tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Fraser Island

K'Gari, aiemmin Fraser Island on 1 840 neliökilometrin laajuisena maailman suurin hiekkasaari. Se sijaitsee Australian itärannikolla Queenslandissä noin 200 kilometriä Brisbanesta pohjoiseen. Saari valittiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1992. K’Gari tulee butchullien kielestä ja se tarkoittaa paratiisia. Eurooppalaisten uudisasukkaiden tulo saarelle hävitti alkuperäiset asukkaat ja nykyään siellä ei elä ainuttakaan aboriginaaliheimoa.
Maantiede.
Noin 122 kilometriä pitkä Fraser Island sijaitsee Queenslandin kaakkoisrannikolla 180 kilometriä Brisbanesta pohjoiseen. Sen erottaa mantereesta 5–10 kilometriä leveä Great Sandy Strait -salmi. Fraser Island on maailman suurin hiekkasaari, ja sen pinta-ala on 1 840 neliökilometriä. Saari on muodostunut satojen tuhansien vuosien aikana hiekasta, jota on kulkeutunut tuulien, aaltojen ja merivirtojen mukana Australian kaakkoisosista ja jopa Etelämantereelta saakka. Australian itärannikolla on useita samalla tavalla muodostuneita hiekkasaaria South Stradbroke Islandista Fraser Islandiin, jossa hiekka kasautui vulkaanisen toiminnan seurauksena kohonneille matalille kallioille.
Fraser Islandin maisemaa hallitsevat useat osittain päällekkäiset dyynit, joista vanhimmat ovat ainakin 700 000 vuotta vanhoja. Saarella on ainakin kahdeksan dyynijärjestelmää, joista nuorimmat puolestaan ovat alle 10 000 vuotta vanhoja.
Fraser Islandin makean veden järvet ovat maailman puhtaimpien joukossa. Suosituin näistä järvistä on Lake McKenzie, joka on sisämaassa Eurongin pikkukaupungin vieressä. Järven ranta on lähes puhdasta piidioksidia.
Fraser Islandin ilmasto on merellinen ja subtrooppinen, ja päivän keskilämpötila vaihtelee 14,1 asteesta 28,8 asteesta. Sademäärät ovat korkeita, ja eniten sataa korkeimmilla dyyneillä saaren keskellä, missä sadanta voi olla 1 800 millimetriä vuodessa.
Luonto.
Fraser Islandin kasvillisuus on monipuoliesta rannikkonummeista subtroppisiin sademetsiin. Saari on ainoa paikka maailmassa, jossa sademetsää kasvaa dyyneillä yli 200 metrin korkeudessa. Saarella on nummien ja sademetsien lisäksi kaksi muuta merkittävää kasvillisuusaluetta, rannikkometsä ja korkea eukalyptusmetsää. Saaren saniaislajisto on erityisen merkittävä, sillä sieltä löytyy noin 50 saniaislajia tai -muunnelmaa.
Dingot ovat saarella yleisiä. Nämä eläimet ovat viimeisiä puhtaita dingoja. Ristisiitosten estämiseksi koirien tuonti saarelle on kiellettyä.
Turismi.
Saarelle pääsee lautalla ja saarella saa ajaa ainoastaan nelivetoisella autolla. Saarelta löytyy useita leirintäalueita, joilta on näköala merelle ja ryhävalaiden muuttoreiteille. Fraser Islandilla on myös suljettuja alueita, joilla kasvillisuutta ennallistetaan.
Joseph Priestley

Joseph Priestley (1733–1804) oli englantilainen pappi, kemisti, luonnonfilosofi ja psykologi. Kemistinä hän tutki varsinkin kaasuja. Vuonna 1774 hän sai elohopeaoksidia kuumentamalla valmistetuksi puhdasta happea ja tutki sen ominaisuuksia. Muutamaa vuotta myöhemmin hän havaitsi myös, että "sitoutunutta ilmaa" (hiilidioksidia) sisältävässä vedessä kasvit tuottivat sitä. Jo sitä ennen hän oli todennut, että "sitoutunut ilma" ei ylläpitänyt palamista eikä hengitystä, mutta sitä sisältäneessä säiliössä hiiret pysyivät kauemmin hengissä, jos siellä pidettiin myös kasveja. 
Joseph Priestley ei ollut ensimmäinen, joka löysi hapen; ruotsalainen Carl Scheele oli eristänyt sen jo aiemmin, mutta Priestley julkaisi tulokset ennen Scheeleä. 
Vaikka Priestely eristi hapen, hän pysyi vallalla olleen flogiston-teorian kannattajana. Hän nimitti happea "deflogistoituneeksi ilmaksi". Hänen mukaansa se erosi tavallisesta ilmasta siten, ettei se sisältänyt flogistonia, minkä vuoksi se pystyi sitomaan sitä palavista aineista tavallista ilmaa tehokkaammin.
Priestley eristi myös muita kaasuja, jotka nykyään tunnetaan nimillä typpioksidi, typpioksiduuli eli ilokaasu ja hiilimonoksidi. 
Priestley oli Lunar societyn keskeisiä henkilöitä.
Justus von Liebig

Justus Liebig (vuodesta 1845 vapaaherra Justus von Liebig) (12. toukokuuta 1803 Darmstadt – 18. huhtikuuta 1873 München) oli saksalainen kemisti.
Justus von Liebigin piti tulla isänsä tapaan apteekkariksi, mutta rahanpuutteen vuoksi koulutus keskeytyi. Myöhemmin perheen taloudellisen tilanteen parantumisen myötä hänet lähetettiin opiskelemaan kemiaa Bonnin yliopistoon. von Liebig sai opintonsa päätökseen Pariisissa, jossa hän opiskeli Louis-Joseph Gay-Lussacin johdolla. Hän tuli professoriksi jo 21-vuotiaana. Palattuaan Saksaan vuonna 1824 hän toimi Giessenin yliopistossa muun muassa Friedrich Kekulén opettajana.
Von Liebigin oivalluksia ovat muun muassa
Ricardo Cabanas

Ricardo Cabanas (s. 17. tammikuuta 1979 Zürich, Sveitsi) on espanjalais-italialais-sveitsiläinen jalkapalloilija, joka on edustanut vuodesta 2006 saksalaista 1. FC Kölniä. Hän on keskikenttäpelaaja.
Cabañas pelasi melkein 200 ottelua Grasshoppers Zürichissa ennen kuin siirtyi lainalle ranskalaiseen En Avant Guingampiin. Jo 17 lainaottelun jälkeen hänet myytiin nykyiseen seuraansa.
Cabanas valittiin Sveitsin jalkapallomaajoukkueeseen vuoden 2006 Saksan MM-kisoihin.
Valtakunnankreivi

Valtakunnankreivi () oli kreivin arvonimi ja asema, joita Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta myönsi loppuunsa, vuoteen 1806 asti.
Valtakunnankreivi tarkoitti, että sen haltija on suoraan keisarin vasalli, eikä vain välillisesti jonkin keisarikuntaan kuuluvan ruhtinaskunnan alaisuuden kautta.
Mikäli valtakunnankreivillä oli myös suoraan keisarikunnan läänittämää tai allodiaalista maaomaisuutta, sellaisia pidettiin 1700-luvulta alkaen ruhtinaiden veroisina (). Tällaisella oli merkitystä 1700–1900-lukujen ruhtinaallisilla avioliittomarkkinoilla, joilla samanarvoista syntyä olevat morsiamet olivat yleensä edellytys että avioliiton lapset saattavat periä isänpuoleisen sukunsa kruunun. Esimerkiksi Venäjän keisarit (jotka olivat samalla Suomen suuriruhtinaita) edellyttivät valtaistuimen perimystä varten, että heidän sukuunsa kuuluvat prinssit naivat samanarvoista syntyä olevia morsiamia tai muuten avioliitto katsottiin morganaattiseksi, jolloin lapsilla ei ollut kruununperimisoikeutta.
Sen sijaan esimerkiksi Nikolai I:n vanhimman tyttären suuriruhtinatar Marian lapset hänen avioliitostaan Leuchtenbergin herttuan Maximilienin kanssa tunnustettiin kyllä kruununperimysoikeutetuiksi Venäjällä ja Suomessa, koska Maximilienin suvulle kuului muun muassa Eichstädtin valtakunnankreivillinen pikkuruhtinaskunta.
T9

