Tom Stoppard

Tom Stoppard, alk. Tomáš Sträussler (3. heinäkuuta 1937 Zlín, Tšekkoslovakia – 29. marraskuuta 2025) oli brittiläinen näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja.
Nuoruus.
Tomás Straüssler syntyi 1937 Tšekkoslovakiassa Zlín juutalaiseen perheeseen. Hänen vanhempansa Eugen Straüssler ja Martha Beckova olivat kumpikin maallistuneita juutalaisia. Tomás ei ollut vielä kahta, kun hänen perheensä pakeni 1939 Saksan Tšekkoslovakian miehitystä Singaporeen, minne Bata-kenkätehtaan työntekijöitä uudelleensijoitettiin. Eugen Straüssler oli töissä tehtaassa lääkärinä.
Kun japanilaiset miehittivät Singaporen, Tomás pakeni äitinsä ja veljiensä kanssa Australiaan ja sieltä Intiaan. Perheen isä jäi Singaporeen auttamaan kaupungin puolustuksessa. Hän kuoli helmikuussa 1942, kun japanilaiset upottivat aluksen, jolla hänen oli tarkoitus paeta. Stoppard sai tietää tämän vasta yli 50 vuotta taphtuneen jälkeen.
Kun perheen äiti meni naimisiin brittiläisen upseerin Kenneth Stoppard kanssa, he muuttivat vuonna 1946 Britanniaan. Samalla Tomás otti käyttöön nimen Tom Stoppard.
Ura.
Toimittajasta näytelmäkirjailijaksi.
Stoppard jätti koulun kesken ollessaan 17-vuotias ja alkoi toimittajksi. Hän kirjoitti ensin bristolilaiselle "Western Daily Pressille" ja sitten vuodesta 1958 "Bristol Evening Worldille", mihin hän kirjoitti feature-juttuja, kolumenja ja teatterikritiikkejä. Stoppard muutti pian Lontooseen, missä työskenteli teatterikriitikkona "Scene"-aikakauslehdelle, ja sitten hän kirjoitti myös novelleja, radiokuunnelmia ja lyhyitä esityksiä televisioon. Hänen ensimmäinen näytelmänsä oli "A Walk on the Water" (1960), joka esitettiin myöhemmin myös televisiossa ja vuonna 1968 teatterilavalla.
Stoppard sai 1964 Ford Foundationilta apurahan, ja hän lähti sen ansiosta kirjoittamaan viideksi kuukaudeksi kirjoittamaan Berliiniin. Siellä hän tuotti yksinäytöksisen näytelmän, josta kehittyi lopulta kokopitkä näytelmä "Rosencrantz ja Gyldenstern ovat kuolleet". Sitä esitettiin vuonna 1966 Edinburgin Fringe-festivaalilla, ja National Theatre otti sen ohjelmistoonsa seuraavana vuonna. Stoppard oli 30-vuotiaana nuorin näytelmäkirjailija, jonka teos on päässyt National Theatreen. Broadwayllä sitä estettiin 1967, ja se palkittiin parhaan näytelmän Tony-palkinnolla.
Monet Stoppadin kirjoittamista näytelmistä näytelmistä olivat suosittuja ja arvostettuja. Hänen kirjoittamiaan olivat muun muassa "The Real Inspector Hound" (1968), "Jumpers" (1972), parhaan näytelmän Tonyllä palkittu "Travesties" (1974), "Every Good Boy Deserves Favour" (1978), "Night and Day" (1978), "Undiscovered Country" (1980) ja "On the Razzle" (1981). "Undiscovered Countryn" hän sovitti Arthur Schnitzlerin näytelmästä ja "On the Razzlen" Johann Nestroyn näytelmästä.
Stoppardin ensimmäinen romanttinen komedia oli "The Real Thing" (1982), joka palkittiin myös Tonyllä. Elämäkerturi Hermione Leen mukaan Stoppard piti "Arcadiaa" (1993) parhaana näytelmänään "The Invention of Lovea" (1997) suosikkinaan. "Arcadiassa" Stoppard rinnastaa 1800-luvun romantiikkaa ja 1900-luvun kaaosteoriaan. "The Invention of Love" puolestaan käsitteli runoilija A. E. Housmania.
Stoppardin trilogia "The Coast of Utopia" 1800-luvun intellektuelleista venäläisistä emigranteista esitettiin ensimmäisen kerran 2002. Se sai parhaan näytelmän Tonyn. "Heroes" (2005) puolestaan sai parhaan uuden komedian Laurence Olivier -palkinnon. Stoppardin seuraavia näytelmiä olivat "Rock ’n’ Roll" (2006) ja "The Hard Problem" (2015). Hän seuraa näytelmässään "Leopoldstadt" (2020) juutalaisperhettä Wienissä holokaustin aikana. Se palkittiin parhaan uuden näytelmän Laurence Olivier -palkinnolla.
Radio-, televisio- ja elokuvatyöt.
Stopprad kirjoitti teatterinäytelmien lisäksi radiokuunnelmia ja televisionäytelmiä sekä käsikirjoitti elokuvia. Hänen käsikirjoittamiaan elokuviaan ovat muun muassa "Romanttinen nainen" (1975), "Kohti auringonlaskua" (1978), "Brazil – tämän hetken tuolla puolen" (1985) ja "Rosencrantz ja Guildenstern ovat kuolleet" (1990). Viimeksi mainitun hän myös ohjasi itse.
Stoppard käsikirjoitti Marc Normanin kanssa "Rakastuneen Shakespearen" (1998), josta heidät palkittiin Oscar-palkinnolla. Stoppardin elokuvatöitä olivat "Vatelin" (2000) englanninkielinen sovitus, "Anna Karenina" (2012) ja "Tulppaanikuume" (2017).
Tunnustukset.
Stoppard tehtiin 1978 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja CBE, ja hänestä tuli ritari 1997. Ansioritarikunnan jäsen hänetä tuli 2000. Britannian Pen-järjestön Pinter-palkinto hänelle myönnettiin 2013.
Teokset.
Stoppard kirjoitti yli 30 näytelmää teatteriin. Hänen tunnetuimpia teoksia on 1966 kantaesityksensä saanut näytelmä "Rosencrantz &amp; Guildenstern Are Dead", jota on esitetty suomeksi nimellä "Haukat ja haikarat". Muita Suomessa nähtyjä Stoppardin näytelmiä ovat "Arkadia" (Suomen Kansallisteatteri 1994, suom. Rauno Ekholm, ohj. Antti Einari Halonen) ja "Rock’n’Roll" (Helsingin Kaupunginteatteri 2008, suom. Kersti Juva, ohj. Kari Rentola).