tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Torbjörn Lassenius

Lars Torbjörn Lassenius (s. 4. elokuuta 1931 Helsinki) on suomalainen lääkäri ja entinen kymmenottelija. 
Henkilöhistoria.
Lasseniuksen vanhemmat olivat Lars Ragnar Lassenius ja Greta Elisabet Lindqvist. Hän avioitui vuonna 1958 Ilmi Maria Uiton kanssa. Lassenius tuli ylioppilaaksi 1950 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1961. Valmistuttuaan Lassenius toimi lääkärinä muun muassa Volvon palveluksessa Ruotsissa kymmenen vuotta. Hänen Ruotsissa syntyneet kolme tytärtään jäivät sinne asumaan, hän itse asuu Porvoossa. 
Urheilu-ura.
Lassenius voitti EM-hopeaa kymmenottelussa Bernissä 1954 tuloksella 6 424. Vuonna 1956 Melbournen olympialaisissa hän oli seitsemäs (tulos 6 565). SM-kisoissa Lassenius on saavuttanut kultaa vuosina 1954, 1955 ja 1956 sekä hopeaa 1957 ja 1958. Lassenius edusti Porvoon Akillesta vuoteen 1956 ja HIFK:ta sen jälkeen. Hän pelasi myös koripalloa Helsingin Arsenalin joukkueessa.
Call to Power II

Call to Power II (yleisesti CtP2) on Activisionin kehittämä ja alun perin 2000 Windowsille julkaisema "Call to Power"-strategiapelisarjan videopeli.
Juoni.
Kuten alkuperäisessä pelisarjassa, myös Call to Power alkaa 4000 eaa. Pelin tavoitteena on nostaa oma kansakunta maailman johtoon tieteen, diplomatian tai sotilaallisen voiman avulla. Pelin aikana perustetaan kaupunkeja ja parannetaan niitä erilaisilla parannuksilla ja rakennuksilla. Kaupungit ovat tieteellisen ja kaupallisen kasvun perusta sekä eri yksiköiden rakennuspaikka. Tiede edistyy erilaisten keksintöjen (kuten merenkäynti tai kommunismi hallitus) avautuessa.
Uudistukset.
Alkuperäisestä sarjasta erottuakseen pelin kehittäjät tekivät Call to Power 1:seen uudistuksia, jotka ovat jakaneet pelaajakunnan kahtia. Nämä ovat lähes muuttumattomina mukana myös Call to Power II:ssa.
Nokkapokka

Nokkapokka () on 39-osainen Disneyn vuonna 1996 tuottama animaatiosarja. Suomessa sarjaa on esitetty ensi kerran MTV3-kanavalla 7. syyskuuta 1997 – 31. toukokuuta 1998 ja myöhemmin uusintana vuosina 2001–2002 ja viimeksi vuonna 2006. Sarjaa on esitetty myös Disney Channelilla ja Toon Disneyllä.
Sarja keskittyy Aku Ankan ja hänen sisarenpoikiensa, Lupun, Tupun ja Hupun seikkailuihin. Sisarenpoikia on nyt uudistettu ja heidät erottaa helpommin. Muita tunnettuja Disneyn hahmoja ovat Iines Ankka ja joissakin jaksoissa esiintyvä Taavi Ankka. Iines Ankka on toimittajana ajankohtaisohjelmassa ja Aku on hänen kameramiehenään.
Sarja poikkeaa monin tavoin aiemmin nähdyistä Disneyn piirretyistä. Lupu, Tupu ja Hupu esiintyvät teini-ikäisinä (yhdessä jaksossa heidät tosin nähtiin samanlaisina kuin sarjakuvissa). Heillä ei myöskään ole tavallista ankan ääntä, kuten aiemmissa piirretyissä. Lisäksi he ovat persooniltaan erilaisia ja pukeutuvat erilaisiin vaatteisiin. Lupu pukeutuu vihreisiin, Tupu punaisiin ja Hupu sinisiin vaatteisiin. Teini-ikäiset Lupu, Tupu ja Hupu ovat innoissaan sarjakuvista, autoista, tytöistä ja urheilusta.
Roope Ankkaa tai hänen rahasäiliötään ei sarjassa nähdä, eikä niihin viitata sanallakaan. Sen sijaan Roopella oli tärkeä päärooli Disneyn aikaisemmassa piirrossarjassa Ankronikka.
Filopoimen

Filopoimen (, ; 253–184 eaa.) oli megalopolislainen sotilas. 
Hänen ansiostaan Megalopolis evakuoitiin ennen spartalaisten hyökkäystä vuonna 232 eaa. ja hän kunnostautui Sellasian taistelussa vuonna 222 eaa. Seuraavat yksitoista vuotta hän toimi palkkasotilaana Kreetalla. Kun hän palasi kotiin, hänet valittiin Akhaian liiton ratsuväen komentajaksi. Hän järjesti uudelleen ratsuväen ja kukisti sen avulla aitolialaiset. Tämän jälkeen hänet valittiin liiton strategiksi. Seuraavien vuosien aikana hän kukisti spartalaiset, mutta roomalainen Titus Quinctius Flamininus esti häntä valtaamasta Spartan. 
Vuonna 190 eaa. Filopoimen pakotti Spartan mukaan Akhaian liittoon. Filopoimen jäi vangiksi vuonna 184 eaa. käydyssä kahakassa Messeniassa, ja hänet teloitettiin pian tämän jälkeen.
Salaisuuksia ja valheita

Salaisuuksia ja valheita ("Secrets &amp; Lies") on Mike Leigh’n ohjaama elokuva vuodelta 1996. Se kertoo nuoresta musta­ihoisesta naisesta (Marianne Jean-Baptisten näyttelemä "Hortense Cumberbatch"), joka adoptio­äitinsä kuoltua lähtee etsimään biologista äitiään (Brenda Blethynin roolihahmo "Cynthia Rose Purley"). Hortensen saapuminen Cynthian elämään järisyttää tämän perheen arkea, ja Hortense kohtaa myös ihon­väriinsä liittyviä ennakkoluuloja.
Elokuva oli ehdolla parhaan ohjauksen, parhaan elokuvan ja parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-voittajaksi. Blethyn ja Jean-Baptiste saivat molemmat suorituksistaan Oscar-ehdokkuuden (paras naispääosa ja paras naissivuosa). Elokuva voitti Kultaisen palmun Cannesin elokuvajuhlilla ja Bafta-palkinnon parhaasta alkuperäis­käsikirjoituksesta. Se sai Bafta-gaalassa myös Alexander Korda -palkinnon vuoden parhaana britti­elokuvana.
Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä "Salaisuuksia ja valheita" äänestettiin kaikkien aikojen 40. parhaaksi britti­elokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisio­ammattilaista. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Salaisuuksia ja valheita" vuonna 2004 yhdeksi tuhannesta kaikkien aikojen parhaasta elokuvasta.
MotoGP-kausi 2006

MotoGP-kausi 2006 oli historian 58. MotoGP-kausi. Mestareiksi ajoivat Alvaro Bautista (125cc), Jorge Lorenzo (250cc) ja Nicky Hayden (MotoGP). Suomen Mika Kallio oli 125cc- luokassa toinen.
125cc.
Loppupisteet.
Ossi Mildh

