tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Barry Greenstein

Barry Greenstein (s. 30. joulukuuta 1954, Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Greenstein valmistui Bogan High Schoolista ja suoritti sitten alemman korkeakoulututkinnon tietojenkäsittelytieteestä Illinoisin Urbana-Champaignin yliopistossa (University of Illinois at Urbana-Champaign). Hän luki itseään tohtoriksi matematiikasta, mutta lopetti opintonsa ennen väitöskirjan valmistumista. 
Barry Greenstein työskenteli Symantecilla kunnes jäi eläkkeelle 36-vuotiaana vuonna 1991 ja siirtyi kokopäiväiseksi pokerinpelaajaksi. 
Pokeriura.
Greenstein on urallaan voittanut kolme World Series of Pokerin (WSOP) ranneketta ja kolme World Poker Tourin turnausta (näistä kaksi kutsukilpailuista). WSOP:n pääturnauksessa hän on parhaimmillaan ollut 22. (vuonna 1992).
Tärkeimmät turnausvoitot.
Greenstein tunnetaan siitä, että hän lahjoittaa turnausvoittojaan hyväntekeväisyyteen, usein Children, Incorporated -järjestölle. Toisinaan häntä kutsutaankin "Pokerin Robin Hoodiksi". Elantonsa Greenstein ansaitsee käteispelipöydissä ollen vakiopelaaja Bellagion kasinon suurten limiittien "The Big Gamessa".
Barry Greenstein on ollut mukana GSN:n pokeriohjelman "High Stakes Poker" kolmella ensimmäisellä ja viidennellä tuotantokaudella. Ensimmäisen kauden viidennen jakson viimeisessä kädessä Greenstein hävisi yhden kaikkien aikojen isommista poteista High Stakes Pokerissa, 361 800 dollaria, Sam Farhalle. Greensteinin lähtökätenä oli ässäpari, Farhalla kuningaspari. Korotusten jälkeen molemmat menivät all-in ennen floppia. Flopista tullut kuningas toi Farhalle voiton. Greenstein edustaa PokerStars-nettipokerihuonetta.
Greensteinin pokeriuran turnausvoitot ylittivät marraskuussa 2024 8,6 miljoonaa dollaria.
Kemiallinen potentiaali

Kemiallinen potentiaali (symboli µ) kuvaa yhdisteen osaslajiin sitoutunutta Gibbsin energian määrää. Matemaattisesti µ määritellään Gibbsin energian osittaisderivaattana ja ainemäärän suhteen eli kemiallinen potentiaali on partiaalinen moolisuure:
formula_1
missä formula_2 on systeemin Gibbsin energian muutos ja formula_3 osaslajin ainemäärän muutos, kun lämpötila T, paine p ja muut ainemäärät ovat vakioita. Aineiden moolitilavuus on suoraan verrannollinen kemialliseen potentiaaliin. 
Mikäli yhdiste (systeemi) sisältää ioneja ja Gibbsin energiaan on sisällytetty yhdisteen sähköstaattinen energia määrittelee yo. yhtälö ionin sähkökemiallisen potentiaalin.
Humberto Brenes

Humberto Brenes (s. 8. toukokuuta 1951) on costaricalainen pokeriammattilainen ja liikemies.
Brenes aloitti korttipeliuransa pelaamalla baccaratia, mutta siirtyi myöhemmin pokeriin. Hän aloitti turnauspelaamisen vuonna 1974. Brenes on voittanut kaksi World Series of Poker -ranneketta ja selvinnyt World Poker Tourin finaalipöytään kolmesti. Brenesin WSOP-rannekkeet tulivat vuonna 2003 limit Texas hold 'em ja pot limit Omaha -turnauksista. Yhdessä Phil Hellmuthin kanssa hänellä oli eniten rahasijoja (kahdeksan) WSOP-turnauksissa vuonna 2006. Brenesillä on kuudenneksi eniten rahasijoja WSOP-turnauksista.
Brenes voitti Jack Binion 2002 World Poker Openin vuonna 2002. Hän löi lopussa Erik Seidelin ja ansaitsi voitollaan 502 640 dollaria. Joulukuussa 2008 hän voitti Doyle Brunson Five Diamond World Poker Classicin 2 500 dollarin texas-turnauksen.
Brenes tunnetaan lempinimellä "The Shark" (hai) ja hänellä on yleensä pokeripöydässä mukana maskottina ja kortinsuojelijana haiaiheisia leluja. Pelatessaan Brenes pitää dramaattisesta, huomiota herättävästä esiintymisestä.
Brenes edustaa PokerStars-nettipokerihuonetta. Hänen kaksi veljeään, Alex ja Erick Brenes, ovat molemmat World Poker Tour -voittajia. Tammikuussa 2010 Humberto Brenesin pokeriuran turnausansiot ylittivät 5,5 miljoonaa dollaria.
EV Zug

EV Zug on sveitsiläinen jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Zug. Se pelaa Sveitsin pääsarjassa National Leaguessä. EV Zug on perustettu 1967, ja sen kotiareenana toimii Bossard Arena. EV Zug:in joukkueen värit ovat sininen ja valkoinen. EV Zug on onnistunut kolme kertaa voittamaan Nationalliga A:n mestaruuden, vuonna 1998, 2021 ja 2022.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Jonas Gardell

Lars Jonas Holger Gardell (s. 1963 Täby) on ruotsalainen kirjailija, käsikirjoittaja, koomikko, laulaja ja artisti. Hän on yksi Ruotsin palkituimpia kulttuurihenkilöitä monipuolisen ja yhteiskunnallisesti tärkeän tuotantonsa ansiosta. Hän on Mark Levengoodin aviopuoliso.
Tammikuussa 2023 Levengood ja Gardell ilmoittivat muuttavansa erilleen. He kertoivat, ettei heillä ole enää rakkaussuhdetta, mutta että he aikovat pysyä ystävinä eivätkä aio purkaa avioliittoaan.
Elämä ja ura.
Jonas Gardell varttui tukholmalaisen, vapaakirkkoon kuuluvan perheen neljästä lapsesta toiseksi nuorimpana. Molemmat vanhemmat toimivat psykologeina. Hänen esikoisteoksensa "Passionsspelet" ilmestyi vuonna 1985, minkä jälkeen hän on kirjoittanut useita romaaneja, näytelmiä, television minisarjoja, show-esityksiä ja laulusanoituksia. Hänen kirjojaan on käännetty yli 20 kielelle.
Vuonna 1986 Gardell tapasi Mark Levengoodin Sturebadet-uimahallissa. He ovat nykyisin naimisissa, ja heillä on 2002 syntynyt poika ja 2005 syntynyt tytär. Vuonna 1990 Gardell löi itsensä läpi showllaan ”En pall, en mikrofon och Jonas Gardell”. Samana vuonna ilmestyi romaani "Fru Björks öden och äventyr".
Gardellin tuotannossa on paljon omaelämäkerrallista ainesta. Ruotsin Skolverket ja kustannusyhdistys jakoivat vuonna 2000 hänen kirjaansa "En komikers uppväxt" (suom. "Koomikon synty") maan kaikkien peruskoulujen kahdeksasluokkalaisille.
Gardellin 1980-luvun aids-hysteriaa käsittelevä romaanitrilogia "Torka aldrig tårar utan handskar" sai Ruotsissa ennennäkemättömän suosion. Sekä kirjasarja ja siitä tehty tv-minisarja äänestettiin "Dagens Nyheterin" lukijakyselyssä viimeisten 150 vuoden kolmen tärkeimmän kulttuuritapahtuman joukkoon.
Vuonna 2006 Gardellin laulu ”Aldrig ska jag sluta älska dig” pysyi Svensktoppen-listalla 22 viikkoa.
Jonas Gardell nimitettiin joulukuussa 2007 Lundin yliopiston teologian kunniatohtoriksi. Perusteissa todettiin Gardellin kirjallisen tuotannon keskipisteenä olevan marginaalissa elävät ihmiset, heidän arvokkuutensa ja ihmisoikeutensa. ”Harvat kykenevät hänen tavoin puhuttelemaan eri ikäpolvien ihmisiä ja yhdistämään huumoria ja vakavaa draamaa yhtä hyvällä osumatarkkuudella, mikä tekee hänestä merkittävän yhteiskunnallisen keskustelijan ja kriitikon.”
Vuonna 2013 Gardell nimitettiin Linköpingin yliopiston lääketieteen kunniatohtoriksi aids-trilogiastaan "Älä koskaan pyyhi kyyneleitä paljain käsin", joka on perustelujen mukaan ”monipuolinen kuvaus ruotsalaisen lääketieteen historian pimeästä aikakaudesta”. Vuonna 2018 Gardell promovoitiin suomalaisen Åbo Akademin filosofian kunniatohtoriksi yhteiskunnallisesti merkittävästä tuotannostaan.
Napakaira

