tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Yleishyödyllinen asuntoyhteisö

Yleishyödyllinen asuntoyhteisö on asuntorakennuttamista harjoittava yhteisö, jolle on myönnetty oikeus hakea Valtion asuntorahaston aravalainaa vuokratalojen tai asumisoikeustalojen rakentamista varten. 
Aravalainojen saajat.
Uudistuotannon rakentamista varten myönnettävien "arava-, korkotuki- ja takauslainojen" saajia on lailla rajoitettu. Rakennuttajan on oltava 
Suuri lainansaajaryhmä ovat kunnat ja niiden suoraan omistamat osakeyhtiöt ja asunto-osakeyhtiöt. Nämä omaavat vajaat 60 % lainakannasta. Yleishyödyllisistä yhteisöistä neljä suurinta konsernia – Sato, TA, VVO ja Avara – omistavat 15 % lainakannasta. Saman 15 % omistavat yhteisöt, jotka tuottavat vanhus-, opiskelija- tai nuorisoasuntoja, tai asuntoja erityisryhmille. Viisi prosenttia lainakannasta on myönnetty eri yrityksille, pankeille ja vakuutuslaitoksille, loput pienemmille yleishyödyllisille asuntoyhteisöille.
Yleishyödyllisiksi nimetyt yhteisöt.
Yleishyödyllisyyttä haetaan Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskus ARAlta. Edellytykset nimitykseen on määritelty vuokratalojen osalta aravalaissa (1189/93 §15a), ja korkotukilainojen osalta korkotukilaissa (604/2001 §24). ARA tutkii yhtiöiden "omistajataustan", "toimialan" ja "taloudelliset tiedot", ja nimeää yhtiön mikäli lain edellytykset täyttyvät.
Yleishyödylliseksi nimetty yhtiö sitoutuu noudattamaan yleishyödyllisyyden ehtoja, muun muassa "aravarajoituslaissa" määriteltyjä asuntoja koskevia käyttö- ja luovutusrajoituksia. ARAn tehtävänä on valvoa säännösten noudattamista. Mikäli yhtiön tilanne muuttuu, esimerkiksi omistussuhteet muuttuvat, sen on ilmoitettava asiasta ARAlle. ARAn tehtävänä on myös valvoa lainoitettujen yhtiöiden taloudellista tilannetta ja toiminnan mahdollisia riskejä.
Yleishyödyllisiksi nimettyjä yhteisöjä on vuoden 2007 alussa noin 450 kappaletta. Niistä noin 350 yhteisöä tuottaa asuntoja erityisryhmille. Nimetyistä yhteisöistä ARA ylläpitää julkista listaa].
Arzamas

Arzamas on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Kaupungin asukasluku vuonna 2010 oli noin 108 000.
Arzamasin teollisuus valmistaa instrumentteja, radioita, panssaroituja miehistönkuljetusvaunuja ja muita erikoisajoneuvoja. Kaupungissa on myös tislaamo.
Historia.
Iivana Julma perusti Arzamasin vuonna 1578 mordvien asuttamalle alueelle. Vuonna 1737 paikkakunnalla oli 7 000 asukasta, kun siitä tuli Moskovaan johtavan tien tärkeä kuljetuskeskus. Paikka oli tunnettu hanhien kasvatuksesta, sipulituotannosta ja nahkatyöverstaista. 
Katariina Suuri antoi Arzamasille vuonna 1781 viralliset kaupunkioikeudet. 1800-luvun alkupuolella kaupungissa oli yli kaksikymmentä kirkkoa ja katedraalia. Kaupunki jouduttiin rakentamaan uudelleen 1812 Napoleonin jäljiltä. Uudelleenrakennuksessa käytettiin empiretyylistä arkkitehtuuria.
Kaupungissa toimi vuosina 1802–1862 taidemaalari Aleksandr Vasilievitš Stupinin (1776-1861) perustama Venäjän ensimmäinen maakunnallinen taidemaalauskoulu, jossa opiskelivat monet kuuluisat venäläiset taiteilijat mm. Vasili Perov.
Akseli Lahtinen

Akseli Lahtinen (s. 27. helmikuuta 1974) on menestynyt, mutta uransa lopettanut raviohjastaja. Hänellä on parhaimmillaan ollut yli 40 valmennettavaa hevosta. Hän aloitti ohjastamisen vuonna 1990 ja on ajanut joulukuuhun 2009 mennessä yli 7 600 starttia, joista voittoja on tullut yli 1000. Voittorahoja on hieman yli 3,3 miljoonaa euroa. Hänellä on ollut A-valmentajalisenssi vuodesta 2002. Vuonna 2007 Lahtinen ylitti 200 voiton rajan vuodessa urallaan ensi kertaa. Hän on kertonut suurimman unelmansa olevan Elitloppetin voitto omalla valmennettavalla.
Lahtinen lopetti raviurheilijan uransa 21. huhtikuuta 2014 Ylivieskassa. Vuoden 2014 kevään jälkeen hän ei ole ajanut lähtöäkään Suomessa.
Merkittäviä hevosia tai tapahtumia.
V75-tähti Lixys Star, Vermon Derbyn talvisuosikki Rosi's Soremonda ja uran alkuajoilta Allyhills Darwin (37 voittoa).
Arto Hammar

Arto Hammar (s. 26. joulukuuta 1960 Kisko) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja, joka on vuonna 1978 alkaneella urallaan ohjastanut yli 920 voittoa. Hammar on toiminut valmentajana Turussa Metsämäen raviradalla vuodesta 2007 lähtien.
Vuonna 2013 Hammar ohjasti ravikuningattaren tittelin Kuopion kuninkuusraveissa tammalla Marimin.. Viime aikojen menestyshevonen on ollut suomenhevosori Sheikki.
Arto Hammar asuu Salon Suomusjärvellä ja hänellä on viisi lasta.
Seppo Markkula

Seppo Markkula (s. 17. tammikuuta 1961 Helsinki) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Porissa ja toimii lainaohjastajana. Hän on ohjastanut raveissa 32 vuotta ja ajanut yli 14 000 lähtöä, joista hän on voittanut yli 1500. Tuhannennen voittonsa hän ajoi tammikuussa 2010. Vuonna 2013 Markkula ajoi eniten voittoja urallaan, 123 kappaletta. Voittorahoja hän on kerännyt koko uransa aikana yli neljä miljoonaa euroa. Yksi parhaita Markkulan valmentamia ja ohjastamia hevosia oli Joyeuse d'Or joka juoksi useita Suomen ennätyksiä. 
Markkulan viimeisin menestyshevonen on Janne Ranta-Krenkun valmentama tamma She Loves You, jolla hän on saavuttanut useita suurkilpailuvoittoja. Seppo Markkula on ohjastamisen lisäksi aiemmin myös valmentanut hevosia. Oma valmennustalli hänellä oli Kokemäellä, yksityisvalmentajana Markkula toimi Arto Huhtasalon tallilla Laviassa sekä valmentanut Porin raviradalla sekä Upplands Väsbyssä Ruotsissa. Seppo Markkula aloitti hevosten parissa työskentelyn Aarne Nymanin tallilla ja myöhemmin Raineri Puikkosen tallilla.
 Näiden lisäksi hän on ollut kolmen parhaan joukossa muutamissa suurkilpailuissa, muun muassa Derbyssä vuonna 2010 tuli 30 000 euron arvoinen kolmonen Exdreamin rattailla ja Suur-Hollola-ajossa She Loves You voitti karsinnan ja kuittasi finaalin 50 000 euron kakkosrahat, sekä oli toinen St. Michelissä, josta ansaitsi 15 000 euroa.
Ari Moilanen

