tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Andrei Kuzmenko

Andrei Kuzmenko (s. 4. helmikuuta 1996) on venäläinen jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa NHL-joukkue Los Angeles Kingsissä. Kausina 2014–2022 KHL-urallaan PHK TsSKA Moskovassa ja SKA Pietarissa hän pelasi 315 runkosarjaottelua tehopistein 85+115=200 ja 61 pudotuspeliottelua tehopistein 18+11=29. Helmikuussa 2024 Canucks kauppasi Kuzmenkon, Joni Jurmon, Hunter Brzustewiczin, ensimmäisen ja ehdollisen neljännen kierroksen varausvuorot vuoden 2024 varaustilaisuudessa Calgary Flamesiin vaihdossa Elias Lindholmiin. 
Tammikuussa 2025 Flames kauppasi Kuzmenkon, Jakob Pelletierin, toisen kierroksen varausvuoron vuoden 2025 varaustilaisuudessa ja seitsemännen kierroksen varausvuoron vuoden 2028 varaustilaisuudessa Philadelphia Flyersiin vaihdossa Morgan Frostiin ja Joel Farabeen.
Maaliskuussa 2025 Flyers kauppasi Kuzmenkon Los Angeles Kingsiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon 2027 varaustilaisuudessa. Kesäkuussa 2025 Kuzmenko solmi Kingsin kanssa vuoden mittaisen ja 4,3 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Dresdenin riippurata

Dresdenin riippurata () on Dresdenin kaupungissa Saksassa osana julkista liikennettä käytössä oleva riippurata. Rata avattiin 6. toukokuuta 1901. Historiallisen merkittävyytensä takia se on vuonna 2007 otettu kohteeksi Historisches Wahrzeichen der Ingenieurbaukunst in Deutschland -listalle.
Pertti Eräkare

Pertti Antero Eräkare, vuoteen 1954 Nieminen (24. tammikuuta 1930 Helsinki – 8. lokakuuta 2014 Espoo) oli yleisurheilija sekä yritys- ja pankinjohtaja, joka toimi Suomen Urheiluliiton puheenjohtajana. 
Eräkare syntyi kauppias Johan Einar Niemisen ja Lempi Lyydia Jaatisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1954 oli konsultti Sinikka Tellervo Turunen. Eräkare valmistui merkonomiksi vuonna 1960 ja toimi PYP:n ja SYP:n palveluksessa apulaisosastopäällikkönä 1952–1968 ja pankinjohtajana 1971–1989. Tietotehdas -yhtiön johtaja hän oli 1968–1971. Arvo-osuusjärjestelmän käyttöönottoa, käyttöä ja kehitystä hoitaneen Suomen Osakekeskusrekisteri Osuuskunnan toimitusjohtajaksi Eräkare tuli 1989 ja hoiti tätä tehtävää eläkkeelle siirtymiseensä asti, vuoteen 1993. Eräkare oli 1950-luvulla kansallista kärkeä 800 metrin juoksussa ja ylsi mitaleille myös SM-viesteissä HKV:n joukkueessa. Hän oli aktiivinen urheiluvaikuttaja, joka toimi Suomen Urheiluliiton puheenjohtajana 1981–1982.
Trainspotting (romaani)

Trainspotting on skotlantilaisen Irvine Welshin esikoisromaani, joka julkaistiin Isossa-Britanniassa 1993 ja se käännettiin suomeksi vuonna 1996. Kirjasta on tehty myös Danny Boylen ohjaama elokuvasovitus, Trainspotting joka ilmestyi vuonna 1996. 
Kirja käsittelee heroiiniriippuvaista Mark "Rents" Rentonia, joka yrittää päästä huumeista eroon. Kirja sijoittuu Welshin kotikaupunkiin, Edinburghiin ja siinä esiintyy muitakin hahmoja, kuten Francis Begbie, Spud tai Sick Boy. 
Kirja on tunnelmaltaan synkkä, kuten muutkin Welshin romaanit. Alkuteosta pidetään vaikeaselkoisena, koska hahmot puhuvat skotlanninenglantia ja käyttävät runsaasti slangitermejä.
Énergie du Mali

Énergie du Mali eli EDM on Malin kansallinen sähköyhtiö. Sen tehtäviin kuuluu sähkön tuotanto, siirto ja jakelu kuluttajille.
Yhtiö on perustettu Malin itsenäistyessä vuonna 1960. Vuoteen 2011 saakka sen tehtäviin kuului myös kaupunkien juomaveden tuotanto ja jakelu, josta nykyään vastaavat Somapep ja Somagep. Osakepääomasta 66 % kuuluu Malin valtiolle ja 34 % Aga Khanin säätiön Industrial Promotion Services -yhtiölle.
Malin sähköverkko käsittää 32 paikkakuntaa yhdistävän siirto- ja jakeluverkon, 28 erillistä tuotanto- ja jakelukeskusta sekä kaksi Norsunluurannikolta tulevaa siirtoyhteyttä. Siirtoverkon tärkeimmät osat ovat Sélinguén vesivoimalaitoksen, Bamakon ja Ségoun yhdistävä 150 kilovoltin linja, Ségousta Nionoon johtava 63 kilovoltin linja sekä Manantalin vesivoimalasta Bamakoon, Kayesiin ja Kitaan johtavat 225 kilovoltin linjat. Norsunluurannikon Ferkessédougousta tuleva 225 kilovoltin linja johtaa Sikasson ja Koutialan kautta Ségouun.
Siirtoverkkoon yhdistettyjen EDM:n tuotantolaitosten kapasiteetti oli 185,2 megawattia vuonna 2016. Niistä tärkeimmät ovat:
Verkkoon tuottavat sähköä myös Senegaljoen yhteistyöjärjestön vesivoimalaitokset Manantalissa (Malin osuus 104,0 MW) ja Féloussa (osuus 27,0 MW) sekä burkinalaisen Sopamin lämpövoimala Bamakossa (56 MW). Norsunluurannikon yhteyden kapasiteetti on 50 megawattia. Siirtoverkon kokonaiskapasiteetti oli 520,2 megawattia vuonna 2016.
Polttomoottorivoimalaitoksilla varustetut erillisverkot palvelevat muun muassa Bougounin, Gaon, Moptin ja Timbuktun kaupunkeja. Niiden yhteiskapasiteetti on 70,0 megawattia. Kadiolo ja Zégoua saavat sähkönsä Norsunluurannikon verkosta.
EDM:n jakeluverkko käsitti 53 paikkakuntaa ja 400 690 asiakasta vuonna 2015. Laskutetun sähkön määrä oli 1 327 gigawattituntia ja sen keskihinta 98,3 CFA-frangia kilowattitunnilta. Hävikin osuus tuotetusta energiasta on keskimäärin 22,4 %. Jakeluverkkojen vioista johtuvat sähkökatkokset ovat yleisiä.
Vuoteen 2025 mennessä EDM:n sähkönjakelun suunnitellaan ulottuvan 113 paikkakunnalle. Siirtoverkon huipputeho on tarkoitus nostaa 340 megawatista (vuonna 2015) 906 megawattiin ja sähkön tuotanto 1 712 gigawattitunnista 6 057 gigawattituntiin. Tätä varten tarvitaan 1 271,9 megawattia lisäkapasiteettia, joka on tarkoitus kattaa uusilla vesi- ja lämpövoimalaitoksilla, aurinkokennoilla sekä tuonnilla Ghanasta, Guineasta, Mauritaniasta ja Norsunluurannikolta. Vesivoiman osuuden arvioidaan laskevan 45 prosentista 18 prosenttiin ja lämpövoiman 41 prosentista 38 prosenttiin. Samalla tuonnin osuus nousee 14 prosentista 41 prosenttiin ja aurinkovoima muodostaa kaksi prosenttia.
Establishment

