tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Irma Heydemann

Irma Katariina Heydemann (o.s. "Nikkola", s. 23. maaliskuuta 1936 Helsinki) on suomalainen päätoimittaja ja valtiotieteen maisteri (1963). Hän työskenteli lentoemäntänä vuoteen 1962 ja aloitti toimittajan työt vuonna 1966. "Suomen Kuvalehdessä" hän oli toimittajana vuosina 1969–1972 ja toimituspäällikkönä 1972–1975. "Kotiliedessä" hän oli toinen päätoimittaja vuosina 1975–1978 ja päätoimittajana "Kotilääkärissä" 1979–1991. Irma Heydemann on julkaissut teokset "Avioero" (Tuula Koskenniemen kanssa, 1971), "Arvo Ylppö: Ihmisen ääni" (toim. 1979) ja "Suomen lapsen pitkä marssi" (1980). Hän sai Aikakauslehtien liiton palkinnon vuoden tiedejutusta vuonna 1969.
Beth Heiden

Elizabeth (Beth) Heiden (s. 27. syyskuuta 1959 Madison, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pikaluistelija ja pyöräilijä, joka voitti maailmanmestaruuden näissä molemmissa lajeissaan.
Heiden saavutti juniorien yleisluistelun MM-kilpailuissa hopeaa vuosina 1976 ja 1977 sekä voitti kultaa vuosina 1978 ja 1979. Aikuisten sarjassa hän sijoittui yleisluistelun MM-kilpailuissa neljänneksi Keystonessa 1977 ja kymmenenneksi Helsingissä 1978, voitti mestaruuden Den Haagissa 1979 oltuaan nopein kaikilla matkoilla sekä saavutti hopeaa Hamarissa 1980. Sprinttiluistelun MM-kilpailuissa hän sijoittui seitsemänneksi Alkmaarissa 1977 ja saavutti sitten hopeaa Lake Placidissa 1978 ja Inzellissä 1979 sekä pronssia West-Allisissa 1980.
Innsbruckin olympialaisissa 1976 Heiden sijoittui 3 000 metrillä 11:nneksi. Lake Placidin olympialaisiin 1980 hän lähti korkein tavoittein mutta tuloksena oli vain pronssi 3 000 metrillä, viides sija 1 000 metrillä sekä seitsemäs 500 ja 1 500 metrillä. Hänen veljensä Eric Heiden voitti Lake Placidin pikaluisteluissa ennätykselliset viisi kultamitalia.
Maantiepyöräilijänä Beth Heiden voitti maailmanmestaruuden vuonna 1980.
Flavia de Luce

Flavia de Luce on kanadalaisen Alan Bradleyn kirjoittaman salapoliisisarjan päähenkilö. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran teoksessa "Piiraan maku makea". 
Flavian tarina alkaa vuodesta 1950, jolloin hän on 11-vuotias. Hän asuu isänsä ja siskojensa kanssa Buckshaw’n kartanossa englantilaisessa pikkukylässä nimeltä Bishop’s Lacey. Hän on hyvin taitava harrastelijakemisti, jota kiinnostavat erityisesti myrkyt. Kartanossa on edesmenneen Tarquin-enon laboratorio, jossa Flavia tekee kokeitaan. Ensimmäisen kerran hän ratkaisee murhan, kun kartanon pihamaalta löytyy ruumis.
Perhe ja koti.
Perheen äiti Harriet on kuollut kiipeilyonnettomuudessa Flavian ollessa vuoden vanha. Flavialla on kaksi isosiskoa, Ophelia (17) ja Daphne (13). Ophelia on kiinnostunut lähinnä ulkonäöstään, ja Daphne puolestaan uppoutuu kirjoihin. Ophelia on tytöistä ainoa, jolla on omia muistoja äidistä, minkä vuoksi Flavia on hänelle kateellinen. Siskot kiusaavat usein Flaviaa. Tyttöjen isä on intohimoinen filatelisti, joka viettää suurimman osan ajasta postimerkkiensä parissa.
Kartanossa asuu perheen lisäksi Arthur Dogger. Hän on pelastanut kartanon isännän hengen sodassa. Dogger on palkattu alun perin kamaripalvelijaksi, mutta hän on siirtynyt pääasiassa puutarhuriksi. Hän on ollut toisen maailmansodan aikana japanilaisten sotavankina ja kärsii posttraumaattisesta stressistä, mikä aiheuttaa toisinaan poissaolokohtauksia ja muistikatkoksia.
Doggerin lisäksi kartanossa työskentelee rouva Mullet kodinhoitajana ja kokkina. Rouva Mulletin laittamat jälkiruoat ovat tosin sellaisia, että ne on parempi jättää syömättä. Rouvalle jääkin usein runsain määrin tähteitä miehelleen kotiin vietäväksi.
M’Pessoba

M’Pessoba on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Se sijaitsee 40 kilometriä Koutialasta luoteeseen. Kunnassa on 35 300 ja kylässä 9 900 asukasta (vuonna 2009).
M’Pessoban kunnan pinta-ala on 896 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Koutialan piirin Taon ja Fakolon, etelässä N’Golonianasson ja N’Tossonin, lännessä Karagouana Mallén ja Kafo Fabolin sekä pohjoisessa Zaninan ja Ségoun alueen Blan piirin Beguenén ja Samabogon kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot. Kasvillisuus on pensassavannia.
Kuntaan kuuluu 20 kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja ja fulbeja.
M’Pessoban kautta kulkee Koutialan ja Blan välinen maantie RN12. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, maissi, durra ja riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja.
Kunnassa toimivat M’Pessoban maatalousoppilaitos ja N’Tarlan agronominen tutkimusasema.
Paikallinen nähtävyys on M’Pessoban vanha moskeija, joka on rakennettu pian Djennén suurmoskeijan jälkeen. Viranomaiset estivät sen purkamisen huhtikuussa 2016.
Chien-Shiung Wu

Chien-Shiung Wu (; 31. toukokuuta 1912 – 16. helmikuuta 1997) oli kiinalaissyntyinen yhdysvaltalainen ydinfyysikko, joka osallistui Manhattan-projektiin.
Chien-Shiung Wu syntyi Kiinassa lähellä Shanghaita. Hän aloitti Nanjingin yliopistossa matematiikan opinnot vuonna 1930, mutta vaihtoi pääaineekseen fysiikan ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1934.
Häntä rohkaistiin jatkamaan opintojaan Yhdysvalloissa, ja hän tapasi siellä tulevan nobelistin Ernest Lawrencen sekä tulevan aviomiehensä Luke Chia Yuanin ja aloitti jatko-opinnot Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä aiheenaan uraanin fissiotuotteet. Väitöskirja valmistui vuonna 1940. Pariskunta meni naimisiin ja muutti Yhdysvaltojen itärannikolle, missä Yuan työskenteli Princetonin yliopistossa ja Wu Smith Collegessa. Pian Wukin siirtyi Princetoniin.
Vuonna 1944 Wu alkoi työskennellä Manhattan-projektissa. Hän ratkaisi Enrico Fermiä vaivaneen ongelman ja kehitti menetelmän, jolla uraanimalmista voitiin rikastaa suuria määriä uraania atomipommien polttoaineeksi.
Lopetettuaan Manhattan-projektissa 1945 Wu jatkoi uraansa Columbian yliopiston fysiikan laitoksella, mistä hänestä tuli kokeellisen ydinfysiikan johtava asiantuntija. Vuonna 1957 Wun johtama työryhmä totesi, että koboltti-60:n beeta­hajoaminen ei noudattanut pariteetin säilymislakia, mikä osoitti, että luonnon­lait tekevät eron oikean ja vasemman välille. Teorian siitä, että pariteetti ei säily, kehittäneet teoreettiset fyysikot, Tsung-Dao Leen ja Chen Ning Yang, saivat Nobelin fysiikanpalkinnon, mutta Wu, joka oli kokeellaan osoittanut että teoria pitää paikkansa, jäi ilman palkintoa.
Agneta Rahikainen

