tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Natallja Mih’nevitš

Natallja Vjatšaslavauna Mih’nevitš (o.s. H’araneka, , , s. 25. toukokuuta 1982, Nevinnomyssk, Stavropolin aluepiiri, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen kuulantyöntäjä. Hän on jäänyt kahdesti kiinni dopingin käytöstä ja menettänyt useita arvokisamitaleitaan dopingin takia.
Vuonna 1999 Mih’nevitš saavutti alle 18-vuotiaiden MM-kisoista hopeaa, vuonna 2000 alle 20-vuotiaiden MM-kisoista pronssia ja vuonna 2001 alle 20-vuotiaiden EM-kisoista kultaa. Aikuisten arvokisoissa hän pääsi loppukilpailuun ensi kertaa 2004 Ateenan olympialaisissa, missä hän sijoittui viidenneksi. Vuonna 2005 hän oli Helsingin MM-kisoissa kahdeksas ja voitti universiadien kilpailun. Monacossa käydyssä hän oli kolmas. 2006 Moskovan MM-hallikisoista hän voitti kultamitalin tuloksella 19,84 ja kesällä 2006 hän voitti Göteborgin EM-kilpailuissa kultaa tuloksella 19,43. Lisäksi hän voitti työnnettyään 19,81. 
Pekingin olympialaisissa 2008 Mih’nevitš sijoittui alun perin hopealle tuloksella 20,28. Hänen suorituksensa kuitenkin hylättiin vuonna 2016 kun hänen Pekingin olympialaisissa antamansa dopingnäytteen uusintatutkimuksessa paljastui dopingin käyttö. Hän sai tapauksesta kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 4.7.2016–3.7.2018 ja hänen tuloksensa hylättiin takautuvasti aikaväliltä 16.8.2008–15.8.2010. Hylkäyksen takia hän menetti vuonna 2010 saavuttamansa Barcelonan EM-kisojen hopean ja Dohan MM-hallikisojen pronssin. Lisäksi hän oli ollut Berliinin MM-kilpailuissa 2009 neljäs ja saman vuoden kolmas. Daegun MM-kilpailuissa 2011 ja Lontoon olympialaisissa 2012 Mih’nevitš oli yhdestoista.
Huhtikuussa 2013 Mih’nevitš jäi kiinni dopingin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 12.4.2013–11.4.2015. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui kahdeksanneksi.
Mih’nevitš on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 81 kiloa. Hänen ennätyksensä ulkoradoilla on 20,70, minkä hän työnsi Hrodnassa 8. heinäkuuta 2008. Hän on naimisissa valkovenäläisen kuulantyöntäjän Andrei Mih’nevitšin kanssa.
Live/Dead

Live/Dead on vuonna 1969 julkaistu Grateful Deadin livealbumi. Albumin kappaleet on taltioitu useammasta eri konsertista.
Kappaleet "Dark Star" ja "St. Stephen" ovat Fillmore Westin konsertista 27. helmikuuta 1969 ja "Death Don't Have No Mercy", "Feedback" ja "And We Bid You Goodnight" Fillmore Westin konsertista 2. maaliskuuta 1969. Kappaleet "The Eleven" ja "Turn On Your Love Light" ovat Avalon Ballroomin konsertista 26. tammikuuta 1969. Toisin kuin myöhempinä vuosina, vuoden 1969 alussa Grateful Deadin konserttiohjelmassa oli vaihtelua vähän. He improvisoivat kappaleiden "Dark Star"/"St. Stephen"/"The Eleven" yhdistelmää useita kertoja viikossa ja tutkivat laajalti kappaleiden mahdollisuuksia.
Kosketinsoittaja Tom Constanten oli tällä levyllä viimeistä kertaa mukana Grateful Deadin kokoonpanossa.
Grateful Deadin albumeista tämä ja edellinen albumi "American Beauty" (1970) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Pertti Nieminen (urheilija)

Pertti Ilmari Nieminen (9. joulukuuta 1936 Hämeenlinna – 9. marraskuuta 2016 Turku) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä ja -valmentaja.
"Pepita" Nieminen aloitti uransa HPK:ssa vuonna 1952, jonka jälkeen hän pelasi TPS:n riveissä uransa loppuun-, vuoteen 1968 saakka. Kahtena viimeisenä kautenaan hän toimi TPS:n pelaajavalmentajana ja myöhemmin päävalmentajana. Nieminen on aateloitu TPS:n Hall of Fame -kunniagalleriaan. Nieminen on jääkiekkoleijona.
Nieminen pelasi maajoukkueessa 82 ottelua saavuttaen tehopisteet 27+8. Maailmanmestaruuskisoissa hän pelasi viidesti ja olympialaisissa kerran.
Muuta.
Jalkapallossa Nieminen voitti SM-hopeaa TPS:n joukkueessa vuonna 1960.
Pertti Niemisen veli Antero Nieminen pelasi jääkiekkoa maalivahtina HPK:ssa.
Heino Pulli

Heino Vihtori Pulli (22. maaliskuuta 1938 Sortavalan mlk – 11. huhtikuuta 2015 Tampere) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä. Koovee on jäädyttänyt Pullin pelinumeron 10.
”Hepa” Pulli oli miesten SM-sarjan 1950- ja 1960-lukujen pelätyimpiä maalintekijöitä kovan lyöntilaukauksensa ansiosta. Hän pelasi koko uransa Kooveessa, jossa oli voittamassa seuran ainoaa Suomen mestaruutta vuonna 1968. Pulli lopetti uransa mestaruuteen. Hän teki SM-sarjassa pelaamissaan 190 ottelussa tehot 173+77.
Pulli edusti maajoukkuetta Squaw Valleyn 1960 ja Innsbruckin 1964 talviolympialaisissa sekä viisi kertaa MM-kilpailuissa. Vuoden 1962 MM-kilpailuista Pullin edustama Suomi voitti maan historian ensimmäisen aikuisten arvokisamitalin, EM-hopean. Maaotteluita hänelle kertyi yhteensä 118 ja pisteitä näissä 64+19.
Pulli kuoli 77-vuotiaana pitkän sairastelun jälkeen 11. huhtikuuta 2015.
Perhesuhteet.
Myös Heino Pullin veljet Kalevi ja Markku pelasivat jääkiekkoa SM-tasolla.
Workingman’s Dead

Workingman's Dead on vuonna 1970 julkaistu Grateful Deadin albumi. Albumi oli radikaali tyylinmuutos verrattuna yhtyeen edellisiin, psykedeelistä rockia edustaneisiin albumeihin. Kappaleet ovat kantri-, blues- ja folk-vaikutteisia. Sovitukset ovat selkeitä ja esitykset sointuvia ja hienovaraisia.
Kappaleet.
Vuoden 2003 uudelleenjulkaisu sisältää seitsemän lisäraitaa: vaihtoehtoisen miksauksen kappaleesta "New Speedway Boogie" sekä konserttiesitykset kappaleista "Dire Wolf", "Black Peter", "Easy Wind", "Cumberland Blues", "Mason's Children", ja "Uncle John's Band." Albumin radiomainos on piilotettuna raitana.
Berliininmunkki