Sven Osvald ”Ossi” Mildh (12. toukokuuta 1930 Helsinki – 16. syyskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija. 
Mildhin päälaji oli 400 metrin aitajuoksu, jossa hän voitti EM-pronssia Bernissä 1954 ennätystuloksellaan 51,5. Samoissa kisoissa hän voitti pronssia myös 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Helsingin olympialaisissa 1952 Mildh karsiutui 400 metrin juoksun alkuerissä ajalla 50,2. Pitkän viestin joukkue, jossa hän juoksi toisen osuuden, karsiutui alkuerissä ajalla 3.16,4. Mildh osallistui myös vuoden 1956 olympialaisiin sekä 1958 EM-kilpailuihin.
Mildh voitti 110 metrin aidoissa Suomen-mestaruuden vuonna 1957. Hän saavutti samoissa kisoissa kultaa myös 400 metrin aidoissa. Vuonna 1953 hän sai kultaa sekä 400 metrillä että 400 metrin aidoissa, vuonna 1954 kultaa 400 metrin aidoissa ja hopeaa 110 metrin aidoissa, vuonna 1958 kultaa 400 metrin aidoissa ja vuonna 1960 hopeaa 400 metrin aidoissa. Mildh kuului myös HIFK:n nelikkoon, joka voitti 4 × 400 metrillä SM-kultaa kolme kertaa peräkkäin vuosina 1952–1954.
Seuratasolla Mildh edusti HIFK:ta. Hän sai 6. tammikuuta 1955 Sport Pressenin kultamitalin parhaana suomenruotsalaisena urheilijana. 
Mildh pelasi myös käsipalloa ja jääkiekkoa. Käsipallossa hän voitti Suomen-mestaruuden HIFK:ssa vuonna 1951. Jääkiekossa hän pelasi Arsenalin ja HIFK Hockey:n riveissä 60 ottelua vuosina 1948 - 1962. Mildh pelasi myös neljä A-maaottelua.
Valamo

Valamo () on saaristo, joka sijaitsee keskellä Pohjois-Laatokkaa noin 40 kilometriä Sortavalasta etelään. Se kuuluu hallinnollisesti Venäjän Karjalan tasavallan Sortavalan piiriin.
Vuoteen 1940 asti saaristo kuului osana Sortavalan maalaiskuntaa Suomeen. Tämän jälkeen se oli luovutettava Neuvostoliitolle talvisodan päättäneessä Moskovan rauhansopimuksessa. Jatkosodassa 1941–1944 alue oli suomalaisjoukkojen valtaama, kunnes niiden oli vetäydyttävä sodan päättäneen Moskovan välirauhansopimuksen perusteella.
Valamon saaristoon kuuluu noin 50 saarta, joiden yhteispinta-ala on 36 km². Saaristoalueen suojelemiseksi vuonna 1992 Venäjän presidentti antoi asetuksen, jolla perustettiin vuonna Valamon saariston luontopuisto. Tehtävänään luontopuistolla on säilyttää saariston luontoa ja tutustuttaa matkailijoita ekoreittien kautta alueen kulttuuriarvoihin, historiaan ja luontokohteisiin.
Saariston suurin ja tunnetuin saari on nimeltään "Valamo", ja sen pinta-ala on 28,45 km². Saaren kaunis luonto ja tunnelma houkuttelevat vierailijoita kaikkialta maailmasta. Valamon saari on tunnettu ortodoksisesta Laatokan Valamon luostarista. Toiminta käynnistyi ja munkit palasivat sinne uudelleen vuonna 1989. Luostari on myös pyhiinvaelluskohde.
Vladimir Putin on rakennuttanut erääseen Valamon saareen huvilan. Sen tarkka sijainti on tuntematon, mutta uutistoimisto Itar-Tass on julkaissut siitä kuvan vuonna 2007. Putin vieraili tällä huvilalla 28.4.2014, ja jatkoi matkaansa sieltä Petroskoiihin. Samaan aikaan Venäjän hallituksen tutkakone RA-64516 kierteli Valamon ympärillä.
Einari

Einari on suomalainen miehen etunimi. Einari on suomalainen muoto vanhasta pohjoismaalaisesta nimestä "Einar", joka on tarkoittanut 'yksin taistelevaa' (vastaa islantilaista sanaa 'Einheri'). Almanakassa Einari on ollut vuodesta 1929 lähtien ja se on pysynyt yhtenä käytetyimmistä miestennimistä, varsinkin jälkimmäisenä nimenä. Suomessa oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1900-luvun alusta marraskuuhun 2025 mennessä 21 043 miestä saanut nimen Einari ja 9 544 nimen Einar.
Tunnettuja Einari-nimisiä.
Listan henkilöt ovat suomalaisia.
Luirojärvi

Luirojärvi on järvi Sodankylässä Saariselän etelälaidalla tuntureiden välissä. Se on lähde Kemijoen mutkaiselle latvahaaralle, Luirolle. Järvi kuuluu Urho Kekkosen kansallispuistoon.
Maantiede.
Luirojärven pinta-ala on 1,44 neliökilometriä ja rantaviivan pituus 9,4 kilometriä. Sen mainittavimpana naapurina kohoaa itäpuolella Saariselän korkein tunturi, 718 metrin korkeuteen kohoava Sokosti, ja pohjoispuolella 620-metrinen Lupukkapää. Järven rannat ovat metsämaata tai soistunutta metsämaata. Järvellä on yksi pieni saari, joka sijaitsee järven lounaisosassa.
Virkistysarvot.
Järven etelärannalla on retkeilykäyttöön varattavat Kuuselankämppä ja Luirojärven varaustupa sekä vapaakäyttöinen Luirojärven autiotupa. Kuuselankämppä on vuonna 1963 rakennettu tupa. Luirojärven autio- ja varaustupa ovat samassa vuonna 1991 rakennetussa rakennuksessa, joka tunnetaan myös nimellä 'Luirojärven Hiltton'. Autio- ja varaustupien yhteydessä on sauna. Järven itärannalla on Raappanan kammi, jonka rakensi alun perin Sodankylän nimismies Aaro Raappana. Kammi rakennettiin uudelleen vuonna 1984, jonka jälkeen se toimi varauskammina, mutta nykyisin se on nähtävyyskohde.
Vesistösuhteet.
Luirojärvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Luiron valuma-alueen (65.9) Luiron latvan valuma-aluella (65.94), jonka Luirojärven valuma-alueeseen (65.943) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 282,9 mmpy. Järvi laskee sen lounaispäästä lähtevää Luirojokea pitkin. Se laskee aluksi Lokan tekojärveen ja jatkaa siitä Kemijokeen.
Soini Nikkinen

Soini Mikael Nikkinen (29. heinäkuuta 1923 Kiuruvesi – 2. kesäkuuta 2012 Nastola) oli suomalainen keihäänheittäjä.
Nikkinen saavutti keihäänheiton EM-pronssia Bernissä 1954 tuloksella 73,38 metriä. Olympiakisoissa hän sijoittui Lontoossa 1948 kahdenneksitoista (58,05 m) ja Helsingissä 1952 kahdeksanneksi (68,80 m.) Vuosina 1951–1956 Nikkinen oli kauden maailmantilastossa aina toisena tai kolmantena. Suomen mestaruuden hän voitti vuonna 1952. SM-hopeaa hän saavutti vuosina 1951, 1954, 1956 ja 1957, pronssille hän pääsi vuosina 1953, 1955 ja 1958.
Nikkinen teki Kuhmoisissa 24. kesäkuuta 1956 keihäänheiton maailmanennätyksen 83,56 m. Tulos kesti ennätyksenä vain kuusi päivää: 30. kesäkuuta puolalainen Janusz Sidło heitti Milanossa 83,66 m. Suomen ennätyksiä Nikkinen teki lisäksi kaksi: 79,60 m vuonna 1954 ja 79,64 m vuonna 1956.
Seuratasolla Nikkinen edusti uransa aikana Kiuruveden Terästä, Lahden Kalevaa, Lahden Sampoa ja Vuoksenniskan Vesaa.
Nothosaurus

