tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
8 Mile

8 Mile on yhdysvaltalainen elokuva nuoresta rap-laulajasta. Tarina sijoittuu Detroitin lähiöihin vuoteen 1995 ja perustuu löyhästi pääosanesittäjän, rap-laulaja Eminemin, omaan elämäntarinaan. 
"8 Milen" on ohjannut Curtis Hanson ja käsikirjoittanut Scott Silver. Elokuvassa esiintynyt kappale "Lose Yourself" voitti vuoden 2003 Oscar-gaalassa parhaan kappaleen palkinnon.
Elokuvan on suomentanut Karri Miettinen eli Paleface. Hänelle annettiin Eminemin rap-lyriikan suomennoksissa suuremmat vapaudet kuin monien muiden kielten levityskopioiden kääntäjille, jotka olivat pikemminkin ammattikääntäjiä kuin rap-lyriikan taitajia.
Soundtrack.
Elokuvan soundtrack julkaistiin 29. lokakuuta 2002.
Sundsvall

Sundsvall on Kustaa II Aadolfin vuonna 1621 perustama satamakaupunki Ruotsissa, Pohjanlahden rannalla, Västernorrlandin läänissä. Se kuuluu nykyään samannimiseen Sundsvallin kuntaan ja toimii sen keskustaajamana. Taajama on asukasluvultaan koko läänin suurin, läänin pääkaupunki tosin on Härnösand.
Sundsvallista oli aikaisemmin Vaasanlaivojen hoitama laivayhteys Suomen kaupunkeihin Vaasaan ja Poriin. Sundsvall on myös Porin ystävyyskaupunki.
Historiaa.
Suuri Pohjan sota ulottui vuonna 1721 Sundsvallin alueelle, jolloin vastarinnasta huolimatta venäläiset valtasivat kaupungin ja polttivat sen maan tasalle. Palolta säästyi vain kirkko ja kellotapuli.
Sundsvall kasvoi agraarisesta takapajulasta voimakkaasti 1800-luvun puolivälissä alueen sahateollisuuden kasvun myötä, kunnes vuosisadan loppupuoliskolla alueella oli eniten sahateollisuusalan yrityksiä koko maailmassa. Hyvinvointi näkyi väkimäärässä, joka kymmenkertaistui 1800-luvun aikana. Vuoden 1879 suurlakko, "Sundsvallsstrejken", ensimmäinen laatuaan Ruotsissa, oli seurausta senhetkisestä sahateollisuuden palkkojen laskusta.
Vuoden 1888 palossa menetettiin jälleen suuri osa kaupunkia, mistä viisastuneina Sundsvallista rakennettiin uusgoottilaista, uusrenessanssia ja uusbarokkilaista tyyliä edustava ajanmukainen kivikaupunki, "Stenstaden". Sundsvallin arkkitehtuuria arvostetaan niin, että esimerkiksi vuonna 2017 kaupunki sijoittui kärkeen Arkitekturupproret-blogin () yleisöäänestyksessä Ruotsin kauneimmasta kaupungista.
Urheilu.
Sundsvallista ovat kotoisin jalkapalloseura GIF Sundsvall, jääkiekkoseura IF Sundsvall Hockey ja koripalloseura Sundsvall Dragons.
Mare Frigoris

Mare Frigoris eli Kylmyyden meri on Kuun meri (lat. "mare") Mare Imbriumin pohjoispuolella, ulottuen idässä aina Mare Serenitatiksen pohjoispuolelle. Tummapohjainen Plato-kraatteri sijaitsee vähän meren eteläpuolella. Meren nimesi italialainen tähtitieteilijä Giovanni Riccioli. Pinta-ala noin 436 000 neliökilometriä, noin yhtä paljon kuin Mustallamerellä.
Eteläpuolella on Montes Alpes ja 180 km pitkä näyttävä repeämä Vallis Alpes. Suurimpia kraattereita alueella on liki 90 kilometrin halkaisijaan yltävä Aristoteles. Pohjoispuolella on lukuisia suuria ja rapautuneita kraattereita, kuten W. Bond (158 km) ja melkein yhtä suuri J. Herschel.
Senusret

Senusret (usein myös "Sesostris") on muinainen egyptiläinen nimi. Sitä ovat käyttäneet seuraavat 12. dynastian faaraot:
Pirunsaari

Pirunsaari () on saari Ranskan Guayanan rannikon edustalla, noin 50 kilometriä Cayennesta luoteeseen. Pirunsaari on pohjoisin ja pienin Pelastuksen saarten ("Îles du Salut") saariryhmästä, johon kuuluvat myös Royale ("Île Royal") ja Saint-Joseph ("Île Saint Joseph"). Saari oli vuosina 1852–1946 osa Ranskan pahamaineisinta rangaistussiirtokuntaa.
Vuonna 1938 Ranskan hallitus päätti lopettaa vankien lähettämisen Ranskan Guayanaan. Lopullisesti vankisiirtokunta lopetti toimintansa vasta vuonna 1946. Suurin osa senhetkisistä vangeista palautettiin takaisin Ranskaan, mutta jotkut jäivät vapaaehtoisesti Ranskan Guayanaan. Vankilan toiminnan aikana Ranskan Guayanaan lähetettiin yli 80 000 vankia. Viimeinen saarelle tuomittu vanki poistui sieltä vuonna 1953.
Kuuluisimmat vangit.
Pirunsaarelle lähetettiin pääasiassa poliittisia vankeja. Saarelle tuomittujen vankien joukossa ovat olleet muun muassa syyttömänä maanpetturiksi tuomittu Alfred Dreyfus ja oman väitteensä mukaan Henri Charrière, joka kirjoitti kokemuksistaan omaelämäkertaisen romaanin "Vanki nimeltä Papillon". Ranskan viranomaiset ovat julkistaneet vankisiirtokunnan rekistereitä, jotka osoittavat, että Charrière ei ollut koskaan saarella, vaan pakeni mantereella olleesta leiristä.
Vankien olot.
Vangit joutuivat elämään niin kovissa oloissa, että rangaistuksen pituudella ei ollut juuri merkitystä, sillä hyvin harva selvisi Pirunsaarelta hengissä. Vankeja teloitettiin ja heitä nääntyi tauteihin ja nälkään. Leiriläisten oli tehtävä raskaita töitä, joista erityisesti tienrakennus keskellä viidakkoa oli vaarallista troppisten sairauksien takia. Varsinainen Pirunsaari oli tarkoitettu poliittisille vangeille, esimerkiksi vakoojille. Royale-saarelle kuljetettiin vaaralliset vangit. Saint-Joseph-saari oli kuitenkin pahamaineisin, koska siellä vangit sijoitettiin eristysselleihin, joissa moni menetti järkensä.
Vankilassa vallitsi vahvemman laki, ja raha oli ratkaisevassa asemassa. Rahalla saattoi ostaa vartijoilta ruokaa, rommia ja tupakkaa. Rahan säilytykseen oli vain yksi keino: peräsuoli. Vartijat tekivät ruumiintarkastuksia saadakseen pakenemista varten kerätyt rahat ja tarvikkeet pois vangeilta. Vanki, joka sai haltuunsa veitsen, oli pimeän aikaan vaarallinen sekä tovereilleen että vartijoille. Ranskassa ei tiedetty vankilan kurjista oloista, vaan pikemminkin kuvailtiin, kuinka Pirunsaarella loikoillaan päivät pitkät riippumatoissa.
Pakoyritykset.
Pirunsaarelta pakeneminen oli vaikeaa. Viidakkoon tai merelle pakeneminen saattoi onnistua, mutta niistä ei selvinnyt hengissä pois. Silti pakoyrityksiä tehtiin noin 50 000 eli keskimäärin 500 yritystä vuodessa. Paenneista 15 prosenttia ei saatu kiinni, mutta vain pieni osa lienee karannut onnistuneesti.
Viisitoista naista leirille.
1800-luvun puolivälin tienoilla tehtiin kokeilu, jossa Pirunsaarelle tuotiin 15 prostituoitua, joiden arveltiin kannustavan vankeja kunnialliseen elämään ja perheen perustamiseen. Naisia vartioivat nunnat. Perheitä ei juuri syntynyt, vaan naiset jakoivat lempeä jokaiselle, joka saattoi tarjota heille rommia. Miesten keskuudessa syntyi riitoja, ja lopulta saarella raivosi kuppaepidemia.
Abandonware

