Eva Norberg

Eva Norberg Hagberg (24. joulukuuta 1915 Tukholma, Ruotsi – 25. toukokuuta 2004 Sunnansjö, Värmlanti) oli ruotsalainen kirjailija, kääntäjä ja virsirunoilija.
Elämänvaiheet ja työ.
Norberg olisi halunnut valmistua kansankoulunopettajaksi, mutta perheen taloudellisen tilanteen vuoksi se ei ollut mahdollista. Hän työskenteli 1939–1944 Ruotsin Diakoniahallituksen (Diakonistyrelsen) kustantamossa Tukholmassa. Avioiduttuaan papin Karl-Erik Hagbergin kanssa he asuivat eri puolilla Ruotsia. Eva Norberg sai kotitöittensä ohella huolehtia seurakuntien lapsiryhmistä ja ompeluseuroista. 1960-luvulta alkaen hän toimi kirjastohoitajna Sigtunassa ja Märstassa. Eläkkeelle jäätyään hän asettui asumaan Värmlantiin.
Ensimmäisen runokokoelmansa "Evig låga" hän julkaisi 1941. Siihen sekä runojen kirjoittamiseen häntä oli kannustanut virsirunoilija Karl-Gustaf Hildeband. Hän julkaisi kahdeksan runokokoelmaa ja sekä proosateoksia. Norberg tunnetaan etenkin virsirunoilijana ja etenkin englantilaisten joululaulujen kääntäjänä. Suosituimpia hänen kääntämiään joululauluja on "Adeste fideles" (Dagen är kommen) vuodelta 1978
1950 hän oli jäsenenä työryhmässä joka valmisteli uutta laulukirjaa lasten jumalanpalveluksia ja pyhäkouluja varten "Kyrkvisor för barn." Muita työryhmän jäseniä olivat muun muassa Britt G. Hallqvist ja Anders Frostenson. Kirjaan tuli kahdeksan Norbergin kirjoittamaa laulua. 
Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa on kahdeksan hänen kirjoittamaansa virttä ja kahdeksan hänen kääntämäänsä tai muokkaamaansa virttä. Hän on kirjoittanut virsiä tietoisesti naisnäkökulmasta. "Kyrkvisor för barn" -kirjassa julkaistu kynttilänpäivän virsi "Jungfru Maria""" (virsi 479) kuvaa anakronisesti miten Maria kulki lapsi sylissään ”kirkon kuoria kohti”, vaikka Raamatun kertomuksessa hän vei lapsen Jerusalemin temppeliin. Tällä hän on halunnut kuvata omaa kokemustaan siitä miten Maria seisoo Kristuksen rinnalla ja voi naisena ymmärtää naisten arkipäivää. Virsi on samalla ainoa virsi Ruotsin kirkon virsikirjassa, jossa nimitys Jungfru Maria – neitsyt Maria esiintyy. Myös virressä 437 on selkeä naisnäkökulma. Virsi kertoo Johanneksen evankeliumin kertomuksen Jeesuksen Sykarin kaivolla tapaaman naisen tapaamisesta naisen näkökulmasta ja mitä hänelle tapahtui.
Inhimillinen elämä ja Raamatun runous ovat vaikuttaneet hänen runouteensa. Ehkä tunnetuin hänen virsistään (virsi 629) on vuoden 1968 virsikomitean pyynnöstä kirjoittama "lohdutuksen ja toivon virsi" kansankoraaliin, joka tunnetaan Oskar Lindbergin urkusovituksena "Vanha virsi Taalainmaan karjamajoilta""." Norberg on kertonut, miten hän ollessaan Taalainmaalla karjamajalla tuli ajatelleeksi kesän yli karjaa paimentanutta ”karjamajatyttöä”, joka syksyn koittaessa odottaa että hänen ystävänsä tulisi hakemaan hänet sieltä kotiin. Virressä on Raamatun Laulujen laulun rakkauslyriikan kaikuja ja se liittyy myös Psalmin 121 ajatuksiin. Siitä huokuu myös Pohjolan lyhyen kesän haikeus, kaipaus, jota myös virren sävelmä toistaa. Tosin virren sävelmäksi ei tullut Lindbergin käyttämä sävelmämuoto, vaan sen toisinto Älvdalenista. Norberg on varustanut virren otsikolla "Bastbergin (toimivilla) karjamajoilla kotiseudullani Grangärdessä ja älvdalenilainen melodia ajatuksissani soimassa, Jesaja 52ː7 ja Psalmien kirjan Psalmi 121 mielessä, kesällä 1984".
Norbergin kirjoittamia virsiä suomenkielisissä virsikirjoissa.
Ruotsin kirkon virsikirja
Suomen ev.-lut. kirkon virsikirja
Lähteet.
Luettelo Ruotsin kirkon virsikirjan virsistä