tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Edgar Whitcomb

Edgar Doud Whitcomb (6. marraskuuta 1917 Hayden, Indiana – 4. helmikuuta 2016 Rome, Indiana) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Haydenissa, Indianan osavaltiossa John Whitcombin ja Louise Doud Whitcombin toiseksi lapseksi.
Whitcomb joutui toisen maailmansodan aikana vangituksi Filippiineillä ja kertoi myöhemmin kokemuksistaan kirjassa "Escape from Corregidor" (1958). Hän oli varsinaiselta ammatiltaan lakimies.
Whitcomb toimi Indianan 43. kuvernöörinä vuosina 1969–1973. Häntä edelsi Roger D. Branigin ja seurasi Otis R. Bowen.
FPS Creator

FPS Creator on The Game Creators -yhtiön julkaisema pelieditoriohjelma, joka mahdollistaa omien ensimmäisen persoonan ammuntapelien tekemisen vaatimatta käyttäjältä minkäänlaisia koodaustaitoja. Ohjelma julkaistiin joulukuussa 2005.
Ohjelma mahdollistaa melko suurienkin pelien tekemisen. Maksimi kentän koko on 40x40 'laattaa' 20 eri kerroksessa. Valmiita aseita on 18 ja hahmoja 13, joilla on paljon vaihtoehtoja eri tekstuureihin. Lisää hahmoja, aseita, esineitä ja muita rakennusobjekteja on saatavana maksullisina Model Packeina tai ilmaisia fanien tekeminä. Osa niistä vaatii FPS Creatorin päivityksiä.
FPS Creator X10.
The Game Creatorsin julkaisema FPS Creator X10 poikkeaa FPS Creatorista siten, että tuotokset käyttävät DirectX 10-rajapintaa. Tämä tarkoittaa sitä, että tuotoksien pelaaminen vaatii yhteensopivan DirectX 10 -näytönohjaimen sekä Windows Vista -käyttöjärjestelmän.
The Game Creators Store.
The Game Creator Storen kautta voi ladata erilaisia MODELEITA maksullisesti. TGC Storessa on myös ilmainen osio, jonne pannaan MODELIT jotka eivät myy tarpeeksi, tai joita tekijä ei päätä myydä, vaan laiittaa ilmaiseksi. The Game Creator Pointseja voi ostaa The Game Creatorin sivuilta, tai lunastaa kortilla.
The Game Creators Store sisältyy uusimpaan päivitykseen.
Elävät &amp; kuolleet

Elävät &amp; kuolleet on Tuonen esikoisalbumi, joka julkaistiin 9. helmikuuta 2005.
Kim Edward Beazley

Kim Edward Beazley AO (30. syyskuuta 1917 Northam, Australia – 12. lokakuuta 2007 Perth) oli australialainen poliitikko. Hän oli työväenpuolueen edustaja Australian edustajainhuoneessa 32 vuoden ajan vuosina 1945–1977.
Beazley opiskeli Länsi-Australian yliopistossa ja Australian kansallisessa yliopistossa. Ennen poliittista uraansa hän toimi opettajana. 
Tullessaan valituksi Australian edustajainhuoneeseen Fremantlen vaalipiiristä 27-vuotiaana Beazley oli sen nuorin jäsen. Ennen vetäytymistään vuonna 1977 hän oli senaatin silloisista jäsenistä pitkäaikaisin. Hän toimi Australian opetusministerinä Gough Whitlamin hallituksessa 1972–1975. 
Beazley kuoli Perthissä lokakuussa 2007 täytettyään vain pari viikkoa aiemmin 90 vuotta. Myös hänen poikansa Kim Christian Beazley on Australian työväenpuolueen poliitikko.
Uutismedian liitto

Uutismedian liitto (aiemmin Sanomalehtien Liitto) on sanoma- ja kaupunkilehtijulkaisijoiden toimialajärjestö, joka on perustettu vuonna 1908. Liiton jäsenyritykset ovat sanoma- ja kaupunkilehtien julkaisijoita, konserniyhtiöitä, jakeluyhtiöitä, kuva- ja uutistoimistoja, markkinointiyhtiöitä ja sanomalehtipainoja. Liittoon kuuluu 174 sanomalehteä, 60 kaupunkilehteä, 3 verkkojulkaisua ja 4 muuta lehteä. Liitto julkaisee alan ammattilehteä Suomen Lehdistöä. Liiton hallituksen puheenjohtaja on Petteri Putkiranta.
Uutismedian liitto on media-alan yhteistä edunvalvontaa hoitavan Medialiiton jäsenjärjestö.
Kilpailut.
Uutismedian liitto järjestää vuosittain jäsenilleen laatukilpailuja. Kaupunkilehtikilpailussa palkitaan Vuoden kaupunkilehti ja Vuoden kaupunkilehtijuttu. Vuoden kaupunkilehtijuttu -kilpailussa kilpaillaan kahdessa sarjassa: tekstin, kuvan ja taiton kokonaisuus sekä pelkkä teksti. Paikallislehtikilpailussa on kaksi sarjaa: kerran viikossa ilmestyvät lehdet ja kaksi kertaa tai useammin viikossa ilmestyvät lehdet. Kummankin sarjan printtikilpailussa palkitaan kolme parasta lehteä ja voittajat saavat ”Vuoden paikallislehti” -nimikkeen. Verkkokisassa valitaan vain kunkin sarjan paras, joka saa ”Vuoden paikallinen verkkopalvelu” -nimikkeen.
Mediakasvatus.
Uutismedian liiton ja sen jäsenlehtien mediakasvatustoiminta tukee lasten ja nuorten kriittistä ja aktiivista mediasuhdetta. Liitto tuottaa mediakasvatuksellisia oppimateriaaleja eri ikäryhmille ja auttaa opettajia hyödyntämään uutismediaa opetuksessa. Liitto järjestää vuosittain useita valtakunnallisia kampanjoita (muun muassa koulujen ja lehtien yhteinen Sanomalehtiviikko vuoden alussa ja Luetko sinä? -kampanja syyslukukauden alussa) ja tuottaa nuorten media-arkeen pureutuvia tutkimuksia. Toiminnan painopisteenä on erityisesti journalismikasvatus. Liiton mediakasvatustoiminta avaa journalismin pelisääntöjä ja tuo esiin luotettavan mediasisällön merkitystä. Toiminnalla on pitkä historia. Suomessa sanomalehdet ovat tehneet mediakasvatustyötä yli 50 vuoden ajan eli kolmanneksi pisimpään maailmassa. Kaikki opettajille suunnatut materiaalit on koottu Sanomalehtiopetuksessa.fi-sivustolle.
Rudolf Brucci

Rudolf Brucci (30. maaliskuuta 1917 – 30. lokakuuta 2002) oli kroatialainen säveltäjä. Hän syntyi Zagrebissa ja oli naimisissa jugoslavialaisen oopperalaulaja Olga Bruccin kanssa. 
Brucci aloitti musiikillisen uransa alttoviulistina. Muutettuaan Belgradiin hän aloitti kolmekymppisenä sävellyksenopintonsa Petar Bingulacin johdolla. Vuosina 1954–1955 hän täydensi opintojaan Wienissä Alfred Uhlin johdolla.
Brucci voitti vuonna 1965 sinfoniallaan "Lesta" Brysselissä Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailun ensimmäisen palkinnon. Sinfonisten töiden lisäksi säveltäjän tuotantoon kuuluu mm. näyttämömusiikkia (oopperoita, baletteja) sekä kantaatti "Vojvodina". 
Brucci kuoli 85 vuoden ikäisenä Novi Sadissa, Vojvodinassa.
A Twist in the Myth

A Twist in the Myth on Blind Guardianin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 1. syyskuuta 2006. Albumin myötä Blind Guardianin pitkäaikainen rumpali Thomen Stauch jätti yhtyeen ja uudeksi rumpaliksi tuli Frederik Ehmke.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 30.
Hippolytos (mytologia)