Agneta Rahikainen (s. 1963 Helsinki) on suomalainen kirjallisudentutkija ja tietokirjailija.
Kirjallisuustieteilijänä Agneta Rahikainen on tarkastellut muiden muassa Henry Parlandia sekä Johan Ludvig ja Fredrika Runebergia.
Väitöskirjassaan (2014) Rahikainen tutki Edith Södergrania ja tuomitsi aihetta aiemmin tutkineiden Gunnar Tideströmin ja Olof Enckellin Södergran-tulkinnat. Rahikaisen mukaan vanhat tulkinnat perustuivat hatariin lähteisiin ja kuulopuheisiin. Tideström esimerkiksi pyrki näkemään Södergranin runot elämäkerrallisina. Hän etsi niistä havaintoja muun muassa runoilijan mielenterveysongelmista ja miessuhteista. Södergran haluttiin nähdä runouden luonnonlapsena eikä otettu huomioon hänen Pietarin saksalaisessa tyttökoulussa hankkimaansa tietopohjaa.
Agneta Rahikainen sai Runeberg-teoksestaan tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon 2004.
Nafanga

Nafanga on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Karangasso sijaitsee 25 kilometriä Koutialasta kaakkoon. Kunnassa on 8 800 ja keskuskylässä 3 600 asukasta (vuonna 2009).
Nafangan kunta rajoittuu pohjoisessa Koutialan piirin Logouanan, idässä Zébalan, etelässä Koninguén, lännessä Koloniguén ja Sincinan sekä kaakossa Yorosson piirin Karanganan kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on metsäsavannia. Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja. Lisäksi on boboja, fulbeja ja dogoneja.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, durra ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siat ja siipikarja.
Asima Chatterjee

Asima Chatterjee (23. syyskuuta 1917 – 22. marraskuuta 2006) oli intialainen orgaanisen kemian tohtori. Hän tutki rohdoskasvien vaikuttavia ainesosia etsiessään lääkkeitä malariaa ja epilepsiaa vastaan. Hänen panoksensa syöpälääkkeinä käytettävien vinka-alkaloidien tutkimuksessa on erityisen merkittävä.
Chatterjee tutki myös belahedelmäpuun kuoren ja hedelmien sisältämiä kumariineja, jotka auttavat ruoansulatusvaivoihin.
Live Alone

Live Alone on skotlantilaisen rockyhtye Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin viidentenä singlenä yhtyeen kolmannelta studioalbumilta ’’’’ 13. marraskuuta 2009. Kappale on yhtyeen jäsenten Alex Kapranosin, Nick McCarthyn, Bob Hardyn ja Paul Thomsonin kirjoittama.
Singlen B-puolena julkaistiin kolme remixiä kappaleesta.
Ossi Niemimuukko

Ossi Juhani Niemimuukko (s. 17. heinäkuuta 1947 Lappee) toimi Suomen rautatieverkostosta vastanneen Ratahallintokeskuksen ylijohtajana. 
Ossi Niemimuukko syntyi Arvo Niemimuukon ja Helny Mikkosen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1973 on Eeva Stoor. Niemimuukko valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1974. Hän työskenteli Rautatiehallituksessa turvalaitesuunnittelijana 1974–1980 ja projektipäällikkönä 1980–1984. VR:n sähköasennuskeskuksen päällikkö Niemimuukko oli 1984–1989 ja sähköyksikön päällikkö 1988–1994. Hän toimi liikenneministeriön projektipäällikkönä 1994–1995 ja Ratahallintokeskuksen ylijohtajana 1995–2009. Liikenneviraston rautatieosaston ylijohtajaksi Niemimuukko nimitettiin vuonna 2010.
Kansallinen pelastushallitus (Jemen)

Kansallinen pelastushallitus (arabiaksi: حكومة الإ نقاذ الو طني) on Jemenin sisällissotaa käyviä huthikapinallisia ja Yleistä kansankokous -puoluetta edustavan Ylimmän poliittisen neuvoston nimittämän pääministerin marraskuussa 2016 muodostama hallitus. Hallitus on Jemenin kansainvälisesti tunnustetun keskushallinnon presidentti Abdrabuh Mansur Hadin johtaman bin-Dagherin hallituksen rinnalla oleva kilpaileva hallitus. Yhdistyneet kansakunnat ei ole tunnustanut Kansallista pelastushallitusta.
Hallituksessa on 42 ministeriä. Hallituksen tarkoitus on saada Jemenin sisäinen tilanne kuntoon ja reagoida Saudi-Arabian aggressioon.
Pääministeri Abdul Aziz Saleh Bin Habtourin johtama hallitus aloitti toimintansa 29. marraskuuta 2016.
Historia.
Keskushallintoa vastaan kapinaan nousseet Jumalan puolustajat (huthit) ja entisen presidentti Ali Abdullah Salehin johtama Yleinen kansankokous -puolue perustivat hallitsemilleen alueille hallinnoksi ensin parlamenttia vastaavan vallankumouskomitean, jonka tilalle perustettiin elokuussa 2016 Ylin poliittinen neuvosto. 
Neuvosto nimitti 2. lokakuuta 2016 Adenin entisen kuvernöörin Abdul Aziz Bin Habtoorin pääministeriksi muodostamaan Kansallisen pelastushallituksen. Yhdistyneet kansakunnat ilmoitti 5. lokakuuta 2016, että se ei tunnusta hallitusta Jemenin lailliseksi hallitukseksi, vaan se tunnustaa ainoastaan presidentti Abd Rabbo Mansur Hadin hallituksen.
Uusi hallitus vannoi virkavalan 29. marraskuuta 2016. Jemenin parlamentti antoi luottamuksensa hallitukselle 10. joulukuuta 2016.
Victoria Benedictsson

Victoria Benedictsson (syntyjään "Victoria Maria Bruzelius", 6. maaliskuuta 1850 Domme, Ruotsi – 22. heinäkuuta 1888 Kööpenhamina, Tanska) oli ruotsalainen kirjailija. Hän käytti kirjailijanimeä Ernst Ahlgren.
Benedictsson vietti lapsuutensa skoonelaisella maaseudulla Dommen kylässä. Hän debytoi vuonna 1884 teoksella "Från Skåne". Hän avioitui 21-vuotiaana 49-vuotiaan hörbylaisen leskimiehen, postimestari Kristian Benedictssonin, kanssa. Avioliitto oli onneton, ja Benedictssonilla oli vuosina 1886–1888 rakkaussuhde tanskalaisen kirjallisuuskriitikon Georg Brandesin kanssa. Onnettoman rakkauselämän on usein katsottu ajaneen häntä kohti itsemurhaa, mutta hän oli tyytymätön myös epävarmaan asemaansa kirjailijana. Nykyisin hänen katsotaan teoksillaan, joihin hän oli usein saanut aiheet Skånesta, olleen August Strindbergin tavoin synnyttämässä realistista virtausta Ruotsin kaunokirjallisuuteen. Häntä pidetään myös varhaisena feministinä. Hän teki itsemurhan hotellihuoneessaan Kööpenhaminassa.
Suomennetut teokset.
Antologiassa "Väriä ja viivoja", suom. Yrjö Sirola, Tampere: Isak Julin 1912. Sarja: Neljänkymmenen pennin kirjasto, n:o 3
Nampé

