tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kazagumo

Kazagumo (, "tuulipilvi") oli keisarillisen Japanin laivaston Yūgumo-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Palvelus.
Alus osallistui Midwayn taisteluun sisaralustensa "Akigumon", "Makigumon" ja "Yūgumon" kanssa 10. hävittäjälaivueessa. Japanin laivaston uudelleen ryhmittyessä se liitettiin laivueen mukana Japanin 3. laivastoon, jossa se osallistui Guadalcanalin maihinnousuun ja joukkojen huoltoon.
Laivueen mukana alus osallistui Salomonin saarten tapahtumiin suojaten saattueita ja tukien maavoimia. Se oli lokakuussa laivueen mukana Santa Cruz -saarten taistelussa. Kesällä 1943 alus siirrettiin pohjoisemmaksi tukemaan Kiskan evakuointia. Syyskuussa se kuitenkin osallistui laivueen mukana Salomonin saarten evakuointiin, jolloin se osallistui Vellan lahden taisteluun.
Alus suojasi 8. kesäkuuta 1944 "Myōkōa" ja "Haguroa" niiden miehistönkuljetusmatkalla Davaosta Biakiin, kun Yhdysvaltain laivaston sukellusvene "USS Rake" upotti torpedoimalla "Kazagumon" Davaon lahden suulla. "Asagumon" miehistö pelasti 133 eloonjäänyttä.
Jouni Tossavainen

Jouni Antero Tossavainen (s. 10. lokakuuta 1958 Tervo) on suomalainen runoilija ja prosaisti. Tossavainen on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän työskenteli kulttuuritoimittajana ja toimitussihteerinä "Savon Sanomissa" vuoteen 2000.
Tossavainen sai Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1985 eikoisteoksellaan "Juoksijan testamentti," Kuopion kaupungin Martti Merenmaa -stipendin 1986 ja Minna-palkinnon 1989. Vuonna 2015 juoksija Hannes Kolehmaisesta kertovalle romaanille "New Yorkin Lentävä suomalainen" myönnettiin Savonia-kirjallisuuspalkinto. Runoteos "Metsännenä" oli Savonia-palkintoehdokkaana vuonna 1990 ja romaanit "Koulu" 2009, "Kesäpäivä" 2013 ja "Taistelevat metsot" 2020.
Villakuore

Villakuore ("Mallotus villosus") on suurissa parvissa elävä kuorekaloihin kuuluva lähinnä kuoretta muistuttava arktinen kalalaji. Se on sukunsa Mallotus ainoa laji.
Kalan levinneisyysalue on koko Pohjoinen jäämeri. Alalaji "villosus" elää Atlantin valtameren pohjoisosissa. Jäämerellä erityisen runsaasti kalaa on Newfoundlandin ja Islannin vesillä sekä Barentsinmerellä. Alalaji "socialis" elää Tyynen valtameren pohjoisosissa Beringinsalmesta etelään Japanin ja Vancouverin seuduille asti.
Kalaa on ihmisravinnoksikin käytetty säilöttynä, kalapuikkoina ja sen keltainen ja pienirakeinen mäti on arvostettuakin. Lisäksi villakuoreesta valmistetaan kalajauhoa. Kala on myös oivallinen täky turskanpyynnissä. Hylkeet, valaat ja monet vesilinnut kuten lokit syövät runsaasti villakuoretta, joten sen ekologinen merkitys on suuri.
Makigumo

Makigumo (, ’untuvapilvi’) oli keisarillisen Japanin laivaston Yūgumo-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Fujinagatalta. Se laskettiin vesille 5. marraskuuta 1941 ja otettiin palvelukseen 14. maaliskuuta 1942 Maizurun telakalla ensimmäisenä päällikkönään Fujita Isamu.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 10. hävittäjäviirikköön, joka liitettiin 10. huhtikuuta 1. lentolaivaston 10. hävittäjälaivueeseen. Alus suojasi 4.–5. kesäkuuta amiraali Nagumon iskuosastoa Midwayn taistelussa. Aluksen miehistö avusti "Kazagumoa" pelastamaan lentotukialus "Hiryun" eloonjääneet, minkä jälkeen vaurioitunut alus upotettiin torpedoimalla. "Makigumo" vaurioitui lievästi pelastustoimessa.
Alus suojasi 24. kesäkuuta – 7. heinäkuuta Ominaton edustalla olevaa laivastoa. Se siirrettiin 14. heinäkuuta laivueensa mukana Japanin 3. laivastoon. Alus lähti 16. elokuuta Kuresta suojaten laivastoa Trukille. Se suojasi 24. elokuuta amiraali Nagumon iskuosastoa Itäisten Salomonien taistelussa. Alus oli laivaston mukana, kunnes se purjehti 29. syyskuuta – 1. lokakuuta Trukilta Shortlandsiin. Alus kuljetti 3., 6. ja 9. lokakuuta joukkoja Guadalcanalille. Alus lähti 10. lokakuuta Shortlandsilta liittyäkseen Salomonsaarten pohjoispuolella olevaan laivastoon.
Alus suojasi 26. lokakuuta amiraali Aben osastoa Santa Cruz -saarten taistelussa. Alus upotti "Akigumon" kanssa torpedoimalla Yhdysvaltain laivaston lentotukialus "USS Hornetin". Alus suojasi 3.–5. marraskuuta "Suzuyaa" ja "Mayaa" Trukilta Shortlandsiin. Alus kuljetti 10. marraskuuta joukkoja Guadalcanalille. Se suojasi 13.–14. marraskuuta amiraali Nishimuran tykistöosastoa Guadalcanalin taistelussa. Alus pelasti 14. marraskuuta "Kazagumon" kanssa "Kinugazan" eloonjääneet.
Alus suojasi 16.–17. marraskuuta "Chokaita" Shortlandsilta Rabauliin, josta se kuljetti joukkoja Bunaan. Alus kuljetti 22. marraskuuta uudelleen joukkoja Bunaan. Se kuljetti 28.–29. marraskuuta joukkoja Bunaan, mutta ilmahyökkäys keskeytti operaation. Alus kärsi lieviä vaurioita lähelle osuneesta pommista sekä tulipalosta. "Makigumo" suojasi 16.–21. joulukuuta joukkojenkuljetusalus "Kiyozumimarua" Rabaulista Wewakille ja takaisin. Alus matkasi 23.–29. joulukuuta Trukilta Japaniin, jossa se siirrettiin telakalle huoltoon.
Palvelukseen palattuaan "Makigumo" siirtyi 9.–27. tammikuuta 1943 Japanista Trukin ja Rabaulin kautta Shortlandsiin. Alus oli 1. helmikuuta Guadalcanalin taisteluiden jälkeen evakuoimassa sotilaita saarelta, kun se osui miinaan väistellessään Yhdysvaltain laivaston partioveneen hyökkäystä. Räjähdyksessä sai surmansa kolme ja haavoittui seitsemän miehistönjäsentä. "Yūgumon" miehistö pelasti 237 eloonjäänyttä, yhtenä heistä komentaja Fujitan. "Yūgumo" upotti torpedoimalla "Makigumon", joka upposi noin viisi kilometriä Savon saarelta lounaaseen.
Vantaan Sanomat