Establishment tarkoittaa vallitsevaa yhteiskunnallista järjestelmää, ja varsinkin sen vallanpitäjiä. Yleensä käsitteellä viitataan vakiintuneeseen yhteiskuntajärjestykseen sekä joukkoon talouselämän tai politiikan johtohenkilöitä, jotka muodostavat yhteiskunnan hallitsevan luokan, eliitin. Käsitteellä voidaan myös viitata eri alojen mielipiteitä, arvostuksia ja käsityksiä valvovaan ryhmään, joka pönkittää vallitsevia näkemyksiä, esimerkiksi kirjallisuuden tai taiteen establishment. 
Yleisessä keskustelussa käsitteellä establishment viitataan erityisesti niihin tahoihin, jotka valvovat ja ohjaavat virkamiehistöä, hallintoa, puolustusvoimia ja kirkkoa. Establishmentin katsotaan yleensä edustavan konservatiivisia näkemyksiä. Nämä yhteiskunnan vakiintuneet taloudelliset ja poliittiset voimat pyrkivät säilyttämään ja laajentamaan valtaansa, ja heihin viittaavaa termiä "establishment" käytetään usein halventavassa merkityksessä.
Thomas Fairfax

Thomas Fairfax (17. tammikuuta 1612 – 12. marraskuuta 1671) oli englantilainen lordi, poliitikko, kenraali ja parlamentaristien komentaja Englannin sisällissodan aikana. Taitava ja lahjakas Fairfax johti parlamentaristien joukot moniin voittoihin, esimerkiksi ratkaisevassa Nasebyn taistelussa. Hänestä tuli käytännössä uuden tasavallan sotilasjohtaja, mutta hän jäi lopulta alaisensa Oliver Cromwellin varjoon, sillä tämä oli poliittisesti taitavampi ja kannatti radikaalimpia toimia Kaarle I:ä kohtaan. Fairfax muuttui tyytymättömäksi Cromwellin politiikkaa kohtaan ja kieltäytyi julkisesti osallistumasta Kaarlen näytösoikeudenkäyntiin. Lopulta hän erosi tehtävästään ja jätti Cromwellin hallitsemaan uutta tasavaltaa. Eroamisen vuoksi ja myös siksi että hänen katsottiin toimineen kunniallisesti taistelukentillä ja koska hän työskenteli aktiivisesti monarkian palauttamisen puolesta Cromwellin kuoleman jälkeen, häneen ei kohdistettu kostotoimenpiteitä, jollaisen uhreiksi monet muut vallankumousjohtajat joutuivat. Tummat hiukset ja silmät sekä tumma ihonväri johtivat lempinimeen "Musta Tom".
Leif Fast

Leif Wolmar Fast (s. 17. helmikuuta 1933 Helsinki) on viestinnän ammattilainen, joka toimi Taloudellisen tiedotustoimiston pitkäaikaisena toimitusjohtajana. 
Leif Fast syntyi työnjohtaja Wolmar Rafael Fastin ja Inez Dahline Österlundin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1960 on päätoimittaja Irma Maria Ruotsala. Fast tuli ylioppilaaksi 1952 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1963. Hän toimi tiedotuspäällikkönä Nokian kaapelitehtaalla 1964–1968 ja Suomen Teollisuusliitossa 1968–1971. Taloudellisen tiedotustoimiston toimitusjohtaja hänestä tuli vuonna 1971. Hän hoiti tehtävää yli 20 vuotta, aina vuoteen 1995 asti.
L’Allegro

L'Allegro on englanninkielinen pastoraaliruno, jonka  John Milton julkaisi runokokoelmassaan "1645 Poems". "L'Allegro" (italiaa, suomeksi "onnellinen mies") yhdistetään poikkeuksetta Miltonin toiseen pastoraalirunoon "Il Penseroso" (joka tarkoittaa italiaksi "surumielinen mies"). 
Vastaanotto.
1700-luvulla "L'Allegro" ja "Il Penseroso" olivat suosittuja ja laajalti jäljiteltyjä runoja. Runoilija ja kaivertaja William Blake, joka sai paljon vaikutteita Miltonilta, teki kuvitukset kumpaankin runoon.
Händelin sävellys "L'Allegro, il Penseroso ed il Moderato" (1740) perustuu osittain tähän runoon.
Charles Villiers Stanfordin viides sinfonia, "L'Allegro et Il Pensieroso, "on nimetty Miltonin kahden runon mukaan"."
Robert Mercer

Robert Mercer (s. 11. kesäkuuta 1946) on yhdysvaltalainen miljardööri ja amerikkalaisen alt-right-uusoikeiston keskeinen mesenaatti. 
Mercer on koulutukseltaan tietotekniikan tohtori. Hän kehitti 1970- ja 1980-luvuilla puheentunnistusohjelmistoja IBM:n tutkimuskeskuksessa. Vuonna 1993 hän siirtyi Renaissance Technologies -hedge­rahastoyhtiön palvelukseen. Vuosina 2010–2017 Mercer oli yhtiön toinen toimitusjohtaja.
Mercerin miljardiomaisuus on perheen säätiössä, joka on rahoittanut Breitbart-sivustoa. Robert Mercer kuuluu myös brittiläisen data-analyysiyhtiön Cambridge Analytican rahoittajiin, samoin kuin hänen tyttärensä, Rebekah Mercer joka on myös yhtiön hallituksessa. Washington Postin analyysin mukaan säätiö rahoitti oikeistolaisia thinktankeja ja tukiryhmiä 35 miljoonalla dollarilla vuosina 2009-2014.
Noin viikon studio

Noin viikon studio oli Yle TV2:lla 5. huhtikuuta 2018 alkanut suomalainen televisio-ohjelma, jossa juontajat Eeva Vekki ja Anders Helenius kävivät läpi merkittävimpiä uutisia ja ajankohtaisia aiheita satiirin ja komedian keinoin. Ohjelma oli jatkoa marraskuussa 2017 päättyneelle "Noin viikon uutisille" ja sitä oli tekemässä pääosin sama tekijätiimi. Syksyllä 2019 ohjelma siirtyi Yle TV2:lta TV1:lle. Ohjelman viimeinen jakso esitettiin 11. maaliskuuta 2021. Viikkoa myöhemmin, 18. maaliskuuta 2021, esitettiin kuitenkin vielä koostejakso, jossa näytettiin ohjelman kausien parhaita paloja.
Vekin ja Heleniuksen lisäksi ohjelmassa esiintyivät muun muassa Yasir Gaily, Tomi Haustola, Ursula Herlin, Antti Haapala sekä Johannes Mollberg.
Tuotanto.
Yhtä ohjelman torstaisin nauhoitettavaa ja esitettävää jaksoa käsikirjoitettiin maanantaista keskiviikkoon. Jakson aiheiden suunnittelu tosin aloitettiin jo edellisenä perjantaina. Ohjelman käsikirjoittajatiimi koostui niin toimittajista kuin koomikoista. Yhdessä he taustoittivat aiheen ja kirjoittivat sen vitsin muotoon.
Pentti Kokko (päätoimittaja)

