Michael E. Krauss

Michael E. Krauss (15. elokuuta 1934 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat – 11. elokuuta 2019 Needham, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kielitieteilijä, joka perusti Alaska Native Language Centerin vuonna 1972. Tutkimuskeskuksen arkisto on nimetty hänen mukaansa.
Krauss tunnettiin erityisesti Athabasca-kielten ja eyakin kielen spesialistina. Viime mainittu kieli kuoli vuoden 2008 tammikuussa. Krauss tutki myös kaikkia muita Alaskan 20 kieltä; näistä 18 kuuluu athabaska-eyak-tlingit -kieliin ja eskimo-aleuttilaiset kieliin.
Koko uransa ajan, ja erityisesti vuodesta 1991 lähtien, jolloin hän esitelmöi Yhdysvaltain kielitieteellisessä seurassa, Krauss nosti esiin uhanalaisten kielten tilannetta. Tuosta lähtien hän pyrki rohkaisemaan uhanalaisten kielten dokumentaatiota ja revitalisaatiota ei vain Alaskassa vaan myös maailmanlaajuisesti.
Krauss liittyi University of Alaska Fairbanksin opettajakuntaan vuonna 1960 ja toimi Alaska Native Language Centerin johtajana sen perustamisesta vuonna 1972 aina eläkkeelle jäämiseensä asti eli kesäkuuhun 2000 saakka. Eläkkeelläkin hän toimi aktiivisesti Alaskan alkuperäiskielten dokumentaatiossa ja pyrki lisäämään maailmanlaajuisesti tietoisuutta maailman monien uhanalaisten kielten ahdingosta.
Koulutus.
Krauss suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon Chicagon yliopistossa vuonna 1953 ja Master of Arts -tutkinnon Columbian yliopistossa. Hän jatkoi opintojaan Pariisin yliopistossa, missä hän suoritti Certificat d'Etudes supérieures -tutkinnon. Tohtorin tutkinnon hän suoritti Harvardin yliopistossa vuonna 1959, missä hänen oppiaineensa olivat kielitiede ja kelttiläiset kielet. Hänen väitöskirjansa otsikko oli "Studies in Irish Gaelic Phonology &amp; Orthography."
Varhainen kenttätyö.
Krauss suoritti kenttätutkimuksia iirin kielen suhteen Länsi-Irlannissa vuosina 1956–1958 sekä fäärin kielen suhteen Färsaarilla vuosina 1958–1960).
Athabaska-kielten tutkimukset.
Väitöksensä jälkeen Krauss saapui vuonna 1960 tarkoituksenaan opettaa ranskaa Alaskan yliopistossa. Hän oli kuitenkin jo saanut tietää Alaskan alkuperäiskielten ahdingosta ennen saapumistaan. Matkalla Alaskaan hän kävi tapaamassa Harry Hoijeria, joka oli aikansa johtava Athabasca-kielten tutkija. Saavuttuaan Alaskaan Krauss alkoi välittömästi dokumentoida osavaltion alkuperäiskieliä, aloittaen alemmasta tananasta, jota puhutaan Fairbanksin ympäristössä. Tämä oli Alaskan kielitieteen kannalta suotuisa valinta, sillä alempi tanana osoittaa, että Proto-Athabaskan *ts-sarja oli jakautunut kahtia, mikä ei näkynyt Hoijerin aineistossa. Vaikka Krauss tiedottikin tästä välittömästi Hoijeirille, tämä ei lisännyt tietoa siitä suureen athabaska-kielten monografiaansa, joka ilmestyi vuonna 1963. Kraussin Mintossa keräämä aineisto ilmestyi "International Journal of American Linguistics" -lehdessä vuoden 1960 aikana, mutta tämä tapahtui jonkin aikaa, ennen kuin eräs toinen athabaskalaisen kantakielen affrikaattasarja tuli laajemmin tunnetuksi.
Eyakin kielen tutkimukset.
Kraussin suurin kontribuutio kielitieteen alalla koski eyakin kieltä, jonka parissa hän alkoi työskennellä vuonna 1961. Eyak oli jo tuohon aikaan Alaskan kielistä kaikkein uhanalaisin, Kraussin mukaan sillä “oli jäljellä 6 ½ puhujaa”, ja Kraussin työssä oli kysymys pelastavasta tutkimuksesta. Vaikka eyakia koskevaa aineistoa oli ollut aiemminkin olemassa, sitä eivät aiemmat tutkijat, kuten Edward Sapir olleet huomioineet. Eyak kuitenkin osoittautui ratkaisevaksi puuttuvaksi renkaaksi historiallisen kielitieteen kannalta, sillä se oli yhtä kaukana lähimmästä naapurikielestä, ahtnasta ja kauimpana olevasta sukulaiskielestään navajon kielestä. Eyakin kielen myötä oli mahdollista laatia teoria athabaska-eyak-tlingit -kielikunnasta, kun sen sijaan fonologiset todisteet haidan kuulumisesta tähän kielikuntaan loistivat poissaolollaan. Lisäksi eyakissa näkyvissä olevat vokaalimuutokset inspiroivat Kraussin mielessä athabaska-kielten toonien syntymisen, joka tapahtui siten, että vokaali katoaa ja jättää jälkeensä toonin.
Uhanalaiset kielet.
Michael Kraussin vuoden 1991 tammikuussa Amerikan kielitieteellisessä seurassa pitämä esitelmää pidetään usein käännekohtana, jonka myös kielten dokumentaatiotyöstä tuli entistä tärkeämpi osa kielitiedettä, ja sen inspiroimana on maailmassa tehty paljon työtä kielellisen diversitetin tutkimiseksi. Kraussin esitelmän otsikkona oli “Maailman kielet kriisissä, ja siinä hän esitti seuraavan kuuluisan varoituksen:
Krauss esitti, että Yhdysvalloissa lapset oppivat puhumaan enää 20%:a sen alueella puhuttavista kielistä.