Vantaan Sanomat on kaupunkilehti, joka ilmestyy Vantaalla kerran viikossa, keskiviikkoisin. 
"Vantaan Sanomia" julkaisee Etelä-Suomen Media Oy, joka kuuluu Keskisuomalainen-konserniin. Lehden painopaikka on SLY-Lehtipainot Oy. Muita saman julkaisijan paikallislehtiä pääkaupunkiseudulla ovat "Helsingin Uutiset", "Länsiväylä" (jakelualueena Espoo, Kauniainen, Kirkkonummi), "Keski-Uusimaa" (Tuusula, Kerava, Järvenpää, Sipoo), "Nurmijärven Uutiset" ja "Sipoon Sanomat".
Historia.
Ensimmäinen lehti ilmestyi "Helsingin Seutu" -nimisenä tabloidkokoisena lehtenä 31. elokuuta 1967, ja sen painos oli 27 000 kappaletta. Sitä jaettiin Itä-Vantaalle, kun taas 1970 perustettua "Etelä-Vantaata" jaettiin Länsi-Vantaalle. Lehti ilmestyi aluksi kerran viikossa. Perustaja ja ensimmäinen päätoimittaja oli Tom Järnefelt. Vuonna 1968 lehti alkoi ilmestyä kaksi kertaa viikossa. Vuonna 1972 lehden omistajaksi tuli Keski-Uusimaa Oy. Vuonna 1979 lehden koko muuttui normaaliin sanomalehtikokoon, ja se alkoi ilmestyä kolme kertaa viikossa. Vuonna 1980 lehden nimi muuttui "Vantaan Seuduksi". "Vantaan Sanomat" syntyi 1992 kahden paikallislehden, "Vantaan Seudun" ja "Etelä-Vantaan", yhdistyessä.
Heinäkuusta 2019 lähtien lehden päätoimittajana on toiminut Mia Lindström. Keväästä 2020 lähtien lehden toimitus on työskennellyt Jokiniemen Tikkurilan rautatieaseman vieressä osoitteessa Väritehtaankatu 8.
Syyskuussa 2025 toimitus muuttaa Vantaankosken aseman lähellä sijaitsevaan Martintaloon osoitteeseen Jaakonkatu 2. 1992 valmistunut rakennus toimi alun perin Siemensin Suomen pääkonttorina ja nykyisellään tarjoaa toimistotiloja eri yrityksille. 
"Vantaan Sanomat" alkoi julkaista "Selkovantaalainen"-nimistä selkokielistä kuukausiliitettä lokakuussa 2022, joka laajeni koko pääkaupunkiseudun kattavaksi Selkomediaksi lokakuussa 2024.
Ennen Tikkurilan aseman naapuriin muuttoaan toimitus sijaitsi Vantaan Veromiehessä osoitteessa Rälssitie 7a. Lehden verkkosisällöt muuttuivat maksullisiksi 8. tammikuuta 2025 alkaen. Samalla toimituksen henkilöstömäärä nousi kuudesta yhdeksään.
Déspoina Vandí

Déspoina Vandí (, kansainvälisesti usein Despina Vandi; syntyjään "Déspoina Maléa", Δέσποινα Μαλέα, s. 22. heinäkuuta 1969 Tübingen, Länsi-Saksa) on Saksassa syntynyt kreikkalainen laulaja.
Vandí syntyi Saksassa, mutta hänen perheensä oli kreikkalainen ja muutti takaisin Kreikkaan Vandín ollessa 6-vuotias. Vandí opiskeli Thessalonikin yliopistossa psykologiaa, filosofiaa ja kasvatusoppia. Hän julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 1994. Nykyään hänellä on myös kansainvälinen ura.
Kavála

Kavála () on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Καβάλας, "Dímos Kaválas"), joka sijaitsee Kaválan alueyksikössä Itä-Makedonian ja Traakian alueella. Kaupunki on alueyksikkönsä hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 350,61 neliökilometriä ja väkiluku 70 501. Varsinaisen Kaválan kaupungin väkiluku on 54 027 (vuonna 2011).
Kavála on Egeanmeren pohjoisrannikon tärkeimpiä satamia. Kaupungin lähellä Chrysoúpolissa sijaitsee Kaválan kansainvälinen lentoasema.
Historia.
Antiikki.
Antiikin aikana Kaválan paikalla sijaitsi Neapoliin kaupunki (, ”Uusi kaupunki”), joka oli Thasoksen siirtokunta ja perustettiin 600-luvulla eaa. 300-luvulta eaa. lähtien se toimi lähellä sisämaassa sijainneen Filippoin satamana. Kaupunki kukoisti edelleen roomalaisella kaudella, jolloin sen merkittävyyttä lisäsi sen kautta kulkenut Via Egnatia.
Myöhempi historia.
Myöhemmin kaupunki kuului Bysantin valtakuntaan, jona aikana se tunnettiin nimellä "Kristupolis" (), ja vuosina 1371–1912 Osmanien valtakuntaan, jona aikana se sai nykyisen nimensä. Nimen katsotaan palautuvan italian kielen hevosta tarkoittavaan sanaan "cavallo" ja siihen seikkaan, että kaupunki toimi postiasemana eli hevostenvaihtopaikkana. Vielä 1800-luvulla Kavála oli vain pieni turkkilaiskylä. Turkkilaisaikaa kaupungissa edustavat muun muassa Kaválan linnoitus vuodelta 1425 ja Kaválan akvedukti.
Nykyinen Kaválan kunta muodostui, kun Kavála ja Fílippoi yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Kaválan kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Aritmeettinen sarja

Aritmeettinen sarja on ääretön summalauseke, jonka jokaisen kahden peräkkäisen termin erotus on vakio. Aritmeettisen sarjan termit siis muodostavat aritmeettisen jonon. Esimerkki aritmeettisesta sarjasta on formula_1, jossa termien välinen vakioerotus on 1. Toinen esimerkki on formula_2, jossa vakioerotus on −0,5). 
Aritmeettisen sarjan summa.
Sarja formula_3 on ainoa suppeneva aritmeettinen sarja. Sarjan summa on 0. Kaikilla muilla aritmeettisilla sarjoilla on epäoleellinen raja-arvo formula_4, eli sarjat hajaantuvat.
Lausekkeita aritmeettiselle sarjalle.
formula_7
formula_8
"Todistus" 1: Geometrisesti "Sn" on kolmiomaisen alueen ala, joka koostuu pylväistä, joiden korkeus on "an" ja leveys 1. Tämä johtaa triviaalisti kaavaan formula_9.
"Todistus" 2: Kirjoitetaan "Sn" kahdella eri tavalla käyttäen kaavaa (1):
formula_10
formula_11
Lasketaan yhteen (2) + (3), jolloin kaikki "d":t kumoutuvat pois:
formula_12
formula_13.
Aritmeettisen sarjan summalle formula_14 kaikilla formula_15:n arvoilla pätee:
 formula_16
Penni

Penni (, , ) on länsimainen rahan nimi. Pennit tulivat ensin käyttöön Englannissa ja Saksassa vastaten muualla käytettyä denaaria. 
Englannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa penni oli vuosisatojen ajan 1/12 šillinkiä eli 1/240 puntaa. Vuoden 1971 Decimal Day -rahauudistuksessa tuli käyttöön uusi penni, joka on 1/100 puntaa.
Saksasta penni saapui Suomeen markan osaksi. Suomessa pennit jäivät vähitellen käytöstä, mutta vuoden 1962 rahauudistus palautti pennijaon siten, että siihenastisesta markasta (vanhasta markasta) tuli penni, siihenastisesta sadasta markasta (vanhasta markasta) yksi markka ja niin edelleen. Ennen euron käyttöönottoa penni oli sekä Suomessa että Saksassa 1/100 markkaa.
Vuosina 1919–1928 yksi Viron markka oli sata penniä.
Kauppilanmäen rautatieasema

Kauppilanmäen rautatieasema () on Suomen rataverkon liikennepaikka Sonkajärven kunnassa Pohjois-Savossa aivan Vieremän kunnanrajan tuntumassa rataosalla . Liikennepaikan etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 568,8 ratakilometriä mitattuna Pieksämäen rautatieaseman kautta. Kauppilanmäen asemalla työskenteli Suomen ensimmäinen naispuolinen asemapäällikkö Milly Tojkander 1916–1920.
Kauppilanmäen vuonna 1904 valmistuneen asemarakennuksen on suunnitellut Rautatiehallituksen tuolloinen pääarkkitehti Bruno Granholm, ja se noudattelee rataosan muiden asemarakennusten kansallisromanttista tyylisuuntaa. Rakennusta on laajennettu vuonna 1934.
Matkustajaliikenteen pysähdykset Kauppilanmäessä lakkautettiin vuonna 1978.
Nykyisin Kauppilanmäen liikennepaikka toimii ainoastaan raakapuun kuormausasemana. Sähköistystöiden aikana liikennepaikka toimi myös junasuorituspaikkana. Syyskuussa 2006 rataosuuden Iisalmi–Kontiomäki kauko-ohjaukseen siirtymisen myötä Kauppilanmäki jäi välisuojastuspisteeksi, jolla ei voida järjestää junien kohtaamisia, koska liikenteenhoitohenkilöstöä ei ole.
Excite Truck