 
Hippolytos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Theseuksen ja joko Antiopen tai Hippolyten, hänen ensimmäisen vaimonsa, poika.
Theseus kuitenkin jätti ensimmäisen vaimonsa mennäkseen naimisiin Faidran, Minoksen tyttären, kanssa. Kuitenkin synnytettyään Theseukselle Akamaan ja Demofonin, hän rakastui lapsipuoleensa Hippolytokseen. Hippolytos kuitenkin pakeni kaikista Faidran yrityksistä maata hänen kanssaan, koska hän vihasi kaikkia naisia. Faidra, peläten Hippolytoksen antavan hänet ilmi isälleen, halkaisi makuuhuoneensa ovet, repi vaatteensa ja syytti poikapuoltansa päällekarkauksesta tämän isälle.
Theseus uskoi vaimoaan ja rukoili Poseidonia tuhoamaan poikansa, ja niin kun Hippolytos oli ajamassa vaunuillaan, Poseidon lähetti härän meren kuohuista. Valjakon hevoset säihkähtivät tätä, jolloin vaunut rikkoutuivat ja Hippolytos raahautui ohjaksiin sotkeutuneena kuoliaaksi. Faidra puolestaan hirtti itsensä hänen himonsa tultua julki.
Euripides kertoo tapauksen hieman toisin tragediassaan "Hippolytos". Faidra kertoo rakkaudestaan Hippolytokseen hoitajalle, joka lupaa kertoa asiasta edelleen Hippolytokselle. Ennen kertomustaan hoitaja vannottaa Hippolytosta pysymään asiasta vaiti, mutta kuultuaan rakkaudentunnustuksen Hippolytos alkaa empiä, ja lopulta hän ja hoitaja eroavat hyvin sekavissa merkeissä. Faidran kuultua riskistä tulla paljastetuksi Theseukselle hän kirjoittaa itsemurhaviestin, jossa hän syyttää Hippolytosta väkisinmakuusta, ja tappaa itsensä. 
Theseuksen löydettyä vaimonsa ruumiin ja viestin hän käy asiasta kiihkeän keskustelun poikansa kanssa, joka ei kuitenkaan riko valaansa. Niin isä käyttää yhden Poseidon hänelle lupaamasta kirouksesta ja langettaa sen poikansa päälle. Hippolytos saa lähes surmansa valjakossaan, mutta Theseuksen oltua tyytyväinen tapahtuneeseen Artemis ilmoittaa hänelle totuuden. Ennen kuolemaansa Hippolytos antaa kuitenkin anteeksi isälleen.
Esa Niemelä

Esa Niemelä (s. 1963) on suomalainen näyttelijä. Hän esitti pääosan Tapio Suomisen elokuvassa "Täältä tullaan, elämä!" (1980). Hän näytteli myös samana vuonna ensi-iltansa saaneessa Rauni Mollbergin elokuvassa "Milka".
Vuodesta 1987 lähtien Niemelä on toiminut kameramiehenä Yleisradiossa.
Viktor Geraštšenko

Viktor Vladimirovitš Geraštšenko (, s. 21. joulukuuta 1937 Leningrad – 11. toukokuuta 2025) oli venäläinen pankkiiri ja poliitikko.
Geraštšenkon isä Vladimir Geraštšenko, joka oli Neuvostoliiton johtavia pankkiireja, johti ulkoministeriön talousosastoa 1940-luvulla ja päätti uransa keskuspankin varajohtajana. Viktor Geraštšenko valmistui 1960 Moskovan taloustieteiden instituutista ja meni työhön Neuvostoliiton valtionpankkiin. Vuonna 1965 hän johti Moscow Narodny Bankia Lontoossa. Vuonna 1982 hän siirtyi ulkomaankauppaa hallinnoivaan Vneshtorgbankiin. Vuonna 1991 hän oli Neuvostoliiton valtionpankin viimeinen johtaja. Hän oli myös 1992–1994 Venäjän keskuspankin johdossa. Geraštšenkoa pidettiin vastuullisena lokakuun 1994 "mustasta tiistaista", jolloin ruplan kurssi romahti 25 prosenttia päivässä. Yhdysvaltalainen Jeffrey Sachs nimitti häntä "maailman huonoimmaksi keskuspankkiiriksi. Hän kannatti talouden vapautta eikä pelännyt inflaatiota.
Geraštšenko palasi keskuspankin johtoon 1998 talouskriisin alettua, ja talous alkoi elpyä romahduksen jälkeen. Maaliskuussa 2002 hän jäi eläkkeelle ikäänsä vedoten, mutta hyväksyi aseman Jukos-öljy-yhtiön johtokunnan puheenjohtajana. Hän liittyi Rodina-puolueeseen ja nousi sen kanssapuhemieheksi, ja hänet valittiin duumaan.
Geraštšenko oli presidenttiehdokkaana 2004 ja ilmoittautui vapaaehtoiseksi "radikaalin opposition" yhteiseksi ehdokkaaksi vuoden 2008 presidentinvaaliin.
Se ei olekaan niin (albumi)

 
Se ei olekaan niin on Maija Vilkkumaan neljäs studioalbumi. Se nousi Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle. Albumin myynti ylitti platinalevyrajan jo julkaisupäivänä. Kaikkiaan sitä on myyty yli 47 000 kappaletta. Albumin kappaleesta ”Kesä” on tehty musiikkivideo.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan ensimmäiseksi ja pysyi listalla yhteensä 26 viikkoa.
James Heckman

James Heckman (s. 19. huhtikuuta 1944) on yhdysvaltalainen taloustieteen professori Chicagon yliopistossa. Heckman on tehnyt tutkimusta mikroekonometrian teorian parissa. Hänet palkittiin taloustieteen Nobelin palkinnolla yhdessä Daniel McFaddenin kanssa vuonna 2000. 
Heckman syntyi Chicagossa ja aloitti opinnot Chicagon yliopistossa mutta siirtyi pian Princetonin yliopistoon. Vuonna 1973 hänet palkattiin töihin Chicagon yliopistoon.
Heckman on tehnyt tutkimusta valikoitumisharhan analyysistä. Hänen mukaansa on nimetty Heckit-malli, joka on Tobit-mallin yleistys. Lisäksi Heckman on tehnyt empiiristä työtä työn taloustieteen alalla.
Heckman on myös eräs merkittävimmistä varhaiskasvatustutkimuksen pioneereista. Hänen tutkimustensa mukaan varhaiskasvatuksen merkitys lapsen myöhempään koulumenestykseen on suuri. Samalla Heckmanin tutkimuksissa käy ilmi, että varhaiskasvatuksen vaikuttavuus koko yhteiskunnan taloudelliseen tilanteeseen on suurempi kuin minkään muun koulutusinvestoinnin kohdalla. Esimerkiksi varhaiskasvatuspalveluihin kohdistetut investoinnit tuovat Hecmanin mukaan jopa 7-10 prosentin vuosittaisen tuoton.
Ihmiset suviyössä (vuoden 1948 elokuva)