Ari ”Aku” Moilanen (s. 6. syyskuuta 1961 Lappeenranta) on yksi Suomen menestyneimmistä raviohjastajista. Vihdissä asuva Moilanen oli kesäkuuhun 2020 mennessä ajanut yli 54 000 starttia voittaen niistä yli 7 000. Voittorahoja oli tuolloin kertynyt yli 27,1 miljoonaa euroa. Hänellä on A-ajolupakortti ja D-lisenssi. Moilasen tärkeimpiä voittoja ovat muun muassa vuoden 2015 Finlandia-ajon voitto Bret Bokolla, vuosien 2011, 2014 ja 2017 ravikuninkuudet, joista ensimmäinen Villihotilla ja muut kaksi Köppisellä, vuosien 2001, 2003 ja 2004 kuningatartittelit V. H. Suvittarella, sekä Suuren suomalaisen derbyn voitto Graceful Swampilla vuodelta 2019. Edellä mainittujen lisäksi Moilasen tunnettuja ajettavia on ollut muun muassa Good Leasing, Lexus Dream, Lissun Eerikki ja Lisbeth.
Ari Moilanen on koulutukseltaan sähköasentaja. Hän ohjasti ensimmäisen lähtönsä vuonna 1978 Sumulla ja voitti ensimmäisen kerran 1981 Wind Saundersin ohjaksissa. Tuhannennen voittonsa hän ohjasti 28. syyskuuta 1994 After Me Pleasella. Ennen oman tallin perustamista Luumäelle Moilanen työskenteli Risto Lankilla sekä Pekka Korvella. Luumäellä hänellä oli talli kaksi vuotta, jonka jälkeen hän valmensi Loviisan ratatallilla ja sen jälkeen neljä vuotta Vermossa. Moilanen valmensi Alankomaissa puoli vuotta 1992. Palattuaan Suomeen Moilanen aloitti työskentelyn lainaohjastajana, koska Vermossa ei ollut vapaata tallia valmentamista varten.
Teollisuusveturi

Teollisuusveturi on teollisuuslaitosten käyttöön varta vasten suunniteltu tai normaalimallista muunnettu veturi. Tyypillisimmät erot linja- ja järjestelyvetureihin nähden ovat koneiston painopisteen siirto voimaan eikä nopeuteen, halkaisijaltaan pienemmät pyörät ja raskaiden junarunkojen siirtelyssä tarvittavat lisäpainot. 
Tyypillisiä normaalimalleista muunnettuja teollisuusvetureita ovat Karhulan–Sunilan Rautatien ja UPM-Kymmene Oyj:n omistamat, Dv12–veturin alustalle ja korille rakennetut Move90–veturit, joissa on alkuperäisen V16-moottorin tilalla V12, halkaisijaltaan pienemmät pyörät ja 15 tonnin lisäpainot, tai Seikun saha Oy:llä käytössä ollut, VR:n Tve4–ratakuorma-auton teollisuusversio Move250B. 
Varta vasten teollisuuskäyttöön suunniteltuja ovat muun muassa Valmetin Move66 sekä Lokomon C600 ja Kisko-Kalle. Move66 ja C600 ovat olleet todellinen menestystarina. Vetureiden omistajat ovat vaihdelleet useasti, ja vasta 2000-luvulta alkaen niiden käyttö on vähentynyt kasvavien junapainojen takia. Kisko-Kalle oli oman aikansa menestystarina; ne olivat käytössä Valtionrautateillä sekä hyvin useilla teollisuuslaitoksilla 1950-luvulta aina 1970-luvun loppuun. Myös vuonna 1991 Transtech Oy:ltä valmistunut uuden sukupolven N-veturi oli erityisesti teollisuuskäyttöön suunniteltu.
Vuosina 2009–2010 saatiin ajokuntoon vanhin olemassa ollut teollisuusveturi, Vk4 Leena, Borsig 7858/1910, 0-4-0wt. Se on sijoitettu Suomen Rautatiemuseoon Hyvinkäällä.
Ari Kela

Ari Kela (s. 28. elokuuta 1958) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Lempäälässä. Hänellä on A-ajolupa ja D-lisenssi. Vuoden 2022 loppuun mennessä hän on ohjastanut 11 715 ravilähtöä, joista hän on voittanut 1 273 lähtöä. Palkintorahoja hän on voittanut yli 3 miljoonaa euroa. Kesän 2016 jälkeen hän ei ole ajanut enää yhtään ravilähtöä.
Käänteisosmoosi

Käänteisosmoosi (, "RO") on prosessi, jossa paineen avulla pakotetaan liuotin (yleensä puhdas vesi) liikkumaan puoliläpäisevän kalvon läpi väkevämmästä liuoksesta laimeampaan päin eli osmoosiin nähden väärään suuntaan. Käänteisosmoosia on käytetty 1970-luvulta asti veden puhdistamiseen, suolattoman veden tekemiseen merivedestä sekä erityisen puhtaan veden valmistamiseen lääketieteen teollisuuden ja muihin tarpeisiin. 
Puhtaan veden erottamiseksi merivedestä tarvitaan paine, joka on suurempi kuin meriveden aiheuttama osmoottinen paine, joka on noin 29 bar. Käänteisosmoosilaitteistolla saadaan 95 % suoloista pois. Se riittää hyvin esimerkiksi veneilijöiden juomavesitarpeisiin.
Käänteisosmoosin avulla voidaan myös tehdä viinistä tai oluesta alkoholitonta. Prosessissa alkoholipitoinen neste laitetaan astiaan, jossa olevan puoliläpäisevän kalvon toisella puolella on vettä. Paineen avulla pakotetaan vesi ja alkoholi kulkemaan väärään suuntaan eli väkevämmästä laimeampaan. Tämän jälkeen vedestä tislataan alkoholi pois ja vesi palautetaan alkuperäiseen nesteen jäännökseen. Menetelmä säästää esimerkiksi viinin herkkiä aromeita ja makuaineita, koska viiniä ei tarvitse kuumentaa. Käänteisosmoosin avulla voidaan myös tehdä tiivisteitä tuoremehusta ilman mehun aromeita tuhoavaa kuumennusta.
Sotkamossa sijaitseva Talvivaaran kaivos on teollisessa mitassa käänteisosmoosia prosessivesiensä hallintaan käyttävä kemianteollisuuslaitos. Talvivaarassa sitä käytetään prosessivesien kierrätyksen tehostamiseen ja veden loppuneutralointiin.
Move66 ja Move67

Move66 ja sen sisarmalli Move67 ovat Valmetin rakentamia teollisuusvetureita. Niitä valmistettiin vuosina 1967–1982. Move66-vetureita on valmistettu 23 kpl ja Move67-veturia 1 kpl. Vetureita on runsaasti eri teollisuuslaitosten käytössä. Osa vetureista toimitettiin Ruotsiin.
Ominaisuudet.
Ulkomuodoltaan veturi muistuttaa typistettyä Dv12-dieselveturia. Veturi on myös hyvin samankaltainen kuin Lokomon C600, itse asiassa sitä voidaan sanoa rinnakkaismalliksi. Ulkonäkökin on hyvin samankaltainen, Move66/67 on koriltaan vain hiukan pyöreämpimuotoinen. Move67 poikkeaa Move66:sta lähinnä suuremman moottorin, massan ja vetovoiman osalta. 
Veturin akselijärjestys on C, eli veturissa on kolme akselia joista kaikki ovat vetäviä. Veturissa ei ole telejä, vaan jokainen pyöräkerta on suoraan kiinni alustassa.
Move66- ja 67-veturit on varustettu hydraulisella voimansiirrolla. Veturi on tarkoitettu vaihtotyöhön, joten sen ominaisuudet keskittyvät enemmän voimaan kuin nopeuteen. Move66:ssa on moottorina 545 hevosvoiman GM 16V-71N -dieselmoottori ja vaihteistona hydraulinen TwinDisc CF 13800. Veturin suurin nopeus on 25-65 km/h.
Move66- ja 67-vetureiden alustaan on lisätty painolevyjä paremman irtiottokyvyn saavuttamiseksi. Move66-veturin paino työkunnossa on 45 tonnia ja Move67:n 60 tonnia.
Tulevaisuus.
Molempien veturien olemassaolo on malliesimerkki onnistuneesta suunnittelusta; vasta vuosituhanteen vaihteen jälkeen veturien käyttö on vähentynyt jonkin verran, kun junapainot ovat alkaneet vaatia järeämpiä vetureita. Muun muassa UPM-Kymmene Oyj Kuusankoskella on myynyt Move66-veturinsa, koska 1990-luvun lopussa ostettu Dv15-veturi (nro 2000) on teholtaan riittävä järjestelemään aina vain kasvavia junarunkoja. Sittemmin UPM Kymi on luopunut omien vetureiden käytössä kokonaan.
Romutuskausikin on lähtenyt hiljalleen käyntiin; pari vanhinta Move66-yksilöä on jo romutettu, mutta veturien palvelu jatkuu näin näkymin vielä kauan varakalustona, ratatyökoneina ja peruskorjattuna teollisuuskäytössä. Muun muassa Maansiirto Veli Hyyryläinen on hankkinut ratatyökoneeksi kaksi Move66-veturia.
Wihuri Oy Witraktor suunnittelee Move66-vetureille modernisointiohjelmaa. Alustavan suunnitelman mukaan veturista jää käyttöön runko, akselistot sekä ohjaamon ja konepeittojen runkorakenteet. Voimansiirto uusitaan kokonaan. Ohjaamoon toteutetaan ääni-, lämpö-, ja tärinäeristys. Myös veturin instrumentointi ja hallintalaitteet uusitaan, akselistot kunnostetaan ja kaikki osat pintakäsitellään uudelleen. Korjausten toteutuspaikka on pääosin Ruukin ajoneuvokorjaamo Raahessa.
Yksi vetureista, 7/1971, on luovutettu Haapamäelle museokäyttöön.
M/S Finneagle