Excite Truck on Wiille vuonna 2006 julkaistu ajopeli. Peli esiteltiin ensi kerran vuoden 2006 E3-messuilla, ja sitä pelataan Wiin liikkeentunnistavalla ohjaimella. Euroopassa peli julkaistiin vasta helmikuussa 2007.
Pelaaminen.
"Excite Truck" ei käytä Wiin ohjaimen "nunchuk"-lisäosaa, sillä autoa ohjataan pelkästään Wii remotella. Ohjainta pidetään kädessä poikittain kuten NES Virtual Console -peleissä. Auton kääntyminen hoidetaan kääntämällä ohjainta ratin tapaan, kaasu ja jarru 1- ja 2- näppäimiä painelemalla, ja suurten hyppyjen alastulo neljälle renkaalle ohjainta kääntelemällä oikeaan asentoon. Suuntanäppäimiä käytetään turboboostiin. Pelin maasto muuttuu pelin aikana pelaajan koskettaessa (!) kytkimeen, tehden pelaamisesta entistäkin jännittävämpää.
Tärkeintä pelissä ei ole vain tulla ensimmäisenä maaliin vaan kerätä pisteitä erillisista tempuista kuten sivuluisun vetämisestä mutkissa (Drift), pitkistä hypyistä (Air), auton pyörittämisestä ilmassa (Air Spin), puiden läheltä ajamisesta (Tree Run), vastustajien lennättämisestä ilmaan muokkaamalla maastoa (Truck Throw), Peräkkäisistä turbohypyistä (Jump Combo), Muiden autoihin törmäilystä (Truck Smash), ja muihin esineisiin ja asioihin törmäilystä (Nice Crash) sekä Renkaiden läpi hyppäämisestä (Rings).
Ensimmäisenä maaliintulemisesta saa 50 pistettä, toisena 25 pistettä, kolmantena 15, neljäntenä 10, viidentenä 5 ja kuudentena 0.
Ensimmäisellä pelikerralla pelin kysyttyä nimeä ja tehtyä tallennuksen Wiin muistiin, on pelaajan tehtävä muutamia harjoituksia, ennen kuin pääsee pelaamaan varsinaista peliä. Kun harjoitukset on tehty, voi alkaa pelata yksinpeliä, tai suoraan kaksinpeliä.
Ominaisuudet.
Excite Truck on Wiin ensimmäinen peli, jossa voi käyttää omia MP3-tiedostojaan SD-muistikortilta pelin omien musiikkien sijaan. Pelissä on myös jaetun ruudun kaksinpeli. Moninpelissä voi olla vain kaksi pelaajaa kerrallaan eikä tietokoneohjattuja autoja voi ottaa mukaan.
Pelissä on neljä varsinaista Cupia, Bronze, Silver, Gold ja Platinum, jotka saa avattua saamalla aina tarpeeksi pisteitä edellisestä Cupista. Kun normaalilla vaikeustasolla saa S-arvosanan kaikista cupeista, aukeaa pelattavaksi Super Excite-vaikeustaso. Kun kaikki vaikeammat Cupit on voitettu, aukeaa vielä piilotettu Diamond Cup. Kun kaikista Cupeista on saatu S-arvosana, aukeaa mirror mode, jossa radat ovat peilattuja.
Palkinnot ja arvostelut.
Arvostelut:
John Knox

John Knox (noin 1514 Gifford – 24. marraskuuta 1572) oli skotlantilainen uskonpuhdistaja.
Elämäkerta.
John Knox opiskeli Glasgow’ssa ja toimi sen jälkeen St Andrewsin yliopiston teologian ja filosofian opettajana. Tällöin hän huomasi perehtyessään kirkkoisien, erityisesti Hieronymuksen ja Augustinuksen, kirjoituksiin, että kirkon opit poikkesivat monessa suhteessa heidän ja Raamatun opeista. Uskonpuhdistajien kirjoitukset ja George Wishartin saarnat tekivät hänestä uskonpuhdistuksen kannattajan. Tällöin hänet erotettiin toimestaan ja hän siirtyi opettajaksi St Andrewsin linnoitukseen, joka oli uskonpuhdistuksen kannattajien hallussa. Leskikuningatar Maria Guisen joukot kuitenkin valtasivat linnan, jolloin Knox vangittiin ja tuomittiin kahden vuoden kaleeriorjuuteen Roueniin. Vapauduttuaan hän toimi vuosina 1549–1554 saarnaajana Englannissa, missä kuningas Edvard VI piti häntä suuressa arvossa. Kuningatar Marian noustua valtaan ja ryhtyessä palauttamaan katolisuutta maahan Knox pakeni mannermaalle oleskellen useita vuosia muun muassa Saksassa ja Genevessä, missä hän tutustui Jean Calviniin, jonka innokas kannattaja hänestä tuli.
Vuonna 1559 Knox palasi Skotlantiin, missä hän ryhtyi voimakkaasti ajamaan uskonpuhdistuksen asiaa. Lopulta Skotlannin parlamentti hyväksyi vuonna 1560 Knoxin uskontunnustuksen, joka oli ankaran kalvinilainen. Katolilaismielisen Maria Stuartin noustua vuonna 1561 valtaan Knox ryhtyi useaan otteeseen saarnoissaan henkilökohtaiseen hyökkäykseen kuningatarta vastaan. Tämä saattoi Knoxin hengen useasti vaaranalaiseksi. Kuningatar kukistui vuonna 1567, mihin myös Knox oli ollut osaltaan vaikuttamassa. Tämä teki hänestä katolilaisten keskuudessa hyvin vihatun, minkä vuoksi hänen ystävänsä asettivat hänen turvakseen henkivartijoita. Vuonna 1572 Knox kuoli. Vielä viimeisinä vuosinaan hän joutui useisiin kiistoihin vastustajiensa kanssa.
Oulipo

Oulipo, lyhenne sanoista "Ouvroir de littérature potentielle", ’kokeellisen’ tai ’potentiaalisen kirjallisuuden työpaja’. Sen perustivat kirjailija Raymond Queneau (1903–1976) ja matemaatikko François Le Lionnais (1901–1984) vuonna 1960. Oulipon jäsenet pyrkivät kehittämään kielellisiä kokeiluja, jotka perustuivat johonkin rajoitteeseen, jota tuli noudattaa mahdollisimman tiukasti.
Queneaun mukaan potentiaalisuus on kaiken kirjallisuuden perusluonne. Oulipo-kirjailijat etsivät uusia muotoja ja rakenteita sekä leikkivät kielellä. Tunnettuja Oulipo-kirjailijoita ovat Italo Calvino (1923–1985) ja Georges Perec (1936–1982), jonka "Häviäminen" on työpajan tunnetuin materialisoituminen. Suomessa oulipolilaisia rajoituksia ovat soveltaneet muun muassa Laura Lindstedt ja Sinikka Vuola teoksessaan "101 tapaa tappaa aviomies" (Siltala, 2022).
Oulipo on saanut paljon seuraajia. Kirjallisuudesta alkanut kokeileva taide on laajentunut muillekin aloille:
Vision (sarjakuvahahmo)