 
Napakaira on keskiaikainen työkalu, jolla porataan reikiä. Kairan päässä on paikallaan pysyvä napa, jota painetaan rintakehällä kairaa pyöritettäessä. Paimion kuntavaakuna esittää napakairaa. Sanalla on kantagermaaninen vastine *nabōgaizaz.
Pidjon haben

 
Pidjon haben (, ’pojan lunastus’) on juutalainen rituaali, joka liittyy esikoispojan syntymään. Rituaalissa esikoispojan isä symbolisesti lunastaa poikansa kohen-pappissukuun kuuluvalta henkilöltä. Seremonia toimitetaan, kun lapsi on kuukauden ikäinen. Se perustuu Tooran kertomukseen siitä, kuinka Jumala valitsi aluksi esikoispojat palvelukseensa, mutta kultaisen vasikan synnin seurauksena tämä tehtävä siirtyi Leevin sukuun kuuluville miehille. Tästä syystä jos jompikumpi vanhemmista kuuluu Leevin sukuun, eli on joko "kohenin" tai leeviläisen lapsi, seremoniaa ei toimiteta. .
Käytännössä seremonian kulku on yksinkertainen: kohen-pappissukuun kuuluva henkilö eli "kohen" kysyy isältä, haluaako hän lunastaa poikansa, ja isä vastaa myöntävästi ja antaa "kohenille" viisi hopeakolikkoa. Tämän lisäksi molemmat lausuvat siunauksia ja rukouksia. On tapana tuoda lapsi "kohenille" tarjottimella, jolla on koruja, arvostuksen osoituksena tätä rituaalia kohtaan. Seremonian jälkeen syödään juhla-ateria. Tämä seremonia on edelleen käytössä ortodoksi- ja konservatiivijuutalaisten keskuudessa.
Ajokaskasvit

Ajokaskasvit (Zosteraceae) on vesikasviheimo Alismatales-lahkossa. Heimo koostuu kahdesta tai kolmesta suvusta, joissa on yhteensä 14 lajia (tai 18). Kasveilla on nauhamaiset lehdet ja näkyvät maavarret. Ne elävät merivedessä.
Suvun tunnetuin kasvi on meriajokas ("Zostera marina"), jonka kuivattuja varsia on käytetty huonekaluverhoilussa pehmusteena ja pakkausmateriaalina.
Tuntomerkit.
Ajokaskasvit ovat heinämäisiä ruohoja, joilla on suikertava juurakko. Lehdet ovat pitkiä, nauhamaisia ja ovat selvästi tupellisia. Kasvit ovat yksi- tai kaksikotisia, joten kukat ovat yksineuvoisia. Ne sijaitsevat litistyneissä, tähkämäisissä puikeloissa, jotka ovat tuppimaisen suojuksen (spatha) sisällä. Hede- ja emikukat sijaitsevat puikelossa vuorotellen. Hedekukassa on yksi ainoa hede. Siitepölyhiukkaset ovat pitkiä ja nauhamaisia, ja niiden ominaispaino on sama kuin veden, mikä antaa hyvät mahdollisuudet kulkeutua toisten kasviyksilöiden emin luoteille. Tavallisesti jokaisen heteen kyljessä on koukkumainen lisäke (retinaculum). Sileäpintainen sikiäin, lyhyt vartalo ja kaksi melko pitkää luottia muodostavat emikukan (sekä hede- että emikukat ovat siis kehättömiä). Siemenaiheita on kussakin sikiäimessä vain yksi. Hedelmä on muodoltaan vaihteleva pähkylä tai siinä tapauksessa, jolloin hedelmäseinän (perikarppi) ulkokerros (eksokarppi) on mehevä ja sisäkerros (endokarppi) kuituinen, voidaan hedelmää pitää luumarjamaisena.
Taksonomia.
Ajokaskasveihin kuuluu kolme sukua: ajokkaat ("Zostera"), "Heterozostera" ja "Phyllospadix". Suvussa "Heterozostera" vaakajuurakko eli maavarsi on kasvutavaltaan sympodiaalinen eli haarajatkoinen, muissa suvuissa se on monopodiaalinen eli varsijatkoinen. "Phyllospadix" on pohjoisamerikkalainen suku, ja sen emipuikelossakin on retinaculum-tyyppisiä lisäkkeitä vuorotellen emikukkien kanssa. Heimon ainoa Suomenkin rannikoilla tavattava laji on meriajokas ("Zostera marina"), muutoin ajokkaita lienee kymmenkunta lajia.
Ajokaskasvien lähin sukulaisheimo on vitakasvit (Potamogetonaceae), joiden kanssa ne muodostavat sisarusparin Alismatales-lahkon kladogrammissa eli sukupuussa.
Kuoleman rekat

Kuoleman rekat () on Stephen Kingin samannimiseen novelliin perustuva kanadalainen tv-kauhuelokuva. Novelli on suomennettu nimellä "Rekat" ja julkaistu suomeksi 1989 ilmestyneessä novellikokoelmassa "Yön äänet". 
Juoni.
Elokuvassa rekat heräävät eloon ja tekevät kaikkensa tappaakseen ympäristönsä ihmiset. Lunar on pieni kaupunki, jonne ihmiset saapuvat ufohavaintojen innostamina. Ihmisten kiinnostus ufoihin kuitenkin haihtuu, kun paikallisten autojen hautausmaan kuolleet ihmiset heräävät henkiin ja ottavat autot haltuunsa. Ihmiset aloittavat taistelun elämästä ja kuolemasta Kuoleman rekkoja vastaan, jotka ovat päättänet tuhota kaiken maanpäällisen.
Paaši

Paaši (ruots.; ) tarkoittaa kuninkaan ylhäisöön kuuluvaa palvelijaa. 
Tausta.
Paašilla tarkoitetaan aatelissuvun nuorta, joka lähti kotoaan suorittamaan harjoittelua. Harjoittelun aikana suoritettiin tehtäviä, jotka kuuluivat ritaristolle. Paašipojan tehtäviin kuului esimerkiksi isännän haarniskan pukeminen. Paaši oli hallitsijan, prinssin tai korkea-arvoisen säädyn edustajan palveluksessa. 
Paašit toimivat aatelismiehen ja -naisen avustajana. Paašeille opetettiin heraldiikkaa, metsästystä, musiikkia, tanssia ja muita oppiaineita, jotka nostivat heidän sosiaalista asemaa. Paašit ylennettiin Englannissa kavaljeereiksi ja myöhemmin ritareiksi. 
Kuninkaat ottivat nuoria aatelismiehiä paašin virkaan. Keskiajan paaši oli hovipoika (ranskan kielen "page" tulee alun perin kreikan poikaa merkitsevästä sanasta παιδιον, "paidion"), joka usein palveli ratsumiestä, ritaria, nuorempana aseenkantajana. Feodaalisen ritarikasvatuksen saavasta nuoresta pojasta tuli paaši yleensä noin 7-vuotiaana, ja hän palveli paašina useita vuosia, kunnes 14–15-vuotiaana oli valmis aseenkantajan tehtävään, sekä 20 ikävuoden jälkeen kenties itse ritariksi. Keskiajalla Pohjoismaissa käytettiin vastaavasta tehtävästä termiä soini (ruots. "sven" tai "småsven"). Moni nuoruudessaan paašina toiminut aatelismies hyötyi myöhemmin urallaan kuninkaaseen solmitusta suhteesta.
Koska paaši merkitsee kamaripalvelijaa, voidaan sitä edelleen käyttää joissakin kielissä nuoren miespuolisen palvelijan nimityksenä. 
Ruotsin kuninkaat ottivat palvelukseensa myös suomalaisia aatelismiehiä paašeiksi. Kreivi Johan Fredrik Aminoff toimi Ruotsin hallitsijan paašina Tukholmassa.
Venäjän keisarikunnan aikana Suomen suuriruhtinaskunnan asukkailla oli mahdollisuus kouluttautua Keisarin paašikoulussa Pietarissa.
A World Without Heroes