T9 ("Text on 9 keys") on Tegic Communications -yrityksen kehittämä matkapuhelimissa käytetty ennakoiva tekstinsyöttöjärjestelmä. Muun muassa Benefon, Nokia, LG, Samsung, BenQ-Siemens, Sony Mobile Communications, ja Sanyo ovat käyttäneet tekniikkaa puhelimissaan. Pääkilpailijoita T9:lle ovat Motorolan iTap ja Eatonin kehittämä LetterWise.
T9:n tarkoituksena on helpottaa tekstiviestien kirjoittamista pienillä
matkaviestimillä. Järjestelmä mahdollistaa sanojen kirjoittamisen yhdellä näppäimenpainalluksella kirjainta kohti. Perinteisesti käytetyssä tekstinsyötössä yhteen näppäimeen liittyy useita merkkejä, ja kirjaimen tuottaminen vaatii yleensä useita näppäimenpainalluksia.
T9-järjestelmä perustuu puhelimeen talletettuun sanaluetteloon, josta ohjelmisto
etsii kaikki syötettyä näppäinyhdistelmää vastaavat sanat.
Ennakoiva tekstinsyöttöjärjestelmä oppii käyttäjän yleisimmin käyttämät sanat.
Tämän johdosta järjestelmän käyttäminen nopeutuu ajan kuluessa, koska järjestelmä
osaa ensimmäiseksi tarjota sanakirjasta löytyvää todennäköisintä sanaa. Järjestelmälle varatun muistin täyttyessä vähiten käytetty sana korvautuu viimeksi tallennetulla. Listan seuraavat
sanat saa näkyviin painamalla puhelimeen määriteltyä seuraava-näppäintä
yhden tai useamman kerran. Nokian puhelimissa toimintoa vastaa
Käyttäjä pystyy laajentamaan sanaluetteloa lisäämällä sinne puuttuvia sanoja.
Sijamuotojen vuoksi uusien sanojen käyttö ei suomen kielessä 
toimi yhtä tehokkaasti kuin esimerkiksi englannissa.
T9 on saatavissa yli 50 kielelle. Länsimaisten kielten lisäksi T9 tukee
myös mm. kiinaa, koreaa ja japania.
Historia.
T9-järjestelmän kehitti yhdysvaltalainen Tegic Communications -yhtiö, jonka päätuote T9 oli. AOL osti yhtiön vuonna 1999. Nuance Communications osti Tegicin ja sen mukana T9-ohjelmiston vuonna 2007 yrityskaupalla, jonka kokonaisarvo oli noin 265 miljoonaa dollaria. Yrityskaupan aikaan T9-ohjelmisto oli lisätty maailmanlaajuisesti 2,5 miljardiin puhelimeen.
Inverness

Inverness (gaeliksi "Inbhir Nis") on ainoa Skotlannin Ylämailla sijaitseva kaupunki. Sen väkiluku vuonna 2001 oli 51 832. Matkailu on kaupungille tärkeä elinkeino. Kaupungin aseman sille myönsi kuningatar Elisabet II vuonna 2000.
Inverness sijaitsee Loch Nessistä virtaavan Nessjoen suulla. Sen suojaisa luonnonsatama houkutti paikalle asutusta jo 500-luvulla. Se oli yksi piktien tärkeimpiä tukikohtia, ja Pyhä Columba vieraili siellä vuonna 565 aikomuksenaan käännyttää piktien kuningas Brude kristinuskoon.
Kaupungissa järjestetään joka vuosi syyskuussa suuret säkkipillifestivaalit, joissa kilpaillaan soolosoiton kuninkuudesta.
Roberto Cecon

Roberto Cecon (s. 28. joulukuuta 1971 Gemonassa, Italiassa) on italialainen entinen mäkihyppääjä, joka nykyään toimii Italian maajoukkueen valmentajana.
Mäkihypyn maailmancupissa Cecon debytoi jo 16 vuoden ikäisenä kaudella 1987–1988. Parin ilman mainittavampaa menestystä sujuneen kauden jälkeen hän opetteli V-tyylin, minkä jälkeen hypyt pitenivät. Ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Cecon saavutti 16. helmikuuta 1990 Predazzossa. Samana keväänä hän voitti osakilpailun vielä toistamiseen, Planicassa. Lentomäen MM-kisoissa hän saavutti pronssia vuosina 1992 ja 1994. Maailmancupin kaudella 1993–1994 hän saavutti yhden voiton ja neljä palkintosijaa ja oli loppupisteissä viides. Parhaalla kaudellaan 1994–1995 hän voitti kolme kilpailua , oli seitsemän kertaa palkintokorokkeella ja sijoittui cupin loppupisteissä toiseksi voiton mentyä Andreas Goldbergerille. 15.–16. tammikuuta 1995 hän voitti Engelbergissä molemmat viikonlopun maailmancupin osakilpailut.
Seuraavina vuosina Cecon ei enää yltänyt entisten vuosien menestykseen joitakin satunnaisia väläytyksiä lukuun ottamatta. Vuonna 2001 hän voitti yhden kesä-GP-sarjan osakilpailun ja vuonna 2002 oli lentomäen MM-kisoissa kuudes. Viimeisen maailmancup-hyppynsä hän hyppäsi 23. maaliskuuta 2003 Planicassa.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Ceconin parhaat sijoitukset olivat suurmäen kahdeksas sija Thunder Bayssa 1995 ja normaalimäen yhdeksäs sija Lahdessa 1989.
Cecon on naimisissa ja hänellä on yksi lapsi, vuonna 1990 syntynyt Zeno, joka on myös mäkihyppääjä. Cecon asuu Tricesimossa ja työskentelee poliisina ja mäkihyppyvalmentajana.
Cacau

Cacau (IPA: [kaˈkaw], [kaˈkaʊ]; oik. Claudemir Jeronimo Barretto, s. 27. maaliskuuta 1981, Santo André, São Paulo, Brasilia) on brasilialaissyntyinen saksalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeisimpänä Cerezo Osakaa. Suurimman osan urastaan hän on edustanut Saksan Bundesliigassa pelaavaa VfB Stuttgartia. 178 senttimetrin pituinen Cacau pelaa hyökkääjänä.
Cacau muutti Saksaan 18-vuotiaana ja pelasi aluksi Münchenissä viidennen divisioonan Türk Gücüssa, josta siirtyi 1. FC Nürnbergiin kaudelle 2001–2002. Cacaun ensimmäinen kausi Stuttgartissa oli 2003–2004.
Saksan maajoukkueessa Cacau pelasi 23 ottelua ja teki niissä kuusi maalia.
Manitoba Moose