Nothosaurus oli Triaskaudella 251–200 miljoonaa vuotta sitten meressä elänyt matelija. Kuitenkin oletetaan että se olisi viihtynyt ison osan ajastaan myös maalla.
Ulkonäkö ja koko.
"Nothosauruksen" vartalo oli hoikka, noin 10 metriä pitkä, ja se painoi 150–200 kiloa. Sen kaula, häntä ja raajat olivat pitkiä. Vaikka eläin oli vesieläin, niin sen raajat olivat vähemmän erikoistuneita uimiseen kuin muilla "Sauropterygia"lla, niin kuin esimerkiksi "Pistosauroidea"illa, "Pliosauruksilla" ja "Plesiosauria"lla.
"Nothosaurus" on uinut vedessä vartaloaan aaltomaisesti puolelta toiselle liikuttamalla, sekä raajoillaan.
"Nothosaurus" oli lihansyöjä, joka metsästi kaloja ja muita pieniä merieläimiä. Sen suu oli täynnä teräviä hampaita, jotka olivat soveltuvia liukkaiden kalojen saalistamiseen. Sen suu on sulkeutunut melko tiiviisti ja muodostanut loukun kaloille.
Kuten muutkin "Sauropterygia"t "Nothosaurus" on kehittynyt maalla eläneistä matelijoista jotka ovat suhteellisen kaukana liskoista ja käärmeistä.
Östers IF

Östers Idrottsförening on jalkapalloseura Växjöstä, Ruotsista. Seuran miesten edustusjoukkue on pelannut Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa viimeksi kaudella 2013. Aikaisemmin seura on harjoittanut myös jääkiekko- ja keilailutoimintaa.
Historia.
Seura perustettiin 20. huhtikuuta 1930 nimellä "Östers Fotbollförening". Pari vuotta myöhemmin nimi muutettiin nykyiseen ja seura liittyi Smoolannin jalkapalloliittoon. 1958 miesten edustusjoukkue nousi 2. divisioonaan ja vuonna 1961 Allsvenskaniin. Se kuitenkin putosi pian kakkoseen, mutta nousi takaisin kaudeksi 1968, jolloin se myös voitti mestaruuden historian ensimmäisenä ja toistaiseksi ainoana nousijajoukkueena liigan historiassa. Vuonna 1977 joukkue voitti Ruotsin Cupin ja vuotta myöhemmin historiansa toisen liigamestaruuden. Kolmas mestaruus tuli vuonna 1980 ja neljäs 1981. 1980-luvulla joukkue on useaan otteeseen tehnyt hissiliikettä sarjatasojen välillä, ja nousi viimeksi Allsvenskaniin kaudeksi 2013.
Nancy Reagan

Nancy Davis Reagan (alun perin Anne Frances Robbins, ) oli yhdys­valtalainen elo­kuva­näyttelijä, joka toimi Yhdys­valtain ensimmäisenä naisena vuosina 1981–1989. Hän oli presidentti Ronald Reaganin toinen puoliso.
Vuonna 1951 silloinen Nancy Davis tapasi Ronald Reaganin, joka tuolloin toimi näyttelijöiden ammatti­järjestön puheen­johtajana. Nancy Davisia huoletti tuolloin työn­saanti, sillä toinen saman­niminen näyttelijä oli ilmaantunut Hollywoodin mustalle listalle, ja Davisia kehotettiin ottamaan yhteyttä puheen­johtaja Reaganiin. Ronald ja Nancy Reagan avioituivat 4. maalis­kuuta 1952 Los Angelesissa. Parin tytär Patricia Ann Reagan (Patty Davis) syntyi vuonna 1952 ja poika Ron Reagan vuonna 1958.
Ronald Reaganin ollessa Kalifornian kuvernöörinä vuosina 1967–1975 ja Yhdys­valtain presidenttinä vuosina 1981–1989 Nancy Reagania syytettiin usein turha­maisuudesta ja snobismista. Hänet muistetaan huumeiden vastaisen kampanjan luotsaamisesta, astrologian kannattamisesta ja rinta­syövästään. Kun Reaganin pariskunta sai 1960-luvulla Albanian maanpaossa elävältä kuninkaalta ja ystävältään Leka Zogulta elefantin, Nancy antoi sen nimeksi GOP. Elefantin alkuperäinen nimi oli Gertie.
Nancy Reagan kuoli sydämen vajaatoimintaan 94-vuotiaana 6. maalis­kuuta 2016 Los Angelesissa. Hänet haudattiin miehensä viereen Ronald Reaganin muisto­kirjaston maille Simi Valleyyn Kaliforniaan.
Kunnianosoituksia.
Kongressin kultamitalin Nancy Reagan otti vastaan vuonna 2002. Hän jakoi palkinnon miehensä kanssa.
Eino

Eino on suomalainen miehen etunimi. Eino on suomalainen asu saksalaisesta nimestä "Enewald" ("Aginwald"), joka merkitsee 'miekalla hallitsevaa'. Eino on ollut käytössä jo 1500-luvulla ja nimi esiintyi Kansanvalistusseuran kalenterissa 1882–1883. Suomen almanakassa Eino oli ensimmäisen kerran vuosina 1908–1909 ja uudelleen vuodesta 1912 nykyisellä paikallaan.
Eino on ollut yksi yleisimmistä miestennimistä ja sen huippuvuodet ajoittuvat 1900–1940-luvuille. Uudestaan nimi on noussut suosioon 2000-luvulla. Marraskuuhun 2025 menneessä Eino-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut noin 69 487 henkilöä.
Einon lempinimi on usein Eikka, joka sekin esiintyy myös virallisena etunimenä ja on marraskuuhun 2025 mennessä annettu noin 280 henkilölle. Tunnetuimpia Eikka-nimeä kantavia henkilöitä on EU-suurlähettiläänä Brysselissä vaikuttanut Pentti Eikka Kosonen, joka käyttää yleisesti Eikka-nimeä.
Lähteet.
Viitteet.
[[Luokka:Etunimet]]
Eero von Boehm

Eero Johannes von Boehm (14. elokuuta 1949 Helsinki – 9. syyskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Eero von Boehm valmistui Suomen Taideakatemiasta vuonna 1975 taidemaalariksi. Hän oli Taidemaalariliiton jäsen ja piti 1980-luvulta alkaen yksityisnäyttelyitä. Eero von Boehm tunnetaan ehkä parhaiten juuri värikkäistä hedelmäasetelmista, mutta myös muotokuva- ja maisemateoksistaan, joissa hän käytti monia eri maalaustekniikoita ja materiaaleja teoksissa, muun muassa voimakkaita väriyhdistelmiä tasapainoisesti yhdistellen, rehellisen tyylinsä mukaisesti sommitellen. Von Boehm harrasti nuorena valokuvausta lintuharrastuksen siivittämänä ja myös joitakin hänen valokuvateoksiaan on ollut näyttelyissä. Hänen elämänuransa tuotoksia ovat lukuisat öljyväriasetelmat ja loppukauden akryylimaalaukset sekä vesivärityöt.
Eero von Boehm on maalannut muun muassa Helsingin rantamaisemia ja hänen teoksensa nostetaan usein esille merkittävänä osana paikallishistoriaa.
Eero von Boehmin isä Tuomas von Boehm ja tämän äiti Aino von Boehm olivat taidemaalareita, samoin on hänen veljensä professori Juhani von Boehm.
Teuvo Saavalainen

Teuvo Saavalainen (22. heinäkuuta 1927 Kotka – 1. helmikuuta 2002 Virrat) oli suomalainen kirjailija ja lukion äidinkielen opettaja. 
Saavalainen syntyi Kotkassa ja teki elämäntyönsä Virroilla. Hän toimi kirjailijana opettajan työnsä ohella. Saavalaiselta ilmestyi 1970-luvun alussa teokset "Yksilön ylösnousemus" ja "Tänä yönä". Saavalaisen pääteoksena voitaneen pitää kirjaa "Ja poika vaikenee", joka oli aikoinaan Finlandia-palkintoehdokkaana. Kirjan pääteemaksi kohoaa pohdinta siitä, missä määrin ihminen on vastuussa lähiomaisten tekemistä äärimmäisistä ratkaisuista, kuten itsemurhasta. 
Saavalaisen kirjat ammentavat realismista, vaikka ne ovatkin fiktiivisiä. Kirjoittajan omien sanojen mukaan lukiessaan kirjaa ihminen lukee viime kädessä tarinaa itsestään. Tästä syystä kirjat on kirjoitettu yksikön ensimmäisessä persoonassa eli minä-muodossa.
Teuvo Saavalainen kirjoitti vuonna 1952 estetiikan ja nykykansain kirjallisuuden alaan kuuluvan pro gradu -tutkielman "Leo Tolstoi jumalanetsijänä".
Saavalainen sai 22. maaliskuuta 1981 Suomen kunnallisliiton hopeisen ansiomerkin työstään lehtorina.
Dimorphodon