M/S Finneagle () on Finnlinesin omistama ro-ro/matkustaja-alus. "Finneagle" on valmistunut vuonna 1999 Astilleros Españolesin telakalla Puerto Realissa, Espanjassa. Kuollutta painoa aluksella on 7 456 tonnia ja sen jääluokitus on 1A eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle, ja nykyään se liikennöi reitillä Naantali–Kappelskär. Finnlinesin omistukseen alus rekisteröitiin 29. lokakuuta 1999. 
Finneaglen sisaralukset ovat M/S Finnclipper, M/S Finnfellow ja M/S Stena Germanica.
Käyttöhistoria.
Lokakuussa 1995 Stena Ferries Ltd. Lontoosta tilasi aluksen. Kölinlasku tapahtui 26. kesäkuuta 1997 ja vesille alus laskettiin "Stena Seapacer II" –nimisenä 18. huhtikuuta 1998. 25. kesäkuuta 1997 Finnlines hankki aluksen haltuunsa sopimuksen mukaan.
5. lokakuuta 1999 alus luovutettiin irlantilaiselle Youngstar Ltd:lle ja Stena Ferries Ltd. otti aluksen haltuunsa ja samalla se sai nykyisen "Finneagle"-nimensä. Samana päivänä alus siirtyi Stena Rederi Ab:n tilausliikenteeseen ja se myös myytiin Finnlines-yhtymään kuuluvalle Poseidon Schiffahrt AG:lle Lyypekkiin Saksaan. 14. lokakuuta alus saapui Saksan Travemündeen. 29. päivä se rekisteröitiin Finnlinesin omistukseen Tukholmaan ja seuraavana päivänä se siirtyi Ruotsin alusrekisteriin. Marraskuun alussa 1999 Finneagle aloitti liikennöinnin Naantalin ja Kapellskärin välillä.
1. marraskuuta 2002 laivan hallinta siirtyi Nordö Link -varustamolle Malmöhön. 18.– 24. heinäkuuta 2005 välisen ajan Finneagle oli kunnostettavana Kapellskärissä. 14. marraskuuta 2007 alus siirtyi Finnlines Abp:n omistukseen. Lippuvaltiona säilyi edelleen Ruotsi.
8. toukokuuta 2008 Finneagle ja alankomaalainen rahtialus välttivät täpärästi törmäyksen Lemlandiin kuuluvalla merialueella Ahvenanmaalla. Tilanne sattui aamuyöllä vähän kello kolmen jälkeen. Vaaratilanne syntyi, kun alankomaalaislaiva ei ollut noudattanut asiaankuuluvia väyliä. Finneagle sai kuitenkin vältetyksi törmäyksen kaarrettuaan voimakkaasti tyyrpuurin suuntaan.
29. maaliskuuta 2009 havaittiin Naantalin satamassa runsaasti öljyä vedessä. Varsin nopeasti päästön lähteeksi varmistettiin Finneagle ja Naantalin satama rajattiin öljypuomeilla. Finneaglesta valui mereen kevyttä polttoöljyä Naantalin sataman ja Ahvenanmaan välille noin viisi kuutiota. Rajavartiolaitos määräsi 22 588 euron öljynpäästömaksun Finnlines-varustamolle, siihen mennessä Suomen suurimman. Alueelta ei löytynyt likaantuneita lintuja tai eläimiä, mutta poliisille tuli 3–4 ilmoitusta rannoille ilmenneistä haitoista Naantalista. Suomen ympäristökeskuksen mukaan ”Öljypäästö on ollut laaja.” Ruotsin liikennehallituksen tekemän selvityksen mukaan päästön syy oli huono tuuri. ”Niin monet yksityiskohdat ja olosuhteet myötävaikuttivat öljypäästöön, että aiheellisesti voidaan katsoa sen tapahtuneen Murphyn lain mukaisesti”, tiivistää raportti.
Alus oli 10. huhtikuuta 2009 viimeistä päivää liikenteessä välillä Naantali–Kapellskär ja 15. huhtikuuta 2009 se aloitti liikennöinnin välillä Travemünde–Malmö. 5.10.2012 lähtien alus on liikennöinyt Suomen lipun alla ja 13.11.2012 lähtien jälleen Naantali–Kapellskär-reitillä.
Harjunpää

Harjunpää voi tarkoittaa seuraavia:
Ksii Scorpii

Ksii Scorpii (ξ Scorpii/ξ Sco/Xi Scorpii/Xi Sco) on ainakin viisinkertainen tähti Skorpionin tähtikuviossa.
Tähdet ovat jakautuneet kahteen ryhmään, toisessa ovat tähdet ABC ja toisessa
DE. Ryhmien väli on 4,67 kaariminuuttia eli 280 kaarisekuntia. A:n ja B:n väli on 
0,76 kaarisekuntia eli yli 21 AU, ja kiertoaika 46 vuotta. Ksii Scorpii C on 7,7 kaarisekunnin päässä, kymmenen kertaa väliä A-B kauempana.
D:n ja E:n väli on 11,5 kaarisekuntia eli 320 AU.
81 kaarisekunnin päässä oleva tähti Ksii Scorpii F voi liittyä tai olla liittymättä tähän viitostähteen.
Shjon Podein

Shjon Podein (s. 5. maaliskuuta 1968 Rochester, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Tappelijana tunnettu Podein pelasi NHL-urallaan Edmonton Oilersissa, Philadelphia Flyersissa, Colorado Avalanchessa ja St. Louis Bluesissa. Kaudella 2000–2001 Podein voitti Coloradossa Stanley Cupin, sekä King Clancy Memorial Trophyn.
Ura.
Podein aloitti jääkiekon jo high schoolissa. Hän pelasi koulunsa John Marshall High Schoolin joukkueessa ja jatkoi sieltä Minnesota-Duluthin yliopistoon. Ensimmäisen yliopistokiekkokauden jälkeen Edmonton Oilers varasi Podeinin vuoden 1988 NHL:n varaustilaisuudessa numerolla 166. Podein jatkoi yliopistossa valmistumiseensa asti, ja siirtyi sitten ammattilaisuralle kaudella 1990–1991 Edmontonin farmijoukkueeseen Cape Breton Oilersiin.
Ammattilaisuransa alkupuolella Podein matkasi NHL:n ja AHL:n välillä useaan otteeseen. Neljän sopimuskauden aikana Podein sai vain 68 ottelua peliaikaa Edmontonissa. Tilanne muuttui kaudeksi , jolloin Podein solmi sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Hän vakiinnutti paikkansa joukkueen kokoonpanossa tärkeänä alivoimapelaajana. Podein pelasi viisi kautta Philadelphiassa, joista paras kausi oli , jolloin joukkue eteni Stanley Cup -finaaleihin saakka.
Aivan kauden alussa Philadelphia myi Podeinin Colorado Avalancheen vaihdossa Keith Jonesiin. Coloradossa Podein jatkoi tärkeän alivoimapelaajan rooliaan, ja hänen sanotaan olleen avainasemassa pudotuspeleissä, jolloin Colorado voitti Stanley Cupin. Samalla kaudella Podein palkittiin King Clancy Memorial Trophylla tunnustuksena hänen hyväntekeväisyystyöstään. Podeinin aika Coloradossa päättyi seuraavalla kaudella kun hänet myytiin St. Louis Bluesiin vaihdossa Mike Keaneen.
Podein pelasi Bluesissa kaksi kautta ja sopimuksen päätyttyä vuonna 2003, hän siirtyi Ruotsin alasarjaan HockeyAllsvenskaniin Växjö Lakersin joukkueesen. Podein pelasi siellä myös yli, minkä jälkeen hän pelasi vielä vuoden Japanissa Nikkō Ice Bucksissa kunnes lopetti uransa vuonna 2006.
Jodelle Ferland

