tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Simonetta Di Pippo

Simonetta Di Pippo (s. 1959) on italialainen astrofyysikko. Hän on toiminut vuodesta 2014 lähtien Yhdistyneiden kansakuntien avaruusasioista vastaavan toimiston UNOOSA:n johtaja. Ennen nimitystään hän on ollut muun muassa Euroopan avaruusjärjestön miehitetyistä avaruuslennoista vastaava johtaja.
Elämäkerta.
Di Pippo sai maisterintutkinnon Rooman Sapienza-yliopistosta alanaan astrofysiikka ja avaruusfysiikka. Hän on myöhemmin sanonut, että fysikaalisesta koulutuksesta on ollut hänelle hyötyä, vaikka hänen uransa on painottunut kansainväliseen politiikkaan ja oikeustieteeseen.
Di Pippo aloitti työt Italian avaruusjärjestöä edeltäneessä organisaatiossa vuonna 1986. Hänet nimitettiin vuonna 2002 Italian avaruusjärjestön maailmankaikkeuden havainnoinnista vastaavaksi johtajaksi. Tässä tehtävässä hänen vastuullaan oli Italian avaruustieteelliset projektit, yhteistyö ulkomaisten ja kansainvälisten avaruusjärjestöjen kanssa sekä eräät italialaisiin Kansainvälisellä avaruusasemalla olleisiin astronautteihin liittyneet tehtävät.
Vuonna 2008 hänet nimitettiin Euroopan avaruusjärjestön miehitetyistä avaruuslennoista vastaava johtajaksi. Hän oli järjestön ensimmäinen naisjohtaja. Hänen vastuullaan olivat Euroopan astronauttijoukot sekä järjestön toiminta Kansainvälisellä avaruusasemalla. Hän muun muassa vastasi uusien astronauttien rekrytoinnin johtamisesta ja neuvotteluista paikoista Kansainvälisellä avaruusasemalla. Hän sai virassa runsaasti kokemusta kansainvälisestä avaruuspolitiikasta. Esimerkiksi Mars-500-projektin yhteydessä hän toimi yhteistyössä 13 muun avaruusjärjestön kanssa. Sopimuksen päätyttyä Euroopan avaruusjärjestön kanssa vuonna 2011 hän siirtyi takaisin Italian avaruusjärjestöön, jossa hän sai johdettavakseen järjestön vastaperustetun Brysselin edustuston.
Di Pippo nimitettiin UNOOSA:n johtajaksi vuonna 2014. Virkansa puolesta hän on Yhdistyneiden kansakuntien Ulkoavaruuden rauhanomaista käyttöä valvova komitean sihteeri. Hänen johtajuuskautenaan UNOOSA on muun muassa aloittanut yhteistyön Euroopan avaruusjärjestön kanssa avaruusromun vähentämiseksi.
Di Pippo on ollut akateemikko "International Academy of Astronautics" -yhdistyksessä vuodesta 2013 ja sen hallituksen jäsen vuodesta 2016. Hän oli jäsenenä Maailman talousfoorumin "Global Future Council" -neuvoston jäsen vuosina 2016–2018. Asteroidi 21887 ”Dipippo” on nimetty hänen mukaansa.
Valkoinen tappaja

Valkoinen tappaja (, , "The Last Shark" ja "Last Jaws") on vuonna 1981 ensi-iltansa saanut Italiais-yhdysvaltalainen jännityselokuva. Elokuva sai levityskiellon Amerikassa koska elokuva oli liian samankaltainen kuin Tappajahai-elokuva. 
Juoni.
Elokuvassa Peter (James Franciscus) ja hänen partnerinsa Ron Hamer (Vic Morrow) saavat tietää että heidän kaupunkiaan uhkaa valkohai, joka alkaa tappamaan paikallisia ihmisiä. Monet henkilöt yrittävät tappaa haita, mutta joutuvatkin itse hain tappamiksi. Lopulta Peter saa hain tapetuksi ja lähtee muiden kavereidensa kanssa takaisin kaupunkiin.
Grumman Mallard

Grumman G-73 Mallard on Grumman Aircraftin valmistama vesilentokone. 1940-luvun lopun tuote oli varustettu kahdella potkuriturbiini-moottorilla, joskin aluksi vain mäntämoottorien voimalla. Ensilento tapahtui 30. huhtikuuta 1946. 59 koneyksilöä valmistettiin vuosina 1946–1951. Konetyyppiä voitiin hyödyntää kaupallisen liikenneilmailun käytössä, joskin suhteellisen lyhyeillä lentoreiteillä. Siihen voi sijoittaa enimmillään 17 matkustajaa. Koneen miehistö on 2 eli ohjaaja ja apupilotti eli perämies. Koneen rakenteellinen järjestely on ylätaso ja kaksimoottorinen. Muutoin konstruktio on varsin perinteellistä muotoa. Koneen alarunko on V-muotoa noudattava viistomuoto. Tasoissa sijaitsevat vedessä olevaa tasapainoa parantavat ponttonit.
Konetyypillä on tapahtunut niin kutsutulla, modernilla aikakaudella ainakin yksi vakava lento-onnettomuus. Chalk's Ocean Airwaysin kone putosi Miamin lähettyvillä tasojen revettyä eli toisen tason irrottua, kesken ilmaannousun (lento 101) vuonna 2005. Kaikki koneessa olleet menehtyivät veteen syöksyn seuraamuksena. Lentoturman syyksi paljastui puutteellinen huolto ja siihen liittynyt korjaus, missä veden ja meri-ilmaston aiheuttamaa korroosiota ei huomioitu riittävästi. Chalk's meni konkurssiin vuonna 2007.
Julmahai

Julmahai (, "The Beast" tai "Jaws 5: Cruel Jaws") on vuonna 1995 julkaistu italialais-yhdysvaltalainen elokuva.
Juoni.
Elokuva alkaa yöllä, kun kolme kaverusta ovat saaneet tietää paikallisen Hampton Bay -rantakaupungin läheisessä, merenpohjassa olevassa luolassa sijaitsevasta salaisesta laivastotavarasta. He päättävät hakea tavarat merenpohjasta ja myydä ne. Kaksi kaverusta sukeltavat etsimään luolaa samalla kun kolmas jää veneelle vahtimaan. Tavaran sijaan he löytävätkin luolasta suuren tiikerihain, joka tukkii luolan sisäänkäynnin kivillä. Sukeltajat pääsevät merimiinan avulla vapaaksi luolasta. Samassa tiikerihai kuitenkin hyökkää heidän kimppuunsa ja tappaa sekä sukeltajat että veneelle jääneen vahdin.
Seuraavana päivänä paikallisen vesipuiston omistaja Dag (Richard Dew) ja hänen kaverinsa saavat huomata yhden sukeltajan ruumiin merenrannalla, joista yksi heistä saa tietää, että hänet tappoi tosiaan tiikerihai. Tiikerihai alkaa myöhemmin syömään kaupungin asukkaita. Dag ja kaveri päättävät yrittää tappaa hain yhdessä ennen kuin myös vesipuisto tuhoutuu.
Vastaanotto.
Elokuva sai enimmäkseen negatiivista palautetta, sillä siinä oli samoja kohtauksia kuin muissakin haielokuvissa. Samankaltaisuuksia oli esimerkiksi elokuvien "Tappajahai", "Tappajahai 2", "Tappajahai 3", "Valkoinen tappaja" ja "Deep Blood" kanssa. Lisäksi kritisoitiin sitä, että elokuvan hai on valkohai.
Can’t Stop the Feeling!