Nampé on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Baramba sijaitsee 25 kilometriä Koutialasta pohjoiseen. Kunnassa on 4 800 ja keskuskylässä 2 000 asukasta (vuonna 2009).
Nampén kunta rajoittuu idässä Koutialan piirin Songo-Doubacorén, etelässä Songouan, lännessä Fakolon ja pohjoisessa Ségoun alueen Blan piirin Diaramanan kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot.
Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja, bambaroita ja fulbeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra, riisi, maapähkinä ja pavut. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siat ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Jättipiikkimakrilli

Jättipiikkimakrilli ("Caranx ignobilis") on piikkimakrilleihin kuuluva laji, joka voi kasvaa jopa 1,70 metrisiksi. Suurin osa on kumminkin 25–100 cm pitkiä. 
Jättipiikkimakrillit ovat petoja, ja syövät lähinnä rapuja ja muita äyriäisiä . Ne syövät myös lintuja. Ne hyppäävät vedestä ja saalistavat linnun suurella suullaan.
Jättipiikkimakrillia tavataan laajoilla alueilla trooppisella Indopasifisella merialueella.
N’Golonianasso

N’Golonianasso on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Se sijaitsee 25 kilometriä Koutialasta länteen. Kunnassa on 19 800 ja kylässä 4 400 asukasta (vuonna 2009).
N’Golonianasson kunta rajoittuu pohjoisessa Koutialan piirin M’Pessoban, idässä Koutialan ja N’Goutjinan, etelässä Faguin ja lännessä Konséguélan ja N’Tossonin kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot. Kasvillisuus on pensassavannia.
Kuntaan kuuluu 12 kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja. Lisäksi on bambaroita.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra ja hirssi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Saara Saarela

Saara Eliisa Saarela (s. 18. helmikuuta 1971 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja ja Aalto-yliopiston elokuvaohjauksen professori. 
Hän on ohjannut muun muassa elokuvat "Kuningas Hidas" (2000), "Hengittämättä ja nauramatta" (2002), "Väärät juuret" (2009) ja "Venetsialainen" (2010), sekä televisiosarjan "Yövuoro" (2005).
Saarelan äiti oli kansainvälistä uraa tehnyt pankinjohtaja Annikki Saarela, ja tytär asui Helsingin lisäksi lapsena Washington D.C.:ssä ja teinivuosinaan Tokiossa. 
Saara Saarela valmistui ylioppilaaksi Helsingin ranskalais-suomalaisesta koulusta vuonna 1990. Lukion jälkeen hän lähti opiskelemaan Pariisiin, Université de Paris 8:nteen. Hänestä tuli taiteen maisteri vuonna 1996. Pariisin-opintojen lopputyönä syntyi lyhytelokuva "Laukaus", joka voitti Tampereen lyhytelokuvajuhlilla alle 30-minuuttisten elokuvien esikoispalkinnon. Sen jälkeen Saarela opiskeli Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osaston elokuva­ohjauksen linjalla ja valmistui vuonna 2008.
Vuonna 2020 kuvatun elokuvan "Veden vartija" (2022) budjetti oli 4,2 miljoonaa euroa. Elokuva perustuu Emmi Itärannan kansainvälisesti menestyneeseen romaaniin "Teemestarin kirja". Elokuvaa kuvattiin Virossa, Saksassa ja Norjassa. "Veden vartija" on kallein suomalaisen naisen ohjaama elokuva.
Suomen Elokuvaohjaajaliiton puheenjohtajana Saarela toimi vuosina 2016–2018.
Keurusselän alue

Keurusselän alue (vesistöaluetunnus 35.62) on Keuruun reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 669,8 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 20,44 %. Vesistön alueen alarajana on Mäntän voimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 1647,2 neliökilometriä ja sen järvisyys on 11,49 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Kuoreveden alueeseen (35.61).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Kuoreveden alue

Kuoreveden alue (vesistöaluetunnus 35.61) on Keuruun reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 233,84 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 13,45 %. 
Vesistön alueen alarajana on Vilppulankoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 2027,52 neliökilometriä ja sen järvisyys on 11,45 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Ruoveden alueeseen (35.33).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat viisi aluetta tai valuma-aluetta :
Catarina Fagerholm

 Catarina Judith Fagerholm (s. 1963) on suomalainen yritysjohtaja ja hallitusammattilainen, joka toimi Instru optiikka Oy:n toimitusjohtajana vuosina 2007–2018. Hän kertoi jättävänsä tehtävän keskittyäkseen hallitustyöskentelyyn eri yrityksissä. Tätä aiemmin hän työskenteli muun muassa Bosch and Siemens Home Appliances Oy:n Suomen ja Baltian maiden toimitusjohtajana sekä BSH Household appliances Pohjoiseuroopan toimintojen johtoryhmän jäsenenä (1998–2006) ja ennen sitä Electrolux Oy:ssä johtoryhmän jäsenenä ja maajohtajana AEG Home Appliancesille vastuualuenaan Suomen lisäksi Venäjä ja Baltian maat (1996–1998).
Vuonna 2017 Catarina Fagerholm toimi Instru optiikan toimitusjohtajuuden ohella Attendon ja Restelin sekä Kaupan liiton hallitusten jäsenenä; helmikuusta 2018 myös Capmanin hallituksessa. Talouselämä-lehti arvioi hänet Suomen talouselämän 21. merkittävimmäksi päättäjänaiseksi (2017).
Fagerholm on kertonut halustaan tukea suomalaisten naisjohtajien uran etenemistä.
Catarina Fagerholmin isosisko on Jannica Fagerholm. Heidän isoisänsä oli pääministeri K.-A. Fagerholm.
Asunnanjärven valuma-alue

Asunnanjärven valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.68) on Keuruun reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 169,49 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 8,12 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Keurusselkä, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Keurusselän alueelle (35.62).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
N’Goutjina

N’Goutjina on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Se sijaitsee 15 kilometriä Koutialasta etelään. Kunnassa on 19 600 ja kylässä 3 400 asukasta (vuonna 2009).
N’Goutjinan kunta rajoittuu pohjoisessa Koutialan, idässä Sincinan, etelässä Kapalan ja Zangasson ja lännessä N’Golonianasson kuntiin.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja, boboja, fulbeja ja dogoneja.
Kunnan läpi kulkee Koutialasta Burkina Fason rajalle johtava maantie RN12. Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi ja durra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Zakspeed 891

Zakspeed 891 on Formula 1 -talli Zakspeedin käyttämä auto kaudella . Autolla kilpailivat Bernd Schneider ja Aguri Suzuki.
Kaudelle 1989 muutettujen sääntöjen vuoksi Zakspeed joutui tekemään merkittäviä muutoksia autoihinsa. Suunnittelija Gustav Brunner ja komposiittipuolen asiantuntija Nino Frisson tekivät Zakspeed 891 -mallista ketterämmän ja sulavamman korin ja rungon osalta. Pakotettu induktio () moottorissa oli kielletty, minkä vuoksi Zakspeed käytti oman nelisylinterisen moottorinsa sijasta Yamahan V8 moottoria.
Kuljettajat karsiutuivat usein kisoista. Bernd Schneider pääsi kahdesti kilpailuihin (molemmissa keskeytys), mutta Aguri Suzuki karsiutui kaikista kisoista.
Niantaga