Pentti Tuomas Kokko (9. maaliskuuta 1921 Kiikka – 13. maaliskuuta 2018 Tampere) oli "Viialan Sanomien" perustaja ja päätoimittaja. 
Työura.
Ammattinsa Kokko hankki Vammalan kirjapainossa käsinlatojana. Työkaverinsa Ahti Ringin kanssa hän lähti Viialaan perustamaan omaa kirjapainoa 1950-luvun alussa. Toiminta- ja tilatarve kasvoivat koko ajan, viimeiseksi entiseen Viialan rukoushuoneeseen, joka remontoitiin kirjapainoksi sopivaksi. Toiminta ja henkilökunta kasvoivat koko ajan. "Viialan Sanomien" päätoimittajaksi valittiin Elma Okker, mutta vastuu siirtyi Pentti Kokon harteille jo vuoden päästä. Hän hoiti pestiään 16 vuotta siihen asti, kunnes tehtävät siirtyivät seuraavalle sukupolvelle, joskin Kokko oli mukana lehden teossa aina vuoteen 1985 saakka.
Ensimmäisenä päätoimittajana Pirkanmaalla Pentti Kokko aloitti aggressiivisen ilmoitusmyynnin, kun hän itse lähestyi asiakkaita puhelimitse ja myi ilmoitustilaa. Samaa menetelmää hän käytti myös kirjapainon suhteen kiertämällä autolla lähikuntia myyden kirjapainon kapasiteettia.
Tasavallan presidentti myönsi Pentti Kokolle Suomen Valkoisen Ruusun Ritarikunnan ensimmäisen luokan mitalin hänen työuran ansiodensa johdosta 6. joulukuuta 1993.
Luottamustoimet ja harrastukset.
Kokko toimi mm. pitkäaikaisena sihteerinä Viialan Yrittäjissä ja oli myös Lions Clubin perustajajäsen. Hän oli myös perustamassa Viialan mieskuoroa, jossa hän myös itse lauloi. 
Kokon pitkän iän salaisuutena oli aikuisiässä ahkera liikunta ja nuorena kilpaurheilu. Hän toimi mm. silloisen kotikuntansa jalkapalloseuran, Vammalan-Tyrvään Seudun Palloseuran maalivahtina. 
Muut elämänvaiheet.
Arjen meriiteistä ehkä suurin oli Suomen puolustaminen sodan aikana. 17-vuotiaana Pentti Kokko lähti armeijaan alokkaaksi ja kolmen kuukauden kuluttua tuli komento rintamalle. Hän palveli koko jatkosodan ajan tykistössä KTR 8:ssa.
Viimeiset vuotensa Pentti Kokko vietti Ratinanrannassa Tampereella.
Eeva Vekki

Eeva Vekki on suomalainen stand up -koomikko ja käsikirjoittaja. 
Vekki on esiintynyt "Mad Cook Show" -televisiosarjan vakiopanelistina sen molemmilla tuotantokausina 2017–2018. Hän oli toinen "Noin viikon studio" -ajankohtaissatiirin juontajista vuosina 2018–2021. Vekki on myös esiintynyt monissa viihdeohjelmissa. 
Vuonna 2015 Vekki oli ehdolla Vuoden Stand up -tulokkaaksi. Kisan finalistit lähtivät yhteiselle kiertueelle esiintymään yleisölle ympäri Suomea. Kiertueen esiintyjät olivat Vekin lisäksi Fathi Ahmed, Kaisa Pylkkänen, Helena Pöllänen ja Jani Salo Vekki kuuluu Improsiskot-nimiseen improvisaatioryhmään ja on myös helsinkiläisen Päiväkirjaklubin perustajajäsen. Päiväkirjaklubista on julkaistu myös Nemon kustantama kirja, jonka Vekki on kirjoittanut yhdessä Risto K. Järvisen kanssa. Lisäksi Vekki on emännöinyt Tikkurilan Shamrockin Ilon kautta! -komediaklubia. Hänellä on ollut myös oma podcast yhdessä Johannes Mollbergin kanssa.
Vekki on valmistunut tuottajaksi Turun humanistisesta ammattikorkeakoulusta. 
Elämä.
Vekki vietti nuoruutensa Vantaalla ja hänellä on kaksi lasta.
Ura standup-koomikkona.
Ennen stand up -uraansa Vekki on työskennellyt teatterin parissa teini-iästä lähtien. Vekin ura stand up -koomikkona lähti liikkeelle, kun hän osallistui Heikki Viljan stand up -kurssille. Kurssin jälkeinen klubi-ilta meni niin hyvin, että se innosti Vekkiä jatkamaan stand up -esiintymistä.
Annukka Jokipii

Annukka Jokipii (s. 1975 Kuopio) on liiketaloustieteen, erityisesti laskentatoimen professori Vaasan yliopistossa. Hän on toiminut professorina vuodesta 2016 lähtien. Jokipii toimi vuosina 2018-2022 Vaasan yliopiston vararehtorina ja myöhemmin erityisesti koulutuksen vararehtorina.
Jokipiistä tuli kauppatieteiden maisteri vuonna 2001, ja kauppatieteiden tohtoriksi hän valmistui Vaasan yliopistosta vuonna 2006. Jokipii on toiminut Vaasan yliopiston palveluksessa vuodesta 1998 lähtien tutkimuksessa ja opetuksessa sekä sen kehittämisessä. Hän on toiminut muun muassa tutkijatohtorina, akatemiatutkijana ja yliopistotutkijana sekä laskentatoimen ja tilintarkastuksen maisteriohjelmavastaavana. Jokipiin tutkimusaiheet ovat keskittyneet sisäiseen valvontaan, sisäiseen tarkastukseen sekä yrityksissä havaittuihin väärinkäytöksiin. Hän julkaisi vuonna 2023 kirjan Huijarien Suomi, joka keskittyy työpaikoilla havaittuihin väärinkäytöksiin. Hän johti Suomen Akatemian rahoittamaa IRWIN-projektia vuosina 2020-2023.
Vapaa-aikanaan Jokipii harrastaa muun muassa reserviläistoimintaa. Hän on suorittanut naisten vapaaehtoisen asepalveluksen ja ollut Kosovossa rauhanturvaajana. Jokipii toimi Euroopan reservin aliupseerijärjestöjä yhdistävän CISOR-järjestön lakivaliokunnan puheenjohtajana kaudella 2016–2018 ja varapuheenjohtajana 2018-2020. Hän on mukana useiden säätiöiden hallituksissa.
Kjell Ola Dahl

Kjell Ola Dahl (s. 1958 Gjøvik, Norja) on norjalainen rikoskirjailija.
Dahl on merkittävimpiä nykynorjalaisia rikoskirjailijoita. Hänen teoksissaan on psykologista vainua, taitava juonenkehittely, ja niiden kieli on vivahteikasta. Hänen esikoisteoksensa "Dødens investeringer" ilmestyi 1993, ja sen jälkeen hän on julkaissut joukon rikosromaaneja, joiden päähenkilöinä ovat rikostutkijat Gunnarstanda ja Frølich. Hän on julkaissut myös lastenkirjan, tietokirjan sekä dokumentaarisen teoksen "Dødens seilas. Scandinavian Star og gåtene" (2012), jossa hän käsittelee Scandinavian Starin onnettomuutta.
Dahl on kirjoittanut myös elokuvakäsikirjoituksia ja ollut niistä Amanda-palkintoehdokkaana Hisham Zamanin kanssa.
Pyrstötimalit

Pyrstötimalit (Leiotrichidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Heimon lajit on aikaisemmin luettu kuuluvaksi timaleihin Pyrstötimalien taksonomia on edelleen osittain epäselvä, eikä heimo ole välttämättä monofyleettinen. BirdLife Suomen käyttämän luokituksen mukaan pyrstötimaleihin kuuluu 19 sukua ja 119 lajia.
Pyrstötimaleja tavataan Afrikasta ja Kaakkois-Aasiasta. Niiden elinympäristöä ovat niin metsät kuin avoimet savannitkin ja ravintoa ovat hyönteiset. Heimon lajien koko ja väritys vaihtelee huomattavasti.
Pujo (täsmennyssivu)

Pujo voi tarkoittaa seuraavia:
Pujo on myös sukunimi. Sen tunnettuja kantajia ovat:
Suomen linnut – Havaintokirja