A World Without Heroes on Kiss-yhtyeen kappale albumilta "Music from The Elder". Sen ovat kirjoittaneet Gene Simmons, Paul Stanley, Lou Reed ja Bob Ezrin. Kappale on tyyliltään balladi ja sen laulaa Gene Simmons hänelle harvinaiseen tapaan puhtaalla lauluäänellä. Singlenä ”A World Without Heroes” nousi Billboardin listalla sijalle 56 ja brittilistoilla sijalle 55.
Kissin soolokitaristi Ace Frehley toimii kappaleessa rytmikitaristina. Soolon esittää Paul Stanley.
Kappaleesta tehtiin myös video edistämään singlen myyntiä ja siitä tuli Kissin ensimmäinen musiikkivideo, joka sai soittoaikaa MTV:llä. Videosta ja saavutetuista listasijoituksista huolimatta Kiss ei soittanut ”A World Without Heroesia” kiertueillaan ennen kuin fanien toivomuksesta 1990-luvun puolivälissä akustisena versiona, joka päätyi albumille "Kiss Unplugged".
Adnan Menderes

Adnan Menderes (1899 – 17. syyskuuta 1961) oli turkkilainen poliitikko ja Turkin pääministeri vuosina 1950–1960. Menderes tuomittiin oikeudenkäynnissä kuolemaan ja hirtettiin.
Varhaisvuodet ja ura.
Menderes oli syntynyt Aydinissa vuonna 1899 varakkaan Krimin tataaritaustaisen maanomistajan poikana. Käytyään kansakoulun Menderes jatkoi opiskeluja Izmirin amerikkalaisessa opistossa. Hän suoritti oikeustieteen tutkinnon Ankaran yliopistossa. Menderes muodosti lyhytaikaiseksi jääneen Sorbest Firk -puolueen () Aydinissa. Puolueen tultua kielletyksi, Menderes liittyi Tasavaltaiseen Kansan puolueeseen ja valittiin parlamenttiin Aydinin edustajaksi 1930. Hänet erotettiin puolueesta kahden muun oppositiojäsenen kanssa. Menderes muodosti ensimmäisen laillisen oppositiopuolueen, demokraattisen puolueen 7. tammikuuta 1946 muun muassa Celal Bayarin kanssa.
Pääministerinä.
Demokraattinen puolue tuli valtaan 14. toukokuuta 1950 pidettyjen vaalien jälkeen, Bayarista tuli presidentti ja Menderesista pääministeri; vuonna 1955 hän alkoi toimia myös ulkoministerinä. Turkki liittyi Natoon vuonna 1952. Kymmenen vuotta kestäneen pääministerikauden aikana Turkin sisä- ja ulkopolitiikassa tapahtui suuria muutoksia. Teollistuminen ja kaupungistuminen alkoi Turkissa. Maatalous koneellistui, liikenne, energia, terveydenhoito ja vakuutus- ja pankkitoiminta järjestäytyivät. Menderes oli järjestämässä Istanbulin pogromia kreikkalaista vähemmistöä vastaan 6.–7. syyskuuta 1955. Vuonna 1959 Menderes selviytyi lento-onnettomuudesta. 
Menderes suhtautui myönteisesti perinteiseen islamilaiseen elämäntyyliin ja hänen aikanaan Turkissa avattiin tuhansia uusia moskeijoita. Menders kampanjoi vuoden 1950 vaaleissa aikaisemmin kielletyn arabiankielisen rukouskutsun laillistamisen puolesta. Menders korvasi myös İsmet İnönün kuvat turkkilaisista seteleistä ja postimerkeistä Atatürkin kuvilla, jotka Inönü oli poistanut vuonna 1938. Menderes ehdotti eräissä puheissaan Turkin parlamentissa, että se voisi halutessaan palauttaa takaisin kalifaatin aseman, jonka se oli kumonnut 1920-luvulla. Menderesin vastustajat kritisoivat häntä uskonnolla politikoimisella.
Menderes hoiti suhteita muslimimaihin aktiivisemmin kuin edeltäjänsä. Tekniikan ja elintarvikkeiden tuonti lisääntyi ja taloudellinen riippuvuus lännestä tuli kasvoi. Suuret taloudelliset hankkeet vaativat paljon pääomaa ja hinnat nousivat inflaation nopeutuessa ja teollisuuden tuottavuus laski. Oppositio voimistui ja Menderes joutui turvautumaan tiukkaan lehdistönsensuuriin ja toimittajien vangitsemisiin. Opiskelijat aloittivat mielenosoitukset huhtikuussa 1960, Menderes turvautui sotilaiden ja väkivallan käyttöön mielenosoitusten rauhoittamiseksi. Menderes julisti Turkkiin poikkeustilan, tämän jälkeen tapahtui sotilasvallankaappaus 27. toukokuuta 1960.
Menderesiä syytettiin perustuslain rikkomisesta, hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin hirttämällä 17. syyskuuta 1961 İmralıin saarella.
Rauha Räppääjä

Rauha-täti eli Rauha Räppääjä on Tiina ja Sinikka Nopolan Risto Räppääjä -lastenkirjoissa esiintyvä kuvitteellinen henkilö. Hän on kirjojen päähenkilön Risto Räppääjän täti. 
Elämä.
Rauha oli televisiokasvo, mutta sai potkut tuhlattuaan liikaa rahaa. Ammatiltaan hän on puhelinmyyjä. Hän myy puhelimesta monia eri tuotteita, kuten pölynimureita ja retkimunakuppeja. Kirjassa "Risto Räppääjä ja kauhea makkara" Rauha aikoo ruveta myymään makkaroita, joita he lähtevät ostamaan Unkarista. Rauha ja Risto joutuvat kuitenkin vain kommelluksiin ja Rauha vankilaan, josta hänet saadaan kyllä pelastettua. Rauhaa luullaan Risto Räppääjän luokan sijaisopettajaksi Hilpuri Tilliksi kirjassa "Risto Räppääjä ja Hilpuri Tilli". Kirjassa "Risto Räppääjä ja villi kone" Rauha repii Risto Räppääjän tietokoneesta piuhat irti ja joutuu jäämään yöksi saareen, koska hänen jumppapallonsa ei mahdu lautalle. Rauha pukeutuu nöhröiseen puseroon ja ruutuhameeseen.
Ihmissuhteet.
Rauha Räppääjä on ihastunut alakerran naapuriin Lennart Lindbergiin, muttei ujouttaan uskalla tunnustaa sitä hänelle. Rauha Räppääjä ei ole rauhallinen vaikka nimestä voisi luulla niin, hän on oikea höseltäjä.
Sudet (urheiluseura)