Berliininmunkki () on Saksasta peräisin oleva makea leivonnainen, joka tehdään hiivataikinasta ja uppopaistetaan rasvassa. Munkki on päällystetty tomusokerilla tai sokerilla, ja sen sisälle on pursotettu hilloa tai marmeladia.
Leivonnainen on tunnettu saksankielisissä maissa 1500-luvulta lähtien. Leivonnaisten valmistustapa siirtyi siirtolaisten matkassa Yhdysvaltoihin, jossa sitä alettiin kutsua donitsiksi.
Etymologia.
Berliininmunkki on lähtöisin Berliinin kaupungista, josta se on saanut nimensä. Kuitenkin erityisesti Berliinin seudulla Berliner-sanalla viitataan miespuoliseen berliiniläiseen henkilöön, kun taas leivosta kutsutaan nimellä Berliner Pfannkuchen (suom. berliiniläinen pannukakku).
Suomenkielinen nimitys.
Turun seudulla uppopaistettua ja tomusokerista valmistetulla kuorrutteella päällystettyä leivosta kutsutaan piispanmunkiksi. Nimityksen on arveltu juontuvan 1900-luvun alkupuolella toimineeseen turkulaiseen leipomoon, jossa piispanmunkiksi kutsuttiin valkoisella kuorrutteella kuorrutettua munkkia. Kuorrute oli väriltään samanlainen kuin piispan liperit, joka oli arkkipiispan kaupungissa sopiva nimitys leivonnaiselle.
Keskustelu leivoksen oikeasta suomenkielisestä nimityksestä on aiheuttanut runsaasti keskustelua. Joidenkin tulkintojen mukaan berliininmunkki ja piispanmunkki ovat kokonaan eri leivokset, joilla on toisistaan poikkeavat alkuperät. Piispanmunkin kerrotaan periytyvän 700-luvun Baijerista, kun taas berliininmunkin alkuperä on myöhäisempi. Näiden näkemysten mukaan leivokset eroavat ainakin päällysteen perusteella; berliininmunkki on sokeripäällysteinen, kun piispanmunkki on päällystetty vaaleanpunaisella tai valkoisella kuorrutteella.
Kreikanpihta

Kreikanpihta ("Abies cephalonica") on pihtalaji ("Abies"). Se on ainavihanta havupuu, joka kasvaa luonnonvaraisena Kreikan vuoristoissa, etenkin Peloponnesoksen niemimaalla ja Kefalonián saarella.
Ulkonäkö.
Kreikanpihta on ainavihanta puu, joka kasvaa noin 25–35 metriä korkeaksi. Rungon halkaisija on noin metrin. Kreikanpihdan kiiltävät, tummanvihreät lehdet ovat neulasmaisia, 1,5–3 senttimetriä pitkiä ja 2 millimetriä leveitä. Nuorten puiden lehdet ovat teräväkärkisempiä kuin vanhojen. Kypsyttyään hajoavat kävyt ovat 10–20 senttimetriä pitkiä ja noin 4 senttimetriä leveitä. Joka kävyssä on 150–200 suomua, joissa jokaisessa on kaksi siivekästä siementä.
Levinneisyys.
Kreikanpihta kasvaa luonnonvaraisena ainoastaan Kreikassa. Laji viihtyy 900–1 700 metrin korkeudessa vuoristoissa, joissa sademäärä ylittää 1 000 millimetriä.
Käyttö.
Kreikanpihta oli aiemmin tärkeä rakennuspuuna, mutta nykyisin se on liian harvinainen rakennuskäyttöön. Sitä kasvatetaan koristepuuna puistoissa ja puutarhoissa, mutta se kärsii usein vaurioita paikoissa, joissa pakkaset jatkuvat pitkään.
Chicagon suuri palo

Chicagon suuri palo vuonna 1871 oli miltei koko Chicagon tuhonnut tulipalo. Palon jälkeen kaupunki rakennettiin lähes kokonaan uudelleen, ja suunnitelmat tehtiin niin että asemakaavassa voitiin korjata ongelmia aiheuttaneita kohtia. Uudelleenrakentamisesta sai alkunsa merkittävä arkkitehtien Chicagon koulukunta.
Palo.
Chicago oli kasvanut 1800-luvun puolivälissä todella nopeasti. Kaupungin asukasluku oli vuonna 1850 lähes 30 000, mutta kymmenen vuotta myöhemmin asukasluku oli kolminkertaistunut. Keskiluokkaiset muuttivat kaupungin laitamille halpojen liikenneyhteyksien ansiosta. Ydinkeskustan reunamilla oli köyhempiä ja puista rakennettuja asuinalueita, jotka olivat myös täyteen ahdettuja. Tulipalot olivat alueella varsin yleisiä.
Chicagon suuri palo alkoi 8. lokakuuta 1871 West Sidessa DeKoven Streetin ladosta, jonka omistivat Patrick ja Catherine O’Leary. Palon syttymissyytä ei tiedetä, mutta se on laitettu eri lähteissä muun muassa vandaalien, maitovarkaiden, humalaisten naapureiden, itsesytynnän ja O’Learyjen lehmän syyksi. Tuli levisi joka tapauksessa nopeasti, ja palokunta saapui paikalle myöhässä. Tuli levisi lounaistuulen seurauksena, ja käytännössä vasta 10. lokakuuta palo sammui vesisateiden ansiosta. Paloa rajoittivat lisäksi Michiganjärvi ja rakentamattomat tontit.
Tulipalossa kuoli noin 300 ihmistä ja lähes 100 000 jäi kodittomaksi. Noin kolmasosa Chicagosta oli tuhoutunut. Kaikkiaan noin 17 450 rakennusta tuhoutui 9 neliökilometrin alueella. Aineellisia tuhoja aiheutui noin 200 miljoonan dollarin arvosta.
Jälkitapahtumat.
Joseph Medill valittiin kuukauden päästä palosta Chicagon uudeksi pormestariksi. Hän oli luvannut tiukempia rakennus- ja palomääräyksiä. Medillin valintaan saattoi vaikuttaa myös se, että äänestäjätiedot olivat tuhoutuneet tulipalossa, joten vaaleissa ei voitu varmistaa, etteivät ihmiset äänestäisi useammin kuin kerran.
Chicagon jälleenrakennus käynnistyi nopeasti, mitä auttoi se, että liikenneinfrastruktuuri oli säilynyt varsin ehjänä. Jälleenrakennus sai aikaan taloudellisen nousukauden ja nopeaa väestönkasvua. Palon aikaan kaupungissa asui noin 324 000 ihmistä, mutta yhdeksän vuotta myöhemmin asukkaita oli jo 500 000 ja vuonna 1890 yli miljoona. Chicago myös suunniteltiin uudestaan, ja sinne rakennettiin maailman ensimmäiset pilvenpiirtäjät. Ensimmäinen oli vuonna 1885 rakennettu Home Insurance Building. Chicagon uuden kaupunkisuunnittelun vaikutus muualla maailmassa oli merkittävä.
Tereza Marinova

 
Tereza Marinova (s. 5. syyskuuta 1977 Pleven, Bulgaria) on entinen bulgarialainen kolmiloikkaaja. 
Vuonna 1995 Marinova voitti juniorien Euroopan mestaruuden ja vuonna 1996 juniorien maailmanmestaruuden tuloksella 14,62. 1998 Budapestin EM-kisoista hän saavutti pronssia. 1999 Maebasehin MM-hallikisoissa hän oli neljäs. 2000 Sydneyn olympialaisissa Marinova voitti olympiakultaa omalla ennätystuloksellaan 15,20 ja seuraavana keväänä 2001 Lissabonin MM-hallikisoissa hallimaailmanmestaruuden tuloksella 14,91. 2001 Edmontonin MM-kisoissa hän oli pronssilla ja 2002 Wienin EM-hallikisoissa voitti EM-kultaa tuloksella 14,81. 2006 Moskovan MM-hallikisoissa hän oli kuudes. 
Marinovaa valmensi entinen kolmiloikkaaja ja maailmanmestari Hristo Markov. Marinovan isä oli aikoinaan kansallisen huipputason 800 metrin juoksija ja veljensä 400 metrin juoksija. Hän painoi uransa aikana 56 kilogrammaa ja on 173 senttimetriä pitkä. Pituutta hän on hypännyt 646 cm (sisäradoilla 653 cm) ja juossut sata metriä aikaan 11,7.
Marinova lopetti uransa kesällä 2008 kantapäävamman vuoksi.
Inesa Kravets