Abandonware (suom. 'hylätty ohjelmisto') on englanninkielinen käsite, joka tarkoittaa useiden vuosien ikäisiä tietokonepelejä ja -ohjelmia ja erityisesti niiden ilmaislevitystä. Useimmiten ohjelmat ovat poistuneet myynnistä, mutta joskus niitä myydään edelleen. Abandonware-ohjelmia ja -pelejä hankitaan usein nostalgiasyistä, joskin tunnetuimpia vanhoja pelejä hankitaan myös ilman aiempaa tutustumista. Yleisimmin abandonware-ohjelma on vanha tietokonepeli, joka on vedetty myynnistä useita vuosia sitten.
Juridisessa mielessä käsitettä "abandonware" ei ole olemassa, eikä tekijänoikeuden alaisia tietokoneohjelmia voida koskaan pitää "isännättöminä esineinä" (). Vaikka tekijänoikeuden haltija olisikin lopettanut ohjelman taloudellisen hyödyntämisen, on ohjelma kuitenkin edelleen tekijänoikeudella suojattu ja sen kopiointi on laitonta. Poikkeuksena ovat ne tapaukset, joissa tekijänoikeuden omistanut yritys on lopettanut toimintansa siirtämättä tekijänoikeuksia toiselle taholle, ja ne tapaukset, joissa tekijänoikeudenhaltija itse on vapauttanut vanhat kaupalliset ohjelmansa ilmaislevitykseen. Nämä kattavat kuitenkin vain vähemmistön abandonwarena kopioiduista ohjelmistoista. Jotkut ohjelmat voivat olla orpoja teoksia, joiden tekijänoikeuksien haltijoita on mahdoton edes selvittää. Abandonwaren levittäminen perustuukin siihen, ettei uskota että oikeudet omistavilla yhtiöillä on halua lähteä puolustamaan oikeustoimin niille arvottomia ohjelmia.
Eräs moraalinen kanta on, että koska yhtiö ei enää tee rahaa ohjelmalla tai pelillä, voidaan sen käyttöarvo säilyttää levittämällä sitä abandonwarena ilmaiseksi.
Hongkongilainen sijoituspankkiiri Sarinee Achavanuntakul ylläpitää yhtä internetin suurinta abandonware-sivustoa nimeltä "Home of the Underdogs". Hän ei omien sanojensa mukaan tarkoita rikkoa lakia vaan haluaa säilyttää pelitalojen hylkäämät pelit. Useat isot pelitalot tuomitsevat toiminnan lainvastaiseksi.
GOG.com-sivusto ("Good Old Games") puolestaan tarjoaa vanhoja pelejä sopimuksella tehtyinä laillisina uudelleenjulkaisuina. Pelit ovat maksullisia.
Cornelius Nepos

Cornelius Nepos (n. 110–25/24 eaa.) oli roomalainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti elämäkertateoksestaan "Kuuluisia miehiä" ("De viris illustribus"). Se on säilynyt nykyaikaan vain osittain, mutta toimi kauan lukukirjana latinan alkeisopetuksessa.
Elämä.
Cornelius Nepos syntyi noin vuonna 110 eaa. Hän oli kotoisin Gallia Cisalpinasta, mahdollisesti Ticinumista. Joskus kotipaikaksi on kuitenkin arveltu Veronaa tai jotakin sen lähikylää, kuten Hostiliaa. Nimen perusteella hänen on arveltu olleen joko roomalaisen siirtolaisen tai roomalaistuneen keltin jälkeläisiä. Nepos oli Catulluksen, Ciceron ja Atticuksen aikalainen ja ystävä. Tästä päätellen hän kuului ilmeisesti kotikaupunkinsa ylimystöön ja oletettavasti ritarisukuun.
Antiikin lähteistä Nepoksen elämästä tiedetään muutoin vain vähän. Hän ei vaikuta toimineen valtioelämässä, vaan omistautuneen kirjallisuudelle. Jossakin vaiheessa hän vaikuttaa muuttaneen Roomaan, joka tarjosi parhaat mahdollisuudet tutkimustyölle. Cicero mainitsee Nepoksella olleen pojan, mistä päätellen hän oli naimisissa. Catullus omisti runokokoelmansa Nepokselle, joka oli jo varhain arvostanut hänen runouttaan.
Nepos kuoli joskus vuoden 30 eaa. jälkeen, oletettavasti noin vuonna 25/24 eaa.
Teokset.
Nepos kirjoitti ennen kaikkea historiaa proosamuodossa. Häntä ei ole pidetty erityisen suurena kirjailijana, vaan ennen kaikkea anekdoottien kokoajana. Joka tapauksessa hänen tuotantonsa kuvaa hyvin Rooman tasavallan ajan lopun kulttuurielämää.
Nepoksen teokset ovat suurimmaksi osaksi kadonneet. Teokset olivat:
Victor Cousin

Victor Cousin (28. marraskuuta 1792 – 14. tammikuuta 1867) oli ranskalainen filosofi, joka perusti saksalaista idealismia ja skotlantilaista terveen järjen realismia yhdistelleen eklektismin opin. Hänellä oli virkauransa kautta merkittävää vaikutusta Ranskan koulutuspolitiikkaan. Hänen pääteoksensa oli "Du vrai, du beau et du bien" ("Totuudesta, kauneudesta ja hyvästä").
Marcus Licinius Crassus

Marcus Licinius Crassus Dives. (115 eaa. tai 114 eaa. – 53 eaa.) oli roomalainen poliitikko, joka johti Spartacuksen johtaman orjakapinan 73–71 eaa. kukistamista. Crassus oli myös yksi Rooman rikkaimpia miehiä.
Crassuksen isä ja veli murhattiin, kun Marius ja Cinna valtasivat vuonna 87 eaa. Rooman kaupungin ja alkoivat raivata poliittisia vastustajiaan pois tieltä. Myös Crassus oli hengenvaarassa, mutta hän onnistui pakenemaan Roomasta Hispaniaan. Myöhemmin hän liittoutui sotapäällikkö Sullan kanssa ja auttoi tätä kaappaamaan vallan vuonna 82 eaa..
Sullan kaksi vuotta kestäneen diktatuurin aikana Crassuksen varallisuus moninkertaistui. Sullan poliittiset puhdistukset tarjosivat Crassukselle erinomaisen tilaisuuden hyödyntää kiinteistökeinottelutaitojaan: hän osti halvalla teloitettujen miesten maatilat ja myi ne suurella voitolla. Lisäksi hän vaurastui orjakaupalla ja hopeakaivostoiminnalla. Crassuksen kuollessa hänen omaisuutensa oli noin 170 miljoonaa sestertiusta.
Rikkauksien lisäksi Crassus tavoitteli poliittista ja sotilaallista valtaa. Tähän tarjoutui tilaisuus vuonna 73 eaa., kun hän sai tehtäväkseen Spartacuksen orjakapinan kukistamisen. Kapinalliset voitettiin kaksi vuotta kestäneiden ankarien taistelujen jälkeen. Tosin Crassuksen voittoa himmensi se, että myös Pompeius vaati voitosta kunniaa itselleen.
60-luvulla eaa. Crassus jatkoi pyrkimyksiään kasvattaa vaikutusvaltaansa. Hän kykeni ostamaan puolelleen monia vaikutusvaltaisia senaattoreja, mutta jäi kuitenkin sotilaallisia saavutuksia hankkivan Pompeiuksen varjoon. Crassuksella oli myös hyvät edellytykset kustantaa kansalle erilaisia huvituksia, mutta hänellä ei ollut sellaista karismaa ja puhetaitoa, joka olisi vedonnut suuriin massoihin.
Vuonna 60 eaa. Crassus liittyi Pompeiuksen ja Caesarin perustamaan poliittiseen liittoumaan, jota kutsuttiin 1. triumviraatiksi. Crassuksen merkittävin panos tässä liittoutumassa oli se, että hän maksoi Caesarin valtavat velat ja edisti täten merkittävästi Caesarin uraa. Crassus ja Pompeius tulivat huonosti toimeen keskenään, mutta Caesarin diplomaattiset taidot saivat liittouman pysymään kasassa.
Pompeiuksen ja Caesarin sotilaallinen vaikutusvalta kasvoi jatkuvasti 50-luvulla eaa. Crassus päätteli, että hänenkin olisi saavutettava uusia sotilaallisia saavutuksia, jos hän aikoisi kilpailla tasaveroisesti vallasta liittolaistensa kanssa. Saatuaan vuonna 54 eaa. nimityksen Syyrian maaherraksi, hän päätti käyttää tilaisuutta hyväkseen ja varusti 40 000 miehen armeijan, tavoitteenaan valloittaa itäinen Parthian valtakunta.
Parthian sotaretkellä Crassuksen sotilaalliset kyvyt osoittautuivat riittämättömiksi. Vaikka hänellä oli käytössään suurempi armeija kuin parthialaisilla, ei hän kyennyt johtamaan sitä määrätietoisesti. Vuonna 53 eaa. käydyssä ratkaisevassa Carrhaen taistelussa roomalaiset olivat kuumuuden uuvuttamia, kun taas parthialaiset käyttivät tehokkaasti hyväkseen nopeaa ratsuväkeään. Taistelu päättyi roomalaisten kannalta katastrofiin: parthialaiset löivät roomalaiset ja Crassus sai surmansa. Roomalaisten tappiot olivat noin 30 000 miestä. Kaatuneiden joukossa oli myös Crassuksen poika, Publius Licinius Crassus.
Carlos Guastavino