Ihmiset suviyössä ("Människor i sommarnatten") on Valentin Vaalan ohjaama Frans Eemil Sillanpään romaaniin "Ihmiset suviyössä" perustuva suomalainen elokuva vuodelta 1948. Palkitussa elokuvassa maalaillaan kohtaloita kesäyötä kokeville ihmisille erään maalaispitäjän alueella.
"Ihmiset suviyössä" kertoo tietyn tapahtuman aina kahdesta eri näkökulmasta. Elokuvassa synnytään ja kuollaan, rakastetaan ja vihataan. Sillanpääläiseen tyyliin suomalainen luonto kuvataan romanttisena uljaiden metsien ja hopeisten järvien runona, jota rytmittää päivän ja yön herkän vähäeleinen vuorottelu.
"Ihmiset suviyössä" kuvattiin Hauholla. Kuvauksesta vastasi Eino Heino. Elokuvan lempivänä pääparina ovat Eila Pehkosen tulkitsema Helka ja Matti Oraviston tulkitsema Arvid. Suurimman huomion on saanut Martti Katajiston vahvoin vedoin näyttelemä tukkilainen Nokia (homo)seksuaalisessa tyydyttämättömyydessään ja uhossaan.
Katajisto sai vuonna 1949 suorituksestaan parhaan miespääosan Jussi-palkinnon. Mettälän Santraa tulkitseva Kaisu Leppänen ja Syrjämäen Jalmaria tulkitseva Eero Roine saivat tulkinnoistaan niin ikään parhaan sivuosan Jussi-palkinnon. Lea Joutseno ja Valentin Vaala saivat myös parhaan käsikirjoituksen Jussi-palkinnon. Kaikkiaan se sai puolet vuonna 1949 jaetuista Jussi-palkinnoista.
Elokuvan ensiesitys oli Riihimäellä. Suuremmissa kaupungeissa se sai ensi-iltansa kuusi päivää myöhemmin, 15. lokakuuta 1948. Elokuva on esitetty usein televisiossa, ensimmäisen kerran 4. toukokuuta 1963.
Myöhempi arvostus.
Vuonna 1992 kuusikymmentä suomalaista elokuvakriitikkoa äänesti itsenäisyyden 75-vuotisjuhlan kunniaksi kaikkien aikojen parhaasta kotimaisesta elokuvasta. "Ihmiset suviyössä" jakoi kolmossijan Matti Kassilan "Elokuun" ja Edvin Laineen "Tuntemattoman sotilaan" kanssa.
Juhlalevy (Eugen Malmstenin albumi)

Juhlalevy on Eugen Malmsténin kokoelma-albumi johon on koottu vanhoilta savikiekoilta kappaleita vuosilta 1935–1942. Kappaleet on käsitelty digitaalisella masteroinnilla riittävän hyvään kuntoon kuuntelua varten.
Levylle on valittu pari ennen julkaisematonta kappaletta "Sä läksit kerran" ja "Illan varjot".
Italian jääkiekkomaajoukkue

Italian jääkiekkomaajoukkue edustaa Italiaa miesten kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Italia liittyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi vuonna 1924. Vuonna 2021 maassa oli 1 060 rekisteröityä miesjääkiekkoilijaa ja 58 jäähallia, vuonna 2024 1 100 pelaajaa ja 61 hallia. Kansainvälisen jääkiekkoliiton ylläpitämässä maailmanrankingissa joukkue on 20:s. Kaudesta 2022–2023 alkaen joukkue on pelannut maailmanmestaruuskisoissa sen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. 
Joukkueen paras sijoitus maailmanmestaruuskisoista on maan kotikisoista vuodelta 1994. Tuolloin joukkue oli kisojen 6:s. Joukkue menestyi kohtalaisen hyvin 1990-luvun puolessa välin selviytyen viitenä kautena peräkkäin maailmanmestaruuskilpailujen puolivälieriin.
2010- ja 2020-luvuilla Italia ei ole onnistunut haastamaan jääkiekon suurmaita maailmanmestaruuskilpailuissa. Tosin, vuoden 2017 maailmanmestaruuskilpailuissa Italia johti ottelua Slovakiaa vastaan aina varsinaisen peliajan viime hetkille saakka, mutta Slovakia tasoitti ottelun ja voitti sen lopulta jatkoajalla. Joukkuetta valmentaa suomalainen Jukka Jalonen, joka korvasi tehtävässä Mike Pelinon. 
NHL-pelaajat.
Kaikki sekä Italian maajoukkuetta edustaneet että NHL-uraa luoneet pelaajat ovat saaneet kiekko-oppinsa Pohjois-Amerikassa. Thomas Larkin on toistaiseksi ainoa Italiassa kiekko-oppinsa saanut, pelkästään italialaispelaaja.
Tejuka

Tejuka on Teuvalla keskiviikkoisin ilmestyvä sitoutumaton paikallinen sanomalehti. Lehden levikkialueeseen kuuluvat Teuva, Jurva ja Karijoki. Lehti on perustettu vuonna 1950 ja sen päätoimittajana toimii Johannes Ujainen. Lehteä kustantaa Pohjankyrön Media Oy, jonka toimitusjohtajana toimii Johannes Ujainen. Lehti painetaan Botnia Print Oy:n painossa Kokkolassa.
"Tejuka" on Sanomalehtien Liiton jäsen.
Historia.
"Tejukan" perustivat Heino Birling ja Heino Piikkilä vuonna 1950. Lehden ensimmäiset näytenumerot ilmestyivät saman vuoden kesällä. 6. lokakuuta 1950 lehti alkoi ilmestyä säännöllisesti. 
"Tejuka" siirtyi Ujaisten lehtiperheeseen vuonna 1987. "Kurikka-lehti", "Pohjankyrö-lehti", "Kyrönmaa" ja "JP Kunnallissanomat" kuuluvat samaan lehtiperheeseen. Johannes Ujainen on lehden seitsemäs päätoimittaja.
Vuorenkylä

Vuorenkylä on kylä Hartolan kunnassa. Se on Päijät-Hämeen pohjoisin kylä.
Vuorenkylä valittiin 2007 Päijät-Hämeen vuoden kyläksi. Perusteluna ovat kyläyhdistyksen päättäväiset toimet elinkeinojen kehittämiseksi. Kun 2004 Purnuvuoren rinnehiihtokeskus suljettiin, perustivat kyläläiset 2006 yhtiön, joka jatkoi toimintaa. Talvella 2006–2007 rakennettiin kahdeksankilometrinen hiihtolatu, josta kaksi kilometriä on valaistua.
Vuorenkylässä on tapana valita joka vuosi Kesäjuhlilla uusi kuninkaallinen. Vuorenkylän Kesäjuhlia vietetään heinäkuun 3. viikon vaihteessa.
Kylän palveluihin kuuluvat kahvila Kivibaari, hiihtokeskus ja mökkivuokrausta. Kyläkauppa suljettiin pysyvästi vuonna 2023.
Pohjankyrö-lehti

Pohjankyrö-lehti on Isossakyrössä keskiviikkoisin ilmestyvä sitoutumaton sanomalehti. Lehden levikkialueeseen kuuluvat Isonkyrön lisäksi nykyiseen Vaasaan kuuluva Vähäkyrö ja nykyiseen Seinäjokeen kuuluva Ylistaro. Lehden päätoimittajana ja toimitusjohtajana toimii Johannes Ujainen. "Pohjankyrön" painaminen tapahtuu Botnia Printin painossa Kokkolassa.
Lisäksi "Pohjankyrö"-lehti kuuluu Uutismedian liittoon.
Historia.
"Pohjankyrö"-lehden perusti A.E. Ujainen 9. kesäkuuta 1950. Alun perin lehden levikkialue oli Isokyrö, Ylistaro, Laihia ja Vähäkyrö. Heinäkuusta 1950 lähtien lehti alkoi ilmestyä säännöllisesti kerran viikossa, ilmestyttyään ensin kesäkuussa kolme kertaa koeluontoisesti.
Syyskuussa 1981 lehti alkoi ilmestyä kahdesti viikossa. Vuodesta 2023 lähtien lehti on ilmestynyt kerran viikossa.
Hanasaari (Espoo)

Hanasaari () on saari Espoossa Westendin kaupunginosassa, Lauttasaaren ja Keilaniemen välissä, Länsiväylän varressa. Siellä sijaitsee ruotsalais-suomalainen kulttuurikeskus hotelleineen. Talo on rakennettu vastineeksi rahoista, jotka Ruotsi lainasi Suomelle toisen maailmansodan aikana ja joita se päätti olla perimättä takaisin. Kulttuurikeskus avattiin vuonna 1975.
Saareen on oma eritasoliittymä Länsiväylälle. Espoon kaupunginhallitus on ollut huolissaan saaren liikenteen sujuvuudesta Hanasaaren vieressä Helsingin puolella sijaitsevan Koivusaaren metroaseman tullessa käyttöön.
Montenegro Eurovision laulukilpailussa