 
Inesa Mykolajivna Kravets (, s. 5. lokakuuta 1966 Dnepropetrovsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä. 
Sevillan MM-hallikilpailuissa 1991 Kravets oli pituushypyssä neljäs tuloksella 671 cm ja voitti näytöslajina olleen kolmiloikan kultamitalin tuloksella 14,44 m. Genovan EM-hallikilpailuissa 1992 hän voitti kolmiloikassa kultaa tuloksella 14,15 m. Samana vuonna Barcelonan olympialaisissa hän saavutti pituushypyssä hopeaa tuloksella 712 cm. Toronton MM-hallikilpailuissa 1993 hän voitti kolmiloikassa kultaa tuloksella 14,47 m ja ponnisti pituushypyssä pronssille tuloksella 677 cm. Pariisin EM-hallikilpailuissa 1994 hän saavutti pituushypyssä pronssia 672 cm kantaneella hypyllä. Samana vuonna Helsingin EM-kilpailuissa hän saavutti pituushypyssä hopeaa tuloksella 699 cm ja kolmiloikassa pronssia tuloksella 14,67 m.
Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 Kravets oli pituushypyssä kymmenes ja kolmiloikassa voitti maailmanmestaruuden maailmanennätystuloksella 15,50 m. Tulos säilyi maailmanennätyksenä vuoteen 2021 jolloin Yulimar Rojas hyppäsi 15,67. Vuotta myöhemmin Atlantan olympialaisissa Kravets voitti kolmiloikassa olympiakultaa 15,33 metrin hypyllä. Vielä 2003 Birminghamin MM-hallikilpailuissa hän hyppäsi pituushypyssä hopealle tuloksella 672 cm.
Kravets jäi vuonna 1993 kiinni efedriinin käytöstä ja sai kolmen kuukauden kilpailukiellon. Vuonna 2000 hän jäi kiinni anabolisten steroidien käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.
Ihmeperhe

Ihmeperhe () on Disneyn ja Pixarin tuottama Oscar-palkittu tietokoneanimaatioelokuva, joka sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 5. marraskuuta 2004 ja Suomessa viikkoa myöhemmin 12. marraskuuta. Elokuvan ohjaajana toimi Brad Bird. Ulkoasun tyyli on lainattu 1960-luvun James Bond -elokuvista ja tuon ajan TV-sarjoista kuten Myrskylinnuista.
Juoni.
15 vuotta sitten supersankarit olivat hyvin suosittuja, kunnes hallitus toimeenpani uudelleensijoittamisohjelman, jolla nämä pakotettiin tavalliseen siviilielämään. Nyt Ilari "Ilu" Vaara alias Herra Ihme elää tavallista hiljaiseloa vaimonsa Ellin alias Neiti Rajattoman ja kolmen lapsensa Esan, Ilonan ja Jaskan kanssa. Toisinaan Ilun ystävä Julius Väre alias Hyytäjä tulee käymään heidän luonaan.
Eräänä iltana, juuri saatuaan potkut vakuutusyhtiöstä, Ilu saa yllättävän viestin. Hänet kutsutaan kaukaiselle saarelle suorittamaan vaarallista tehtävää. Myöhemmin hän saa tietää, että tämän tehtävän "järjestäjä" on Herra Ihmeen vanha tuttu, Pasi Pätkä, joka on nykyään ottanut nimekseen Syndrooma. Hän oli Herra Ihmeen uskollisin ihailija, joka halusi toimia Herra Ihmeen apurina, "Ihmepoikana". Herra Ihme ei kuitenkaan hyväksynyt tarjousta. Nyt Syndrooma on eri supereiden avulla kouluttanut mahtavaa taistelurobottia, Robodroidia (), jonka hän aikoo lähettää kaupunkiin ja sitten itse tuhota näyttääkseen olevansa parempi superi kuin Herra Ihme. Elli seuraa Ilua saarelle salaa mukaan tulleiden Esan ja Ilonan kanssa.
Pian saarelta on kuitenkin päästävä pois, kun Syndrooma alkaa toteuttaa ilkeää suunnitelmaansa. Hän kuitenkin epäonnistuu robottinsa tuhoamisessa. Kuitenkin Ihmeperhe ja Hyytäjä saapuvat paikalle ja tuhoavat robotin ja kaupunkiin tulee taas rauha.
Kuukausia myöhemmin Esa voittaa juoksukilpailun helposti. Ihmeperheen ollessa urheilustadionin parkkipaikalla, maan alta ilmestyy mies ison kaivosporan kanssa. Hän sanoo itseänsä Raivaajaksi ja aikoo tuhota kaupungin, mutta ihmeperheen jäsenillä onkin siviilivaatteiden alla supersankaripuvut ja naamarit mukana.
Äänirooleissa.
Suomenkielisen version ohjasi Markus Bäckman ja käänsi Teuvo Matala.
Marlon Devonish

Marlon Devonish (s. 1. kesäkuuta 1976 Coventry, Englanti) on englantilainen pikajuoksija.
Devonish voitti 1994 junioreiden MM-kultaa 4 × 100 metrin viestissä. Vuonna 1995 hän voitti juniorien Euroopan mestaruuden kahdellasadalla metrillä ja pikaviestissä. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän sai pronssia 4 × 100 metrin viestissä juostuaan alkuerissä. Vuonna 1998 hän juoksi kultaa voittaneessa pikaviestijoukkueessa sekä Kansainyhteisön kisoissa että EM-kilpailuissa. 1999 Sevillan MM-kisoissa hän saavutti pikaviestijoukkueessa hopeaa.
Kansainyhteisön kisoissa 2002 hän oli 200 metrillä toinen ja saavutti kultaa pikaviestistä. Samana vuonna Münchenin EM-kisoissa hän oli 200 metrillä pronssilla. Pikaviestin kultamitalin hän menetti Dwain Chambersin dopingkäryn seurauksena. 2003 Birminghamin MM-hallikisoissa hän voitti maailmanmestaruuden 200 metrillä ja 2004 Ateenan olympialaisissa olympiakultaa pikaviestistä. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän sai kultaa 4 × 100 metrin viestissä ja pronssia 200 metrillä. 2005 Helsingin, 2007 Osakan ja 2009 Berliinin MM-kisoissa hän oli mukana pronssille juosseessa viestijoukkueessa.
Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän oli neljäs 200 metrillä ajalla 20,62 s. Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010 hän kuului Englannin kultajoukkueeseen pikaviestissä. Daegun MM-kisoissa 2011 hän karsiutui 100 metrin välierissä.
Irina Koržanenko

Irina Nikolajevna Koržanenko (s. 16. toukokuuta 1974 Azov, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen kuulantyöntäjä, joka on asetettu elinikäiseen kilpailukieltoon.
Koržanenko saavutti ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa 1997 Pariisin MM-hallikisoissa, missä hän oli kolmas tuloksella 19,49. 1998 Johannesburgissa käydyssä maailmancupissa hän työnsi toiseksi tuloksella 19,04. 1999 Maebashin MM-hallikisoissa Koržanenko oli aluksi kilpailussa toinen, mutta nousi voittajaksi kun pisimmälle työntänyt Vita Pavlyš kärähti stanozololista. Koržanenko kuitenkin kärähti myös itse samasta aineesta, menetti voittonsa ja joutui kahden vuoden kilpailukieltoon. Kilpailukiellosta vapauduttuaan hän oli 2001 Edmontonin MM-kisoissa viides ja vuotta myöhemmin Münchenin EM-kisoissa voitti kultamitalin tuloksella 20,64. 2002 maailmancupissa Madridissa hän voitti myös kuulakilpailun. 2003 Birminghamin MM-hallikisoissa hän voitti kultamitalin tuloksella 20,55 ja oli samana vuonna Pariisin MM-kisoissa neljäs. 2004 Ateenan olympialaisten Olympian lehdossa käydyssä kuulakilpailussa Koržanenko työnsi peräti 21,06 metriä ja sai kultamitalin, mutta kärähti jälleen dopingista ja menetti mitalinsa. Koska kyseessä oli jo hänen toinen doping-rikkomuksensa, joutui hän elinikäiseen kilpailukieltoon.
Irina Koržanenko 178 senttimetriä pitkä ja painaa 85 kilogrammaa.
Hengitystiet

