tunnettu muun muassa karjamarkkinoistaan. 1960-luvulta lähtien Purmerend on laajentunut voimakkaasti, monet lähiöt ovat syntyneet Amsterdamin kasvun ja siitä johtuvan asuntopulan tarpeisiin.
Purmerendissa on noin 80 000 asukasta.
Tarkastaja Gadget

Tarkastaja Gadget () on yhdysvaltalaisten, ranskalaisten ja kanadalaisten yhteistuottama lasten piirrossarja. Se oli mukaelma 1960-luvun televisiosarjasta "Salainen agentti 86", jossa päähahmoa näytteli myös "Tarkastaja Gadgetissa" pääosan ääninäyttelijänä toiminut Don Adams.
"Tarkastaja Gadgetin" pohjalta tuotettiin myös näytelmäelokuva vuonna 1999, jossa pääosaa esitti Matthew Broderick. Sarjasta tehtiin myös spin-off vuonna 2001 "Gadget &amp; Gadgetinis". Lisäksi sarjasta on tehty vielä samanniminen tietokoneanimoitu spin-off vuonna 2015.
Tarkastaja Gadget tekee eräässä "Katti-Matti" -sarjan jaksossa cameon.
Juoni.
Sarja kertoo Gadget-nimisestä teknisin apuvälinein varustetusta agentista sekä hänen päälliköstään Quimbystä, alikersantti Viittamiehestä, veljentyttärestään Pennystä ja koirastaan Brainista. Gadget taistelee MAD-nimistä järjestöä vastaan, jonka johtaja Tohtori Claw ja hänen kissansa yrittää päästä eroon Gadgetistä. Vaikka Gadget on hyvin varustettu ja on aina palveluksessa, hänet nähdään kömpelönä myös onnekkaana toiminnan sattuessa. Poliisipäällikkö Quimby antaa monista erilaisista piiloista "räjähtävän viestin", jossa on Gadgetille uusi tehtävä. Luettuaan viestin Gadget heittää sen Quimbyn piiloon, jossa se sitten räjähtää. Penny ja hänen koiransa Brain lähtevät usein salaa setänsä perään samalla selvittäessään mysteeriä Gadgetin tietämättä mitään asiasta. Kun tapaus selviää, Tohtori Claw sekä päällikkö Quimby luulevat kumpikin Gadgetin olleen aina mysteerin ratkaisija, vaikka usein Penny selvitti mysteerin. Gadget joka tapauksessa saa kiitosta.
Vastaanotto ja arvostelu.
"Wizard Magazine" listasi vuonna 2001 "Tarkastaja Gadgetin" sijalle 84 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Se listattiin tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalle sijalle 54. Gunaxin listasi vuonna 2009 kaksi kuukautta myöhemmin "Tarkastaja Gadgetin" sijalle 10 laatimassaan 1980-luvun kymmenen parhaan animaatiosarjan listalle.
Roni Neutroni

Roni Neutroni () on Annie-palkittu lastenohjelma, jota esitettiin Nickelodeon-lastenkanavalla ja on esitetty Yle TV2 -televisiokanavalla.
Sarjan loi John A. Davis ja sitä esitettiin Nickelodeonilla vuosina 2002–2006 yhteensä 65 jakson verran. Se oli myös samalla ensimmäinen tietokoneanimoitu animaatiosarja Nickelodeonilla. Esityksien aikana se voitti yhteensä kahdeksan palkintoa ja sai seitsemän ehdokkuutta.
Sarja kertoo 10-vuotiaasta pojasta Roni Neutronista ja hänen ystäviensä seikkailuista. Sarja on puhuttu suomeksi.
Roni Neutronia esitettiin YLE TV2 kanavalla vuosina 2003-2004 Lasten aamussa ja uusintana vuosina 2005-2006 Galaxissa.
Päähenkilöt.
Roni on lapsinero ja koulukiusattu poika. Hän ei ole erityisen suosittu ja usein Elsi ja Tilda kiusaavatkin häntä tästä. He kuitenkin saavat lähes joka jakson lopuksi opetuksen. Ronilla on salainen labra välinevarastoksi naamioituna. Siellä hän kehittelee erilaisia keksintöjä. Kaikista niistä ei kuitenkaan tule sitä mitä hän tarkoitti niistä tulevan.
Kerkko on Ronin paras ystävä. Hänkään ei ole järin suosittu mutta yrittää olla. Hän keräilee kaikkia laama-aiheisia tuotteita.
Hän ei yritä salata tätä ja onkin saanut avoimuutensa vuoksi nössön maineen. Kerkko on myös allerginen lähes kaikelle. Hänen on vihjattu olevan ihastunut Ronin äitiin.
Sipe kuuluu Ronin ja Kerkon tavoin koulunsa hylkiöiden joukkoon. Hän rakastaa "Ultralord" nimisiä nukkeja. Sipe on mahdollisesti hieman ihastunut Tildaan.
Fall Out Boy’s Evening Out with Your Girlfriend

