tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kallaveden kirkko

Kallaveden kirkko on Kuopiossa Jynkän kaupunginosan eteläreunalla oleva kirkko. Se on valmistunut vuonna 1983, ja se vihittiin mikkelinpäivänä 2. lokakuuta 1983. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Pertti Pakkala Kuopiosta. Se toimii entisen Kuopion maalaiskunnan sekä vuonna 2011 Kuopioon liitetyn Karttulan ja 2015 liitetyn Maaningan alueet kattavan Kallaveden seurakunnan pääkirkkona.
Kallaveden kirkko on niin sanottu seurakuntakeskuskirkko, eli siinä on kirkkosali ja muita seurakunnallisia tiloja. Kirkkosalissa on noin 300 paikkaa, mutta suurempiin tilaisuuksiin saa 200 lisäpaikkaa seurakuntasalista. Niistä moni sisältyy kirkon suureen aulaan, nykyaikaiseen kirkkopihaan. Rakennuksen lastenhuoneessa on mahdollista osallistua jumalanpalvelukseen. 
Kirkon urut ovat perinteiset mekaaniset urut. Ne on valmistanut Oulunsalon Urkurakentamo.
Volvo FH

Volvo FH on Volvon vuodesta 1993 lähtien valmistama kuorma-automalli, joka korvasi Volvo F-sarjan. FH-mallisto on suunniteltu erityisesti raskaita kuormia ja kaukoliikenteen kuljetuksia varten.
Ensimmäinen sukupolvi (1993–2002).
Ensimmäisen sukupolven mallisto esiteltiin vuonna 1993. Se valittiin vuoden kuorma-autoksi 1994. FH-sarjaa varten kehitettiin uusi D12-dieselmoottori, jossa oli kannen yläpuolinen nokka-akseli ja neljä venttiiliä jokaista sylinteriä kohden. Moottori oli 12-litrainen FH12-mallissa ja 16-litrainen FH16:ssa. Saatavilla oli aluksi kolme erilaista ohjaamoa: lyhyt päiväohjaamo, makuuohjaamo sekä korotetulla katolla varustettu Globetrotter. Vuonna 1995 esiteltiin sitäkin tilavampi Globetrotter XL. Samana vuonna Volvo FH:sta tuli maailman ensimmäinen kuorma-auto, joka oli varustettu kuljettajan turvatyynyllä.
Mallistoa uudistettiin hieman vuonna 1998, kun pienempi Volvo FM esiteltiin. Ulkoiset muutokset olivat vähäisiä, mutta moottoria, vaihteistoja ja sähköjärjestelmiä uudistettiin perusteellisemmin. Uudistettu FH valittiin vuonna 2000 jälleen vuoden kuorma-autoksi. 
Toinen sukupolvi (2001–2012).
Toisen sukupolven mallisto esiteltiin vuonna 2001. Hytti ja ohjaamo oli uudistettu perusteellisesti, lisäksi saataville tuli 12-vaihteinen automatisoitu "I-Shift"-vaihteisto. Vuonna 2005 esiteltiin uutena mallina FH13 12,7-litraisella moottorilla.
Vuonna 2008 suurimmat uudistukset kohdistuivat keulan ilmeeseen, muun muassa ajovaloihin ja etusäleikköön.
Kolmas sukupolvi (2012–).
Täysin uusi kolmannen sukupolven mallisto esiteltiin vuonna 2012. Sen hytin koko on yhden kuutiometrin verran aiempaa suurempi, joka lisää mukavuutta ja turvallisuutta. Uusi FH valittiin Vuoden kuorma-autoksi 2014.
Vuonna 2014 Volvo esitteli kaksoiskytkinperiaatteella toimivan "I-Shift DC" -vaihteiston, jonka vaihteenvaihdot ovat perinteistä automatisoitua vaihteistoa nopeammat. Suorituskyky on siten parempi, mutta valmistajan mukaan polttoaineenkulutus ei ole normaalia "I-Shift"-vaihteistoa suurempi.
Vuonna 2020 muun muassa ajovaloista tuli aiempaa kapeammat ja ohjaamossa tehtiin pieniä uudistuksia.
Mark Indelicato

Mark Indelicato (s. ) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja.
Indelicato näyttelee ABC-tuotantoyhtiön draamakomediasarjassa "Ruma Betty". Hän esittää sarjassa Bettyn "tyttömäistä" sisarenpoikaa Justin Suarezia. Indelicato on nähty myös "Zackin ja Codyn viiden tähden elämää" -sarjan "High School Musical" -erikoisjaksossa. Hänen sukujuurensa ovat Puerto Ricosta ja Italiasta.
Smash Hits (albumi)

Smash Hits on yhdysvaltalaisen kitaristin Jimi Hendrixin yhtyeen The Jimi Hendrix Experiencen kokoelma-albumi vuodelta 1968. Albumi sisältää yhtyeen menestyneimpiä kappaleita ensimmäiseltä albumilta "Are You Experienced". Albumi sisältää myös kappaleita yhtyeen kolmannelta albumilta, "Electric Ladylandiltä", mutta vaihtelevasti sen alueellisten julkaisujen mukaan. 
Albumin Britannian julkaisupäivä oli huhtikuussa 1968, kun taas Yhdysvalloissa albumi julkaistiin vasta heinäkuussa 1969. Myöhäisen yhdysvaltalaisjulkaisun myötä jo ilmestynyt albumi "Electric Ladyland" vaikutti "Smash Hitsin" kappalelistaan. Brittijulkaisussa albumilta edustettuna oli kappale "Burning of the Midnight Lamp".
Azuchi-Momoyama-kausi

Azuchi-Momoyama-kausi () kesti Japanin historiassa suunnilleen vuodet 1574–1600. Sen aikana
daimio Oda Nobunaga ja hänen seuraajansa Toyotomi Hideyoshi onnistuivat yhdistämään Japanin kukistamalla riitelevät daimiot, jotka olivat vieneet maan sekavaan tilaan Ashikaga-shogunaatin kukistumisen jälkeen.
Vuoteen 1591 mennessä koko Japani oli yhdistetty, ja Hideyoshilla oli komennossaan liki 250 000 samurain armeija. Näin hänestä tuli maan tosiasiallinen johtaja, ja keisari antoi hänelle aristokraattisen sukunimen Toyotomi. 
Aikakauden nimi tulee kahdesta linnasta, joista Japania hallittiin: Nobunagan linna oli Azuchi ja Hideyoshin linna Momoyama.
Ultimate Avengers 2

Ultimate Avengers 2 on vuonna 2006 suoraan videolle julkaistu animaatioelokuva, joka perustuu Marvelin sarjakuva ryhmään Kostajat. Se oli jatko-osa elokuvalle "Ultimate Avengers". Elokuva sai Golden Reel -ehdokkuuden vuonna 2007 äänitehosteista. Elokuvassa keskityttiin Musta Pantteriin ja Kapteeni Amerikan menneisyyden viholliseen Herr Kleiseriin, joka palasi takaisin iskeäkseen pieneen afrikkalaiseen valtioon Wakandaan. Elokuvan ohjasivat Will Meugniot ja Richard Sebast. Pääosassa ääninäyttelivät muun muassa Justin Gross, Olivia d'Abo ja Jeffrey D. Sams.
Juoni.
Wakandan prinssi T’Challa palaa takaisin valtakuntaansa ulkomaailmasta ja saa huomata muukalaisolentojen chitaurien hyökänneen heidän valtakuntaansa. Muukalaismuodonmuuttaja Herr Kleiser tappaa T’Challan isän, joka tunnetaan myös Mustana Pantterina, etsiessään piilossa Wakandassa sijaitsevaa vibraniumia, jolla chitaurit valmistavat aluksiaan ja aseistustaan. T’Challan tullessa kuninkaaksi ja periessään Mustan Pantterin henkilöllisyyden hän lähtee kostamaan isänsä kuolemaa, mutta etsii ensin käsiinsä Kapteeni Amerikan. Tämän myötä Kenraali Nick Fury komentaa Kostajat-ryhmän kasaan lukuun ottamatta Thoria ja Hulkia.
Huolimatta väärinymmärryksestä Kostajien vieraillessa Wakandassa Ampiainen loukkaantuu taistelussa Wakandalaisia sotilaita vastaan ja Kapteeni Amerikka siepataan. Ryhmä yrittää taistella jäljellä olevien jäsenien kanssa chitaureja vastaan Thorin kanssa. Banner kykenee Oilerin kuulustelu huoneessa keksimään keinon pysäyttää chitaurien alus, jonka keinon hän kertoo Bettylle, joka rakentaa aseen tätä varten. Aseen avulla he voivat heikentää chitaurit. Tehtävää varten Rautamies ja Jättiläinen matkaavat kohti alusta Thorin suojatessa heitä vastahyökkäyksiltä. Päästessään aluksen sisään Rautamies kykenee tuhoamaan aluksen sydämen. Jättiläinen puolestaan loukkaantui pahasti taistelun aikana ja menehtyi saamiinsa vammoihin.
Hiuskiinne