Montenegro osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäistä kertaa itsenäisenä valtiona Helsingin kisoissa 2007. Tätä ennen Montenegro on ollut mukana kisoissa osana entistä Jugoslaviaa ja Serbian ja Montenegron valtioliittoa. Maa osallistui kisoihin kuitenkin vain kolme kertaa ja vetäytyi vuoden jälkeen rahoitusongelmiin vedoten. Vuonna 2012 Montenegro teki paluun kisoihin. Se pääsi semifinaaleista finaaliin ensimmäisen kerran Eurovision laulukilpailussa 2014.
Montenegro on esittänyt kappaleensa montenegron kielellä vuosina 2007, 2008, 2013, 2014, 2015 ja 2018 sekä englannin kielellä vuosina 2009, 2012, 2016, 2017, 2019 ja 2022.
Sijoitukset.
Kaksivaiheinen loppukilpailu.
Kilpailu muutettiin vuonna 2004 kaksiosaiseksi. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on viime vuonna 10 parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Ne valtiot, jotka eivät päässeet suoraan finaaliin, kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa. 10 parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin.
Kaksi semifinaalia.
Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
Uusi pisteidenlaskujärjestelmä.
Vuonna 2016 otettiin käyttöön uusi pisteidenlaskujärjestelmä, jolla halutaan pitää jännitys loppuun asti. Ennen vuotta 2016 voittaja saattoi selvitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa pisteidenlaskua. Tämän ja usein moititun pisteiden vääristymisen takia haluttiin antaa molemmille äänestysryhmille täysin oma valta, joten pisteet jaettiin. Uudessa systeemissä jokaisen osallistujamaan raadit antavat pisteet 1–8, 10 ja 12. Sen jälkeen puhelinäänet julistetaan könttäsummina. Näin ollen voittaja selviää vasta kun eniten puhelinääniä saanut maa saa pisteet.
Montenegron äänestyshistoria.
Montenegron antamat pisteet.
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Montenegro ei osallistunut kilpailuihin 2010 ja 2011. Vuosina 2007–2009, 2012–2013 ja 2016–2017 maa ei selviytynyt finaaleihin, mutta sai äänestää niissä.
Montenegron saamat pisteet.
Montenegro ei selviytynyt finaaleihin 2007–2009 ja 2012.
Perdita Felicien

Perdita Felicien (s. 29. elokuuta 1980) on kanadalainen pika-aitajuoksija.
Felicien osallistui Sydneyn olympialaisiin 2000, mutta karsiutui alkuerissä ajalla 13,21. Seuraavana vuonna Edmontonin MM-kisoissa hän karsiutui välierissä ajallaan 12,90. Vuonna 2003 hän voitti kultaa Pariisin MM-kisoissa ajalla 12,53. Lisäksi hän sai hopeaa Pan-Amerikan kisojen 100 metrin aitajuoksussa.
Talvella 2004 Felicien voitti Budapestin halli-MM-kisoissa kultaa 60 metrin aidoissa tuloksella 7,75. Ateenan olympialaisissa 2004 hän selviytyi loppukilpailuun, jossa keskeytti törmättyään ensimmäiseen aitaan. Vuonna 2005 hän karsiutui Helsingin MM-kisojen välierissä. Kauden lopussa hän oli seitsemäs. Seuraavana vuonna hän ylsi kolmanneksi. 
Vuonna 2007 Felicien saavutti Osakan MM-kilpailuissa hopeaa ajalla 12,49. Hän sijoittui lisäksi toiseksi Pan-Amerikan kisoissa ja neljänneksi . Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän oli kahdeksas ja saman vuoden viides. Dohan sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2010 hän sai hopeaa 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,86. Seuraavan vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä.
Felicien voitti Kanadan mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa vuosina 2000, 2002–2007 ja 2009–2011. NCAA:n mestaruuden hän voitti 100 metrin aitajuoksussa 2002 ja 2003 sekä 60 metrin aitajuoksussa 2002.
Jo Schlesser

Jo Schlesser (18. toukokuuta 1928 Liouville, Ranska – 7. heinäkuuta 1968 Grand-Couronne, Ranska) oli ranskalainen kilpa-ajaja. Hän kuoli ajaessaan ensimmäistä kertaa Formula 1 -sarjassa Ranskan GP:ssä 1968.
Ennen kohtalokasta Ranskan GP:tä Schlesser osallistui Formula 2 -luokassa 1966 ja 1967 Saksan Grand Prixeihin, jotka ajettiin F1:sten kanssa samaan aikaan.
Honda palkkasi uuden RA302-autonsa rattiin paikallisen sankarin Schlesserin 1968 Ranskan GP:ksi. Kuitenkin jo kolmannella kierroksella hän kadotti autonsa pidon mutkassa ja törmäsi seinään poikittain. Magnesiumrunkoinen Honda, jonka tankki oli täynnä polttoainetta, räjähti liekkeihin, eikä Schlesserillä ollut toivoakaan jäädä henkiin. Kauden jälkeen Honda vetäytyi F1-sarjasta.
Schlesserin ystävä, tuleva F1-tallipäällikö Guy Ligier nimesi kaikki autonsa alkamaan kirjainyhdistelmällä JS ystävänsä muistoksi. Schlesserin veljenpojasta Jean-Louis Schlesseristä tuli myöhemmin menestynyt kilpa-autoilija, joka ajoi Formula 1:ssä ja voitti Dakar-rallin.
Lou Pearlman

Louis Jay Pearlman (19. kesäkuuta 1954 Flushing, Queens, New York – 19. elokuuta 2016) oli yhdysvaltalainen musiikkituottaja. Pearlman kokosi Backstreet Boys -yhtyeen 1993 innostuttuaan New Kids on the Blockin saamasta suosiosta. Myös ’N Sync oli Pearlmanin kokoama yhtye.
Pearlman pidätettiin kesäkuussa 2007 epäiltynä pyramidihuijauksen johtamisesta. Toukokuussa 2008 hänet todettiin syylliseksi muun muassa kavalluksiin, rahanpesuun ja tekaistuihin konkursseihin ja tuomittiin 25 vuodeksi vankeuteen. Hän kuoli vankilassa 19. elokuuta 2016.
Tokugawa Yoshinobu