Carlos Guastavino (5. huhtikuuta 1912 Santa Fe, Santa Fen maakunta, Argentiina – 28. lokakuuta 2000 Santa Fe, Santa Fen maakunta) oli argentiinalainen säveltäjä. Hän oli myös lahjakas pianisti. Hänen musiikissaan oli vaikutteita argentiinalaisesta kansanmusiikista. Suurin osa Guastavinon sävellyksistä on lauluja tai muita pienimuotoisia teoksia. Hän kuitenkin sävelsi myös orkesteri- ja balettimusiikkia.
Guastavinon kenties tunnetuin teos on laulu ”Se equivocó la paloma”.
Amenhotep

Amenhotep (usein myös "Amenhetep" tai "Amenofis") on muinainen egyptiläinen nimi. Sitä ovat käyttäneet seuraavat faaraot:
18. dynastia.
Myös 18. dynastian aikaan elänyt jumalaksi korotettu kuninkaan kirjuri on ollut nimeltään Amenhotep.
Mare Crisium

Mare Crisium eli Vaarojen meri on Kuun meri (lat. "mare") Kuun pohjoisella pallonpuoliskolla. Se sijaitsee koilliseen Mare Tranquillitatiksesta, Kuun koordinaatteina 17.0°N, 59.1°E. Mare Crisium on asteroiditörmäyksessä syntynyt törmäysallas, joka on täyttynyt basaltiksi jähmettyneellä laavalla.
Ikä ja piirteitä.
Mare Crisiumin syntyajaksi on määritelty Kuun geologiassa ns. nektariaaninen aika joka alkaa Mare Nectarisin synnystä n. 3.92 miljardia vuotta sitten ja päättyy Mare Orientalen n.3,84 mrd. ja Mare Imbriumin syntyyn 3,85 mrd. vuotta sitten Crisiumin iän ollessa 3,87 mrd. vuotta. 
Muodoltaan meri on lähellä soikiota, pääakselin ollessa itä-länsisuunnassa. Merta ympäröi vuorivalli, joka on törmäysaltaan reunaa. Pinta-alaltaan se on noin eli 176 000 neliökilometriä ja halkaisijaltaan noin 570 kilometriä. Pinta-ala vastaa suunnilleen Britteinsaaria. Törmäys on ollut niin voimakas, että se on puhkaissut Kuun kuoren ja meri on muodostunut kuoren alla olevan vaipan päälle. Pinnan taso on keskimäärin noin 1,8 km Kuun laskenallisen meren keskitason alapuolella ja reunavalli vastaavasti 3,4 km yläpuolella.
Meren pinnalla kulkee monia pitkiä ryppyjonoja ("dorsum" latinaksi), "Dorsum Oppelin" ollessa suurimpia näistä. Ne ovat syntyneet kertyneen laavan painuessa oman massansa vaikutuksesta.Crisiumin kraattereista Picard on ehkä silmiinpistävin. Mare Crisiumin alla on suuremman painovoiman alue, massakeskittymä eli maskoni.
Mare Crisiumiin liittyy samankeskisiä vuorikehiä, joiden läpimitat ovat 360, 540, 740, 1080 ja 1 600 km. Näistä merkittävin on 740 km läpimittainen. Meri erottuu paljaalla silmällä helposti sekä muotonsa että hieman erillään muista meristä olevan sijaintinsa ansiosta.
Tutkimus.
Crisiumia on tutkittu valokuvaamalla, laser-mittauksilla, spektografisesti ja tutkimalla Kuuta kiertäneiden luotaimien ratoja, joiden poikkeamista etukäteen lasketuista painovoiman vaihtelut Kuun eri alueilla on havaittu.
Neuvostoliiton laskeutuneista kuuluotaimista Luna 15, Luna 20 ja 24 olivat suunnatut alueelle. 1969 Luna 15 yritti hakea näytteitä, mutta luotaimen lähestymiskulma asettui väärin. Jarrutus epäonnistui ja luotain murskautui Mare Crisiumin pinnalle. Tämä tapahtui samaan aikaan Apollo 11:n laskeutumisen kanssa. Luna 20 toi meren heitepinnalta näytteitä Elokuussa 1972. Luna 24 onnistui näytteenotossa ja toi Elokuussa 1976 Maahan 170 grammaa vaaleata "kuuperää", Neuvostoliiton kuuohjelman suurimman kuunäytteen.
Mare Crisiumin alueella on nähty jonkin verran normaalia enemmän väitettyjä Kuun outoja, lyhytkestoisia TLP-ilmiöitä, joiden syistä kiistellään kovasti.
Harrastajalle Mare Crisium sekä Mare Orientale osoittavat hyvin Kuun libraation.
Celine

Celine on naisen etunimi, jonka alkuperästä on esitetty useita tulkintoja. Se saattaa olla esimerkiksi Selina-nimen variantti ja juontua latinan sanasta ’taivas’ ("caelum"). Celine ja ranskalainen nimivastine Céline ovat voineet syntyä myös lyhentymällä Marcus-miehennimen johdoksesta "Marcellina".
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on joulukuuhun 2024 mennessä tilastoitu noin 370–380 "Celine"-nimistä naista. "Céline"-nimisiä naisia on ollut noin 210.
Nimipäivät.
Helsingin yliopisto tiedotti elokuussa 2023, että Celine-nimi lisätään suomenruotsalaiseen nimipäiväkalenteriin vuonna 2025. Nimipäivä on 23. maaliskuuta.
Norjassa Celinellä on nimipäivä 21. helmikuuta.
Thutmosis

Thutmosis (usein myös "Thutmose", "Tutmosis" tai "Thotmes") on muinainen egyptiläinen nimi. Sitä ovat käyttäneet seuraavat faaraot:
18. dynastia
Seti

Seti (usein myös "Sethos") on muinainen egyptiläinen nimi. Sitä ovat käyttäneet seuraavat faaraot:
19. dynastia
Muita merkityksiä
Pratt

Pratt on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Pratt &amp; Whitney on yhdysvaltalais-kanadalainen lentokoneen moottorien valmistaja.
Christian Sinding