Can’t Stop the Feeling! on yhdysvaltalaisartisti Justin Timberlaken kappale. Sen julkaisi RCA Records digitaalisesti ladattavana singlenä Trolls-elokuvan soundtracklevyltä 6. toukokuuta 2016. Kappaleen ovat sekä sanoittaneet että tuottaneet Timberlake, Max Martin, Shellback. ”Can’t Stop the Feeling!” on lajityypiltään yhdistelmä disko-poppia ja soul-poppia funkin vaikutteilla. Kappale julkaistiin radiokanaville 10. toukokuuta 2016. Timberlake esitti kappaleen ensimmäistä kertaa livenä vuoden 2016 Euroviisujen finaalissa. Kappaleelle on toteutettu myös Mark Romanekin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin 16. toukokuuta 2016. Videolla nähdään kohtauksia Timberlakestä esiintymässä lukuisissa paikoissa, jotka kuvastavat esiintyjän kertoman mukaan ihmisen tyypillistä arkea.
Kappaleesta tuli myyntimenestys sen päästyä jo ensimmäisellä listaviikolla Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen. Tämä oli Timberlaken viides kyseisen listan kärkeen päässyt kappale, ja se oli samalla Hot 100:n kaikkien aikojen 26. kappale, joka on päässyt listan kärkeen jo ensimmäisellä listaviikollaan. Kappale pääsi myös Digital Songs -listan kärkeen, jossa se pysyi kymmenen viikon ajan. Se oli myös artistin viides single, joka on päässyt Radio Songs -listan kärkeen ja kahdeksas, joka on päässyt Mainstream Top 40 -listan kärkeen. Kappale menestyi hyvin myös kansainvälisesti sen päästyä singlelistan kärkeen Alankomaissa, Argentiinassa, Belgiassa, Brasiliassa, Etelä-Afrikassa, Israelissa, Kanadassa, Meksikossa, Ranskassa, Ruotsissa, Saksassa, Skotlannissa, Slovakiassa, Sloveniassa, Sveitsissä, Tšekissä, Unkarissa ja Venäjällä.
”Can’t Stop the Feeling!” oli Yhdysvalloissa vuoden 2016 myydyin kappale, ja vuonna 2017 kappaletta oli ladattu digitaalisesti 3,3 miljoonaa kertaa. Apple Music -sovelluksessa se oli vuoden 2016 toiseksi myydyin kappale. Brittiläinen Official Charts Company nimesi sen Timberlaken menestyneimmäksi kappaleeksi Isossa-Britanniassa sen myytyä siellä yli miljoona kopiota. Kappale sai lukuisia ehdokkuuksia ja myös voitti lukuisia palkintoja. Sen saamiin ehdokkuuksiin kuuluvat Parhaan laulun Oscar-palkinto vuoden 2017 Oscar-gaalassa, Parhaan kappaleen Golden Globe -palkinto Oscar-gaalassa ja Critics’ Choice Movie Award for Best Song. Voittoihin lukeutuu puolestaan Grammy-palkinto kategoriassa "Paras visuaaliseen mediaan sanoitettu kappale". ”Can’t Stop the Feeling!” on Billboard Hot 100 -listan 41. listan kärkeen päässyt kappale, joka on ollut ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.
Görlitzin piirikunta

Görlitzin piirikunta (, yläsorbiksi "Wokrjes Zhorjelc") on Saksan itäisin piirikunta, joka sijaitsee Saksin osavaltiossa. Piirikunnan pinta-ala on 2 111,41 neliökilometriä ja väkiluku 254 894 asukasta. Pääkaupunki Görlitzin lisäksi piirikunnan suuria kaupunkeja ovat Weißwasser, Niesky, Löbau ja Zittau. Piirikunta sijaitsee Ylä-Lausitzin itäosassa ja kuuluu Neißen euroalueeseen.
Leipzigin piirikunta

Leipzigin piirikunta () on piirikunta Saksan Saksin osavaltiossa. Piirikunnan pinta-ala on 1 651,3 neliökilometriä ja väkiluku 257 763 asukasta. Pääkaupunki on Borna.
Koillis-Saksissa sijaitseva Leipzigin piirikunta luotiin vuonna 2008 osana Saksin piirikuntauudistusta. Se syntyi, kun aiemmat Leipziger Landin ja Muldentalkreisin (kumpikin vuosina 1994–2008) piirikunnat yhdistettiin.
Meißenin piirikunta

Meissenin piirikunta () on piirikunta Saksan Saksin osavaltiossa. Piirikunnan pinta-ala on 1 454,59 neliökilometriä ja väkiluku 242 165 asukasta. Pääkaupunki on Meissen.
Piirikunta on perustettu 1. elokuuta 2008 ja se kattaa suunnilleen muinaisen Meissenin rajakreivikunnan ydinalueen.
Baikal (juoma)

Baikal (ven. Байкал) on venäläinen kola-virvoitusjuoma, joka kehitettiin Neuvostoliitossa Coca-Colan vastineeksi. Sen aineksina on käytetty mäkikuismaa, kardemummaa, lakritsia, eukalyptusta, laakeria ja sitruunahappoa. Sitä on maustettu myös venäjänjuurella ja musta tee -uutteella. Juoma on nimetty Baikaljärven mukaan, koska nimellä halutaan kuvastaa juoman "puhtautta ja luonnollista ainutlaatuisuutta".
Historia.
Baikal kehitettiin vuonna 1976 neuvostoliittolaiseksi vastineeksi Coca-Colalle. Juoman reseptiä uudistettiin vuonna 1977 Moskovan 1980 olympialaisia varten, sillä länsimaalaisia kolajuomia ei ollut Neuvostoliitossa saatavilla. Baikal oli Moskovan olympialaisten virallinen juoma.
Juoma nykyään.
Juoman oikeudet omistaa Venäjän valtion olut-, virvoitusjuoma- ja viinitutkimuslaitos "Всероссийский научно-исследовательский институт пивоваренной, безалкогольной и винодельческой промышленности – филиал ФГБНУ «Федеральный научный центр пищевых систем им. В.М. Горбатова» РАН." Se on lisensoinut juoman reseptin useille eri valmistajille, kuten esimerkiksi Pepsille. Tutkimuslaitos kehittää yhä juomaa eteenpäin ja on kehittänyt Baikalista uusia reseptejä, esimerkiksi light-version. Baikalin täsmällinen resepti on yrityssalaisuus.
Useat yritykset valmistavat Baikal-juomia. Venäläinen Aqualife -virvoitusjuomayritys on tuonut markkinoille useita Baikal-tuotemerkillä olevia limonadeja vuodesta 1998 Chernogolovka-brändin alaisuudessa. Aqualifen valikoimissa on alkuperäisellä muuttumattomalla vuoden 1977 reseptillä valmistettu "Chernogolovka Baikal 1977" –juoma, jota myydään myös Suomessa. Juoma on vegaaninen. Yritys on myös kehittänyt alkuperäisestä 1977 vuoden reseptistä vähäkalorisen light-version. Lisäksi Aqualife markkinoi muita uudempia Baikal-nimisiä virvoitusjuomia, kuten vaniljan makuista Baikalia ja kirsikan makuista Baikal-juomaa.
Alkuperäisen reseptin inspiroimana berliiniläinen virvoitusjuomatehdas Wostok on kehittänyt Tannenwald juoman joka jäljittelee Baikalin alkuperäistä vuoden 1973 reseptiä. Yrityksen mukaan Moskovassa parikymmentä vuotta asunut alankomaalainen valokuvaaja toi Saksaan saataville Baikalin alkuperäisen reseptin inspiroiman juoman, jonka reseptiä on kehitetty eteenpäin. Juoma lanseerattiin Wostok Tannenwald -nimellä.
Kråkholman järvi

Kråkholman järvi on järvi Pietarsaaressa. Järvi on asemakaavalla varattu luonnonsuojelualueeksi. Vuonna 2022 järvi pääsi mukaan valtakunnalliseen SOTKA levähdysalueverkostoon.
Barnabaan kirje