Tokugawa Yoshinobu (, 28. lokakuuta 1837 Edo, Tokugawa-shōgunaatti – 22. tammikuuta 1913 Tokio, Japanin keisarikunta), myös Tokugawa Keiki sekä Hitotsubashi Keiki, oli Japanin viidestoista ja viimeinen Tokugawa-shōgun. Hänestä tuli shōgun vuonna 1866, mutta hän joutui luopumaan vallasta keisarin hyväksi Meiji-restauraatiossa 1867−1868.
Elämä.
Varhainen elämä.
Yoshinobu syntyi 28. lokakuuta 1837 Miton daimion Tokugawa Nariakin seitsemänneksi pojaksi. Mito oli yksi Tokugawa-suvun haaroista, ja kaukaisessa yhteydessä shōgunin perimykseen. Keiki adoptoitiin Hitotsubashin sukuun. Hitotsubashi oli yksi Tokugawa kadettisuvuista ja yksi shōgunin perimykseen kuuluvista sukuhaaroista. Adoption kautta Keiki nousi asemaan, josta hän voisi kohota shōguniksi.
Vuonna 1853 Matthew Perry saapui Japaniin mustien laivojensa kanssa ja vaati maata avaamaan rajansa. Shōgun Tokugawa Iesada kuoli 1858, ja Keiki asetettiin ehdolle hänen seuraajakseen. Miton vastustajat onnistuivat estämään Keikin pyrkimykset ja shōguniksi valittiin alaikäinen Tokugawa Iemochi. Keiki sekä hänen perheensä ja tukijansa asetettiin vuoteen 1862 kestäneeseen kotiarestiin. Hänet nimitettiin samana vuonna nuoren shōgunin holhoojaksi.
Viimeinen shōgun.
Keiki nujersi vuonna 1864 kapinoivan Chōshūn joukot. Kesällä 1866 Keiki johti bakufun joukot rangaistusretkelle Chōshūhun, mutta retki epäonnistui. Keiki käytti Iemochin kuolemaa taistelusta vetäytymisen tekosyynä. Keikistä tuli shōgun vuonna 1866. Shōguniksi nousun yhteydessä hän vaihtoi nimekseen Yoshinobu. Hän luopui vallasta 1867, mutta oletti saavansa johtavan asemansa takaisin, kun hallintoa uudistettaisiin. Vastustajat kuitenkin toimivat ennen uudistusten toteuttamista. Uudistuksia vaativat Chōshūn ja Satsuman samurait valtasivat Kioton palatsin 3. tammikuuta 1868 ja julistivat keisarillisen vallan palaututetuksi. Tätä seurasi Boshin-sotana tunnettu lyhyt sisällissota. Keisarilliset joukot valtasivat Edon, ja Keiki antautui. Vallan siirtymistä shōgunaatilta keisarille kutsutaan Meiji-restauraatioksi. Antautumisensa jälkeen Yoshinobu määrättiin kotiarestiin Mitoon. Vuonna 1902 Yoshinobulle myönnettiin prinssin ("kōshaku") arvo. Tokugawa Yoshinobu menehtyi Tokiossa 22. marraskuuta 1913.
Søgne

Søgne on entinen kunta Etelä-Norjassa Länsi-Agderin läänissä Skagerrakin rannikolla Kristiansandin ja Mandalin kaupunkien välissä. Muita naapurikuntia olivat Marnardal pohjoisessa ja Songdalen luoteessa.
Vuonna 2020 Søgne liitettiin Kristiansandin kaupunkiin.
Luonto.
Søgne on tunnettu saaristostaan, jossa 1229 saarta ja luotoa salmineen on vilkasta veneilyaluetta. Korkein kohta on kunnan pohjoisosan Spjotheia (278 m). Rantaviivaa rikkovat lukuisat niemet ja vuonot, joista pisin, Trysvuono, ulottuu 7 km sisämaahan.
Historia.
Kunta on saanut nimensä vanhan Sygna-joen (Søgneelva) mukaan. Søgne oli oma hallinnollinen alueensa vuodesta 1837. Kuntaan kuului alun perin myös Greipstad, joka erosi omaksi kunnakseen 1913 (muodostaen myöhemmin osaltaan Songdalenin kunnan). Vuosina 1996-1997 Hummervikin salmesta maihinlaskupaikalta löydettiin luurangonjäänteitä, jotka kuuluivat noin 6500 eaa. eläneelle naiselle. Löytö on vanhin Norjasta löydetty ihmisluurangon osa.
Norjan kansalliskirjailijoihin kuuluvan Bjørnstjerne Bjørnsonin isä Peder Bjørnson toimi Søgnen kirkkoherrana 1852-1869, minkä johdosta Bjørnstjerne asui ja vietti aikaa kunnassa useaan kertaan kyseisten 16 vuoden aikana. Hän kirjoitti kunnassa mm. näytelmän "Mellem Slagene", osia näytelmästä "Halte-Hulda", sekä novellin "Isä". Søgnen miljöö on myös lyönyt leimansa hänen talonpoikaiskertomukseensa "Arne".
Nähtävyydet ja kulttuuri.
Søgnen vanha kirkko on vuodelta 1640. Vanhassa pappilassa (Gamle Prestegård) on vilkasta konserttitoimintaa ja taidenäyttelyjä.
Kesäisin veneilijöiden suosiossa ovat Ny-Hellesundin saaristo ja saaristolaiskylä, joka tunnetaan mm. runoilija Vilhelm Kragin asuinpaikkana. Taidemaalari Amaldus Nielsen maalasi tunnetun taulunsa "Aamu Uudessa Hellesundissa" siellä. Kapeassa Olavinsalmessa ovat Norjan nykyhistorian kuninkaallisten monogrammit ja kallio, jossa voi nähdä Pyhän Olavin silhuettia muistuttavan luonnonmuodostuman. Paikkaan liittyy myös legenda, jonka mukaan Pyhä Olavi miehineen pakeni vihollisiaan kyseisen salmen kautta, joka aukesi kiveen juuri häntä varten. Alueella on myös saksalaisten joukkojen toisen maailmansodan aikana tekemiä linnoitusrakennelmia ja osittain restauroitu linnoitus, jossa on kolme sodanaikaista kanuunaa.
Vuonna 1888 rakennettu Songvårin majakka sijaitsee Hellersøyn saarella, joka on avoinna päivävierailuille ja myös yöpyjille ennakkosopimuksesta. Suomalainen höyrylaiva S/S Savonmaa luuli virheellisesti olleensa ko. majakan edustalla lähettäessään hätäsanomia ennen traagista haaksirikkoaan vuonna 1937.
Koulutus.
Søgnessä toimivat kolme ala-astetta, kaksi yläastetta, lukio, Agderin kansanopisto sekä kulttuurikoulu. 
Elinkeinoelämä.
Perinteisiä elinkeinoja ovat edelleen maatalous, kalastus ja merenkulku. Palveluelinkeinot ovat nykyisin tärkein elinkeino. Kristiansandin kaupungin läheisyys vaikuttaa myös Søgneen ja väkiluku on kasvusuunnassa. Keskustaajama Tangvall E-39-valtatien varrella on kasvanut voimakkaasti viime vuosina houkutellen myös liike-elämää. Majoituspalveluja tarjoavat Årosin leirintäalue, sekä Trysnesin veneily- ja lomakeskus.
Erymanthoksen metsäkarju