Fall Out Boy’s Evening Out with Your Girlfriend on yhdysvaltalaisen yhtyeen Fall Out Boyn ensimmäinen levy, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2003.
Lau Nau

Lau Nau (oikealta nimeltään Laura Naukkarinen, s. 1980) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, säveltäjä ja tuottaja. Levytystensä ja konserttiensa lisäksi hän säveltää ja tuottaa musiikkia elokuviin, mykkäelokuviin, esityksiin sekä ääni-installaatioihin. Lau Nau käyttää musiikissaan muun muassa lauluääntä, modulaarisyntetisaattoria, laajaa soitinvalikoimaa, elektroakustisesti tuotettuja ääniä sekä kenttänauhoituksia.
Naukkarinen voitti parhaan musiikin Jussi-palkinnon 2024 elokuvasta "Jeʹvida". 
Ura.
Lau Naun kaksi ensimmäistä albumia, "Kuutarha" (2005) ja "Nukkuu" (2008), julkaisi yhdysvaltalainen Locust Music.
Kolmas albumi "Valohiukkanen" (Fonal Records 2012) oli vuoden 2013 Teosto-palkintoehdokkaana. Levyllä soittavat Laura Naukkarinen, Pekko Käppi, Jaakko Tolvi, Antti Tolvi, Kristian Holmgren ja Matti Bye.
Neljäs albumi "Hem. Någonstans - Original Soundtrack" sisältää 12 instrumentaalikappaletta, jotka ovat alun perin ääniraita Lotta Petronellan ohjaamaan dokumenttielokuvaan "Home. Somewhere" (Fisher King Productions 2015). Se on tehty yhteistyössä jouhikonsoittaja Pekko Käpin kanssa.
Viides Lau Nau -albumi "Poseidon" yhdistää elektronisen kamariorkesterin sointia folkmusiikkiin. Levyllä soittavat Laura Naukkarisen lisäksi sellisti Helena Espvall, kosketinsoittaja Matti Bye, perkussionisti Samuli Kosminen, joka on myös levyn osatuottaja, jouhikonsoittaja Pekko Käppi sekä puhallinsoittaja Antti Tolvi. "Poseidon" voitti Femmagaalan pääpalkinnon "Femma-Femman" 2018 ja oli Kriitikoiden valinta -palkintoehdokas vuoden 2017 Emma-gaalassa.
Kuudes albumi "Land without God - Original Soundtrack" (Fonal Records 2019) on musiikkia samannimiseen elokuvaan, jonka ovat ohjanneet Mannix Flynn, Lotta Petronella ja Maedhbh McMahon. Levyllä soittavat Laura Naukkarisen lisäksi Pekko Käppi, Cormac Begley ja Tuija Kuoppamäki. Vuonna 2020 Lau Nau julkaisi soundtrackin Lotta Petronellan elokuvaan "Själö", sekä albumin "Signals" yhdessä ruotsalaisen säveltäjän Matti Byen kanssa.
Vuonna 2025 Lau Nau sävelsi musiikin Niina Suomisen kokeelliseen elokuvaan Tupakkapaikka.
Lau Nau soittaa myös yhtyeissä Seitsemäs taivas ja Kiri Ra! sekä vierailevana jäsenenä The Matti Bye Ensemblessä. Hän on ollut aikaisemmin jäsenenä yhtyeissä IAX, Subatlantti, Kiila, Päivänsäde, the Anaksimandros, Avarus sekä Hertta Lussu Ässä ja soittanut muun muassa Kemiallisten Ystävien levyillä.
Pori Dance Company