Christian August Sinding (11. tammikuuta 1856 – 3. joulukuuta 1941) oli norjalainen säveltäjä.
Elämä.
Sinding syntyi Kongsbergissä lähellä Osloa. Hänen veljensä Otto oli maalari ja Stephan kuvanveistäjä.
Christian suunnitteli aluksi ryhtyvänsä ammattimaiseksi viulustiksi ja otti viulun opetusta Gudbrand Bøhniltä sekä opetteli musiikkiteoriaa L.M. Lindemanilta. Tämän jälkeen hän lähti Leipzigin konservatorioon, jossa hänen opettajiaan olivat Henry Schradiek, Carl Reinecke ja Salomon Jadassohn. Hän havaitsi lahjakkuutensa painottuvan enemmän säveltämiseen ja keskittyi tähän koulutuksessaan.
Vuonna 1921 hänestä tuli sävellyksen professori New Yorkissa, mutta oli tässä tehtävässä vain muutamia kuukausia. Sinding kuoli 3. joulukuuta 1941 Oslossa.
Musiikki.
Sinding sai valmiiksi 132 teosta. Hänen ensimmäinen menestyksensä oli "Piano Quintet" E-mollissa (Op. 5) vuonna 1885.
Sinding muistetaan nykyään parhaiten pianokappaleidensa ansiosta. Muita harvemmin esitettyjä teoksia ovat muun muassa neljä sinfoniaa, kolme viulukonserttoa, pianokonsertto sekä ooppera "Der Heilige Berg".
Operetti

Operetti on kevyt näytelmä, johon liittyy musiikki ja jossa on yleensä sekä laulettuja että lausuttuja vuorosanoja. Se vastaa luonteeltaan kevyttä oopperaa, ja se sisältää usein satiiria, keveyttä ja viihdyttävyyttä.
Operetin taustalla on useita teatteriperinteitä. Sen juuret ovat Italian 1500–1700-luvun "commedia dell’artessa", Ranskan vaudevillessä ja Englannin balladioopperassa. Farssimaisia ja satiirisia musiikkinäytelmiä alettiin 1800-luvulla kutsua opereteiksi. Tyylin varhaisia mestareita oli saksalainen Jacques Offenbach. Hänen tunnetuimmat teoksensa olivat antiikin myyttejä ja pariisilaiselämän satiiria yhdistävät "Orfeus Manalassa" (1858) ja "Kaunis Helena" (1864). Offenbachin suosio teki opereteista kansainvälisiä, ja hän sai monia seuraajia.
Offenbachista inspiroitunut englantilainen taiteilijapari Gilbert ja Sullivan alkoi tuottaa 1870-luvun lopulla monia tunnettuja operetteja. Samana aikaan alkoi wieniläisoperettien kausi, jonka tunnetuin tekijä oli Johann Strauss nuorempi. Hän vei operetteja romanttisempaan ja melodisempaan suuntaan. Useimmat Straussin valssit ovat hänen opereteistaan, joista ne irtautuivat oman aikansa iskelmiksi. Straussin kuuluisimmat operetit ovat "Lepakko", "Yö Venetsiassa", "Mustalaisparoni" ja "Wieniläisverta".
Ranskalaistyylisestä operetista tuli mahdollisesti wieniläisteosten vaikutuksesta lempeämpi. Ranskalainen tyyli oli sentimentaalisempaa, mutta myös hieman vähemmän satiirista kuin monet aiemmat operetit. Operetti alkoi muotoutua musikaalikomedian suuntaan, ja siihen vaikuttivat muun muassa Straussin seuraajat Franz Lehár, Oscar Straus ja Leo Fall sekä ranskalainen André Messager.
Euroopassa operettiperinne alkoi hiipua 1900-luvun alussa, mutta Yhdysvalloissa Reginald De Koven, John Philip Sousa, Victor Herbert ja Sigmund Romberg toivat siihen uutta eloa. Yhdysvalloissa operetit alkoivat entistä enemmän muuntua musikaalikomedioiksi, mihin myös vaikutti jazzin kehittyminen. Jazz, musikaalit ja muut populaarimusiikin muodot syrjäyttivät operetit.
Wieniläisoperetti on kuulunut perinteisesti Suomen Kansallisoopperan ohjelmistoon, vaikka operetille olikin vaikea löytää esiintymispaikkaa tai saada tarpeeksi paljon tai hyviä näyttelijöitä.
Analyyttinen lukuteoria

Analyyttinen lukuteoria on lukuteorian osa-alue, jossa lukuteorian ongelmien ratkaisemiseen käytetään matemaattisen analyysin menetelmiä. Ensimmäinen merkittävä analyysiä lukuteoriaan soveltamalla saatu tulos oli todistus Dirichlet'n lauseelle alkuluvuista aritmeettisessa lukujonossa. Myös alkulukulauseen todistus oli tärkeä merkkipaalu analyyttisen lukuteorian historiassa.
Analyyttisen lukuteorian kehitys on jatkunut yhtä vilkkaana kuin kukoistuskaudellaan 1930-luvulla. Multiplikatiivinen lukuteoria käsittelee alkulukuja ja Dirichlet'n sarjoja. Samoja menetelmiä on pyritty yleistämään yleisille L-sarjoille, mutta tässä teoriassa on vielä paljon ratkaisemattomia ongelmia. Tyypillisiä additiivisen lukuteorian ongelmia ovat muun muassa Goldbachin konjektuuri ja Waringin probleema.
Analyyttisen lukuteorian menetelmät ovat muuttuneet jonkin verran ajan kuluessa. Hardyn ja Littlewoodin "ympyrämenetelmä" tarkasteli potenssisarjoja lähellä yksikköympyrää, kun taas nykyään sarjat yleensä katkaistaan ja tarkastellaan äärellisiä summia. Diofantoksen approksimointi on tullut apukeinona generoivien funktioiden lisäksi. Näiden funktioiden kertoimet on konstruoitu kyyhkyslakkaperiaatetta hyväksikäyttämällä ja kertoimet ovat kompleksilukuja. Diofantoksen approksimoinnin ja transkendentiaalisuusteorian kehitystä on voitu käyttää Mordellin otaksuman tutkimisessa.
Suurin yksittäinen analyyttisen lukuteorian menetelmä 1950-luvun jälkeen on ollut seulamenetelmät, jotka sopivat erityisesti multiplikatiivisiin ongelmiin. Nämä menetelmät ovat luonteeltaan kombinatorisia.
Myös probabilististä lukuteoriaa käytetään paljon. Probabilistisen lukuteorian ideana on laskea todennäköisyys, että satunnaisesti valitulla tietyn perusjoukon alkiolla on tietty ominaisuus. Jos perusjoukko on äärellinen ja tämä todennäköisyys on 1, niin tällöin ominaisuus pätee kaikilla alkioilla ja lause on saatu todistettua. Äärettömien joukkojen ollessa kysymyksessä tällainen logiikka ei päde, koska ne voivat sisältää äärettömiäkin sellaisia nollamitallisia osajoukkoja, joissa ko. ominaisuus ei ole voimassa. Numeroituvan perusjoukon ollessa kysymyksessä todennäköisyys 1 tarkoittaa sitä, että niiden alkioiden, joilla kyseinen ominaisuus ei ole voimassa, suhteellinen osuus lähestyy asymptoottisesti nollaa, kun alkioita käydään läpi numerointijärjestyksessä.
Esimerkki probabilistisesta lukuteoreettisesta virhepäätelmästä.
Väitämme, että lukua 1 suurempien luonnollisten lukujen joukossa alkulukujen tiheys on 1/2.
Muodostamme näiden kokonaislukujen numeroinnin siten, että valitsemme numerointiin vuorotellen alkuluvun ja yhdistetyn luvun niiden esiintymisjärjestyksessä. Näin saamme lukujonon
formula_1
Näin saadusta lukujonosta toteamme helposti, että:
Tämän perusteella voitaisiin helposti vetää se johtopäätös, että lukua 1 suurempien luonnollisten lukujen joukossa esiintyisi alkulukuja tiheydellä 1/2, eli todennäköisyys sille, että joukosta "satunnaisesti" valittu luku on alkuluku, olisi 50 %.
Virhepäätelmä johtuu siitä, että uuden lukujen järjestyksen muuttamisen yhteydessä todennäköisyysjakaumaa on muutettu "työntämällä" yhdistetyt luvut kauemmaksi.
Laboratorio