Manitoba Moose on kanadalainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa American Hockey Leaguessa. Joukkueen kotipaikka on Winnipeg Manitoban provinssissa, kotiottelunsa joukkue pelaa Canada Life Centressä. Manitoba Moose on NHL-seura Winnipeg Jetsin farmiseura.
Historia.
Vuonna 1996 Minnesota Moose muutti St. Paulista Minnesotasta Winnipegiin ja sai kotikentäkseen silloisen Winnipeg Arenan. Tuolloin Manitoba Moose oli yksi IHL:n joukkueista.
Kun IHL lopetettiin, joukkue liittyi American Hockey Leagueen, ja siitä tuli NHL-joukkue Vancouver Canucksin farmiseura. Entinen Canuksin pelaaja Stan Smyl siirtyi Moosen valmentajaksi. Myöhemmin hänet korvattiin Randy Carlylella, joka pian siirtyi Mighty Ducks of Anaheimiin. Alain Vigneault toimi valmentajana yhden kauden ennen siirtymistään Vancouveriin, ja hänen tilalleen palkattiin entinen Winnipeg Jetsin pelaaja Scott Arniel. 
NHL-seura Atlanta Thrashersin muutettua Winnipegiin vuonna 2011, Manitoba Moose purki farmiseurasopimuksen Vancouverin kanssa ja siitä tuli farmiseura Winnipegin uudelle joukkueelle. Winnipeg Jets siirsi Moosen St. John'sin kaupunkiin Newfoundlandille, ja joukkue otti uudeksi nimekseen St. John’s IceCaps.
St. John’s IceCaps pelasi AHL-liigassa vuosina 2011–2015. Kauden 2014–2015 jälkeen Winnipeg Jets siirsi seuran takaisin Winnipegiin ja se otti uudelleen käyttöön nimen Manitoba Moose.
Saavutukset kausittain.
American Hockey League
International Hockey League
"(Tilanne 18.9.2025)"
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Eniten maaleja: 45 Scott Thomas (1998-99)
Eniten syöttöjä: 67 Bill Bowler (1998-99)
Eniten pisteitä: 93 Bill Bowler (1998-99)
Eniten jäähyminuutteja: 283 Jason MacDonald (1998-99)
Päästetyt maalit/ottelu -keskiarvo 2.44 Christian Bronsard (1998-99)
Torjunta% 91,8 Christian Bronsard (1998-99)
Carlos Alberto (jalkapalloilija, 1984)

Carlos Alberto (oik. Carlos Alberto Gomes de Jesus, s. 11. joulukuuta 1984 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi hyökkäävän keskikenttäpelaajan pelipaikalla.
Alberto saavutti seuratasolla erityisesti portugalilaisessa FC Portossa. Sen kanssa hän voitti kerran Portugalin pääsarjamestaruuden, Mestarien liigan, Intercontinental Cupin ja Portugalin supercupin. Lisäksi Alberto saavutti kotimaassaan.
Alberto pelasi kuusi ottelua Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa ja teki yhden maalin. A-maajoukkueeseen hän taas liittyi heinäkuussa 2003 ja pelasi viisi virallista maaottelua.
Marco Albarello

Marco Albarello (s. 31. toukokuuta 1960 Aosta, Italia) on italialainen maastohiihtäjä, joka saavutti jo päättyneellä urallaan lukuisia arvokisamitaleita.
Toisin kuin muut hänen samoihin aikoihin hiihtäneet maanmiehensä – kuten Maurilio De Zolt ja Silvio Fauner – Albarello erikoistui enemmän perinteiselle hiihtotavalle. Hänen ensimmäinen arvokisojen suursaavutuksensa oli 1987 Oberstdorfin MM-hiihtojen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun voitto. 1992 Albertvillen olympialaisissa hän saavutti kaksi hopeaa: viestistä ja 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailusta. Viestihopeaa hän saavutti myös 1993 Falunin MM-kisoissa. Molemmilla kerroilla kultamitalin vei Norja. 1994 Lillehammerin olympialaisten viestikilpailussa asetelma kääntyi, ja Italia sai kultamitalin, Norja tuli kotikisoissaan toiseksi. Samoissa kisoissa Albarello saavutti pronssia 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa. Vielä 1995 Thunder Bayn MM-kisoissa Albarello hiihti Italian pronssia saavuttaneessa viestijoukkueessa ja 1998 Naganon olympialaisissa viestin hopeajoukkueessa.
Albarello on menestynyt myös muiden lajien kuin hiihdon parissa. Vuonna 1996 hän sijoittui duathlonin ikämiesten MM-kisoissa kolmanneksi. Hän harrastaa jalkapalloa ja kiipeilyä. Hänellä on vaimonsa Silvian kanssa kaksi lasta.
Tammelantori

Tammelantori on kauppatori Tammelan kaupunginosassa Tampereella. 
Vielä 1800-luvun lopulla torin paikka oli kaupungin vuokrapeltona. Tammelan asemakaava, johon kuuluu nykyinen Tammelantori, laadittiin kuitenkin jo vuonna 1887, ja tori otettiin käyttöön 7. heinäkuuta 1900. Aikanaan myytävänä oli vähän kaikkea: peltiä, puuta, posliinia, lasia, jalkineita, kankaita, vaatteita, eläinten rehuja, heinää ja olkia. Monet tammelalaisperheet ostivat likimain kaiken tarvitsemansa Tammelantorilta. 
Vuonna 1899 torialueen länsipuoli päällystettiin mukulakivillä, sen sijaan torialueen itäpuoli pysyi luonnonmaastona aina vuoteen 1932 saakka. Tammelantori päällystettiin asvaltilla 1936–1937. Mustaamakkaraa torilla alettiin myydä ainakin 1920-luvun alusta lähtien ja samoihin aikoihin torille tulivat ensimmäiset kiinteät myyntipöydät. 
Nykyään tori on Tampereen ainoa ympärivuotinen tori, ja sillä on joka lauantai laaja kirpputori. Tori on tunnettu kahviloistaan ja mustaamakkaraa myyvistä kojuistaan. Maataloustuotteiden myyjiä tulee säännöllisesti torille ympäri Pirkanmaata, monet Satakunnasta saakka.
Leivola

Leivola on kylä Savonlinnassa tien 474 varrella, noin 77 kilometriä pohjoiseen kuntakeskuksesta. Kylässä on ympärivuotista asutusta, mutta myös kesämökkejä. Läheisyydessä sijaitsee useita järviä kuten Leivonjärvi, Säimen ja Tukia. Kylässä on myös maatiloja, lomakylä ja puusepänliikkeitä. Alueen korkeimmat kohdat sijaitsevat n. 180 m merenpinnasta.
Historiaa.
Kylän alue säilyi pitkän aikaa erämaana savolaisen ja karjalaisen asutuksen 
välissä. Keskiajalla alueella liikkui todennäköisesti saamelaisia. 1600-luvun lopulla seutu oli lähinnä rantasalmelaisten kaskeamis- ja kalastusalueena. 
Pysyvä asutus alkoi vakiintua 1700-luvulla (Koskenmäki, Palaneenmäki, Tukianmylly). Vuoteen 1852 asti kylä kuului Rantasalmeen, 
jonka jälkeen Heinäveteen (1852-1917), Savonrantaan (1917-2008) ja Savonlinnaan (2009-).
Kyläkoulu lakkautettiin 60-luvulla ja kauppa lakkautettiin 70-luvulla.
Välimatkoja.
Lähimmät kaupat (Vihtari, Säimen) ja asiamiesposti 10 km&lt;br&gt;
Vihtarin rautatieasemalle 11 km&lt;br&gt;
Savonrannalle, peruskoulu 21 km&lt;br&gt;
Heinävedelle 30 km&lt;br&gt;
Joensuun lentoasemalle 56 km, reitti kartalla&lt;br&gt;
Joensuu, lähin kaupunki 64 km&lt;br&gt;
Savonlinnan kuntakeskukseen 77 km&lt;br&gt;
Lähteet.
Heinäveden historia I, Tapio Hämynen, 1986&lt;br&gt;
Heinäveden historia II, Heimo Martikainen, 1989&lt;br&gt;
Savonrannan Historia 
Aiheesta muualla.
Googlen satelliittikuva Leivolan kylästä.&lt;br&gt;
Downing Street 10