Niantaga on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Koloni sijaitsee 60 kilometriä Koutialasta koilliseen. Kunnassa on 6 200 ja keskuskylässä 4 000 asukasta (vuonna 2009).
Niantagan kunta rajoittuu kaakossa Koutialan piirin Koromon, etelässä Songo-Doubacorén, lännessä Ségoun alueen Blan piirin Diaramanan, pohjoisessa Yangasson ja koillisessa Sanin piirin Diakourounan ja Tourakolomban kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot.
Kuntaan kuuluu kolme kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja, fulbeja ja bambaroita.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra, riisi, maapähkinä ja pavut. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit.
Pitkäjärvi (Rautjärvi, Metsäkylä)

Pitkäjärvi (), järvinumero Suomen järvirekisterissä 04.199.1.001, on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Suomen ja Venäjän rajalla Rautjärven Metsäkylässä Etelä-Karjalassa Suomessa ja Leningradin alueen ja Karjalan tasavallan rajalla Venäjällä. Järven pinta-ala on 41,79 hehtaaria, rantaviivan pituus 3,51 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 74,8 metriä. Sen valuma-alueen pinta-ala on 14,821 201 km²
Järvi kuuluu Vuokseen lähellä Käkisalmea laskevan Ilmeenjoen () valuma-alueeseen (Suomen vesistöaluejaossa vesistöaluenumero 04.199).
Rautjärvellä on myös toinen Pitkäjärvi-niminen järvi. Se kuuluu Hiitolanjoen vesistöön ja sijaitsee Rautjärven Pitkäjärven kylässä.
N’Tossoni

N’Tossoni on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Se sijaitsee 45 kilometriä Koutialasta luoteeseen. Kunnassa on 6 700 ja kylässä 4 000 asukasta (vuonna 2009).
N’Tossonin kunta rajoittuu pohjoisessa Koutialan piirin Karagouana Mallén, idässä N’Golonianasson, etelässä Konséguélan ja lännessä Miénan kuntiin. Kasvillisuus on pensassavannia.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja ja fulbeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi ja durra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Kuulampi

Kuulampi (järvinumero 04.198.1.009) on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Rautjärvellä Etelä-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 23,92 hehtaaria, rantaviivan pituus 3,06 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 111,4 metriä. Järven valuma-alue on 0, 586 903 km².
Järvi on Vuokseen Venäjän puolella laskevan Helisevänjoen sivujoen Kuunjoen (myös "Kuujoki", "Kuununjoki", ) lähdejärvi. Järvi kuuluu Suomen nykyisessä vesistöaluejaossa Vuoksen alueen (04.19) osa-alueena olevaan Kuunjoen valuma-alueeseen (04.198)
Elizabeth Gilbert

Elizabeth Gilbert (s. 18. heinäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen kirjailija, jonka menestynein teos on "Omaa tietä etsimässä Italiassa, Intiassa ja Indonesiassa" ("Eat Pray Love", 2006, suom. 2007) ja sen jatko-osa "Tahdonko? Kuinka päädyin naimisiin" ("Committed. A Skeptic Makes Peace with Marriage", 2010, suom. 2011).
Gilbert on kotoisin Connecticutista ja opiskeli New Yorkin yliopistossa politiikan tutkimusta. Hän työskenteli kokkina ja tarjoilijana ja kirjoitti moniin eri lehtiin. Ensimmäinen kirja, novellikokoelma "Pilgrims", ilmestyi vuonna 1997.
Pitkällä matkallaan, josta kerrotaan "Omaa tietä etsimässä" -teoksessa, Gilbert tapasi Jose Nunesin ja meni tämän kanssa naimisiin 2007. Liitto päättyi eroon vuonna 2016. Vuonna 2017 hän juhlisti rakkauttaan Rayya Eliasin kanssa yksityisessä seremoniassa. Elias menehtyi vuoden 2018 alussa.
Sanna Mander

Sanna Mander (s. 20. helmikuuta 1980) on suomalainen lastenkirjailija, kuvittaja ja graafinen suunnittelija. Hän voitti teoksesta "Avain hukassa" lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandian.
Sanna Mander kasvoi Tukholman lähiössä ja asui nuorena kirjaston yläkerrassa. Hän luki paljon lastenkirjoja ja ihaili Tove Janssonia ja Camilla Mickwitziä. Lukion jälkeen Mander muutti Helsinkiin opiskelemaan graafista suunnittelua Taideteolliseen korkeakouluun. Hän on tehnyt kuvituksia muun muassa kodin tekstiileihin, pakkauksiin, julisteisiin, levyinkansiin ja eri julkaisuihin.
Manderin kuvittamiin teoksiin kuuluvat muun muassa "Punis" ja "Prinsessavärityskirja". Vuonna 2017 julkaistu "Avain hukassa" on sekä Manderin kirjoittama että kuvittama. Mander kirjoitti itse tekstit sekä suomeksi että ruotsiksi. Mander sai kirjan kuvituksesta Rudolf Koivu -palkinnon, ruotsinkielinen laitos palkittiin Vuoden kaunein kirja -kilpailussa, ja hänelle myönnettiin kirjasta lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia. Jenni Erkintalo ja Reka Király ovat syyttäneet Manderia plagioinnista. Heidän mukaansa "Avain hukassa" muistuttaa liikaa heidän kirjaansa "Talo kulman takana".
Sincina

Sincina on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Se sijaitsee viisi kilometriä Koutialasta etelään. Kunnassa on 19 000 ja kylässä 9 700 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede ja ilmasto.
Sincinan kunta rajoittuu pohjoisessa Koutialan ja Yognogon, idässä Nafangan, etelässä Koloniguén ja Kapalan ja lännessä N’Goutjinan kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Sadekaudella sen läpi virtaa väliaikainen joki. Luonnonvarainen kasvillisuus on heinä- ja metsäsavannia.
Alue kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 700–900 millimetriä. Sadekausi kestää toukokuusta lokakuuhun. Keskilämpötilat vaihtelevat 23 ja 31 asteen välillä.
Asutus.
Kuntaan kuuluu seitsemän kylää: Bania, Kaniko, Nampossela, N’Goukan, Sincina, Try I ja Try II. Asukkaiden enemmistön muodostavat miniankat. Lisäksi on senufoja, bambaroita, fulbeja, boboja ja dogoneja. Miniankat ovat enimmäkseen kääntyneet muslimeiksi, mutta pitävät kiinni animistisista perinteistään. Kunnassa on myös kristittyjä.
Liikenne, talous ja palvelut.
Kunnan läpi kulkevat Koutialan ja Sikasson välinen maantie RN11 sekä Koutialasta Kouryyn johtava RN12.
Sincinan kunta sijaitsee Malin tärkeimmällä puuvillanviljelyalueella. Viljelyn organisoinnista vastaa Compagnie Malienne pour le Développement des Textiles -yhtiö, joka myös ostaa talonpoikien tuottaman puuvillan. Tärkeimmät viljakasvit ovat hirssi, durra ja maissi. Muita viljelykasveja ovat lehmänpapu, maapapu, fonio, seesami ja teehibiskus (dah). Puutarhoissa kasvatetaan vihanneksia ja hedelmiä kuten mangoa ja banaania.
Maanviljelyyn integroitu karjanhoito perustuu laiduntamiseen. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, vähäisessä määrin hevoset ja siat sekä siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Kunnassa toimii seitsemän alakoulua, 11 lukutaitokeskusta ja terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja.
Benjamin Ingrosso