Jodelle Micah Ferland (s. 9. lokakuuta 1994 Nanaimo, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt useissa televisiosarjoissa ja muun muassa elokuvissa "Tideland" (2005) ja "Silent Hill" (2006).
Ferland aloitti näyttelijän uransa esiintymällä neljävuotiaana televisioelokuvassa "Mermaid" (2000), josta hän oli ehdolla Daytime Emmy -palkinnon saajaksi. Siitä lähtien hän on esiintynyt lähes neljässäkymmenessä televisiosarjassa ja elokuvassa. Hänet tunnetaan myös elokuvista "Silent Hill" sekä "Tideland", josta Ferland oli ehdolla parhaan naispääosan Genie-palkinnon saajaksi Kanadassa.
Huh hellettä!

Huh hellettä! on vuonna 1985 valmistunut ja 1986 MTV:llä lähetetty suomalainen komediasarja. Sarjan käsikirjoitti Pertti Reponen ja ohjasi Vesa Nuotio.
Huh hellettä! julkaistiin DVD:nä 18. huhtikuuta 2007.
Purppuranuolikko

Purppuranuolikko ("Nemateleotris helfrichi") on nuolikoden alaheimon kuuluva tokkokalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Purppuranuolikko kasvaa noin 6 cm pitkäksi. Sen vartalo on puikkomainen. Pää on keltainen, otsa ja vartalo punavioletti ja evät vihreät.
Alkuperä.
Purppuranuolikko elää luonnossa Fidži-saarten lähellä. Se viihtyy syvemmällä kuin muut sukulaislajit, tyypillisesti noin 40 metrin syvyydessä.
Käyttäytyminen.
Purppuranuolikko puolustaa reviiriään aggressiivisesti muita saman lajisia kaloja kohtaan. Toisaalta se säikähtää helposti ja säntäilee silloin päättömästi, joten piilopaikkoja pitää olla, ja on syytä varmistua, ettei akvaariosta ole helppoa hypätä ulos. 
Ravinto.
Purppuranuolikko syö eläinplanktonpitoista ruokaa sekä vedestä että pohjalta.
Back in Yer Face

Back In Yer Face on Hanoi Rocksin viidestoista single, joka ilmestyi 3. syyskuuta 2005 kaupallisesti vain Japanissa. Single on nauhoitettu, miksattu ja masteroitu Petri Majurin johdolla vuosina 2004-2005 Seawolf Studios -studioilla, Helsingissä. Single on albumilta Another Hostile Takeover, joka ilmestyi 25. marraskuuta 2005.
Single käsittää "Back In Yer Face"-kappaleen lisäksi kappaleet "Keep Our Fire Burning" ja "Better High". Keep Our Fire Burning julkaistiin aiemmin Suomessa omana singlenään, mutta sitä ei löydy itse varsinaiselta albumilta. "Back In Yer Face" kuuluu "Another Hostile Takeover"-albumin hitteihin ja siitä on julkaistiin musiikkivideokin 23. helmikuuta 2007. 
Suomessa Back In Yer Face-single julkaistiin promosingleinä "Back In Yer Face / Better High / Dear Miss Lonely Hearts" ja "Back In Yer Face / Better High". 
Single on ainut yhtyeen julkaisu, jolla Stevie Klasson ehti soittaa. Klassonin korvasi pian Conny Bloom.
Spermapankki

Spermapankki on laboratorio tai laitos, siemennesteen keräämistä, säilytystä ja jakelua myöhempää keinohedelmöitystä varten. Eläinten siemennesteen säilytyksestä puhuttaessa käytetään myös termiä siemenpankki.
Siemenneste varastoidaan pieniin koeputkiin, jotka jäädytetään nestemäiseen typpeen pitkää varastointiaikaa varten. Näin siemenneste voi pysyä käyttökelpoisena vuosia, jopa 40 vuotta. Suomessa kuitenkin lahjoitettu sperma tuhotaan 15 vuoden kuluttua lahjoituksesta. Lain mukaan kuolleen miehen spermaa ei saa käyttää hedelmöityksessä.
Spermapankkien palveluita käyttävät sekä pariskunnat että naiset jotka haluavat lapsen ilman parisuhdetta. Miehet voivat tallettaa omaa spermaansa myös esimerkiksi syöpähoitojen edellä käyttääkseen sitä myöhemmässä elämäntilanteessa.
Ennen sperman tallettamista tutkitaan luovuttajan sopivuutta, kuten ikää ja terveydentilaa. Suomessa julkisen terveydenhuollon spermapankki ottaa vastaan lahjoituksia 20–45-vuotiailta perusterveiltä, tupakoimattomilta miehiltä. Yksityisillä klinikoilla on erilaisia ikärajoja.
Suomessa tuli vuonna 2007 voimaan Hedelmöityshoitolaki, jonka mukaan luovuttajan on jätettävä klinikalle henkilötietonsa, sillä lahjoitetusta sukusolusta syntyvällä lapsella on täysi-ikäisenä oikeus saada tietää lahjoittajan henkilöllisyys.
Spermapankit myös mahdollistavat ihmisten valita millaisia perintötekijöitä he haluavat perillisilleen. Tanskassa, ja etenkin Yhdysvalloissa, pankit kertovat yksityiskohtaisia tietoja luovuttajan ominaisuuksista.
Ensimmäiset kaksi spermapankkia perustettiin Iowa Cityyn Yhdysvaltoihin ja Tokioon Japaniin vuonna 1964.
Suomessa toimii spermapankki Turussa, Oulussa ja Helsingissä.
Chhau

Chhau-tanssit ovat intialaisia tansseja. Ne ovat erikoinen sekoitus esi-hindulaista, hindulaista ja heimotanssityyliä. Chhauta tanssitaan viisi päivää kestävien Chaitra-parva festivaalien aikaan. Chaitra-parvan aikaan ihmiset kiittävät Shivaa ja Shaktia, eli maskuliinista ja feminiinistä prinsiippiä sekä luontoäidin anteliaisuutta ihmiselle. Festivaalit ovat yleensä huhtikuun puolivälissä. Chhau-tansseja näkee Länsi-Bengalin Puruliassa, Orissassa sijaitsevassa Mayurbhanjissa, Biharin Seraikellassa sekä joissakin etäisemmissä alueen kylissä.
Tanssi on eräänlainen festivaaliin kuuluva rituaali, joka alkaa ensimmäisenä päivänä sillä, että alimpan kastiin kuuluvat naiset tuovat joesta vettä saviruukuissa pyhälle paikalle ja alkavat tanssia villisti saavuttaen transsin. Shivalle annettujen eläinuhrien aikana ja sen jälkeen yöhön asti tanssii kolmetoista miestä jotka edustavat kaikkia kasteja.
Seuraavana päivänä teemana on Hanuman, ja kolmantena päivänä Krishna. Neljäs päivä on varattu Kalin juhlimiselle ja viimeinen päivä symboloi kuolemaa ja jälleensyntymää. Joka päivälle on omat tanssinsa. Viimeisen päivän tanssissa on kohtaus jossa päähenkilö on kääritty kääriliinaan ja valmis polttohaudattavaksi. Juuri kun tuli on syttymässä herää ruumis henkiin ja alkaa tanssia. Juhlan lopussa kaadetaan ensimmäisenä päivänä haetut pyhät vedet Shiva Lingamin, eli Shivaa, maskuliinista prinsiippiä symboloivan kivihahmon päälle.
Chhau-tanssissa on paikallisia eroavaisuuksia. Seraikellassa käytetään isoja paperimassasta tehtyjä vaaleanpunaiseksi värjättyjä naamioita kun taas Mayurbhanjissa tanssijat kävelevät hiilillä ja roikkuvat selkiinsä ripustetuista koukuista tulenlieskojen yllä.
Unesco tunnusti chhau-tanssin osaksi aineettoman kulttuuriperinnön luetteloa vuonna 2010.
Léonie Adams