Downing Street 10 ("10 Downing Street", lyhyemmin "Number 10") on osoite, jossa sijaitsee Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin virka-asunto. Se sijaitsee Lontoon Westminsterissä, lähellä Westminsterin ja Buckinghamin palatseja. Rakennuksen historia virka-asuntona alkaa vuodesta 1730, jolloin Ison-Britannian kuningas Yrjö II osoitti sen Britannian ensimmäiselle pääministerille, Sir Robert Walpolelle. Rakennus on toiminut paitsi kulloisenkin pääministerin työhuoneena, myös hänen perheensä asuntona, kabinetin kokoontumispaikkana sekä merkittävien vieraiden vastaanottopaikkana. Rakennus on toiminut pääministerin virka-asuntona katkeamattomasti kuitenkin vasta vuodesta 1902 lähtien.
1950-luvulla hallitus havahtui rakennuksen huonoon kuntoon ja muodosti komitean, jonka tehtävänä oli tarjota pääministerille ehdotuksia rakennuksen mahdollisesta remontista. Harold Macmillan päätti lopulta ottaa komitean ehdotukset vastaan. Näihin ehdotuksiin kuului mm. Downing Street 10:n, 11:n ja 12:n totaalinen purkaminen. Tähän ei kuitenkaan haluttu ryhtyä johtuen Downing Street 10:n yhteiskunnallisesta merkityksestä. Hallitus päätyi palkkaamaan arkkitehti Raymond Erithin johtamaan töitä.
Toisen maailmansodan aikainen saksalaisten Blitz-ilmaisku vaurioitti rakennusta 14. lokakuuta 1940. Rakennus oli myös IRA:n terrori-iskun kohteena 7. helmikuuta 1991, jolloin räjähdys tapahtui vain muutamien metrien päässä meneillään olleesta kabinetin tapaamisesta.
"Downing Street" on Whitehall-kadulta länteen johtava lyhyt ja kapea katu, jonka varrella pääministerin virka-asunnon lisäksi on ainoastaan ministeriöiden virastotaloja. Nykyään katu on suljettu yleisöltä, ja vuonna 1989 sen molempiin päihin rakennettiin vartioidut rautaportit. Poliittisessa kielenkäytössä "Downing Street" (ilman osoitenumeroa) tarkoittaa usein Britannian hallitusta, etenkin ulkoministeriötä.
Säimen

Säimen on kylä Savonlinnan Savonrannassa, tien 474 varrella noin 65 kilometriä pohjoiseen kuntakeskuksesta. Kylässä on ympärivuotista asutusta, mutta myös kesämökkejä. Läheisyydessä sijaitsevat järvet Säimen ja Vuokala. Kylässä sijaitsi kauppa, baari ja asiamiesposti vuoteen 2011 asti.
Säimenessä sijaitsi Gabriel Johan Ehrnroothin 1770-luvulla perustama saha, joka kuitenkin lopetti
toimintansa jo 1820-luvulla. Samoilla paikoilla sijaitsee myöhemmin 1800-luvulla rakennettu mylly, joka on nykyään museona.
Pohjoisvaltiot

 
Yhdysvaltain Pohjoisvaltiot eli Unioni tarkoittaa Yhdysvaltain sisällissodassa Etelävaltioita vastaan taistelleita 23 osavaltiota. Pohjoisvaltiot olivat Etelävaltioita teollistuneempia ja suhtautuivat kielteisemmin orjuuteen. Niiden sotajoukot olivat kaksi kertaa niin suuret kuin Etelävaltioilla.
Pohjoisvaltioihin kuuluivat Kalifornia, Connecticut, Illinois, Indiana, Iowa, Kansas, Maine, Massachusetts, Michigan, Minnesota, Nevada, New Hampshire, New Jersey, New York, Ohio, Oregon, Pennsylvania, Rhode Island, Vermont ja Wisconsin. Lisäksi useat osavaltiot joutuivat heti sodan alettua Konfederaation miehityksen alle, pysyen kuitenkin Unionille uskollisena. Länsi-Virginia erosi orjuuskysymyksen vuoksi Virginiasta Unionin puolelle. Nevada liittyi sotaan mukaan tullessaan osavaltioksi keskellä sotaa.
Pohjoisvaltioita johtivat muun muassa Yhdysvaltain silloinen presidentti Abraham Lincoln sekä kenraali Ulysses S. Grant. Pohjoisvaltiot kannattivat republikaaneja. Sota päättyi Pohjoisvaltioiden voittoon.
Termillä jenkki () viitattiin sodan aikana ja sen jälkeen Pohjoisvaltioista kotoisin olevaan ihmiseen, mutta nykyisin sanalla saatetaan esimerkiksi suomen kielessä kuvata ketä tahansa yhdysvaltalaista ihmistä.
Klemens XI

Klemens XI, oikea nimi Giovanni Francesco Albani, (23. heinäkuuta 1649 – 19. maaliskuuta 1721) oli paavina 23. marraskuuta 1700 – 19. maaliskuuta 1721. Hän oli albanialaista sukujuurta ja kotoisin Urbinon kaupungista. Klemens XI:n merkittävin teko paavina oli vuonna 1713 "Unigenitus"-bullan antaminen. Siinä todettiin yli sata ranskalaista kirjoitusta harhaopiksi. Bulla kiristi Ranskan kirkon ja katolisen kirkon välisiä suhteita yli sadan vuoden ajan.
Juninho Paulista

Oswaldo Giroldo Júnior, pelaajanimeltään Juninho tai Juninho Paulista (s. 22. helmikuuta 1973, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka voitti maailmanmestaruuden vuonna 2002 ja pelasi myös Euroopan sarjoissa. Hyökkäävänä keskikenttäpelaajana pelannut Juninho on pienikokoinen, vain 165 senttimetriä pitkä.
Pitkällä urallaan sekä kotimaassaan sekä Euroopassa pelannut Juninho on edustanut seuratasolla Ituanoa, São Pauloa, Vascoa, Flamengoa ja Palmeirasia kotimaassaan sekä Middlesbroughia Englannissa, Atlético Madridia Espanjassa ja Glasgow Celticiä Skotlannissa.
Brasilian maajoukkueessa Juninho pelasi ensimmäisen ottelunsa helmikuussa 1995 Slovakiaa vastaan. Yhteensä hän on pelannut 50 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Hän oli mukana muun muassa Maanosaliittojen cupissa 1997 ja MM-kisoissa 2002. Molemmat turnaukset päättyivät Brasilian voittoon. MM-kisoissa Juninho pelasi viidessä ottelussa mutta pääsi loppuotteluun mukaan vaihtopelaajana vasta 85. minuutilla. Juninholla on myös olympiapronssi Atlantan olympialaisista 1996.
Innocentius XII

Innocentius XII, syntymänimeltään Antonio Pignatelli, (13. maaliskuuta 1615, Spinazzola, Italia – 27. syyskuuta 1700, Rooma, Italia) oli paavina 12. heinäkuuta 1691 – 27. syyskuuta 1700. Hän syntyi yhteen Sisilian aristokraattisimmista perheistä, ja opiskeli jesuiittojen koulussa Roomassa.
Heti valintansa jälkeen Innocentius XII hyökkäsi nepotismia vastaan – se oli ollut yksi eniten paavien arvovaltaa heikentäneitä tekijöitä. Innocentius julisti bullassaan, että paavit eivät enää koskaan saisi luovuttaa kiinteistöjä, toimistoja tai tulonlähteitä sukulaistensa käyttöön, ja kardinaaliksi paavi saisi nimittää sukulaisensa vain, jos tämä olisi "muutoin sopiva". Hän panosti hyväntekeväisyyteen todeten: "Köyhät ovat veljenpoikiani", asettaen näin tulonsiirtonsa vähävaraisille vastakkain edeltäjiensä harjoittaman nepotismin kanssa.
The Ring