Barnabaan kirje (, ) on varhaiskristillinen kirje, joka luetaan apostolisten isien kirjoituksiin. Sen kirjoittajaa ei tunneta. Kirjoitus on teologinen tutkielma, jolle on tunnusomaista Aleksandriassa tavallinen allegorinen Vanhan testamentin tulkinta. Se on kirjoitettu vuosien 130–138 vaiheilla. Kirjoituksella ei ole tekemistä Uuden testamentin Barnabaan kanssa. 
Historia.
"Barnabaan kirje" on nimensä puolesta yhdistetty apostoli Paavalin työtoveriin Barnabaaseen, mutta ei mitä todennäköisimmin liity tähän. Myöskään sen sisällössä ei ole mitään Barnabaaseen viittaavaa. Varmuudella kirje on kirjoitettu vuoden 70 jälkeen, sillä se viittaa Jerusalemin temppelin tuhoon. Varhaisessa tutkimuksessa kirje sijoitettiin ensimmäiselle vuosisadalle sillä perusteella, ettei se lainaa "Uutta testamenttia" ainakaan selvästi. Nykyisin kirjettä pidetään kuitenkin selvästi myöhempänä, ja se ajoitetaan usein keisari Hadrianuksen kauden lopulle mutta ennen Bar Kokhban kapinaa, toisin sanoen noin vuosiin 130–132 jaa. Sisällön puolesta nähdään, että tuntematon kirjoittaja on halunnut varoittaa kristittyjä juutalaisuuden vaikutuksesta. Tekstin syntypaikaksi on arvioitu Aleksandriaa.
Kreikankielisen tekstin lisäksi "Barnabaan kirje" on säilynyt latinankielisenä käännöksenä. Varhaisessa kirkossa muun muassa Klemens Aleksandrialainen ja Origenes pitivät kirjettä apostolisena, kun taas Eusebios ja Hieronymus torjuivat tämän. "Codex Sinaiticuksessa" kirje on "Uuden testamentin" kirjojen yhteydessä heti "Johanneksen ilmestyksen" jälkeen. Se sisältyy myös "Codex Hierosolymitanukseen".
Sisältö.
Kirje koostuu 21 luvusta. Se on vapaamuotoinen teologinen kirjoitelma, joka voidaan jakaa kahteen osaan. Ensimmäinen osa (luvut 1–17) käsittelee kristinuskon opillisia kysymyksiä, ja erityisesti sitä, kuinka vanhan liiton aikainen ilmoitus on tulkittava uuden uskon valossa. Se pyrkii osoittamaan, että ainoastaan kristityt ovat tulkinneet Mooseksen lain oikein. Toinen osa (luvut 18–21) käsittelee oikeaa kristillistä vaellusta käyttäen vertauskuvana kahta tietä, valon tietä ja pimeyden tietä. Tämä osa muistuttaa vastaavanlaisia kohtia "Didakhessa" ja "Hermaan Paimenessa".
Kirjeen sisältö luvuittain on:
Ensimmäinen Klemensin kirje

Ensimmäinen Klemensin kirje (myös "Ensimmäinen Clemensin kirje"; , ) on perinteisesti Klemens Roomalaisen nimiin laitettu kirje, joka on osoitettu Korintin seurakunnalle. Se luetaan apostolisten isien kirjoituksiin.
Historia.
"Ensimmäinen Klemensin kirje" on perinteisesti ajoitettu keisari Domitianuksen hallituskaudelle vuosiin 95–96. Tämä tekee siitä yhden varhaisimmista kristillisistä kirjoituksista "Uuteen testamenttiin" luettujen tekstien ohella. Se on iältään saman ikäinen tai jopa varhaisempi kuin nuorimmat "Uuden testamentin" kirjat.
Kirje on kirjoitettu Korintin seurakunnassa kirjoittamisaikaan vallinneen sekavan tilan korjaamiseksi. Seurakunnassa oli suuria riitoja ja eri puolueita, ja osa seurakunnan jäsenistä oli noussut avoimeen kapinaan kirkollisia johtajiaan, presbyteerejä, vastaan ja syrjäyttänyt nämä tehtävistään. Perinteisesti kirje on laitettu Rooman piispan Klemensin nimiin. Tätä pidettiin Pietarin ensimmäisenä tai kolmantena seuraajana. Nykyisin tutkijat kuitenkin usein kyseenalaistavat tämän. Teksti itsessään ei mainitse kirjoittajaa, vaan esittää lähettäjäksi koko Rooman seurakunnan. Sisällön perusteella sen on kuitenkin selvästi kirjoittanut yksi henkilö, joka vaikuttaa oppineelta henkilöltä.
Klemensin nimiin on laitettu myös "Toinen Klemensin kirje", joka on varmuudella epäperäinen ja jonkun toisen kuin "Ensimmäisen Klemensin kirjeen" tekijän kirjoittama. Klemensin kirjeet olivat varhaiskristillisellä ajalla hyvin arvostettuja, ja niitä luettiin yhdessä nykyisten "Uuden testamentin" tekstien kanssa. Ne olivat mukana jopa joissakin "Raamatun" käsikirjoituksissa, kuten "Codex Alexandrinuksessa", jossa ne oli sijoitettu "Johanneksen ilmestyksen" jälkeen. Lisäksi niihin viitataan usein muussa varhaiskristillisessä kirjallisuudessa. Klemensin kirjeet tulivat uudelleen tunnetuiksi "Codex Alexandrinuksen" julkaisun jälkeen vuonna 1633.
Sisältö.
"Ensimmäinen Klemensin kirje" pyrkii palauttamaan rauhan ja järjestyksen Korintin seurakuntaan. Ajankohtaisesta tilanteestaan huolimatta kirje on kuitenkin kirjoitettu niin, että se on samalla yleispätevämpi ja merkitykseltään pysyvämpi. Kirje koostuu 65 luvusta ja voidaan jakaa neljään osaa. Se alkaa johdannolla (luvut 1–3), joissa sekä kiitetään että moititaan Korintin seurakuntaa. Toinen osa (luvut 4–39) käsittelee seurakuntajärjestystä yleiseltä kannalta, ja muistuttaa kateuden ja kiistojen vahingollisuudesta ja kehottaa nöyryyteen. Kolmas osa (luvut 40–58) käsittelee erityisesti Korintissa vallinnutta tilannetta. Kirjoittaja sanoo presbyteerien syrjäyttämisen olevan väärin ja kehottaa kapinoitsijoita alistumaan. Kirje päättyy rukouksiin ja loppukehotuksiin (luvut 59–65).
Kirjeen tärkeimpiä ja tutkituimpia osia ovat kohdat, joissa käsitellään varhaiskristillisten seurakuntien johtotehtäviä ja perustellaan niiden oikeutusta apostolisella seuraannolla.
Kirjeen sisältö luvuittain on:
Kirje Diognetokselle

Kirje Diognetokselle (, ) on varhaiskristillinen kirje, joka luetaan apostolisten isien kirjoituksiin. Sen kirjoittajaa ei tunneta.
Historia.
"Kirje Diognetokselle" ajoitetaan yleensä 100-luvulle, varhaisimmillaan noin vuoteen 130 ja myöhäisimmillään noin vuoden 200 tienoille ja jopa hieman myöhemmäksi. Sen kirjoittajasta ei tiedetä mitään. Kirje itsessään mainitsee kirjoittajan ”apostolien oppilaaksi”. Siksi tästä on joskus käytetty nimitystä "Mathētēs", ”Oppilas”. Myöskään kirjeen vastaanottajasta ei tiedetä mitään. Se on osoitettu Diognetos-nimiselle henkilölle, joka on ollut kiinnostunut kristittyjen opista, mutta joka jää muutoin arvoitukseksi. Joskus tätä on ehdotetty samaksi Diognetokseksi joka oli eräs keisari Marcus Aureliuksen opettajista.
Kirjeeseen ei tunneta viittauksia muussa varhaiskristillisen tai keskiajan kirjallisuudessa. Kirjeen teksti tunnetaan vain yhden käsikirjoituksen, "Codex Argentoratensis Graecus 9", kautta. Se laittoi kirjoituksen virheellisesti Justinos Marttyyrin nimiin. Kyseinen käsikirjoitus löydettiin Konstantinopolista vuonna 1436 ja se tuhoutui Strasbourgissa sodassa vuonna 1870. Teksti säilyi käsikirjoituksesta 1500-luvulla tehtyjen kopioiden ansiosta.
Sisältö.
"Kirje Diognetokselle" on kirjeen muodossa esitetty apologeettinen eli kristittyjä puolustava tutkielma. Aloituksen jälkeen se käsittelee pakanallisten uskomusten ja juutalaisten tapojen järjettömyyttä. Tämän jälkeen kuvataan kristittyjen elämää ja oppia, ja lopuksi esitetään pelastushistoria luomisesta lunastukseen ja tuomioon saakka. Tekstissä ei esiinny Jeesuksen tai Kristuksen nimeä. Kirjoitus käsittää 12 lukua. Alkuperäiseen tekstiin ovat todennäköisesti kuuluneet luvut 1–10. Luvut 11–12 ovat oletettavasti peräisin toisesta teoksesta, ja liitetty käsikirjoituksen loppuun.
Kirjeen sisältö luvuittain on:
Polykarpoksen kirje filippiläisille