Pori Dance Company on suomalainen nykytanssiryhmä. Ryhmän perusti vuonna 1989 tanssitaiteilija Liisa Nojosen ja se tunnettiin aluksi nimellä "Tanssiryhmä Liisa Nojonen". Uudella nimellään "Pori Dance Company" ryhmä on toiminut vuodesta 2001 lähtien. Vuodesta 2014 ryhmän toiminnanjohtajana on toiminut tanssitaiteilija Mikko Lampinen, joka toimii myös ryhmän taiteellisessa johdossa yhdessä tanssitaiteilija Riku Lehtopolun kanssa. Vuonna 2018 ryhmässä on viisi vakituista tanssijaa ja vuosittain ryhmässä työskentelee keskimäärin noin 40 eri taidealojen tekijää. 
Ryhmä toteuttaa vuosittain 3-4 kantaesitystä ja esiintyy niin kotimaassa kuin kansainvälisestikin. Ohjelmistossa on vuosien varrella ollut teoksia sekä kokeneilta taiteilijoilta kuten Tero Saarinen, Jorma Uotinen, Marjo Kuusela ja Alpo Aaltokoski kuin myös nuorilta nousevilta kyvyiltä. Ryhmä tekee yhteistyötä myös alan koulutusyksiköiden ja lukuisten muiden taiteenalojen edustajien kanssa. Porin lisäksi ryhmä esiintyy säännöllisesti myös muualla kotimaassa sekä kansainvälisesti.
Ryhmän koreografeina on vieraillut joukko kotimaisia ja ulkomaisia taiteilijoita. Ryhmä on kiertänyt runsaasti ulkomailla, muun muassa Virossa, Hollannissa, Ranskassa, Saksassa, Ruotsissa, Yhdysvalloissa ja Etelä-Koreassa.
Lokakuussa 2017 Pori Dance Companylle myönnettiin Suomi-palkinto.
Socorron ufotapaus

Socorron ufotapaus on tunnettu tapaus, jossa luotettavana pidetty henkilö näki tunnistamattoman lentävän esineen sekä kaksi humanoidia vuonna 1964.
Poliisi Lonnie Zamora näki munan muotoisen, alumiininvärisen maahan laskeutuneen ufon Socorrossa, New Mexicossa, Yhdysvalloissa 24. huhtikuuta vuonna 1964. Kohteesta lähti hänen mukaansa jyrisevää ääntä, ja sen alapuolella näkyi laskeutuessa ja noustessa liekki, joka sulatti hiekan ja poltti kasvillisuutta. Zamora väitti nähneensä kaksi pientä valkeaa oliota maahan laskeutuneen esineen lähellä. USAn ilmavoimien Project Blue Bookin mukaan tapaus oli tunnistamaton ja Zamora luotettava.
Zamora oli ajamassa 24. huhtikuuta 1964 kello 5:45 iltapäivällä ylinopeudella ajajaa, kun kuuli äänen, jota epäili läheisen dynamiittikopin räjähdykseksi. Zamora näki liekkikartion ja kuuli voimakasta jyrinää, joka ei muistuttanut suihkukoneen ääntä. Ääni kesti 10 sekuntia, ja muuttui loppua kohden matalataajuiseksi. Zamora ajoi sivutietä kohti valoa. 100–150 metrin päässä Zamora näki kuivuneen joenuomassa pystyssä olevan munan muotoisen kohteen, jonka lähellä oli kaksi pientä hahmoa, joilla näytti olevan valkoiset haalarit. Sileässä esineessä ei ollut näkyviä ovia tai ikkunoita. Zamora ajoi noin 30 metrin päähän kohteesta. Alumiininkirkkaan kohteen alla näkyi laskeutumisjalat. Kyljessä erottui punainen merkki.
Kun Zamora tuli lähelle esinettä, alkoi kuulua hyvin kovaa jyrisevää ääntä ja esine alkoi nousta ilmaan. Zamora pelästyi ja juoksi poispäin maastoutuen. Ääni muuttui lyhyeksi korkeaksi vinkaisuksi ja hiljeni. Zamoran nostaessa kasvonsa hän näki esineen lentävän hyvin nopeasti ylittäen dynamiittikopin ja häipyen näkyvistä 10 kilometriä havaintopaikasta luonaaseen.
Kohde jätti neljä neliömäistä jälkeä, ja luultavasti ohjaajien jälkiä. Pensaat paloivat ja hiekka lasittui. Zamora näytti järkyttyneeltä, kun paikalle saapui poliisikonstaapeli Chavez. Chavez tutki Zamoran auton, koska epäili Zamoran tehneen laskeutumisjäljet joillain välineillä. Näitä Chavez ei kuitenkaan löytänyt. 10 minuuttia laskeutumisen jälkeen poliisi Ted V. Jordan otti laskeutumisjäljistä kuvia.
Jäljet muodostivat nelikulmion jonka lävistäjien kulmat olivat suorassa kulmassa toisiinsa nähden. Tästä voitiin päätellä matemaattinen teoreema, jonka avulla havaittiin että esineen paino oli saatu rakenteen avulla jakaantumaan tasaisesti neljän pisteen kesken. Maahan jääneet palamisjäljet olivat oletetun painopisteen kohdalla.
J. Allen Hynek, joka tuohon aikaan toimi Blue Book -projektin tieteellisenä neuvonantajana, tutki tapausta tuoreeltaan. Hän etsi ristiriitaisuuksia ja yritti osoittaa Zamoran epäluotettavaksi onnistumatta. Hän vaikuttui arvonannosta jota Lonnie Zamora nautti työtovereidensa parissa. Tapaus on yksi Hynekin ufoluokituksen tyyppiesimerkeistä 
Socorron ufotapausta on selitetty muun muassa mutkikaalla teknisellä pilalla, pölypyörteellä, pallosalamalla, Zamoran petoksella, jolla haluttiin houkutella turisteja Socorroon, kuuhun laskeutuvaksi aiotun aluksen kokeella tai helikopterilla.
Semur-en-Auxois