The Ring (tunnetaan myös nimellä Ring Magazine) on yhdysvaltalainen nyrkkeilyaiheinen aikakauslehti. Lehden julkaisu aloitettiin vuonna 1922, jolloin sen aiheet kattoivat nyrkkeilyn lisäksi myös ammattilaispainin. Kun ammattilaispainin kilpailullisuus tuli kyseenalaiseksi, siirtyi lehti keskittymään pelkästään nyrkkeilyaiheisiin. Lehti on pitänyt vuodesta 1933 omaa listaansa ammattilaisten maailmanmestareista. 
Vuonna 2022 lehti muuttui kuukausittain ilmestyväksi verkkolehdeksi. 
Historia.
The Ring Magazinen ensimmäinen päätoimittaja oli Nat Fleischer. Lehden toinen perustaja ja pitkäaikainen toimittaja oli Dan Daniel.
Vuonna 1977 perustettiin espanjan-, ranskan- ja japaninkieliset laitokset. Espanjankielistä versiota painettiin Venezuelassa ja myytiin myös muihin espanjankielisiin maihin ja Yhdysvaltoihin.
Vuonna 1979 "The Ring Magazinen" osti Bert Randolph Sugar, joka kuitenkin myi lehden pian eteenpäin. Vuonna 1989 lehti olikin jo vararikon partaalla, ja sen julkaisu lopetettiin suurimmaksi osaksi vuotta. Vuonna 1990 sen julkaisua kuitenkin jatkettiin uusien omistajien myötä.
Lehteä julkaisee London Publications. Lehden omistava Golden Boy Promotionsin tytäryhtiö Sports and Entertainment Publications omistaa myös "KO Magazinen", "World Boxing" -lehden ja "Pro Wrestling Illustrated" -lehden. Jotkin yhdysvaltalaiset mediat tunnustavat lehden ranking-listaukset virallisiksi. Golden Boy Productionsin omistava promoottori de la Hoya ei pidä ongelmallisena nyrkkeilylehden omistamista eikä näe tilanteessa eturistiriitaa
720p

720p (1 280 × 720 kuvapistettä, kutsutaan teräväpiirtovalmiiksi ja standarditeräväpiirroksi) on progressiivinen eli lomittamaton teräväpiirtotelevision läheteformaatti, jossa on 720 vaakasuuntaista juovaa ja kuvasuhteena 16:9, joka tunnetaan myös laajakuvateräväpiirtotelevisiona (1,78:1). Kaikkissa tärkeimmissä teräväpiirto-TV:n lähetysstandardeissa (kuten SMPTE 292M:ssä) käytetään 720p:n lähetysmuotoa, jonka kuvatarkkuus on 1 280 × 720. On kuitenkin olemassa muitakin tallennusmuotoja, mm. HDV Playback ja videokameroissa käytettävä AVCHD, joissa käytetään 720p:tä teräväpiirtotelevision standarditarkkuudella. Kuvataajuus riippuu standardeista, ja tavallisessa lähetyksessä se on 50 kuvaa sekunnissa (50 Hz) lomittamattomana PAL/SECAM-maissa (Euroopassa, Australiassa, ym.) ja 59,94 Hz NTSC-maissa (Pohjois-Amerikassa, Japanissa, Brasiliassa ym.) 
Luku 720 tarkoittaa, että kuvassa on 720 vaakajuovaa (ja pystysuuntainen kuvatarkkuus on 720 kuvapistettä). Kirjain p tarkoittaa peräkkäispyyhkäisyä eli lomittamatonta (progressiivistä) kuvaa. Kun lähetteessä on 60,00 kuvaa sekunnissa, 720p tarjoaa korkeimman mahdollisen hetkellisen kuvatarkkuuden ATSC- ja DVB-standardeissa. Kuvasuhteen oletetaan olevan laajakuva eli 16:9, joten kuvatarkkuus on 1 280 × 720 kuvapistettä (0,9 megapikseliä). 
720i (i tarkoittaa lomitettua kuvaa) on virheellinen käsite, joka löytyy lukuisista lähteistä ja julkaisuista. Se on yleensä kirjoitusvirhe, ja kirjoittaja viittaa 720p-teräväpiirtotelevisioformaattiin. Joissakin tapauksissa sitä luullaan virheellisesti todelliseksi 720p:lle vaihtoehtoiseksi tallennusmuodoksi, mutta missään olemassa olevassa tai suunnitellussa lähetysstandardissa ei ole käytetty 720 juovan lomitettua kuvaa millään kuvataajuudella.
Vertailu 1080i:n kanssa.
Peräkkäispyyhkäisy vähentää tarvetta ehkäistä välkkymistä laskostamalla vaakajuovia, joiden sävykkyys on korkea. On myös helpompi esittää 50↔60 Hz:n muunnokset ja hidastusleikkeet lomittamattomina. 
720p60:n (kuvataajuus 59,94 Hz) etuna verrattuna 480i:hin ja 1080i60:een (29,97 kuvaa sekunnissa, 59,94 Hz) on se, että se vähentää 3:2:n häiriöitä, jotka johtuvat elokuvan kuvataajuuden 24 kuvaa sekunnissa muunnoksesta. 576i ja 1080i50 (25 kuvaa sekunnissa, 50 Hz), jotka ovat yleisiä Euroopassa, eivät kuitenkaan yleensä ole häiriöllisiä, koska elokuva toistetaan yksinkertaisesti 25 Hz:n taajuudella ja äänenkorkeus korjataan 25/24:llä. Tämän vuoksi 720p60:tä käytetään Yhdysvaltojen läheyksissä, kun taas Euroopan lähetyksissä käyteään usein 1080i50:tä kuvataajuudella 24, ja pystysuuntainen kuvatarkkuus on 1920 tai 1440 kaistanleveyden rajoitteista riippuen. Joissakin eurooppalaisissa lähetyksissä käytetään 720p50-lähetysmuotoa. Sitä ovat käyttäneet mm. saksalaiset ARD ja ZDF, norjalainen NRK ja espanjalainen TVE HD. Arte: kaksikielinen ranskalais-saksalainen kanava, jota ARD, ZDF ja France Télévisions tekevät yhteistyössä, lähetetään Saksassa 720p50:nä mutta Ranskassa 1080i50:nä. Belgialainen Vlaamse Radio- en Televisieomroeporganisatie käytti ennen 720p50:ä, mutta siirtyi 1080i50:een muutamia vuosia sitten.
Orivirran saarto

Orivirran saarto on muinaismuistolaissa rauhoitetun linnakkeen jäännökset Savonlinnassa entisen Savonrannan kunnan keskustaajaman läheisyydessä Linnosaaressa.
Linnakkeen rakennusaika on hiukan epävarma, mutta ajankohdaksi arvellaan 1540-lukua, koska vuonna 1546 venäläiset valittivat ruotsalaisten hakkaavan metsää ja keräävän kiviä Oriveden ja Orivirran rannoilla. Joidenkin lähteiden mukaan linnoitusta edeltäneen vartiopaikan perustusajankohdan on esitetty olevan 1400-luvulla Olavinlinnan rakentamisen tienoilla.
Alkuperäiseen, tyyliltään keskiaikaiseen linnakkeeseen lienee alun perin kuulunut 60 x 20 metrin kokoinen päälinnake luonnonkivistä rakennettuine kehämuureineen, esilinna kooltaan 65 x 75 metriä, tähystystorni ja satama. Linnaketta miehitti 1500-luvulla 300–400 sotilasta ja nostomiestä. 
Pohjoismaisen 25-vuotisen sodan eli Pitkän vihan (1570–1595) aikana lokakuussa 1592 lähti Maksima Rätsinän johtama yli sadan kasakan joukko Sumasta kohti linnaketta tarkoituksenaan tuhota se. Matkalla siihen liittyi karjalaisia. Lähestyminen tapahtui Savonrannan pohjoispuolelta todennäköisesti nykyisten Liperin ja Vihtarin
suunnasta, jossa kasakat yllättivät vaatteitaan kuivattamaan leiriytyneen savolaisen rajavartion, joka menetti 25 miestä. Pakoon päässeet eivät ehtineet varoittaa linnaketta, joka tuhottiin ja puolustajat menettivät Olavinlinnan tilikirjan mukaan noin 200 miestä, neljällä tykillä varustetun laivan, neljä kevyttä tykkiä ja muuta kevyttä aseistusta. Kronikoiden mukaan myös savolaisten päällikkö "Indrik Irik" kaatui taistelussa. Sotavankien kerrotaan päätyneen Moskovaan asti. Venäläiset ottivat muun sotasaaliin paitsi purjeella varustetun laivan, tai lotjan, jonka he jättivät karjalaisille. 
Linnake muutettiin 1610-luvulla vartiopaikaksi ja linnoitettiin uudelleen 1656 ruptuurisodan aikana. Linnoituksen rauniot hävisivät suureksi osaksi, mutta viime vuosina Museovirasto on kaivanut muurien jäänteet kohtuullisen hyvin esille. Rauniokummulle, vanhan lossirannan penkkaan on 1965 pystytetty arkkitehti H. Havaksen suunnittelema muistomerkki. 
Orivirran saarron päälinnan alueella on tehty arkeologisia tutkimuksia 1988–1993. Kaivauksissa ilmeni, että linnan lisäksi alueella on todennäköisesti ollut esihistoriallinen asuinpaikka. Kaivauksia tullaan todennäköisesti jatkamaan vuosina 2010-2012.
Miikka Multaharju