Suomen linnut – Havaintokirja on Lasse J. Laineen laatima Suomen linnut -sarjan havaintokirja lintuharrastajille. Kirjan alussa ja lopussa taittosivuilla on luettelo Suomessa havaituista lintulajeista tieteellisine nimineen. Muistiinpano-osassa linnut on jaoteltu heimoittain, ja kunkin linnun kohdalla on tilat havaintomerkinnöille. Luonnonvaraisten lintujen lisäksi omana osanaan on ei-luonnonvaraisia lintuja eli tarhakarkulaisia. Alussa opastetaan merkintöjen teko. Erillisenä osana on pesimälintujen ja ruokintapaikan lintuen havaintoja varten tehdyt taulukot. Lopuksi esitellään Suomen maakuntalinnut.
Kirjassa on virallisesti havaittujen lisäksi kaksi lajia, jotka eivät olleet vielä kirjan ilmestyessä saaneet rariteettikomitean hyväksyntää, tuhkakirvinen ja ruostepäälepinkäinen. 17 alalajia on saanut epävirallisen suomenkielisen nimen. Södersved huomauttaa tundrahanhen alalajin flavirostris nimeämisestä islannintundrahanheksi. Laji pesii kuitenkin vain Länsi-Grönlannissa.
Kirjassa on kuvat niistä lajeista, joista ei ollut kuvia Suomen linnut -sarjan Tunnistusoppaassa. Jan Södersved pahoittelee, etteivät kaikki kuvat ole edukseen kirjassa käytetyllä paperilaadulla. Toinen harmin aihe on hakemiston puute, joka haittaa varsinkin niitä, jotka eivät tunne lajijärjestystä.
Motilal Nehru

Motilal Nehru (, 6. toukokuuta 1861 Delhi – 6. helmikuuta 1931 Lucknow) oli Intian itsenäisyysliikkeen ja Intian kongressipuolueen johtaja. Hänen poikansa Jawaharlal Nehru oli Intian ensimmäinen pääministeri. Motilal Nehru syntyi yläluokkaiseen perheeseen ja hän toimi nuoruudessaan lakimiehenä. 1900-luvun alussa hän ryhtyi poliittiselle uralle ja liittyi Kongressipuolueeseen, joka ajoi intialaisten aseman parantamista. Hän oli maltillinen poliitikko ja puolusti perustuslaillisia uudistuksia, näkemyksensä hän teki tunnetuksi perustamansa sanomalehden kautta.
Amritsarin verilöylyn jälkeen vuonna 1919 hän liittyi Mahatma Gandhin kansalaistottelemattomuusliikkeeseen. Vuonna 1921 britit pidättivät sekä Motilalin että hänen poikansa Jawaharlalin ja he olivat vangittuina kuusi kuukautta. Vuonna 1928 hän kirjoitti Kongressipuolueen raportin, joka oli perustuslakiluonnos tulevaisuuden itsenäiselle Intialle. Britit hylkäsivät ehdotuksen. Kun hän osallistui vuonna 1930 Gandhin suolamarssiin ja kansalaistottelemattomuusliikkeeseen, britit vangitsivat hänet. Motilal Nehru kuoli pian vapauttamisensa jälkeen vuonna 1931.
Björkö (Kirkkonummi)

Björkö on saari Espoonlahden merialueella. Kirkkonummen ja Espoon raja kulkee saaren halki etelä–pohjoissuuntaisesti. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Björkön itäosa kuuluu Soukkaan. Soukan venesatama sijaitsee Björkön pohjoisrannalta puolisen kilometriä koilliseen.
Björköön keskiosassa sijaitsee luonnonsuojelulailla suojeltu vanha puisto- ja puutarha-alue, joka on jäänne 1900-luvun alussa perustetusta puutarhasta. Vuosina 1944–1956 saari kuului Porkkalan vuokra-alueeseen, jolloin venäläiset purkivat suurimman osan saaren rakennuksista. Puutarhasta jäi jäljelle istutettuja jalopuita ja koristepensaita. Björkön metsät ovat mustikkatyypin kangasmetsää koivuineen, kuusineen ja mäntyineen. Rannoilla kasvaa myös tervaleppää. Kenttäkerrosta hallitsevat mustikka ja puolukka, paikka paikoin esiintyy muun muassa yövilkkaa ja kartioakankaalia.
Björkön rannat ovat pääosin melko jyrkkiä tai ruovikoituneita. Etelärannalla sijaitsee kallioalue kalliomäntyineen. Saaren eteläpuolella avautuu Björköfjärdenin selkä.
1960-luvun alussa tehtiin suunnitelmia Espoonlahden patoamiseksi, pato olisi rakennettu Björkön kohdalle. Suunnitelmaa ei toteutettu, sillä käyttövesimäärän lisäys olisi jäänyt melko vähäiseksi eikä raakaveden laatu ollut riittävän hyvä.
Björkön pohjoispuolella sijaitseva Småholmarna kuuluu kokonaisuudessaan Kirkkonummen hallinnolliseen alueeseen.
Lodi-dynastia

Lodi-dynastia oli Delhin sulttaanikuntaa hallinnut viimeinen dynastia. Dynastia oli paštutaustainen, ja se hallitsi maata vuosina 1451-1526. Ensimmäinen Lodi-hallitsija oli Bahlul Lodi, joka korvasi Sayyid-dynastian viimeisen sulttaanin vuonna 1451. Lodi-dynastian aikana Delhin sulttaanikunnan hallitsemat alueet laajenivat Pohjois-Intiassa. Bahlul Lodin ja hänen seuraajansa Sikandar Lodin aikana sulttaanin valta perustui paštu- ja turkkilaispäälliköiden tukeen. Dynastian kolmas hallitsija, Sikandarin poika Ibrahim Lodi, yritti palauttaa maahan sulttaanin vallan. Hänen toimintatapansa aiheuttivat tyytymättömyyttä, ja seurauksena oli, että ylimystö kutsui mogulihallitsija Baburin hyökkäämään Delhiin. Ibrahim Lodi tapettiin Panipatin ensimmäisessä taistelussa vuonna 1526, jolloin Lodi-dynastia päättyi ja maassa alkoi mogulivallan aikakausi.
Tiabendatsoli

Tiabendatsoli (C10H7SN3) on bentsimidatsolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään eläinlääketieteessä ja lääketieteessä loismatojen häätöön ja maataloudessa fungisidina.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa tiabendatsoli on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee hieman etanoliin ja hyvin esimerkiksi dimetyylisulfoksidiin. Tiabendatsolin fungisidiset ja loismatoja tappavat vaikutukset johtuvat siihen, että yhdiste estää tubuliinin polymeroitumisen ja siten solunjakautumisen. Lisäksi tiabendatsoli inhiboi loisten fumaraattireduktaasientsyymiä. Yhdiste tehoaa erityisesti "Strongyloides stercoralis" -sukkulamatoon, mutta myös trikiiniin.
Valmistus ja käyttö.
Tiabendatsolia valmistetaan kuumentamalla tiatsolyyli-2-formamidia o-fenyleenidiamiinin kanssa. Maataloudessa tiabendatsolia käytetään laajakirjoisena fungisidina erityisesti hedelmäviljelmillä ja eräillä vihannesviljelmillä. Tiabendatsoli on hyväksytty fungisidina käytettäväksi muun muassa Euroopan unionin alueella.
Tiabendatsolia käytetään loismatojen häätöön pääasiassa eläimillä, mutta sitä voidaan käyttää myös ihmisten loismatotartuntojen hoitamiseen. Tiabendatsoli voi aiheuttaa haittavaikutuksina ruuansulatuskanavan oireet, allergiset oireet ja neurologiset haittavaikutukset. Haittavaikutukset ovat yleensä ohimeneviä.
Summan taistelun muistomerkki