Dimorphodon oli keskikokoinen, jurakaudella elänyt pterosaurus, jonka paleontologi Richard Owen nimesi vuonna 1859. Nimi tulee kreikan sanoista "di" eli kaksi, "morphe" eli muoto ja "odon" eli hammas. Se tarkoittaa siis ”kahdenmuotoisia hampaita”. Nimi onkin kuvaava, sillä dimorphodoneilla oli leuoissaan kahdenlaisia hampaita. Dimorphodonit olivat noin metrin pitkiä, niiden siipien kärkiväli oli 1,4 metriä ja ne söivät todennäköisesti kalaa.
Kuvaus.
"Dimorphodonin" oli hyvin pienet aivot ja hyvin lyhyet siivet. "Dimorphodonilla" oli kaksi terävää kynttä. Kaula oli lyhyt, mutta voimakas ja joustava. "Dimorphodonin" aikuisen luuragon pituus oli 1 metri ja siipien kärkiväli oli 1,4 metriä. "Dimorphodonin" häntä oli pitkä ja se koostui kolmestakymmenestä nikamasta. Ensimmäiset viisi tai kuusi nikamaa olivat lyhyitä ja joustavia, mutta loput vähitellen kasvoivat pituudeltaan.
Vikunja

Vikunja ("Vicugna vicugna") on guanakon ohella toinen kahdesta Etelä-Amerikassa elävästä villistä kamelieläinlajista. Se elää noin 30-vuotiaaksi ja painaa 45 kg.
Alpakka on ilmeisesti vikunjasta polveutuva kesytetty kamelieläinmuoto.
Ulkonäkö.
Vikunja on pienin kamelieläimistä; sen ruumiin pituus on 120 cm ja säkäkorkeus 90 cm. Sen paksu villaturkki on vaaleanruskeaa, vatsapuolelta valkoista. Hienon villansa takia vikunja metsästettiin lähes sukupuuttoon. 1500-luvulla kanta oli useita miljoonia, mutta 1960-luvun loppuun tultaessa alle 10 000. Vikunja on nykyisin kokonaan rauhoitettu, ja kanta on kääntynytkin nousuun, vaikka salametsästys onkin edelleen ongelma. Vikunjoita on nykyisin jo noin 350 000.
Elinympäristö.
Vikunjaa tavataan Etelä-Amerikan Andien ruohostomailla 3 200–4 800 metrin korkeudessa. Se on sopeutunut hyvin vuoristoelämään. Vikunja käyttää tehokkaasti vuoriston vähän hapen ja pystyy juoksemaan ohuessa vuoristoilmassakin 47 km/h.
Elintavat.
Vikunja käyttää ravintonaan matalia ruohoja. Saadakseen suolaa se nuolee suolapitoisia kiviä ja juo suolavettä.
Vikunjat elävät laumoissa, jotka koostuvat koiraasta, 5–15 naaraasta ja poikasista. Laumalla on keskimäärin noin 18 neliökilometrin suuruinen asuinalue, jolta ne saavat ruokansa ja jota koiras suojelee.
Vikunjoiden pariutuminen tapahtuu maalis–huhtikuussa. Naaras on tiineenä 330–410 vuorokautta, jonka jälkeen se synnyttää yhden poikasen, jota se hoitaa kymmenen kuukautta. Poikanen tulee itsenäiseksi 12–18 kuukauden ikäisenä. Nuoret koiraat muodostavat omia ryhmiä, ja naaraat etsivät lauman, johon liittyä.
Ensio

Ensio on suomalainen miehen etunimi.
Ensio on ymmärretty käännökseksi latinankielisestä nimestä "Primus", joka tarkoittaa ’ensimmäistä’. Todellisuudessa se saattaa olla muunnelma italialaisesta nimestä Enzio, jota suomenruotsalaiset ovat käyttäneet 1860-luvulta alkaen.
Ensio-nimi esiintyi Kansanvalistusseuran kalenterissa vuonna 1888, ja Suomen almanakassa se on ollut vuodesta 1908.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Ensio-nimen on saanut 53 156 miestä ja vajaat 30 naista.
Örgryte IS Fotboll

 Örgryte IS Fotboll on göteborgilaisen Örgryte IS -urheiluseuran jalkapallojaosto. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2022 Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Superettanissa. Örgryte on eräs Ruotsin menestyneimmistä jalkapalloseuroista. Se on voittanut maan mestaruuden 14 kertaa.
Historia.
Ensimmäisen ottelunsa jalkapallojoukkue pelasi 22. toukokuuta vuonna 1892 Idrottssällskapet Lyckans Soldateria vastaan ja voitti kamppailun maalein 1–0. 1800- ja 1900-lukujen vaihteen molemmin puolin se hallitsi Ruotsin jalkapalloa ja voitti mestaruuden vuosina 1896, 1897, 1898, 1899, 1902, 1904, 1905, 1906, 1907, 1909 ja 1913. Joinakin vuosina seura oli niin ylivoimainen, että reservijoukkue sijoittui sarjassa toiseksi. Allsvenskanissa se pelasi heti sarjan ensimmäisellä kaudella 1924, minkä jälkeen voitti mestaruudet vuosina 1926 ja 1928. Sittemmin menestyskulku katkesi ja joukkue putosi kakkosdivisioonaan, mistä se nousi takaisin Allsvenskaniin vasta 1950-luvulla. Noihin aikoihin nimekkäitä pelaajia joukkueessa olivat muiden muassa Agne Simonsson, Gunnar Gren, Lennart Wing ja Rune Börjesson. 1970-luvulla joukkue putosi jälleen kakkoseen, mistä se nousi 1980-luvulla takaisin korkeimmalle sarjatasolle. Noiden aikojen maineikkaita pelaajia olivat Sören Börjesson, Sven Andersson, Glenn Martindahl, Jan Hellström ja Conny Karlsson. Seuran voitti historiansa neljännentoista ja toistaiseksi viimeisen mestaruutensa vuonna 1985. Mestaruusjoukkuetta valmensi joukkueen entinen tähtipelaaja Agne Simonsson. 1990-luvulla joukkue putosi jälleen Allsvenskanista ja kävi jopa kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla ennen nousuaan takaisin. Joukkueen viimeisin suursaavutus on vuodelta 2000, jolloin se voitti historiansa ainoan Ruotsin Cup -mestaruuden.
Boethius Dacialainen