Miikka Aleksi Multaharju (s. 9. lokakuuta 1977 Lappeenranta) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitalinkki. Hän lopetti ammattilaisuransa kauteen 2009 MyPassa.
Ura.
Kotiseudullaan Etelä-Karjalassa Multaharju edusti juniorina ja alemmilla miesten sarjatasoilla LauTP:tä, LaPaa, Rakuunoita ja Kultsua. Liigadebyyttinsä hän teki MyPassa kaudella 1997.
Multaharju edusti MyPaa seitsemän kauden ajan ja pelasi yli 150 liigaottelua. Kaudella 2002 hän muodosti erityisen tehokkaan hyökkäyksen Saku Puhakaisen ja Luiz Antonion kanssa. Multaharju teki kymmenen ja koko kolmikko yhteensä 31 maalia liigassa, mikä auttoi joukkueen lopulta kuitenkin vain SM-hopealle HJK:n viedessä mestaruuden. Edellisellä kolmella kaudella Multaharju saavutti MyPan kanssa SM-pronssia.
MyPasta Multaharju siirtyi ulkomaille, ja pelasi kolme kautta Turkin Denizlisporissa ja vajaat kaksi kautta Norjan Fredrikstadissa. Fredrikstad voitti Norjan cupin vuonna 2006, mutta Multaharju ei pelannut loppuottelussa. Hän palasi Suomeen kaudeksi 2008 tehtyään sopimuksen HJK:n kanssa ja MyPaan kaudeksi 2009.
Suomen A-maajoukkueessa Multaharju teki ensiesiintymisensä 26. tammikuuta 2003 Barbadosta vastaan, ja A-maaotteluita hän on pelannut yhteensä kuusi. Hän on pelannut myös 19 poikien ja 13 nuorten maaottelua.
Multaharju aloitti yliopisto-opintonsa Aalto-yliopiston teknillisen korkeakoulun Materiaalitekniikan tutkinto-ohjelmassa tammikuussa 2010, sekä samalla aktiivisen opiskelijatoiminnan Vuorimieskillassa.
Jukka Sauso

Jukka Sauso (s. 20. kesäkuuta 1982 Vaasa) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa ruotsalaista Jönköpings Södra IF:ää. Sauso on fyysinen ja ilmatilaa hallitseva keskuspuolustaja, mutta hän on myös tunnettu valmentajien taipumuksesta nostaa hänet viime hetkillä hyökkäyksen kärjeksi pudottelemaan palloja kanssapelureille. Tosin kaudella 2006 Sauso jopa aloitti Örgryte IS:n riveissä kaksi ottelua keskushyökkääjänä. Jukka Sauso on jalkapalloilija Tomi Sauson serkku.
Ammattilaisuran merkkipaalut.
Sauso edusti kolmen kauden ajan ruotsalaista Örgryteä. Hän siirtyi Örgryteen ja Jukka Ikäläisen valmennukseen kolmevuotisella sopimuksella kaudeksi 2005. Ensiesiintyminen Örgryten riveissä tuli debyyttikauden avausottelussa Landskrona BoIS:ia vastaan ja uran tähän mennessä ainoa Allsvenskanin maali saman kauden kesällä Kalmar FF:ää vastaan. Göteborgin pääsanomalehti Göteborgs-Posten valitsi Sauson Länsi-Ruotsin toukokuun pelaajaksi 2005. Kauden jälkeen hän oli lähellä siirtoa puolalaiseen Wisla Krakovaan. Kaudella 2006 Sauso kärsi vaikeasta selkävaivasta, joka rajoitti hänen esiintymisiään punapaitojen riveissä. Kaudeksi 2007 Örgryte putosi Allsvenskanista Superettaniin. Jo kesken kauden Sauso ilmoitti lähtevänsä joukkueesta sopimuksen loppuessa. Marraskuussa 2007 HJK ilmoitti tehneensä kolmivuotisen sopimuksen Sauson kanssa. Sundsvalls Tidningin mukaan ainakin Allsvenskaniin noussut GIF Sundsvall oli kiinnostunut saamaan Sauson.. Helmikuussa 2010 Sauso solmi kolmivuotisen sopimuksen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavan Jönköpings Södra IF:n kanssa.
Ennen HJK:ta Sauso oli edustanut Suomen Veikkausliigassa Vaasan Palloseuraa ja FC Hämeenlinnaa. Veikkausliigadebyyttinsä hän teki VPS:n riveissä vieraskentällä 31.5.2000 1–0 tappiossa Myllykosken Palloa vastaan . Ensimmäinen pääsarjamaali tuli vierasottelussa Porissa FC Jazzia vastaan 12.9.2001 (4–2).
Maajoukkueura.
Sauso on pelannut 5 A-maaottelua, 3 U21-maaottelua ja 20 poikamaajoukkueottelua Suomen jalkapallomaajoukkueessa. Hän edusti Suomea nuorten MM-kilpailuissa Argentiinassa vuonna 2001.
Tampereen keskusta

Tampereen keskusta on itä–länsi-suunnassa noin kolme kilometriä pitkä ja pohjois–etelä-suunnassa noin kaksi kilometriä pitkä. Keskustaan kuuluvat ydinkeskustan (ulottuu Tampere-talolta Hämeenpuistoon) lisäksi Amurin ja Tammelan kaupunginosat. Pohjoisessa Tampereen keskusta rajoittuu Näsijärveen, etelässä Pyhäjärveen ja Tampereen valtatiehen, idässä Kalevan puistotiehen sekä lännessä Pirkankadun ja Satakunnankadun risteykseen. Tampereen keskustan läpi virtaava Tammerkoski jakaa Tampereen ydinkeskustan kahteen osaan. 
Historiaa.
Tampere perustettiin vuonna 1779 Tammerkosken kartanon maille. Tammerkosken länsirannalle laadittiin yksinkertainen ruutuasemakaava, joka muodosti vanhan keskustan. Asemakaavassa kadut olivat kapeita ja tontit tilavia. Tuolloin kaupungin pinta-ala oli noin 3 neliökilometriä. 1800-luvulla Tammerkosken itärannalle alkoi syntyä asemakaavaton teollisuustyöläisten esikaupunki, Kyttälä, ja myös Amuriin, vanhan keskustan ulkopuolelle, kaavoitettiin työväestölle taloja. Samoihin aikoihin kaavoitettiin ruutuasemakaavaa noudattaen myös Tammela ja Armonkallio, joihin asutettiin entisiä Kyttälän asukkaita. Nykyisin nämä entiset työväen asuinalueet kuuluvat Tampereen keskustaan.
1960-luvulla alkoi syntyä lähiöitä keskustan ulkopuolelle, joten keskustasta muutti pois paljon ihmisiä. Keskustasta tuli ennen kaikkea toimisto- ja kaupankäyntialuetta, johon tultiin viettämään aikaa kaikkialta Tampereen alueelta. Nykyään Tampereen keskusta on vetovoimainen kauppa- ja vapaa-ajanviettoalue, jonne rakennetaan ajoittain uusia rakennuksia. Liiketoiminta on keskittyneet suurelta osin Tampereen pääkadun, Hämeenkadun, ympäristöön. 
Arkkitehtuuri.
Tampereen keskusta on arkkitehtonisesti monimuotoista aluetta. Vaikka monia taloja on purettu, myös paljon vanhaa on säilynyt. Huomattavimpia vanhoja rakennuksia ovat esimerkiksi Tampereen tuomiokirkko, Ortodoksinen kirkko, Keskuspaloasema, Raatihuone, Commercen talo, Palanderin talo, Vanha kirkko ja Aleksanterin kirkko. Uudempaa arkkitehtuuria edustavat muun muassa Pääkirjasto Metso, Koskikeskus, Hotelli Ilves, Tullintori ja Hotelli Torni.
Maxentiuksen basilika