Hiuskiinne on yleisnimitys hiusten muotoiluun käytettäville aineille, joita ovat ainakin:
Walter Gejtel

Walter Wladimir Gejtel (11. toukokuuta 1894 Lahti – 6. toukokuuta 1918) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat merikapteeni Wladimir Fredrik Aleksander Gejtel ja Johanna Fredrika Heidtmann.
Opinnot.
Gejtel kirjoitti ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta vuonna 1913 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi vuosina 1913–1915 Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla suorittaakseen lääketieteen alkututkinnon.
Jääkärikausi.
Gejtel liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 17. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella. Hän oli pitkän aikaa hoidettavana Tukkumin sotilassairaalassa sekä Blankenburgin kylpylaitoksessa hänellä ilmenneen sydänvian takia.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 vänrikiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan lähettiupseeriksi 2. Jääkärirykmentin esikuntaan. Hän osallistui sisällissodassa taisteluihin Kalevankankaalla ja Tampereella, jossa haavoittui. Hän menehtyi 6. toukokuuta 1918 keuhkokuumeeseen. Hänet haudattiin Lahteen.
Ram Baran Yadav

Ram Baran Yadav (, s. 4. helmikuuta 1948 Sapahi, Dhanusan piirikunta) on nepalilainen poliitikko. Hän oli Nepalin ensimmäinen presidentti. Nepalin perustuslakia säätävä kokous valitsi hänet presidentiksi 21. heinäkuuta 2008. Hänen virkaanastujaisensa tapahtui 23. heinäkuuta. Presidenttikausi päättyi 28. lokakuuta 2015.
Elämäkerta.
Ram Baran Yadav opiskeli lääketiedettä Intian Kalkutassa, promovoitiin tohtoriksi Chandigarhissa ja toimi kirurgina Janakpurissa. 
1960-luvulta lähtien Yadav alkoi olla poliittisesti aktiivinen ja ryhtyi 1980-luvun lopussa tukemaan monipuoluejärjestelmän palauttamista Nepaliin. Ensimmäisten demokraattisten vaalien jälkeen vuonna 1991 Yadavista tuli maan terveysministeri. Hänestä tuli uudelleen terveysministeri vuoden 1999 vaalien jälkeen.
Vuodesta 2006 lähtien Yadav toimi Kongressipuolueen pääsihteerinä. Hänet valittiin Dhanushan alueen edustajaksi vuoden 2008 perustuslakia säätävään kokoukseen. 
Ram Baran Yadav valittiin perustuslakia säätävän kokouksen istunnossa 21. heinäkuuta 2008 maan ensimmäiseksi presidentiksi. Hän voitti toisella äänestyskierroksella maolaisen kommunistipuolueen asettaman Ram Raja Prasad Singhin.
Oscar-gaala 1930 (huhtikuu)

Huhtikuun Oscar-gaala 1930 oli 2. kertaa järjestetty palkintogaala, joka pidettiin 3. huhtikuuta 1930 Ambassador Hotelissa, Los Angelesissa. Gaala lähetettiin suorana radiossa ja sen juonsi William C. de Mille. Palkinnot jaettiin elokuville, jotka oli julkaistu 2. elokuuta 1928 ja 31. heinäkuuta 1929 välisenä aikana. 
Gaala erosi monilta osin aikaisemmasta palkintotilaisuudesta. Voittajia ei julkaistu etukäteen ja palkintokategorioiden määrä väheni kahdestatoista seitsemään. Poiketen aikaisemmasta ja tulevista gaaloista 2. Oscar-gaalassa julkaistiin ainoastaan voittajat, joten kaikki listatut ehdokkaat ovat epävirallisia, mutta ovat "Academy Awards Databasen" listalla. 
Sekä 2. Oscar-gaala että 3. Oscar-gaala pidettiin samana vuonna.
Voittajat ja ehdokkaat.
Virallisia ehdokkaita ei julkaistu, joten kaikki listatut ehdokkaat ovat epävirallisia.
Punaliitu

Punaliitu eli punakivi on väriltään lämpimän ruskeanpunaista liitumaista ainetta, rautaoksidia, jossa seassa on savea. Se on paksua ja öljyistä. Se peittää hyvin ja on kestävää, ja sitä käytetään kaikenlaisissa maalausmenetelmissä.
Punaliitua on käytetty paitsi väriaineena myös astianvalmistukseen. Sitä on käytetty myös lääkeaineena käärmeenpuremaan ja ajoksiin ja paiseisiin.
Taiteilijoiden käyttöön punaliitu tuli 1400-luvulta alkaen, ja sitä on käyttänyt muun muassa luonnospiirustuksissa, mutta esimerkiksi Leonardo da Vincin ja Vittore Carpaccion töitä pidetään tunnustettuna taiteena. Myöhemmin sitä käytettiin myös öljymaalausten värillisessä pohjustamisessa, ja luonnosten teossa sen syrjäytti lyijykynä, mutta sitä käytetään edelleen piirustusvälineenä. Piirustuksiin käytetään yleensä viimeistelynä fiksatiivia.
Per Knut Aaland

Per Knut Aaland (s. 5. syyskuuta 1954 Stryn) on norjalainen entinen hiihtäjä.
Aalandin ainoa arvokisamitali tuli 1980 Lake Placidin olympialaisista, missä hän hiihti kakkososuuden Norjan hopeaa saavuttaneessa viestijoukkueessa. Neljä vuotta aiemmin Innsbruckin olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi viidenkymmenen kilometrin kilpailussa. Ensiesiintymisensä hän oli tehnyt jo vuonna 1974, jolloin hän kilpaili nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa.
Maailmancupin osakilpailuissa Aaland sijoittui parhaimmillaan kolme kertaa kakkossijalle.
Aaland sijoittui Salpausselän kisoissa parhaimmillaan 1979 15 kilometrillä viidenneksi ja kaksi vuotta myöhemmin 1981 50 kilometrillä kuudenneksi.
Květa Jeriová

Květoslava (Květa) Jeriová-Pecková (s. 10. lokakuuta 1956 Studenec) on tšekkiläinen entinen hiihtäjä. Aktiiviaikanaan hän edusti Tšekkoslovakiaa.
Lake Placidin olympialaisissa 1980 Jeriová saavutti pronssia viiden kilometrin kilpailusta. Oslon MM-kisoissa 1982 hän hiihti pronssille kymmenellä kilometrillä. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän saavutti viestihopeaa ja uusi neljän vuoden takaisen pronssimitalinsa viidellä kilometrillä.
Maailmancupissa Jeriová voitti kaikkiaan kahdeksan osakilpailua.
Vladimir Nikitin