Boethius Dacialainen (Boethius de Dacia, joskus myös "Boethius Ruotsalainen", oli tanskalainen tai ruotsalainen skolastinen filosofi 1200-luvulla.
Elämä.
Boethiuksen elämästä tiedetään varsin vähän. Yleisin käsitys hänen syntyperäänsä koskien on, että hän oli kotoisin Tanskasta. Sieltä hän lähti opiskelemaan filosofiaa Pariisiin. Täällä hän liittyi Sigerus Brabantilaiseen ja yhdessä tämän sekä Roger Baconin ja Jean Buridanin kanssa valitsi joiksikin vuosiksi uran opettajana humanististen tieteiden maisterin tutkinto pohjanaan, sen sijaan että olisi jatkanut opiskelua suoraan teologisessa tiedekunnassa tai etsinyt ei-akateemista työtä. Étienne Tempier tuomitsi Boethiuksen Pariisin oppituomiossa vuonna 1277 averroistisen liikkeen johtajana. Boethius jätti Pariisin yhdessä Sigeruksen kanssa ja vetosi paavi Nikolaus III:een. Hänet pidätettiin paavillisessa kuuriassa Orvietossa, ja hän siirtyi Daciaan ja liittyi dominikaaneihin.
Filosofia.
Boethius oli Aristoteleen ja Averroeksen seuraaja ja kirjoitti ainakin logiikasta, luonnonfilosofiasta, metafysiikasta ja etiikasta. Osa hänen teoksistaan ei ole säilynyt nykypäiviin. Hänen keskeinen näkemyksensä oli, että filosofian täytyi seurata argumentteja sinne minne ne veivät, huolimatta siitä, olivatko ne ristiriidassa uskonnon kanssa. Hänelle filosofia oli ylin inhimillinen toimi, ja tässä maailmassa ainoastaan filosofit saattoivat saada tietoa. Teoksessaan "Korkeimmasta hyvästä, tai filosofin elämästä" hän tarjoaa hyvin aristoteelisen kuvauksen ihmisen korkeimmasta hyvästä — totuuden ja hyveen mietiskelystä. Eräitä ristiriitaisia ajatuksia, joihin hän päätyi, olivat tyhjästä ("ex nihilo") luomisen mahdottomuus, maailman ja ihmisrodun ikuisuus sekä se, ettei kuolleiden ylösnousemusta ole.
Radikaaleista näkemyksistään huolimatta Boethius pysyi kristittynä. Hän pyrki väistämään ristiriidat jakamalla totuuden tutkimisen toisaalta filosofiseen tutkimukseen, jonka tehtävänä oli tutkia maailmaa ja ihmisluontoa, ja toisaalta teologiseen tutkimukseen, jolle kuuluivat yliluonnolliset ilmestykset ja jumalalliset ihmeet. Tästä kahden totuuden näkemyksestä hänet myös tuomittiin Pariisin oppituomiossa, vaikkakin hän oli ollut varovainen ja välttänyt sanomasta uskonnollisten totuuksien kanssa ristiriidassa olevia filosofisia totuuksia tosiksi "simpliciter" (yksinkertaisesti, ilman lisämääreitä) — kullakin tiedon alalla johtopäätökset tuli perustella varovasti. Filosofien saavuttamat johtopäätökset olivat tosia "luonnollisten syiden ja prinsiippien mukaan" ("De Aeternitate Mundi", s. 351). Vaikka filosofien tulee olla vapaita saavuttamaan tällaisia johtopäätöksiä ja keskustelemaan niistä, uskolla on korkeampi lähde — ihmisjärjen ollessa erehtyväinen sen tulee antaa tietä uskolle todellisissa ristiriitatapauksissa.
Immanuel

Immanuel on miehen etunimi.
Immanuel on hepreaa ja tarkoittaa 'Jumala kanssamme'. Latinalais-kreikkalainen muoto nimestä on Emanuel. 
Suomen almanakassa Immanuel on ollut vuodesta 1708, tosin vuosina 1740–1834 ajoittain muodossa "Emanuel". Samana päivänä, 26. maaliskuuta, nimipäiviä viettävät myös Immanuelin muunnokset Manu, Manne ja Immo. Ruotsinkieliseen almanakkaan se otettiin vasta 1973. Nimen sijoittaminen almanakkaan Marian ilmestyspäivän läheisyyteen johtuu siitä, että Vanhassa testamentissa on ennustus neitsyestä, joka synnyttää pojan ja antaa tälle nimen Immanuel. Koska nimi merkitsee "Jumala kanssamme", selitetään Matteuksen evankeliumissa tämän ennustuksen toteutuneen Jeesuksen syntyessä.
Immanuel on teoforinen eli Jumalaan viittaava hepreankielinen nimi: muita teoforisia nimiä ovat esimerkiksi Heseki"el" ja Dani"el".
Nurmeksessa on esitetty vuodesta 1989 joulun aatonaattona joulunäytelmä Immanuel; näytelmä esitetään kaupungin keskustan kaduilla.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Immanuel oli Suomessa annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1 723 miespuoliselle henkilölle.
Saturday Night Fever – lauantai-illan huumaa

Saturday Night Fever – lauantai-illan huumaa () on John Badhamin ohjaama vahvasti diskomusiikin ympärille rakentuva yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1977. Sen miespääosaa esittää tuolloin vielä varsin tuntematon televisionäyttelijä John Travolta ensimmäisessä pääroolissaan.
Elokuva sai yhden Oscar-ehdokkuuden, joka meni odotusten mukaisesti nuorelle Travoltalle. Itse palkinnon voitti kuitenkin Richard Dreyfuss elokuvasta "Rakkaus ei sula sateessa" ("The Goodbye Girl").
Travoltan vastanäyttelijänä elokuvassa esiintyi tuolloin 32-vuotias Karen Lynn Gorney. Travolta esitti elokuvan tanssikohtaukset itse.
Elokuva valittiin vuonna 2010 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Elokuvan vaikutuksia.
"Saturday Night Fever" on antanut vaikutteita ja ideoita musiikkivideoihin kuten Madonnan ”Hung Up” ja N-Trancen ”Stayin’ Alive”, joka myös kappaleena pohjautuu elokuvan samannimiseen tunnuskappaleeseen, jonka esitti Bee Gees. Tom Novyn ”Your Body” -videoon on mukailtu elokuvan kohtauksia, lavastuksia ja koreografioita. Myöhempiä elokuvia "Fame" (1980) ja "Flashdance" (1983) on usein verrattu "Lauantai-illan huumaan".
Musiikkiaiheisen "Glee"-nuortensarjan kolmannen tuotantokauden jakso ”Saturday Night Glee-ver” vuodelta 2012 on omistettu "Saturday Night Feverin" musiikille.
Juoni.
Tony Manero (Travolta) on kouluttamaton teini Brooklynin kaduilta. Hänen viikkojensa kohokohta on lauantai-ilta, jolloin nuoriso kokoontuu paikalliseen diskoon, jossa Tony on tanssilattian kiistaton kuningas. Diskossa Tony tapaa tytön nimeltä Stephanie (Gorney), ja he sopivat osallistuvansa parina tanssikilpailuun. Stephanie ei kuitenkaan lankea Tonyn iskuyrityksiin, vaan hänellä on mielessään suuremmat tavoitteet: Stephanie nimittäin aikoo muuttaa Brooklynistä joen toiselle puolen Manhattanille. Vähitellen myös Tonyn silmät avautuvat huomaamaan, että elämässä voisi olla jotain muutakin kuin vain lauantai-illan huumaa diskon parketilla, joten hän ja Stephanie päättävät auttaa toisiaan tavoitteessa aloittaa elämä Manhattanilla puhtaalta pöydältä.
Sovitukset.
Elokuvasta on muokattu musikaaliversio, joka esitettiin myös Suomessa Marco Bjurströmin ohjauksena Linnanmäen Peacock-teatterissa sekä kiertueella 2004.
Ragnar Graeffe

Ernst Ragnar Graeffe (16. syyskuuta 1929 Hanko – 28. elokuuta 2005) oli suomalainen yleisurheilija. Arvokisoissa hän juoksi 400 metriä ja 400 metrin aitoja.
Graeffe voitti EM-pronssia Bernissä 1954 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Brysselin EM-kisoissa 1950 hän osallistui 400 metrille, mutta ei selviytynyt finaaliin. Helsingin olympialaisissa 1952 Graeffe karsiutui 400 metrin aitajuoksun alkuerissä ajalla 55,0. Hän oli mukana myös Suomen joukkueessa, joka karsiutui 4 × 400 metrin viestin alkuerissä ajalla 3.16,4.
Seuratasolla Graeffe edusti helsinkiläistä Idrottsklubben-32:sta.
Rolf Back

