Uskonto Intiassa

Intian uskonnollinen kenttä on monipuolinen johtuen siitä, että Intia koostuu useista eri kansoista, kielistä, heimoista ja perinteistä. Intian perustuslaki tarjoaa suojaa vähemmistöuskontoihin kuuluville sekä antaa jokaiselle oikeuden harjoittaa uskontoaan vapaasti. Vuonna 1976 Intiasta tuli lain mukaan sekulaarivaltio ilman valtionuskontoa.
Intia on hindulaisuuden, buddhalaisuuden ja jainalaisuuden syntymäpaikka. Vuoden 2011 tilastotietojen mukaan Intian väestöstä n. 80% oli hindulaisia, muslimeita 14%, kristittyjä 2,3%, sikhiläisiä 1,7%, buddhalaisia 0,7% ja jainalaisia 0,4%.
Intia on määritellyt kuusi uskonnollista ryhmää kansallisiksi vähemmistöiksi, tähän kuuluvat muslimit, kristityt, buddhalaiset, sikhiläiset, jainalaiset ja zarathustralaiset.
Intialaisperäiset uskonnot.
Alkuperäisväestön heimouskonnot.
Intiaa asuttaa joukko heimoja, jotka tunnetaan nimellä adivasi. Nämä enemmän tai vähemmän eristyksissä asuvat heimot ovat kulttuurisesti omalaatuisia ryhmiä, joilla on omat jumalat, mytologia, kieli ja perinne.
Alkuperäisväestö on vaikuttanut osittain hindulaisuuden muotoutumiseen.
Useimmat heimot polttavat vainajansa, mistä voidaan päätellä, että tapa on vanhempi kuin hindulaisuus. Jotkin jumalat kuten esimerkiksi Vishnuun ja Krishnaan yhdistetty Jagannath ovat siirtyneet heimouskonnoista hindulaisuuteen. Jagannath oli alun perin saoraheimon jumala.
Indus-kulttuuri.
Ennen arjalaiskansojen saapumista Intiassa kukoisti Indus-kulttuuri noin 2500 eaa.–1700 eaa. Tätä arjalaisaikaa edeltänyttä jumalmaailmaa kutsutaan usein esivedalaiseksi. Indus-kulttuurin jäännöksistä ei ole löytynyt yksiselitteisesti temppeleiksi tunnistettavia rakennelmia, mutta löytyneitä julkisia kylpylöitä on toisinaan väitetty rituaalisen puhdistumisen paikoiksi.
Hindulaisuus.
Arjalaiskansojen saapuminen toi Intiaan vedauskonnon, joka yhdistyessään dravidakansojen uskomuksiin muodosti hindulaisuuden perustan. Hindulaisuutta voidaan pitää vanhimpana nykyisin elävänä uskontona, sen ollessa noin 5000 vuotta vanha uskonto.
Buddhalaisuus.
Buddhalaisuus sai alkunsa Intiassa 500-luvulla eaa. Vaikka Buddha syntyi Nepalin Lumbinissa, hän toimi Intian puolella. Intiassa sijaitsevat paikat, joissa Buddha valaistui, piti ensimmäisen saarnansa ja saavutti nirvanan.
200-luvulla eaa. elänyt keisari Ašoka kääntyi buddhalaisuuteen, jonka seurauksena buddhalaisuus levisi nopeasti eri puolille Intiaa. Buddhalainen teksti Milinda-pañha kertoo indokreikkalaisen kuningas Menandroksen (n. 155–130 eaa.) kääntymisestä buddhalaisuuteen.
Jainalaisuus.
Jainalaisuuden perustaja Mahavira oli Buddhan aikalainen. Jainalaiset kyseenalaistivat ja hylkäsivät vedakirjoitukset, bramiinien auktoriteetin ja jumalien kaikkivoipaisuuden.
Sikhiläisyys.