Vladimir Vasiljevitš Nikitin (s. 14. heinäkuuta 1959) on venäläinen entinen hiihtäjä. Hän edusti aktiiviaikoinaan 1980-luvulla Neuvostoliittoa.
1982 Holmenkollenin MM-kisoissa Nikitin hiihti avausosuuden Neuvostoliiton viestijoukkueessa, joka yhdessä Norjan kanssa voitti jaetun kultamitalin. Kaksi vuotta myöhemmin hän saavutti viestihopeaa Sarajevon olympialaisista.
Nikitinin paras henkilökohtainen sijoitus arvokilpailuissa oli viides sija Sarajevossa 15 kilometrillä. Maailmancupissa hänen paras osakilpailusijoituksensa on neljäs sija vuonna 1983 Labrador Cityssä käydyssä kilpailussa.
Gunnar Larsson (hiihtäjä)

Gunnar “Hulån” Larsson (s. 1. heinäkuuta 1944) on ruotsalainen entinen hiihtäjä.
Larsson saavutti 1968 Grenoblen olympialaisista viestihopeaa sekä pronssimitalin 15 kilometriltä. 30 kilometrillä hän oli kahdeksas ja 50 kilometrillä viides. Neljä vuotta myöhemmin Sapporon olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi 30 kilometrillä, kahdeksanneksi 15 kilometrillä ja 24. sijalle 50 kilometrillä sekä hiihti neljänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa.
Larsson edusti Hulåns IF -seuraa Hulånista, Dala-Järnan taajamasta, Vansbron kunnasta. Hänen poikansa Mats Larsson on myös menestynyt hiihtäjänä.
Fjodor Simašev

Fjodor Petrovitš Simašev (13. maaliskuuta 1945 Tataarien ASNT – 19. joulukuuta 1997 Zainsk) oli venäläinen hiihtäjä, joka edusti aktiiviaikoinaan 1970-luvulla Neuvostoliittoa.
1970 Tatran MM-kisoissa Simašev voitti viestikultaa sekä pronssia 15 kilometriltä. Kaksi vuotta myöhemmin Sapporon olympialaisissa hän voitti jälleen viestikultaa sekä saavutti hopeamitalin 15 kilometrin kilpailussa. 1974 Falunin MM-hiihdoissa hän hiihti vielä Neuvostoliiton hopealle jääneessä viestijoukkueessa.
Seuratasolla Simašev edusti Moskovan Dynamoa. Hän voitti Neuvostoliiton mestaruuden 15 kilometrillä vuonna 1968, 30 kilometrillä vuosina 1969, 1971 ja 1973 ja viestissä vuosina 1968–1970, 1972 ja 1973.
Lars-Göran Åslund

Lars-Göran Åslund (s. 7. kesäkuuta 1945 Åsarna) on ruotsalainen maastohiihtäjä.
Åslund voitti maailmanmestaruuden 15 kilometrillä Vysoké Tatryn MM-kilpailuissa 1970. Samoissa kisoissa hän saavutti lisäksi viestipronssia sekä oli 50 kilometrillä viides ja 30 kilometrillä kuudes. Kaksi vuotta myöhemmin Sapporon talviolympialaisissa hän sijoittui viestissä neljänneksi ja 15 kilometrillä 18:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui viidenneksi 30 kilometrillä ja 41:nneksi 15 kilometrillä.
Åslund on pituudeltaan 185-senttinen ja työskenteli puhelinasentajana.
Car Talk

Car Talk on yhdysvaltalainen viikoittainen NPR-radioasemien kautta lähetettävä autoaiheinen huumorisävytteinen keskusteluohjelma.
"Car Talk" sai alkunsa vuonna 1977 Bostonin yliopiston WBUR-radioasemalla, jonne Tom Magliozzia oli pyydetty toimittamaan autoaiheista call-in-ohjelmaa. Viikkoa myöhemmin Tom pyysi mukaan myös veljensä Ray Magliozzin. Nykyään heidät tunnetaan kutsumanimillä "Click ja Clack". Veljesten humoristisesta keskustelusta muodostui vähitellen ohjelman pääasiallinen sisältö.
"Car Talk" siirtyi NPR:lle vuonna 1987, aluksi osaksi "Sunday Weekend Edition" -ohjelmaa, ja seuraavana vuonna omana ohjelmanaan.. Nykyään ohjelma on kuultavissa 600 radioaseman kautta ja sillä on 4,3 miljoonaa kuulijaa. Se on kaikkien aikojen menestynein julkisen verkon radio-ohjelma Yhdysvalloissa sekä taloudellisesti että kuulijamääriltään.
Ohjelmaan soittaneiden julkisuuden henkilöiden joukossa ovat muun muassa Geena Davis, Morley Safer, Ashley Judd, Gordon Elliott, Bill Lee sekä astronautti John Grunsfeld, joka soitti ollessaan avaruussukkulalennolla 1 120 kilometriä Havaijin yläpuolella.
Heinäkuussa 2008 alkoi PBS:llä "Car Talk"iin pohjautuva animaatiosarja "Click and Clack's As the Wrench Turns".
"Car Talk" voitti vuonna 1991 Peabody-palkinnon ja vuonna 1998 se pääsi Radio Hall of Fameen.
Thomas Louis "Tom" Maggliozzi kuoli 3. marraskuuta 2014 Alzheimerin tautiin.
Aasianjokipääsky

Aasianjokipääsky ("Pseudochelidon sirintarae" syn. "Eurochelidon sirintarae") on äärimmäisen uhanalainen, mahdollisesti sukupuuttoon kuollut, keskisessä Thaimaassa elävä pääsky. Lajista ei ole varmoja havaintoja vuoden 1978 jälkeen.
Kooltaan aasianjokipääsky on noin 15 cm. Lajin siivet, vatsa ja silmänympärystät ovat mustat. Pää on väriltään sininen ja selkä tumman vihreä. Selässä on valkoinen poikittaisjuova. Aasianjokipääskyn kaksi pyrstösulkaa ovat pidentyneet. Lajilla on valkoiset silmät ja silmärenkaat.
Aasianjokipääskyn elintavoista ei tiedetä juuri mitään. Lajia on tavattu sulkasatoaikaan ruovikossa. Aasianjokipääskykannan kooksi arvioidaan alle 50 yksilöä. Suurin uhka lajille on sen elinympäristön tuhoutuminen.
Paul Martin (yleisurheilija)

Paul Martin (11. elokuuta 1901 – 28. huhtikuuta 1987) oli sveitsiläinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili keskimatkojen juoksuissa. Hän saavutti hopeaa 800 metrin juoksussa Pariisin olympialaisissa 1924. Amsterdamin olympialaisissa 1928 hän sijoittui 1 500 metrin juoksussa kuudenneksi. Hän osallistui kaikkiin viisiin ensimmäisen ja toisen maailmansodan välillä järjestettyihin kesäolympialaisiin.
Carpaccio

Carpaccio on italialaisperäinen alkupala. Se on yleensä kypsentämätöntä naudanlihaa, joka on leikattu ohuenohuiksi siivuiksi. Kastikkeena on mausteinen öljykastike. Carpaccio on ruokalajiksi suhteellisen uusi – tosin varmaa tietoa ei ole sen syntyajasta, joka vaihtelee eri lähteissä 1930-luvusta 1950-luvulle; todennäköisimpänä kuitenkin pidetään vuotta 1950. Syntypaikaksi mainitaan yleensä venetsialainen ravintola "Harry's Bar", jonka baarimestari Giuseppe Cipriani perusti vuonna 1931.
Ruokalaji on nimetty taidemaalari Vittore Carpaccion mukaan, jonka suosikkiväri oli vaalea lihanpunainen sävy.
Carne cruda.
Carne cruda on perinteiseen Piemonten alueen tapaan valmistettu versio carpacciosta. Se tehdään jauhelihasta ja valkosipulista.
Nykyään.
Nykyään nimitystä "carpaccio" on alettu käyttää alkuperäisen lisäksi mistä tahansa, esimerkiksi kalasta tai vihanneksista valmistetusta, ohuina viipaleina raakana tarjottavasta ruokalajista.
Viktor Kozlov