Vision on Marvel-kustantamon sarjakuvahahmo, supersankari, Kostajat-ryhmän pitkäaikainen jäsen. Hänen ensiesiintymisensä tapahtui lokakuussa 1968 lehden "The Avengers" numerossa 57.
Vision on mutkikkaasti rakennettu, ihmismäinen androidi. Hänen logiikkakeskeinen ajattelunsa tuo mieleen Star Trek sarjan Spockin, toisen 1960-luvun tieteistarinoiden luomuksen. Visionin sarjakuvakertomukset keskittyvätkin suurimmaksi osaksi siihen, miten koneälyllä varustettu olento pärjää ihmisten emootioiden täyttämässä maailmassa. 
Visionin loivat käsikirjoittaja Roy Thomas ja taiteilija John Buscema. Ennen nykyistä Visionia, samanniminen supersankari oli esiintynyt vuosikymmeniä sitten. Tämän ulkoavaruudesta saapuneen Visionin loi Jack Kirby ja Joe Simon. Roy Thomas perusti kenties hahmonsa vanhempaan Visioniin.
Historia.
Visioniksi myöhemmin kutsuttu olento sai alkunsa pahansuovan robotti Ultronin laboratoriossa. Ultron aikoi käyttää luomustaan omaa luojaansa Henry Pymiä vastaan. 
Visionin keho muokattiin Phineas T. Hortonin luomasta Ihmissoihtu-androidista. 
Vision kuitenkin kapinoi "isäänsä" vastaan ja liittyi Kostajiin. Myöhemmin hänen ja Purppuranoidan välille kehkeytyi romanssi. Vision ja Purppuranoita avioituivat ja saivat Mefiston luomassa valetodellisuudessa kaksoset, jotka myöhemmin uudelleensyntyivät todellisuuteen eri vanhemmille, ryhtyen teini-ikään vartuttuaan supersankareiksi nimillä Wiccan ja Nopeus.
Voimat &amp; varusteet.
Vision kykenee muuttamaan tiheyttään sekä käyttämään energiaiskuja.
Vision muissa medioissa.
Televisio.
Vision on keskeisessä osassa Disney+-sarjoissa "WandaVision" (2021) ja "VisionQuest" (2026).
Videopelit.
Vision esiintyy videopelissä "" NPC-hahmona.
Dimítris Mitrópoulos

Dimítris Mitrópoulos (, 1. maaliskuuta 1896 – 2. marraskuuta 1960) oli kreikkalaissyntyinen kapellimestari, pianisti ja säveltäjä. Vuodesta 1946 lähtien hän oli Yhdysvaltain kansalainen.
Mitrópoulos syntyi Ateenassa ja opiskeli Ateenan konservatoriossa, Brysselissä ja Berliinissä. Häntä opetti muiden muassa Ferruccio Busoni. Vuosina 1921–1925 Mitrópoulos avusti Erich Kleiberia Berliinin valtionoopperan kapellimestarina. Yhdysvalloissa hän debytoi vuonna 1936 johtamalla Bostonin sinfoniaorkesteria. Pian hän muutti Yhdysvaltoihin ja vuonna 1946 hän sai maan kansalaisuuden. 
Vuosina 1937-1949 Mitrópoulos toimi Minneapolisin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Tämän jälkeen hän aloitti työskentelyn New Yorkin filharmonikkojen kanssa. Hän toimi sen ylikapellimestarina vuodesta 1951 vuoteen 1957, jolloin hänet korvasi Leonard Bernstein. Mitrópoulos kuoli Milanossa 64-vuotiaana. 
Säveltäjänä Mitrópoulos keskittyi muun muassa orkesteri- ja soolopianomusiikkiin. Hän myös sovitti joitakin Johann Sebastian Bachin urkuteoksia sinfoniaorkesterille. Hän soitti piano-osuuden Ernst Krenekin pianokonserton kantaesityksessä ja sen lisäksi esimerkiksi Roger Sessionsin ja Peter Menninin kappaleita.
Etnies

Etnies on ranskalainen rullalautailukenkä- ja vaatevalmistaja, jonka omistaa Sole Technology. Yritys perustettiin vuonna 1986 ja sen alkuperäinen nimi oli "Etnics". Yrityksen sponsoroimaan lautailijatiimiin kuuluu mm. Ryan Sheckler.
PHK TsSKA Moskova

Professionalnyi hokkeinyi klub TsSKA (PHK TsSKA Moskova) on Venäjän armeijan keskusurheiluseuran TsSKA Moskovan jääkiekkoseura. Se on perustettu vuonna 1946. Seura tunnettiin vuosina 1946–1951 nimellä "TsDKA", vuosina 1952–1954 nimellä "TsDSA", vuosina 1955–1959 nimellä "TsSK MO". Nykyinen nimi on ollut käytössä vuodesta 1960 lähtien. Joukkue pelaa KHL-liigassa.
Jääkiekossa TsSKA voitti Neuvostoliiton mestaruuden 32 kertaa vuosina 1948–1950, 1955, 1956, 1958–1961, 1963–1966, 1968, 1970–1973, 1975, 1977–1989. KHL:n mestaruuden se on voittanut vuosina 2019 2022, ja 2023.
Se voitti Euroopan Cupin kautta Euroopan seurajoukkueiden mestaruuden kaikkiaan 20 kertaa vuosina 1969–1974, 1976, 1978–1990.
TsSKA pelasi myös arvostetussa Super Series -sarjassa Pohjois-Amerikassa 34 ottelua NHL-joukkueita vastaan voittaen näistä 24 ja häviten 8, kaksi otteluista päättyi tasan. Moskovassa TsSKA kohtasi NHL-joukkueen ainoastaan kahdesti, voittaen Calgary Flamesin vuonna 1989 ja Montreal Canadiensin 1990.
Neuvostoaikoina TsSKA oli jääkiekkomaajoukkueelle eräänlainen kaaderiseura ja oli maajoukkueen tapaan sarjassaan täysin suvereeni. Joukkuetta valmensi pitkään Viktor Tihonov ja siinä on pelannut lukuisia jääkiekon legendoja, kuten Valeri Harlamov, Vjatšeslav Fetisov, Vladislav Tretjak, Sergei Makarov, Igor Larionov, Sergei Fjodorov ja Aleksandr Mogilnyi. Myös Vladimir Konstantinov on edustanut joukkuetta.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Luettelo Louhisaaren kartanon omistajista

Luettelo Louhisaaren kartanon omistajista käsittää luettelon Askaisten Louhisaaren kartanon omistajista. 
Louhisaaren arvellaan kuuluneen alueella sydänkeskiajalla sijainneeseen suurempaan maanomistuskokonaisuuteen, johon Louhisaaren lisäksi arvellaan kuuluneen Askainen, Autuinen ja Ahtinen. Maaomaisuuden arvellaan hajonneen perinnönjakojen myötä.
Vapaaherrallinen Fleming af Liebelitz.
Hänen jälkeensä Louhisaari oli pitkään jakamattomana laamanni Herman Hermansson af Liebelitzin (1654-1718) ja Claes Hermansson af Liebelitzin (1648-1687) perikunnan kesken. 
Flemingien jälkeen kartanon omistivat:
Maltan yliopisto

Maltan yliopisto () on Valletan ja Msidan kaupungeissa Maltalla toimiva yliopisto.
Maltan yliopiston historia juontaa juurensa vuoteen 1592, jolloin piispa Garagallo perusti Collegium Melitensen. Alun perin collegeumia ylläpitivät jesuiitat. Varsinainen yliopisto perustettiin 22. marraskuuta 1769 paavilta saadun valtuutuskirjeen jälkeen. 25. toukokuuta 1771 lääketieteellinen kollegio kokoontui ja muodosti yliopiston ensimmäisen tiedekunnan. 
Yliopisto jouduttiin lakkauttamaan vuonna 1798, jolloin Napoléon Bonaparte valloitti saaret. Vuonna 1800 Malta siirtyi Yhdistyneen kuningaskunnan hallintaan ja sir Alexander Ball perusti yliopiston uudelleen. Vuonna 1938 yliopiston nimeksi tuli Maltan kuninkaallinen yliopisto, mutta sana ”kuninkaallinen” poistettiin, kun Maltasta tuli tasavalta vuonna 1974. 
Yliopistossa opiskelee noin 11 500 opiskelijaa.
Verkkonäkyvyyttä korostavassa espanjalaisessa Webometrics-yliopistorankingissa yliopisto ylsi vuonna 2024 Maltan parhaaksi yliopistoksi ja maailmanlistan sijalle 869. Eurooppalaisessa rankingissa yliopisto sijoittui sijalle 345 vuonna 2023.
Yliopisto kuuluu Euroopan unionin osittain rahoittamaan eurooppalaiseen SEA-EU-yliopistoverkostoon.
Tiedekunnat.
Maltan yliopistossa on kymmenen tiedekuntaa:
Viikin vapaaherrakunta