Erymanthoksen metsäkarju muistetaan kreikkalaisesta mytologiasta Herakleen neljäntenä kaikkiaan kahdestatoista urotyöstä. Urotyöt veivät Herakleen kaikkialle hänen leppymättömän vihollisensa Heran hallitsemiin paikkoihin, joissa hänen piti kukistaa kaikki ajateltavissa olevat luonnon hirviöt ja alistaa alkukantainen maailma sen uudelle isännälle, hänen olymposlaiselle isälleen Zeukselle.
Varhaisilla Arkadian ylängöillä, joissa edelleen harjoitettiin vanhoja menoja, oleili pahansisuinen Erymanthoksen metsäkarju Erymanthoksen vuorella, joka oli pyhitetty Artemiille. Yleisesti ottaen karju oli varsin vaarallinen eläin. Meleagroksen tarinassa Artemis, halutessaan kostaa kuninkaan unohduksen uhrata hänelle, lähettää raivoavan metsäkarjun hävittämään peltoja. Toisen puolestaan lähetti Apollon tappamaan nuorta Adonista, Afroditen suosikkia, Apollonin halutessa kostaa Afroditelle tämän sokaistua hänen kuolevaisen poikansa Erymanthoksen, joka oli sattumalta osunut paikalle kesken jumalattaren kylpemisen. 
Herakleen neljäs urotyö.
Herakleen neljäs urotyö - mutta ainoastaan joidenkin laskujen mukaan, koska urotöistä ei ole olemassa yhtenäistä kerrontaa - oli Erymanthoksen villisian sieppaaminen. Matkalla määränpäähänsä Herakles tapasi vanhan ystävänsä Foloksen, ystävällisen ja vieraanvaraisen kentaurin. Herakles söi luolassa hänen kanssaan - vaikkakin kentaurit nauttivat lihansa raakana - ja pyysi saada viiniä. Foloksella oli ainoastaan ruukullinen viiniä, Dionysoksen lahja kaikille kentaureille Erymanthoksen vuorella. Herakles puhui Foloksen yli avaamaan viinin, ja sen tuoksu houkutteli paikalle myös muita kentaureja, jotka eivät ymmärtäneet, että viini tulee laimentaa vedellä. Niinpä ne tulivat juovuksiin ja hyökkäsivät. Herakles ampui niitä myrkytetyillä nuolillaan, jolloin kentaurit perääntyivät aina Kheironin luolalle asti.
Folos oli utelias tietämään, miten nuolet pystyivät aiheuttamaan niin paljon kuolemaa, ja poimi yhden niistä ylös. Hän kuitenkin onnistui pudottamaan nuolen jalalleen ja siten myrkyttämään itsensä. Harhanuoli osui myös Kheironiin, ja vaikka Kheiron olikin kuolematon, hän tunsi kivun. Kipu yltyi niin kestämättömäksi, että Kheiron luopui vapaaehtoisesti kuolemattomuudestaan Prometheuksen, titaanin, jota pidettiin Tartaroksessa, hyväksi ottaakseen tämän paikan. Tämä tapahtui vasta hesperidien omenan noutamisen yhteydessä sen jälkeen, kun Herakles oli surmannut Prometheusta piinaavan kotkan.
Herakles oli vieraillut Kheironin luona saadakseen neuvoja, kuinka villisian voisi pyydystää. Kheiron oli neuvonut häntä ajamaan karjun syvään lumeen, jonka perusteella tämä urotyö sijoitetaan keskitalveen. Pyydystettyään onnistuneesti villisian, Herakles sitoi sen kiinni ja kantoi sen takaisin Eurystheukselle. Karjun nähdessään tämä tosin kauhistui ja piiloutui jo toistamiseen urotöiden aikana pronssiruukkuun pyytäen Heraklesta hankkiutumaan eläimestä heti eroon, johon Herakles suostuikin.
Mozart-kuula

Mozart-kuula () on pallon muotoinen suklaakonvehti, jonka kermainen sisus on pistaasi- ja mantelimarsipaania. Säveltäjä Wolfgang Amadeus Mozartin mukaan nimetyssä konvehdissa kuori on tummaa suklaata.
Mozart-kuulan loi Paul Fürst vuonna 1890 Mozartin syntymäkaupungissa Salzburgissa sata vuotta Mozartin kuoleman jälkeen. Nykyään useat konditoriat valmistavat samantyyppisiä kuulia. Vain alkuperäinen tekijä Cafe-Konditorei Fürst GmbH saa kutsua tuotettaan "alkuperäiseksi" (original).
Salzburgin Grödigissä sijaitseva Salzburg Schokolade valmisti Mozart-kuulia Mirabell-brändin alla vuodesta 1948. Paul Fürstin perustama tehdas valmisti "Echte Salzburg Mozartkugeln", aitoja salzburgilaisia Mozart-kuulia, mutta tuotanto päättyi vuoden 2024 lopulla konkurssiin. Salzburg Schokoladen omistaja Mondelez International jatkanee valmistusta toisaalla. 
Saksalainen valmistaja Reber tuottaa eniten Mozart-kuulia maailmassa, noin puoli miljoonaa kuulaa päivässä. 
Salzburgin Mirabell -brändi on kuitenkin ainoa, joka saa valmistaa täysin pyöreitä Mozart-kuulia. Muiden tuotemerkkien kuulissa on oltava litteä sivu. Lisäksi ainoastaan itävaltalaiset tuottajat saavat käyttää ”Mozartkugeln”-nimeä. Siten esimerkiksi saksalainen Reber joutuu käyttämään nimeä ”Mozart-Kugeln”.
Mirabell-nimellä on valmistettu myös kolikon muotoisia Mozart-konvehteja.
Malalai Joya

Malalai Joya (s. 25. huhtikuuta 1979) on afganistanilainen poliitikko, aktivisti ja kirjailija. Hän on tunnettu suorapuheisuudestaan ja naisten oikeuksien puolustamisesta. Hän on joutunut kohtaamaan ankaraa vastustusta vanhoillisten taholta ja kärsimään muun muassa fyysisistä hyökkäyksistä. 21. toukokuuta 2007 parlamentti äänesti hänet pois parlamentista. Joya on arvostellut ankarin sanoin parlamenttia ja verrannut sitä eläinsuojaan.
Joya on aiemmin syyttänyt vaikutusvaltaisia entisiä sotaherroja rikollisiksi, mikä nosti hänet vuonna 2003 julkisuuteen. Hän on joutunut neljä kertaa murhayrityksen kohteeksi.
Hän on myös sanonut ettei Talibanin kaataminen parantanut naisten asemaa Afganistanissa eikä tuonut sinne demokratiaa. Hamid Karzain hallinto on hänen mukaansa täynnä sotaherroja ja fundamentalisteja. Hän on sanonut Naton miehityksen vain vahvistavan sotaherrojen asemaa ja palvelevan Yhdysvaltain strategisia etuja alueella.
Vuoona 2010 "Time"-lehti valitsi Joyan maailman sadan vaikutusvaltaisimman ihmisen listalleen. Vuonna 2011 "The Guardian" valitsi hänet "Top 100 women: activists and campaigners" -listaansa.
Kabulin Talibaanille kaatumisen jälkeen (15.8.2021) julkaisi Facebook-sivulleen videon Kabulista ja sanoi jatkavansa taistelua Afganistanissa. Myöhemmin hän sai perheineen poliittisen turvapaikan Espanjasta.
Rautamies (vuoden 1994 animaatiosarja)

Rautamies () on yhdysvaltalainen animaatiosarja, joka alkoi 24. syyskuuta 1994. Sarjaa ei varsinaisesti esitetty tietyllä kanavalla vaan sitä esitettiin Syndikoinnin kautta. Sarja perustui Marvel Comicsin sankariin Rautamieheen, joka kertoo Tony Stark nimisestä miljonääristä ja tehtailijasta, jota pakotetaan tekemään teräshaarniska, jolla Mandariini voisi valloittaa maailman. Stark kuitenkin hyökkää Mandariinin kimppuun saatuaan haarniskan valmiiksi, tämän myötä Tony Starkista tulee Rautamies.
Sarja kesti kahden tuotantokauden verran vuoteen 1996 asti. Suomessa sarjaa esitti MTV3 vuonna 1998. Yhdysvalloissa sarjan ensimmäinen tuotantokausi sai paljon kritiikkiä, joka kohdistui lähinnä Ron Friedmaniin, joka käsikirjoitti kaikki ensimmäisen kauden jaksot. Toiselle tuotantokadelle tehtiin merkittäviä muutoksia ja sarja sai aivan toisenlaisen kokonaisuuden.
Sarjan kulku.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitteli tehtaan omistaja Tony Starkin, joka taisteli Rautamiehenä Mandariinia ja hänen kätyreitään vastaan, jotka yrittivät kaikin keinoin valloittaa maailman. Sarjassa Mandariini haluaa varastaa Starkin teknologiaa ja Rautamiehen asun, ja hän lähettää erilaisia vihollisia Rautamiehen ja Starkin perään. Rautamiehen apuna puolestaan on ajoittain muita sankareita, kuten Sotakone, Hämähäkkinainen ja Haukansilmä.
Ensimmäinen tuotantokausi käsittää suurimmaksi osaksi yksittäisiä jaksoja, jotka eivät mitenkään viittaa tuleviin tai edellisiin jaksoihin. Rautamiehen jaksot kuten "The Grim Reaper Wears a Teflon Coat" ja "Rejoice! I am Ultimo, Thy Deliverer" olivat otsikoiltaan samoja joita Stan Lee käytti 1960-luvun sarjakuvissa, mutta sarjan käsikirjoittaja Ron Friedman muutti tarinoita huomattavasti, toisin kuin muissa Marveliin perustuvissa animaatiosarjoissa. Lähimmäksi sarjakuvalle uskollisena pysyi kaksiosainen jakso "Origin of Iron Man".
Pas-de-Calais