Maxentiuksen basilika tai Konstantinuksen basilika tai Basilica Nova oli antiikin Rooman suurin basilika. Se sijaitsee Forum Romanumilla Roomassa lähellä Colosseumia Via dei Fori Imperialin varrella. Basilikan rakennustyöt aloitti Maxentius vuonna 310. Milviuksen sillan taistelun voittaja Konstantinus Suuri saattoi rakennustyöt päätökseen vuonna 313.
Arkkitehtuuri.
Maxentiuksen basilikan arkkitehtuuri muistuttaa ennemminkin roomalaisten kylpylöiden keskushallia, kuin tavallista basilikaa, jotka olivat yleensä puisilla kattopalkeilla varustettuja holvaamattomia pylväshalleja. Basilikan mittasuhteet ylittivät aiemmin nähdyn joka suhteessa. Rakennuksessa oli suuri päälaiva (80,77 × 25,30 m) ja kaksi sivulaivaa. Nykyään pystyssä seisoo enää pohjoinen sivulaiva. Päälaivassa oli kolme valtavaa ristiholvia "opus caementiciumista", joiden ruoteet lähtivät kohoamaan yhtä lailla vaikuttavista monoliittisista korinttilaisista pylväistä. Näistä viimeinen jäljellä ollut siirrettiin 1614 Santa Maria Maggioren kirkon edustan aukiolle. Päälaivan korkeus oli 36 metriä. Sivulaivoissa oli kussakin kolme tynnyriholvia (jänneväli 23,16 m), jotka toimivat samalla päälaivan tukirakenteina. Päälaivassa ja pohjoisessa sivulaivassa oli kaksi apsista, joista jälkimmäinen oli Konstantinuksen lisäys alkuperäiseen suunnitelmaan. Konstantinus lisäsi myös eteläiselle sivulle Via Sacralle toisen sisäänkäynnin, josta oli kulku uuteen apsikseen. 
Basilikassa oli Konstantinusta esittävä marmoripatsas, sekin jättiläiskokoa, jonka osia (mm. pää ja käsi) on koottu Musei Capitoliniin Palazzo dei Conservatorin takapihalle. Tämä patsas oli alun perin tehty Maxentiuksen kunniaksi, mutta vallan ottanut Konstantinus vaihdatti pään omaksi kuvakseen. Patsas oli "akroliittinen", eli marmoria olivat vain raajat ja pää, muun ollessa muuta materiaalia – luultavasti norsunluuta ja puuta (aivan kuin Feidiaan Ateenan Parthenoniin tekemä Pallas Athenen patsas).
Vaikutus arkkitehtuuriin.
Maxentiuksen basilikan arkkitehtuuri, holvattu keskuslaiva ja sitä tukevat sivulaivat, oli hyvin kehittynyttä. Seinät ("opus latericiumia") olivat rakennuksen valtavaan kokoon nähden hyvin hoikkia ja kevyitä, kiitos jämäkän holvirakenteen. Ikkunat ovat hämmästyttävän suuria. Nämä rakennepiirteet enteilevät jo goottilaisten kirkkojen taivaisiin kohoavia ratkaisuja.
Werner Schildhauer

Werner Schildhauer (s. 5. kesäkuuta 1959 Dessau, Itä-Saksa) on entinen saksalainen kestävyysjuoksija, joka edusti kilpaurallaan Itä-Saksaa.
Schildhauer aloitti yleisurheiluharrastuksensa koululaisena. Vuonna 1972 hän liittyi SC Chemie Halle -seuraan, jossa häntä alettiin valmentaa kävelijäksi. 1978 hän aloitti juoksuharjoittelun Waldemar Cierpinskin ja Manfred Kuschmannin kanssa. Hänen ensimmäiset arvokisansa olivat Moskovan olympialaiset 1980, joissa hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa seitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti 10 000 metriä Eurooppa-cupissa ja maailmancupissa. Ateenan EM-kisoissa 1982 hän voitti hopeaa sekä 10 000 että 5 000 metrin juoksuista.
28. toukokuuta 1983 Schildhauer juoksi 10 000 metrillä ajan 27.24,45, joka pysyi Saksan ennätyksenä miltei 14 vuotta, kunnes Dieter Baumann rikkoi sen. Helsingin MM-kisoissa hän voitti MM-hopeaa 5 000 ja 10 000 metrillä ja voitti samana vuonna Eurooppa-cupissa 10 000 metrin juoksun. Hänen viimeinen suuri saavutuksensa oli 1985 kolmas tila maailmancupin 10 000 metrillä.
Hubert Neuper

Hubert Neuper (s. 29. syyskuuta 1960 Bad Aussee, Itävalta) on itävaltalainen, 1980-luvun alussa kansainvälisesti menestynyt mäkihyppääjä.
Kulmin lentomäen vierellä asunut Neuper saavutti 16-vuotiaana nuorten MM-kilpailuissa pronssia ja nousi aikuisten kilpailuissa maailman huipulle 19-vuotiaana kaudella 1979–1980 voittamalla Keski-Euroopan mäkiviikon sekä ensimmäistä kertaa järjestetyn mäkihypyn maailmancupin kokonaiskilpailun. Lake Placidin talviolympialaisissa 1980 hän saavutti suurmäessä hopeaa ja sijoittui pienessä mäessä kuudenneksi. Seuraavalla kaudella hän uusi mäkiviikon voittonsa ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi. Kaudella 1981–1982 hän oli maailmancupin kokonaiskilpailussa toinen.
Oslon MM-kisoissa 1982 Neuper hyppäsi Itävallan hopeaa saavuttaneessa joukkuemäen joukkueessa. Suurmäessä hän sijoittui yhdeksänneksi ja pienessä mäessä 23:nneksi. Viimeisen maailmancupin osakilpailun hyppynsä Neuper hyppäsi 6. tammikuuta 1985 mäkiviikon Bischofshofenin kilpailussa ennen uransa lopettamista. Kaikkiaan hän saavutti maailmancupissa kahdeksan henkilökohtaista osakilpailuvoittoa ja yhteensä 25 palkintopallisijoitusta.
Aktiiviuransa jälkeen Neuper on toiminut lentäjänä ja työskennellyt erilaisissa tehtävissä mäkihypyn parissa. Hän on ollut naimisissa vuodesta 1984 ja hänellä kaksi tytärtä. Vuonna 2003 hän julkaisi omaelämäkertateoksensa "Flatline".
Autuas Innocentius XI

Autuas Innocentius XI, syntymänimeltään Benedetto Odescalchi (1611–1689), oli paavina 21. syyskuuta 1676 – 12. elokuuta 1689. Hän uudisti Vatikaanin hallintoa ja laati kardinaaleille tiukat ohjeet nepotismia vastaan. Hän lähetti edustajansa Englantiin ensimmäisenä paavina sataan vuoteen. Koko valtakautensa ajan Innocentius joutui kilpailemaan vallasta Ranskan Ludvig XIV:n kanssa.
Innocentius XI:n aloitteesta Leopold I:n hallitsema Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta, Juhana III Sobieskin Puola-Liettua ja Marcantonio Giustinianin Venetsian tasavalta muodostivat Pyhänä liigana tunnetun sotaliiton Osmanien valtakuntaa vastaan vuonna 1684.
Innocentius haluttiin julistaa pyhimykseksi jo vuonna 1714, mutta Ranskan vastustuksen takia aloite hylättiin. Sen sijaan Innocentius julistettiin autuaaksi vuonna 1956.
Eeva Tikka