Summan taistelun muistomerkki on Jussi Vikaisen veistos Turussa Kupittaankadun ja Itäisen Pitkäkadun välissä Kupittaankentällä. Teos on punaista graniittia, eli kiveä josta Vikaisen synnyinpaikka Vehmaa on kuuluisa. Muistomerkki paljastettiin vuonna 1965 ja se pystytettiin Varsinais-Suomen Summan perinnetoimikunnan toimesta talvisodan taistelujen (1939–40) muistoksi. 
Veistoksessa on kuvattuna sekä tykistön pommituksesta aiheutunutta tuhoa että ehjänä säilyneiden graniittipylväiden edustamaa toivoa. 
Vikainen tunnetaan ennen kaikkea sankarihaudoistaan -ja -patsaistaan, joita on siroteltu ympäri Varsinais-Suomea. Muotoilultaan hän edustaa realismia, vaikkakin veistoksissa on nähtävissä abstrakteja piirteitä.
Virtuaalimetodi

Virtuaalimetodi tai virtuaalifunktio (, ) on olio-ohjelmointikielien ominaisuus, jolla perintää käyttävä olio voi korvata yliluokassa olevan metodin toteutuksen toisella. Virtuaalimetodeja tukevia kieliä ovat esimerkiksi C++ ja Object Pascal. Oletuksena ohjelmointikielen kääntäjä käyttää varhaista sidontaa käännösaikana, mutta kääntäjälle voi myös kertoa käyttämään myöhäistä sidontaa ajonaikana määrittämällä se virtuaaliseksi.
Virtuaaliosoitin () on funktio-osoittimen tapaus, jolla virtuaalimetodeihin viitataan.
Virtuaaliosoittimet sijoitetaan ajonaikaisesti virtuaalimetoditaulukkoon (, ).
Mikäli perityssä luokassa ei ole toteutusta virtuaalimetodille kutsut tehdään kantaluokan toteutukseen virtuaalimetoditaulukon kautta.
Abstrakti pure virtual metodi, jolla ei ole toteutusta kantaluokassa on pakko toteuttaa perityssä luokassa. Luokka, jolla on "pure virtual" -metodi on "abstrakti luokka". Ylikirjoittavasta metodista tulee automaattisesti virtuaalinen: sen voi myös määrittää ylikirjoittavaksi codice_1-määrityksellä. Virtuaalimetoditaulukkoa on ensiksi käytetty Simula-kielessä. Taulukon perusajatus on hakea funktion osoite indeksoidusta taulukosta. 
Esimerkit.
Esimerkki C++-kielellä:
class Geometria
 virtual float pinta_ala() = 0; // pure virtual
 virtual int verteksilukum() { return 0; } // oletustoteutus
class Kolmio : public Geometria
 virtual float pinta_ala(); // määrittely
float Kolmio::pinta_ala() // toteutus
 return 42.0;
// kutsut virtuaalikutsujen kautta
Geometria *p = new Kolmio(); // käytetään kantaluokan osoitinta, ei tarvitse tietää varsinaista tyyppiä
float a = p-&gt;pinta_ala(); // perityn luokan toteutus
int l = p-&gt;verteksilukum(); // kantaluokan toteutus
C#-kielessä metodi määritellään virtuaaliseksi codice_2-määrityksellä ja ylikirjoitetaan codice_1-määrityksellä:
public virtual int alue() {
 return 0;
public override int alue () {
 return (leveys * korkeus);
Skepta

Joseph Junior Adenuga (s. 19. syyskuuta 1982 Lontoo) on englantilainen grime-artisti ja tuottaja. Hänet tunnetaan paremmin taiteilijanimellään, Skepta. Hän on julkaissut uransa aikana viisi studioalbumia, joista neljäs voitti vuoden 2016 Mercury Prize -palkinnon. Hänen veljensä, Jme (Jamie Adenuga) on myös kuuluisa grime-artisti ja he ovat työskennelleet yhdessä monta kertaa.
Skepta on perustanut veljensä kanssa Boy Better Know nimisen levy-yhtiön uransa alkupuolella vuonna 2006.
Diskografia.
Studioalbumit
Mixtapet
EP-levyt
Hengen pitimet

Hengen pitimet on Mokoman kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 25. toukokuuta 2018. Se äänitettiin Hämeenlinnassa Sound Supreme -studiolla Janne Saksan johdolla, ja sen miksauksesta vastaa edeltävän varsinaisen studioalbumin tapaan Jens Bogren.
Albumi julkaistiin myös Japanissa levymerkillä Marquee Avalon. Yhtye juhlisti albumin julkaisua Tokion Space ODD-klubilla.
Taustaa.
Yhtye ilmoitti uuden studioalbuminsa valmistumisesta 15. maaliskuuta 2018, jolloin laulaja Marko Annala kuvaili albumia näytön paikaksi viimeisimmän varsinaisen studioalbumin "Elävien kirjoihin" tuomille yhtyeen uusille faneille. Annala on kuvaillut albumin tematiikkaa seuraavanlaisesti:
Vastaanotto.
Soundin ennakkokuuntelussa "Hengen pitimet" sai suitsutusta, ja se nostettiin yhtyeen parhaimmaksi albumikokonaisuudeksi sitten viimeisimmän studioalbumin.
Landshutin perimyssota

Landshutin perimyssota sai alkunsa perimysriidasta Baijeri-Münchenin ja Baijeri-Landshutin herttuakuntien välillä. Sota johti lopulta Baijerin yhdistymiseen yhdeksi herttuakunnaksi.
Pavian sopimus koski perintöoikeutta ja määräsi, että jos yhden haaran pitäisi lakata olemasta niin toisten haarojen pitäisi periä se.
Baijeri-Landshutin herttua Yrjö ja hänen vaimonsa Hedvig Jagellonica epäonnistuivat yrityksessään saada poikavauva, joka olisi hänen perillisensä, joten Yrjö nimesi heidän tyttärensä Elisabetin hänen perillisekseen. Sopimuksen takia Münchenin herttua Albert ei hyväksynyt tätä, joka johti sotaan vuonna 1503. Tämän kaksivuotisen sodan aikana monet kylät kuten Ergolding tuhottiin maan tasalle.
Sota loppui vuonna 1505, jolloin Elisabet ja hänen aviomiehensä Ruprecht kuolivat. Yrjön kaksi lapsenlasta Otto-Heinrich ja Filip pitivät Pfalz-Neuburgin. Pfalz-Neuburgin pääkaupungiksi valittiin Neuburg an der Donau. Koska kaksi perillistä eivät olleet vielä täysi-ikäisiä, Fredrik II toimi sijaishallitsijana heidän alueellaan.
Keisari otti Kufsteinin alueet itselleen palkintona sovittelustaan. Nürnbergin keisarillinen kaupunki sai merkittäviä alueita kaupungin itäpuolelta mukaan lukien Laufin, Hersbruckin, ja Altdorfin. Otto-Heinrich käytti isoja summia rahaa palatsin rakentamiseksi Neuburg an der Doauhun.
Appenzell (kaupunki)

Appenzell on kaupunkimainen taajama Sveitsissä Appenzell Innerrhodenin kantonissa. Sveitsin kaupunkiliiton määrittelyn mukaan Appenzell on kaupunki. Se on kantonin keskuspaikka. Se sijaitsee pääosin Appenzellin kunnan alueella, mutta ulottuu myös Rüten ja Schwenden kuntien alueelle. Kaupungissa on noin 6 000 asukasta, joka on yli kolmannes koko kantonin asukasmäärästä. 
Appenzell Innerrhodenin kantonin ylin päätösvalta on kansankokouksella (), joka pitää kokouksensa Appenzellin keskusaukiolla (Landsgemeidendeplatz). Kokous pidetään vuosittain huhtikuun viimeisenä sunnuntaina.
Kiikalan koulut