Viktor Nikolajevitš Kozlov (, s. 14. helmikuuta 1975 Toljatti, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä KHL-liigan Avtomobilist Jekaterinburgissa. Kozlov on 196 senttimetriä pitkä ja painaa 106 kilogrammaa.
Ura.
Kozlov siirtyi vuonna 1992 17-vuotiaana Dynamo Moskovaan. San Jose Sharks varasi Kozlovin vuonna 1993 ensimmäisellä kierroksella kuudennella vuorolla. Yhden Dynamon kauden jälkeen Kozlov siirtyi San Jose Sharksiin, mutta pari ensimmäistä kautta meni farmijoukkue Kansas City Bladesissa. Kozlov vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa kaudella 1996–1997 ja pelasi 78 ottelua runkosarjassa. Kozlov ei kuitenkaan löytänyt yhteistä säveltä seuran valmennusjohdon kanssa ja siirtyi Florida Panthersiin.
Panthersissa meni viisi kautta, kunnes edessä oli kauppa New Jersey Devilsiin. Työsulkukauden 2004–2005 Kozlov pelasi synnyinkaupunkinsa joukkueen Lada Toljattin riveissä. Devilsissä Kozlov pelasi vielä kauden 2005–2006, kunnes matkusti New York Islandersiin. Vuonna 2007 Kozlov solmi sopimuksen Washington Capitalsin kanssa. Capitalsissa hän pelasi kaksi kautta (2007–2009), kunnes siirtyi KHL:n Salavat Julajev Ufaan.
Ufasta Kozlov siirtyi kolmen kauden (2009–2012) jälkeen Lokomotiv Jaroslavliin. Jaroslavlissa Kozlov pelasi vain kauden 2012–2013. Hänen sopimuksensa purettiin 21 ottelun jälkeen, ja hän siirtyi tammikuussa 2013 TsSKA Moskovaan. Kozlov oli sivussa koko kauden 2013–2014 loukkaantumisen takia. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi Avtomobilist Jekaterinburgiin.
Kozlov on edustanut Venäjää viidesti MM-kisoissa ja kahdesti olympialaisissa.
Pelityyli.
Kozlov on kiekon kanssa taitava ja suuren kokonsa ja hyvän ulottuvuuden ansiosta pystyy suojaamaan kiekkoa hyvin. Kozlovilla on myös loistava pelikäsitys. Heikkoutena saattavat olla epätasaiset otteet.
Paul Watzlawick

Paul Watzlawick () oli viestintätieteilijä, psykoterapeutti, psykoanalyytikko, sosiologi, filosofi ja kirjailija.
Eräs hänen kuuluisimmista lausahduksistaan oli
"One Cannot Not Communicate."
Seitsemän kymen Karjala

Seitsemän kymen Karjala on historiantutkijoiden aiemmin käyttämä, nykyisin hylätty käännös venäjänkielisestä nimestä "Semidesatskaja Korela", joka on novgorodilaisten 1200- ja 1300-luvuilla käyttämä nimitys Pohjois-Pohjanmaan rannikosta. Karjalaiset pitivät aluetta siihen aikaan omana nautinta-alueenaan. "Semidesatskaja Korelan" sanatarkka käännös on "Seitsemän kymmenen" tai "Seitsemän kymmenkunnan Karjala". Nimen on aiemmin tulkittu olleen väärin ymmärretty käännös oletetusta karjalaisesta nimestä "Seitsemän kymen Karjala". Alueen "seitsemän kymeä" olisivat olleet Kemi-, Simo-, Ii-, Kiiminki-, Oulu-, Siika- ja Pyhä­joki. Tällaisen karjalaisnimen olemassaolosta ei kuitenkaan ole todisteita. Nykyisin yleensä katsotaankin, että venäjänkieliseen nimeen ei sisälly käännösvirhettä, vaan se viittaa kymmenkunta-hallintoyksikköön tai kymmenysmies-virkailijaan.
Taistelu Pohjois-Pohjanmaan rannikosta 1300-luvuilla.
Toinen alueesta kilpaillut taho olivat länsisuomalaislähtöiset kainulaiset. Pohjoisessa alue rajoittui Kemijokeen, etelässä Pyhäjokeen. Varhaisemmassa vaiheessa karjalaisalue oli ulottunut vieläkin etelämmäksi Kala-, Lesti- ja Vetelinjoille asti. Vetelin- eli Perhonjoen rajaluonnetta pohjanrannan varhaisimpana karjalaisalueen etelärajana vahvistavat myös alueella tavatut paikannimet, kuten Karjalankoski ja Råberget eli Rysserån-niminen rajapaikka. Oletusta tukee myös näihin aikoihin syntyneen Pohjanmaan ruotsalaisasutuksen pysähtyminen Vetelinjoelle. Vuoden 1270 vaiheilla kainulaiset ja karjalaiset tekivät keskenään rajajärjestelyjä ja tällöin Kymmenen virran maa lienee muuttunut vähitellen Seitsemän kymen Karjalaksi.
Vuonna 1323 solmitussa Pähkinäsaaren rauhassa Seitsemän kymmenen Karjala jäi Novgorodille. Pähkinäsaaren rauhan raja päättyi säilyneiden sopimuksen jäljennösten mukaan Patajokeen tai Petajokeen ja "Kainuun­mereen". Vanhoissa kartoissa ja asiakirjoissa Pattijoki esiintyy muodossa Patajoki tai Pathajåkij. Tämän perusteella on päätelty Novgorodin menettäneen Seitsemän kymen Karjalan eteläisen joen Pyhäjoen ja Ruotsin saaneen samoihin aikoihin Pyhäjoen ja Pattijoen välille perustetun Salon kappeliseurakunnan itselleen. Eräät tutkijat ovat tosin olettaneet Pata- eli Petajoen tarkoittavan Petäjäisojaa Pyhäjoen eteläpuolella, jolloin Pähkinäsaaren rauhan raja olisi noudattanut tarkoin vanhaa karjalaisten nautinta-alueen rajaa.
Alfred Heinrich

Alfred Karl Heinrich () oli saksalainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana. Hän oli mukana pronssia voittaneessa Saksan joukkueessa Lake Placidin olympiakisoissa 1932. Hän pelasi turnauksessa kaikki joukkueensa kuusi ottelua.
William Anderson

William Harding Anderson (1. huhtikuuta 1901 Nantwich, Englanti – 23. helmikuuta 1983 Birkenhead, Englanti) oli brittiläinen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana Yhdistyneen kuningaskunnan pronssia voittaneessa joukkueessa Chamonix’n olympialaisissa 1924.
Toni Elías

Toni Elías Justicia (s. 26. maaliskuuta 1983 Manresa) on espanjalainen MotoGP-luokassa ajava ratamoottoripyöräilijä. Elías ajaa Ducatilla.
Elías ajoi 125cc-luokan MM-sarjassa kaudella 1999 kolme osakilpailua Hondan yksityistallissa ja pääsi seuraavana kautena kiertämään koko MM-sarjan Hondan tehdastallissa. Kaudella 2001 Elías ajoi ensimmäiseen osakilpailuvoittoonsa 125-kuutioisissa ja oli lopulta kokonaispisteissä kolmas. Menestyksekkään kauden jälkeen hän siirtyi sarjaa ylemmän 250cc-luokkaan Aprilialle. Ensimmäinen kausi 250-kuutioisissa meni vielä tuntumaa hakiessa, mutta kausi 2003 oli Elíasin koko uran toistaiseksi paras. Hän voitti viisi osakilpailua ja oli kokonaispisteissä jälleen kolmas.
Kauden 2003 jälkeen Toni Elíasin ura on vähitellen laskenut. Hän voitti kaudella 2004 vielä yhden osakilpailun 250-kuutioisissa Hondalla ja siirtyi sen jälkeen MotoGP-luokkaan Yamahalle. MotoGP-luokassa Elías on voittanut toistaiseksi vasta yhden osakilpailun kaudella 2006 ja on ollut kokonaispisteissä parhaimmillaan yhdeksäs.
Toni Elíasin isä ja isoisä olivat myös kilpa-ajajia.
Garrett Hines