Viikin vapaaherrakunta (ruots. "Viks friherreskap") käsitti Viikin verokunnan, joka muodostui neljäsosasta Siuntiota, ja Jokioisten verokunnan Portaan pitäjästä. Se läänitettiin Klaus Flemingille vuonna 1569 ja sitä laajennettiin vuonna 1570 lisäämällä kyliä Siuntiosta sekä Pikkalan kartano. Läänitys peruutettiin kruunulle 1597 hänen kuoltuaan.
Kuningas Juhana III korotti kruunajaisissaan Klaus Eerikinpoika Flemingin vapaaherraksi antaen vapaaherralliset erioikeudet nimenomaan Uudellamaalla sijaitsevaan Siuntion Viikin alueeseen, jossa Klaus jo omisti Suitian kartanotilan.
Buenos Airesin yliopisto

Buenos Airesin yliopisto () on Argentiinan pääkaupungissa Buenos Airesissa toimiva julkinen yliopisto. Se on perustettu elokuussa 1821 ja on maansa toiseksi vanhin yliopisto. Se on latinalaisen Amerikan toiseksi suurin yliopisto.
Buenos Airesin yliopistossa on noin 350 000 opiskelijaa ja akateemiseen henkilökuntaan kuuluu noin 29 000 ihmistä. Tiedekuntia on kolmetoista. Yliopiston rehtori on Alberto Barbieri.
Maailman huippuyliopistojen Shanghai-yliopistovertailussa Buenos Airesin yliopisto on sijoittunut vuosina 2017–2021 sijaluvuille 201–300. Se luokiteltiin parhaaksi argentiinalaiseksi yliopistoksi.
Yliopiston tutkijat ja alumnit ovat saaneet viisi Nobel-palkintoa: Carlos Saavedra Lamas sai rauhanpalkinnon 1936, Bernardo Alberto Houssay lääketieteen palkinnon 1947, Luis Federico Leloir kemianpalkinnon 1970, Adolfo Pérez Esquivel rauhanpalkinnon vuonna 1980 ja César Milstein lääketieteen palkinnon 1984. Muita tunnettuja alumneja on kommunistijohtaja Che Guevara, joka valmistui Buenos Airesin yliopiston lääketieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1953.
Fantasiataide

Fantasiataide on taiteen suuntaus, joka kuvaa maagisia tai yliluonnollisia teemoja, ideoita, olentoja tai kohtauksia. Vaikka fantasiataide ja science fictionin, kauhun ja muun spekulatiivisen fiktion kuvitukset limittyvät jonkin verran, on fantasiataiteella omia piirteitä. Muinaisten myyttien ja legendojen kuvaukset samoin kuin nykyajan fantasian kuvitukset ja yliluonnollisten voimien interventiot ovat fantasiataiteessa yleisiä, ja ne auttavat erottamaan fantasian muista samansuuntaisista genreistä. Lohikäärmeet, tietäjät, keijukaiset ja muut myyttiset fantasiaolennot ovat myös tavallisia fantasiataiteessa.
Fantasiataiteella on vahva yhteys fantasiakirjallisuuteen, ja monesti fantasiataiteen onkin tarkoitus kuvata tiettyjä hahmoja ja tapahtumia fantasiakirjoista. Harrastajien tekemiä tämäntyyppisiä teoksia voisi kutsua fanitaiteeksi, joka on laaja alakulttuuri fantasiataiteessa. Harrastajat ovat paljolti keskittyneet Elfwoodin kaltaisten verkkosivustojen ympärille.
Fantasiataide on eri suuntaus kuin fantastinen realismi, vaikka siinäkin on fantasian piirteitä. Molemmissa taas on surrealismin elementtejä.
Buenos Airesin filharmoninen orkesteri

Buenos Airesin filharmoninen orkesteri () on Argentiinan pääkaupungissa Buenos Airesissa toimiva sinfoniaorkesteri. Se perustettiin vuonna 1946. Sen nimenä oli alun perin "Orquesta Sinfónica del Teatro Municipal", ja nykyinen nimi on vuodelta 1958. 
Buenos Airesin filharmoninen orkesteri piti ensimmäisen konserttinsa kotikaupungissaan 21. toukokuuta 1947. Sen nykyinen musiikillinen johtaja on Arturo Diemecke.
Brøndby IF

Brøndby IF on tanskalainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Kööpenhaminan länsiosassa sijaitseva Brøndby. Joukkue tunnetaan myös nimillä Brøndbyernes Idrætsforening ja BIF. Brøndbyn värit ovat keltainen ja sininen. Kotiottelunsa seura pelaa Brøndby Stadiumilla, jonne vuonna 2000 valmistuneen laajennuksen jälkeen mahtuu 29 000 katsojaa.
Brøndby IF sijoittuu vuosien 2020–2025 eurooppalaisten seurojen keskinäisessä UEFA:n seurapisterankingissa sijalle 214.
Historia.
Seura nousi ensimmäistä kertaa pääsarjaan vuonna 1981. Vain neljä vuotta myöhemmin se voitti ensimmäistä kertaa Tanskan mestaruuden. Yhteensä Brøndby on historiansa aikana voittanut yksitoista mestaruutta, viimeisimmän vuonna 2021. Tanskan cup-voittoja sillä on viisi. BIF on myös menestynein tanskalaisseura eurokentillä. Vuonna 1991 se ylsi Uefa Cupin välieriin ja vuonna 1998 se pääsi ensimmäisen kerran Mestarien liigaan.
Vuonna 1992 perustettu FC Kööpenhamina on Brøndbyn paikallisvastustaja ja näiden kahden joukkueen väliset ottelut vetävät katsomot täyteen.
Brøndbyn päävalmentajaksi valittiin Michael Laudrupin seuraajaksi vuonna 2006 alankomaalainen René Meulensteen. Hän sai kuitenkin potkut tammikuussa 2007 ja hänen seuraajakseen valittiin Tom Køhlert. Køhlertin johdolla seura palasi aikaisempien vuosien tasolleen ja nousi haastamaan FC Kööpenhaminan maan ykkösseurana. Tammikuussa 2009 Køhlert siirtyi syrjään ja seuran päävalmentajaksi tuli Kent Nielsen.
Yhtiö.
Brøndby IF:n taustalla toimii Brøndbyernes IF Fodbold A/S-yritys. Yritys on perustettu 15. toukokuuta 1978 ja on ensimmäinen ammattilaisjalkapalloseura Tanskassa. Yritys listattiin Kööpenhaminan pörssiin vuonna 1987. Brøndby IF on maailman toinen julkisesti noteerattu jalkapallokonserni.
Joukkue.
Nykyinen kokoonpano.
"Päivitetty 1. tammikuuta 2024"
Piss Christ