Kiikalan koulut ovat vuoteen 2009 Kiikalan kunnassa Varsinais-Suomen maakunnassa, aiemmin Turun ja Porin läänissä, ja vuonna 2009 tapahtuneen Salon seudun kuntaliitoksen jälkeen Kiikalassa Salossa toimineita perusopetuksen tai muita kouluja. Lisäksi käsitellään muutkin Kiikalassa toimineet oppilaitokset sekä kiikalalaisten koulunkäynti muualla.
Perusopetuksen koulut.
Kansakoulut.
Ennen peruskoulu-uudistusta 1976 Kiikalassa toimivat seuraavat kansakoulut:
Peruskoulun ala-asteet ja alakoulut.
Kiikalassa vuoden 1976 peruskoulu-uudistuksen jälkeen ja Kiikalassa Salossa vuoden 2009 Salon seudun kuntaliitoksen jälkeen ovat toimineet seuraavat peruskoulun ala-asteet ja myöhemmin alakoulut:
Kansalaiskoulu.
Vuosina 1964-1967 Kiikalassa toimi Kiikalan kansalaiskoulu Yltäkylän koululta sen lakatessa vapautuneissa tiloissa Kiikalan Yltäkylässä. Vuodesta 1967 peruskouluun siirtymiseen asti vuonna 1976 Kiikalasta käytiin kansalaiskoulua Somerolla Someron kansalaiskoulussa.
Keskikoulu ja lukio.
Yhteiskoulujen ja lukioiden ollessa yksityisiä, eräs koulupaikkakunta Kiikalan oppilaille oli ollut naapurikunta Somero. Kun Someron yhteiskoulu vuonna 1968 jaettiin kunnalliseksi keskikouluksi ja lukioksi, Kiikalan kunta tuli mukaan perustetun Someron-Kiikalan kunnallisen keskikoulun toimintaan ja koulunkäynti Kiikalasta tuli sekä kansalaiskoulun että keskikoulun osalta suuntautumaan Somerolle.
Peruskoulun yläaste ja lukio.
Siirryttäessä peruskouluun vuonna 1976 peruskoulun ylempien luokkien koulunkäynti Kiikalasta jatkui Someron–Kiikalan peruskoulun yläastella ja Someron lukiossa. Tämä päättyi Salon seudun kuntaliitokseen 2009.
Erityisopetus.
Erityisopetusta Kiikalan oppilaille tarjosi vuodesta 1967 Someron kunnan kanssa yhteinen Someron–Kiikalan erityiskoulun, myöhemmin vuodesta 1976 Härkätien koulu, joka toimi Somerolla ensin entisen Joensuun kansakoulun tiloissa Hämeen Härkätien varrella Someron keskustaajamassa Joensuussa ja myöhemmin Someron Joensuun koulun yhteydessä. Vuonna 1998 erityisopetus Somerolla integroitiin muuhun opetukseen.
Kansalaisopisto.
Kiikala kuului vuodesta 1968 Somerolla toimineen Someron kansalaisopiston toiminta-alueeseen. Tämä yhteistyö päättyi Kiikalan liityttyä Saloon vuonna 2009.
Louis Clerc

Louis Clerc (s. 25. joulukuuta 1976 Longjumeau Ranska) on ranskalais-suomalainen historioitsija ja Turun yliopiston professori.
Ura.
Clerc valmistui vuonna 1998 Institut d'études politiques de Strasbourgista. Hän väitteli vuonna 2007 Strasbourgin yliopistossa. Sen jälkeen hänestä tuli osa-aikainen lehtori Turun yliopiston poliittisen historian oppiaineeseen. Vuonna 2016 hänestä tuli poliittisen historian dosentti, ja kesäkuussa 2016 hänet nimitettiin poliittisen historian professoriksi Turun yliopistoon. Hän toimi vuosina 2010–2013 Suomen Akatemian tutkijatohtorina, ja lukuvuonna 2016–2017 vierailevana professorina Hampurin Helmut-Schmidt -yliopistossa. Vuosina 2020–2024 Clerc toimii Turun yliopiston yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan dekaanina.
Clercin erikoisalat ovat kansainvälinen historia, Suomen ulkopolitiikan ja diplomatian historia, Euroopan integraation historia, julkisuus- ja kulttuuridiplomatia sekä Ranskan poliittinen historia.
Clercille myönnettiin vuonna 2017 ranskalainen Ordre des Palmes académiques -ritarikunnan kunniamerkki Ranskan Helsingin suurlähetystössä.
Maaginen numero

"Maaginen numero" tai "taikanumero" () on tiedoston alku tai protokollan aloitus, jonka perusteella tiedon muoto voidaan määritellä.
Niillä on tietotekniikassa myös muitakin käyttötarkoituksia kuten virheenjäljityksessä.
Maaginen numero on yleensä heti tiedoston tai verkkoviestin alussa tai lähellä sen alkua.
Nimi tulee Unix ja Unixin kaltaisten käyttöjärjestelmien codice_1 -tiedostosta, joka listaa magic-merkkijonot, jota käytetään tiedoston sisällön tunnistamiseen.
Toinen keino tiedostomuotojen tunnistamiseen on tiedostopäätteitä, joita käytetään muun muassa Microsoftin käyttöjärjestelmissä ja hajanaisesti muissa käyttöjärjestelmissä.
Virheenjäljityksessä.
Tietomuotojen tunnistamisen lisäksi numeroita käytetään virheenjäljityksessä eri tarkoituksiin. 
Microsoft Visual Studion käyttämiä arvoja:
Muistialueessa voidaan havaita arvoja kuten codice_11 tai codice_12 näistä johtuen.
Tietoliikenteessä.
Esimerkkejä maagisien numeroiden käytöstä tietoliikenteessä:
Risto Willamo

Risto Juhani Willamo (s. 1958) on suomalainen ympäristötieteilijä, joka on työskennellyt Helsingin yliopistossa yli 30 vuoden ajan ja toimii nykyisin yliopistonlehtorina bio- ja ympäristötieteellisessä tiedekunnassa. Hän osallistuu Ekosysteemit ja ympäristö -tutkimusohjelmaan.
Willamo väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi vuonna 2005 tutkielmalla "Kokonaisvaltainen lähestymistapa ympäristönsuojelutieteessä".
Psychotic Reaction (albumi)

Psychotic Reaction on yhdysvaltalaisen garage rock -yhtye Count Fiven ainoaksi jäänyt studioalbumi, jonka julkaisi Double Shot Records -levy-yhtiö lokakuussa 1966. Albumi sisältää menestyssinglen ”Psychotic Reaction”, joka sijoittui Billboard Hot 100 -singlelistan viidennelle sijalle sekä coverversiot The Whon kappaleista ”My Generation” ja ”Out in the Street”. Albumi sijoittui Billboard 200 -albumilistan sijalle 122. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säv. ja san. John ”Sean” Byrne ellei toisin mainita.
Aspartyyliaminopeptidaasi