Polykarpoksen kirje filippiläisille ("Polykarpoksen kirje filippoilaisille"; , ) on Polykarpoksen kirjoittama kirje, joka oli nimensä mukaisesti osoitettu Filippoin kaupungin seurakunnalle. Se luetaan apostolisten isien kirjoituksiin.
Historia.
Polykarpos toimi Smyrnan piispana 100-luvun ensimmäisellä puoliskolla ja puolivälissä. Hänen Filippoin (Filippin) seurakunnalle lähettämänsä kirje (tai kirjeet) liittyvät hänen opettajansa Ignatioksen kirjeiden historiaan ja ympäristöön. Nykyisin tunnetun Polykarpoksen kirjeen tekstin katsotaan yleensä yhdistävän kaksi erillistä kirjettä. Tekstin vanhimmaksi osaksi tulkitaan luku 13, joka olisi ollut eräänlainen ”Polykarpoksen ensimmäinen kirje filippiläisille”. Se on ollut Ignatioksen kirjeiden saatekirje, kun Polykarpos on lähettänyt hallussaan olleen kirjekokoelman Filippoin seurakunnalle sen pyynnöstä. Tämä on tapahtunut mahdollisesti Ignatioksen itsensä vielä eläessä. Luvut 1–12 ovat puolestaan kokonaan toinen ja mahdollisesti paljonkin myöhempi teksti, ”Polykarpoksen toinen kirje filippiläisille”. Se ajoitetaan noin vuosiin 140–160. Tekstit on jossakin vaiheessa yhdistetty käsikirjoitusperinteessä yhdeksi.
Irenaeuksen mukaan Polykarpos kirjoitti myös useita muita kirjeitä. "Kirje filippiläisille" on kuitenkin ainoa Polykarpokselta säilynyt kirjoitus. Kirjeen alkuosa tunnetaan kreikankielisenä tekstinä, mutta luvut 10–12, luvun 13 loppu ja luku 14 vain latinankielisestä käännöksestä.
Sisältö.
Kirje käsittää 14 lukua. Polykarpos antaa siinä filippoilaisille ohjeita oikeamielisestä elämästä, sekä varoittaa heitä harhaopista ja kehottaa seuraamaan Kristusta ja välttämään kiusauksia. Varoittavana esimerkkinä nostetaan esille seurakunnan aiemman vanhimman, rahanhimoon sortuneen Valensin tapaus. Lopussa Polykarpos ilmoittaa toimittavansa filippoilaisille kirjeensä liitteenä Ignatioksen kirjeiden kokoelman.
Kirjeen sisältö luvuittain on:
One Dance

One Dance on kanadalaisräppäri Draken kappale, jolla vierailevat myös nigerialaisartisti Wizkid sekä brittiläislaulaja Kyla. Kappaleen ovat sanoittaneet kaikki kolme esiintyjää sen tuotannosta vastanneiden Nineteen85:n, DJ Maphorisan ja Noah "40" Shebibin kanssa. Crazy Cousinz ja Kyla saivat krediitin kappaleen sanoittamisesta koska se mukailee heidän vuonna 2008 julkaisemaa kappaletta "Do You Mind".
"One Dance" julkaistiin Draken neljännen, Views-studioalbumin toisena singlenä 5. huhtikuuta 2016. CHR-kanaville kappale julkaistiin puolestaan 12. huhtikuuta 2016. "One Dance" julkaistiin samaan aikaan "Pop Stylen" kanssa pian sen jälkeen kun Drake ilmoitti "Views"-albumin julkaisupäivän. "One Dance" oli yksi kolmesta ensimmäisestä "Views"-albumilta julkaistusta dancehall-singlestä kappaleiden "Controlla" ja "Too Good" ohella.
Kappale saavutti singlelistan ensimmäisen sijan viidessätoista eri valtiossa, mukaan lukien Australiassa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Kanadassa, Ranskassa, Saksassa, Sveitsissä, Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvalloissa. Yhdysvalloissa kappale oli kymmenen viikkoa Billboard Hot 100-listan kärjessä. Britanniassa se oli puolestaan viisitoista viikkoa singlelistan kärjessä. Kappaleella mukanaoleva Wizkid on Billboard Hot 100-listan kaikkien aikojen ensimmäinen nigerialaisartisti joka on päässyt koko listalle sekä kaikkien aikojen ensimmäinen joka on päässyt listan kärkeen. "One Dance" on Rihannan Workin ohella ainoa dancehall-kappale joka on päässyt Hot 100-listan kärkeen.
Syyskuussa 2016 Billboard nimesi "One Dancen" vuoden 2016 kesähitiksi. Joulukuussa 2016 kappaletta oli myyty Yhdysvalloissa yhteensä kaksi miljoonaa kopiota, joka teki siitä vuoden 2016 viidenneksi myydyimmän kappaleen. Kappale oli Apple Music-sovelluksen vuoden 2016 myydyin kappale. Lokakuussa 2016 kappaleesta tuli Spotifyn kaikkien aikojen striimatuin kappale yli miljardilla striimillä ja ohitti täten aiempaa ennätystä pidätelleen Major Lazerin ja DJ Snaken kappaleen "Lean On". Tämä ennätys meni tosin uusiksi 21. syyskuuta 2017, kun Ed Sheeranin kappale "Shape of You" ohitti "One Dancen" Spotifyn striimatuimpana kappaleena. "One Dance" oli maailmanlaajuisesti vuoden 2016 myydyin kappale sekä yksi kaikkien aikojen myydyimmistä kappaleista.
Toinen Klemensin kirje