Léonie Fuller Adams (9. joulukuuta 1899 Brooklyn, New York – 27. kesäkuuta 1988 New Milford, Connecticut) oli yhdysvaltalainen runoilija.
Adamsin ensimmäinen kokoelma oli "Those Not Elect" vuodelta 1925. Hänelle myönnettiin vuonna 1954 Bollingen-palkinto. 
Adams kuoli 88 vuoden iässä vuonna 1988.
Nokkoskasvit

Nokkoskasvit (Urticaceae) on kasviheimo. Nykyään se kuuluu Rosales-lahkoon, mutta aiemmin Cronquistin luokittelussa se kuului Urticales-lahkoon. Heimoon kuuluu yli 2 600 lajia, jotka jaetaan 54–79 sukuun. Suurin suku on piileat ("Pilea"), jonka joitakin lajeja kasvatetaan huonekasveina.
Nokkoskasveihin kuuluu sekä yksi- että monivuotisia lajeja, joista osa on ruoho- ja osa puuvartisia. Joissakin on poltinkarvoja. Lehdet ovat yksinkertaiset, saha- tai ehytlaitaiset. Nokkoskasveja elää tropiikissa ja lauhkeilla alueilla. Nokkosista saadaan ravintoa, piileoita kasvatetaan koristekasvina ja kuiturami eli rami ("Boehmeria nivea") on kuitukasvi.
Suvut.
Nokkoskasveihin kuuluvat suvut:
SRV-yhtiöt

SRV Yhtiöt Oyj on suomalainen kiinteistö- ja rakennusalalla toimiva konserni. Vuonna 1987 perustettu pörssiyhtiö toimii suomalaisissa kasvukeskuksissa. Vuonna 2024 SRV:llä oli noin 800 työntekijää, minkä lisäksi sen hankkeissa työskenteli noin 3 200 alihankkijaa.
Historia.
Konserni pohjautuu vuonna 1987 perustettuun SRV Viitoset -rakennusliikkeeseen. Yhtiö sai nimensä termistä "Suomen rakennusvienti", "Viitoset" viittaa perustajaosakkaisiin, joita oli viisi yksityishenkilöä: Ilpo Kokkila, Kari Filppula, Eero Nuutinen, Jorma Haapamäki ja Kalevi Härkönen. Yhtiön ensimmäinen hanke oli lihakombinaatti Rakveressä, Virossa.
Viitoset-konserni laajeni 1990-luvun rakennusalan laman aikana nopeasti useiden yritysostojen kautta, kohteena muun muassa Teräsbetoni Oy, Turun Rakennusryhmä Oy, Arvo Westerlund Oy ja Tehorakentajat Oy. Samaan aikaan perustettiin tytäryhtiöt Viroon ja Latviaan.
Vuonna 2001 konserni jakautui kahdeksi yhtiöksi; konsernin emoyhtiö SRV Yhtiöt Oyj:ksi ja hallintayhtiö Pontos Baltic Holding Oy:ksi. Jako valmisteli yhtiön Kampin keskuksen rakennusurakkaa, joka aloitettiin vuonna 2002. Keskus valmistui 2006 ja myytiin kiinteistösijoitusyhtiöille. SRV Viitoset oli myös Lempäälän Ideaparkin rakentaja.
Vuonna 2005 yhtiön omistajat myivät 48 prosenttia yhtiön osakkeista vasta perustetulle SRV Henkilöstö Oy:lle, jonka kautta konsernin henkilöstö voi sijoittaa yhtiöön. Ylimääräisessä yhtiökokouksessa huhtikuussa 2007 päätettiin SRV Henkilöstö:n ja SRV Yhtiöiden sulauttamisesta. Absorptiofuusiolla toteutui saman vuoden syyskuussa. 
Vuonna 2011 SRV Toimitilat Oy (aiemmin SRV Viitoset Oy) ja SRV Asunnot Oy (aiemmin Arvo Westerlund Oy) sulautettiin SRV Rakennus Oy:öön.
Vuonna 2010 toimitusjohtajana aloittanut Jukka Hienonen kertoi joulukuussa 2014 jättävänsä toimitusjohtajan tehtävät omasta aloitteestaan. Hänen seuraajanaan aloitti alkuvuonna 2015 SRV:n varatoimitusjohtajana toiminut Juha Pekka Ojala.
Syyskuussa 2019 toimitusjohtajana aloitti Saku Sipola.
Elokuussa 2023 SRV myi tytäryhtiönsä SRV Russia Oy:n Kyproksella sijaitsevalle sijoitusyhtiö Geomare Investments Limitedille neljällä miljoonalla eurolla. Joulukuussa 2024 se kertoi myyneensä puolet pietarilaisesta Pearl Plaza -kauppakeskuksesta CP Invest Limited -nimiselle yritykselle 11 miljoonan euron kauppahinnalla.
Organisaatio.
Hallitus ja johtoryhmä.
SRV Yhtiöt Oyj on konsernin emoyhtiö ja vastaa konsernin johtamisesta, rahoituksesta ja hallinnosta. Emoyhtiö hoitaa myös tytäryhtiöiden taloushallinnon ja muut hallintopalvelut. 
Vuonna 2025 hallitukseen kuuluu puheenjohtaja Ari Lehtorannan lisäksi Heli Iisakka, Hannu Leinonen, Matti Ahokas, Tuomas Kokkila ja Anna Hyvönen. SRV:n toimitusjohtaja on Saku Sipola.
Omistajat.
Helmikuussa 2025 SRV:n suurimpia omistajia olivat AS Pontos Baltic, Ilmarinen, Kolpi Insvestments Oy, Havu Capital Oy ja OP-Henkivakuutus Oy.
Projekteja.
SRV:n liiketoiminta keskittyy kasvukeskuksiin Suomessa. SRV rakentaa asuntoja, toimitiloja, infrastruktuuria ja kaupunginosia. SRV on ollut mukana muun muassa seuraavissa kohteissa:
Mihail Vrubel

Mihail Aleksandrovitš Vrubel (, 17. maaliskuuta 1856 Omsk – 14. huhtikuuta 1910 Pietari) oli venäläinen taidemaalari. Hän yhdisti koloristiseen eli värikylläiseen tyylinsä bysanttilaisia ja muinaisvenäläisiä vaikutteita. Hänen suomalaisena vastineenaan voi pitää Akseli Gallen-Kallelaa. Hän haki aiheita muun muassa mytologiasta ja Raamatusta. Hänen töistään mainittakoon "Demoni", "Pan", "Syreeni", "Kuusisiipinen serafi" sekä Kirilovin kirkon seinämaalaukset Kiovassa.
Vrubel oli venäläisen symbolismin merkittävimpiä edustajia kuvataiteessa.
Hans Georg von Arnim-Boitzenburg