Laboratorio on kokeellisiin (tieteellisiin, teknisiin sekä taiteellisiin) tutkimuksiin käytetty tila, sellaisia tutkimuksia tekevä laitos tai osasto tai eräiden korkeakoulujen toimintayksikkö. Sana laboratorio juontaa juurensa keskiaikaisen latinan sanasta "labōrātōrium", joka puolestaan tulee sanasta "labōrāre", työskennellä.
Laboratoriot luokitellaan Suomessa valtioneuvoston asetuksella neljään eri eristystasoon sen mukaan, miten vaarallisia biologisia tekijöitä niissä käsitellään. Taso neljä on korkein. Eristysmenetelmiä ja -tasoja koskeva Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi annettiin vuonna 2000. Maailman terveysjärjestö on julkaissut 1980-luvulta lähtien kaikkien valtioiden noudatettaviksi tarkoitettuja bioturvallisuusohjeita, jotka perustuvat neliportaiseen turvallisuusluokitukseen.
Tabloidi

Tabloidi on sanomalehti, joka on kooltaan puolet suurikokoisesta niin sanotusta broadsheet-formaatista. Suomessa tabloid-sivuformaatin leveys on yleisesti 280 millimetriä ja korkeus 400 millimetriä.
Tabloid-nimitys sai alkunsa Isossa-Britanniassa, jossa sana viittaa myös sensaatiohakuiseen sisältöön eli keltaiseen lehdistöön, koska alun perin vain sellaiset lehdet julkaistiin tässä koossa. Termin merkitys liudentui, koska useita aiemmin broadsheet-koossa julkaistuja niin sanottuja laatulehtiä siirtyi tabloid-kokoon, josta käytetään englanniksi usein nimitystä "compact". Esimerkiksi "The Times" ja "The Independent" ovat siirtyneet tähän kokoon.
2000-luvulla heräsi uusi kiinnostuminen tabloid-kokoon. Suomessa sanomalehdistä muun muassa "Itä-Savo", "Länsi-Savo" ja "Kauppalehti" ovat vanhastaan olleet tabloid-kokoisia, samoin iltapäivälehdet "Iltalehti" ja "Ilta-Sanomat". "Hufvudstadsbladet" on ollut tabloid-kokoinen vuodesta 2004. "Lapin Kansa", "Pohjolan Sanomat" ja "Kainuun Sanomat" alkoivat ilmestyä tabloid-kokoisina 17. tammikuuta 2011, "Satakunnan Kansa" tasan vuotta myöhemmin. Suomen suurin sanomalehti, "Helsingin Sanomat", vaihtoi tabloid-kokoon 8. tammikuuta 2013, "Aamulehti" vuotta myöhemmin ja "Kaleva" 2015. Vuoden 2016 maaliskuussa siihen siirtyivät myös "Etelä-Suomen Sanomat", "Karjalainen", "Keskisuomalainen" ja "Savon Sanomat".
Euroopan suurin tabloid-lehti, sanan kummassakin merkityksessä, on saksalainen "Bild", jonka levikki on alle kaksi miljoonaa. Saksassa tabloideja sanotaan bulevardilehdistöksi. Suomen kielessä se on harvoin käytetty mutta korrektimpi nimitys keltaiselle lehdistölle.
Espanjassa tabloid-kokoisia ovat muun muassa "El País", "ABC", "El Mundo", "El Periódico de Catalunya" ja "La Vanguardia".
Kuuria

Kuuria () oli Roomassa kymmenen sukukunnan (gens) muodostama kansanosasto, joihin kansa jaettiin comitia curiata -kansankokouksessa äänestämistä varten.
Kuurialla tarkoitettiin myös kuurian kokouspaikkaa, ja myöhemmin varsinkin senaatin kokoushuonetta. Rakennus, jossa senaatti kokoontui, vaihteli Rooman valtakunnan historian eri aikakausina. Rooman kuurioita olivat Curia Hostilia, Curia Cornelia ja Curia Julia, joista viimeisimmän rakennutti Julius Caesar. Caesar kohtasi loppunsa Pompeiuksen teatteriin kuuluneessa Pompeiuksen kuuriassa ennen alullepanemansa rakennuksen valmistumista.
Uudella ajalla kuuria ("Curia Romana") tarkoittaa erityisesti Vatikaanin ja paavin hallintoa viranomaisineen.
Nicolaus Cusanus

Nicolaus Cusanus (1401 Bernkastel-Kues, Saksa – 1464 Umbria, Italia, syntyjään Nikolaus Krebs) oli saksalainen filosofi, katolisen kirkon pappi, matemaatikko, kardinaali ja tähtitieteilijä. Hän oli voimakas katolisen kirkon sisäinen reformoija ja kriitikot syyttivät häntä panteistiksi, minkä Nicolaus kiisti jyrkästi kirjoittaen "Apologia doctae ignorantiae" ('Oppineen tietämättömyyden puolustus'), 1449.
Cusanus syntyi kauppiasperheeseen ja opiskeli katolisen kirkon lainsäädäntöä (kanonista lakia) yliopistossa. Hän teki menestyksekkään uran paavin lainopillisena avustajana. Hänet nostettiin kardinaaliksi 1448 ja Brixenin piispaksi 1450. 
Omana aikanaan Nicolaus Cusanus sai mainetta kristillistä mystiikkaa, ennen kaikkea Pyhän kolminaisuuden luonnetta koskevista kirjoituksistaan.
Hän oli aikaansa edellä myös luonnontieteissä. Puoli vuosisataa ennen Kopernikusta hän jo ehdotti, että Maa voisi olla likimain pallonmuotoinen kappale, joka kiertää Auringon ympäri. Jokainen tähti olisi oma kaukainen aurinkonsa. Nämä pohdiskelut eivät perustuneet mihinkään fysikaaliseen maailmankuvaan vaan vain vapaaseen ajatteluun, joka sattui osumaan harvinaisen kohdalleen. 
Nicolaus Cusanus antoi panoksensa myös matematiikkaan kehittäen suhteellisen liikkeen käsitettä ja äärettömän merkitystä. Hän käytti koveria linssejä pitkänäköisyyden korjaamiseen.
Daidalos