Toinen Klemensin kirje (myös "Toinen Clemensin kirje"; , ) on varhaiskristillinen kirjoitus, joka luetaan apostolisten isien kirjoituksiin. Se on perinteisesti pantu Klemens Roomalaisen nimiin, mutta sen todellista kirjoittajaa ei tunneta. Kirjoitus on ilmeisesti vanhin tunnettu "Uuden testamentin" ulkopuolella itsenäisenä kirjoituksena säilynyt kristillinen saarna.
Historia.
"Toinen Klemensin kirje" on ajoitettu noin vuosiin 140–160. Perinteisesti se on yhdistetty Rooman piispa Klemensiin, joka kuoli kuitenkin noin vuonna 101. Kirjoitus on tiedetty myöhemmäksi ja epäperäiseksi jo kauan. Tämä perustuu paitsi tyylillisiin eroihin verrattaessa "Ensimmäiseen Klemensin kirjeeseen" myös muun muassa siihen, että kirjoitus lainaa "Vanhan" ja "Uuden testamentin" kirjojen lisäksi myös jotakin tuntematonta, apokryfistä evankeliumia tai evankeliumiharmoniaa. Todellinen kirjoittaja vaikuttaisi sisällön perusteella olevan kreikankielinen ja kääntynyt pakanuudesta kristinuskoon. Kirjoitus on mahdollisesti saanut syntynsä Roomassa ja päätynyt tätä kautta yhdistetyksi Klemensiin.
Klemensin nimiin pannut kirjeet eli "Ensimmäinen" ja "Toinen Klemensin kirje" olivat varhaiskristillisellä ajalla hyvin arvostettuja, ja niitä luettiin yhdessä nykyisten "Uuden testamentin" tekstien kanssa. Ne olivat mukana jopa joissakin "Raamatun" käsikirjoituksissa, kuten "Codex Alexandrinuksessa", jossa ne oli sijoitettu "Johanneksen ilmestyksen" jälkeen. Lisäksi niihin viitataan usein muussa varhaiskristillisessä kirjallisuudessa. Klemensin nimiin pannut kirjeet tulivat uudelleen tunnetuiksi "Codex Alexandrinuksen" julkaisun jälkeen vuonna 1633.
Sisältö.
Kirjoitusta kutsutaan perinteisesti kirjeeksi, mutta todellisuudessa se muistuttaa enemmän saarnaa, eikä siinä ole lainkaan kirjeelle tyypillistä muotoa. Saarna koostuu 20 luvusta. Se alkaa Kristuksen pelastusteon ylistyksellä ja kehotuksella tunnustaa tämän nimeä kiitokseksi. Tämän jälkeen kuulijoita kehotetaan vaeltamaan puhtaasti, mihin velvoittavat sekä kaste että usko ruumiin ylösnousemukseen, ja annetaan merkkejä, joista Jumalan valtakunnan tulo voidaan tietää. Lopuksi kehotetaan kuulijoita kääntymykseen vielä ennen tuomion päivän tuloa, sekä kestävyyteen.
Saarnan sisältö luvuittain on:
Norsunluurannikon Pasteur-instituutti

Norsunluurannikon Pasteur-instituutti (, IPCI) on Norsunluurannikon de facto pääkaupungissa Abidjanissa toimiva biolääketieteellinen tutkimuskeskus. Vuonna 1972 perustettu IPCI on hallinnollisesti maan korkeakoulu- ja tiedeministeriön alaisuudessa ja kuuluu kansainväliseen runsaan 30 tutkimuslaitoksen Pasteur-instituuttien verkostoon.
Norsunluurannikon Paster-instituuttia johtaa professori Mireille Dosso. Instituutti on saanut ulkomaista apua työlleen ja on tehnyt yhteistyötä muun muassa Yhdysvaltain tautikeskuksen (CDC) kanssa. IPCI toimii esimerkiksi Maailman terveysjärjestön influenssaseurannan kansallisena keskuksena.
Koronaviruspandemian (2020) aikana IPCI on osallistunut Norsunluurannikon covid-19-näytteiden testaamiseen. Testejä on kuitenkin tehty vähän. Esimerkiksi 22. huhtikuuta 2020 mennessä 26,4 miljoonan asukkaan Norsunluurannikolla oli Africa CDC:n mukaan tehty vasta yhteensä 1545 covid-19-testiä, joista hyvin suuri osa eli 952 (61,6 prosenttia) oli ollut positiivisia eli sairauteen viittaavia. Taudista parantuneiksi raportoitiin tässä vaiheessa 310 ja sairastuneista kuolleeksi 14 ihmistä. &lt;br clear=left&gt;
Albin Kurti

Albin Kurti (s. 24. maaliskuuta 1975 Pristina) on kosovolainen poliitikko. Hän oli Kosovon pääministerinä ensimmäisen kerran 3. helmikuuta 2020 – 3. kesäkuuta 2020 ja uudelleen vuodesta 2021 lähtien. Hän kuuluu Levizja Vetëvendosje -puolueeseen.
Kurti valittiin pääministeriksi usean kuukauden kestäneen poliittisen kiistelyn jälkeen. Hän lupasi kitkeä maan korruptiota ja alentaa valtiollisten ministeriöiden määrää seitsemällä.
Perfect Strangers (Jonas Bluen kappale)

Perfect Strangers on brittiläisen DJ-tuottaja Jonas Bluen kappale, jolla vierailee myös brittiläinen laulaja-lauluntekijä JP Cooper. Se julkaistiin Jonaksen Blue-debyyttistudioalbumin toisena singlenä 3. kesäkuuta 2016. Kappaleen ovat sanoittaneet Blue, Cooper ja Alex Smith, joista ensimmäinen myös tuotti sen. Kappale on ollut myyntimenestys, sen päästyä Britannian singlelistan sijalle 2. jonka lisäksi se pääsi singlelistan kymmenen parhaan joukkoon muun muassa Australiassa, Ruotsissa ja Saksassa. Kappaleesta on toteutettu myös japaninkielinen versio, jonka esittää eteläkorealainen tyttöbändi AOA joka julkaistiin heidän Runway-albumilla.
"Perfect Strangers" esitettiin Eurooppa-liigan kauden 2018-2019 finaalissa ennen Chelsea FC:n ja Arsenal FC:n välistä ottelua. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 14. kesäkuuta 2016. Video kuvattiin Etelä-Afrikan Kapkaupungissa ja sillä seurataan Victoria Scholtzin esittämää naista, joka tapaa sattumanvaraisesti Devin Dolleryn esittämän miehen aina siellä minne tämä menee.
Nagakute

Nagakute () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Aichin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa Owarin kukkuloilla aivan Nagoyan suurkaupungin itäpuolella. Nagakutessa on 59 499 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 21,55 neliökilometriä.
Historiallisesti Nagakute tunnetaan Komakin ja Nagakuten taistelusta, joka käytiin Toyotomi Hideyoshin ja Tokugawa Ieyasun joukkojen välillä vuonna 1584. Paikkakunnan nimi viittaa alun perin pitkänomaiseen ("nagai") suo- tai kosteikkoalueeseen ("kude"). Toisen maailmansodan jälkeen Nagakute on kasvanut voimakkaasti Nagoyan esikaupunkina. Siitä tehtiin maaseutukaupunki vuonna 1971, ja kaupunkioikeudet se sai vuonna 2012. Aichin maailmannäyttely vuonna 2005 pidettiin pääosin Nagakutessa sijaitsevalla alueella, josta on myöhemmin tehty laaja puistoalue Morikoro Park erilaisine toimintoineen.
Morikoro Parkin lisäksi Nagakuten nähtävyyksiin kuuluvat Toyotan automuseo ja Meiton taidemuseo. Kaupunkiin on sijoittunut monia yliopistoja: Aichin prefektuurinyliopisto, Aichin prefektuurin taideyliopisto, Aichin lääketieteellinen yliopisto, Nagoyan kauppatieteellinen yliopisto ja Aichin shukutoku-yliopisto. Nagakutea palvelee Aichin pikaliikenteen liikennöimä Linimo-maglevlinja.
By Your Side (Jonas Bluen kappale)

By Your Side on brittiläisen DJ-tuottaja Jonas Bluen kappale, jolla vierailee myös brittiläisartisti Raye. Se julkaistiin Jonaksen Blue-debyyttistudioalbumin kolmantena singlenä 28. lokakuuta 2016. Kappaleesta on toteutettu myös PBH &amp; Jack Shizzlen miksaama versio, joka on liitetty mukaan Bluen kokoelma-albumille. Kappaleen ovat sanoittaneet Christy Zee, Grace Barker, The Invisible Men ja Blue, joista viimeisin myös tuotti sen.
Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 16. marraskuuta 2016. Kappaleesta on muodostunut julkaisunsa jälkeen vain kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon vain Irlannissa, Britanniassa ja Skotlannissa.
Olindo Guerrini