Sudet on kouvolalainen urheiluseura, jolla on nykyisin toimintaa vain salibandyssä. Jalkapallossa seuran miesten edustusjoukkue pelasi Kaakon Kolmosessa ja naiset Ykkösessä. Salibandyssä miehet pelaavat II-divisioonassa. Historiassaan seura on saavuttanut Suomen-mestaruuksia jalkapallossa ja jääpallossa.
Historia.
Sudet perustettiin alun perin Viipurissa 13. joulukuuta 1912 nimellä Wiipurin Bandy &amp; Jalkapalloseura. Nimi vaihtui Wiipurin Susiksi vuonna 1924. Seura muutti Helsinkiin 1940 ja vuonna 1950 seurasta tuli Sudet ry. Vuoden 1961 lopulla Kouvolan Urheilijain Palloilijat (KUP) yhdistyi Kouvolan Sudet r.y:n kanssa.
Vietettyään hiljaiseloa lähes koko 1990-luvun Sudet aloitti toimintansa uudelleen vuonna 2001 jalkapalloseura FC Kouvolan ja salibandyseura Kymen Salibandyn siirtyessä vanhan perinteikkään nimen alle.
Jalkapallo.
Jalkapallossa Sudet voittivat ensimmäisen, ja toistaiseksi ainoan, mestaruutensa 28. heinäkuuta 1940. Lisäksi hopeaa on tullut kerran 1942 ja pronssia neljästi. Yhteensä seuralla on 15 kautta pääsarjatasolla, ja se on maratontaulukon sijalla 25 (pudotuspelit mukaan lukien). Kaudella 2021 sarjapaikan otti uusi Kouvolalainen jalkapalloseura KJP.
Jääpallo.
Seura panosti ensimmäisinä vuosinaan jääpalloon ja voitti vuodesta 1914 eteenpäin kuusi perättäistä Suomen-mestaruutta. Kaiken kaikkiaan seuralla on 14 mestaruutta.
Kouvolan Sudet pelasi viimeisen jääpallosarjakautensa Suomisarjassa kaudella 1968.
Keväällä 2013 Lappeenrannassa perustettiin uusi Susien nimeä kantava jääpallon erikoisseura Wiipurin Sudet.
Salibandy.
Sudet SB Miesten edustus pelasi pitkään II-divisioonaa mutta kaudella 2019–20 kausi jouduttiin päättämään kesken, Koronaviruspandemian vuoksi. Sudet sattuivat olemaan runkosarjan ykköspaikalla ja näin sai suoran paikan vasta perustettuun uuteen Suomisarjaan. Kotipelit Sudet pelaa Jatke Areenalla. Vuoden 2018 alussa Sudet SB oli Suomen kahdenneksikymmenenneksi suurin salibandyseura 536 lisenssipelaajallaan.
Sudet Salibandy luopui Suomisarjapaikasta kaudelta 2025–2026. Päätöksen taustalla ovat taloudelliset realiteetit sekä toimihenkilöiden puute. Myös useita aikuisikäisiä pelaajia jäi pois joukkueesta mm. opiskelujen takia. Tällä päätöksellä seura tulee välttämään taloudelliset riskit, joita resurssien puuttuessa on nähtävissä. Sudet jatkaa tulevan kauden II-divarissa miesten edustusjoukkueella.
Aibo

AIBO (Artificial Intelligence roBOt, tarkoittaa myös ”rakkaus” tai ”kiintymys” japaniksi) on Sonyn valmistama robottikoira. Ensimmäinen Aibo esiteltiin vuonna 1999, ja sen jälkeen siitä on valmistettu useita eri malleja. Aibo kykenee kävelemään, ”näkemään” kameran avulla, tunnistamaan puhuttuja käskyjä sekä oppimaan ja toimimaan toisten Aibojen kanssa. 
Uusimmat robottikoiran versiot ovat avoimia kehittäjille, joten niille voi esimerkiksi opettaa uusia temppuja tai yhdistää ne älykodin muihin laitteisiin.
Angara (raketti)

Angara () on Venäjällä kehitetty modulaarinen kertakäyttöinen kantorakettiperhe. Kantoraketin eri versioiden nostokyky matalalle Maata kiertävälle radalle on aikanaan 2 000–24 500 kg. Angaran laukaisupaikka on Plesetskin kosmodromi Arkangelin alueella. Angaran on tarkoitus täydentää ja myöhemmin korvata Rokot- ja Proton-raketit. Proton pystyy nostamaan matalalle maan kiertoradalla 20 000 kg, Rokot 2 000 kg.
Kantoraketin ensimmäinen testilaukaisu (Angara 1.1) on viivästynyt aiempien rahoitusongelmien ja kehitystyön laajuuden vuoksi. Moottorikokeet valmistuivat joulukuussa 2009. Ensimmäinen onnistunut 21 minuuttia kestänyt alikiertoradan koelento suoritettiin heinäkuussa 2014.
Hanketta johtaa Hrunitševin Vladimir Nesterov.
Tekniikka.
Angara-raketit hyödyntävät olemassa olevaa rakettitekniikkaa, mikä laskee kehityskustannuksia. Eri versiot käyttävät samoja osia, mikä johtaa halvempiin käyttökustannuksiin. Jokaisen raketin ensimmäinen vaihe koostuu yhdestä tai useammasta samanlaisesta rakettimoduulista (Univestal Rocket Module, URM, tai Common Rocket Module, CRM). Angara-raketin nimi kertoo montako URM-moduulia siinä on. Päämoottori RD-191 on Zenit-kantoraketin RD-170-moottorin riisuttu malli. Se polttaa kerosiinia (jonka yhdysvaltalainen nimitys on RP-1) ja nestehappea tuottaen merenpinnan tasolla 1 960 000 Newtonin työntövoiman.
Toisen vaiheen moottori on neljällä polttokammiolla RD-0124A varustettu. Se kehitettiin Sojuz-2 -kantorakettia varten. Sen tuottama työntövoima vastaa 300 000 N. Myös tämän vaihe polttaa kerosiinia.
Angara 1.1:ssä toista vaihetta työntää hypergolinen Briz-KM-rakettimoottori, joka alun perin kehitettiin Rokot-kantorakettiin. Briz-M, joka toimii Angara A3:n ja Angara A5:n kolmantena vaiheena, käyttää hypergolisia ajoaineita (UDMH/N204). Briz-M kehitettiin Proton-M-kantorakettiin. Myöhemmin Briz-M voidaan korvata uudella ja tehokkaalla kryogeenisia polttoaineita käyttävällä KVRB-vaiheella. Tällöin Angara A5:n nostokyky nousee 6 600 kiloon. Angara A3 ja A5 käyttävät Protonin nokkakartiota. Nostokyvyltään 45 000–70 000 kilon hyötykuormaan tähtäävä Angara 7 on myös kehitteillä.
Tuomiopäivän kello

Tuomiopäivän kello () on Chicagon yliopistossa sijaitseva symbolinen kellotaulu, jota Bulletin of the Atomic Scientistin johtokunta on ylläpitänyt vuodesta 1947. Kellon aika kuvastaa ihmiskunnalle kohtalokkaan ydinsodan tai jonkin muun ihmisten aiheuttavan maailmanlaajuisen tuhon läheisyyttä: kellotaulun minuuttiviisari on vuosien saatossa ollut jossain kohtaa keskiyötä lähintä varttia. Kellon ajassa keskiyö kuvastaa ihmiskunnan tuhoutumista maailmanlaajuisen katastrofin seurauksena.
Päätöksen kellon siirtämisestä tekee ryhmä tutkijoita ja ajattelijoita. Ryhmään kuuluu vuonna 2017 muun muassa 15 Nobel-palkittua tieteilijää.
Tuomiopäivän kellon ylläpitäjät päivittävät kellon aikaa aina merkittävien ydinsodan mahdollisuuteen vaikuttavien maailmanpoliittisten muutosten jälkeen. Tammikuussa 2020 sitä siirrettiin kahdellakymmenellä sekunnilla lähemmäs keskiyötä, näyttämään aikaa 23.58.20 eli 100 sekuntia vaille keskiyön. Kellon siirtämisen syiksi ryhmä mainitsee, että kansainvälinen turvallisuustilanne on huolestuttava myös siksi, että maailman johtajat ovat antaneet uhkia hillitsevien poliittisten rakenteiden heikentyä. Esimerkkeinä huolta aiheuttavista asioista mainittiin Iranin ja Pohjois-Korean toistaiseksi ratkaisemattomat ydinasetilanteet sekä se, että konkreettiset toimet ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi ovat olleet juhlavista puheista huolimatta riittämättömiä. Tiedotteessa mainittiin myös muun muassa hallitusten harjoittamat disinformaatiokampanjat. 
Tammikuussa 2023 kelloa siirrettiin 10 sekuntia eteenpäin aikaan 23.58.30 eli 90 sekuntia vaille keskiyön. Syiksi mainitaan muun muassa Venäjän heikosti peittelemät uhkaukset ydinaseiden käytöstä sekä myös ilmastokriisin aiheuttamat uhkatekijät.
Ajan muutokset.
Kello otettiin käyttöön kylmän sodan aikana 1. kesäkuuta 1947, ja aluksi se näytti aikaa 23.53. Tämän jälkeen kellon aikaa on siirretty yhteensä 25 kertaa (katso kuvaaja), muun muassa Neuvostoliiton ensimmäisen ydinkokeen jälkeen vuonna 1949 (aikaan 23.57), Osittaisen ydinkoekieltosopimuksen jälkeen vuonna 1963 (23.48), asevarustelun kiihtyessä Ronald Reaganin hallintokaudella vuonna 1984 (23.57) ja START-sopimuksen solmimisen jälkeen vuonna 1991 (23.43). Lähimmäksi keskiyötä päädyttiin 24. tammikuuta 2023, jolloin kellon viisarit siirrettiin aikaan 90 sekuntia ennen keskiyötä.
Maria Walliser