Daidalos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa taidetyön myyttinen edustaja. Daidalos rakensi kuningas Minoksen pyynnöstä Kreetalle labyrintin, johon hirviö Minotauros suljettiin. Kuningas kuitenkin pelkäsi, että Daidalos tekisi vastaavanlaisen labyrintin jollekin muulle hallitsijalle ja telkesi Daidaloksen ja hänen poikansa Ikaroksen labyrinttiin.
Keksijä Daidalos oli aiemmin rakentanut Minoksen puolison, Auringon tytär Pasifaen pyynnöstä keinolehmän, jossa Pasifae voisi piilossa Minokselta yhtyä kiihkeästi rakastamaansa uhkeaan sonniin. Yhtymisestä syntyi ihmissyöjähirviö Minotauros, jolla oli sonnin pää ja miehen ruumis. Häpeäntahran paljastumisen pelossa Minos rakennutti Daidaloksella mutkikkaan labyrintin, johon menneet eivät löydä tietä ulos ja telkesi Minotauros-hirviön labyrinttiin. Daidalos ja Ikaros pakenivat labyrintista Daidaloksen suunnittelemilla siivillä. Siivet muodostuivat vahalla käsiin kiinnitetyistä sulista, joten ilma-alus käytti ihmisvoimaa. 
Daidalos neuvoi Ikarosta: "Älä lennä liian lähelle aurinkoa tai vaha, jolla sulat ovat kiinni, sulaa. Äläkä myöskään lennä liian matalalla tai siivet kastuvat". Ikaros yritti totella, mutta aikansa lennettyään hän unohti isänsä neuvot ja lensi yhä ylemmäs, kunnes joutui liian lähelle aurinkoa. Aurinko sulatti sulkia liittävän vahan ja Ikaros putoaa hänestä nimensä saaneeseen Ikarianmereen lähelle Vähän-Aasian rannikkoa hukkuen. Daidalos lensi Ikarian saarelle ja kun Ikaroksen ruumis ajautui rannalle, hän hautasi poikansa.
Paetessaan Minosta Daidalos sai turvapaikan Sisiliasta kuningas Kokaloksen hovista. Minos jatkoi yhä Daidaloksen etsintää mukanaan kierresimpukan kuori luvaten suuren palkkion sille, joka pystyy vetämään langan simpukan läpi. Sisiliassa Kokalos otti tehtävän vastaan ja antoi simpukan Daidalokselle, joka kiinnitti langan muurahaiseen ja antoi sen kulkea simpukan läpi. Kun Minos sai kuulla tehtävän ratkaistuksi, hän ymmärsi Daidaloksen olevan ratkaisun takana ja vaati Kokalosta luovuttamaan tämän itselleen. Kokalos suostui tähän, mutta antoi surmata Minoksen kiehuvalla vedellä tämän ollessa kylvyssä ennen luovutusta.
Antiikin ajan kreikkalaiset pitivät Daidalosta muun muassa kuvanveiston perustajana, ja hänestä on saanut nimensä varhainen kreikkalainen Daidaloksen kuvanveisto.
Muuta.
Yhdysvaltain ilmavoimien astronauttiohjelma 1950-luvun jälkipuolella nimettiin Daidaloksen mukaan Daedalus-projektiksi.
Ikaros

Ikaros () oli kreikkalaisessa mytologiassa Daidaloksen poika. Hänen isänsä oli suunnitellut labyrintin kuningas Minokselle, mutta joutunut sinne itse kuninkaan vangitsemana sen jälkeen, kun Theseus oli surmannut sinne suljetun Minotauroksen. Yrittääkseen paeta vankilastaan Daidalos suunnitteli sekä itselleen ja pojalleen parin siipiä, jotka oli valmistettu vahasta ja sulista. Ikaroksen valmistautuessa lähtemään lennolle isä varoitti tätä lentämästä liian lähelle aurinkoa, koska vaha voisi sulaa siivistä, tai liian lähellä merta, koska kosteus voisi irrottaa sulat, mutta Ikaros unohti isänsä varoitukset lumoutuessaan lentämisestä. Hän kohosi yhä ylemmäs, kunnes jouduttuaan liian lähelle aurinkoa siivissä ollut vaha suli, ja Ikaros putosi mereen ja hukkui. Meri tunnetaan hänen mukaansa Ikarianmerenä.
Herakleen kerrottiin haudanneen Ikaroksen ruumiin sen huuhtouduttua Dolichen saaren rantaan, jota Herakles alkoi tämän jälkeen kutsua Ikariaksi.
Muuta.
Brittiläinen heavy metal -yhtye Iron Maiden on tehnyt Ikaroksen tarua mukailevan kappaleen Flight of Icarus vuonna 1983 julkaistulle Piece of Mind -albumille.
Damokles

Damokles (; 300-luku eaa.) on henkilö antiikin kreikkalaisessa tarinassa. Hän oli Sisilian Syrakusan tyrannin Dionysios nuoremman ystävä.
Kertomus Damokleen miekasta.
Damokles sanoi kerran Dionysiokselle, että tämä oli todella onnekas, koska tällä oli suuri käskyvalta. Dionysios tarjoutui vaihtamaan Damokleen kanssa paikkaa päivän ajaksi, jotta tämä voisi itse koettaa tätä onnea. Illalla pidettiin juhlaillallinen, jolla Damokles nautti suuresti tullessaan kohdelluksi kuin kuningas. Vasta aterian lopulla hän katsoi ylös, ja huomasi terävän miekan roikkuvan ainoastaan yhden hevosen jouhen varassa kuninkaanistuimen yläpuolella. Damokleelta katosi ruokahalu, ja hän totesi Dionysiokselle, ettei enää halua olla onnekas.
Merkitys.
Damokleen miekka on vertauskuva, joka kertoo valtaa käyttävien turvattomuudesta ja siitä, että valta voi nopeasti kadota. Puupiirroksia Damokleen miekasta alkoi esiintyä 1500- ja 1600-luvuilla eurooppalaisissa kirjoissa.
Danaos

Danaos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Egyptin kuningas, Beloksen poika ja Aigyptoksen veli. Danaoksen myytti liittyy mykeneläisen Argoksen kaupungin perustamislegendaan. Homeroksen "Iliaassa" "Danaoksen heimo" ja argoslaiset edustavat usein Kreikan joukkoja troijalaisia vastaan.
Danaoksella oli viisikymmentä tytärtä, joita kutsuttiin danaideiksi, usean eri puolison kanssa. Aigyptos halusi heidät puolisoiksi viidellekymmenelle pojalleen, jolloin Danaos pakeni purjehtimalla Argokseen tyttäriensä kanssa. Täällä hänet otti vastaan kaupungin kuningas Pelasgos. Danaos, joka oli Pelasgoksen kanssa samaa sukua Ion kautta, vaati itselleen kaupungin kuninkuutta sukujuuriensa perusteella, ja näin tapahtuikin Apollonin ennusmerkin jälkeen.
Aigyptoksen saapui Argokseen Danaoksen perässä, ja Danaos joutui lupaamaan tyttärensä vaimoiksi veljensä pojille. Hän kuitenkin käski tyttäriensä surmata miehensä hääyönä. Ainoastaan Hypermnestra (tai Amymone) säästi miehensä Lynkeuksen. Danaos suuttui tästä, mutta Afrodite puuttui tilanteeseen ja pelasti tyttären. Myöhemmin Lynkeus surmasi Danaoksen kostona veljiensä kuolemasta. Tämän jälkeen Lynkeus ja Hypermnestra perustivat Argoksen kuningasdynastian.
Danaidit

Danaidit () olivat kreikkalaisessa mytologiassa Danaoksen viisikymmentä tytärtä, jotka menivät naimisiin isänsä veljen Aigyptoksen viidenkymmenen pojan kanssa näiden painostuksesta. He murhasivat miehensä heti hääyönä isänsä käskystä. Vain yksi tyttäristä, Hypermnestra (tai Amymone) säästi miehensä Lynkeuksen, koska tämä kunnioitti hänen pyyntöään säilyä neitsyenä. Danaos suuttui tästä, mutta Afrodite puuttui tilanteeseen ja pelasti tyttären. Myöhemmin Lynkeus surmasi Danaoksen kostona veljiensä kuolemasta. Tämän jälkeen Lynkeus ja Hypermnestra perustivat Argoksen kuningasdynastian.
Joidenkin legendan versioiden mukaan danaidien täytyi Tartaroksessa eli manalassa kantaa vettä reikäpohjaisilla ruukuilla ("Danaidien seulat") ja yrittää pestä pois syntinsä. 
Danaidit ovat päähenkilöinä Aiskhyloksen tragediassa "Turvananojat" ja saman tetralogian kadonneissa osissa, jotka olivat "Egyptiläiset", "Danaoksen tyttäret" ja satyyrinäytelmä "Amymone".
Sorsakoski