Benjamin Daniele Wahlgren Ingrosso (s. 14. syyskuuta 1997 Danderyd) on ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän voitti vuoden 2018 Melodifestivalenin musiikkikappaleella "Dance You Off" ja edusti Ruotsia toukokuussa 2018 Euroviisuissa Lissabonissa Portugalissa saaden 274 pistettä finaalissa sijoittuen seitsemänneksi.
Aikaisemmin hän on kilpaillut Melodifestivalenissa vuonna 2017 musiikkikappaleella "Good Lovin'" sijoittuen viidenneksi finaalissa. Näyttelijänä hän on toiminut useissa musikaaleissa. Vuonna 2014 hän voitti Ruotsin Let's Dance (Tanssii tähtien kanssa) -ohjelman yhdessä Sigrid Bernsonin kanssa. Vuonna 2006 hän voitti Lilla Melodifestivalen -kilpailun kappaleella "Hej Sofia". Benjamin Ingrosso on tehnyt musiikkia muun muassa Isac Elliotille.
Yksityiselämä.
Ingrosson vanhemmat ovat laulaja ja näyttelijä Pernilla Wahlgren ja entinen tanssija sekä nykyinen ravintoloitsija Emilio Ingrosso. Benjamin Ingrosso on kulttuurisuvun kasvatti, esimerkiksi hänen äitinsä Pernilla Wahlgren on kilpaillut viisi kertaa Melodifestivalenissa, sisko Bianca Wahlgren Ingrosso on julkisuudessa mediapersoona ja euroviisuvoittaja Charlotte Perrelli on Benjamin Ingrosson sedän ex-aviopuoliso. Ingrosso on Swedish House Mafia -yhtyeen jäsenen Sebastian Ingrosson serkku.
Vekarus

Vekarus (järvinumero 04.198.1.012) on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Rautjärvellä Etelä-Karjalan maakunnassa.
Järven tiedot.
Järven pinta-ala on 19,57 hehtaaria, rantaviivan pituus 2,61 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 102,3 metriä. Järvessä on Vekarussaari-niminen saari. Sen lasku-uomana on Vekarusoja, joka on yksi Venäjän puolelle laskevan Korisevanojan latvahaaroista. Järven valuma-alue on 2,070859 km². Valuma-alueelle jää kaksi pienempää lampea.
Vesistösuhteet.
Järven laskuoja Vekarusoja on yksi Suomesta Venäjän puolelle laskevan Korisevanojan latvahaaroista. Venäjän puolella Korisevanoja laskee Käräjokeen, joka edelleen laskee Suomen puolelta Kuulammesta alkunsa saavaan Kuunjokeen. Kuunjoki laskee Venäjällä Helisevänjärveen, josta vedet edelleen laskevat Vuoksen Käkisalmen haaraan Räisälässä ja siitä Laatokkaan.
Järvi luetaan Suomen nykyisessä vesistöaluejaossa Vuoksen vesistön (04) Suur-Saimaan alueeseen kuuluvan Vuoksen alueen (04.19) osa-alueena olevaan Korisevanojan valuma-alueeseen (04.198).
Vesistön osa-alueen 04.198 nimenä "Korisevanojan valuma-alue" on epätarkka. Joki, jonka koko valuma-alueesta on kysymys, on Kuunjoki. Korisevanoja on Kuunjoen sivujoen Käräjoen sivuhaara, jonka valuma-alueeseen kuuluu vain osa Suomen puolelle ulottuvasta Kuunjoen valuma-alueesta. Koko valuma-alue on Kuunjoen valuma-alue. Suomen nykyisessä valuma-aluejaossa nimi "Kuujoen valuma-alue" on virheellisesti annettu viereiselle Ilmeenjoen valuma-alueelle (04.199).
Sexorcism

Sexorcism on suomalaisen hard rock- ja heavy metal -yhtye Lordin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. toukokuuta 2018. Levyn äänitykset alkoivat lokakuussa 2017 Finnvox-studiolla Helsingissä. Levyn tuotti Mikko Karmila.
Albumin teemaksi valikoitui manaaminen, Manaaja sekä Conjuring -elokuvasarjojen innoittamana. Yhtye lupasi kohutuinta levyä tähän saakka.
Albumia varten oli demotettuna 20 kappaletta, joka on yhtyeen historiassa pienin määrä, joista albumin kokonaisuus on rakennettu. Äänitysten aikaan Mr. Lordilla oli paise kurkussa, joka jouduttiin leikkaamaan. Mr. Lordin ääni ei ollut enää entisellään. Ääni ei riittänyt Naked in My Cellar -kappaleen korkeimpaan kohtaan, joten siihen päädyttiin käyttämään lauluraitaa demolta.
Albumi ylsi ensimmäisillä listaviikoillaan Suomen virallisen listan sijalle 19 ja fyysisten albumien listan neljänneksi.
Lähteet.
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: "Lordiary". Tammi, 2022
Triklofossi

 
Triklofossi ("Tricloryl") on eräs lääkeaine. Sitä on käytetty unettomuuden hoitoon sekä päiväkäytön sedatiivina ja esilääkkeenä erinäisiin lääkinnällisiin toimenpiteisiin, kuten synnytyksissä. Ainoa tunnettu lääkeaineen annostelutapa on ollut suun kautta lääkesiirappina otettava. 1970-luvulla sitä suositeltiin käytettäväksi kloraalihydraatin sijasta. Pharmaca Fennica 1976 esittää lisäksi lääkkeen soveltuvan lapsille ja pienokaisille, esim. barbituurihapon johdoksia paremmin. Triklofossia on valmistanut Glaxo-lääkeyhtymä.
Lääkkeen käytön sivuvaikutuksina kuvataan päänsärky sekä vatsan toiminnan häiriöt. Suurissa yliannostuksissa suositellaan dialyysihoitoa.
Triklofossin ATC-koodi on N05CM07.
Sanna Suvanto-Harsaae

Sanna Mari Suvanto-Harsaae (s. 20. joulukuuta 1966) on suomalainen hallitusammattilainen ja talouselämän vaikuttaja. Hän on suorittanut Lundin yliopistossa liikkeenjohdon alemman korkeakoulututkinnon ja MBA-tutkinnon. Hän puhuu kuutta kieltä ja asuu Tanskassa.
Vuonna 2017 "Talouselämä"-lehti arvioi hänet Suomen talouselämän kolmanneksi merkittävimmäksi päättäjänaiseksi. Tuolloin hän johti puheenjohtajana Altian hallitusta; tämän ohella hän johti myös useiden pohjoismaisten yritysten hallituksia (Babysam AS, Sunset Boulevard AS, VPG AS, Best Friend AB, Best VPG AS ja Footway AB) tai oli jäsenenä niiden hallituksissa (SAS, Clas Ohlson, Paulig, Broman Group, Upplands Motor, CCS Health­care).
Vuosina 2018, 2019, 2020 ja 2021 "Talouselämä" arvioi Suvanto-Harsaaen vaikutusvaltaisimmaksi päättäjänaiseksi Suomessa. Vuodesta 2020 Suvanto-Harsaae on toiminut Posti Groupin hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 2021 hän johti Postin hallituksen lisäksi Orthexin, Altian, BoConceptin, TMC:n, Nordic Pet Care Groupin ja Babysamin hallituksia. Lisäksi hän on mukana Harvian ja Broman Groupin hallituksissa. Vuodesta 2023 Suvanto-Harsaae on ollut myös Finnairin hallituksen puheenjohtaja.
Ulla-Maija Tolonen