Hengitystiet ovat ne hengityselinten osat, joiden kautta ilma kulkee ympäristöstä keuhkorakkuloihin. Hengitystiet jakautuvat ylähengitysteihin ja alahengitysteihin. Ylähengitysteihin kuuluvat nenäontelo sivuonteloineen, nielu ja kurkunpää. Alahengitysteihin kuuluvat henkitorvi ja keuhkoputket. Henkitorvi haarautuu vasempaan ja oikeaan pääkeuhkoputkeen, jotka puolestaan haarautuvat keuhkoissa pienempiin ilmatiehyisiin, jotka vievät happea keuhkojen kuhunkin keuhkolohkoon. Lohkoissa ilmatiehyet jakaantuvat edelleen yhä pienemmiksi käytäviksi, aina yksittäisiksi keuhkorakkuloiksi eli alveoleiksi asti, joissa varsinainen kaasujenvaihto hengitysilman ja veren välillä tapahtuu.
Aleksei Tolstoi

Aleksei Tolstoi voi tarkoittaa seuraavia:
Simon Wright

Simon Wright (s. 19. kesäkuuta 1963 Manchester, Englanti) on brittiläinen rumpali, joka on AC/DC:n ja Dion entinen rumpali. Wright aloitti rumpujen soiton hyvin nuorena ja oli jo 13-vuotiaana itseoppinut rumpali. Wright kertoo esikuviaan olleen Cozy Powell, John Bonham ja Tommy Aldridge. Wrightin ensimmäinen ammattimainen esiintyminen oli Girlschoolin "Screamin Blue Murder Tour" -nimisellä kiertueella.
Simon Wright liittyi AC/DC:hen vuosiksi 1983–1989, kun edellinen rumpali Phil Rudd erosi. Wright soitti rumpuja kolmella AC/DC-levyllä: "", "Who Made Who" ja "Blow Up Your Video".
Vuosina 1989–1993 ja vuodesta 2000 lähtien Wright on levyttänyt kuusi albumia Dion kanssa. Konserttitaltiointi "Evil or Divine" ilmestyi 2005. Wright on vieraillut myös yhtyeissä UFO, Michael Schenker Group ja John Norum.
Vuonna 2005 Simon Wright vieraili Iron Maiden -tribuuttilevyllä. Hän on soittanut aiemmin cover-levyllä, vuoden 1998 julkaisulla "Thunderbolt", jonka hän teki kunnianosoitukseksi entiselle työnantajalleen AC/DC:lle. Myöhemmin Wright on soittanut Rhino Bucket- nimisessä yhtyeessä.
Vuonna 2015 Wright soitti rumpuja suomalaisen Lazy Bonez -yhtyeen toisella albumilla "Alive" kappaleessa "Devil's Dice".
Blank Verse

Blank Verse on suomalaisen heavy rock-yhtye Zero Ninen toinen levy. Se julkaistiin loppuvuodesta 1982, ja remasteroituna CD:nä 2001. Albumi äänitettiin Lontoossa Kingsway Recordersilla ja sen tuottajina toimivat Paul Watkins sekä Ian Gillan, joka tunnetaan etenkin Deep Purplen laulajana. Albumin julkaisi edellisen tapaan Finnlevyn rock- ja nuorisomusiikkiin erikoistunut alamerkki Dig It.
Yhtyeen ensialbumi, vuoden 1982 alussa julkaistu "Visions, Scenes and Dreams" herätti laulaja Ian Gillanin huomion, kun albumi hänelle luovutettiin Gillan-yhtyeen Suomen vierailun yhteydessä ja kesällä 1982 hän lupautui tuottamaan yhtyeen seuraavan albumin jo samana vuonna. Jälkeenpäin yhtyeen jäsenet myönsivät tilanteen tulleen yllättävän äkkiä ja tämä näkyi muun muassa kiireisesti tehtyinä sävellyksinä. Myös Gillanin panos jäi loppujen lopuksi vähäiseksi ja albumin tuottikin pääasiassa Gillanin luottoäänittäjä Paul "Chas" Watkins. Omien sanojensa mukaan Gillan huomasi rajoitteensa tuottajana ja antoi vastuun äänittäjälle istuen itse pääasiassa "läheisessä pubissa". Laulaja Kepa Salmirinne totesi Yleisradion haastattelussa albumin julkaisun aikoihin Gillanin ohjeistaneen lähinnä sanoituksissa ja laulamisessa.
Albumi jäi niin soundillisesti kuin menestyksellisestikin odotuksiin nähden vaisuksi ja se julkaistiin vain Suomessa Gillan-yhteyksistä huolimatta. Musiikillisesti albumi on hieman raskaampi ja suoraviivaisempi ensimmäiseen levyyn verrattuna ja tämä tulee esille varsinkin avauskappaleessa "I Don't Wanna See You So Dejected" sekä Gillan-henkisessä "It Was So Misty"-kappaleessa. Rauhallisempaa osastoa edustaa "I've Got Friends". Sävellykset ovat yhtyeen itsensä tekemiä lukuun ottamatta jamaikalaisen laulaja/lauluntekijä Jackie Edwardsin kappaletta "Somebody Help Me", joka tunnetaan parhaiten The Spencer Davis Groupin esittämänä. Albumin etukannessa on omistuskirjoitus "Crimson Tide"-nimelle, ja karmiininpunainen väri (crimson) hallitseekin albumin kansitaidetta.
Juhani Lahtinen

Juhani Heikki Kalevi Lahtinen (28. syyskuuta 1938 Tampere – 8. maaliskuuta 2018 Espanja) oli suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Lahtinen oli aikansa kärkimaalivahteja. Hän pelasi koko 252 ottelua kestäneen SM-sarjauransa Tampereen Ilveksessä aikana 1955–1970. Vain Jukka Tammella on enemmän pelejä Ilveksen maalissa. Lahtinen voitti urallaan viisi Suomen mestaruutta ja yhteensä 12 SM-mitalia.
Lahtinen pelasi kymmenen kertaa arvoturnauksessa: kahdeksat MM-kilpailut ja kahdet olympialaiset. Maaotteluita hänelle kertyi 160. Aallonpohja oli ehkä vuosi 1958, jolloin Lahtinen oli maalissa, kun Suomi hävisi MM-kisoissa Kanadalle lukemin 0–24.
Yleisurheilussa Lahtinen oli Suomen huippuja nuorten tasolla. Hän voitti vuonna 1957 nuorten SM-kultaa seiväshypyssä ja 4×100 metrin viestissä.
Headline

Headline on suomalaisen Zero Nine -yhtyeen vuonna 1983 julkaisema albumi. CD ilmestyi vuonna 2002. Albumi äänitettiin Tukholmassa Electra-studiolla metallimusiikki-tuottaja Börje "The Boss" Forsbergin johdolla. Se julkaistiin vuonna 1983 Ruotsissa Tyfon Grammofon-merkin kautta ja Suomessa sen julkaisi Finnlevyn Dig It-merkki vuonna 1984. 
Musiikillisesti albumi edustaa suoraviivaista heavy rockia, esimerkkeinä "Seven Days of Love" ja "Lyin' in the Dark", mutta myös kaupallisempiakin vaikutteita löytyy, kuten kappaleista "Walk Away" ja "Queen of the Ocean Drive" voi huomata. Tämä suuntaus hioutui yhtyeen tavaramerkiksi tulevilla albumeilla. Yhtyeen jäsenet ovat sanoneetkin "Headline"-albumin olleen vielä yhtyeen oman soundin etsimisvaihetta.
Sakari Sillankorva