1400-luvulla syntyi Guru Nānak, jonka opetusten ympärille sikhiläisyys muodostui Punjabissa 1500-luvulla. Sikhiläiset perustivat 1800-luvulla Sikhivaltion, joka oli merkittävä sotilaallinen mahti vuoteen 1849 saakka jolloin britit valloittivat sen. Useita sikhejä siirtyi palvelemaan brittiläisessä armeijassa, jonka kautta sikhiläisyys levisi eri puolille Brittiläistä imperiumia.
Lähi-idän uskonnot.
Juutalaisuus Intiassa.
Perimätiedon mukaan joukko juutalaisia pakeni Antiokhos IV Epifaneen (vallassa 175–163 eaa.) vainoja Intiaan. Heistä muodostui Bene Israel -niminen intialainen juutalaisyhteisö, joka sulautui paikalliseen väestöön ja unohti hepreankielen, alkaen puhua marathia.
Toinen juutalaisryhmä, Kochin juutalaiset, saapui paikallisen perimätiedon mukaan vuonna 72 nykyiseen Keralaan.
1820-luvulla joukko juutalaisia liikemiehiä saapui Intian suuriin kaupunkeihin Lähi-idästä, erityisesti Bagdadista. Heidän äidinkielensä oli arabia, jonka he vaihtoivat brittien valtakaudella englantiin.
Intian juutalaisten lukumäärä on vähentynyt nopeasti, varsinkin Israeliin suuntautuvan, maastamuuton takia. 1940-luvun lopulla Intiassa oli 26 000 juutalaista, vuonna 1981 laskettiin 5618.
Kristinusko Intiassa.
Intian väestöstä kristittyjä on noin 2,2% väestöstä. Kaksi kolmannesta Intian kristityistä asuu Etelä-Intiassa. Näistä alueista merkittävimpiä kristinuskon kannalta ovat Kerala ja Tamil Nadu, joista ensiksi mainitussa asuu puolet Intian kristityistä ja Tamil Nadussa neljäsosa. Muita tärkeitä alueita ovat Goa, Gujarat, Bihar, Bengal ja Assam sekä koilliset heimoalueet.
Vanhin Intian kristillisistä ryhmistä ovat niin sanotut tuomaskristityt. Etelä-intialaisen perimätiedon mukaan apostoli Tuomas saapui Intiaan vuonna 52 ja kuoli marttyyrina 72. Egyptiläinen munkki Kosmas Indikopleustes väitti 500-luvulla Intian matkansa yhteydessä, että Intian ja Sri Lankan kristityt olivat Persian piispan hallinnassa. Asko Parpolan mukaan nämä Intian varhaiset kristityt lienevät olleet Persiasta saapuneita nestoriaaneja, jotka käyttivät syyriaa liturgisena kielenä.
Portugalilaisten saapuessa Keralaan 1498 roomalaiskatolinen kirkko kohtasi tämän, muista kristityistä eristyksissä, hindulaisten keskellä eläneen nestoriaanijoukon. Katolilaisten mielestä heidän uskontonsa oli harhaoppista ja vuonna 1599 pidetyssä synodissa Goan arkkipiispa poltatti nestoriaanien kirjoja sekä pakotti heidät kääntymään katolilaisuuteen. 1653 Keralan Tuomaskristityt anoivat Syyrian kirkolta omaa ortodoksista piispaa, jonka he myös saivat tosin portugalilaiset surmasivat tämän. Paavi aloitti neuvottelut Tuomaskristittyjen kanssa 1656, jonka seurauksena osa heistä jäi katolisiksi ja yksi heidän papeistaan kohosi karmeliittapiispaksi. Hollantilaiset karkottivat karmeliitat 1663 vallattuaa Cochinin, jonka jälkeen pääosa Tuomaskristityistä järjestäytyi itsenäiseksi ortodoksisten syyrialaisten ryhmäksi, Antiokian syyrialaisen patriarkan alaisuuteen. Syyria säilyi Tuomas-kristittyjen liturgisena kielenä 1960-luvulle jolloin se korvattiin malajalam-kielellä.