Rolf Erik Vilhelm Back (13. toukokuuta 1928 Helsinki – 6. elokuuta 2009 Porvoo) oli suomalainen pikajuoksija. Backin päämatka oli 400 metriä.
Back voitti EM-pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa Bernissä 1954. Back osallistui samoissa kisoissa 400 metrille, mutta ei selviytynyt finaaliin. Helsingin olympialaisissa 1952 hän karsiutui 400 metrin toisissa alkuerissä ajalla 51,1. Hän juoksi myös Suomen joukkueessa pitkässä viestissä, mutta joukkue karsiutui alkuerissä ajalla 3.16,4. Suomen mestaruuden Back voitti vuosina 1950, 1951, 1952 ja 1954.
Ennätyksensä 47,7, joka samalla oli Suomen ennätys, Back juoksi Helsingissä 15. syyskuuta 1951. Back lopetti uransa jo 26-vuotiaana.
Back edusti seuratasolla HIFK:ta ja ÅIFK:ta. Koulutukseltaan Back oli diplomiekonomi. Hänen poikansa Tomas Back oli myös pikajuoksija.
Willelmus Concheslainen

Willelmus Concheslainen (n. 1090 – 1154 jälkeen) oli skolastinen filosofi. Hän pyrki laajentamaan kristillisen humanismin aluetta opiskelemalla klassisia maallisen kirjallisuuden teoksia ja harjoittamalla empiiristä tiedettä.
Elämä.
Willelmus syntyi Conchesissa, Normandiassa. Hän opetti noin vuosina 1120–1154. Vuonna 1122 hänestä tuli Henrik II:n yksityisopettaja. On mahdollista, tosin epävarmaa, että hän toimi opettajana Chartresissa ennen tätä. Hän oli ainakin Bernardus Chartreslaisen oppilaana. Johannes Salisburylainen, myöhempi Chartresin piispa joka oli Willelmuksen oppilaana, sanoi Willelmuksen olleen kyvykkäin grammaatikko Bernarduksen jälkeen.
Hänen ystävänsä varoitti häntä vaaroista, jotka liittyivät hänen harjoittamaansa filosofiaan, joka sovelsi platonilaista realismia teologiaan. Tämän seurauksena hän alkoi opiskella arabifilosofien filosofiaa ja luonnontieteitä. Willelmuksen kuolinaikaa ja kuolinpaikkaa ei tiedetä.
Filosofia.
Willelmus kiinnitti paljon huomiota kosmologiaan ja psykologiaan. Bernarduksen oppilaana hän suuntautui humanismiin, platonismiin ja chartreslaisten harjoittamaan luonnontieteeseen. Hän on yksi keskiajan ensimmäisiä kristittyjä filosofeja, joka alkoi hyödyntää arabien fysikaalista ja fysiologista tietämystä. Hänellä oli pääsy näiden kirjoituksiin Constantinus Africanuksen tekemien käännösten kautta.
Willelmus St. Thierrylainen, joka oli rohkaissut Bernardus Clairvauxlaista syyttämään Pierre Abélardia, hyökkäsi Concheslaisen teosta "Philosophia" vastaan. Kirjeessään Bernardille hän sanoi sen esittävän modalistisen näkemyksen Pyhästä Kolminaisuudesta. Seurauksena Willelmus uudelleenmuotoili joitakin kiistanalaisia kohtia teoksessaan "Dragmaticon".
Teokset.
Willelmuksen nimiin laitetuiden teosten kirjoittajista on keskusteltu paljon. Vaikuttaa kuitenkin todennäköiseltä, että hän kirjoitti glossan Platonin dialogiin "Timaios" sekä kommentaarit Boethiuksen teokseen "Filosofian lohdutus", Priscianuksen teokseen "Institutiones Grammaticae" ja Macrobiuksen teokseen "In Somnium Scipionis".
Willelmus on todennäköisesti dialogin "Dragmaticon" sekä tutkielman "Magna de naturis philosophia" kirjoittaja. 
Etiikkaa käsittelevä "Moralium Dogma Philosophorum" luettiin aiemmin hänen teoksiinsa, mutta nykyisin oppineet katsovan sen olevan jonkun toisen kirjoittama.
"Philosophia" on jaettu neljään kirjaan, jotka käsittelevät tähtitiedettä, maantiedettä, meteorologiaa ja lääketiedettä. Mateorologiaa käsittelevä osuus sisältää kuvauksen siitä, kuinka ilman tiheys alenee ja ilma kylmenee korkeuden noustessa. Willelmus pyrki myös selittämään ilman kiertoliikkeen yhteydellä merien kiertoliikkeeseen. Lääketiedeosuus käsittelee muun muassa sikiämistä ja lapsen syntymää. Willelmuksen "Philosophia" vaikutti Jean de Meungin runoon "Roman de la Rose".
Anna-Liisa Prinkkala

Anna-Liisa Prinkkala (s. 3. maaliskuuta 1955 Pälkäne) on suomalainen entinen voimanostaja.
Prinkkala on voittanut maailmanmestaruuden neljä kertaa alle 44-kiloisten sarjassa. Mestaruudet tulivat vuosina 1987, 1989, 1990 ja 1994. MM-hopeaa hän saavutti vuosina 1986, 1988, 1991, 1993, 1996 ja 1997 sekä pronssia vuosina 1984, 1995, 1998 ja 1999. Suomen mestaruuden hän voitti 16 kertaa peräkkäin vuosina 1982–1997. Lisäksi hän voitti kultaa vuonna 1999 ja hopeaa vuonna 1998. 1996 hän saavutti penkkipunnerruksen Suomen mestaruuden.
Prinkkala pitää hallussaan yli 40-vuotiaiden naisten jalkakyykyn Suomen ennätystä alle 44 kg:n sarjassa tuloksella 165,5 kg. Hän on kilpaillut myös saappaanheitossa.
Aprilia

Aprilia on italialainen moottoripyörämerkki. Aprilian omistaa nykyisin Piaggio. Merkki on menestynyt hyvin muun muassa MotoGP-luokassa ja Superbike-luokassa.
Historia.
Aprilian perusti toisen maailmansodan jälkeen italialainen IPI, joka oli Aprilian lisäksi perustamassa Moto Guzzia ja Laverdaa. Alberto Beggion pojan Ivanon noustua firman johtoon tehdas alkoi toimittaa pyöriä Road Racingin MM-sarjan 50 cc:iin. 1970-luvun lopussa 50-kuutioisten lisäksi Aprilian pyöriä alkoi näkyä myös 125 cc:ssa. Vuonna 1998 yhtiö astui laajemmin superpyörien markkinoille RSV Mille mallillaan. Mallisto laajentui pian Mille R -supersport-pyörällä, Falcolla ja Futuralla. Vuonna 2002 seurasi kaksi riisuttua mallia: Tuono Fighter ja Tuono R. Aprilia jatkoi RSV:n ja Tuonon kehitystä muutaman vuoden ajan ja merkittävämpänä aikaansaannoksena oli vuoden 2003 RSV1000R-malli, joka oli uudelleenmuotoiltu ja nopeampi versio supersport-luokkaan. Aprilian kasvu jatkui sen hankittua kaksi kilpailijaansa Moto Guzzin ja Laverdan.
Yhtiön johtajalla Ivano Beggiolla oli kuitenkin tavoitteet liian korkealla, minkä seurauksena Aprilia velkaantui pahoin ja oikeudet luovutettiin Piaggiolle, jolla olisi varaa uuteen mallistoon.
Road Racing.
Aprilia on tunnettu viime aikoina kovana pyöränä etenkin 500 cc- ja 750 cc -luokissa. Jälkimmäisessä se onkin tällä hetkellä luokan ainoa niin sanottu supertiimi Hondan ohella.
Mallisto.
Aprilia valmistaa moottoripyöriä, mopoja ja skoottereita.
BC Rytas