Sakari Johannes Sillankorva (24. elokuuta 1926 Ypäjä − 28. toukokuuta 2010 Rauma) oli suomalainen jääkiekkopuolustaja ja -erotuomari.
"Sakke" Sillankorva edusti SM-sarjassa Lukkoa kaudet 1950–1959, mutta hän oli kuitenkin tunnetumpi erotuomaritehtävistään. Suomen Jääkiekkomuseo valitsi hänet toisena tuomarijäsenenä Suomen Jääkiekkoleijonaksi. Sillankorva puhalsi 196 SM-sarjan ottelua, neljät MM-kisat ja yhdet olympialaiset Grenoblessa 1968. Sillankorva oli Rauman Jääkiekkotuomarit ry:n perustajajäsen. Sillankorva kuului Lukon johtokuntaan ja Suomen Jääkiekkoliiton erotuomarivaliokuntaan.
Rauman kaupunki myönsi Sillankorvalle hopeisen ansiomerkin.
Vuonna 1956 Sillankorva edusti Rauman Urheilijoita pesäpallon mestaruussarjassa.
Visions, Scenes and Dreams

Visions, Scenes and Dreams on kuusamolaisen heavy rock-yhtyeen Zero Ninen ensimmäinen albumi. Sen julkaisi Fazer-konserniin kuuluneen Finnlevyn alamerkki Dig It tammikuussa 1982.
Vuonna 1978 perustetun yhtyeen ensimmäinen single, myös tältä albumilta hieman erilaisena versiona löytyvä "Down the Line" julkaistiin loppuvuodesta 1980 ja se sai huomiota voittamalla Mainos-TV:n Levyraati-ohjelman jakson. Varsinainen albumi äänitettiin tuottaja Kassu Halosen johdolla Takomo-studioilla Helsingissä. Tyylillisesti albumi edustaa 1970-lukulaista hard rockia, jossa kitarat ja urut soivat tasavertaisessa asemassa Deep Purplen ja Uriah Heepin tyyliin. Yhtye onkin haastattelussa todennut albumin musiikin pohjautuvan selkeisiin esikuviin oman tyylin ollessa vielä hahmottumassa. Kaikki kappaleet ovat yhtyeen omaa materiaalia ja sanoituksia on ollut tekemässä yhtyeen jäsenten lisäksi myös Heikki Wiik.
Albumi sai kansainvälistäkin huomiota, kun Deep Purplesta tunnettu laulaja ja tuolloin menestyksekästä sooloyhtyettään luotsannut Ian Gillan kiinnostui Zero Ninesta levyn kuultuaan ja lupautui tuottamaan yhtyeen seuraavan albumin.
F1 Challenge ’99–’02

F1 Challenge ’99–’02 (myös nimellä F1 Career Challenge) on EA Sportsin julkaisema Formula 1-aiheinen ajopeli. Peli on EA:n toistaiseksi viimeisin Formula 1 -peli. Peli on julkaistu 24. kesäkuuta 2003 ja pelissä pääsee ajamaan niin Kimi Räikkösen, Mika Salon kuin Mika Häkkisenkin autoa. Peli sisältää nimensä mukaisesti vuodet 1999–2002. 
Peli on saanut suosiota modiensa ansiosta, joita on yleisesti jaossa yli 450.
Modit.
F1 Challengeen on monia modeja. Tunnetuimpia modien tekijöitä ovat mm. Ralph Hümmerich ryhmineen (RH), CTDP, CREW, MMG ja Jürgen ryhmineen.
F1-teemaa on jatkettu monessakin eri modissa. Tässä listaa kausista, jotka on tehty pelattavaksi F1C:hen. Perässä modausryhmän nimi:
Lisäksi muita modeja ovat:
White Lines

White Lines on Zero Nine -yhtyeen vuonna 1985 julkaisema albumi. Sitä voidaan pitää yhtyeen varsinaisena läpimurtona laajemman yleisön tietoisuuteen, pääosin aiempiin levyihin verrattuna hiotumman tuotannon ansiosta. Albumilta löytyy myös yhtyeen kenties tunnetuin kappale ”Never Stop Runnin’”, joka julkaistiin myös singlenä. Albumin julkaisi alun perin monikansallinen Virgin Records -yhtiö ja siitä alkoi myös yhtyeen pitkäaikainen yhteistyö tuottaja T.T. Oksalan kanssa. 
Musiikillisesti albumi edustaa 1980-luvulle tyypillistä areenahenkistä heavy rockia T. T. Oksalan ison äänimaailman myötä, ja myös kosketinsoittimet ovat kitaroiden ohella esillä aikakauden tyyliin. Yhtyeen kanssa kappaleita on ollut tekemässä laulaja ja lauluntekijä Edu Kettunen, pääosin auttaen sanoitusten kanssa. Suoraviivaisen heavy rockin ohella albumin kevyempää puolta edustavat kasaripop-vaikutteinen "(You) Talk Like a Lover" ja balladi "Dream of Me". Levyllä on myös yksi coverkappale eli alun perin Ike &amp; Tina Turnerin tunnetuksi tekemä ”River Deep Mountain High”. Nimikappale "White Linesin" sanoitus on viittaus keikkaelämään pitkien matkojen ja teiden valkoisten keskiviivojen myötä, eikä näin ollen huhuista huolimatta liity huumausaineisiin. 
Albumi nousi Suomen albumilistalla korkeimmillaan sijalle 17. Singlenä julkaistu, suoraviivaisen rytmin myötä kulkeva ja periksiantamattomuudesta kertova "Never Stop Runnin'" muodostui pieneksi hitiksi ja siitä on ajan myötä tullut yhtyeen eräänlainen tunnuslaulu. Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo. Yhtye sai albumin myötä enemmän näkyvyyttä kotimaassa keikkojen ja televisioesiintymisten myötä, mutta ulkomailla menestys oli hiljaisempaa kansainvälisestä levy-yhtiöstä huolimatta. Virgin lanseerasi albumia lähinnä Manner-Eurooppaan, ja esimerkiksi Isossa-Britanniassa albumin julkaisi lisenssillä heavy-musiikkiin erikoistunut pienmerkki Heavy Metal Worldwide.
Yhtyeen jäsenten mukaan albumi oli ensimmäinen, jossa yhtyeen oma soundi pääsi kokonaisuutena esille, kun aiemmat levyt olivat vielä varsinaisen oman ilmeen hakemista.
Yleisurheilun maailmancup

Yleisurheilun maailmancup oli kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n kerran neljässä vuodessa järjestämä yleisurheilun maa- ja maanosajoukkuekilpailu. Kilpailuun osallistuneet joukkueet olivat Yhdysvallat, Eurooppa, Afrikka, Aasia, Oseania ja Amerikka. Lisäksi Euroopan cupin superliigan kaksi parasta maata kilpailivat omilla joukkueillaan. Mikäli käytössä oli yhdeksäs juoksurata, sai myös järjestäjämaa kilpailla omalla joukkueellaan. Kilpailuissa jaetaan myös urheilijoille palkintorahoja heidän henkilökohtaisten sijoitustensa mukaan.
Kilpailut käydään suoraan loppukilpailuina ilman erillistä karsintavaihetta. 
Maailmancup on järjestetty kymmenen kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 1977 ja viimeksi 2006. 
Vuonna 2010 IAAF korvasi maailmancupin maanosien cupilla. Maanosien cupissa kilpailevat maanosajoukkueet Aasia–Oseania, Afrikka, Amerikka ja Eurooppa. Henkilökohtaisiin lajeihin joka joukkue ilmoittaa kaksi ja joihinkin lajeihin kolme urheilijaa.
Lähde:"IAAF Statistics Handbook – Split 2010" 
Lähde:"IAAF Statistics Handbook – Split 2010"
Djibouti (kansallislaulu)

Djiboutin kansallislaulu otettiin käyttöön maan itsenäistyessä Ranskan alaisuudesta vuonna 1977. Laulun on sanoittanut Aden Elmi ja säveltänyt Abdi Robleh.
Hinjinne u sara kaca
Calankaan harraad iyo
Haydaar u mudateen.
Hir cagaarku qariyayiyo
Habkay samadu tahayoo
Xiddig dhi igleh hoorshoo
Caddaan lagu hadheeyaay.
Maxaa haybad kugu yaal!
Arise with strength; For we have raised our flag,
The flag which has cost us dear
With extremes of thirst and pain.
Our flag, whose colours are the everlasting green of the earth,
The blue of the sky, and white, the colour of peace;
And in the centre the red star of blood.
Oh flag of ours, what a glorious sight!
Nouse voimalla, sillä me olemme nostaneet lippumme
Lippu, joka on paljon meille maksanut
Janoa ja tuskaa
Lippumme, jonka värit ovat maan ikuinen vihreä
Taivaan sini, ja valkoinen, rauhan väri
Ja keskellä hurmeinen punatähti
Oi lippumme, mikä kunniakas näky!
Rwanda Nziza