Ulla-Maija Tolonen (o.s. Lehtonen, s. ) on suomalainen ekonomi, joka vuosina 2000–2007 oli Pirkanmaan Osuuskaupan toimitusjohtaja. Presidentti Halonen myönsi hänelle kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 2005. Tolonen oli esimerkiksi vuonna 2005 myös Talouselämä-lehden "100 vaikutusvaltaisinta naisjohtajaa" -listalla.
Kuunjoki

Kuunjoki (myös Kuujoki, Kuununjoki, ) on Vuoksen vesistöön kuuluva joki Etelä-Karjalan maakunnassa Suomessa ja Leningradin alueella Venäjällä.
Joen kulku.
Joki saa alkunsa Kuulammesta Rautjärvellä Suomessa ja virtaa ensin Suomen ja sitten Venäjän alueella. Se laskee Venäjän puolella Helisevänjärveen, joka edelleen laskee Vuokseen. Toinen Helisevänjärveen Suomen puolelta laskeva joki on Helisevänjoki.
Valuma-alue.
Kuunjoen valuma-alue Helisevänjärven yläpuolella on 329,6715 km². Sen Suomen alueelle ulottuvista latvahaaroista Korisevanojan valuma-alue on 19,0253 km², Käräjoen valuma-alue Korisevanojan suun yläpuolella 27,4124 km² ja Kuunjoen valuma-alue Käräjoen suun yläpuolella 40, 6119 km².
Sivujokia.
Kuunjoen suurin Suomen puolelle ulotuva sivujoki on Suomen ja Venäjän rajalla sijaitsevasta Kärsälammesta alkunsa saava Käräjoki, joka virtaa ensin Suomen ja Venäjän rajajokena ja yhtyy sitten Kuunjokeen Venäjän puolella lähellä Suomen rajaa. Käräjokeen laskee Suomen puolelta Korisevanoja, jonka valuma-alueen suurin järvi on Vekarus Rautjärvellä Suomessa.
Järviä.
Kuulampi (23,92 hehtaaria) ja Vekarus (23,92 hehtaaria) ovat Kuunjoen valuma-alueen Suomen puoleisen osan suurimmat järvet. Näitä pienempiä pinta-alaltaan 1–8 hehtaarin suuruisia järviä joen valuma-alueen Suomen puoleisella osalla on kymmenkunta.
Asema vesistöaluejaossa.
Suomen nykyisessä valuma-aluejaossa Kuunjoen valuma-alue (04.198) luetaan osaksi Vuoksen aluetta (04.19) Suur-Saimaan alueella (04.1) Vuoksen vesistössä (04).
Suomen nykyisessä valumaluejaossa valuma-alueen 04.198 nimeksi on epätarkasti annettu "Korisevanojan valuma-alue". Todellisuudessa Korisevanoja on Kuunjoen sivujoen Käräjoen sivuhaara, jonka valuma-alueeseen kuuluu vain osa Suomen puolelle ulottuvasta Kuunjoen valuma-alueesta, ja koko joen varsinainen nimi on Kuunjoki (osassa lähteitä myös "Kuujoki" tai "Kuununjoki"). Tämän perusteella koko valuma-alueen 04.198 yksiseliteisesti määrittelevä suomenkielinen nimi olisi Kuunjoen valuma-alue. Samanaikaisesti Suomen nykyisessä valuma-aluejaossa nimi "Kuujoen valuma-alue" on virheellisesti annettu viereiselle Ilmeenjoen valuma-alueelle (04.199).
Rukkirahun majakka

Rukkirahun majakka sijaitsee Virossa Rukkirahun saarella Väinämeressä kaksi merimailia Rohukülasta länteen. Se ohjaa laivoja Heltermaan ja Rohukülan välillä olevalla väylällä.
Historia.
Saarella oli ensimmäinen merimerkki vuonna 1860. Se oli 11 metriä korkea puinen pyramidi, jonka korkeus merenpinnasta oli 12 metriä ja se näkyi 4 merimailin päähän merelle. Maamerkki uusittiin vuonna 1895. Puinen majakka rakennettiin vuonna 1916. Vuonna 1925 majakkaan asennettiin vilkkuva lamppu, joka oli 17 metriä korkealla, merenpinnasta 19 metriä. Se näkyi 9 merimailin päähän. 
Vuonna 1940 rakennettiin betoninen valkoinen torni, jossa on lyhtyhuone ja parvek. Sen korkeus on 16 metriä ja siinä on automaattivalaisin. Siinä oli radioisotooppinen termosähkögeneraattori vuoteen 1990, jolloin se poistettiin ja tilalle tulivat aurinkokennot. 
Valojen sektorit vaihtelivat vuosien varrella. Nykyisin ovat käytössä seuraavat:
Liisa Leino

Liisa Kristiina Leino (s. ) on suomalainen kasvatustieteen maisteri ja salolaisen perheyritys Leinovalun (Leino Group) toimitusjohtaja.
Vuonna 2017 Talouselämä-lehti arvioi hänet Suomen talouselämän 34. merkittävimmäksi päättäjänaiseksi. Tuolloin hän toimi Leino Groupin ohella Metsä Boardin, Elomaticin ja Cadmaticin hallituksissa.
Joulukuussa 2013 hänelle myönnettiin teollisuusneuvoksen arvonimi. Hänen isänsä oli teollisuusneuvos Heikki Leino.
Alf Prøysen

Alf Prøysen, alun perin "Olafsen" (23. heinäkuuta 1914 Rudshøgda i Ringsaker, Hedmark, Norja – 23. marraskuuta 1970 Oslo, Norja) oli norjalainen kirjailija, runoilija, laulaja ja säveltäjä.
Prøysen on merkittävin toisen maailmansodan jälkeinen norjalainen laulunsanoittaja ja keskeinen nykynorjalainen lastenkirjailija, mutta hän on merkittävä myös aikuisille kirjoittamansa proosan ansiosta. Häneltä on suomennettu vain lastenkirjoja.
Prøysenin tytär on kirjailija, toimittaja, laulaja Elin Prøysen.
Prøysen on haudattu Osloon Vår Frelsers gravlund -hautausmaalle.
Suomennetut teokset.
Suomeksi levytettyjä lauluja.
Lähde Kansalliskirjaston tietokanta Viola
Pertti Nieminen (tuomari)