Piss Christ () on yhdysvaltalaisen valokuvaajan Andres Serranon kiistelty valokuva, jossa muovista valmistettu krusifiksi on upotettu taideteoksen tekijän omaan virtsaan. Taideteos esiteltiin vuonna 1989 ja Andres Serranoa syytettiin välittömästi muun muassa jumalanpilkasta. Toiset taas pitivät teosta merkittävänä esimerkkinä taiteilijoiden sananvapaudesta. 
Serrano on kertonut valokuvan saaman julkisuuden tulleen hänelle yllätyksenä, ja ettei hänellä ollut tarkoitus aiheuttaa kohua. Hän myös sanoi itse olevansa katolinen kristitty.
Lokakuussa 2022 teos myytiin 130 000 punnalla (noin 147 200 euroa) Sotheby’sin huutokaupassa, Lontoossa.
Iso Olvasjärvi

Iso Olvasjärvi on järvi Utajärven kunnassa Kiiminkijoen vesistöalueella Pohjois-Pohjanmaalla. Järven pinta-ala on 455,5 hehtaaria. Järvi kuuluu Kiiminkijoen Natura 2000 -alueeseen sekä Fennoskandian luonnontilaisten jokireittien luontotyyppiin.
Järvimaisema.
Iso Olvasjärvi on noin kolme kilometriä pitkä ja kaksi kilometriä leveä. Järven rannat ovat pääosin metsämaata tai soistunutta metsämaata. Rantaviivan pituus on 9,9 kilometriä. Järvellä on noin 20 taloa tai vapaa-ajan asuntoa. Järveen laskee useita suo-ojia. Utajärven ja Pudasjärven välinen kunnanraja kulkee aivan järven pohjoispuolelta.
Ominaisuudet.
Järvikasvillisuuden lajit vaihtelevat järven eri puolilla, kokonaisuus on lähinnä karu korte-ruokojärvi. Vesikasvit muodostavat kasvustoja erityisesti rantojen tuntumaan. Ilmaversoisista kasveista tyypillisin on järviruoko. Kelluslehtisistä lajeista esiintyy mm. vesitatarta. Myös uposlehtisiä kasveja kasvaa järvessä jonkin verran.
Iso Olvasjärvi on linnuston kannalta tärkeä, sillä Olvassuolla pesivät linnut ruokailevat järvellä.
Rehevän järven kalakanta on ajoittaisesta vähähappisuudesta ja happikadosta huolimatta runsas. Kiisket ovat yksi järven runsaslukuisimpia kalalajeja, ja ne nousevat syksyisin Kiiskiojaan. Aiemmin niitä on pyydetty Kiiskiojasta jopa hevoskuormittain.
Vesistösuhteet.
Iso Olvasjärvi sijaitsee Kiiminkijoen vesistöalueen (vesistöaluetunnus 60) Nuorittajoen alaosan alueella (60.06), jonka Olvasojan valuma-alueeseen se kuuluu (60.066). Järven vedenpinnan kokeus on 120,1 mpy.
Järvi saa vetensä pääasiassa useista suo-ojista, joista suurimmat ovat Olvassuon soidensuojelualueelta laskeva Kiiskioja sekä Viinilän lähdepuro. Lisäksi harjumailta ilmeisesti laskee pohjavettä suoraan järvialtaaseen. Iso Olvasjärvi laskee länsipäästä alkavan Olvasojan kautta Nuorittajokeen ja sitä kautta edelleen Perämereen.
Sensei

Sensei () on japanilainen nimitys, jota käytetään puhuteltaessa muun muassa opettajia, lääkäreitä, poliitikkoja ja muita auktoriteetteja. Sitä käytetään osoittamaan kunnioitusta minkä tahansa alan arvostetulle taitajalle. Esimerkiksi piirtämistä harrastava saattaisi kutsua kuuluisaa taiteilijaa senseiksi, vaikka tämä ei opettaisi ketään missään. Sanatarkasti sensei tarkoittaa aiemmin syntynyttä.
Nimityksen käyttö on yleistä erityisesti japanilaisissa kamppailulajeissa (budo), joiden harrastajat kutsuvat ohjaajaansa senseiksi. Joissain seuroissa nimityksellä tarkoitetaan vain dojon johtajaa, mutta melko yleisesti kaikkia mustan vyön (joissain seuroissa vaaditaan 2. dan-arvon musta vyö) saavuttaneita ohjaajia kutsutaan senseiksi tai jopa kaikkia varsinaisia ohjaajia vyöstä riippumatta. Ohjaajaa, jota ei kutsuta senseiksi, voidaan kutsua senpaiksi (lausutaan "sempai"), koska harrastajalle senpai on kuka tahansa pidempään lajia harrastanut aivan kuten vähemmän harrastanut on kohai.
Occam (ohjelmointikieli)

Occam on rinnakkaislaskentaan kehitetty ohjelmointikieli, joka on nimetty englantilaisen filosofi Vilhelm Occamilaisen tai Occamin partaveitsenä tunnetun filosofisen periaatteen mukaan. 
Occam ohjelmointikielen kehitti englantilainen INMOS yhtiö erityisesti rinnakkaislaskentaan suunniteltuja transputer-prosessoreitaan varten.
Occam-kielessä sijoitusoperaattori on codice_1 ja yhtäsuuruuden testaus on codice_2, joka poikkeaa eräistä muista kielistä. Peräkkäin ajettavat toiminnot määritellään codice_3 avainsanalla () ja rinnakkain ajettavat määritellään codice_4 ().
Esimerkki.
Yksinkertainen koodi, joka esittää miten kahta sekvenssiä määritellään ajettavaksi rinnakkain:
Kalkki (astia)

Kalkki () tarkoittaa kristillisessä kielenkäytössä maljaa, jota käytetään ehtoollisviinin jakamiseen. Se kuuluu ehtoolliskalustoon, johon kuuluvat lisäksi viinipikarit, kannu, leipärasia ja leipälautanen.
Ehtoolliskalkissa on perinteisesti kolme osaa: jalka, joka voi olla rikkaasti kuvioitu joko kaiverruksin tai ornamentein, varsinainen viinimalja ("cuppa") sekä jalan ja viinimaljan välissä oleva "pallo" ("nodus", solmu), joka helpottaa kalkin käyttäjää sen käsittelyssä. 
Perustapauksessa messussa on käytössä vain yksi kalkki. Vanha tapa jakaa ehtoollisviini suoraan kalkista seuraa evankeliumien ehtoolliskertomuksia, joissa Jeesus kehotti kaikkia oppilaitaan juomaan "tästä maljasta". Mikäli ehtoolliselle osallistuvia on paljon ja jakajia useampia, voidaan käyttää samanaikaisesti myös useampaa kalkkia, jotka kaikki konsekroidaan. Perinteistä ehtoollisen nauttimisen tapaa kutsutaan yhteismaljaksi. Nykyään useissa luterilaisissa kirkoissa, kuten Suomessa sekä yleensä reformoiduissa kirkoissa on vallitseva tapa kaataa kalkista tilkka viiniä ehtoollispikariin. Yhteismaljasta on luovuttu hygieniasyistä. Ehtoollinen konsekroidaan aina kalkissa, joten viiniä ei voi jakaa valmiiksi pikareihin. Kaikissa kirkkokunnissa tai kirkoissa ei erillispikareita käytetä. Myös Ruotsin kirkossa on erillispikareiden käyttö harvinaista. Sen sijaan ehtoollinen jaetaan intinktiona; jakaja ojentaa ehtoollisvieraalle ehtoollisleivän, jonka reunan tämä kastaa kalkissa olevaan viiniin.
Messussa jaetaan viinin yhteydessä myös ehtoollisleipä eli öylätti. Näitä jaetaan öylättejä varten tehdyltä öylättilautaselta eli pateenilta.
Myös ortodoksinen kirkko käyttää ehtoollismaljaa. Ehtoollisviini pyhitetään siinä, mutta vain papisto nauttii viinin maljasta. Heidän päästyään loppuun pyhitetty ehtoollisleipä siirretään viinin joukkoon ja jaetaan kirkkokansalle lusikalla. Ortodoksisessa kirkossa on olemassa myös alkukristillisen kaltainen Jaakobin liturgia, jossa ehtoollisleipä ja viini jaetaan myös kirkkokansalle erillisinä. Liturgia toimitetaan kerran vuodessa, 25. lokakuuta apostoli Jaakobin muistopäivänä. Liturgian kehitti nykymuotoonsa arkkipiispa Paavali.
Schürzenjäger