Maria Walliser (s. 27. toukokuuta 1963 Mosnang) on sveitsiläinen entinen alppihiihtäjä.
Walliser voitti urallaan kolme maailmanmestaruutta: syöksylaskussa 1987 ja 1989 sekä supersuurpujottelussa 1987. Hän ei ikinä voittanut olympiakultaa vaan paras sijoitus olympialaisissa oli toinen sija vuoden 1984 syöksyssä.
Maailmancupin kokonaiscupin Walliser voitti vuosina 1986 ja 1987. Syöksycupin hän voitti kaksi kertaa, pujottelu ja supersuurpujottelucupin kerran. Hän saavutti 25 osakilpailuvoittoa, joista peräti 14 tuli syöksylaskussa. Uransa hän lopetti kauden 1989/90 jälkeen.
Barzan Ibrahim al-Tikriti

Barzan Ibrahim Hassan al-Tikriti ( ,17. helmikuuta 1951 – 15. tammikuuta 2007) oli Irakin tiedustelupalvelu Mukhabaratin johtaja vuosina 1979–1983, Irakin YK-lähettiläs Genevessä vuosina 1988–1997 ja yksi Saddam Husseinin kolmesta velipuolesta. Al-Tikriti tuomittiin kuolemaan rikoksista ihmisyyttä vastaan Saddam Husseinin ja Irakin vallankumousoikeuden tuomarin Awad Hamad al-Bandarin tavoin vuonna 1982 tapahtuneesta al-Dujailin šiiakylän hävittämisestä ja 148 kyläläisen teloittamisesta. Kylään iskettiin sen jälkeen, kun Hussein oli joutunut siellä salamurhayrityksen kohteeksi. Yhdysvaltalaisjoukot vangitsivat al-Tikritin Bagdadissa huhtikuussa 2003.
Al-Tikriti oli määrä teloittaa Husseinin kanssa samana päivänä 30. joulukuuta 2006, mutta teloitusta lykättiin hieman yli kaksi viikkoa, kunnes hänet ja al-Bandar hirtettiin 15. tammikuuta 2007 kello kolmelta aamulla Camp Al-Adalan tukikohdassa. Teloituksessa Barzanin pää irtosi väärin mitoitetun hirttoköyden vuoksi, mikä raivostutti monia sunnimuslimeja.
Yhdysvaltain Irakin sodan aikana julkaisemissa etsintäkuulutuspelikorteissa Barzan Ibrahim al-Tikriti edustaa ristiviitosta.
Tower Bridge

Tower Bridge on Thames-joen ylittävä läppäsilta Lontoossa Towerin linnoituksen itäpuolella. Sen on suunnitellut Lontoon kaupunginarkkitehti Horace Jones. Käytännön rakentamisesta vastasivat insinööri John Wolfe-Barry sekä arkkitehti George D. Stevenson. Sillan runko rakennettiin tuolloin uudesta materiaalista, teräksestä. Tornien pääasiallisin rakennusmateriaali on muotoon hiotut graniittilohkareet.
Lontoon kasvaessa vanhat sillat olivat ruuhkaantuneet pahoin. Niinpä uuden sillan rakentamisesta päätettiin parlamentissa vuonna 1885. Suunnittelun eräänä lähtökohtana oli, että – rakennusaikaisesta – modernista tekniikasta huolimatta sen tuli ulkoisesti muistuttaa Towerin linnaa. Sillan rakennustyöt alkoivat 21. kesäkuuta 1886 ja käyttöön se vihittiin 30. kesäkuuta 1894. Sillassa on kaksi tornia ja kaksoisläppäsilta, jonka ali isot laivat pääsevät, kun läpät nostetaan ylös. Tower Bridge kuuluu myös Lontoon nähtävyyksiin.
&lt;mapframe latitude="51.505556" longitude="-0.075556" zoom="13" height="270" width="270" text="Tower Bridge"&gt;
"type": "ExternalData",
"service": "geopoint",
"ids": "Q83125",
"properties": {
"title": "Tower Bridge",
"marker-color": "ff0000",
"marker-symbol": "bridge",
"marker-size": "small",
"stroke": "#ffffff",
"stroke-width": 2,
 "type": "ExternalData",
 "service": "geoshape",
 "ids": "Q83125",
]
&lt;/mapframe&gt;
Sillan rakennusaikana Lontoon satama sijaitsi vielä suurelta osin Tower Bridgen ja London Bridgen välissä. Joen suulta Tower Bridgen kohdalle saakka laivat pääsevät esteettömästi, koska sillä osuudella Thames-joen yli ei ole siltoja, ainoastaan joen alittavia tunneleita. Sillan ulkoasu suunniteltiin keskiajan tyyliseksi, mutta rakennusvaiheessa siitä tehtiin koristeellisempaa viktoriaanista uusgotiikkaa edustava.
Sillan nostomekanismi on alkuperäinen, vuonna 1894 rakennettu.
Kolkuttaja-suunta

Kolkuttaja-suunta on lestadiolaisesta uusheräyksestä 1950-luvulla irtaantunut ryhmä. Ryhmä jakaantui kahtia vuonna 1960 kontiolaisuudeksi ja peuralaisuudeksi.
Kontiolaisuus.
Nimen suuntaus sai sen perustajan Heikki Kontion mukaan. Suomen lestadiolainen lähetysliitto, joka on kontiolaisuuden järjestö, on lopettanut toimintansa 1976. Liikkeellä ei ole saarnaajia, mutta joitakin kotiseuroja saatetaan yhä pitää Lapissa. Kontiolaisia oli vuonna 2000 arviolta 20.
Peuralaisuus.
Nimensä suuntaus sai liikkeen hengellisen johtajan kirkkoherra Einari Peuran mukaan. Einarin kuoltua liikettä johti hänen veljensä Eskil Peura. Liikkeen toiminta on sittemmin lakannut.
Mega Man 5

Mega Man 5 on Capcomin vuonna julkaisema "Mega Man" -pelisarjan tasohyppelypeli Nintendo Entertainment Systemille. Peli jäi sarjan viimeiseksi virallisesti PAL-versiona julkaistuksi osaksi kyseisellä konsolilla.
Pelaaminen.
Uusi lisäys peliin ovat kirjaimet, jotka kerättyään pelaaja saa arsenaaliinsa Beat-nimisen linnun. Kirjaimet muodostavat sanan MEGAMAN V. Lisäksi peli esitteli uudenlaisen esineen, Megatankin, joka lataa kaikkien aseiden ja Mega Manin energiat.
Tarina.
Vuonna 20XX voittoisa robottiarmeija tekee kaikkensa tuhotakseen maailman. Mega Man näkee Proto Manin kaappaavan tri Lightin ja arvelee Proto Manin olevan vastuussa roboteista. Todellisuudessa kyseessä oli tri Wilyn rakentama klooni Proto Manista. Wilylla on jälleen kerran maailmanvalloitus tähtäimessään. Mega Man uskoo Proto Manin kääntyneen häntä vastaan jostakin syystä, kunnes aito Proto Man paljastaa klooninsa todellisen henkilöllisyyden sekä Wilyn aikeet.
Hilarie Burton