Rwanda Nziza (”Kaunis Ruandamme”) on Ruandan kansallislaulu, joka otettiin käyttöön 31. joulukuuta 2001. Se korvasi vuodesta 1962 käytössä olleen vanhemman hymnin Rwanda swacu. Tämä liittyi maan yleiseen uudistusprosessiin, jossa sekä maan lippu että vaakuna vaihdettiin uuteen. Tarkoituksena oli saada kansakunnalle uusi alku ja ottaa samalla etäisyyttä Ruandan siihenastisesta, verisestä historiasta. Hymni on kirjoitettu maan kansallisella kielellä kirjarwandaksi. 
Laulun on sanoittanut Faustin Murigo ja säveltänyt Jean-Bosco Hashakaimana, maan kansallisen sotilassoittokunnan kapellimestari.
Leonberginkoira

Leonberginkoira () on suurikokoinen saksalainen seura-, perhe- ja vahtikoira.
Ulkonäkö.
Yleisvaikutelma: Alkuperäistä käyttötarkoitustaan vastaavasti leonberginkoira on hyvin suuri, voimakas ja lihaksikas mutta silti tyylikäs koira. Sille on tunnusomaista tasapainoinen ruumiinrakenne ja itsevarma rauhallinen, mutta valpas luonne.
Uroksen säkäkorkeus on 72–80 cm, nartun 65–75 cm. Runko on säkäkorkeutta jonkin verran pidempi. Pää mieluummin pitkänomainen kuin lyhyt, leveyttään korkeampi. Kuono ja kallo yhtä pitkät. Päässä ei ryppyjä. Kallo hiukan kupera, ei takaosastaan oleellisesti leveämpi kuin silmien kohdalta. Otsapenger selvä, mutta ei liioiteltu. Kuononselkä leveä, vähän kupera. Huulet tiiviit väriltään mustat. Kirsu musta. Säännöllinen. tasainen ja täydellinen leikkaava purenta, tasapurenta sallittu. Silmät ruskeat, soikeat, luomet eivät roiku. Korvat korkealle kiinnittyneet, riippuvat, melko isot ja paksut. Kaula pitkähkö, kaareva, ei löysää kaulanahkaa. Säkä korostunut. Selkä suora ja leveä. Lantio melko pitkä. Rintakehä syvä ja leveä. Raajaluusto huomattavan vahva. Käpälät tiiviit, melkein pyöreät. Kulmaukset voimakkaat. Liikunta pitkällä askeleella ja hyvällä takaraajojen työnnöllä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Leonberginkoira on itsevarma, rauhallinen, oppivainen, keskittymiskykyinen ja peloton, eikä sen kuulu olla arka eikä aggressiivinen. Sillä on kohtalainen temperamentti, ja se on erittäin leikkisä. Tottelevaisuutensa vuoksi se on helppo kouluttaa, ja se tulee hyvin toimeen lasten kanssa. Vaikka se onkin herkkä, eloisa, lempeä ja ystävällinen, niin samalla myös toimelias ja voimakastahtoinen: sillä on taipumus vahtia omaa aluettaan. Rotu nauttii lenkkeilystä, jota se siksi myös vaatii.
Nykyään koiraa voi käyttää paitsi seura- ja vahtikoirana, myös vesipelastuksessa.
Alkuperä.
Leonbergin kaupungista kotoisin oleva Heinrich Essig astutti 1830- ja 1840-luvun vaihteessa mustavalkoisen newfoundlandinkoiranartun (myöhemmin landseer) St. Bernhardin luostarista hankitulla Barry-nimisellä
bernhardinkoirauroksella. Myöhemmin risteytyksiin käytettiin myös pyreneittenkoiraa. Desmond Morriksen mukaan jalostuksessa olisi käytetty myös kookasta itävaltalaista, brienpaimenkoiraa muistuttanutta karjakoirarotua nimeltä "jagdgriffon".
Parissakymmenessä vuodessa rotu oli saavuttanut huiman suosion, ja oikein komeista koirista maksettiin suuria summia. Leonberginkoira oli tuohon aikaan statussymboli; kuuluisien taiteilijoiden, ruhtinaitten ja jopa kuninkaitten seuralainen. 1800-luvun loppupuolella leonberginkoira oli Baden-Württembergin alueella pääasiassa maatilojen koira, koska se tunnettiin vartio- ja vetotaidoistaan. Maailmansotien jälkeen koirien määrä väheni.
Terveys.
Leonberginkoiralla esiintyy mm. seuraavia perinnöllisiä sairauksia ja vikoja:
Gastriini

Gastriini (lat. "gaster" 'maha') on ruoansulatuksen peptidihormoni, joka saa mahalaukun limakalvon solut erittämään suolahappoa mahanesteeseen. Gastriini edistää myös limakalvon uusiutumista mahalaukussa, ohutsuolessa sekä paksusuolessa. Gastriinia erittyy mahanportin sopen ja pohjukaissuolen limakalvojen epiteelisoluista (niin sanotuista G-soluista). Se vaikuttaa sekä parakriinisesti kudoshormonina että endokriinisesti verenkierron kautta mahalaukun parakriinisoluihin, joiden protonipumppujen toiminta voimistuu.
Gastriinia on kahta eri muotoa, 17 aminohapon pitkä G-17 (”pikkugastriini”) sekä 34 aminohapon mittainen G-34 (”iso gastriini”). Näistä G-34:ää erittyy vain pohjukaissuolesta. Gastriini on rakenteeltaan läheistä sukua ruuansulatuskanavan toimintaan niin ikään osallistuvalle kolekystokiniinille, vaikka ne eroavatkin vaikutuksiltaan.
Gastriinin eritys voi häiriintyä haiman kasvaimen seurauksena, jolloin puhutaan Zollinger–Ellisonin oireyhtymästä. Oireyhtymässä vialliset haimasolut erittävät liikaa gastriinia, minkä johdosta mahanesteen jatkuva liikahappamuus aiheuttaa mahahaavoja.
Gastriinin erityksen säätely.
Ruuan aiheuttamat näkö-, haju- ja makuaistimukset sekä ruoan pureskelu saavat aikaan hermoimpulssien kulkeutumisen keskushermostoon, josta puolestaan lähtee kiertäjähermoa pitkin hermoimpulsseja ruuansulatuskanavaan. Kiertäjähermosta tulevat hermoimpulssit lisäävät gastriinin eritystä mahan porttiosasta ja pohjukaissuolesta. Kun mahalaukkuun saapuu ravintoa, pepsiini pilkkoo proteiinia peptideiksi ja aminohapoiksi, jotka stimuloivat suoraan G-soluja erittämään gastriinia. Mahalaukun venyessä ruoasta myös hermosto signaloi G-soluja lisäämään gastriinin eritystä. Gastriini erittyy sekä solujen lähiympäristöön että verenkiertoon, josta se palaa mahalaukun seinämän soluihin. Näin ruoan päätyminen mahalaukkuun saa aikaan pitkäkestoisen mahanesteen erityksen.
Gastriini vaikuttaa mahalaukun epiteelin parietaalisoluihin sekä suoraan että epäsuorasti. Suorassa vaikutusreitissä gastriini sitoutuu parietaalisolun solukalvon CCK-reseptoriin. Epäsuorassa reitissä gastriini puolestaan sitoutuu ECL-solujen gastriinireseptoreihin. Tämän seurauksena ECL-solut vapauttavat histamiinia, joka sitoutuu parietaalisolujen histamiinireseptoreihin voimistaen suolahapon eritystä.
Kun mahalaukun pH laskee riittävästi, gastriinin eritys vähenee negatiivisen palautekytkennän myötä. Mahalaukun epiteelin D-solut aistivat vetyionien kasvaneen pitoisuuden suoraan ja alkavat erittää somatostatiinia, joka sitoutuu G-solun reseptoriin ja estää gastriinin erityksen. Tämän seurauksena happaman mahanesteen eritys vähenee ja pH pääsee tasoittumaan. Somatostatiinia erittyy myös haiman saarekkeiden δ-soluista sekä hypotalamuksen neuroneista.
Myös pohjukaissuoleen saapuvat rasvahapot laskevat gastriinin eritystä. Ohutsuolen alkuosan enteroendokriinisolut erittävät rasvahappojen vaikutuksesta GIP:tä ja kolekystokiniinia, jotka saavat mahalaukun solut hillitsemään gastriinin eritystä.
Gaizka Mendieta