Aspartyyliaminopeptidaasi (Ape4) on kuljettajaproteiini, joka kuuluu metalloproteinaasien ryhmään ja aminopeptidaaseihin, jotka yleisesti pilkkovat ketjumaisia polypeptidejä. Hiivoissa sitä tarvitaan solulimasta solunesterakkulaan kulkevassa reitissä ja autofagosytoosissa, kun hiivan elintärkeän typen saanti on rajoittunut. Ihmisessä se sijaitsee solulimassa ja se vaikuttaa proteiinien ja peptidien aineenvaihduntaan solujen sisällä.
Ape4.
Ape4 löydettiin ensimmäisen kerran kun sitä puhdistettiin jäniksen aivosolujen sytosolista vuonna 1998. Ihmisen Ape4 koostuu 475 aminohaposta ja sitä koodaa DNPEP-geeni. Sen koentsyyminä toimii sinkki-ioni ja se rakentuu kahdesta erilaisesta proteiinidomeenista, joiden välissä on aktiivinen kohta. Proteiinia koodaa "Cryptococcus neoformans" -hiivassa CNAG_01169-geeni ja se koostuu 523 aminohaposta.
Tehtävät ihmisessä.
Aminopeptidaaseja tavataan monissa soluelimissä ja niillä on tärkeitä tehtäviä biologisissa prosesseissa, kuten lisääntymisessä ja hormonien muokkaamisessa, mutta myös tautien kuten syövän aiheuttamisessa. Ape4:n on huomattu tuottavan kinaasia, joka säätelee natriumin imeytymistä ja näin vaikuttaa verenpaineeseen. Koska aminopeptidaasit pilkkovat aminohappoja, ne vaikuttavat ihmisen ravitsemukseen pilkkomalla ravinnosta saatuja proteiineja aminohapoiksi tai ihmisessä luonnostaan olevia proteiineja aminohapoiksi pitkittyneen ravinnonpuutteen aikana.
Tehtävät hiivoissa.
Ape4-proteiinin roolia virulenssissä on tutkittu laajasti. "C. neoformans" -hiivassa proteiinia tuottavan geenin tekeminen toimintakyvyttömäksi esti solujen kasvun 37 °C:ssa ja rajoitti monia virulenssitekijöitä, kuten fosfolipaasin tuottoa, suojaavan kapselin muodostumista ja lääkevastustuskykyä. Antibioottiresistenssi on nouseva uhka, joten uusia hoitomuotoja kehitetään taistelussa mikrobeja vastaan. Jos hoitomuodon kohde on virulenssitekijä patogeenin sijaan, niistä voitaisiin tehdä vaarattomia tai sellaisia joita ihmisen immuunijärjestelmä voisi taistella vastaan itse ilman antibiootteja. "C. neoformans" -hiiva, jolla oli toimintakyvytön tuottogeeni, selvisi myös heikommin makrofagien sisällä ja ei aiheuttanut koe-eläinten kuolemia verrattuna verrokkiin. Kun hiiva ei saa tarvitsemiaan ravinteita, Ape4 siirtyy solunesterakkulaan jossa ravinteita kierrätetään, jolloin hiiva saa ravinteensa. Erityisesti typen rajattu määrä johtaa ravinteiden kierrätykseen ja proteiinin ylenmääräiseen tuottoon.
"Saccharomyces cerevisiae" -hiivassa hajotetaan autofagosytoosin avulla soluelimiä. Hiiva käyttää autofagosytoosissa solulimasta solunesterakkulaan kulkevaa reittiä, ja Ape4 on yksi tämän reitin kuljettajaproteiineista. Ape4 toimii muiden tämän reitin kuljettajaproteiinien kanssa ja tilanteessa jossa ravinteita on liian vähän, se kulkeutuu solunesterakkulaan hajottamaan soluelimiä ja näin hiiva saa tarvitsemansa ravinteet.
Seppo Rustanius

Seppo Rustanius (7. huhtikuuta 1943 Tampere – 25. kesäkuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan Suomen sisällissotaa punaisten näkökulmasta käsittelevistä dokumenttielokuvistaan. Hän opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa, tiedotusoppia Tampereen yliopistossa sekä elokuva-alaa Pariisissa.
Rustaniuksen dokumentteja ovat muun muassa Suomen sisällissodan naiskaarteista kertova "Punaiset esiliinat", Edvard Gyllingin elämää käsittelevä "Syytteitä utopistille", Stalinin vainojen suomalaisuhreista kertova "Karjalainen kiirastuli", Kronstadtin kapinan pakolaisia käsittelevä "Jään yli" sekä Muurmannin legioonan suomalaisista kertova "Kuninkaan punikit". Vuonna 1981 valmistunut televisiodokumentti "Sotapapit" kertoo suomalaisten sotilaspappien toiminnasta vuoden 1918 sisällissodan ja toisen maailmansodan aikana. Elokuva kuitenkin hyllytettiin puolustusvoimien vaatimuksesta, kun se kielsi arkistomateriaalinsa käyttöluvan. Puolustusvoimat ilmoitti myös sanoutuvansa irti kuvasta, jonka elokuva sotilaspapeista antoi. Lopulta Yleisradio esitti elokuvan lokakuussa 1982 sensuroituna, niin että siitä oli poistettu neljä kohtausta. 
Lisäksi Rustanius julkaisi Suomen sisällissodan vankileirejä käsittelevän teoksen "Punavankileirit 1918" yhdessä Tuulikki Pekkalaisen kanssa.
Kilis

Kilis on kaupunki Etelä-Turkissa Kilisin maakunnassa lähellä Turkin Syyrian vastaista rajaa. Vuonna 2013 kaupungissa oli arviolta 85 119 asukasta.
Historia.
Nykyinen Kilis sijaitsee mahdollisesti Assyrian valtakaudella mainitun Kilisin kaupungin paikkeilla. Roomalaiset tunsivat paikan nimellä "Ciliza sive Urmagiganti", ja se mainitaan patriarkka Dionysiuksen vastaisen kapinan yhteydessä vuonna 817. Muuten kaupunki on ollut keskiajalla jokseenkin merkityksetön. Historiallisesti suhteellisesti tärkeämpi on ollut kulkureittien varrella sijainnut Azaz, josta Kilis on kuitenkin sittemmin kasvanut ohi. Bysantin valtakunnan jälkeen aluetta hallitsivat hamanidit, ja Bysantin mainitaan tehneen sotaretken alueelle. Hamanidit eivät olleet suostuneet maksamaan tribuuttia vuoden 969 sopimuksen mukaisesti ja Kilisin asukkaat vietiin vankeina Bysantin valtakuntaan. Ristiretkeläiset lienevät vallanneen Kilisin Azazin kukistumisen yhteydessä vuonna 1118 tai 1119, ja vuonna 1124 aluetta hävitti turkmeeniemiiri Balak, joka nousi myöhemmin Aleppon hallitsijaksi. Saladin valloitti Azazin ristiretkeläisiltä vuonna 1150, ja Kilisin voidaan olettaa kukistuneen samassa yhteydessä.
1500-luvulla Kilis oli druusilaisen Jumblatt-suvun kotipaikkakunta. Vuonna 1891 kaupungissa oli arviolta 20 000 asukasta, ja heistä 15 000 oli muslimeja. Kaupungissa asuneet armenialaiset karkotettiin 28. heinäkuuta 1915 armenialaisten kansanmurhan alkaessa. Britit miehittivät kaupungin ensimmäisessä maailmansodassa 6. joulukuuta 1918 ja myöhemmin kaupunkia miehittivät ranskalaiset joukot. Kaupunki palautettiin Turkille vuonna 1921. Syyrian sisällissodan aikana Kilisin puolelle rajaa on osunut raketteja, joiden takia monet pakenivat turvallisempiin osiin Turkkia. Toisaalta kaupunkiin on tullut myös pakolaisia Syyriasta.
Väestö.
Kilisin asukasluku vuonna 2000 oli 70 670 ja vuonna 2013 arviolta 85 119. Vuonna 1948 sen väkiluku oli 24 000.
Martti J. Ekblom