Olindo Guerrini, kirjailijanimi Lorenzo Stecchetti, (4. lokakuuta 1845 Forlì – 21. lokakuuta 1916 Bologna, Italia) oli italialainen lyyrikko. Hän oli nuoren veristisen koulukunnan johtaja. Hän julkaisi 1877 realistisen runokokoelman "Postuma". Sen sisältämät runot, muun muassa "Memorie balagnesi" ja "Il Guado", ovat runollisesti kauniita ja ilmaisevat aikakauden elämän oikeaa ymmärtämystä, mitä sen aikaisessa italialaisessa runoudessa harvoin tapaa. Kun idealistit moittivat Guerrinia hänen säädyttömyydestään, hän vastasi runokokoelmilla "Polemica" (1878) ja "Nova Polemica" (1879). Guerrinin lemmenlyriikka on saanut paljon vaikutteita ranskalaisilta, varsinkin Charles Baudelairelta ja parnassolaisilta. Satiirikkona Guerrini liittyy Giosué Carducciin.
Legion of Merit

Legion of Merit (LOM) on yhdysvaltalainen, sotilaille ja yleensä ilmavoimille annettava tunnustuspalkinto. Se on voitu myöntää vuodesta 1942 lukien, jolloin Yhdysvaltain presidenttinä toimi Franklin D. Roosevelt. Esimerkiksi John McCainille myönnettiin LOM vuonna 1981. Arvomerkki sijoittuu DFC:n (Distinguished Flying Cross, US) yläpuolelle. Arvossa seuraava ylöspäin, on "Defence Superior Service Medal".
Kunniamerkki on ensimmäinen yhdysvaltalainen sotilasansiomerkki, jota voidaan myöntää sekä yhdysvaltalaisille että ulkomaalaisille. Kunniamerkillä palkitaan sotilaita, joiden palvelushistoria on poikkeuksellisen ansiokas, sotilasarvoon katsomatta. 
Kunniamerkkiä jaetaan ulkomaalaisille henkilöille neljässä luokassa sen perusteella, missä asemassa saaja on:
Kummitus (Circle)

Kummitus on vuonna 2017 ilmestynyt Circlen single, joka sisältää kappaleet "Hän on" ja "Maan tomua". Singlen painos oli 500 kappaletta.
Musta kansleri

Musta kansleri () on vuonna 1912 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. August Blomin ohjaaman draaman pääosia esittävät Valdemar Psilander, Ebba Thomsen ja Robert Dinesen.
Juoni.
Elokuva tapahtuu nimettömässä slaavilaisessa kuningaskunnassa. ”Mustaksi kansleriksi” kutsuttu valtakunnankansleri von Rallenstein on luvannut prinsessa Irenen Gydan prinssin Deiman vaimoksi. Irene rakastaa luutnantti Pawlowia ja he menevät salaa naimisiin. Kanslerin apuri kreivi Rockowitz pakottaa Pawlowin juomaan myrkkyä, mutta luutnantti Groblewski pelastaa ystävänsä. Rockowitz kaappaa Irenen ja tämän hovineidon, mutta Groblewski onnistuu vapauttamaan heidät. Prinsessa ja hänen rakastettunsa saapuvat pääkaupunkiin riemusaatossa ja kansleri kuolee sydänkohtaukseen.
Tuotanto, teemat ja vastaanotto.
"Mustan kanslerin" käsikirjoitus oli ostettu näyttelijä Christian Schrøderiltä, mutta ennen ensi-iltaa sen havaittiin perustuvan brittiläisen kirjailijan William Magnayn romaaniin "The Red Chancellor". Tanskalaisyhtiö Kinografen teki samasta aiheesta elokuvan "Kansleren kaldet ”Den sorte Panter”". Nordisk Films, joka oli itse usein syyllistynyt plagiointiin, osti oikeudet Magnayn romaaniin ja pyrki estämään Kinografenin elokuvan julkaisun.
Elokuva on esimerkki 1910-luvun alussa maailmanmaineeseen nousseen Nordisk Filmsin kaupallisesta tuotannosta. Se on aikansa suuren yleisön makua hivelevä melodraama, jossa yhdistyvät yläluokkainen miljöö näyttävine pukuineen, rakkaustarina ja jännityskertomus.
Aikalaiskriitikot arvioivat elokuvaa myönteisesti ja kiittivät varsinkin sen ulkokuvia ja valaistusta. Yhdysvaltalaislehden mukaan sen viehätys perustui ”katsojaa ilahduttavaan epäuskottavuuteen”. Myös elokuvan loppuosaa pidettiin jännittävänä. Nykynäkökulmasta "Mustalla kanslerilla" on lähinnä historiallista arvoa eikä se kuulu ohjaaja August Blomin parhaisiin teoksiin.
Sensaatiodraamaksi ja kokotunnin näytelmäksi mainostettua "Mustaa kansleria" esitettiin yksinoikeudella helsinkiläisessä Scala-teatterissa lokakuussa 1912. "Fyren" mainitsi sen vetonaulana yleisön ihailemat näyttelijät Dinesenin, Psilanderin, Roosen ja Thomsenin. Suomessa levitetty kopio oli tanskalaista lyhyempi, 800 metrin pituinen.
Elokuva on nähtävissä Tanskan elokuva-arkiston mykkäelokuvasivustolla.
No Money

No Money on ruotsalaisen DJ-tuottajaduo Galantiksen kappale. Sen julkaisivat Big Beat Records ja Warner Music Group heidän toisen, The Aviary-studioalbumin johdantosinglenä 31. maaliskuuta 2016. Kappale sisältää Reece Bullimoren esittämiä kreditoimattomia sanoja ja sen ovat sanoittaneet Digital Farm Animals sekä Andrew Bullimore. Kappale samplaa hyvin paljon amen breakiä. Kappaleesta muodostui kaupallinen menestys sen päästyä singlelistan kärkeen Norjassa sekä listan kymmenen parhaan joukkoon Alankomaissa, Australiassa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Itävallassa, Ruotsissa, Suomessa ja Tanskassa. Se oli myös Galantiksen ensimmäinen single, joka on päässyt Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalle, jossa se pääsi parhaimmillaan sijalle 88.
Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 11. toukokuuta 2016.
Geitel

Geitel on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Tiina Nieminen

Tiina Nieminen (s. 11. toukokuuta 1979) on suomalainen uransa lopettanut maantiepyöräilijä.
Nieminen voitti maantiepyöräilyn maantieajon SM-kilpailuissa kultaa vuonna 2007.
Kids (OneRepublicin kappale)

Kids on yhdysvaltalaisyhtye OneRepublicin kappale. Sen julkaisivat Mosley Music Group ja Interscope Records heidän neljännen, Oh My My-studioalbumin toisena singlenä 12. elokuuta 2016. Kappaleen nimi ja kansikuva julkistettiin yhtyeen Twitter-tilillä 3. elokuuta 2016. Kappaleen ovat sanoittaneet Ryan Tedder, Brent Kutzle, Brandon Michael Collins ja Steve Wilmot. Kaikki edellä mainitut henkilöt Collinsia lukuun ottamatta myös tuottivat sen. "Kids" on lajityypiltään poprock ja elektropop kappale, jossa on yhtyeen solistin kertoman mukaan vivahteita 80-luvun synthpop kappaleista.
Kappaletta on käytetty muun muassa Chryslerin "PacifiKids" 2016 joulumainoksessa. Kappaleelle on toteutettu myös Hal Kirklandin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 25. elokuuta 2016. Videon tuotti Here Be Dragons ja se kuvattiin Mexico Cityssä. Kappaleesta muodostui kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kolmenkymmenen parhaan joukkoon vain Espanjassa, Skotlannissa ja Unkarissa.
Playing God