Katolilaisuus saapui Intiaan jäädäkseen Vasco da Gaman löytöretkien myötä 1500-luvun alussa. Portugalin katolilaiset hävittivät hindutemppeleitä ja korvasivat niitä eurooppalaistyylisillä kirkoilla. Jesuiitta Francisco Xavier, jota on kutsuttu "Intian apostoliksi", organisoi lähetystyötä Goassa vuonna 1542. Hän aloitti Tuomaskristittyjen vainot ja käännätti tulkkien kanssa Isä meidän -rukouksen, kymmenen käskyä sekä roomalaiskatolisen uskontunnustuksen tamiliksi. Jotkut jesuiitat kuten Roberto De'Nobili ja Constantino Beschi asettuivat vuosikymmeniksi Intiaan elämään bramiini-askeettien tavoin saaden bramiineja kääntymään kristityiksi.
Brittien Intian valloitus, ja anglikaaninen lähetystyö, johti 1800-luvulla Reformoidun Pyhän Tuomaan kirkon perustamiseen. 1800-luvulla eri puolille Intiaa saapui eurooppalaisia ja amerikkalaisia protestanttisia lähetyssaarnaajia.
Islam Intiassa.
Islamilaiset merenkävijäkauppiaat saapuivat varhain etelä-Intiaan. Perimätiedon mukaan Malik ibn Dinar rakensi 600-luvulla moskeijan Keralaan. Varsinainen laajentuminen Intian suuntaan tapahtui 700-luvulla. Vuonna 711 ensimmäiset arabivalloittajat saapuivat nykyisen Pakistanin alueelle Banbhoreen. Hyökkääjien johtaja oli Muhammad bin Qasim, joka saapui alueelle Bagdadin kalifin käskystä.
1100-luvun loppupuolella islamilainen Ghurididynastia valloitti läntistä pohjois-Intiaa. Ghurididynastiaa seurasi Delhin sulttaanikunta, joka saavutti suuruutensa Tughluq-dynastian valtakaudella (1320–1412). Delhin sulttaanit kilpailivat vallasta Bahmanin sulttaanien kanssa.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Intian muslimien määrä oli 14,2%. Intiassa on maailman toiseksi eniten muslimeita, mutta tästä huolimatta he ovat erittäin aliedustettuina maan poliittisessa päätöksenteossa ja parlamentissa.
Uskonto ja politiikka.
Lainsäädäntö.
Intia on sekulaarivaltio, jossa vallitsee uskonnonvapaus. Tästä huolimatta uskonnolla on suuri merkitys intialaisessa lainsäädännössä ja useat osavaltiot kieltävät esimerkiksi hindujen pyhien eläinten, lehmien myynnin teuraseläimiksi. 21 osavaltiota 29:stä voi tuomita vankeuteen lehmänteurastamisesta vuodesta 1976 alkaen.
Intian rikoslaki kieltää uskonnollisten tunteiden loukkaamisen, siitä voi saada jopa kolme vuotta vankeutta. Vuonna 1988 Intia kielsi intialaissyntyisen kirjailija Salman Rushdien romaanin Saatanalliset säkeet, koska joidenkin muslimien mielestä teos oli jumalanpilkkaa.
Vuonna 2012 intialainen skeptikko Sanal Edamaruku pakeni Suomeen Intian katolisen kirkon syytettyä häntä jumalanpilkasta.
Koulutus.
Intian hindunationalistit ovat toisinaan uskonnollistaneet Intian koululaitoksen sisältöä. Intian vanhoja myyttejä on yritetty tieteellistää, esimerkiksi Gujaratin osavaltiossa koulukirjat ovat esittäneet muinaisilla intialaisilla olleen lentokoneteknologiaa hallussaan.
Pääministeri Narendra Modi, hindunationalistisesta Intian kansanpuolueesta, on väittänyt muinaisen Intian hallussa olleen jonkinlaista plastiikkakirurgiaa, jotta Ganesha-jumalalle pystyttiin asentamaan norsunpää.
Vuonna 2018 Intian korkeakouluista vastaava opetusministeri Satya Pal Singh kyseenalaisti evoluutioteorian ja halusi poistaa sen yliopistoista. Singh perusteli pyrkimyksiään sillä, että kukaan ei ole nähnyt apinan muuttuvan ihmiseksi.