Eeva Tikka (s. 31. heinäkuuta 1939 Ristiina) on suomalainen kirjailija. Tikan vanhemmat ovat Alina (o.s. Hynninen) ja Urho Tikka. Tikka on opiskellut Helsingin yliopistossa kasvitiedettä ja on suorittanut filosofian kandidaatin tutkinnon. Hän on työskennellyt biologian ja maantieteen lehtorina vuosina 1968–1982. Hän asuu Pyhäselässä Pohjois-Karjalassa.
Ensimmäiset runonsa Tikka kirjoitti jo 13-vuotiaana. Hän ei kuitenkaan haaveillut tuolloin kirjailijan urasta. Opettajan työt hän jätti vasta viiden julkaistun romaanin jälkeen. Tikan tuotantoon kuuluu romaaneja, novelleja, satuja ja runoja. Tikan romaaneissa kuvataan paljon ihmissuhteita ja luontoa. Vuonna 2010 Tikka palkittiin Pro Finlandia -kunniamerkillä.
Eeva Tikan sisar on taidemaalari Saara Tikka.
Jeremy Clarkson

Jeremy Charles Robert Clarkson (s. 11. huhtikuuta 1960 Doncaster, Englanti) on journalisti, autoasiantuntija ja brittiläisen autoaiheisen televisio-ohjelma "Top Gearin" entinen juontaja ja "Clarksonin farmin" keulakuva. Hän juontaa nykyään "The Grand Touria" ja "Haluatko miljonääriksi?" -ohjelman brittiläistä versiota.
Ura.
Autojen parissa.
"Top Gearin" juontajana ensin vuosina 1989–1999 ja pienen tauon ja formaattiuudistuksen jälkeen vuodesta 2002 vuoteen 2015 suorapuheinen Clarkson on herättänyt keskustelua tahallisen provokatiivisilla ja tulkinnasta riippuen jopa rasistisilla mielipiteillään. Hänen kommenttinsa muun muassa brittiläisestä autokulttuurista, julkisesta liikenteestä, liikenteen kameravalvonnasta, yhdysvaltalaisista ihmisistä, saksalaisista ja saksalaisista autoista, ranskalaisista ja jopa "Top Gearin" tilanneesta BBC:stä ovat saaneet usein palstatilaa brittiläisessä lehdistössä. Vuonna 2015 BBC päätti työsopimuksen Clarksonin kanssa tämän käytyä Top Gear -ohjelman tuottajan kimppuun ohjelman kuvauksissa. 
Clarkson keskittyi Top Gearin koeajoissa lähinnä suuritehoisten autojen teknisten ominaisuuksien, teho–paino-suhteen ja ajettavuuden arviointiin. 
Jeremy Clarksonin tuotantoon kuuluvat myös erilaiset suoraan DVD:lle ja televisioon tuotetut autoaiheiset makasiiniohjelmat, jotka on julkaistu "Top Gearistä" erillisinä ohjelmakokonaisuuksina, muun muassa nimillä "Star Cars", "Jeremy Clarkson’s Motorworld" ja "Jeremy Clarkson’s Car Years".
Clarkson on televisiotyön ohella ollut myös sanomalehti "Sunday Timesin" kolumnisti.
Clarksonin farmi.
Clarkson on Amazon Prime Videolla näytettävän "Clarksonin farmin" keulakuva. Clarkson edistää brittiläisen maatalouden elinvoimaisuutta. Hän haluaa myös pelastaa englantilaisen pubikulttuurin. Hän omistaa The Farmer's Dog -pubin Asthallissa.
BBC-uran alku.
Jeremy Clarkson näytteli 12-vuotiaana jonkin aikaa sisäoppilaitoksen koulupoikaa BBC:n radiokuunnelmasarjassa, joka perustui Anthony Buckeridgen kirjoittamiin Jennings-poikakirjoihin. Näyttelijänpesti loppui lyhyeen äänenmurroksen takia.
Yksityiselämä.
Autoharrastajana tunnettu Clarkson on omistanut useita urheiluautoja, joista kalleimpia ovat olleet Ferrari 355 GTS, Mercedes-Benz SL 55 AMG, Lamborghini Gallardo Spyder ja Ford GT. Clarkson sai Fordilta osto-oikeuden yhteen Ford GT:hen. Englantiin autoja tuotiin vain 28 kappaletta ja Ford valikoi ostajat etukäteen varauksen tehneistä runsaasta kahdestatuhannesta ostajaehdokkaasta. Clarkson kuitenkin palautti auton Fordille kuukauden kuluttua toimituksesta. Syyksi hän ilmoitti lukuiset tekniset viat. Muita Clarksonin omistamia autoja ovat muun muassa Volvo XC90 ja Ford Focus. Alfa Romeo on eräs Clarksonin suosikkiautomerkkejä. 
Vuonna 1993 Clarkson meni naimisiin agenttinsa Frances Catherine Cainin kanssa, ja heillä on kolme lasta, Emily, Finlo ja Katya. Clarkson asuu perheineen Chipping Nortonissa, Oxfordshiressa, Englannissa. Hänellä oli töidensä vuoksi aiemmin myös asunto Lontoossa, mutta pariskunta myi sen ja osti Mansaarella sijaitsevan majakan toiseksi asunnokseen.
Klemens IX

Klemens IX, syntymänimeltään Giulio Rospigliosi, (28. tammikuuta 1600 – 9. joulukuuta 1669) oli paavina 20. kesäkuuta 1667 – 9. joulukuuta 1669. Hän opiskeli jesuiittojen koulussa ja väitteli filosofiasta Pisan yliopistossa, missä opetti teologiaa. Hän kirjoitti runoja ja näytelmiä sekä libreton teokseen, joka mahdollisesti oli maailman ensimmäinen koominen ooppera.
Paavina hän jatkoi taiteiden suosimista, ja tilasi Roomaan useita upeita töitä Gian Lorenzo Berniniltä sekä perusti Rooman ensimmäisen oopperatalon.
Hasely Crawford

Hasely Joachim Crawford (s. 16. elokuuta 1950 San Fernando, Trinidad) on trinidadtobagolainen entinen pikajuoksija ja maansa ensimmäinen olympiavoittaja.
Crawford aloitti yleisurheilemisen 17 vuoden iässä. Kansainvälisen debyyttinsä hän teki vuoden 1970 Kansainyhteisön kisoissa Panama Cityssä, missä hän juoksi sadalla metrillä pronssille. Kaksi vuotta myöhemmin Münchenin olympialaisissa hän selviytyi satasen finaaliin, missä kuitenkin joutui jättämään juoksun kesken loukkaantumisen takia. Vuonna 1975 Crawford pääsi amerikkalaisen huippuvalmentajan Bob Parksin ryhmään tähtäimessään 100 ja 200 metriä 1976 Montrealin olympialaisissa. Kauden aikana hän juoksi vain joitakin satunnaisia kisoja. Itse olympialaisissa polvisukissa juossut Crafword voitti sadan metrin juoksun niukalla erolla Jamaikan Don Quarriehen, minkä johdosta hänestä tuli kautta aikain ensimmäinen trinidadtobagolainen olympiavoittaja. 200 metrillä hän selviytyi loppukilpailuun, mutta loukkaantui. Vielä 1978 Kansainyhteisön kisoissa hän juoksi satasella pronssille ja saavutti hopeaa maansa pikaviestijoukkueessa. Hän edusti maataan olympialaisissa vielä 1980 ja 1984, mutta ei selviytynyt loppukilpailuihin. 
Crawford on kotimaassaan kansallissankari. Hänen kuvansa on ollut postimerkissä, ja hänen mukaansa on nimetty urheilustadion Hasely Crawford Stadium.