 
Hans Georg von Arnim-Boitzenburg (1583 Boitzenburg, Brandenburg – 28. huhtikuuta 1641 Dresden) oli saksalainen sotamarsalkka.
Von Arnim opiskeli Saksan eri yliopistoissa vuodet 1599–1606. Hän astui Preussin herttuan palvelukseen 1612, mutta joutui lähtemään jo seuraavana vuonna kaksintaistelun vuoksi. Samana vuonna hän siirtyi Ruotsin Kustaa II Aadolfin palvelukseen, jossa osallistui sotaan Venäjää vastaan.
Ruotsin armeijan Arnim jätti 1617. Puolan palveluksessa hän oli vuonna 1621 ja vuonna 1624 hän siirtyi keisari Ferdinand II:n armeijaan Albrecht von Wallensteinin alaiseksi. 1626 hänestä tehtiin keisarillisen armeijan marsalkka. Arnim taisteli keisarin palveluksessa ruotsalaisia vastaan Puolassa vuosina 1628–29, jonka jälkeen siirtyi Saksin palvelukseen, jossa oli vuodet 1631–35 ja 1638–41. Hän toimi Saksin armeijan komentajana muun muassa Breitenfeldin taistelussa.
Arnim joutui ruotsalaisten vangiksi 7. maaliskuuta 1637 ja hänet kuljetettiin Ruotsiin, josta onnistui pakenemaan ja palaamaan Saksaan marraskuussa 1638.
Vappuneekeri

Vappuneekeri oli Turun Sanomalehtimiesyhdistyksen julkaisema vappulehti, joka ilmestyi vuosittain 1950–2006.
Lehden nimi tulee lehtimiesten leikkimielisestä nimityksestä "lehtineekeri", joka puolestaan juontuu siitä, että oikovedoksia lukiessa heille saattoi tarttua painomustetta käsiin ja kasvoihinkin.
Jō

Jō () on japanilaisissa taistelulajeissa käytettävä ase. Jō merkitsee keppiä. Jōn pituus on noin 128 senttimetriä, paksuus noin 2,4 cm ja se valmistetaan yleensä tammesta.
Materiaali ja ominaisuudet.
Yksilöharjoittelua varten jō-sauva voidaan tehdä esimerkiksi harjanvarresta, mutta pariharjoituksessa suositaan tammipuista jō-sauvaa. Heikot harjanvarret eivät kestä kontaktiharjoittelua, vaan tikkuuntuvat iskuista helposti sekä saattavat vääntyä kosteuden vaihdellessa. Jō on merkittävästi kevyempi ja nopeampi käsitellä kuin sitä pidempi ja massiivisempi bō. Sillä voidaan tehdä tekniikkoja huomattavasti bō-sauvaa pienemmässä tilassa. Jō-tekniikat ovat ketterämpiä ja monipuolisempia, eivätkä vaadi voimaa samassa suhteessa kuin bō-tekniikat. Samankaltaisuudestaan huolimatta, edellä mainittujen aseiden etäisyydet ja tekniikat eroavat huomattavasti.
Harjoittelu.
Jō-harjoittelu koostuu katasta (ennalta määrätty liikesarja) ja kihonista eli perustekniikan harjoittelusta. Kata voidaan tehdä yksin kuten aiki-jōssa tai yhdessä bokkenilla varustautuneen parin kanssa kuten jōdōssa. Myös kihon-harjoittelu voidaan tehdä pariharjoitteluna tai yksin ryhmässä (harjoittelu riveissä kuviteltua, yleensä itsen kokoiseksi ajateltua, vastustajaa vastaan) harjoitteluna. Vaikka jō on perinteinen ase, voi sen nähdä hyödyllisenä myös nykyaikaista itsepuolustusta silmällä pitäen, sillä sitä voi simuloida esimerkiksi haravalla tai katuharjalla. Myös hyökkääjällä voi olla edellä mainittu väline apunaan tai vaikkapa pesäpallomaila, jota vastaan jō-harjoittelu voi auttaa puolustautumaan. Jō-harjoittelu valmentaa myös aseetonta kamppailua varten.
Suomessa harjoiteltavia budōlajeja joissa käytetään jō-sauvaa.
Suomessa harjoitellaan ZNKR jōdōa muutamissa Kendo-seuroissa. Edistyneet ZNKR jōdōkat harjoittelevat usein myös Shindō Musō-ryū jōjutsua. Shindō Musō-ryū jōjutsua harjoitellaan myös muutamissa suomalaisissa iaido- ja karate-seuroissa.
Myös aikidossa harjoitellaan jōn kanssa niin sanottuja aiki-jō-tekniikoita.
Taura Musō-ryū jōjutsua voi opiskella Suomessa ainakin Helsingissä ja Siilinjärvellä. Taura Musō-ryū jōjutsun harjoitteleminen edellyttää kyseisen koulukunnan jäseneksi liittymistä.
Edistyneet Kashima-Shinryū harjoittelijat osaavat tämän tyylisuunnan jō-tekniikkoja. Suomessa lajia voi harjoitella ainakin Helsingissä ja Tampereella.
Merguisaaret

Merguisaaret ovat Myanmarille kuuluva saaristo Andamaanienmeressä Myanmarin eteläisimmän kärjen länsirannikolla. 
Brittiläiset maantieteilijät kartoittivat saariryhmää siirtomaa-ajalla a heidän mukaansa saaristoon kuuluu yhteensä 804 saarta. Saariryhmä alkaa suurpiirteisesti Myeikistä Tanintharyin alueelta pohjoisessa ja jatkuu etelään aina Myanmarin ja Thaimaan vastaiselle rajalle. Saariryhmän suurin saari on Kadan Kyun Myeikiä vastapäätä. 
Saariryhmä on mokenien etnisen ryhmän kotiseutua, jotka tunnetaan myös merimustalaisina. Alueelle on kehittynyt jonkin verran ekoturismia, mutta kaiken kaikkiaan saariryhmä on varsin eristäytynyt muusta maailmasta. Osalla saarista on kalkkikiviluolia, joissa pesii jaavansalangaaneja. Lintujen pesiä kerätään perinteiseen kiinalaiseen keittiöön kuuluvan pääskysenpesäkeiton valmistamista varten. Ympäröiviltä vesiltä löytyy myös helmisimpukoita. Ylikalastus on muodostunut ongelmaksi saariston lähialueilla.
Lintuvuori

Lintuvuoret ovat valtamerten korkeita ja jyrkkiä rantakallioita, joilla ympäristöön sopeutuneet linnut kuten lokit, myrskylinnut, merimetsot, suulat ja ruokit pesivät yhdyskuntina. Yhdyskunnat voivat muodostua yhdestä tai useammasta lajista, ja niissä saattaa olla jopa sata tuhatta yksilöä. Tiheimmillä alueilla voi olla 25 munaa neliömetrillä.
Suurimmat lintuvuoret sijaitset Pohjois-Atlantin rannikoilla Huippuvuorilla, Färsaarilla, Islannissa, Grönlannissa, Skotlannissa ja Norjan pohjoisosissa.
Nikolai Kovaljov

Nikolai Dmitrijevitš Kovaljov (, 6. elokuuta 1949 Moskova – 5. huhtikuuta 2019 Moskova) oli venäläinen armeijakenraali ja Venäjän valtakunnanduuman jäsen, joka oli Boris Jeltsinin presidenttikaudella vuosina 1996–1998 FSB:n johtaja ennen Vladimir Putinia.
Kovaljov johti vuodesta 2004 duuman veteraanien asioiden komiteaa (valiokuntaa). 
Kovaljov toimi Pronssisoturikiistan vuoksi Virossa vierailleen duuman valtuuskunnan puheenjohtajana 30. huhtikuuta 2007 – 1. toukokuuta 2007. Ennen valtuuskunnan matkaa hän totesi lentokentällä, että Viron hallituksen on erottava. Tallinnassa valtuuskunta lievensi kannanottoja, ja Nikolai Kovaljov väitti Viron hallituksen erovaatimuksen olleen edustaja Leonid Slutskinin yksittäinen kannanotto.
Lestijärvi (järvi)