Pas-de-Calais [] on Ranskan departementti numero 62. Se sijaitsee Pohjois-Ranskassa Englannin kanaalin rannalla Hauts-de-Francen suuralueella. Departementti on pinta-alaltaan 6 671 neliökilometriä ja siellä on 1 453 390 asukasta (vuonna 2006). Pas-de-Calais’n pääkaupunki on Arras. Pas-de-Calais on jaettu edelleen seitsemään arrondissementtiin, 77 kantoniin ja 894 kuntaan. Ennen vuotta 2016 alue kuului Hauts-de-Francen sijasta pienempään Nord-Pas-de-Calais’n hallintoalueeseen, ja historiallinen nimitys elää vielä vahvana ihmisten mielissä.
Pas-de-Calais oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Se muodostettiin Boulonnais’n, Ponthieun and Artois’n provinsseista.
Nurmon ruokatehdas

Nurmon ruokatehdas on Atrian (aikaisemmin Itikka-Lihapolar) perustama suurteurastamo Seinäjoen pohjoispuolella Nurmossa. Päätös sen rakentamisesta syntyi, kun Tuottajain lihakeskuskunta oli perustettu muodostamaan Valion kaltainen valtakunnallinen tuottajajärjestö.
Tarve Nurmon ruokatehtaan perustamiseen syntyi, kun Tuottajain lihakeskuskunnan suunnitelmissa oli jalostaa liha Etelä-Suomessa, jolloin muu Suomi olisi jäänyt pelkästään alkutuottaja-alueeksi. Nurmon ruokatehtaan perustamispäätös hajotti Tuottajain lihakeskuskunnan, koska muodostuneessa tilanteessa Lounais-Suomen Osuusteurastamo ja Itikka-Lihapolar ajautuivat kilpailutilanteeseen keskenään.
Nurmon ruokatehtaan suuri automaattivarasto ja logistiikka ovat eurooppalaista huipputasoa. Korkea varasto kykenee automaattipakkaamaan kaikki tuotetut lihatuotteet vähittäiskaupan elintarvikelaatikkoon nopeasti
2018 Nurmon ruokatehtaan yhteyteen valmistui kuudenn megawatin aurinkopuisto, jonka 24 000 aurinkopaneelia vastaavat yhdeksän jalkapallokentän alaa. Se tuottaa noin viisi prosenttia tehtaan kuluttamasta sähköstä. Investointi oli lähes 7 miljoonaa euroa ja takaisinmaksuaika on noin 10 vuotta.
Hakavuoren kirkko

Hakavuoren kirkko (aiemmin Pohjois-Haagan kirkko) on Haagan seurakunnan käytöstä poistettu punatiilinen kirkkorakennus Pohjois-Haagassa Helsingissä. Se oli käytössä vuosina 1963–2016. Kirkon nimi muuttui Hakavuoren kirkoksi vuonna 1966, kun Hakavuoren seurakunta perustettiin. Myöhemmin Hakavuoren seurakunta yhdistettiin Huopalahden seurakunnan kanssa Haagan seurakunnaksi.
Arkkitehtuuri.
Vuonna 1963 valmistuneen kirkon suunnitteli pohjoishaagalainen arkkitehti Eevi Aho. Kirkko vihittiin käyttöön 8. syyskuuta 1963 ja sen vihki silloinen Helsingin hiippakunnan piispa Martti Simojoki. Kirkkorakennusta laajennettiin lisäsiivellä vuonna 1987. 
Arkkitehti Aho esitti jo kirkkoa rakennettaessa, että seurakuntasaliin pitäisi sijoittaa taideteos. Helsingin seurakuntien kuvaamataidetoimikunta tilasi reliefin luonnoksen kuvanveistäjä Pekka Kontiolta. Hakavuoren seurakunnan ja ruotsinkielisen Luukkaan seurakunnan kirkkoneuvostot hyväksyivät ehdotuksen ja tiilireliefin toteuttajaksi palkattiin muurari Veli Miettinen. Kontion suunnitteleman reliefin nimi on ”Tyhjä hauta” ja siihen on käytetty Kiikan tehtaan ruskeita tiiliä. Seurakuntasalin 7,5 m kertaa 3,5 m kokoiseen etuseinään sijoitettu taideteos toteutettiin päällystämällä rapattu seinäpinta uudelleen tiilillä. Työ valmistui marraskuun lopulla 1969. Alttaritauluna on Harry Kivijärven pronssiveistos Ristiinnaulittu (1959). Seurakuntasalissa on Pekka Kontion tiilireliefi Tyhjä hauta (1967). Alttariseinällä on Toivo Jaatisen pronssireliefi Vuorisaarna (1985). Kirkon 26-äänikertaiset urut rakensi Veikko Virtasen urkurakentamo vuonna 1965.
Käytön loppuminen.
Kirkossa uusittiin talotekniikkaa vuosina 2013–2014, ja sen seurauksena kirkon sisäilman laatu heikentyi. Tarkemmissa tutkimuksissa todettiin kirkon rakenteissa suuria home- ja sädesienipitoisuuksia, jotka tehostuneen ilmanvaihdon vuoksi lähtivät rakenteista liikkeelle. Kirkon huonon kunnon sekä sisäilmaongelmien vuoksi seurakuntaneuvosto päätti kesäkuun alussa 2016 pitämässään kokouksessa luopua kirkkorakennuksesta 1. lokakuuta 2016 lähtien. Huopalahden kirkko jäi tämän jälkeen Haagan seurakunnan ainoaksi kirkoksi.
Hakavuoren kirkko jäi tyhjilleen ja Helsingin seurakuntayhtymä alkoi etsiä sille ostajaa. United Methodist Church -yhteisön venäjänkielinen seurakunta jätti 2018 rakennuksesta 2,7 miljoonan euron ostotarjouksen, mutta myyjä olisi halunnut ostajasta lisätietoja, joita ei kuitenkaan toimitettu, ja kauppa jäi syntymättä.
Kilpailutuksella valittu kiinteistönvälittäjä yritti myydä kirkkorakennusta vuoden 2019 aikana, minkä ohella pohdittiin mahdollisuutta purkaa rakennus ja myydä tontti muuhun käyttöön. Helsingin seurakuntayhtymän omistama tontti on kaavoitettu kirkkokäyttöön, joten tontille hahmotellun uudisrakennuksen tekeminen vaatisi uudelleenkaavoituksen, jos siihen tulisi asuntoja ja tiloja seurakunnan käyttöön. Kesällä 2024 seurakuntayhtymä ilmoitti edelleen kartoittavansa vaihtoehtoja kirkkorakennuksen tulevaisuudelle. Keskusteluja ostajaehdokkaiden kanssa on käyty, mutta ne eivät ole seurakuntayhtymän mukaan johtaneet tarjouksiin.
Kuvia.
Kuvat on otettu syksyllä 2020 kirkon oltua suljettuna jo neljä vuotta.
Viikin kirkko

Viikin kirkko on vuonna 2005 käyttöönsä vihitty puinen kirkkorakennus Viikin kaupunginosassa Helsingissä. Kirkon suunnittelusta vastasi arkkitehti Samuli Miettinen helsinkiläisestä Arkkitehtitoimisto JKMM:stä.
Rakennus on esimerkki nykyaikaisesta suomalaisesta puuarkkitehtuurista, ja rakentamisessa on suosittu suomalaisia materiaaleja. Kirkkosalin julkisivu on toteutettu kaksinkertaisella paanutuksella. 
Kirkko kuuluu Malmin seurakuntaan. Se sijaitsee Viikissä Latokartanon osa-alueella, osoiteessa Agronominkatu 5.
Meilahden kirkko