Hilarie Ross Burton (s. 1. heinäkuuta 1982 Sterling Park, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan Peyton Sawyerina televisiosarjassa "Tunteet pelissä". Burton on myös toiminut VJ:nä MTV:llä.
Burton on seurustellut vuodesta 2009 lähtien näyttelijä Jeffrey Dean Morganin kanssa. Parilla on maaliskuussa 2010 syntynyt poika.. Vuonna 2018 pari sai tytön, ja he menivät naimisiin vuonna 2019.
Channel 4

Channel 4 on brittiläinen julkisen palvelun televisiokanava. Termillä "Channel 4" voidaan viitata myös kanavan omistavaan yhtiöön eli Channel Four Television Corporation.
Kanava sai alkunsa parlamentin aloitteesta, ja se aloitti säännölliset lähetykset 2. marraskuuta 1982. Päivää aikaisemmin 1. marraskuuta Channel 4:n sisarkanava S4C "(Sianel Pedwar Cymru, suom. Walesin neljäs kanava)" aloitti lähetyksensä yksinomaan Walesissa yhteistyössä BBC:n kanssa. S4C:n ohjelmat lähetettiin pääosin kymrin kielellä. S4C vei Channel 4:n kanavapaikan, minkä vuoksi Channel 4 ei näkynyt Walesissa 30 vuoteen. Channel 4:n suurimmat kilpailijat ovat toinen pitkäikäinen julkisen palvelun kanava BBC sekä sen kaupallinen kilpailija ITV.
Vaikka Channel 4 onkin julkisessa omistuksessa oleva julkisen palvelun kanava, sitä ei rahoiteta televisiomaksuilla tai verovaroista, vaan kaikki sen toiminnot rahoitetaan mainoksilla.
Vuodesta 1993 lähtien Channel 4 on esittänyt ”vaihtoehtoisen joulutervehdyksen” kuningattaren puheelle. Ensimmäisen joulupuheen piti gayikoni Quentin Crisp. Myöhempiä joulutervehdyksiä ovat esittäneet muun muassa Jesse Jackson, Ali G, koomikko Rory Bremner (esitti prinsessa Dianaa), Brigitte Bardot, Sharon Osbourne, Jamie Oliver ja Marge Simpson. Vuonna 2007 tervehdyksen esitti Afganistanissa vammautunut vääpeli Andrew Stockton ja vuonna 2008 Iranin presidentti Mahmud Ahmadinežad.
Nandut

Nandut ovat nandulintujen lahkoon kuuluvia suuria lentokyvyttömiä lintuja. Ne elävät luonnonvaraisina Etelä-Amerikassa.
Nandut ovat moniavioisia, ja koiraat kosiskelevat kahdesta kahteentoista naarasta. Parittelun jälkeen koiras rakentaa pesän, jonne jokainen naaras munii omat munansa. Koiras hautoo 10–60 munaa, ja kun ensimmäinen muna on kuoriutunut muut kuoriutuvat vähintään 36 tunnin kuluessa ensimmäisen kuoriutumisesta. Sillä aikaa kun koiras hautoo, naaraat voivat lähteä pois ja paritella muiden koiraiden kanssa. Kun koiras huolehtii poikasista, se hyökkää kaikkien poikasia lähestyvien kimppuun, myös ihmisten ja naarasnandujen.
Nandut ovat kaikkiruokaisia ja pitävät leveälehtisistä kasveista, mutta syövät myös siemeniä, juuria, hedelmiä, hyönteisiä ja pieniä selkärankaisia.
Nanduilla on vain kolme varvasta. Niinpä ne voivat juosta nopeammin kuin jos niillä olisi neljä varvasta.
Nanduihin kuuluu kaksi lajia, nandu ja patagoniannandu.
Nandun kasvatus.
Nanduja kasvatetaan Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa (kuten myös emuja ja strutseja). Niistä käytetään lähinnä liha ja munat, mutta nanduöljyä käytetään myös kosmetiikkaan ja saippuoihin.
Konstantin Juon

Konstantin Fjodorovitš Juon (; 24. lokakuuta 1875 Moskova, Venäjän keisarikunta – 11. huhtikuuta 1958 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen impressionistinen taidemaalari, lavastaja ja taideopettaja.
Suku ja koulutus.
Konstantin Juon syntyi sveitsiläis-venäläiseen pankkivirkailijaperheeseen. Hänen vanhempi veljensä Paul Juon oli merkittävä säveltäjä. Juon opiskeli vuosina 1892–1898 Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa, missä opettajina toimivat muun muassa Abram Arhipov, Konstantin Savitski, Konstantin Korovin ja N. A. Kasatkin. Sen jälkeen hän otti yksityistunteja Valentin Serovin oppilaana. Ulkomailla hän tutustui Camille Pissarroon ja muihin impressionisteihin.
Taidehallinto ura.
Konstantin Juon oli perustamassa Venäjän taiteilijaliitoa vuonna 1903. Vallankumouksen jälkeen hänestä tuli Venäjän vallankumoustaiteilijoiden jäsen vuonna 1925. Vuosina 1948–1950 hän toimi Neuvostoliiton taideakatemian taiteen teorian ja historian tiedeinstituutin johtajana. Kommunistisen puolueen jäseneksi hän tuli vuonna 1951. Vuosina 1922–1955 hän toimi Vasili Surikoville nimetyn Moskovan taideinstituutin professorina. Vuodesta 1957 hän oli Neuvostoliiton taiteilijaliiton pääsihteeri. Töistään Juon muun muassa sai Stalinin palkinnon vuonna 1943 sekä Leninin kunniamerkin.
Juonin taide.
Alkuvuosina Konstantin Juon maalasi perinteisiä venäläisiä maalaismaisemia ja muinaisvenäläistä arkkitehtuuria omintakeiseen tyyliin. Vallankumouksen jälkeen hän siirtyi avantgardistiseen suuntaan ja julisti teoksillaan uutta maailmaa ja universumia. Silloin hän kuvasi myös vallankumousparaateja ja teollistumista. Myöhemmin hän palasi jälleen enemmän juurilleen. Hänen erityispiirteenään oli jopa dekoratiivinen koristeellisuus yhdistettynä tendenssiin hävittää henkilöiltä yksilölliset piirteet. Hänen teostensa runsaat yksityiskohdat ovat aina pelkistettyjä. Kaikkia teoksia läpi hänen elämänsä sävyttää lähes luonnoton valoisuus.
Hän teki lavastus- ja pukusuunnitelmia mm. Boris Godunov -oopperaan, joka esitettiin Sergei Djagilevin tuottamana Pariisissa vuonna 1908.
Tuulen puolella

Tuulen puolella on yksi Leena Lehtolaisen kirjoittamista "Maria Kallio" -rikosromaaneista. Tammen kustantama kirja julkaistiin alun perin vuonna 1998. 
"Tuulen puolella" on käännetty useille kielille. 
Juoni.
Kirjassa Espoon poliisin väkivaltajaoksen päälliköksi palannut Maria Kallio tutkii kahta kuolemaa. Ensin kuolee hänen entinen seurustelukumppaninsa, ornitologian harrastaja Harri Immonen. Aluksi hänen uskotaan vain liukastuneen ja pudonneen sen vuoksi kalliolta. 
Tasan vuoden kuluttua ekomaaliyhtiö Merivaara Oy:n toimitusjohtaja Juha Merivaara kuolee väkivaltaisesti samalla paikalla Rödskärin kallioilla. Kuolinsyyksi epäillään aluksi sydänkohtausta, joita Merivaaralla oli esiintynyt aiemminkin. Pian kuolema kuitenkin paljastuu henkirikokseksi. 
Käy ilmi, että Merivaara on murhannut Harrin tämän päästyä selville hänen hämäristä liiketoimistaan. Lisäksi selviää, että innokas merenkävijä Mikael "Mikke" Sjöberg tappoi Merivaaran pikaistuksissaan tämän tunnustettua murhan hänelle. Merivaara oli uhannut velipuoltaan Mikkeä samalla kohtalolla kuin Harria. Mikke katuu tekoaan heti, kun tajuaa Merivaaran kuolleen. Hän on lähellä tehdä itsemurhan, mutta tämä onnistutaan estämään.
Merivaara ei romaanin kuluessa osoita katumusta Harrin surmasta. Hän jopa vihjailee tämän tehneen itsemurhan. Eräs sivujuonne on Maria Kallion poliisikollega Pertti Strömin itsemurha Espoon Olarissa.
Kristuksen kirkkolaki