Semur-en-Auxois on ranskalainen kaupunkikunta, joka sijaitsee Burgundin alueella olevassa Côte-d'Orin departementissa.
Maantiede.
Kaupunki sijaitsee Côte-d’Orin läntisessä osassa ja lähes Burgundin alueen keskustassa. Kaupunki on perustettu vaaleanpunaista graniittia olevalle tasanteelle ja kaupunki sijaitsee suurimmassa neljästä laaksomuodostelmasta, jotka muodostavat Auxois’n maantieteellisen alueen.
Historia.
Alue on ikivanha asuinpaikka, paikallisen tarinan mukaan Semurin perusti kreikkalainen puolijumala Herakles paluumatkallaan Espanjasta.
Vuodelta 606 on ensimmäinen kirjallinen asiakirja kaupungista, kun Flavigny-sur-Ozerainin apottiluostari perustettiin ja tällöin Semurin nimi oli ”sene muro”, ja nämä vanhat muurit symboloivat hyvin kaupungin puolustuksellista luonnetta.
Kaupunki kehittyi vuosisatojen myötä ja aina siihen vaiheeseen saakka, että Burgundin herttua Robert II antoi sille vapaakaupungin oikeudet. Kuitenkin kaupunki menetti kaikki laajennuksensa 1300-luvun puolivälissä kun käytiin satavuotisen sodan ensimmäisiä vaiheita. Samalla päätettiin vahvistaa kaupungin luonnollisia linnoitusrakenteita tornein varustetulla ympärysmuurilla ja huomattavan suurella vartiotornilla, joka on suorassa yhteydessä sekä kaupunkiin että linnaan.
Aikakaudelle tyypillistä oli myös vilkas uskonnollinen elämä, jota harjoitettiin kahdessa seurakunnassa ja luostareissa, joiden kasvu ei aikakaudella keskeytynyt. Semur alueensa linnoituksena pysyi uskollisena Burgundin herttuoille ja jopa uhmasi kuninkaan valtaa 1400-luvulla, kun Satavuotinen sota oli entistä enemmän saanut sisällissodan piirteitä. Tästä asenteesta kaupunki sai maksaa kalliin hinnan, kun vuonna 1478 Ranskan kuninkaan Ludvig XI:n joukot valloittivat kaupungin.
Vuonna 1589 Semur koki viimeisen piirityksensä. Tämä tapahtui Katolisen liigan sodan aikana. Tällöin marsalkka de Tavennes valloitti kaupungin. Kuningas Henrik IV antoi määräyksen purkaa linnoitusrakenteet käskykirjeellään vuonna 1602. Kaupunki menetti näin puolustuksellisen luonteensa ja siitä tuli Auxois’n voutikunnan pääkaupunki.
Lünen

Lünen on kaupunki Saksan Nordrhein-Westfalenissa. Se sijaitsee Unnan piirikunnassa, Ruhrin alueen itäisellä alueella. Kaupunkia halkoo Lippe-joki. Kaupungissa asui vuoden 2022 lopussa 86 868 ihmistä, ja pinta-alaltaan se on 59,39 neliökilometrin suuruinen. Lünen sai kaupunkioikeudet vuonna 1341.
Lünenilla on ystävyystoimintaa Alankomaiden Zwollen, Englannin Salfordin, Puolan Kamień Pomorskin, Liettuan Panevėžysin, Saksan Demminin ja Turkin Bartınin kaupunkien kanssa.
Nummelan koulu