Garrett Hines (s. 3. heinäkuuta 1969 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen rattikelkkailija ja olympiamitalisti. Hän voitti hopeaa Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 nelikkokilpailussa. Hines voitti hopeisen mitalin nelikkokilpailusta myös vuotta myöhemmin MM-kilpailuissa Lake Placidissa.
Rattikelkkailu-uransa jälkeen Hines alkoi kilpailla kymmenottelussa. Lisäksi hän on pelannut amerikkalaista jalkapalloa yliopistonsa joukkueessa.
Masovian voivodikunta

Masovian voivodikunta () on yksi Puolan 16 voivodikunnasta eli läänistä. Se sijaitsee sisämaassa Puolan itäosassa. Voivodikunnassa on arviolta 5 512 794 asukasta (vuonna 2022) ja sen pinta-ala on 35 558,47 neliökilometriä. Voivodikunnan pääkaupunki on Varsova, joka on myös Puolan pääkaupunki.
Masovian voivodikunnan kaupunkeja.
Taulukossa on lueteltu voivodikunnan 10 suurinta kaupunkia väkiluvun mukaan.
Marcel Hansenne

Marcel Hansenne (24. tammikuuta 1917 Pariisi – 22. maaliskuuta 2002) oli ranskalainen keskimatkojen juoksija, joka keskittyi 800 metrille. Hän voitti pronssia kyseisestä lajista Lontoon olympialaisissa 1948 juostuaan ajan 1.49,8. Kultaa finaalissa voitti yhdysvaltalainen Malvin Whitfield. 800 metriltä hän voitti lisäksi pronssia EM-kilpailuista 1946 ja hopeaa 1950.
Hansenne sivusi ruotsalaisen Rune Gustafssonin kaksi vuotta vanhaa 1 000 metrin maailmanennätystä ajalla 2.21,4 vuonna 1948. Hän paransi uransa aikana Ranskan ennätystä myös 800 metrillä, 1 500 metrillä ja maililla. Ranskan mestaruuden hän voitti 800 metrillä vuosina 1939, 1941–1945, 1947–1948 ja 1950 sekä 1 500 metrillä vuosina 1943, 1945 ja 1946.
Jai alai

Jai alai tai espanjaksi cesta-punta on pelotasta kehitetty pallopeli. Se kehittyi Yhdysvalloissa 1900-luvun alussa maahanmuuttajien keskuudessa. Peli on suosittua erityisesti Floridassa. Jai alaita pelataan 50 metriä pitkällä kentällä, jossa on kolme seinää. Oikea seinä puuttuu. Jai alaissa lyödään palloa päätyseinään vuorotellen. Pelissä ei ole mailaa vaan eräänlainen kädessä pidettävä kouru eli "cesta". Palloa ei saa ottaa haltuun vaan se pitää lingota yhtenäisellä liikkeellä takaisin seinään joko suoraan ilmasta tai yhden pompun kautta. Jai alaita pidetään maailman nopeimpana pallopelinä, koska pallolle on mitattu jopa 300 km/h luokkaa olevia nopeuksia. Jai alai on yksi maailman vaarallisimmasta pallopeleistä, ja siinä on tapahtunut useita kuolintapauksia.
Suomen parhaat (televisiosarja)

Suomen parhaat oli vuosina 1994–1997 pyörinyt televisiosarja, jossa tuotteita nimettiin omassa lajissaan koko maan parhaiksi. 
Sarjan juontajina toimivat Tapio Liinoja ja Santeri Kinnunen. Sen tuotti Broadcasters. Ohjelman tunnuksen lauloi Pate Mustajärvi.
Suomen parhaaksi jäätelöksi valittiin Helsingin Jäätelötehtaan jäätelö. Maan parhaaksi lakritsiksi valittiin Kouvolan lakritsi. Suomen parhaaksi ruisleiväksi valittiin tamperelaisen Leivon Leipomon ruisleipä. Suomen parhaaksi kelluvaksi ravintolaksi palkittiin myöhemmin palanut Kotkan Kerttu.
István Géczi

István Géczi (13. kesäkuuta 1944 – 10. syyskuuta 2018) oli unkarilainen jalkapallomaalivahti, joka pelasi urallaan Ferencvárosi TC:ssä.
Maajoukkuetasolla Géczi oli voittamassa hopeaa Münchenin olympialaisista 1972. MM-tasolla hän oli mukana vuonna 1966, jolloin Unkari selvisi puolivälieriin. Lisäksi hän oli mukana vuoden 1972 EM-turnauksessa, jossa hän johdatti joukkueensa pronssiotteluun, jonka se kuitenkin hävisi Belgialle luvuin 2–1.
Pommerin voivodikunta

Pommerin voivodikunta () on yksi Puolan 16 voivodikunnasta. Se sijaitsee Itämeren rannikolla Puolan pohjoisosassa. Voivodikunnassa asui vuoden 2019 arvion mukaan 2 343 928 asukasta ja sen pinta-ala on 18 322 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Gdańsk.
Pommerin voivodikunnan kaupunkeja.
Taulukossa on lueteltu voivodikunnan 10 suurinta kaupunkia vuoden 2019 arvioidun väkiluvun mukaan.
David Boat

David Boat on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, jonka tekemiä rooleja on sarjakuvasankari Thor animaatioelokuvassa "Ultimate Avengers" ja sen jatko-osassa "Ultimate Avengers 2". Enimmäkseen Boat on tehnyt äänityötä videopelien parissa vuodesta 1999 lähtien ja on ollut mukana useissa The Sims -aiheisissa peleissä, kuten "SimCity 4" ja "The Sims 2".
Birger Geffert

Birger Oscar Geffert (27. tammikuuta 1898 Porvoo – 1. marraskuuta 1935) oli suomalainen Jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat Muolaassa vuonna 1906 murhattu sahanisännöitsijä Oscar Geffert ja Karolina Henrika Kuhlberg.
Opinnot.
Geffert kävi viisi luokkaa Turun ruotsalaista reaalilyseota ja kolme lukukautta Turun kauppaopistoa. Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssi hän kävi vuonna 1928. 
Jääkärikausi.
Geffert liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 7. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. 
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Geffert astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan ensin pataljoonan esikuntavääpeliksi ja taistelulähetiksi ja myöhemmin joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonaan. Hän osallistui taisteluihin sisällissodassa Raudussa ja Suomen rajaseudulla. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Geffert palveli sisällissodan jälkeen Vuoristoprikaatin esikuntavääpelinä, josta hänet siirrettiin 17. tammikuuta 1919 Kaartin jääkäripataljoonan 3. komppaniaan ja 31. tammikuuta 1919 Pohjolan jääkäripataljoonaan, jonka nimi muutettiin myöhemmin Kajaanin sissipataljoonaksi. Hän toimi aluksi pataljoonan adjutanttina ja 9. maaliskuuta 1921 alkaen 1. komppanian nuorempana upseerina ja 16. toukokuuta 1923 lähtien konekiväärikomppanian päällikkönä. Hänet siirrettiin päälliköksi Karjalan kaartin rykmentin 3. konekiväärikomppaniaan 11. toukokuuta 1928, josta hän erosi 10. joulukuuta 1929 ja siirtyi sen jälkeen liike-elämän palvelukseen. Uudelleen hän astui armeijan palvelukseen 19. joulukuuta 1934 ja hänet sijoitettiin nuoremmaksi upseeriksi Savon jääkärirykmentin 1. konekiväärikomppaniaan. Armeijasta hän erosi toistamiseen 16. huhtikuuta 1935. Lyhyempiaikaisia työtehtäviä hänellä oli urallaan muun muassa Reserviharjoituspataljoonan komppanianpäällikkö Parolassa 15. kesäkuuta – 15. heinäkuuta 1926 välisen ajan ja Utissa 15. heinäkuuta – 15. elokuuta 1927 sekä Jääkäriprikaatin aliupseerikoulun johtaja 27. elokuuta – 10. lokakuuta 1927. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaahan (vanha alue, kortteli 13, rivi 5).
Michael Massee