Lestijärvi on Lestijärven kunnassa sijaitseva Keski-Pohjanmaan maakunnan suurin järvi. Järvi on lähes 13 kilometriä pitkä ja 8 kilometriä leveä. Järven pinta-ala on 64,7 neliökilometriä, ja se on Suomen 64. suurin järvi. Järven pinta on 140,7 metriä merenpinnan yläpuolella.
Järvi on yleismuodoltaan soikea, mutta luoteisrannan Hiidenniemi ja kaakkoisrannan Itäniemi jakavat sen osittain kahdeksi seläksi. Järvi on varsin matala. Syvin kohta (7 metriä) sijaitsee Itäniemen luoteispuolella. Varsin vähäsaarisen järven lounaisosassa on pieniä saaria, suurimmat ovat Nevansaari (31 ha) ja Vasikkasaari (18 ha). Lestijärvi on lähellä Suomenselän vedenjakajaa, ja sen valuma-alue on suppea. Järvi laskee Pohjanlahteen Lestijokea pitkin. Joki alkaa järven pohjoisimmasta kohdasta Kiiskilänlahden perukasta. Lestijärven kirkonkylä sijaitsee järven länsirannalla.
Lestijärvi valittiin Keski-Pohjanmaan maakuntajärveksi vuonna 2011 järjestetyssä valtakunnallisessa maakuntajärviäänestyksessä.
Täyden evankeliumin liikemiesten kansainvälinen veljesliitto

Täyden evankeliumin liikemiesten kansainvälinen veljesliitto (, lyh. FGBMFI) on yhteiskristillinen kansainvälinen liikemiesjärjestö, jonka tavoitteena on rohkaista miehiä toimimaan aktiivisesti omissa kristillisissä seurakunnissaan. Suomessa järjestö toimii nimellä Suomen täyden evankeliumin liikemiesten kansainvälinen veljesliitto (Stelk). 
Historia.
Järjestön perusti Los Angelesissa Yhdysvalloissa armenialaista sukujuurta oleva Demos Shakarian vuonna 1951. Järjestön omien tietojen mukaan se vuonna 2007 toimi 150 maassa levittyään 2000-luvun alussa voimakkaasti etenkin Afrikassa, Aasiassa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa.
Järjestö julkaisee Voice-lehteä, jota on julkaistu eri kielillä. Järjestön kansainvälisenä johtajana toimii Demos Shakarianin poika Richard Shakarian.
Toiminta.
Järjestö korostaa, että se ei ole seurakunta, vaan että sen tarkoituksena on evankelioinnin lisäksi toimia uskoon tulleiden aktivoimiseksi seurakunnalliseen toimintaan. Eri paikkakunnilla itsenäisesti toimivat osastot kokoontuvat itse valitsemaansa ajankohtaan ja sopivaksi katsotulla tiheydellä, tyypillisesti kerran viikossa – kerran kuukaudessa. Järjestö on avoin kaikille sen toiminnasta kiinnostuneille miehille. Tunnusomaista on maallikoiden aktiivinen toiminta. Toiminta-ajatus painottaa jäsenten henkilökohtaisen tunnustuksen ja kokemusten jakamista siitä, miten usko Jeesukseen Kristukseen on muuttanut heidän elämänsä. Hengelliseltä suuntaukseltaan järjestö julistaa ”täyttä evankeliumia”, johon kuuluu esimerkiksi Pyhän Hengen jakamat armolahjat (ks. myös karismaattinen liike).
Suomessa.
Ensimmäinen yritys aloittaa toiminta Suomessa tapahtui 1970-luvulla. STELKin toiminta vakiintui kuitenkin vasta vuonna 1980. 1990-luvulla Stelk-Finland ry:n pitkäaikaisena liittohallituksen puheenjohtajana toimi Pertti Jotuni, joka liittyi toimintaan 1980-luvun lopulla. Vuonna 2007 liittohallituksen puheenjohtajana toimii Tarmo Mäyränen.
Vuonna 2009 Stelk-osastoja toimi 14 paikkakunnalla. Säännöllisesti kokoontuivat Espoon, Helsingin, Jyväskylän, Kouvolan, Kuopion, Lahden, Nastolan, Porin, Tampereen, Turun ja Valkeakosken osastot. Forssassa ja Mikkelissä toiminta oli alkamassa.
Järjestön suomenkielinen lehti on myös nimeltään "Voice". Lehti on suomennettu versio amerikkalaisesta esikuvastaan ja ilmestyy epäsäännöllisesti.
Leonid Slutski

Leonid Eduardovitš Slutski (, s. 4. tammikuuta 1968) on Venäjän valtionduuman edustaja ja sen ulkoasiainkomitean (valiokunnan) johtaja 2016–2021 ja 2021–.
Hän on Venäjän liberaalidemokraattisen puolueen johtaja Vladimir Žirinovskin kuoleman jälkeen.
Hän on taloustieteiden tohtori ja Moskovan yliopiston kansainvälisten suhteiden taloudellisten kysymysten osaston dekaani.
Leonid Slutski toimi Pronssisoturi-kiistan aikana Venäjän duuman valtuuskunnan jäsenenä. Ryhmä vieraili 30. huhtikuuta 2007 – 1. toukokuuta 2007 Tallinnassa. Ryhmää johti Nikolai Kovaljov. Ennen Moskovan lentokentältä lähtöä valtuuskunta vaati Viron hallituksen eroa. 
Tallinnassa ryhmä lievensi kannanottoja ja Nikolai Kovaljov väitti Viron hallituksen erovaatimuksen olleen edustaja Leonid Slutskin yksittäinen kannanotto.
Slutski otti Monacon Albert II:n kanssa osaa tutkimusretkikuntiin Pohjoisnavalle ja Etelämantereelle.
Vuonna 2006 Slutski palkittiin Ranskan kunnialegioonan jäsenyydellä.
Slutski toimi Moskovan patriarkaatin Viron ortodoksisen kirkon omaisuuden palauttamiseksi ja on omilla varoillaan entisöinyt Kronstadtin Pyhän Nikolaos Ihmeidentekijän tuomiokirkkoa.
Pan-Amerikan valtatie

Pan-Amerikan valtatie eli Panamericana (, Keski-Amerikassa myös "Carretera Interamericana", ) on Yhdysvaltain etelärajalta alkava ja Puerto Monttiin, 1 500 kilometriä Etelä-Amerikan eteläkärjestä pohjoiseen, päättyvä maantie. Pohjoisessa se yhtyy Yhdysvaltain ja Kanadan tieverkkoon, ja jatkuu Alaskassa (ks. Alaska Highway). Yhdysvaltain ja Kanadan alueella reitille ei ole määritelty virallisia tieosuuksia. Valtatien kokonaispituus olisi noin 48 000 kilometriä; tien katkaisee Panaman ja Kolumbian rajalla oleva 106 kilometrin pituinen Darién Gapiksi kutsuttu erittäin vaikeakulkuinen suo- ja sademetsäalue.
Dmitri Linter

Dmitri Linter (, s. 22. marraskuuta 1973) on venäläinen virkamies, hän toimi varapuheenjohtajana koordinointikeskuksella Novorossija Moskovassa.. Vuonna 2007 hän oli Pronssisoturi-muistomerkkiä suojelleen Yövartio-liikkeen johtaja Virossa.
Pronssisotilaan siirtämiseen liittyvien mielenosoitusten aikana huhtikuussa 2007 Linter oli yksi 27:stä tutkintavankeuteen vangitusta. Myös hänen avustajansa Yövartioliikkeessä Maksim Reva pidätettiin. Venäjän liittoneuvoston puhemies Sergei Mironov vaati Linterin vapauttamista. Virossa vieraillut Leonid Slutskin johtama duuman parlamenttivaltuuskunta vaati saada tavata Linterin, mutta pyyntöä pidettiin Viron puolesta mahdottomana toteuttaa. Duuman parlamenttivaltuuskunta raportoi matkansa tulokset voitonpäivän jälkeen. Dmitri Linter on aikaisemmin ollut mukana Viron venäläisessä puolueessa. Hän on ollut ehdokkaana Euroopan parlamentin vaaleissa 2004 ja Riigikogun vaaleissa 2007.
Latvian rajavartiosto otti Linterin kiinni Moskova-Riika -junassa 15. maaliskuuta 2009, jossa hän oli matkalla Riikaan "Tulevaisuus ilman fasismia" -konferenssiin (venäjäksi "Будущее – без нацизма"). Koska hänellä oli ollut vain yksikertaviisumi Venäjälle, ei häntä voitu palauttaa junassa Moskovaan, vaikka Linterin mukaan latvialaiset väittivät, että hänellä on vielä kerran mahdollisuus matkustaa Venäjälle. Linter ei ole Venäjän federaation kansalainen.
Rosetti