Pertti Rainer Nieminen (s. 13. marraskuuta 1952 Kymi) on entinen Itä-Suomen hovioikeuden presidentti. 
Pertti Niemisen puoliso on varatuomari Anna-Mari Ahonen. Nieminen valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi 1974 ja lisensiaatiksi 1977. Hän työskenteli Karhulan nimismiespiirin apulaisnimismiehenä 1974–1975 ja Kymin tuomiokunnan notaarina 1975–1976. Itä-Suomen hovioikeudessa Nieminen oli hovioikeuden viskaali 1977–1982, Kotkan raastuvanoikeudessa oikeusneuvosmies 1982–1990 ja vt. pormestari 1990–1993. Kotkan käräjäoikeuden käräjätuomarina hän toimi 1993–1998, Kouvolan hovioikeuden ma. hovioikeudenneuvoksena 1999, hovioikeudenneuvoksena 1999–2004, laamannina 2004–2005 ja presidenttinä vuodesta 2005 vuoteen 2014. Kouvolan hovioikeus yhdistettiin tuolloin Itä-Suomen hovioikeuteen.
Leena Ala-Kokko

Leena Maria Ala-Kokko, o.s. Hämäläinen (s. 20. heinäkuuta 1961 Oulu) on suomalainen biokemisti ja molekyylibiologi, joka on tutkinut urallaan kollageeniproteiineja ja erityisesti rustokollageeneja ja sidekudostauteja. Hän on toiminut professorina sekä Suomessa ja Yhdysvalloissa ja johtaa miehensä kanssa yhdysvaltalaista molekyylidiagnostiikkaa sidekudostauteihin tarjoavaa yritystä.
Koulutus.
Ala-Kokko kirjoitti vuonna 1980 ylioppilaaksi Oulun Lyseon lukiosta. Hän jatkoi tämän jälkeen opintojaan Oulun yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1986 lääketieteen lisensiaatiksi. Seuraavana vuonna hän väitteli lääketieteen tohtoriksi. Ala-Kokko tutki väitöskirjassaan ihossa ja maksassa esiintyvää kollageenin liikatuotantoa. Ala-Kokko sai tutkijankoulutuksensa professori Kari Kivirikon kollageenitutkimusyksikössä.
Ura.
Valmistuttuaan tohtoriksi Ala-Kokko suuntasi tutkijankoulutukseen Philadelphian Thomas Jefferson -yliopistoon, jossa hän toimi professori Darwin Prockopin tutkimusryhmässä. Ala-Kokon työ suuntasi Yhdysvalloissa aiempaa kiinteämmin niihin geenien rakenteen, toiminnan ja virheiden kuvaamisen, jotka koodittavat kollageeniproteiineja. Thomas Jefferson -yliopistossa Ala-Kokko työskenteli vuodet 1987–1989 tutkimusapulaisena ja 1989–1991 opettajana.
Ala-Kokko nimitettiin vuonna 1990 Oulun yliopiston lääketieteellisen biokemian dosentiksi. Hänen tutkimustyönsä jatkui kuitenkin pääosin Philadelphiassa vuoteen 1997, jolloin hänet valittiin Suomen Akatemian vanhemmaksi tutkijaksi. Samana vuonna Ala-Kokko aloitti myös MCP Hahnemann -yliopiston dosenttina.
Ala-Kokko aloitti vuonna 2000 työskentelyn New Orleansin Tulanen yliopiston geeniterapiakeskuksessa. Hän toimi siellä apulaisprofessorina ja professorina. Hänet nimettiin vuonna 2003 Oulun yliopiston lääketieteellisen biokemian ja molekyylibiologian professoriksi. Tulanen yliopiston Ala-Kokko jätti vuonna 2004.
Ala-Kokko perusti vuonna 2004 miehensä James Hylandin kanssa Yhdysvaltoihin Connective Tissue Gene Tests -nimisen yrityksen. Sen valikoimassa on yli tuhat testiä, jolla se tekee molekyylidiagnostiikkaa sidekudostauteihin. Ala-Kokon vastuulla CTGT:ssä on tutkimus, kehitys ja teknologia, ja hän valvoo myös kaikkia yrityksen tekemiä kokeita.
Tutkimukset ja tunnustukset.
Ala-Kokon alaa ovat erityisesti rustokollageenit ja sidekudostaudit. Hän on onnistunut osoittamaan ryhmänsä kanssa esimerkiksi rustokollageenissä olevien virheiden liittymisen muun muassa nivelrikon ja selän välilevysairauden kehittymiseen. Tulokset ovat auttaneet potilaiden hoidossa, diagnostiikassa ja uusien hoitomuotojen kehittämisessä. Ala-Kokko on julkaissut tutkimuksistaan noin 160 artikkelia, ja hänelle on myönnetty viisi patenttia.
Oulun yliopiston kollageenitutkimusryhmä sai vuonna 1999 toisen kerran jaetun Suomen tiedepalkinnon. Ala-Kokon lisäksi ryhmään kuuluivat professorit Kari Kivirikko ja Taina Pihlajaniemi. Vuonna 2001 hän sai norjalaisen Anders Jahren nuoren tutkijan palkinnon.
Dickey Chapelle

Dickey Chapelle, oik. Georgette Louise o.s. Meyer, (14. maaliskuuta 1918 Shorewood, Wisconsin, Yhdysvallat – 4. marraskuuta 1965 Quảng Ngãi, Etelä-Vietnam) oli yhdysvaltalainen sotakirjeenvaihtaja ja -valokuvaaja. Hän kuvasi muun muassa toista maailmansotaa, Unkarin kansannousua, Kuuban vallankumousta ja Vietnamin sotaa. Hänestä tuli myös ensimmäinen Vietnamin sodan aikana surmansa saanut sotakirjeenvaihtaja hänen astuttuaan miinaan vuonna 1965.
Elämäkerta.
Dickey Chapelle eli oikealta nimeltään Georgette Louise Meyer syntyi 14. maaliskuuta 1918 Shorewoodissa Wisconsinin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Hän menestyi hyvin opinnoissaan ja pääsi jo 16-vuotiaana opiskelemaan lentokonesuunnittelua Massachusetts Institute of Technologyyn (MIT). Opiskeluaikanaan hänellä oli myös suhde lentäjän kanssa. Suhteen ja epänaisellisina pitämiensä Chapellen kiinnostusten takia hänen äitinsä lähetti Chapellen isovanhempiensa luokse Floridaan. Chapelle alkoi käyttää lempinimeä "Dickey" tutkimusmatkailija Richard E. Byrdin mukaan, ja hän muutti lopulta New Yorkiin, jossa hän teki töitä valokuvaajana Trans World Airlines -yhtiölle. New Yorkissa Chapelle tapasi myös tulevan aviomiehensä Tony Chapellen.
Toisen maailmansodan sytyttyä Chapelle sai töitä sotakirjeenvaihtajana ja valokuvaajana "National Geographic" -lehdeltä. Hän työskenteli usein lähellä eturintamaa ja kuvasi esimerkiksi Iwo Jiman taistelua ja Okinawan taistelua. Hän palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1946 mutta jatkoi pian töitä eri konflikteissa valokuvaajana. Unkarin kansannousun aikana vuonna 1956 Chapelle vietti seitsemän viikkoa neuvostojoukkojen pidättämänä ja Kuuban vallankumouksen alkuvaiheissa hän oli Fidel Castron johtamien vallankumouksellisten mukana. Chapelle vastusti kuitenkin kiivaasti kommunismia, mikä kävi selväksi myös hänen reportaaseistaan.
1960-luvun alussa Chapelle matkusti Etelä-Vietnamiin, jossa Yhdysvallat oli parhaillaan lisäämässä omaa sotilaallista läsnäoloaan. Chapelle kirjoitti mairittelevaan sävyyn amerikkalaisista sotilasneuvonantajista, ja hän sai naistoimittajista ensimmäisenä Pentagonilta luvan kulkea amerikkalaisjoukkojen mukana. Vuonna 1963 hänen ottamansa valokuva amerikkalaisesta merijalkaväensotilaasta sai National Press Photographers Associationin vuoden valokuvan palkinnon. Palkinnoista huolimatta Chapellen lehden päätoimittaja pyysi häntä lähtemään Vietnamista asenteellisen kirjoittelun takia. Hän palasi kuitenkin alueelle seuraavana vuonna ja kulki jälleen merijalkaväen mukana. 4. marraskuuta 1965 hän astui maamiinaan Quảng Ngãin maakunnassa. Miina oli valmistettu kranaatinheittimen kranatista ja käsikranaatista. Chapelle haavoittui sen sirpaleista kuolettavasti kaulaan. Henri Huet otti kuolevasta Chapellesta ja sotilaspastorista hänen vierellään kuuluisaksi tulleen valokuvan. Chapellesta tuli ensimmäinen Vietnamissa kuollut sotakirjeenvaihtaja ja ensimmäinen sodassa surmansa saanut amerikkalainen toimittaja. Siviileille poikkeuksellisesti Chapelle sai sotilashautajaiset, ja hänet haudattiin Milwaukeen.
Louise Michel