Schürzenjäger on Itävallassa vuonna 1973 perustettu rockyhtye, joka yhdistelee musiikkiinsa kansanmusiikin vaikutteita. 
Schürzenjägerin alkuperäinen nimi oli "Zillertaler Schürzenjäger", mutta ensimmäinen sana poistettiin yhtyeen nimestä ennen vuonna 1996 julkaistun "Träume sind starker" -albumin ilmestymistä. Yhtye julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa vuonna 1977 ja jatkaa levytysuraansa edelleen.
Ilmaherruus

Ilmaherruus on tilanne, jossa keskenään taistelevista osapuolista toisella on hallinnassaan taistelualueen ilmatila. Nykyaikaisessa sodankäynnissä tämän asian merkitys on korostunut, sillä yksikin hävittäjälentokone voi ohjuksillaan aiheuttaa viholliselle suurta tuhoa.
Ilmaherruuteen liittyy teknisesti ylivoimaisten lentokoneiden kehittäminen ja valmistus. Tällaista huipputeknologiaa ei välttämättä myydä tai välitetä edes liittolaisille. Lockheed Martin F-22 Raptor on esimerkki nykyaikaisesta yhdysvaltalaisesta ilmaherruushävittäjästä.
Ilmaherruus on mahdollisesti kallein tapa voittaa sota. Esimerkiksi Venäjän–Georgian sota vuonna 2008 käytiin kustannustehokkaasti 1970-luvun maakalustolla.
Historia.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen monet teoreetikot loivat ajatuksen ilmatilan hallinnan tärkeydestä tulevissa sodissa. Yksi heistä oli italialainen Giulio Douhet. Hänen mukaansa ilma-ase kykenisi lyömään maa- ja merivoimat ylivoimallaan. Hänen ajattelunsa ei kuitenkaan kyennyt tunnustamaan hävittäjälentokoneiden merkitystä ilmasodassa. Liittoutuneet kykenivät myöhemmin toisessa maailmansodassa ilmaherruuden saavutettuaan pommittamaan Saksan kaupunkeja maan tasalle Douhetin vuosikymmeniä aiemmin esittämin tavoin.
Toisen maailmansodan alussa vuonna 1940, maailman ensimmäiseksi ilmasodaksi kutsutussa taistelussa Britanniasta Luftwaffe pommitti rajusti Britanniaa. Saksa yritti saavuttaa ilmaherruuden Englannin kanaalin ja Etelä-Englannin yläpuolella tuhoamalla brittien lentokentät koneineen ja sotatarviketehtaat. Kun ilmatila olisi ollut hallinnassa, saksalaiset olisivat voineet käynnistää operaatio Merileijonan eli maihinnousun Englantiin. Ilmaherruutta ei onnistuttu saavuttamaan saksalaisten suunnattomista uhrauksista huolimatta, vaan Luftwaffe kärsi huomattavista kalustotappioita ja maihinnousu jäi toteuttamatta.
Persianlahden sodassa Yhdysvaltain ilmavoimat hallitsivat mittavan teknisen ja määrällisen ylivoimansa turvin Kuwaitin ja Irakin ilmatiloja niin, että se kykeni laajamittaisiin vihollisen selustan pommituksiin jopa vanhoilla B-52-koneilla. Irakin asevoimat olivat ennen liittouman hyökkäystä mies- ja kalustomäärältään huomattavat, mutta irakilaisten panssarikalusto tuhottiin ilmasta käsin asemiinsa jo ennen maahyökkäyksen alkua. Nykyään ilmaherruus on Yhdysvaltain sotilasoperaatioiden yksi avaintavoite.
Andreas Kreetalainen

 
Pyhä Andreas Kreetalainen syntyi Damaskoksessa 600-luvulla. Hän on yksi ortodoksisen kirkon merkittävistä pyhistä.
Hän taisteli voitokkaasti muun muassa monoteletismin harhaoppia vastaan Konstantinopolin ekumeenisessa kirkolliskokouksessa vuonna 680.
Hän toimi kirkollisissa tehtävissä Jerusalemissa, Konstantinopolissa ja lopulta piispana Kreetan saarella Gortynissa.
Kuuluisin pyhän Andreaksen jälkeen jättämistä teologisista kirjoituksista lienee hänen nimensä mukaan nimetty "Andreas Kreetalaisen katumuskanoni". Kanoni luetaan vuosittain viidesti: neljässä osassa ensimmäisen paastoviikon aikana ja kokonaan viidennellä paastoviikolla.
Raymond Benson

Raymond Benson (s. 6. syyskuuta 1955) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan ennen kaikkea miehenä joka jatkoi James Bond -kirjojen kirjoittamista John Gardnerin vetäydyttyä eläkkeelle. Tämä herätti närää ja ennakkoluuloja, sillä Benson on yhdysvaltalainen, ja varsinkin Ian Flemingin alkuperäiset Bond-tarinat tekevät usein pilaa yhdysvaltalaisista.
Benson kirjoitti yhteensä kuusi James Bond -romaania, kolme elokuvakäsikirjoituksen romaaniversiota sekä kolme novellia. Elokuvat, joista hän teki romaaniversiot, olivat "Huominen ei koskaan kuole" (1997), "Kun maailma ei riitä" (1999) ja "Kuolema saa odottaa" (2002). Vuoden 2002 jälkeen Benson ei ole julkaissut James Bond -tekstejä.
Benson on osallistunut monien videopelien käsikirjoittamiseen. Lisäksi Benson on kirjoittanut romaaniversion Hideo Kojiman videopelistä "Metal Gear Solid" ja kaksi "Splinter Cell" -pelisarjaan perustuvaa kirjaa.
Haapakosken rautatieasema

 
Haapakosken rautatieasema () on Suomen rataverkon liikennepaikka Haapakosken kylässä Pieksämäellä Etelä-Savossa rataosalla . Liikennepaikan etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 393,5 ratakilometriä mitattuna Pieksämäen rautatieaseman kautta. Asema avattiin liikenteelle 1. lokakuuta 1889.
Haapakosken asema perustettiin Haapakosken kylän itäpuolelle. Kylässä oli ruukki, jolle rakennettiin pistoraide Haapakosken ratapihan eteläpäästä. Liikennepaikkarakennus on alun perin rakennettu niin sanotun "Oulun radan" viidennen luokan aseman tyyppipiirustuksia käyttäen. Aseman suunnittelija on todennäköisesti ollut Knut Nylander. Asemarakennus valmistui vuonna 1889 ja sitä laajennettiin vuonna 1905 Bruno Granholmin alkuperäistä rakennustapaa noudattaneiden suunnitelmien mukaisesti.
Haapakoski muutettiin miehittämättömäksi 15. maaliskuuta 1983 ja henkilöliikenne lakkautettiin 29. toukokuuta 1988. Tavaraliikenne lakkautettiin vuonna 2000 ja rata Haapakosken ruukille purettiin 2006.
Asemarakennus siirtyi Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007 ja Ratahallintokeskukselle vuonna 2009.
Turvalaitteet.
Vuoteen 1981 asti Haapakosken asemalla oli niin kutsuttu "köyhänmiehen releasetinlaite" eli varmistuslukko- ja opastinturvalaitos. Tuolloin vaihteet olivat varmistuslukoilla lukittavia ja paikallisesti käsin käännettäviä. Vuonna 1981 otettiin käyttöön saksalaisvalmisteinen Siemens DrS -releasetinlaite. Releasetinlaite siirtyi vuonna 1982 ohjattavaksi Pieksämäen liikenteenohjauskeskuksesta käsin, jolloin liikennepaikka jäi miehittämättömäksi. Releasetinlaite on edelleen käytössä asemarakennuksen pohjoispäädyssä.
Leo Funtek