Rosetti tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Rosetti on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hans von Euler-Chelpin

Hans Karl August Simon von Euler-Chelpin (15. helmikuuta 1873 Augsburg – 6. marraskuuta 1964 Tukholma) saksalaissyntyinen ruotsalainen biokemisti. Hän sai vuonna 1929 Nobelin kemianpalkinnon yhdessä Arthur Hardenin kanssa sokerien käymisen ja sokerien käymiseen tarvittavien entsyymien tutkimisesta.
Von Euler-Chelpin syntyi Saksassa ja opiskeli kemiaa Berliinin yliopistossa Hermann Emil Fischerin ja A. Rosenheimin sekä fysiikkaa E. Warburgin ja Max Planckin johdolla. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1895. Valmistumisen jälkeen von Euler-Chelpin työskenteli 1896–1897 Göttingenin yliopistossa Walther Hermann Nernstin alaisena. Kesällä 1897 hän siirtyi Tukholmaan Svante Arrheniuksen laboratorioon.
Hän oli ensimmäisessä avioliitossa merkittävän ruotsalaisen luonnontieteilijän Astrid Cleven kanssa. He saivat viisi lasta, joista Karin Stolpe oli kääntäjä ja Ulf von Euler-Chelpin (1905-1983) professori ja myös Nobel-palkittu.
The Descent – loukussa

 
The Descent – loukussa on Neil Marshallin käsikirjoittama ja ohjaama kauhuelokuva vuodelta 2005.
Elokuvalle on tehty vuonna 2009 ensi-iltansa saanut jatko-osa "The Descent – loukussa 2", jonka ohjasi Jon Harris. Samoja näyttelijöitä jatko-osassa ovat vain Shauna Macdonald Sarahina ja Natalie Jackson Mendoza Junona.
Juoni.
Sarah menettää aviomiehensä ja tyttärensä auto-onnettomuudessa. Vuosi sen jälkeen hän lähtee viiden ystävättärensä kanssa tutkimaan vuoristossa sijaitsevaa luolaa. Luolan suuaukko romahtaa ja ryhmän on löydettävä toinen ulospääsy. Pian he kuitenkin huomaavat, etteivät he ole luolassa yksin. Ryhmä joutuu käyttämään alkukantaisimmatkin keinot selviytyäkseen.
With Teeth

With Teeth (tunnetaan myös nimellä Halo 19) on yhdysvaltalaisen industrial rock-yhtyeen Nine Inch Nailsin vuonna 2005 julkaistu albumi. Albumia pidetään yhtyeen paluuna, sillä yhtyeen keulakuva Trent Reznor oli kamppaillut alkoholisminsa kanssa. 
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 9.
Taustaa.
"With Teeth" on yhtyeen ensimmäinen studioalbumi kuuteen vuoteen. Musiikillisesti yhtye siirtyi albumilla kauemmas monimutkaisimmista ja konseptimaisista albumeista kuten "The Downward Spiral" ja "The Fragile" yhä enemmän virtaviivaisempaan suuntaan, joten kappaleet eivät ole yhteyksissä toisiinsa. 
Albumilla vierailee Nirvanasta ja Foo Fightersista tuttu Dave Grohl.
Euroopan julkaisu albumista sisältää bonusraidan ""Home" ("The Hand that Feeds" -singlen b-puoli) 14. raitana. Vinyylijulkaisussa "Home" on mukana kappalelistassa, ja on kuultavissa poikkeuksellisesti 11. raitana. Ison-Britannian versio sisältää lisäksi toisen bonusraidan, "Right Where It Belongs - Version 2" viimeisenä albumiraitana. Japanilainen versio sisältää Ison-Britannian bonusraidan ja "The Hand That Feeds (Ruff Mix)"" Photekilta.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Trent Reznor.
Unkarinvinttikoira

Unkarinvinttikoira () on unkarilainen koirarotu, joka kuuluu roturyhmään 10. Se on Suomessa hyvin harvinainen. Suosituin se on Keski-Euroopassa, erityisesti Saksassa.
Ulkonäkö.
Unkarinvinttikoira on alkukantainen rotu, lihaksikas, jäntevä ja raskastekoisempi kuin esimerkiksi greyhound. Kaikki vinttikoirilla tunnetut värit ovat sallittuja paitsi sininen, sini-valkoinen, ruskea, sudenharmaa sekä musta parkinruskein merkein ja kolmivärisyys. Turkki on lyhyt ja tiivis, talvella voi kehittyä melko runsaasti aluskarvaa. Ihannesäkäkorkeus on uroksilla 65–70 cm ja nartuilla 62–67, mutta tärkeämpää on kuitenkin kokonaisvaikutelma.
Luonne ja käyttäytyminen.
Koira on hyvin voimakastahtoinen ja omanarvontuntoinen, ja sillä on vahva vartioimisvietti. Omalle laumalleen se on lempeä, hyväntahtoinen ja lojaali. Tottelevaisuutta voi opettaa vain tiettyyn rajaan, sillä vinttikoiran luonne ei oikein tahdo taipua. Se on toisaalta myös herkkä, sillä uudet oudot tilanteet stressaavat sitä. Vapaasti juokseminen on sille hyvin tärkeää, kuten vinttikoirille yleensäkin. Sen palautuminen on hämmästyttävän nopeaa. Rodun metsästysvietti on voimakas.
Unkarinvinttikoiran kanssa voi harrastaa näyttelyitä ja rata- ja maastokilpailuja.
Alkuperä.
Unkarinvinttikoiran esi-isät kulkeutuivat madjaarien mukana Unkarin alueelle jo 800-luvulla. Kyseisiä idästä tulleita vinttikoiria risteytettiin mitä todennäköisimmin roomalaisten vinttikoirien kanssa. 1900-luvulla tehtiin risteytys englanninvinttikoiran kanssa, jotta rodusta saataisiin sirompi ja nopeampi. Toisen Maailmansodan jälkeen populaatio oli supistunut muutamaan yksilöön. FCI hyväksyi rodun vuonna 1966. Ensimmäinen pentue Suomessa syntyi 2001.
Jo

Jo tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Jo on seuraavien henkilöiden nimi:
Alcântaran avaruuskeskus

Alcântaran avaruuskeskus () on Brasilian luotainrakettien laukaisukeskus, joka sijaitsee nimensä mukaisesti Alcântarassa, Brasilian koillisrannikolla. 
Brasilia pyrkii luomaan Alcantarasta kaupallisen laukaisukeskuksen. Sen sijainti lähellä päiväntasaajaa on edullinen ja mahdollistaa jopa 30–40 prosenttia painavampien satelliittien laukaisun kiertoradalle. Alcântaraan voidaan tuoda raketteja ja muuta tavaraa sekä ilma- että vesiteitse. Sen sääolosuhteet ovat hyvät verrattuna moniin muihin laukaisukeskuksiin.
Historia.
Venäjän avaruusjärjestö ja Brasilia ovat solmineet yhteistyösopimuksen avaruustoiminnassa. Brasilian rakettitekniikkaa on alettu suunnata nesteajoaineita käyttäväksi, kun se aiemmin perustui kiinteisiin ajoaineisiin. Vuonna 2014 suunniteltiin ensimmäisen nesteajoaineraketin testausta Alcantarassa. Brasilian rakettikehitys perustuu pääosin venäläiseen teknologiaan. Venäjä auttaa Brasiliaa myös laukaisukeskuksen kehittämisessä. 
Elokuussa 2003 brasilialainen kehitteillä oleva VLS-1-kantoraketti räjähti laukaisualustalla. Noin 20 ihmistä sai surmansa.
Vuonna 2010 Brasilia laukaisi VSB-3 kantorakettinsa onnistuneesti ballistiselle lennolle avaruuteen.