Gaizka Mendieta Zabala (s. 27. maaliskuuta 1974 Bilbao, Vizcayan maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija, jonka uran huippuvuodet ajoittuivat 2000-luvun vaihteen Valenciaan. Myöhemmin hän pelasi urallaan Englannin valioliigan Middlesbroughissa. Mendietan pelipaikka oli keskikenttäpelaaja, ja hänet tunnettiin erityisesti hyvistä rangaistuspotkuistaan.
Seurajoukkueura.
Mendieta syntyi Baskimaan Bilbaossa, mutta kasvoi Castellónissa isänsä Andrés Mendietan pelatessa maalivahtina CD Castellónin joukkueessa. Samassa seurassa vuonna 1991 oman ammattilaisuransa aloittanut Gaizka Mendieta siirtyi korkeimmalle sarjatasolle Primera Divisióniin ja Valencian joukkueeseen jo seuraavana vuonna. Valenciassa hän nousi Euroopan arvostetuimpien keskikenttäpelaajien joukkoon oltuaan tärkeässä roolissa, kun Valencia pelasi kahdesti peräkkäin Mestarien liigan loppuottelussa. Vuonna 2001 Mendieta siirtyi suurella, 29 miljoonan punnan siirtosummalla Italiaan, Lazioon, mutta ensimmäinen – ja viimeiseksi jäänyt – kausi roomalaisseurassa oli suuri pettymys. Seuraavaksi kaudeksi Lazio lainasi miehen Barcelonaan, mutta hän ei päässyt edes kotimaassaan lähellekään vuosituhannen vaihteen tasoaan. Myös Barcelonan visiitti jäi yhden kauden mittaiseksi.
Kaudella 2003–2004 Mendieta siirtyi lainasopimuksella Middlesbroughiin Englantiin, joka lainan päätyttyä osti hänet. Jo ensimmäisellä kaudellaan brittiseurassa hän oli voittamassa seuran kaikkien aikojen ensimmäistä titteliä, joka oli Englannin liigacupin voitto. Koska debyyttikausi saarivaltiossa meni suurimmaksi osaksi brittiläiseen pelityyliin sopeutumiseen, odotettiin Mendietalta todellista paluuta huipulle toisella kaudellaan, mutta useat loukkaantumiset romuttivat suunnitelmat. Seurajoukkueuran paras saavutus Mestarien liigan loppuottelupaikkojen ja Englannin liigacupin voiton ohella on Espanjan cupin voitto vuodelta 1999.
Maajoukkueura.
Espanjan maajoukkueessa Mendieta pelasi 40 ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia. Mendieta edusti Espanjaa EM-kilpailuissa 2000 ja MM-kilpailuissa 2002. Parhaat maajoukkuepelinsä hän pelasi vuoden 2000 EM-kilpailuissa, jossa Espanja oli murtamassa ”arvokilpailukiroustaan”, mutta putosi lopulta puolivälierissä Ranskalle. Tuossa ottelussa Espanja sai lopussa rangaistuspotkun, jonka Raúl veti yli maalin. Monet jäivät jossittelemaan, olisiko Espanja päässyt jatkoon, jos vaihtoon otettu ja jo yhden rangaistuspotkun ottelussa maaliin laukonut Mendieta olisi ollut laukomassa myös tuota rangaistuspotkua.
Pedagogiikka

Pedagogiikka tarkoittaa tapaa, jolla opetus järjestetään, sekä sen näkemyksellisiä kasvatuksellisia periaatteita. Pedagogiikka-sanalla on historiallisesti ollut useita merkityksiä. Se on tarkoittanut 1) koko kasvatustieteen tieteenalaa, 2) kasvatus- ja opetusoppia, 3) kasvatus- tai opetusoppia, 4) opetus- tai kasvatustaitoa, 5) kasvatuksellisia suuntauksia (kuten Steiner-pedagogiikka) sekä 6) tietyn kohdealueen kasvatustieteellistä opetusta ja tutkimusta (kuten erityispedagogiikka, korkeakoulupedagogiikka tai yliopistopedagogiikka).
Etymologia.
Pedagogiikan kreikankieliset kantasanat ovat "paidia" () ja "ágō" (, "johtaa"); tässä "paidia" viittaa lapsiin, minkä vuoksi aikuisopetusta ei aina lasketa pedagogiikan osaksi (katso andragogiikka). Kreikankielen sana "paidagogos" eli pedagogi tarkoittaa sananmukaisesti käännettynä lapsen ohjaajaa tai kasvattajaa eli opettajaa.
Kuvaus.
Suomessa pedagogiikkaa opiskellaan yliopistojen kasvatustieteen laitoksilla sekä ammattikorkeakoulujen ammatillisessa opettajankoulutuksessa.
Teoksessa "Hermeneuttisen pedagogiikan pääsuuntaukset" Pauli Siljander luonnehtii käsitteiden pedagogiikka ja kasvatustiede eroa siten, että pedagogiikkaa käytetään yleensä laajempana käsitteenä sisältäen sekä kasvatuksen teoreettisen puolen että kasvatuskäytännön.
Makrotasolla pedagogiikka tarkoittaa valtion ja kuntien tasolla koulutusjärjestelmäratkaisuja ja niiden koulutuspoliittisia ratkaisuja. Mesotasolla sana tarkoittaa koulun tapaa järjestää opetus ja sen perustelut opetussuunnitelmassa. Mikrotasolla pedagogiikka tarkoittaa opettajan tapaa järjestää opetuksena sekä ratkaisujen takana olevaa opetusnäkemystä.
Pajapedagogiikka on oppilaitoksen ja työpajan välistä jaettua pedagogista vastuuta, jossa opetus ja sen tahti rakennetaan yksilön ominaisuuksien, erityispiirteiden ja toimintakyvyn ympärille vaihtoehtoisessa oppimisympäristössä.
Kritiikki.
Pedagogiikka-sana on viime aikoina alkanut korvata didaktiikka-termin käyttöä, koska didaktiikalla on muualla maailmassa rajoittunut ja kielteinen arvolataus. On kuitenkin huomattava, että pedagogiikka ja didaktiikka tarkoittavat Suomessa varsin eri asioita kuin anglosaksisissa maissa.
Pedagogiikalla perustellaan koulutuksen tavoitteita, arvoja ja käytäntöjä sekä menetelmävalintoja. Perusteluissa voidaan korostaa joko yhteiskunnan etua tai yksittäisen oppijan etua. 2000-luvun Suomessa makrotason pedagogiikka on välineellistynyt (kriittisesti puhutaan "ohennetusta pedagogiikasta") ja hakee koulutuksesta nimenomaan hyötyä yhteiskunnalle.
Tasoryhmät.
Kouluopetuksen eriyttäminen tason mukaan auttaa lahjakkaita oppilaita hyötymään koulusta. Aiemmat tutkimukset yhdistänyt tutkimuskatsaus havaitsi, että lahjakkaiden erityisohjelmat olivat ensisijaisia, mutta luokan tai luokkien opettaminen tasoryhmittäin ja oppilaan siirtäminen etuajassa ylemmälle vuosiluokalle auttoivat. Sen sijaan luokkien muodostaminen tason mukaan ei auttanut paljonkaan.
Espanjan kansalliskaarti