Kristuksen kirkkolaiksi kutsutaan Jeesuksen opetusta, joka löytyy Matteuksen evankeliumista 18:15-18: 
Lestadiolaisuus korostaa kirkkolakia erityisen paljon. Vanhoillislestadiolaisuudessa sitä on käytetty teologisena perusteluna hoitokokouksille, jotka olivat varsinkin 1970-luvulla ja 1980-luvun alkupuolella pidettyjä sielunhoidollisia tilaisuuksia, joita sittemmin on paljon kritisoitu. Kristuksen kirkkolain vaikuttimena on ajateltu olevan Hyvän Paimenen rakkaus, joka ei säästele vaivojaan lähtiessään etsimään omille kadottaville teilleen eksynyttä lammasta.
Butyyliakrylaatti

Butyyliakrylaatti on väritön, pistävän hajuinen neste. Sitä käytetään polymeerien valmistuksessa, liimoihin, maaleihin, pinnoitteisiin ja sideaineeksi. Butyyliakrylaatti on syttyvä neste, joka lämpimänä höyrystyessään muodostaa ilman kanssa syttyvän seoksen. Aineen palamistuotteena syntyy hiilimonoksidia ja hiilidioksidia.
Butyyliakrylaatti on akryylihapon butyyliesteri ja sen kemiallinen kaava on C7H12O2 sekä rakennekaava CH2=CHCOO(CH2)3CH3. Butyyliakrylaatista käytetään myös nimiä "n-butyyliakrylaatti" ja "butyyli-2-propenoaatti".
Butyyliakrylaatin moolimassa on 128,2 g/mol, sulamispiste −64 °C, kiehumispiste 148 °C, tiheys (20 °C) 0,9 g/cm3, liukoisuus veteen 20 °C:n lämpötilassa 2 g/l, hajukynnys 0,035 ppm (0,20 mg/m3), leimahduspiste 36 °C c.c., itsesyttymislämpötila 267 °C ja CAS-numero 141-32-2. Butyyliakrylaatti liukenee etanoliin, eetteriin ja asetoniin.
Butyyliakrylaatti polymeroituu helposti valon, kuumuuden tai metallien ja muiden katalyyttien vaikutuksesta. Polymeroitumisen estämiseksi butyyliakrylaattiin lisätään pieniä määriä inhibiittoria kuten esimerkiksi kinonia, hydrokinonia, hydrokinonin monometyylieetteriä eli 4-metoksifenolia tai fenotiatsiinia. Butyyliakrylaattia käytetään akryylisekapolymeerien valmistuksessa.
Pikku-uikut

Pikku-uikut ("Tachybaptus") on lintusuku, jonka lajit ovat pieniä uikkuheimon lintuja. Pikku-uikkuja on esiintynyt lähes kaikkialla maailmassa, myös tropiikissa. Nämä uikkulajit pesivät pienissä ryhmissä rehevöityneillä ja makean veden vesialueilla. Ne voivat siirtyä rannikolle, kun ne eivät pesi. Linnut, jotka elävät alueilla, jossa vesi jäätyy, voivat olla muuttolintuja.
Kuten kaikki uikut, pikku-uikkujenkin pesä on veden päällä, sillä uikkujen jalat ovat asettuneet kauas taakse ja niiden on siten vaikeaa liikkua maalla.
Pikku-uikut ovat erinomaisia uimareita ja sukeltajia, ja nappaavat kalasaaliinsa veden alta.
Sukupuolet ovat samannäköisiä, tanakkoja ja lyhytkaulaisia, ja niillä on pumpulimainen takaosa.
Milano – San Remo

Milano – San Remo, lempinimeltään "La Primavera", on vuosittain järjestettävä pyöräilykilpailu. Luoteis-Italiassa Milanon ja Sanremon kaupunkien välillä kulkeva kilpailureitti on lähes 300 km:n mittaisena nykyisten yhden päivän mittaisten kilpailujen pisin. Milano – San Remo on maantiepyöräilyn kilpailukalenterin kevään ensimmäinen ns. klassikkokilpailu. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1907, jolloin voittaja oli Lucien Petit-Breton. Milano – San Remo on yksi tunnetuimmista pyöräilykilpailuista. Se kuului aiemmin maantiepyöräilyn maailmancupiin, vuosina 2005–2007 UCI ProTouriin ja nykyisin UCI World Touriin. Vuonna 2025 järjestetään ensimmäisen kerran UCI Women's World Touriin kuuluva naisten Milano – San Remo -kilpailu.
Historia.
Kilpailun ensimmäisinä vuosina reitin vaativin kohta oli nousu "Passo de Turchino", mutta reittiä muutettiin vuonna 1960, koska nousu oli liian kaukana maalista, eikä sillä ollut kokonaiskilpailun kannalta merkitystä. Reitti muutettiin kulkemaan vain muutamaa kilometriä ennen maalia sijaitsevan "Poggion" kautta. Vuonna 1982 reittiä muutettiin jälleen, kun siihen lisättiin yksi uusi nousu "Cipressa". Muita nousuja reitillä ovat: "Capo Mele", "Capo Berta" ja "Capo Cerva". Nousuista huolimatta kilpailu yleensä päättyy massakiriin.
Eniten voittoja, seitsemän, Milano – San Remossa on Eddy Merckxillä. Viime vuosina kilpailussa on parhaiten menestynyt Erik Zabel, joka on voittanut "La Primaveran" neljästi. Vuonna 2004 Zabel hävisi Óscar Freirelle, koska hän nosti kätensä, voittoaan juhliakseen, hieman liian aikaisin. Freire on voittanut kilpailun myös 2007 ja 2010.
Reitti.
Milano – San Remo on pisin yhden päivän mittaisista kilpailuista lähes 300 kilometrin reitillään. Milano – San Remo on poikkeuksellisen raskas ajajille paitsi reitin pituuden takia, myös siitä syystä, että kilpailu järjestetään aikaisin keväällä.
Sophia Bush

Sophia Anna Bush (s. 8. heinäkuuta 1982 Los Angeles, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka teki debyyttinsä Ryan Reynoldsin vastanäyttelijänä komediassa "Van the Man". Hän kävi Etelä-Kalifornian yliopistoa kolmen vuoden ajan pääaineenaan journalismi ja teatteri, mutta keskeytti opinnot saatuaan Brooke Davisin roolin televisiosarjassa "Tunteet pelissä".
Bush asui Wilmingtonissa, Pohjois-Carolinassa, jossa "Tunteet pelissä" -sarjaa kuvattiin. Vuonna 2005 hän meni naimisiin vastanäyttelijänsä Chad Michael Murrayn kanssa, mutta liitto päättyi eroon syyskuussa vain viiden kuukauden jälkeen. Bush seurusteli myös lyhyesti James Laffertyn kanssa, mutta pari päätti pysyä ystävinä. Hän seurusteli satunnaisesti Austin Nicholsin kanssa, mutta pari erosi lopullisesti helmikuussa 2012. Elokuussa 2021 Bush kihlautui yrittäjä Grant Hughesin kanssa. Pari meni naimisiin 2022, mutta Bush haki avioeroa jo reilu vuosi myöhemmin. Loppuvuodesta 2023 Bushin on kerrottu tapailevan uransa lopettanutta naisjalkapalloilija Ashlyn Harrisia.
Jennifer Jones