Michael Massee (1. syyskuuta 1952 Kansas City, Missouri – 20. lokakuuta 2016 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnettiin muun muassa vierailevasta roolistaan televisiosarjassa "24". Massee esiintyi myös televisiosarjoissa "Carnivàle", "Alias" ja "Supernatural". Lisäksi hän teki muutamia äänirooleja animaatioihin, kuten "Ultimate Avengers" ja "The Batman". Massee vieraili sarjassa "Rizzoli &amp; Isles", jota esitettiin Yhdysvalloissa vuodesta 2010 lähtien. Siinä hän näytteli sarjamurhaajaa nimeltä Hoyt, jolla on pakkomielle rikostutkija Jane Rizzolista (Angie Harmon).
Massee oli mukana 31. maaliskuuta 1993 tapahtuneessa onnettomuudessa, jossa hän ampui vahingossa "The Crow" -elokuvan kuvausten aikana Brandon Leetä kohtalokkain seurauksin. Onnettomuuden jälkeen Massee oli järkyttynyt, jätti Hollywoodin ja piti taukoa näyttelemisestä.
Novr-Ġala

Novr-Ġala () eli Naurskaja () on kylä ("stanitsa") Naurskajan piirissä Tšetšenian pohjoisosassa Venäjällä. Se sijaitsee 92 kilometriä pääkaupungista Groznyistä pohjoiseen. Vuonna 2019 Novr-Ġalassa oli 9 638 asukasta. Se on Naurskajan piirin hallinnollinen keskus.
Hybomitra

Hybomitra on paarmoihin kuuluva kärpässuku.
"Hybomitra"-suvun lajit ovat kookkaita ja muistuttavat hyvin paljon "Tabanus"-suvun paarmoja. Pään rakenteiden yksityiskohdat ovat tärkein sukuja erottava tuntomerkki ja jokseenkin välttämättömiä tuntea tarkempaa lajinmääritystä ajatellen. "Hybomitra"-lajien suuret verkkosilmät ovat tummat ja niissä on voimakkaasti erottuvat värikkäät poikkiraidat. Silmissä myös kasvaa lyhyttä, usein ruskeaa karvaa. Verkkosilmien välissä, päälaella, on selvästi erottuva kohouma, jossa on pistesilmiä. Siivet ovat enimmäkseen kirkkaat, mutta niissä voi olla tummia pilkkuja. Levossa siivet asettuvat takaruumiin sivuille kolmiomaiseen asentoon.
Lajeja Suomessa.
Suomesta on tavattu 18 sukuun kuuluvaa lajia, mikä muodostaa noin puolet paarmalajistostamme. "H. bimaculata" lienee suurikokoisista paarmalajeistamme yleisin. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu noin 240 lajia.
Kiintopistealgoritmi

Kiintopistealgoritmit ovat matemaattisia algoritmeja, joita sovelletaan esimerkiksi simuloinnissa, optimoinnissa, tieteellisessä laskennassa ja koneoppimisessa ja signaalinkäsittelyssä.
Kiintopistealgoritmi (Fixed Point Algorithm, FP) on muotoa
formula_1
Jos se konvergoi, se toteuttaa kiintopistelauseen
formula_2
Tyypillisesti kiintopistelause saadaan asettamalla optimointifunktion derivaatta nollaksi.
Esimerkiksi jos optimoitava funktio on
formula_3
niin tämän derivaatta on
formula_4
Asettamalla derivaatta nollaksi, saadaan
formula_5
jolloin
formula_6
Tällöin esimerkiksi saadaan lause
formula_7
Jos formula_8 on kasvava ja konkaavi funktio, niin esimerkiksi tämä algoritmi on kiintopistealgoritmi.
Haarautuvan rakkauden talo

Haarautuvan rakkauden talo on Mika Kaurismäen 21. elokuuta 2009 ensi-iltansa saanut farssielokuva, joka perustuu Petri Karran samannimiseen syksyllä 2008 julkaistuun esikoisromaaniin. Elokuva oli ehdolla vuoden 2010 Jussi-gaalassa kolmessa kategoriassa; paras miespääosa (Hannu-Pekka Björkman), paras naispääosa (Elina Knihtilä) ja paras leikkaus.
Tarina.
"Haarautuvan rakkauden talo" kertoo sivistyneeksi tarkoitetusta avioerosta. Juhanin (Björkman) ja Tuulan (Knihtilä) avioliitto natisee liitoksissaan. He kuitenkin sopivat asuvansa saman katon alla, kunnes meren rannalla Kuusisaaressa sijaitseva suuri talo saadaan myytyä. Laskut maksetaan puoliksi, vaikka yksityisellä sektorilla yritysvalmentajana työskentelevä nainen ansaitseekin paremmin kuin julkisella puolella perheterapeuttina toimiva mies.
Miehen paras ystävä, naisiin menevä gynekologi houkuttelee tämän ulos elvyttämään seuraelämää. Seurauksena aviomies rikkoo paria sitoviksi tarkoitettuja sääntöjä tuomalla ravintolasta kotiin naisen yhdeksi yöksi. Kostoksi aviovaimo alkaa lämmitellä aiempaa syrjähyppysuhdettaan, komeaa lentotaksikuskia, joka laskeutuu pariskunnan talon rantaan vesitasollaan.
Rikosjuonteen elokuvaan tuo virolainen ilotyttö (Easteden) ja tätä jäljittävä mafioso (Outinen).
Tuotanto.
Elokuvan lopullista leikkausasua muokattiin rajusti vielä lehdistönäytösten välissä.
Vastaanotto.
"Nyt-liitteen" Veli-Pekka Lehtonen arvioi elokuvan muotopuoleksi; hilpeäksi farssiksi se on liian vakavamielinen ja erodraamaksi taas liian kevyt. Elina Knihtilän ja Hannu-Pekka Björkmanin kohtauksissa on hänestä elämää, sähinää ja oikean yhteenoton tuntu. Käsikirjoituksen vitseistä osa hukkuu epätarkkaan ohjaukseen ja näyttelijäntyöhön.
Ardonin piiri

Ardonin piiri () eli Ærydonin piiri () on kunnallishallinnollinen alue Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan keskiosassa Venäjällä Kaukasiassa. Se rajoittuu lännessä Digoran piiriin, pohjoisessa Kirovin ja Pravoberežjen piireihin, idässä Vladikavkazin esikaupunkipiiriin ja etelässä Alagirin piiriin. Ardonin piirin pinta-ala on 360 km² ja vuonna 2002 piirissä oli 28 831 asukasta. Piirin keskus on Ardonin kaupunki.
Lähteet.
Ciprian Marica