Meilahden kirkko, toiselta nimeltään Laupiaan samarialaisen kirkko () on Markus Tavion suunnittelema, 7. helmikuuta 1954 käyttöön vihitty Töölön seurakunnan keltatiilinen kirkkorakennus Meilahdessa Helsingissä. Kirkkorakennukseen sijoittuu Töölön seurakunnan kaksi kirkkoa: Meilahden kirkko ja Tuomaankirkko. Kirkon osoite on Pihlajatie 16.
Meilahden kirkko oli aikaisemmin Töölön seurakuntaan vuonna 2019 yhdistetyn Meilahden seurakunnan kirkko. Kirkon pienempi kirkkosali oli vuoteen 2009 asti Meilahden ruotsinkielisen seurakunnan kirkko nimeltään "Tomas kyrka". Sen jälkeen Tomas kyrka kuului ruotsinkieliselle Johanneksen seurakunnalle, joka luopui kirkosta vuonna 2014. Tuolloin pieni kirkkosali palautui Meilahden seurakunnalle ja sai nimekseen Tuomaankirkko.
Kirkossa tehtiin peruskorjaus 1997. Toinen kirkon kelloista oli alkujaan suunniteltu Viipurin tuomiokirkkoon, mutta sitä ei ehditty asentaa ennen Karjalan luovutusta Neuvostoliitolle. Kello, jossa lukee "Pro Viburgo", evakuoitiin ja lahjoitettiin Meilahden kirkolle.
Paavo Tynell on suunnitellut alttarikyntteliköt, kastemaljan ja orjantappuralamput, ja ne on valmistanut Tynellin johtama Taito Oy. Kirkossa on myös kastemalja, jota pidetään Rafael Blomstedtin suunnittelemana. Se on alun perin 1920-luvulla ollut Pasilan puukirkossa. Ehtoolliskaluston on suunnitellut Bertel Gardberg. Kirkossa on Marcussen &amp; Sønin 40-äänikertaiset urut, jotka on asennettu 1959.
Matalamman Tuomaankirkon kirkkosalin seinässä on Armas Tirrosen keraaminen reliefi "Laupias samarialainen" (1954), jossa samarialainen kumartuu kärsivän puoleen. Taustalla on Pyhästä kolminaisuudesta muistuttava aaltoileva sädekuvio.
Vuorenmaa

Vuorenmaa on Satakunnassa, Säkylässä entisen Köyliön kunnan alueella sijaitseva noin 400 asukkaan kylä.
Yleistä.
Vuorenmaa valittiin Satakunnan vuoden kyläksi teemalla Kylä elinkeinojen kehittäjänä vuonna 1996. Vuorenmaa valittiin toistamiseen Satakunnan vuoden kyläksi vuonna 2021. Vuorenmaa on aikoinaan perustettu soiden päälle ja tänäkin päivänä turvetuotanto on merkittävä työllistäjä.
Vuorenmaata on kutsuttu ”kirkonkyläksi”, koska Vuorenmaassa on toiminnassa oleva kirkko. Vanhan Köyliön alueella on tämän lisäksi Köyliön kirkko.
Vuonna 2024 Vuorenmaan Vanhakyläntie valittiin Suomen huonoimmaksi kylätieksi.
Vuorenmaassa on toiminnassa oleva vapaapalokunta. Palokunnan kanssa samassa kiinteistössä on myös Vuorenmaan seuratalo, joka on aktiivisessa käytössä viikottaisissa lauantaitansseissa.
Vuorenmaassa toimi kaksiopettajainen kyläkoulu, jossa oli noin 30 oppilasta. Koulun yhteydessä toimi myös esikoulu. Koulu lakkautettiin vuonna 2011.
Vuorenmaassa on Köyliön ainoa jalkapallokenttä. Tämän lisäksi Vuorenmaan vanhan kyläkoulun pihalla on monipuolisesti erilaisia kuntolaitteita sekä leikkipaikkoja lapsille. Samassa pihassa on myös laavu, jota voi käyttää vapaasti.
Tapahtumia.
Elokuun viimeisenä sunnuntaina pidettävä Tuotetori ja muutaman vuoden välein järjestettävä suosählyturnaus, turvenuijaturnaus.
Sormihanhikit

Sormihanhikit eli hanhikit ("Potentilla") on kasvisuku ruusukasvien heimossa. Siihen kuuluu yli viisisataa lajia. Siinä on sekä yksi- että monivuotisia kasveja, joita tavataan ympäri pohjoista pallonpuoliskoa.
Geenitutkimusten jälkeen hanhikkien taksonomia on muuttunut 2000-luvulla; muun muassa keltapensashanhikki, entinen "Potentilla fruticosa", kuuluu nyt pensashanhikkien ("Dasiphora") sukuun. Vastaavasti aiemmin erilliset suvut "Duchesnea", "Horkelia" ja "Ivesia" on liitetty sormihanhikkien sukuun. Toisaalta osa tutkijoista on ehdottanut monien sormihanhikeille läheisten sukujen, muun muassa mansikoiden ("Fragaria") ja poimulehtien ("Alchemilla"), yhdistämistä yhdeksi isoksi "Potentilla"-suvuksi, joka molekyylibiologisten tutkimusten perusteella olisi monofyleettinen taksoni.
Sormihanhikit ovat varsin läheistä sukua mansikoille ("Fragaria"), minkä huomaa lehtien ja kukkien samankaltaisuudesta, niinpä joitakin koristekasveina kasvatettuja hanhikkilajeja kutsutaan "valemansikoiksi". Sormihanhikkien kukkapohjus ei turpoa samanlaiseksi epähedelmäksi kuin mansikat.
Monia lajeja kasvatetaan koristekasveina. Ne sopivat aurinkoiseen paikkaan, eivätkä tarvitse paljoa ravinteita.
Lajeja.
Lajeja Suomessa.
Suomessa luonnonvaraisena kasvavat tai havaitut sormihanhikkilajit:
Muualla kasvavia lajeja.
Muita sormihanhikkilajeja:
Lähisukuisia lajeja.
Sormihanhikkien kanssa lähisukuisia kasveja, jotka uusimmissa suomalaisissa kasvitieteen lähteissä (Suomen putkilokasvien luettelo, Suomen puu- ja pensaskasvio) on viety sormihanhikeista muihin sukuihin:
Mentuhotep I

Mentuhotep I oli paikallinen egyptiläinen prinssi Thebassa ensimmäisen välikauden aikana. Hänestä tuli ensimmäinen laajalti tunnustettu 11. dynastian hallitsija omaksuttuaan "Ylä-Egyptin ylimmäisen hallitsijan" arvonimen. Myöhemmin hän julistautui koko Egyptin kuninkaaksi. Hänet nimetään Thutmosis III:n kuninkaiden luettelossa Karnakin "Esivanhempien salissa". Hän oli myös seuraajansa Intef I:n isä.
7 Seconds (elokuva)

7 Seconds (televisioesityksessä suomeksi myös nimellä "7 Seconds – tulikuuma saalis") on vuonna 2005 tehty toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Simon Fellows ja käsikirjoittanut Martin Wheeler.
Juoni.
Elokuva kertoo Jack Tuliverista, joka on koonnut entisistä erikoisjoukkojen sotilaista ryhmän, jonka kanssa he ryöstävät 20 miljoonaa romanialaisten kasinoiden rahoja. Alku näyttää lupaavalta ja kaikki menee suunnitelmien mukaan, kunnes paikalle tulee toinen ryhmä tarkoituksenaan ryöstää saalis Tuliverilta ja hänen ryhmältään. Alkaa armoton tulitaistelu, jonka aikana käy ilmi kohtalokas petos ja koko Tuliverin ryhmä tapetaan kadulle. Tuliver pystyy kuitenkin pakenemaan käyttäen ihmiskilpenään sotilaspoliisi kersantti Andersia. Hänellä on myös mukanaan salaperäinen laukku, jota moni vaikuttaa havittelevan.