Playing God on yhdysvaltalaisen rockyhtye Paramoren kappale, joka julkaistiin 15. marraskuuta 2010 viimeisenä singlenä heidän kolmannelta studioalbumiltaan "Brand New Eyes". Kappaleen kirjoittivat yhtyeen laulaja Hayley Williams sekä kitaristit Josh Farro ja Taylor York. Rob Cavallo tuotti sen yhdessä yhtyeen kanssa. Kappaleen musiikkivideo ensiesitettiin singlen julkaisua seuranneena päivänä.
Musiikkivideo.
Musiikkivideo ”Playing God” kappaleelle julkaistiin Paramoren kotisivuilla 16. marraskuuta 2010. Video on kuvattu Williamsin kotona Franklinissä, Tennesseessä. Sen ensimmäisessä kohtauksessa Williams istuu autossa kotitalonsa edessä. Hän nousee autosta ja menee kellariinsa, jossa muut yhtyeen jäsenet ovat kiinni sidottuina. Hän kiertelee heidän ympärillään ja laulaa. Toisessa kohtauksessa Williams on ruokasalissaan ja tarjoilee myrkytettyä teetä yhtyeen muille jäsenille, jotka lopulta kuolevat. Loppuvideon ajan tilanteita esitetään vuorotellen.
Wherever I Go

Wherever I Go on yhdysvaltalaisyhtye OneRepublicin kappale. Sen julkaisivat Mosley Music Group ja Interscope Records yhtyeen neljännen, Oh My My-studioalbumin johdantosinglenä 13. toukokuuta 2016. Kappaleen ovat sanoittaneet ja tuottaneet Ryan Tedder, Brent Kutzle sekä Noel Zancanella.
Kappaleelle on toteutettu myös Joseph Kahnin ohjaama musiikkivideo, jolla seurataan Kenneth Choin esittämää korealaismiestä, joka on juuttunut jokapäiväiseen rutiiniinsa. "Wherever I Go" oli kaupallisesti kohtalainen menestys päästyään singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon vain Italiassa, Latviassa, Skotlannissa ja Tšekissä.
Italiassa kappale myi kaksinkertaista platinaa 100 000 myydyllä kopiolla.
Don’t Need No Money

Don’t Need No Money on brittiläisartisti Imani Williamsin debyyttisingle, jolla vierailevat myös brittiläiset DJ-tuottajat Sigala sekä Blonde. Sen julkaisi Sony Music Entertainment digitaalisesti ladattavana singlenä 1. heinäkuuta 2016. Samalla, kun tämä oli Imanin uran ensimmäinen single pääartistina, tämä oli myös ensimmäinen kerta, kun Sigala ja Blonde ovat tehneet yhteistyötä. Imani sai inspiraatiota kappaleen tekoon osallisuudestaan vuonna 2016 julkaistulla kappaleella ”Say You Do”, jonka Sigala työsti yhdessä drum and bass -musiikkituottaja DJ Freshin kanssa.
Kappaleelle on toteutettu myös Carly Cussenin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 21. heinäkuuta 2016. Videon tuotannosta vastasi puolestaan Danielle Hinde ja sillä esiintyy kaikista esiintyjistä vain Imani. Kappale on päässyt singlelistalle vain Irlannissa, Britanniassa ja Skotlannissa.
A24 (tuotantoyhtiö)

A24 (tunnettiin nimellä A24 Films vuosina 2012–2016) on Daniel Katzin, David Fenkelin ja John Hodgesin perustama elokuvien ja televisio-ohjelmien tuotantoyhtiö. Yhtiö tunnetaan taiteellisista ja psykologisesti haastavista pienen budjetin elokuvista, joita monet ovat kutsuneet ”yleväksi kauhuksi”.
Yhtiön tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa "Spring Breakers", "Ex Machina", "Room", "The Witch", "Moonlight", "Lady Bird", "The Disaster Artist", "First Reformed", "Hereditary – pahan perintö", "Midsommar – loputon yö", "The Lighthouse", "Hiomattomat timantit", "Minari", "Everything Everywhere All at Once", "Aftersun – päivämme auringossa", "The Whale", "Beau Is Afraid", "Past Lives", "Talk to Me", "Priscilla", "The Zone of Interest", "The Iron Claw" ja "Civil War". Yhtiö on myös tuottanut HBO:n televisiosarjaa "Euphoria".
Yhtiön viisi tuottoisinta elokuvaa ovat "Everything Everywhere All at Once" (106 miljoonaa dollaria), "Civil War" (108 miljoonaa dollaria), "Talk to Me" (92 miljoonaa dollaria), "Hereditary – pahan perintö" (81 miljoonaa dollaria) ja "Lady Bird" (79 miljoonaa dollaria).
Sinikka Mäki-Lertola

Sinikka Hannele Lertola (os. Mäki), taiteilijanimi Mäki-Lertola (s. 1954 Turku) on suomalainen kuvanveistäjä ja yhteisötaiteilija, joka on tehnyt yli 40-vuotisen uran kuvataiteilijana ja kuvataiteen opettajana. 
Taiteellinen työskentely.
Mäki-Lertola on valmistanut teoksia erilaisin kuvanveiston tekniikoin muun muassa pronssista, betonista, teräksestä, kipsistä, puusta ja savesta. Vuonna 1990 hän perusti kolmen muun turkulaisen kuvanveistäjän kanssa pronssivalutaitoa vaalivan ja kehittävän taidevalimo Jöötti ry:n. Keskeistä Mäki-Lertolan taiteellisessa työskentelyssä on teoksessa käsiteltyyn aiheeseen soveltuvan materiaalin valinta. Vuodesta 2005 lähtien hän on valmistanut veistoksia myös nukkasihdistä kerätystä pölystä. Mäki-Lertolan teosten aihepiirit liikkuvat muun muassa ympäristöön ja muuttoliikkeeseen liittyvissä kysymyksissä. Monet hänen varhaisimmista teoksistaan ammentavat omaelämäkerrallisista aineksista. 
Mäki-Lertolan tuotantoon kuuluu useita julkisen tilan teoksia, kuten neljää haahkaa kuvaava pronssiveistos "Lintukoto" (1986) Kaarinan Voivalassa Kaarinakodin pihalla sekä teräksinen "Kuvakudos" (1985) Littoisten monitoimitalossa. Monet Mäki-Lertolan julkisen tilan teoksista ovat syntyneet yhteisötaidehankkeina, kuten Taidekeskus Into ry:n Paimioon, Kehitysvamma-alan tuki- ja osaamiskeskukseen (KTO) toteuttama suurikokoinen seinämosaiikki "Luomiskertomus" (2017) sekä sydämenmuotoinen keraaminen seinäreliefi, jonka seitsemän erityistä tukea tarvitsevaa ja seitsemän muuta taideopiskelijaa valmistivat yhdessä. Moniosainen reliefi kokoaa yhteen osallistujille tärkeitä aiheita. 
Mäki-Lertolan teoksia oli ensimmäisen kerran esillä vuonna 1975. Pian kuvanveistäjäksi valmistumisen jälkeen hänet kutsuttiin pitämään yhteisnäyttely taidemaalari Anu Tuomen kanssa Wäinö Aaltosen museossa vuonna 1982. Sittemmin Mäki-Lertola on pitänyt 16 yksityisnäyttelyä ja osallistunut noin 50 yhteis- ja ryhmänäyttelyyn. Hänen teoksiaan on muun muassa Suomen valtion, Turun museokeskuksen, Turun Taidemuseon, Naantalin kaupungin ja Uppsalan kaupungin kokoelmissa. Mäki-Lertola on toiminut vuodesta 1976 lähtien myös erilaisissa kuvataiteen opetustehtävissä muun muassa Turun piirustuskoulussa, Turun taiteen ja viestinnän oppilaitoksessa ja Turun Taideakatemiassa. Vuodesta 1982 lähtien hän on toiminut Turun suomenkielisessä työväenopistossa tuntiopettajana, vs. kuvataideosaston johtajana sekä kuvataiteen johtavana opettajana. Mäki-Lertola on myös turkulaisen Taidekeskus Inton taiteellinen johtaja.
Koulutus.
Mäki-Lertola valmistui kuvanveistäjäksi Turun piirustuskoulusta, jossa hän opiskeli vuodet 1975–1979. Hän opiskeli lisäksi pedagogiksi Hämeenlinnan ammattikorkeakoulussa 1996–1997 ja täydensi koulutustaan vuosina 1999–2001 Turun ammattikorkeakoulussa kuvataiteilijan AMK-tutkinnolla. Vuonna 2003 Mäki-Lertola aloitti opinnot Taideteollisessa korkeakoulussa, ja valmistui taiteiden maisteriksi vuonna 2005.
Mittelsachsenin piirikunta