Leo Funtek (21. elokuuta 1885 Ljubljana, Itävalta-Unkari – 13. tammikuuta 1965 Helsinki) oli slovenialaissyntyinen, Suomessa elämäntyönsä tehnyt viulisti, pianisti ja kapellimestari. Funtek toimi Sibelius-Akatemian orkesterinjohdon professorina 1950–1955.
Leo Funtekin isä oli professori Anton Funtek. Funtek kävi Laibachin (Ljubljana) kimnaasin ja meni 18-vuotiaana Leipzigiin opiskelemaan Leipzigin yliopistossa ja konservatoriossa. Sieltä hän jatkoi Suomeen opettajansa Hans Sittin kautta ja tuli 21-vuotiaana Robert Kajanuksen orkesterin konserttimestariksi 1906. Funtek toimi Suomessa ensin Helsingin kaupunginorkesterin konserttimestarina ja sitten vuodesta 1909 Viipurin kaupunginorkesterin kapellimestarina. Viipurista hän palasi parin vuoden päästä Helsinkiin konservatorion viulunsoiton opettajaksi.
Ensimmäisen maailmansodan takia Funtek joutui poistumaan Suomesta, sillä Suomi kuului vielä Venäjän keisarikuntaan, joka oli sodassa Itävalta-Unkarin vastapuolella. Sodan jälkeen Funtek palasi Suomeen ja nousi Helsingin kaupunginorkesterin johtoon ja jatkoi edelleen opettajantöitä. Vuonna 1925 Funtek pääsi myös Suomalaisen oopperan 1. kapellimestariksi.
Opettajana Funtek tunnetaan etenkin kapellimestarien kouluttajana. Hänen opetuksessaan nousi useita suomalaisia kapellimestareita, kuten Aarre Hemming, Paavo Berglund, Jorma Panula ja Onni Kelo. Viihdemuusikkona tunnettu Pauli Granfelt oli 1930-luvun lopulla Funtekin viulistioppilaana.
Leo Funtek oli musiikkiarvostelijana muun muassa Svenska Pressen ja Nya Pressen -lehdissä. Hän teki arvostettuja sovituksia kuuluisien säveltäjien teoksista, esimerkiksi Modest Musorgskin sarjasta "Näyttelykuvia". Lisäksi hän laati tutkielman itävaltalaisesta säveltäjästä Anton Brucknerista ja teki kapellimestarina Brucknerin sävellyksiä tunnetuiksi Suomessa. Hän esiintyi myös kamarimuusikkona (viulu ja piano) sekä useiden laulajien säestäjänä. Suomen Säveltaiteilijain liiton edustajana Funtek kuului Ahlströmin musiikkirahaston lautakuntaan.
Leo Funtekin puoliso vuodesta 1928 oli laulaja (sopraano) Ingeborg Liljeblad-Funtek.
Felice Vinci

Felice Vinci (s. 1946) on italialainen ydinvoimainsinööri ja harrastelijahistoriantutkija. Hän on tullut tunnetuksi teoriastaan, jonka mukaan muinainen Kreikka olisi sijainnut Pohjois-Euroopassa. 
Teorian mukaan kreikkalaiset olisivat siirtyneet nykyiseen Kreikkaan ilmaston kylmenemisen takia ja nimenneet uudet asuinpaikkansa vanhojen asuinpaikkojensa mukaan. Niinpä Vincin mukaan alkuperäinen Ateena olisi sijainnut nykyisen Tukholman ja Sparta Turun seudulla, Troija Kiskon Toijassa ja Peloponnesos olisi ollut Jyllannin niemimaa. Vincin teoria perustuu Homeroksen runojen viittauksiin ilmaston kylmyydestä, Odysseuksen matkojen maantieteeseen ja alueen paikannimistöön. Ajatuksen Homeroksen tarinoiden sijoittamisesta pohjoiseen Vinci sai lukiessaan kreikkalaisen historioitsija Plutarkhoksen kuvausta Ogygian saaresta, jossa Odysseus oli Kalypson vankina Plutarkhoksen mukaan saari on vain viiden päivän purjehdusmatkan päässä Britanniasta. 
Vinci on kirjoittanut teorioistaan italiaksi kaksi teosta: "Homericus Nuncius" (1993) ja "Omero nel Baltico" (1995). Jälkimmäisen kirjan esipuheen kirjoitti professori Rosa Calzecchi Onesti, joka on kääntänyt sekä "Odysseuksen" että "Iliaan" italian kielelle. "Omero nel Baltico" on ilmestynyt myös venäjäksi vuonna 2004 ja englanniksi vuonna 2005 nimellä "The Baltic Origins of Homer’s Epic Tales – The Iliad, the Odyssey, and the Migration of Myth". Vinci on myös täysin vakavissaan suorittanut arkeologisia kaivauksia Toijassa, missä uskoo alkuperäisen Troijan sijainneen.
Felice Vinci on luennoinut teoriastaan Vancouverin ja Riian yliopistoissa vuosina 2002 ja 2005. Keväällä 2005 Vinci piti lyhyen luentosarjan Rooman "La Sapienza" -yliopiston maantieteen laitoksella, jossa kirja on merkitty kurssikirjaksi. Helmikuussa 2006 Vinci kutsuttiin luennoimaan teoriastaan Padovan yliopistoon Italiaan.
Akateemisten historiantutkijoiden keskuudessa Vincin teoria ei ole juuri saanut kannatusta. Helsingin yliopiston Suomalais-ugrilaisen laitoksen tutkija Santeri Junttila on maininnut Vincin nimistötutkimukset esimerkkinä näennäistieteestä. Erkki Urpilaisen mukaan Vincin teoria perustuu Homeroksen runoissa mainittujen ja Suomen alueella esiintyvien paikannimien satunnaiseen samankaltaisuuteen.
Kenny Rogers

Kenneth Ray ”Kenny” Rogers (21. elokuuta 1938 Houston, Texas – 20. maaliskuuta 2020 Sandy Springs, Georgia) oli yhdysvaltalainen countrylaulaja ja lauluntekijä. 
Vuonna 1967 hän perusti yhdysvaltalaisen yhtyeen "The First Edition." Hän on yksi eniten levyjä myyneistä countrylaulajista. Hän levytti sekä yksin että Dolly Partonin kanssa, ja kirjoitti lauluja muille artisteille. Yksi Rogersin suurimmista hiteistä, "Lucille", kertoo naisesta joka jätti miehensä ja neljä lastansa kesken sadonkorjuukiireiden. Toinen hänen suurista kappaleistaan "The Gambler", tuli tutuksi samannimisen TV-sarjan tunnussävelenä ja voitti Rogersille Grammyn parhaana countrylaulajana vuonna 1980.
Aiheesta muualla.
Kenny Rogersin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Haapakoski (Pieksämäki)

Haapakoski on pieni maaseutukylä Pieksämäen ja Suonenjoen rajalla Etelä-Savossa. Kylä sijaitsee noin 23 kilometriä pohjoiseen Pieksämäeltä, Haapajoen varrella. Kylän väkiluku on noin 190 ja talouksia on noin sata. Kylä on syntynyt aikoinaan Haapakosken Ruukin ympärille.
Haapakosken rautatieasema sijaitsee noin kilometrin kylän itäpuolella. Sen toiminta loppui vuonna 1987.
Haapakosken historia liittyy Suomen teollisuushistoriaan, kylällä sijaitsee 1842 perustettu järvimalmiruukki. Ruukin tehtaan teollinen toiminta loppui vuonna 2011.
Ruukin alueelle pääsee tutustumaan ohjatuilla kierroksilla. Haapakosken ruukki on Museoviraston luokittelema valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. 
Haapakoskella sijaitsi yksi Pieksämäen ensimmäisistä kouluista. Koulussa oli parhaimmillaan useita satoja oppilaita, mutta tehdastoiminnan hiivuttua koulun oppilasmäärät laskivat, ja 2000-luvulla koulu suljettiin.