Nummelan koulu on Vihdissä Nummelan keskustassa sijaitseva peruskoulu. Koulun pihapiirissä on koulun nykyinen rakennus, sekä vanha ns. kivikoulu, jossa toimii muun muassa ruotsinkielinen Nummela skola. Koulun rehtorina toimii Jori Lilja.
Liikuntatilat.
Nummelan koulun liikuntatilat mahdollistavat muun muassa palloilulajien ja voimistelun harrastamisen. Liikuntasalin kokonaispinta-ala on 334 m². Nummelan koulun läheisyydessä on Väinämöisen hiekkakenttä, joka toimii talvisin luistelukenttänä.
Seututie 112

Seututie 112 kulkee Inkoon rautatieasemalta Lohjan Kirkniemeen. Valtatie 25 haarasta alkaen tie on nimetty Inkoontieksi ja Inkoon rajalta seututie 112 on Virkkalantie. Tie on varsin mutkainen eikä kuntokaan ole paras mahdollinen. Tien varrella sijaitsee myös ilotulitteita valmistavan ja maahantuovan yrityksen Tähtiraketti Oy:n toimitilat.
Vanha tie.
Tien vanha linjaus on osittain säilynyt ajokuntoisena nykypäivään asti. Vanha tie alkaa Kastlähteentieltä kulkien uuden tien kupeessa. Salontien ja Virkkalantien risteys on jossain vaiheessa uusittu.
Ludwigsburg

Ludwigsburg on Saksan kaupunki Baden-Württembergin osavaltion keskiosassa. Se sijaitsee Neckarjoen varrella noin 12 kilometriä pohjoiseen Stuttgartin suurkaupungin sisäkaupungista. Ludwigsburg on samannimisen piirikunnan keskuskaupunki ja suurin kaupunki. Kaupungissa oli kesäkuun 2022 lopussa 93 509 asukasta, ja sen pinta-ala on 43,3 neliökilometriä.
Ludwigsburg sai alkunsa 1700-luvun alussa, kun Württembergin herttua Eberhard Ludwig rakensi sinne Ludwigsburgin linnan, Saksan suurimman barokkipalatsin. Kaupunginoikeudet sille myönnettiin vuonna 1718. Tuolloin Ludwigsburgissa oli noin 800 asukasta.
Ritva Puotila

Ritva Soilikki Puotila (s. 7. kesäkuuta 1935 Viipuri) on suomalainen tekstiilitaiteilija. Hän tekee ryijyjä ja mattoja paperinarusta ja pellavasta. Puotilan teokset ovat veistoksellisia, usein kolmiulotteisia. Matoissa on selkeä graafinen kuviointi sekä vaikutteita japanilaisuudesta ja perinteisistä suomalaisista käsitöistä.
Puotila on kotoisin Viipurista; hänen vanhempansa olivat rautatieläisiä. Puotila opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1954–1960.
Puotilan paperinarumattoja tuottaa Woodnotes-yritys, jonka Puotila perusti poikansa Mikko Puotilan kanssa vuonna 1987. Hän on suunnitellut tuotteita myös Tampellalle ja ulkomaisille yrityksille, sekä tehnyt uniikkitöitä, etenkin ryijyjä. Kirkkotekstiilejä hän on suunnitellut Vuosaaren kirkkoon. Hän teki yhteistyötä Suomen Käsityön Ystävien kanssa 2000-luvulle asti. Puotilan töitä on muun muassa nykytaiteen museo MoMa:ssa New Yorkissa.
Ritva Puotila on saanut Suomi-palkinnon vuonna 1996, Kaj Franck -muotoilupalkinnon 2000 ja Pro Finlandia -mitalin 2003. Vuonna 2001 Puotila valittiin Vuoden tekstiilitaiteilijaksi. Vuonna 2011 Puotila palkittiin Ornamon kultaisella ansiomerkillä.
Näyttelijä Jukka Puotila on Ritva Puotilan poika.
Velbert

Velbert on kaupunki Saksan Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Se sijaitsee Mettmannin piirikunnassa, noin 20 kilometriä koilliseen Düsseldorfin suurkaupungista. Kaupunki on jaettu kolmeen hallinnolliseen alueeseen, joihin kuuluvat Velbert-Mitte, Neviges ja Langenberg. Vuoden 2022 lopussa kaupungissa asui 82 445 ihmistä, ja sen pinta-ala on 74,91 neliökilometriä.