Jennifer Jones (oik. "Phylis Lee Isley", 2. maaliskuuta 1919 Tulsa, Oklahoma, Yhdysvallat – 17. joulukuuta 2009 Malibu, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. 
Ura.
Jones aloitti elokuvauransa vuonna 1939, jolloin häneltä ilmestyi kolme elokuvaa. Varsinainen läpimurto tapahtui neljä vuotta myöhemmin elokuvassa "Bernadetten laulu" (1943), joka toi hänelle parhaan naispääosan Oscarin. Jonesin muita kuuluisia elokuvia ovat "Kohtalokkaat kirjeet" (1945), "Kaksintaistelu auringossa" (1946) ja "Unelma Jennystä" (1948). 
Jones muistettaneen 1950-luvulta erityisesti rakkauselokuvan klassikosta "Päivien kimallus" (1955). Hänen viimeinen elokuvansa valmistui vuonna 1974.
Yksityiselämä.
Jennifer Jones oli kolme kertaa naimisissa. Hänen aviomiehiään olivat:
Jonesin pojat Robert Walker Jr. (s. 1940) ja Michael Walker (1941–2007) olivat myös näyttelijöitä. Hänen tyttärensä Mary Jennifer Selznick teki itsemurhan 11. toukokuuta 1976.
Jones asui eläkevuotensa eteläisessä Kaliforniassa poikansa kanssa. Hän ei antanut haastatteluja ja esiintyi harvoin julkisuudessa. Hän kuoli kotonaan 90-vuotiaana 17. joulukuuta 2009.
Kultaherukka

Kultaherukka ("Ribes aureum") on herukoiden ("Ribes") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on pystyoksainen pensas, joka kasvaa noin kaksi metriä korkeaksi. Pensas kasvaa alkuperäisenä Pohjois-Amerikan länsiosissa, ja se tulee toimeen suurimmassa osassa Suomea.
Pensas kukkii touko–kesäkuussa pienin keltaisin kukin. Kukinta kestää kahdesta kolmeen viikkoa. Pienehköt marjat ovat mustia ja syötäviä. Niiden maku muistuttaa hieman mustaherukan makua mutta on miedompi ja makeampi. Kuivunut kukan jäänne jää marjoihin kiinni. Marjoja voi syödä tuoreeltaan tai niistä voi tehdä mehua. Kultaherukka sopii niin koriste-, aidanne- kuin marjapensaaksikin. Lehdet saavat punertavan syysvärin.
Kasvupaikka.
Kultaherukka on varsin vaatimaton maan suhteen, mutta viihtyy parhaiten ravinteikkaassa ja multavassa maassa aurinkoisella paikalla. Silloin kukinta on runsainta, mutta kasvi pärjää myös varjoisemmilla paikoilla. Suomessa kultaherukka menestyy vyöhykkeillä I–VI, mutta ilmastollinen kestävyys vaihtelee eri kantojen välillä.
Buena Vista

Buena Vista voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Disney.
Buena Vista on useiden The Walt Disney Companyn osastojen nimi:
Sari (Iran)

Sari (mazandaraniksi ساری Səri, ساری Sārī) on Māzandarānin provinssin pääkaupunki Iranissa. Se sijaitsee Pohjois-Iranissa Elbursvuorten pohjoisrinteellä ja lähellä Kaspianmeren etelärantaa. Sarin kaupungin pinta-ala on 5 089 neliökilometriä. Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti 167 602 (1996), 195 882 (2001), 261 293 (2006) ja 296 417 (2011).
Sarilla on pitkä historia. 300-luvulla eaa. Aleksanteri Suuri tuhosi paikalla sijainneen kaupungin ja rakennutti uuden. Sassanididynastian aikana Sarista tuli alueellinen pääkaupunki. Myöhemmin mongolit, turkkilaiset, uzbekit ja tataarit valloittivat vuorollaan kaupungin ja sen merkitys väheni.
Savavidihallitsija Abbas I liitti Māzandarānin alueen takaisin Persian valtakuntaan. Mohammad Khan Qajar teki Sarista valtakunnan pääkaupungin, mutta useiden vuosien alueellisten sotien jälkeen status siirrettiin Teheranille.
Charles Boyer

Charles Boyer (28. elokuuta 1899 – 26. elokuuta 1978) oli ranskalainen näyttelijä, joka näytteli lukuisissa Hollywood-elokuvissa.
Hänen elokuviaan ovat muun muassa "Allahin puutarha" (The Garden of Allah, 1936), "Kreivitär Walewska" (Conquest, 1937), "Casbahin vanki" (Algiers, 1938), "Sanovat sitä rakkaudeksi" (Love Affair, 1939), "Kaasuvalo" (Gaslight, 1944), "Madridin lähettiläs" (Confidential Agent, 1945) ja "Kuinka miljoona varastetaan" (How to Steal a Million, 1966).
Hänen ja hänen vaimonsa Pat Patersonin ainut lapsi Michael Charles Boyer tappoi itsensä 21-vuotiaana vuonna 1965. Paterson kuoli syöpään 24. elokuuta 1978. Kaksi päivää myöhemmin Boyer teki itsemurhan.
Hänellä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.
Suo-ohdake

Suo-ohdake ("Cirsium palustre") on yleinen ohdakelaji. Suo-ohdake on kaksivuotinen, joskus monivuotinen, mutta vain kerran kukkiva.
Ulkonäkö ja koko.
Suo-ohdake kasvaa 50–200 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat kapealiuskaiset ja hyvin piikkiset. Varsi on punertava. Kukinnot ovat 1–2 cm leveitä mykeröitä, terälehdet purppuranpunaisia ja kehtosuomut piikkisiä.
Suo-ohdake muistuttaa kyläkarhiaista, mutta sen lehdet ja piikit ovat kovemmat ja lehdet kapeammat. Suo-ohdake muistuttaa myös hieman tanakampaa piikkiohdaketta ("Cirsium vulgare"). Siemenillä on höyhenmäinen lentovarjo. Yksi ohdake voi tuottaa 7 000 siementä, jotka leijailevat syksyllä laajalle alalle.
Levinneisyys.
Suo-ohdaketta tavataan Euroopassa ja Venäjällä. Pohjois-Amerikassa se on tulokaslaji.
Düsseldorfer EG

Düsseldorfer EG on Saksan pääsarjan DEL-liigan jääkiekkojoukkue Düsseldorfista. Joukkue kuuluu Saksan jääkiekon seurahistorian menestyksekkäimpiin kahdeksalla maan mestaruudellaan.
Historia.
Seura perustettiin 8. marraskuuta vuonna 1935 nimellä "Düsseldorfer Eislauf-Gemeinschaft" ja käytti vuosina 2001–2012 silloisen tukkukauppa-alalla toimineen pääsponsorinsa Metro-konsernin mukaista lisänimeä "Metro Stars".
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Jäädytetyt pelinumerot.
10 – Chris Valentine&lt;br&gt;
12 – Peter-John Lee
Guido Sacconi

Guido Sacconi (23. kesäkuuta 1948 Udine, Italia – 2. toukokuuta 2023 Firenze) oli italialainen europarlamentaarikko ja sosiaalidemokraattisen ryhmän jäsen. Hän oli keskeisiä Euroopan parlamentin 2007 voimaan astuneen niin sanotun kemikaalipaketin, REACH-asetuksen ("Registration, Evaluation and Authorisation of Chemicals") valmistelijoita.
Visa (nimi)

Visa on suomalainen miehen etunimi. Nimi tulee visakoivusta, jonka puuaine on lujaa ja samalla kaunista; täten nimen valinnalla on haluttu ilmaista lapselle toivottuja ominaisuuksia. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Visa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1 230 suomalaiselle miehelle ja muutamalle naiselle. Eniten sitä on annettu 1980- ja 1990-luvuilla.