Sorsakoski on teollisuustaajama Leppävirralla Pohjois-Savossa. Taajama sijaitsee seututien 533 varrella noin kahdeksan kilometriä Leppävirran kuntakeskuksesta länteen ja 20 kilometrin päässä Varkaudesta. Kylän asukasluku on noin 692. Kylältä on suora tieyhteys Leppävirralle sekä Jäppilän kautta Pieksämäelle. 
Historiaa ja nykypäivää.
Sorsakoskella on pitkä teollinen historia, johon liittyvät puu, metallit ja vesivoima. Koskivoimaa on käytetty puun sahauksen energialähteenä ainakin 1700-luvun lopulta, jolloin everstiluutnantti Herman von Burghausen aloitti paikkakunnalla 10. lokakuuta 1787 sahaustoiminnan. Joitakin vuosia myöhemmin hän perusti kosken varteen myös tiilitehtaan ja ratasmyllyn viljan jauhatukseen. 1800-luvun alkupuolella nämä laitokset siirtyivät kauppahuone Hackman &amp; Co. omistukseen. Sorsakoskesta kehittyi 1800-luvun puolenvälin jälkeen yhtiön sahaustoiminnan keskuspaikka, josta kauppahuoneen eri puolilla Itä-Suomea olevia sahoja johdettiin.
Hackmanin omistuksessa ollut sahalaitos paloi vuonna 1897, ja sen seurauksena sahaustoiminta Sorsakoskella loppui. Yhtiö omisti kuitenkin tuolloin myös vuonna 1891 perustetun aterimia ja teräskattiloita valmistavan tehtaan, josta alkoi alueella näihin päiviin asti jatkunut metallin jalostamisen perinne. Hackman-yhtiöiden omistuksen muutokset vuonna 2003 siirsivät myös aterintehtaan omistuksen Iittala Oyj:lle, joka jatkaa edelleen keitto- ja paistoastioiden tuotantoa paikkakunnalla, joskin huomattavasti vuosien takaista pienemmällä työntekijämäärällä. 
Toinen suuri teollisuuslaitos metalliputkia valmistanut Finnpipe lopetti toimintansa keväällä 2006. Useiden taantuvien teollisuustaajamien tapaan myös Sorsakoskella on viimeisimpien vuosien aikana moni yleinen palvelu lopettanut tai siirtynyt kuntakeskukseen.
Arkkitehti Veijo Martikaisen suunnittelema 1961 valmistunut Sorsakosken kirkko purettiin vuonna 2019. Se oli Leppävirran kirkon ja Näädänmaan kyläkirkon ohella yksi Leppävirran kirkkorakennuksista.
Koskesta.
Kylän alueella sijaitsevassa koskessa, jolta kylä on nimensä saanut, on Savon Voimalla kaksi vesivoimalaitosta: Yläsorsa ja Alasorsa. Pudotuskorkeus yläpuolisen Sorsaveden ja alapuolisen Osmajärven välillä on noin 18 metriä. Voimalaitosten väliin jää suvanto, jota kutsutaan "Välimereksi". Vesireitti kuuluu Vuoksen vesistöön, ja se purkaa vetensä Saimaan pinnan tasolle Haukiveden pohjoisosaan Siitinselälle Osmajokea ja Kuvansinjokea pitkin.
Carré

Carré tai Carrée voi tarkoittaa seuraavia:
David

David voi tarkoittaa seuraavia:
Henkilöitä:
Taideteoksia:
Paikkakuntia:
Muuta:
Teismi

Teismi eli jumalausko on laajassa merkityksessä käsitys, jonka mukaan on olemassa persoonallinen Jumala tai jumalia. Teismi tulee kreikan jumalaa tarkoittavasta sanasta "theos". Teismin mukaan on olemassa ainakin yksi tuonpuoleinen jumalolento, joka on luonut kaikkeuden ja ylläpitää sitä.
Perinteisen teismin mukaan Jumala on kaikkivoipa, täydellinen ja kaikesta riippumaton ja siten ihmisen käsityskyvyn yläpuolella. Hän kuitenkin puuttuu kaikkeuden tapahtumiin. Teismin kannattajat eli teistit ovat teologiassa ja filosofiassa pyrkineet perustelemaan näkemystään järkiperusteilla ja kokemukseen vetoamalla. Todistuksia Jumalan olemassaolon puolesta on neljää päätyyppiä: kosmologinen, ontologinen, teleologinen ja moraalinen todistus.
Teismillä voidaan tarkoittaa juutalaisuudessa, kristinuskossa ja islamissa esiintyvää monoteistista uskoa yhteen Jumalaan. Deismissä Jumala ei puutu persoonallisesti kaikkeuden tapahtumiin ja panteismi samastaa Jumalan todellisuuden kanssa. Teismin vastakohta on ateismi. 
Vuoden 2024 tutkimuksen mukaan 39 prosenttia suomalaisista uskoi jonkin Jumalan olemassaoloon.
Teismin perustelut.
Filosofian historiassa on esitetty useita perusteluja Jumalan olemassaolon tueksi. Monien näiden argumenttien perusmallin loi muinainen kreikkalainen filosofi Platon. Filosofi Aristoteles esitti entistä täsmällisemmän muotoilun niin sanotusta ensimmäisestä liikuttajasta. Hän kuitenkin yhdisti sen pikemminkin deistiseksi luonnehdittavaan jumalakäsitykseen.
Ensimmäiseen liikuttajaan perustuva argumentti sai tunnetuimman muotonsa keskiajalla Tuomas Akvinolaisen viidessä Jumalan olemassaolon todistuksessa. Ontologinen argumentti yhdistetään etenkin Anselm Canterburylaiseen (1000-luvulla) ja René Descartesiin (1600-luvulla). Argumentin mukaan jo Jumalan käsite edellyttää hänen olemassaoloaan. Kritiikkiä esitti muun muassa 1700-luvulla Immanuel Kant, joka korosti, ettei olemassaolo ole ominaisuus. Teleologinen eli tarkoitusperäisyyden argumentti väittää, että kaikkeuden järjestys osoittaa sen suunnittelijaan. Nykyinen versio tästä argumentista on niin sanottu älykäs suunnittelu.
Yleensä perinteisen teismin puolustajat ajattelevat, että niin sanottu luonnollinen teologia tarvitsee tuekseen ilmoituksen eli Jumalan sanoman ihmiselle. Voidaan väittää, että teismiä ei olisi olemassa ilman jonkinlaista ilmoitusoppia.
Vuonna 2020 tehtiin kysely filosofeille pääosin englanninkielisten maiden yliopistoissa. Kyselyyn vastanneista :stä filosofista oli teistejä noin 19 prosenttia. Vuoden 2024 kyselytutkimuksen mukaan suomalaisista 39 prosenttia uskoi Jumalan olemassaoloon.
Tahitin kieli

Tahitin kieli (omakielinen nimi: "Reo Tahiti") on Ranskan Polynesian virallinen kieli ja sitä puhutaan ympäri Oseaniaa. Se kuuluu malaijilais-polynesialaisten kielten polynesialaiseen haaraan. Tahiti luokitellaan myös sen lähimpien sukulaisten kanssa tahitilaisiin kieliin. Sillä on paljon yhteistä havaijin ja rarotongan kielten kanssa. Tahitilla ei ole tunnettuja murteita.
Tahitia kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin tahitiksi vuonna 1838.
Puhujamäärät ja status.
Kielellä on noin 125 000 puhujaa. Kieli on ranskan rinnalla virallinen kieli ja Ranskan Polynesian puhutuin alkuperäiskieli. Ranska on kuitenkin Ranskan Polynesian ensisijainen kieli julkisen sektorin toiminnoissa ja esim. Ranskan Polynesian parlamentti ei käytä tahitia työkielenään.
Tahitin puhujia on enemmän kuin mitään muita Ranskan Polynesian alkuperäiskielten puhujia yhteensä. Lisäksi tahitilla on ollut merkittävä vaikutus alueen muihin kieliin (ns. tahitisaatio). Syynä tahitin vaikutusvaltaan oli mm. se, että ranskalaisten mukanaan tuoma kristinusko alkoi leviämään Tahitin kuningaskunnasta muualle Ranskan Polynesiaan, kun kuningas Pōmare II kääntyi kristinsukoon.
Kielenhuollosta vastaa Académie tahitienne.
Fonologia.
Vokaalit.
Lähde:
Konsonantit.
Lähde:
Kielioppi ja sanasto.
Lukusanat 1–10 tahitiksi:
Inversio (meteorologia)