Mittelsachsenin piirikunta () on piirikunta Saksan Saksin osavaltiossa. Piirikunnan pinta-ala on 2 116,85 neliökilometriä ja väkiluku 306 185 asukasta. Pääkaupunki on Freiberg.
Piirikunta perustettiin Saksin piirikuntauudistuksessa 1. elokuuta 2008 ja se koostuu aiempien Döbelnin, Freibergin ja Mittweidan piirikuntien alueista. Lännessä se rajoittuu Thüringenin Altenburger Landiin, lounaassa Saksin Zwickaun piirikuntaan ja piirittömään Chemnitzin kaupunkiin, etelässä Erzgebirgskreisiin ja Tšekin tasavaltaan, idässä Sächsische Schweiz-Osterzgebirgeen ja Meisseniin, pohjoisessa Nordsachsenin piirikuntaan sekä luoteessa Leipzigin piirikuntaan.
Nordsachsenin piirikunta

Nordsachsenin piirikunta () on piirikunta Saksan Saksin osavaltiossa. Piirikunta luotiin vuonna 2008 Saksin piirikuntauudistuksen yhteydessä yhdistämällä aiemmat Torgau-Oschatzin ja Delitzschin piirikunnat.
Nordsachsenin 197 673 asukasta ovat hajaantuneet 30 kuntaan, joiden yhteenlaskettu pinta-ala on 2 028,56 neliökilometriä. Tällöin Nordsachsen on pinta-alaltaan Saksin neljänneksi suurin piirikunta, vaikka väkiluku on pienin. Piirikunnan suurin kaupunki on Delitzsch, mutta pääkaupunki on aiempi hallintokeskus Torgau. Muita suuria kaupunkeja ovat Eilenburgin, Schkeuditzin ja Oschatzin kunnat.
Imani Williams

Imani Williams (s. 10. joulukuuta 1999 Lontoo, Englanti) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten esiintymisestään vuonna 2016 julkaistulla Sigalan ja DJ Freshin kappaleella "Say You Do", joka pääsi Britannian singlelistan sijalle 5. sekä Skotlannin singlelistan sijalle 2. Lisäksi hän on saavuttanut pienempää suosiota samana vuonna julkaisemallaan kappaleella "Don't Need No Money", joka myös pääsi viiden parhaan joukkoon Britteinsaarten singlelistoilla. Sigalan ja DJ Freshin lisäksi Williams on tehnyt yhteistyötä muun muassa Tiggs Da Authorin, Belly Squadin, Mike Perryn ja Pixie Lottin kanssa.
"Williams" aloitti musiikinteon 10-vuotiaana sanoittamalla kappaleen, jota hän muunteli seuraavan neljän vuoden aikana ennen kuin hänen musiikinopettaja esitteli tämän levy-yhtiölle. Ennen tätä hän oli opetellut tanssimista 8-vuotiaasta lähtien. Hän on opiskellut musiikintekoa BRIT Schoolissa.
Diskografia.
Singlet.
Pääartistina
Vierailevana artistina
Shivajirao Adhalarao Patil

Shivajirao Adhalarao Patil (s. 8. toukokuuta 1956 Landewadi) on intialainen Shiv Senan poliitikko. Hän edusti Shirurin vaalipiiriä Lok Sabhassa kolme kautta vuosina 2004–2019. Hän oli ehdolla vuoden 2019 parlamenttivaaleissa, mutta hävisi NCP-puolueen Amol Kolhelle. Puoluelähteiden mukaan hänen tappionsa johtui Shiv Senan sisäisistä erimielisyyksistä. Myös aikaisempien vuoden 2014 parlamenttivaalien alla hän sai osakseen kritiikkiä puolueensa sisältä, minkä seurauksena osa siirtyi kilpailevan Maharashtra Navnirman Sena -puolueen jäseniksi.
Ennen poliittista uraansa Patil työskenteli tuottamalla ja myymällä mikroprosessoreita perustamansa Dynalog-yrityksen nimissä. Vuonna 1989 hän tapasi Sharad Pawarin avustajan Dilip Walse-Patilin. Patil työskenteli Pawarille 15 vuotta toivoen saavansa mahdollisuuden asettua ehdolle vaaleissa. Hän tuki Pawaria myös vuonna 1999, jolloin hän perusti NCP:n. Patilille ei koskaan myönnetty lupaa asettua NCP:n ehdokkaaksi. Vuonna 2003 Walse-Patil vastusti hänen asettamistaan ehdokkaaksi, mikä sai Patilin suuttumaan ja luopumaan puoluetoiminnasta. Patilin mukaan NCP alkoi vakoilemaan ja häiriköimään häntä, mikä sai hänet liittymään Shiv Senan jäseneksi. 
Patilille myönnettiin vuonna 2016 Sansad Ratna -palkinto ansiokkaasta työstä parlamentissa.
Marie Wegener

Marie Wegener (s. 6. heinäkuuta 2001) on saksalainen laulaja, joka voitti "Deutschland sucht den Superstarin" viidennentoista kauden. Hän on näyttelyn nuorin voittaja, toinen alaikäinen voittaja ja neljäs naisvoittaja. Hänen voittokappaleensa "Königlich" tuotti Dieter Bohlen. 
Elämä ja ura.
Marie Wegener asuu vanhempiensa ja veljensä kanssa Duisburgissa. Hän on oppilaana Steinbart-lukiossa, mutta mainitsi mahdollisuuden saada Abitur yksityisen opettajan kanssa, jos hän voittaisi "Deutschland sucht den Superstarin". Vuonna 2013 hän osallistui "The Voice Kids" -saksankielisen version ensimmäiseen kauteen, mutta hävisi taistelukierroksen aikana Michèle Birnerille, joka voitti ohjelman.
Riitta Huttunen

Riitta Huttunen (s. 1957 Pieksämäki) on suomalainen kuvanveistäjä ja kuvataideopettaja. Hän asuu ja työskentelee Pieksämäellä.
Huttunen on suorittanut kuvanveistäjän ammattitutkinnon Lahden taidekoulussa vuonna 1980. Hän opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa ja Oulun yliopistossa ja valmistui kuvataideopettajaksi vuonna 1990. Vuonna 2002 hän suoritti taiteen maisterin tutkinnon Taideteollisessa korkeakoulussa. Vuodesta 1991 hän on ollut Pieksämäen Hiekanpään koulun kuvataiteen lehtori.
Julkisia töitä.
Riitta Huttusen veistoksia ja muita julkisia töitä on muun muassa Pieksämäen ja Kuopion kaupunkien kokoelmissa. Pieksämäellä on kirjailija Aila Meriluodon kotitalon muistolaatta Huvilakadun varrella, Pieksämäen ensimmäisen kansakoulun muistolaatta Rantatiellä ja Sotiemme vuodet 1939–1944 kokeneille -muistokivi Pieksämäen lukion edustalla Keskuskadun varrella. Varkaudessa 1991 järjestetyssä ympäristötaiteen näyttelyssä oli esillä teos "Talvella", joka sittemmin jäi pysyväksi taideteokseksi Varkauteen.
Hiomattomat timantit

Hiomattomat timantit () on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut mustan huumorin sävyttämä rikos- ja jännityselokuva, jonka on ohjannut Josh ja Benny Safdie. Sen pääosaa esittää Adam Sandler.
"Hiomattomat timantit" sai maailmanensi-iltansa Telluriden elokuvajuhlilla 30. elokuuta 2019. Elokuva oli kriitikoiden ylistämä. Etenkin Sandlerin roolisuoritus sai ylistystä, ja monet kriitikot pitivät sitä hänen uransa parhaana roolisuorituksena.