Ciprian Andrei Marica (s. 2. lokakuuta 1985 Bukarest) on romanialainen jalkapalloilija. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Ukrainan, Saksan, Espanjan ja Turkin sarjoissa. 
Ura.
Seuraura.
Marica aloitti ammattilaisuransa FC Dinamo Bucureştissa pelaten 22 ottelua tehden 4 maalia. Sieltä hän siirtyi FK Šah’tar Donetskiin tehden 17 maalia 74. ottelussa. Sieltä hän siirtyi Bundesliigaan, Stuttgartin joukkueeseen ja vuonna 2011 nykyiseen seuraansa Schalkeen kahden vuoden sopimuksella.
Maajoukkueura.
Marica aloitti maajoukkueuransa vuonna 2004. Hän ei pelannut EM-kisoissa 2008 yhtäkään ottelua Romanian maajoukkueessa. Hän teki maajoukkueessa 25 maalia 72 ottelussa vuosina 2003–2014.
Hilkka Hakola

Hilkka Tuulikki Hakola (23. helmikuuta 1934 Helsinki – 29. marraskuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen koripalloilija.
Hakola oli ensimmäinen kansainvälisen huipputason suomalainen naiskoripalloilija. Hän edusti Suomen maajoukkuetta EM-kisoissa Moskovassa 1952 sekä Prahassa 1956 ja oli Prahan kisoissa koko turnauksen paras korintekijä 187 pisteellä (keskiarvo ottelua kohden 23,4). Kaikkiaan Hakola pelasi vuosien 1952–1964 aikana 28 maaottelua, joissa teki 406 pistettä. Hänen Sveitsiä vastaan 1956 heittämänsä 41 pistettä on yhä naisten yhden maaottelun ennätys.
Hakola edusti urallaan Helsingin Tarmoa, Helsingin Visaa ja Helsingin Työväen Uimareita ja voitti yhdeksän naisten koripalloilun Suomen mestaruutta, kolme hopeaa ja yhden pronssin. Hän toimi myös naisten maajoukkueen päävalmentajana ja Työväen Mailapoikien naisten joukkueen päävalmentajana sen voittaessa Suomen mestaruuden vuonna 1968. Urheilutoimittajat valitsivat hänet vuoden parhaaksi suomalaiskoripalloilijaksi vuonna 1956.
Monipuolisena urheilijana Hakola kunnostautui myös lentopallossa, jossa voitti Helsingin Ponnistuksen riveissä Suomen mestaruuden 1962 ja hopeaa 1960. Lisäksi hän kunnostautui yleisurheilussa voittaen korkeushypyssä kolme SM-hopeaa vuosina 1950–1952 ja edustaen Suomea myös yhdessä maaottelussa.
Aktiiviuransa jälkeen Hakola osallistui urheilun järjestötoimintaan. Hän oli vuosikausia Suomen Koripalloliiton eri luottamustehtävissä ja varapuheenjohtajana vuosina 1985–1989. Hän on Koripalloliiton kunniajäsen (1995) ja sai opetusministeriön myöntämän urheilun kultaisen ansioristin (1985) ja Pro Urheilu -mitalin (2001).
Nelilehtivesikuusi

Nelilehtivesikuusi ("Hippuris tetraphylla") on ratamokasveihin (Plantaginaceae) kuuluva vesikasvi. Se on mainittu Euroopan unionin luontodirektiivin liitteissä II ja IV, sillä sitä tavataan nykyisin Unionin alueella vain Suomesta. Direktiivi velvoittaa Suomen suojelemaan nelilehtivesikuusen kasvupaikkoja ja rauhoittamaan kasvin myös suojelualueiden ulkopuolella. Laji on Suomessa rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella ja luokiteltu vaarantuneeksi.
Ulkonäkö ja koko.
Nelilehtivesikuusen ontto ilmaverso eli varsi on haaraton, pysty ja noin 15–40 cm pitkä. Juurakko on pitkä ja vaakasuora. Säteittäisesti olevat lehdet ovat kapeita, 7–15 mm pitkiä, ja asettuvat 4–6 kappaleen ruusukkeina pitkin vartta. Lehdet ovat varren nivelväliä lyhyempiä. Vaatimattomat kukat puhkeavat lehtihankoihin. Kukinta-aika on kesä-elokuussa. Lamparevesikuusi eli vesikuusi ("H. vulgaris") eroaa nelilehtivesikuusesta siten, että sen lehtiä on samassa ruusukkeessa selvästi useampia. Lajit risteytyvät keskenään, ja risteymien tunnistus on vaikeaa. Vesikuusten muunnokset ja taksonomia ovat vaillinaisesti selvitettyjä.
Nelilehtivesikuusi muistuttaa isovesirikkoa ("Elatine alsinastrum"), mutta sen versorakenne on erilainen. Vesikuuset sekoitetaan joskus myös nuoriin kortteisiin. Esimerkiksi suokorte ("Equisetum palustre") on varsin samannäköinen.
Levinneisyys.
Nelilehtikuusen levinneisyysalue on sirkumpolaarinen, mutta laikuttainen. Sitä tavataan pohjoisella pallonpuoliskolla merten rannikoilla Islannissa, pohjoisella Itämerellä, Kuolan niemimaan ja Vienanmeren ympäristössä, Venäjän Tyynenmeren rannikolla sekä Pohjois-Amerikan pohjoisosissa Alaskasta Newfoundlandiin. Suomessa nelilehtivesikuusta on tavattu lähes koko rannikon alueelta. Nykyään laji esiintyy lähes ainoastaan Pohjanlahden rannikolla, pääasiassa Perämeren pohjukassa muun muassa Oulun ja Iin seuduilla. Kaikkiaan Suomesta tunnetaan noin 50 esiintymää.
Elinympäristö.
Nelilehtivesikuusi kasvaa ainoastaan niukasti suolaisessa murtovedessä. Se kasvaa pehmeäpohjaisissa ruovikon ja saraikon aukkopaikoissa sekä laidunnettujen rantaniittyjen lampareissa. Suomessa nelilehtivesikuusta tavataan tyypillisesti siellä, missä muodostuu uutta rantaviivaa maankohoamisen seurauksena. Lajin taantumisen syitä ei tarkkaan tiedetä. Niitä ovat ainakin Itämeren rehevöitymisestä johtuva rantojen umpeenkasvu, rantalaidunnuksen päättyminen sekä rakentaminen. Yksi syy taantumiseen voi olla myös lajin risteytyminen lamparevesikuusen ("H. vulgaris") kanssa. Monilla nelilehtivesikuusen entisillä kasvupaikoilla tavataan nykyään ainoastaan lamparevesikuusta sekä lajien risteymää rannikkovesikuusta ("H." × "lanceolata")
Jimma

Jimma on kaupunki Etiopiassa, Oromian maakunnassa. Se on Lounais-Etiopian suurin kaupunki. Kaupungissa on museo, Jimman yliopisto ja Aba Segudin lentoasema. Vuoden 2015 arvion mukaan siellä asui 177 900 asukasta.
Jimman pohjoisosa Jiren oli oromoiden kuningaskunnan pääkaupunki 1800-luvun loppuun. Sen läpi kulki tärkeä kauppareitti Shewan ja Kaffan kuningaskunnan välillä. Nykyisen kaupungin perustivat italialaiset kolonialistit.
Etiopian hallitus ilmoitti 13. joulukuuta 2006 saaneensa Afrikan kehityspankilta 98 miljoonan dollarin lainan maantien päällystämiseen Jimman ja Mizan Teferin väliltä.
Kirovin piiri (Pohjois-Ossetia-Alania)

Kirovin piiri ( , ) on kunnallinen itsehallintoalue Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan pohjoisosassa Venäjällä Kaukasiassa. Se rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Pohjois-Ossetian naapurialueeseen Kabardi-Balkarian tasavaltaan, koillisessa Mozdokin piiriin, idässä Pravobereznjen piiriin, etelässä Ardonin ja Digoran piireihin. Kirovin piirin pinta-ala on 360 km² ja vuonna 2002 piirissä oli 26 571 asukasta. Piirin hallinnollinen keskus on Elhotovon kylä. Piiriin kuuluu lisäksi kuusi muuta kylää, kukin maalaiskuntansa keskuksia (mm. Iran ja Stavd-Durt).
Lähteet.
Alapinin avaus