BC Rytas on koripalloseura Vilnasta, Liettuasta. Se pelaa maan pääsarjassa Lietuvos Krepšinio Lygassa. 
Historia.
Virallisesti seura on perustettu vuonna 1997, mutta sen edeltäjä on neuvostomiehityksen aikaan vuonna 1964 perustettu Statyba. Nimenmuutos BC Lietuvos rytasiin tapahtui 1997, kun Lietuvos rytas -sanomalehti osti seuran. Liettuan itsenäistymisen jälkeen Lietuvos rytas on hallinnut liettualaista koripalloa yhdessä kaunasilaisen Žalgirisin kanssa, eikä mikään muu joukkue ole pystynyt mestaruuteen.
Kesällä 2018 seura muutti nimensä muotoon BC Rytas.
Khamphoui

Kuningatar Khamphoui (12. heinäkuuta 1912–12. joulukuuta 1981) oli Laosin viimeinen kuningatar. 
7. elokuuta 1930 Khamphoui nai Laosin kruununprinssin Savang Vatthanan. Avioliitosta tuli 7 lasta: kruununprinssi Vong Savang, prinssi Sisavang, prinssi Savang, prinssi Sauryavong Savang, prinsessa Savivanh Savang, ja prinsessa Thala Savang.
2. joulukuuta vuonna 1975 kommunistit ottivat vallan ja Khamphouin puoliso Savang Vatthana luopui kruunusta. Kuningas ja kuningatar kuolivat noin vuonna 1978 eristysleirillä Pohjois-Laosissa. Kruununprinssi Vong Savang kuoli uudelleenkoulutusleirillä Pohjois-Laosissa ehkä lähellä Sop Haota. Prinssi Sauryavong Savangin onnistui paeta maasta ja asuu tällä hetkellä maanpaossa Pariisissa.
Mestaripelimanni

Mestaripelimanni on arvonimi, jonka myöntää Kaustinen Folk Music Festival (Kaustisen kansanmusiikkijuhlat) henkilölle, joka perinteisellä taidollaan, runsaalla ohjelmistollaan tai muilla merkittävillä ansioillaan on edistänyt kansanmusiikkiharrastusta.
Mestaripelimanniksi nimetyt henkilöt vuosittain.
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001 
2002
2003
2004 
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024
2025
Pentti Nikula

Pentti Kustaa Nikula (3. helmikuuta 1939 Somero – 30. lokakuuta 2025 Lahti) oli suomalainen seiväshyppääjä, Euroopan mestari, maailmanennätysmies ja ensimmäinen viiden metrin haamurajan rikkoja.
Elämä ja ura.
Nikula voitti EM-kultaa seiväshypyssä Belgradissa 1962 tuloksella 480. Tokion olympialaisissa 1964 hän oli seitsemäs.
Nikula oli ennakkosuosikki Belgradissa, sillä hän oli hypännyt seiväshypyn maailmanennätyksen 494 Kauhavalla 22. kesäkuuta 1962. Seuraavalla hallikaudella Nikulasta tuli maailman ensimmäinen viiden metrin ylittäjä hypättyään samassa kisassa 500, 505 ja 510 Pajulahdessa 2. helmikuuta 1963. Nämä kolme ylitystä paransivat kukin aiempaa maailmanennätystä.
Suomen mestaruuden Nikula voitti vuosina 1962 ja 1964 sekä Pohjoismaiden mestaruuden 1963. Vuoden urheilijaksi hänet valittiin 1962. Samana vuonna Pentti Nikula äänestettiin Vuoden suosituimmaksi suomalaiseksi Viikkolehden äänestyksessä. Hän sai erikoispostimerkin 1994 ja Pro Urheilu -palkinnon merkittävästä urasta oli vuorossa 2006.
Seuratasolla Nikula edusti Someron Esaa. Hänen pituutensa oli 179 cm ja painonsa 70 kg. 
Nikula oli kotoisin Someron Ihamäen kylästä. Urheilu-uransa jälkeen hän teki pitkän työuran Päijät-Hämeen liiton edunvalvontapäällikkönä. 
Kesäkuussa 2012 paljastettiin Somerolla Pentti Nikulan patsas, jonka on tehnyt kuvanveistäjä Sofia Saari.
Nikulan puoliso Leena, o.s. Vesala, saavutti yleisurheilussa useita SM-mitaleja. Heidän poikansa Kimmo Nikula kilpaili seiväshypyssä nuorten sarjoissa.
Mervi

Mervi on suomalainen naisen etunimi.
Nimi Mervi tuli käyttöön 1900-luvun alkuvuosina. Nimi on peräisin paikannimistä. Yksi ensimmäisistä Mervi-nimisistä, Mervi Ahla (s. 1917), sai tämän nimen Hattulan Mervessä sijaitsevan Merven kartanon mukaan.
Nimi pääsi Suomen almanakkaan vuonna 1950, jolloin sen nimipäivä oli 6. tammikuuta. Vuodesta 1952 lähtien se on ollut nykyisellä päivällään, 21. syyskuuta.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Mervi-nimen on vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 10 621 naista ja ainakin yksi mies. Suurin osa heistä on syntynyt vuosien 1940 ja 2000 välisenä aikana.
Tunnettuja Mervejä.
Mervi on seuraavien tunnettujen henkilöiden nimi:
Pô

Pô on kaupunki eteläisessä Burkina Fasossa Nahourin provinssissa. Kaupungin kerrotaan olevan perustettu vuoden 1500 tienoilla. Pôssa on sotilastukikohta. Vuonna 1983 Blaise Compaorén johtamien joukkojen kapina vapautti Thomas Sankaran vankilasta ja nosti tämän presidentiksi. Pôn kansallispuisto on lähellä kaupunkia.
Vuonna 2006 Pôssa oli vajaat 24 320 asukasta.
Gaoua

Gaoua on kaupunkikunta sekä Sud-Ouestin alueen ja Ponin provinssin hallinnollinen keskus Burkina Fasossa. Se sijaitsee 395 kilometriä Ouagadougousta lounaaseen. Kunnassa on 78 000 ja kaupunkialueella 45 200 asukasta (vuonna 2019, väestönlaskenta).
Maantiede ja asutus.
Gaouan kunnan pinta-ala on 874 ja kaupunkialueen 45,6 neliökilometriä. Kaupunkikunta rajoittuu pohjoisessa Bouroum-Bouroumin ja Nakon, koillisessa Malban, idässä Bousseran, kaakossa Gombloran, etelässä Midebdon, lounaassa Périgbanin ja lännessä Loropénin kuntiin. Maisemaa leimaa pohjoisesta etelään ulottuva kukkulajono. Tärkeimmät vesistöt ovat Mouhounin eli Mustan-Voltan sivujoki Poni ja siihen laskeva Kpanga Pô. Luonnonvarainen kasvillisuus on metsä-, pensas- ja puusavannia sekä galleriametsiä.
Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 700–1 100 millimetriä. Sadekausi kestää toukokuusta marraskuuhun. Keskilämpötilat vaihtelevat 24,9 ja 30,2 asteen välillä.
Kuntaan kuuluu 8 kaupunginosaa ja 56 kylää. Asukkaat ovat etupäässä lobeja ja ganeja.
Liikenne, talous ja palvelut.
Gaouan kautta kulkee Norsunluurannikon rajalle johtava maantie RN12 ja Ghanan rajalle johtava päällystämätön RN11. Kaupungissa on nykyaikainen liikenneasema.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, hirssi, riisi, lehmänpapu, maapapu, jamssi, maniokki ja peruna. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa, maapähkinää ja soijaa. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat ja siipikarja. Gaoua on torialueineen tärkeä rajakaupan välittäjä. Teollisuutta ei ole juuri lainkaan. Kaupungin lähellä kaivetaan kultaa perinteisin menetelmin.
Kaupungissa toimii kaksi julkista lyseota, yksityinen tekninen lyseo, sosiaalialan oppilaitos ja opettajaopisto. Terveyspalveluihin kuuluvat aluesairaala, poliklinikka, terveyskeskukset ja apteekit. Kulttuurilaitoksia ovat museo, kirjasto ja naisten talo.
Matkailu ja nähtävyydet.
Seudun nähtävyyksiä ovat Gaouan kansatieteellinen museo, Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvat Loropénin rauniot, Diébougoun luolat sekä lobikylien omaperäinen kulttuuriperintö. Kaupungissa on muutama hotelli ja muita majoituspalveluja.
Widukind