Louise Michel (29. toukokuuta 1830 – 10. tammikuuta 1905) oli ranskalainen opettaja ja anarkisti, joka vaikutti Pariisin kommuunissa. Hän luennoi sosialismista, eikä uskonut parlamentaariseen vaikuttamiseen vaan näyttäviin väkivaltaisiin tekoihin ja lietsoi luokkasotaa.
Michel syntyi Vroncourtin linnassa palvelijattaren lapsena, ja hänen isänsä oli joko linnanherra tai tämän poika. Isäntäväki vastasi hänen liberaalista kasvatuksestaan, hän sai lukea Voltairen, Rousseaun ja ensyklopedistien teoksia. Vuonna 1850, isän ja isovanhempien kuoltua, hänet ajettiin linnasta.
Louise Michel päätti elättää itsenä opettajana. Hän kävi seminaarin ja perusti Vroncourtin lähelle oman koulun, jossa vei oppilaat tutustumaan luontoon ja opetti heidät laulamaan Marseljeesia. Vanhemmat valittivat tästä ja Michel joutui prefektin puhuteltavaksi. Hän opetti myöhemmin tyttökoulussa Millièresissä ja siirtyi 1856 Pariisiin.
Pariisissa hän osti yksityisen päiväkoulun Montmartelta. Kolmannen tasavallan alkuaikana preussilaisten piirittäessä Pariisia Michel koetti pitää koulunsa toiminnassa ja hankkia ruokaa oppilailleen. Hän oli hyvin aktiivinen poliittisesti. Hän toimi Pariisin kommuunin ambulanssissa ja sotilaana Montmartren 61. pataljoonassa. Vasta kun hänen äitinsä otettiin kiinni, hän antautui ja joutui Satoryn vankilaan. Vuonna 1871 hänet karkotettiin Uuteen Kaledoniaan. Karkotuspaikassaan hän alkoi opettaa alkuasukkaita.
Kun Pariisin kommuuni armahdettiin, Michel palasi Ranskaan 1880, missä 10 000 ihmistä vastaanotti hänet riemuiten. Hän osallistui useisiin puhetilaisuuksiin, joissa kertoi sosiaalisesta vallankumouksesta ja anarkismista. Tilaisuuksista kerättiin pääsymaksuja, jotka Michel näki tapana, jolla keskiluokka saattoi rahoittaa työväenluokan kamppailua. Vuonna 1883 Michel vangittiin hänen johdettuaan työttömien mielenosoitusta yhdessä Emile Pougetin kanssa. Seuraavina vuosina hänen elämässään vuorottelivat vankilajaksot ja poliittiset puhekiertueet. Vuonna 1890 hän muutti Lontooseen. Hän matkusteli sieltä käsin Manner-Euroopassa luentomatkoilla, ja kuoli Marseillessa yhdellä näistä matkoistaan.
Michel julkaisi muistelmansa vuonna 1886, ja lisäksi runoja ja proosaa.
Klein Curaçao

Klein Curaçao () on asumaton saari Curaçaon kaakkoispuolella. Se on osa Alankomaiden Curaçaon autonomista aluetta. Saaren ainoat rakennukset ovat vanha majakka, rantatalo, ja muutama kota. Koralliensa ja vedenalaisten luoliensa vuoksi Klein Cuaraço on suosittu sukelluskohde. 
Vuohet saivat ennen vaeltaa saarella, mikä aiheutti sen aavikkoitumisen. Vuonna 1871 englantilainen kaivosinsinööri John Godden kävi saarella ja aloitti fosfaatin kaivuun, joka loppui vuonna 1886. Saari kaivettiin tyhjäksi, saaren korkeus laski, ja merilintupopulaatio romahti. Tällä hetkellä metsitys on CARAMBI-meritutkimusaseman hallussa. Hollannin Länsi-Intian kauppakomppania vei paljon orjia Curaçaoon.
Ennen kuin orjat saapuivat Curaçaoon, sairaat pistettiin karanteeniin Klein Cuaraçoon. Ensimmäisen karanteenirakennuksen jäännökset ovat vieläkin saaren luoteisosassa. Orjat ja muut matkustajat, jotka eivät selvinneet laivamatkasta, haudattiin Klein Curaçoon. Nämä haudat ovat saaren eteläosassa.
Alankomaiden Länsi-Intian yhtiö sai myös luvan uhanalaisten munkkihylkeitten metsästämiseen. Niin kuin Curaçossakin myös Klein Cuaraçossa vaikuttavat hurrikaanit. Osa hurrikaaneista on jättänyt merkkejä saareen. Ensimmäinen oli vuoden 1871 hurrikaani, joka tuhosi saaren ensimmäisen majakan. Toinen majakka, joka on toistaiseksi selvinnyt hurrikaaneilta, on rakennettu saaren kesiosaan. 
Klein Curaçossa ei ole pysyviä asukkaita. Saarella on palmun lehdillä vuorattuja vajoja päivämatkailijoita varten, ja koteja kalastajilla, jotka usein yöpyvät niissä muutaman päivän. He saavat vettä Curaçaon rannikkovartiostolta. Tuulenpuoli on hautausmaa haaksirikkoutuneille veneille. Pieni tankkeri Maria Bianca Guidesman on aaltojen iskujen purettavana. Muitten neljän tai viiden veneen jäännökset ovat ajautuneet rannalle.
Virginia Raggi

Virginia Raggi (s. 18. heinäkuuta 1978) on italialainen asianajaja ja poliitikko. Hän toimi Rooman pormestari vuosina 2016–2021. Raggi edustaa Beppe Grillon perustamaa protestipuoluetta Viiden tähden liikettä. Raggin katsotaan edustavan tämän eurokriittisen sekä korruptionvastaisen protestipuolueen vakavimmin otettavaa osastoa. 
Raggi ilmoitti tärkeimmiksi tavoitteikseen saada jätehuollon ja julkisen liikenteen toimimaan ja kitkeä korruptiota.
Raggi kasvoi Rooman keskustassa, mutta on asunut yli kymmenen vuotta Ottavian lähiössä. Hän on naimisissa radiojohtaja Andrea Severinin kanssa, ja heillä on yksi poika.