Martti Johannes Ekblom (19. maaliskuuta 1898 Pori – 20. kesäkuuta 1962 Pori) oli suomalainen kunnallispoliitikko, joka toimi Porin kaupunginjohtajana vuodesta 1947 lähtien kuolemaansa saakka. Porin kaupunginvaltuustoon hän kuului sosialidemokraattien edustajana vuodet 1926–1946 ja toimi myös sen puheenjohtajana 1941–1946. Koulutukseltaan Ekblom oli sähköasentaja.
Elämä.
Porin teollisuuskoulusta valmistunut Ekblom työskenteli Porin sähkölaitoksella vuodesta 1917 lähtien ja liittyi ammattiosastoon samana keväänä. Marraskuun 1917 yleislakon aikana hän liittyi Verner Forstenin johtamaan Porin työväen järjestyskaartiin ja sisällissodan sytyttyä Porin punakaartiin helmikuussa 1918. Ekblom ei kuitenkaan osallistunut taisteluihin, vaan työskenteli punakaartissa puhelinasentajana. Punaisten vetäydyttyä Porista 13. huhtikuuta Ekblom osallistui kuulustelupöytäkirjojen mukaan pakomatkan aikana Harjavallan sillan ja Pahakosken rautatiesillan räjäytyksiin. Hän jäi lopulta saksalaisten vangiksi Hollolassa 1. toukokuuta ja toimitettiin Hämeenlinnan vankileirille. Ekblom sai kolmen vuoden kuritushuonerangaistuksen valtiopetoksesta, mutta vapautui yleisen armahduksen myötä. 
Vapautumisensa jälkeen Ekblom työskenteli sähkölaitoksella, ja vuonna 1926 hänet valittiin ensimmäistä kertaa Porin kaupunginvaltuustoon. Vuonna 1941 hänestä tuli Porin kaupungin puhelinlaitoksen käyttöpäällikkö. Kaupunginjohtajana Ekblom aloitti vuoden 1947 alussa ja sai kaupunkineuvoksen arvonimen 1958. Hän toimi myös muun muassa Suomen Satamaliiton puheenjohtajana.
Kaupunginjohtajana toimiessaan Ekblom tunnettiin Porin liikenneyhteyksien ja erityisesti Porin sataman kehittäjänä. Vuonna 1972 Mäntyluodon satamassa otettiin käyttöön Suomen suurin satamanosturi, joka nimettiin hänen mukaansa ”Masaksi”. Ekblom kuoli kesken virkakautensa kesällä 1962, jolloin virkaatekeväksi kaupunginjohtajaksi tuli kaupunginvaltuuston puheenjohtaja päätoimittaja Vilho Rantanen. Hänet on haudattu Poriin Käppärän hautausmaalle.
Torvald

Torvald tai Thorvald on pohjois­mainen miehen etunimi. Nimen muinaisskandinaavinen alkumuoto oli "Þórvaldr", ja se merkitsee Torin hallitsijaa: se on muodostettu yhdistämällä Tor ("Þórr"-jumalan nimeen sana "valdr", joka merkitsee hallitsijaa.
Suomessa nimi Torvald on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu maaliskuuhun 2025 mennessä mennessä 1021 ja Thorvald noin 290 henkilölle. Suurin osa heistä on syntynyt vuosien 1900 ja 1960 välisenä aikana. Torvaldin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 27. maaliskuuta.
Príncipe Alfonso (1922)

Príncipe Alfonso oli Espanjan laivaston vuonna 1922 vesillelaskettu Almirante Cervera -luokan risteilijä.
Valmistus.
Aluksen hankinta vahvistettiin laivastolailla 17. helmikuuta 1915. Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta Ferrolista, missä köli laskettiin 1. helmikuuta 1917. Alus laskettiin vesille 27. heinäkuuta 1922 ja otettiin palvelukseen 30. elokuuta 1925.
Palvelus.
Alus saattoi kuningas Alfonso XIII:ta useilla ulkomaan matkoilla kuten vierailuilla Göteborgiin ja Kieliin 1928 ja Ranskan, Italian satamiin sekä Maltalle 1930. Vuonna 1931 tasavallan julistamisen jälkeen alus kuljetti hallitsijan Cartagenasta maanpakoon Italiaan. Samana vuonna alus nimettiin uudelleen "Libertadiksi".
Espanjan sisällissodassa alus kuului tasavaltalaisten laivastoon tukikohtanaan Cartagena. Alus kuului maaliskuussa 1938 laivasto-osastoon, jonka tehtävänä oli iskeä kansallismielisten laivastoon. Iskussa upposi risteilijä "Baleares". Alukseen osui 18. huhtikuuta Cartagenassa ilmahyökkäyksessä pommi, minkä seurauksena "Libertad" oli korjattavana kolme kuukautta. Tasavaltalaisten kärsittyä tappion alus siirtyi Bizerteen, missä se internoitiin. Alus palautettiin 1939 kansallismielisten hallinnoimaan Francisco Francon Espanjaan ja se nimettiin "Galiciaksi".
Alus poistettiin palveluksesta 2. helmikuuta 1970 ja se sijoitettiin myyntilistalle maaliskuussa 1972.
Miguel de Cervantes (1929)

Miguel de Cervantes oli Espanjan laivaston vuonna 1928 vesillelaskettu Almirante Cervera -luokan risteilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta Ferrolista, missä köli laskettiin 27. elokuuta 1926. Alus laskettiin vesille 17. toukokuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 10. helmikuuta 1930.
Palvelus.
Espanjan sisällissodassa alus liittyi tasavaltalaisten laivastoon. Espanjan laivaston sukellusvene "Torricelli", joka oli naamioitu kansallismielisten "General Molaksi", torpedoi 22. marraskuuta 1936 Cartagenan edustalla ankkurissa olleen aluksen. Alus oli korjattavana Cartagenassa, kunnes se tasavaltalaisten kärsittyä tappion siirtyi 1939 Bizerteen internoitavaksi.
Vuoden 1942 loppuun alus oli palveluskelvottomana Ferrolissa, missä alus vaurioitui pahoin tulipalossa toukokuussa 1943. Alus modernisoitiin. Alus osallistui kesäkuussa 1953 Espanjan edustajana Spitheadissä Elizabeth II kruunajaisten yhteydessä järjestettyyn laivastokatselmukseen. Alus poistettiin 1958 palveluksesta ja myytiin romutettavaksi huhtikuussa 1964.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1984–1985

Saksan Bundesliigan kausi 1984–1985 oli järjestyksessään 22. Bundesliigan, Länsi-Saksan pääsarjan, kausi. Se alkoi 24. elokuuta 1984 ja päättyi 8. kesäkuuta 1985. Hallitsevana mestarina kauteen lähti VfB Stuttgart.
Sarjajärjestelmä.
Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat kaksi pistettä voitosta ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasoissa, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kaksi vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosi suoraan seuraavaksi kaudeksi 2. Bundesliigaan. Sijalle 16 sijoittunut joukkue pelasi 2. Bundesliigan kolmanneksi sijoittunutta vastaan kaksiosaisen nousukarsinnan, jonka voittaja sai paikan 1. Bundesliigassa. 
Joukkuemuutokset kaudesta 1983–1984.
Kickers Offenbach ja 1. FC Nürnberg putosivat 2. Bundesliigaan edellisen kauden päätteeksi. Heidän tilalleen nousivat Karlsruher SC ja FC Schalke 04. Karsinnoissa Eintracht Frankfurt voitti MSV Duisburgin ja siten säilytti paikkansa Bundesliigassa.
Kauden yhteenveto.
Mestaruuden voitti Bayern München. Mestaruus oli Bayernille jo seitsemäs Bundesliigan historiassa. Suorat putoajat Karlsruher SC ja Eintracht Braunschweig jäivät selvästi muista, jääden seitsemän ja yhdeksän pisteen päähän karsintapaikasta. Karsijan paikalle sijoittui Arminia Bielefeld, joka hävisi kaksiosaisen karsinnan 2. Bundesliigan kolmanneksi sijoittunutta 1. FC Saarbrückenia vastaan yhteismaalein 3–1.
Maalipörssin voitti Kölnin Klaus Allofs 26 maalillaan.
Suomalaisista Bundesliigassa esiintyi ainoastaan karsintojen kautta pudonneen Arminia Bielefeldin keskikenttäpelaaja Pasi Rautiainen.
Joukkueet.
(*) Waldhof Mannheim pelasi kotipelinsä Ludwigshafenin lähistöllä, koska heidän oma stadioninsa ei täyttänyt Bundesliigan vaatimuksia.
Sarjataulukko.
Karsinta.
Arminia Bielefeld ja 2. Bundesliigan kolmanneksi sijoittunut 1. FC Saarbrücken pelasivat kaksiosaisen ottelusarjan paikasta Bundesliigaan. Saarbrücken voitti yhteismaalein 3-1 ja nousi seuraavaksi kaudeksi Bundesliigaan.
Tulokset.