Widukind tai Wittekind (noin 755 – 7. tammikuuta 810) oli saksipäällikkö ja saksien itsenäisyyden ja pakanallisen uskon puolustaja.
Kun Kaarle Suuri oli alistanut saksit vuonna 777, Widukind pakeni tanskalaisten luo. Widukind palasi kotiseuduilleen sen jälkeen, kun Kaarle Suuri oli lähtenyt Espanjaan. Widukind nostatti saksit kapinaan, ja saksit alkoivat tehdä ryöstöretkiä frankkien hallitsemille alueille. Myös vendit ja friisit yhtyivät kapinointiin.
Kaarle Suuren Espanjan-retki oli keskeytettävä, kun arabien ja baskien vastarinta olikin odotettua voimakkaampaa. Retken aikana alkoivat Widukindin johtamat valtakunnan pohjoisosan saksit kapinoida. Kaarle teloitutti 4 500 saksitaistelijaa lokakuussa 782 Verdenin verilöylyssä. Sekään ei lopettanut kapinaa. 
Saksien ja frankkien taistelu laantui vasta kun Kaarle Suuri sai Widukindin kääntymään kristityksi. Widukind ja suuri joukko hänen seuraajiaan kastettiin vuonna 785. Kasteen jälkeen hän joutui ilmeisesti viettämään loppuelämänsä vankina luostarissa Tarinoiden mukaan hän kuitenkin rakennutti kääntymisensä jälkeen useita kirkkoja. Toisten legendojen mukaan Widukind ratsasti ennen kastettaan mustalla hevosella ja sen jälkeen valkealla.
Ruukku (lehti)

Ruukku oli taustaltaan esikoislestadiolaisten henkilöiden julkaisema lehti, jolla ei ollut esikoislestadiolaisessa liikkeessä tunnustettua asemaa. Lehden perustivat vuonna 1998 liikkeen virallista kantaa liberaalimmat nuoret aikuiset.
Ruukku-lehden tarkoitus oli toimia kristillisen uskon ja siihen läheisesti liittyvien asioiden avoimena keskustelukanava sekä tiedottaa erilaisista tapahtumista ja ilmiöistä.
Ruukku-lehden Internet-sivusto oli Nettiruukku. Nettiruukku perustettiin kesällä 2000. Sivut palvelivat Ruukun tilaajia ja muita kävijöitä; sivuilla voi mm. osallistua nettikeskusteluun ja tilata Ruukku-lehden.
Ruukun toimituksessa, Nettiruukku mukaan lukien, työskenteli vapaaehtoisena noin 20 julkaisualan ammattilaista ja harrastajaa kirjoitus-, valokuvaus-, kuvitus-, taitto-, web-suunnittelu-, tuotanto-, markkinointi- ja muissa julkaisunvalmistustehtävissä.
Lehteä julkaisi Fonticulus ry, joka on perustettu vuonna 2001. Alkuvuosina lehteä julkaisi Kunnon Seura ry. Paperilehti ja sen nettiversio ovat sittemmin lakanneet ilmestymästä.
Kalmar FF

Kalmar Fotbollförening on jalkapalloseura Kalmarista, Ruotsista. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa. Seura on perustettu 1. lokakuuta vuonna 1910. Se on voittanut kahdesti Ruotsin Cupin.
Kalmar FF sijoittuu vuosien 2020–2025 eurooppalaisten seurojen keskinäisessä UEFA:n seurapisterankingissa sijalle 268.
Iivari

Iivari on suomalainen miehen etunimi.
Iivari on suomalainen muoto muinaisskandinaavisesta nimestä "Ivar", joka on tarkoittanut 'taistelijaa, jolla on marjakuusesta tehty jousi'. Suomeen nimi tuli Ruotsin kautta keskiajalla.
Ensimmäisen kerran nimi oli almanakassa 1825 muodossa "Iwar", jonka jälkeen vuosina 1890–1907 kirjoitusasussa "Iiwar" ja vuodesta 1908 alkaen asussa Iivari.
Elokuuhun 2025 mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimen Iivari on Suomessa saanut 9 251, nimen Iivar noin 510 ja nimen Ivar 3 439 miestä. Kaikki nämä nimet ovat myös muutamalla naisella.
Tunnettuja Iivareita.
Listan henkilöt ovat suomalaisia.
Pianosonaatti nro 26 (Beethoven)

Ludwig van Beethovenin pianosonaatti nro 26 Es-duuri op. 81a, lisänimeltään Les Adieux (suomeksi Jäähyväissonaatti), on "Pateettisen sonaatin" ohella toinen niistä sonaateista, jolle Beethoven on itse antanut lisänimen. Se on sävelletty vuosien 1809 ja 1810 aikana. Se on saanut nimensä siitä, kun Beethovenin sonaattien tärkein ja uskollisin tilaaja arkkiherttua Rudolph lähti Wienistä pakoon ranskalaisia vuonna 1809. Jäähyväisten lisäksi sonaatti kuvaa jälleennäkemistä ja sen odotusta. 
Historiaa.
Arkkiherttua Rudolph oli ollut Beethovenin hyvä ystävä, oppilas ja yksi uskollisimpia sonaattien tilaajia. Hänen avullansa Beethoven onnistui harjoittamaan häilyvää elinkeinoaan, mutta Rudolphin lähdön jälkeen se oli vielä vaikeampaa. Rahoittajan lisäksi Beethoven menetti hyvän ystävän ja oppilaan, ja niinpä hän omisti sonaatin Rudolphille. Beethoven on omistanut tälle muitakin suurteoksia, joihin kuuluvat mm. pianokonsertto nro 5 Es-duuri "Keisarikonsertto", "Missa solemnis" ja pianotrio "Arkkiherttua". Beethoven on onnistunut pukemaan ahdistuksen, epävarmuuden ja tuskan hienosti musiikiksi. Varsinkin sonaatin toinen eli hidas osa on tuskainen, jopa riipivä. 
Myöhemmin Beethoven moitti kustantajaansa siitä, että sonaatista oli jäänyt lisänimi "Das Lebewohl" (Jäähyväiset) pois. Oli vain ranskalainen käännös "Les adieux", mikä oli sinänsä ironista, kun ajattelee, miksi Rudolph pakeni Wienistä. Sitä paitsi ranskankielisestä käännöksestä puuttui alkuperäisen ilmaisun henkilökohtaisuus.
Rakenne.
Sonaatissa on kolme osaa:
Sonaatin ensimmäisessä osassa käy ilmi selvästi se, että Beethovenin ja arkkiherttua Rudolphin jäähyväiset eivät olleet surulliset, toisin kuin jälleennäkemisen välissä oleva aika, odotus. Se on piinallinen, eikä ole millään loppua. Odotus käy pitkäksi. Mutta jos jäähyväiset olivat iloiset, niin jälleennäkeminen oli suorastaan riemukas. Pianotekninen loisto on huipussaan pianistin soittaessa nopeita juoksutuksia ja oktaavikuvioita. Välissä on kuitenkin aina rauhallisia kohtia, jotka sisältävät yksinkertaisen ja kauniin melodian. Koko sonaatissa yleensäkin on keskitytty paljon oktaaveihin. Sonaatin kolmen ensimmäisen nuotin yläpuolelle säveltäjä on kirjoittanut "Le-be-wohl" (Jäähyväinen), se on ikään kuin auttamassa pianistia saamaan mahdollisimman kauniin ja laulavan äänen.