Espanjan kansalliskaarti () on sotilaallisesti järjestetty ja Espanjan asevoimiin kuuluva, pääasiassa poliisitehtäviä hoitava, santarmilaitos, jolla on sekä sotilas- että siviilitoimintoja. Se perustettiin kuningatar Isabella II:n kaudella ensimmäisen karlistisodan jälkeen vuonna 1844 turvaamaan Pyreneiden rajavyöhykettä.
Guardia Civil työllistää nykyään noin 73 000 henkilöä. Sen päätehtäviä ovat terrorismin vastainen toiminta sekä rajavyöhykkeiden, moottoriteiden, satamien ja rannikkoalueiden valvonta. Tämän toiminnan tehostamiseksi Guardia Civilillä on käytössään aseistettuja helikoptereita ja nopeita partioveneitä. Organisaatioon kuuluu myös erityinen vero-osasto, jonka tehtävänä on ehkäistä salakuljetusta, huumekauppaa, petoksia ja muita verorikoksia. Guardia Civil on yksi baskiseparatistijärjestö ETA:n iskukohteista, ja useita sen jäseniä on kuollut järjestön pommi-iskuissa.
Kansalliskaarti jakautui lähes tasaisesti kahtia kansallisten ja tasavaltalaisten välillä Espanjan sisällissodan aikana. Vangiksi jääneet tasavaltalaiset kansalliskaartin komentajat joutuivat sodan jälkeen sotatuomioistuinten eteen ja teloitettiin. Sodan jälkeen karabinieerit (carabineros) yhdistettiin kansalliskaartiin, jonka tehtävänä "caudillo" Francisco Francon diktatuurin aikana oli turvata järjestelmää. Se toimi erityisesti syrjäisissä paikoissa ja maaseudulla, mikä mahdollisti kansalliskaartin väkivaltaiset väärinkäytökset. Francon ajan kansalliskaartia on syytetty kidutuksista, poliisiväkivallasta ja julmuuksista. Erityisesti Garcia Lorcan runot vaikuttivat mielikuvaan kansalliskaartista kovakätisenä poliisivoimana.
Francon diktatuurin aikana kansalliskaartilaiset olivat keskeinen tuki hallinnolle. Francon kuoleman jälkeen ja Espanjan demokratiaan ja perustuslailliseen monarkiaan siirtymisen aikana ("La Transición") kansalliskaartilaisten parissa säilyi tuki francolaisen järjestelmän säilyttämiselle. Historiankirjoihin jäänyt tapahtuma oli myös Guardia Civilin everstiluutnantti Antonio Tejeron johtama vallankaappausyritys kesken Espanjan edustajainhuoneen istunnon 23. helmikuuta 1981.
Koska kansalliskaarti on osa sotalaitosta, sen jäsenillä ei ole oikeutta liittyä ammattiliittoihin, toisin kuin Policía Nacionalin jäsenillä. Useat Guardia Civilin jäsenistä perheinensä asuvat varuskunnissa.
Kansalliskaartiin verrattavissa olevia santarmiorganisaatioita ovat muun muassa Italian Carabinieri ja Ranskan Gendarmerie.
Matthew Pinsent

Matthew Pinsent (s. 10. lokakuuta 1970 Holt, Norfolk) on englantilainen kilpasoutaja ja moninkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari. 
Matthew Pinsent voitti neljä olympiakultaa vuosina 1992–2004: Barcelonassa ja Atlantassa perämiehettömällä kaksikolla legendaarisen brittisoutaja Steve Redgraven kanssa, Sydneyssä ja Ateenassa voitto tuli perämiehettömällä nelosella.
MM-tasolla Pinsent voitti vuosina 1989–2003 10 kultaa ja kaksi pronssia. 
Pinsent oli KOK:n urheilijajäsenenä vuosina 2001–2004. 30. marraskuuta 2004 hän ilmoitti lopettavansa uransa. Pinsent on julkaissut elämäkertansa nimellä "A Lifetime in a Race" (2004, )
Huíla

Huilan maakunta () on Angolan maakunta, joka sijaitsee maan lounaisosassa. Sen pinta-ala on 79 022 neliökilometriä. Vuoden 2019 arvion mukaan väkiluku oli 2 906 791. 
Maakunnan hallintokeskus oli vuoden 2024 aluehallinnolliseen uudistukseen saakka Lubango. Vuonna 2024 maakunnan uudeksi hallintokeskukseksi asetettiin Matalan kunta.
Huíla on vuoristoinen maakunta. Korkeimmat huiput nousevat noin 2 000 metrin korkeuteen. 
Huílan naapurimaakuntia ovat Cunene etelässä, Namibe lännessä, Benguela ja Huambo pohjoisessa sekä Bié ja Cubango idässä. Huílan ilmasto on päivisin kuuma ja kostea, mutta öisin kylmä. Vuoden keskilämpötila on 18 °C.
Huilan kunnat.
Vuoden 2024 aluehallinnollisen muutoksen jälkeen maakunnassa on 23 kuntaa. 
Kunnat 2025 alussa (aluksi kuntatyypin A kunnat..., kuntatyyppi E):
Kunnat ennen vuoden 2024 aluehallintouudistusta (14 kuntaa)
Phetchaburi (provinssi)

Phetchaburin provinssi () on yksi Thaimaan provinsseista. Se sijaitsee maan keskiosassa noin 150 kilometriä Bangkokista lounaaseen. Naapuriprovinssit ovat Rachaburi ja Samut Songkhram pohjoisessa sekä Prachuap Khiri Khan etelässä. Provinssin pinta-ala on 6 225,1 neliökilometriä ja siellä on arviolta 477 400 asukasta (vuonna 2017).
Phetchaburiin kuuluu muun muassa Cha Amin rantalomakohde.
Maantiede.
Phetchaburi sijaitsee Malakan niemimaan tyvessä. Sen itäpuolella on Siaminlahti ja lännessä Myanmarin rajan takana Tanaosivuoret. Rajaseudun vuoristoa lukuun ottamatta maakunta on tasaista aluetta. Noin puolet sen pinta-alasta on Kaeng Krachanin kansallispuistoa, joka on perustettu suojelemaan sademetsän luontoa.
Aluejako.
Provinssi jakaantuu kahdeksaan piiriin ("amphoe"), jotka puolestaan jakaantuvat 93 kuntaan ("tambon") ja 681 kylään ("muubaan").
Scott Warren

Scott Warren oli Dio-yhtyeen kosketinsoittaja. Hän on soittanut Warrantissa ja Keelissä ennen Dioon liittymistään. Hän on itseoppinut kosketinsoittaja, joka aloitti 6-vuotiaana. Myöhemmin hän opiskeli ammattilaiseksi Dick Grove -musiikkiopistossa. 
Scott liittyi Dioon ja soitti koskettimia albumilla "Strange Highways" vuonna 1994. Hän on ollut Dion jäsen siitä lähtien.
Hänen tunnetuin kosketinsoolonsa on "Killing the Dragon" -levyn kappaleessa "Before The Fall"
Akashi

Akashi () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren rannalla Awajin saaren pohjois- ja prefektuurin pääkaupungin Kōben länsipuolella. Kaupungissa on 294 220 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 49,42 neliökilometriä. Akashi on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.
Sen paikalla on ollut historiallinen Akashin linna vuodelta 1618, mutta itse kaupunki perustettiin vasta 1. marraskuuta 1919. Japanin normaaliaika on "Akashin aikaa", koska 135. pituuspiiri kulkee kaupungissa olevan temppelin läpi. Kaupungin elinkeinoina ovat kalastus, kone- ja tekstiiliteollisuus, ja siellä sijaitsee Kawasakin päätehdas.
Jänneväliltään maailman pisin riippusilta vuodelta 1998 on Akashi-Kaikyon silta, joka kulkee Shikokun saarelta Honshūlle Awajin saaren kautta.