Alapinin avaus on shakkiavaus, joka alkaa siirroilla:
1.e4 e5
2.Re2
Avaus on nimetty liettualaisen Simon Alapinin mukaan. Avaus on harvinainen, sillä musta tasoittaa helposti pelin. Mustalle hyviä siirtoja ovat esimerkiksi 2...Rf6, Rc6, Lc5, d5. Valkoisen tarkoituksena on yleensä edetä nopeasti f-sotilaallaan.
Toivo Gustafsson

Toivo Gustafsson (9. maaliskuuta 1891 Helsinki – 31. lokakuuta 1934) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat kirvesmies Oskar Gustafsson ja Serafia Simola. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Hulda Maria Berschewskyn kanssa. 
Opinnot.
Gustafsson kävi kansakoulun. Hän suoritti Voimistelu- ja urheilukurssin Keisarillisen Aleksanterin-yliopiston voimistelulaitoksessa vuonna 1918.
Jääkärikausi.
Gustafsson oli ammatiltaan kemigraafi ja työskenteli useissa liikkeissä ensin Suomessa ja myöhemmin Tukholmassa vuosina 1913–1915, kunnes liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 5. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui vuonna 1917 Libaussa järjestetyille rautatienrakennuskursseille.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Gustafsson astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 vänrikiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodassa taisteluihin Tampereella ja Viipurissa, missä hän haavoittui.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Gustafsson palveli sisällissodan jälkeen edelleen 3. Jääkärirykmentissä, jolla oli myöhemmin nimet Savon jääkärirykmentti n:o 3 ja Uudenmaan rykmentti. Hän toimi. rykmentissä 26. toukokuuta 1918 lähtien 3. komppanian päällikkönä. Armeijasta hän erosi 9. syyskuuta 1919 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Janakkalan suojeluskuntaan 15. tammikuuta 1920 ja oli palveluksessa 1. marraskuuta 1920 saakka ja uudelleen 1. huhtikuuta 1921 – 1. kesäkuuta 1923 välisen ajan, jonka jälkeen hän oli entisessä ammatissaan sekä liikemiehenä Helsingissä. Hänet on haudattu Helsingin Kaartin hautausmaalle.
Elhotovo

Elhotovo () tai Elhot () on kylä ja maalaiskunta Kirovin piirissä Pohjois-Ossetia-Alanian pohjoisosassa, Kabardi-Balkarian rajalla. Vuonna 2002 Elhotovossa oli 12 208 asukasta. Vuoden 2010 väestönlaskennassa Elhotovon maalaiskuntaan (Эльхотовское сельское поселение - село Эльхотово) kirjattiin 12 626 asukasta ja koko Kirovin piirissä 27 807. 
Elhotovo on Kirovin piirin hallinnollinen keskus ja sijaitsee Terekjoen itärannalla. Venäjän valtatie M29, joka muodostaa osan eurooppatietä E50, kulkee kylän eteläpuolitse.
Tuoksualvejuuri

Tuoksualvejuuri ("Dryopteris fragrans") on pohjoisen pallonpuoliskon arktisilla alueilla kasvava saniainen. Se on mainittu Euroopan unionin luontodirektiivin liitteissä II ja IV, sillä se on Euroopassa hyvin harvinainen. Suomessa tuoksualvejuuri on rauhoitettu ja se kuuluu Suomen kansainvälisiin vastuulajeihin.
Ulkonäkö ja koko.
Tuoksualvejuuri kasvaa tuppaina, ja voi levitä haarovan maavarren avulla. Maavarsi on tiheitten, usein liuskaisten suomujen peittämä. Kasvin ikivihreät lehdet kasvavat 15–25 cm pitkiksi. Lehden ruoti on tummasuomuinen ja enintään kolmasosa kapeanpuikean lavan pituudesta. Lehtilapa on kertaalleen parilehdykkäinen, päältä keltanystyinen ja alta tiheään ruskeasuomuinen. Lehdykät ovat kapeanpuikeita, parijakoisia ja niiden laita on usein taakäänteinen. Lehtien alapinnalla olevat itiöpesäkeryhmät ovat pyöreitä ja niitä peittää munuaismainen katesuomu. Tuoksualvejuuren itiöt kypsyvät Suomessa heinä-elokuussa, jolloin itiöpesäkeryhmät täyttävät lähes kokonaan lehden alapinnan. Kasvi tuoksuu kosketeltaessa vadelmalle.
Laji muistuttaa suuresti kookasta karvakiviyrttiä ("Woodsia ilvensis").
Levinneisyys.
Tuoksualvejuuren arktinen levinneisyysalue on laaja ulottuen lähes yhtenäisenä Uralilta Siperian poikki Japaniin, Pohjois-Amerikan pohjoisosiin ja Grönlantiin. Euroopassa lajia tavataan vain Suomessa ja Virossa.
Suomessa tuoksualvejuuresta tunnetaan 40 kasvustoa, melkein kaikki Kevon luonnonpuistosta Utsjoelta. Kasvi löytyi alueelta vuonna 1935. Metsähallituksen Ylä-Lapin luonnonhoitoalue vastaa niiden suojelusta. Aikaisemmin tuoksualvejuuren arveltiin olevan Suomessa jäänne myöhäisjääkaudelta, mutta uusimman tutkimuksen mukaan laji lienee levinnyt Uralilta tuulten mukana tulleista itiöistä.
Elinympäristö.
Suomessa tuoksualvejuuren kasvupaikat sijaitsevat pääasiassa vaikeakulkuisissa, jyrkänteiden ja pahtojen juurelle keräytyneissä jäkäläpeitteisissä louhikoissa. Harvinaisen lajin uhkana saattaa olla laiton keräily.
Digoran piiri

Digoran piiri (, ) on kunnallinen itsehallinnollinen alue Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan pohjoisosassa Venäjällä Kaukasiassa. Se rajoittuu lännessä Irafin piiriin ja Pohjois-Ossetian naapurialueeseen Kabardi-Balkarian tasavaltaan, pohjoisessa Kirovin piiriin sekä idässä Ardonin ja Alagirin piireihin. Digoran piirin pinta-ala on 640 km², ja vuonna 2002 piirissä oli 20 625 asukasta. Piirin hallinnollinen keskus on Digoran kaupunki. 
Lähteet.
Jukka Huhtamella

Jukka Olavi Huhtamella (s. 5. toukokuuta 1970 Ivalo) on suomalainen harmonikansoittaja.
Hän voitti vuonna 1988 Kultainen Harmonikka -kilpailun ja sijoittui toiseksi vuonna 1987 Pohjoiskalotin Harmonikkamestaruuskilpailuissa.
Tausta.
Jukka Huhtamella sai ensimmäisen harmonikkansa 8-vuotiaana. Aluksi soitonopettajana toimi hänen isänsä Reino Huhtamella ja myöhemmin Seppo Leino. Kesäisin oppia haettiin mm. Kalajoella ja Pattijoella järjestetyiltä harmonikkaleireiltä.
Irafin piiri

Irafin piiri () eli Æræfin piiri (, Ирæфи район, "Iræfi rajon") on hallinnollinen alue Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan länsiosassa Venäjällä Kaukasiassa. Se rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Kabardi-Balkarian tasavaltaan, idässä Digoræn piiriin ja etelässä Georgiaan. Irafi piirin pinta-ala on 1 370 km² ja vuonna 2002 siellä oli 15 708 asukasta. Piirin hallinnollinen keskus on Tšikolan kylä. Piiriin kuuluu 14 maalaiskuntaa ja yhteensä 31 kylää.
Lähteet.