Inversio on ilmakehässä tilanne, jossa lämpötila kasvaa ylemmäs mentäessä. Ilmakehän alaosassa eli troposfäärissä lämpötila yleisimmin laskee ylöspäin mentäessä – kuten helposti ymmärrämme lumihuippuisista vuorista tai lentokoneen matkustamossa näytetyistä yläilmojen säätiedotuksista. Inversio on siis normaaliin verrattuna päinvastainen tilanne. Inversiolla tarkoitetaan lähes aina lämpötilainversiota: yleisemmin inversio tarkoittaa jonkin suureen päinvastaista käyttäytymistä.
Inversioita syntyy kaikkiin troposfäärin osiin rintamien yhteydessä kylmän ilmamassan tunkeutuessa lämpimän alle tai lämpimän vyöryessä kylmän päälle. Maanpinnan lähelle syntyy "pintainversio" silloin, kun säteilyjäähtyminen jäähdyttää maanpintaa, joka puolestaan jäähdyttää alimpia ilmakerroksia. Näin käy Suomessa kesällä selkeinä öinä, ja talvella mihin vuorokaudenaikaan hyvänsä, jos taivas on selkeä ja tuuli heikkoa (kohtalainen tai kova tuuli sekoittaa troposfäärin alaosia niin tehokkaasti ettei inversiota synny).
Kun ilmanalaatuasioiden yhteydessä tai usein muutenkin puhutaan "inversiotilanteesta", tarkoitetaan juuri pintainversiota. Pintainversio vaikeuttaa etenkin astmaatikkojen elämää, sillä inversiotilanteissa ilma on stabiilia eivätkä ilmassa leijuvat partikkelit sekoitu paksuun ilmakerrokseen vaan jäävät lähelle maanpintaa ja niiden pitoisuudet kasvavat.
"Tulppainversio" on ala-ja keskitroposfäärin rajalla oleva ilmakerros, joka syntyy aamupäivällä auringon lämmittäessä maanpintaa, jolloin lämmennyt ilma kohoaa ja muuttuu yläpuolista ilmaa kylmemmäksi. Tällöin normaali nousuliike (konvektio) estyy, eikä synny heikkoja ukkosia. Kun konvektio lopulta on kyllin voimakas, se rikkoo tulppainversion ja syntyy erittäin ankaria ja tuhoisia ukkosia.
Suunnilleen samassa paineessa kylmä ilma on painavampaa kuin lämmin. Tätä hyödynnetään kuumailmapalloissa, jotka nousevat taivaalle nostevoiman avulla. (Vastaavasti kylmäilmapallot putoaisivat kuin kivet.) Auringon lämmittäessä maanpintaa alin ilmakerros lämpenee myös, sen tiheys pienenee ja nousee pieniä "kuumailmapalloja", ikään kuin ilmakuplia ilmamassassa, jotka sekoittavat tehokkaasti troposfäärin ilmaa. Inversiossa tällaista sekoittumista ei tapahdu. Niinpä inversiotilanteissa maan läheltä päästetyt ilmansaasteet myös jäävät lähelle pintaa. Talvella inversiotilanne voi kestää useita päiviä, ja ilmanlaatu huononee päivä päivältä.
Kesäöinä inversioon syntyy usein sumua tai ainakin pieniä sumuhattaroita, jotka hälvenevät aamulla inversion puhjettua. Lumensulamisaikaan pintainversiossa voi olla sitkeä sumupilvikerros.
Oahu

Oahu () on Yhdysvalloille kuuluvan Havaijin saariryhmän ja osavaltion kolmanneksi suurin saari, jolla on pinta-alaa noin 1 550 neliökilometriä. Asukasluvultaan Oahu on saarista suurin ja 80 prosenttia saariryhmän asukkaista asuu saarella. Oahulla sijaitsee myös Havaijin pääkaupunki Honolulu, jossa on noin 390 000 asukasta. 
Maantiede.
Oahu sijaitsee Yhdysvalloille kuuluvassa Havaijin osavaltiossa. Se sijaitsee Kauain kaakkoispuolella ja Molokain luoteispuolella. Muiden Havaijin saarten tavoin Oahukin on tuliperäinen saari. Saarella on kaksi vuoristoa, Koolau ja Waianae, joiden välissä on tasanko.
Historia.
Tahitilaiset asuttivat Oahun pysyvästi vuoden 500 paikkeilla. Oahu oli ensimmäinen Havaijin saari, jonka James Cook havaitsi ollessaan tutkimusmatkalla Tyynellämerellä tammikuussa 1778. Eurooppalaiset kävivät saarella ensimmäistä kertaa vuonna 1779. Vuonna 1795 Havaijin saaren kuningas Kamehameha I valloitti Oahun. Kuningas Kamehameha III siirsi Havaijin pääkaupungin Mauin saarelta Oahulla sijaitsevaan Honoluluun vuonna 1845. Vuonna 1898 Oahusta tuli muiden Havaijisaarten tavoin osa Yhdysvaltoja. 1900-luvulla saaresta tuli Yhdysvaltain laivaston tukikohta ja Japani hyökkäsi toisen maailmansodan aikana siellä sijaitsevaan Pearl Harboriin.
Talous.
Nykyään matkailu on Oahulle merkittävä elinkeino. Waikikissa sijaitsee maailmankuuluja rantoja ja North Shore on suosittu surffauspaikka. Saarella käy vuosittain yli viisi miljoonaa matkailijaa.
Oahulla viljellään ananasta, mikä on yksi saaren tärkeimmistä taloudenosista.
Saarella sijaitsee kaksi yliopistoa (Havaijin yliopisto ja Havaijin Tyynenmeren yliopisto), joissa tarjotaan muun muassa merkittävää oseanografian ja meteorologian opetusta. Saarella sijaitsee myös Yhdysvaltojen Tyynenmeren laivaston päätukikohta Pearl Harbor ja armeijan toiminta on tärkeä osa saaren taloutta. 
Yhdysvaltalaista "Lost"-televisiosarjaa kuvattiin saarella ja sen läheisyydessä. Myöskin televisiosarjaa "Havaiji 5-0" on kuvattu Oahulla. Oahu on myös "Test Drive Unlimited"- ja "Test Drive Unlimited 2" -pelien pelialueena, ja kaikki tiet ovat täysin mallinnettu itse Oahun tieverkostosta, joten on mahdollista periaatteessa tutkia koko saari.
Ataksia

Ataksia on neurologinen oire, joka tarkoittaa tahdonalaisten liikkeiden koordinaation häiriötä. Ataksia voi ilmetä esimerkiksi tasapainovaikeuksina, haparointina ja leveäraiteisena kävelynä. Ataksia voi olla oire jostakin hermostoperäisestä taudista tai vammasta, tai se voi aiheutua esimerkiksi lääkityksen sivuvaikutuksena. Eräs ataksian syy on alkoholin pitkäaikainen liikakäyttö, joka aiheuttaa pikkuaivojen vaurion kautta ataksiaoireita. Myös Angelmanin oireyhtymästä seuraa ataksiaa.
Perinnölliset ataksiat ovat vaikeita keskushermoston sairauksia. Ne johtuvat pikkuaivojen, aivorungon ja/tai selkäytimen asentotuntoa välittävien ratayhteyksien etenevästä vauriosta, joiden merkittävin oire on tasapainohäiriö. Ataktisen horjuvan kävelyn sekä liikuntakyvyn heikkenemisen lisäksi sairastuneilla voi esiintyä muita oireita, kuten puheen puuromaisuutta, silmien liikehäiriöitä ja raajojen kömpelyyttä. Sairastuneilla voi esiintyä myös muita hermostoperäisiä löydöksiä, esimerkiksi ääreishermoston rappeutumaa (polyneuropatiaa). 
Miras-syndrooma (Mitochondrial recessive ataxia syndrome) on osoittautunut yleisimmäksi perinnölliseksi ataksiaksi suomalaisväestössä ja yleiseksi Pohjois-Euroopassa. Miras-syndroomaan sairastuminen on seurauksena, jos geenivirheen saa molemmilta kantajavanhemmilta. Syndroomaa voi kuitenkin sairastaa piilevästi ja olla kantajana sitä itse tietämättään. Joka 125. suomalainen kantaa geenivirhettä.