tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Voivodi

Voivodi on slaavilainen arvonimi, joka alkuaan annettiin sotaa johtamaan valitulle päällikölle. Myöhemmin sitä on käytetty eräistä ruhtinaista Moldovassa, Puolassa, Transilvaniassa ja Valakiassa. Serbiassa ja Montenegrossa voivodi oli tietyn alueen johtohenkilö. Venäjällä voivodi oli maaherran arvonimenä 1500-luvulta vuoteen 1775 asti ja Puolassa se oli voivodikunnan ylimmän hallintoviranomaisen nimityksenä 1919–1950 ja nyky-Puolassa termi "Wojewoda" eli voivodi tarkoittaa puolalaisen voivodikunnan kuvernööriä.
Serbian kuningaskunnassa voivodi oli vuodesta 1901 käytössä ollut korkein sotilasarvo, joka vastasi marsalkkaa.
RTS Index

RTS Index on Moskovan pörssiin (MICEX-RTS) sisältyvän Russian Trading Systemin (RTS) pääindeksi, ensimmäinen dollarimääräinen yleisindeksi, johon sisältyy edustava otos venäläisiä osakeyhtiöitä. Siihen kuuluu 50 yritystä. Indeksissä kolme suurinta yritystä muodostavat indeksistä kukin 13–15,5 prosentin osuuden.
Vuonna 2013 osana kahden aiemmin Moskovan pörssiksi yhdistyneen pörssin toiminnan tehostamista, RTS Indeksin sisältö yhtenäistettiin osakelistansa ja osakkeiden painon puolesta aiemmin ruplissa määritellyn MICEX Indexin kanssa.
Alla oleva lista kuvaa RTS Indeksiin kuuluvat suuryritykset painoineen kesä-syyskuussa 2012 ja kesä-syyskuussa 2013. Vuoden aikana indeksistä on poistunut useita energia-alan yrityksiä ja pari rahoitusalan yritystä. Monen mukana olevan osakkeen vaihtuvuus on hyvin vähäistä. Joissain osakkeissa kauppojen välillä saattaa olla useita viikkoja tai jopa kuukausia, mikä käy ilmi esimerkiksi oheisista osakkeiden pörssilinkkien kautta. Toisaalta monien Moskovassa listan yhtiön osakkeilla käydään kauppaa myös Lontoon pörssissä.
Luettelo indeksin yhtiöistä.
Indeksin yhtiöt 5. tammikuuta 2024:
Antiikin kreikkalaisnyrkkeily

Nyrkkeily (, ”nyrkkitaistelu” eli πυγμή, "pygmē") oli antiikin kreikkalainen urheilulaji, joka oli mukana esimerkiksi Olympian kisojen ohjelmassa. Nyrkkeilyä harjoitettiin jo 700-luvulla eaa. useissa antiikin Kreikan kaupunkivaltioissa. Nyrkkeilystä kertovista lähteistä on säilynyt vain osia ja siitä tunnetaan lähinnä legendanomaisia kertomuksia, joten lajin sääntöjen, tapojen ja historian tarkka selvittäminen on hankalaa. Tiedetään kuitenkin, että nyrkkeily oli tuohon aikaan varsin merkittävä laji.
Syntyhistoria.
Nyrkkeilyä kuvaavia löytöjä on tehty minolaisen kulttuurin ja helladisen kulttuurin ajalta. Myös useita nyrkkeilystä kertovia tarinoita tunnetaan. Yhden tarinan mukaan Theseus kehitti lajin, jossa kaksi miestä istui vastakkain ja löi toisiaan nyrkeillä, kunnes toinen kuoli. Ajan myötä nyrkkeilijät nousivat seisomaan ja alkoivat pitää piikikkäitä käsineitä sekä ranteesta kyynärpäähän ulottuvia suojuksia. 
"Iliaan" mukaan mykeneläiset taistelijat kunnioittivat nyrkkeilyllä kaatuneita. On kuitenkin mahdollista, että "Ilias" kuvaa myöhempää kreikkalaista kulttuuria. Nyrkkeilykilpailuja järjestettiin myös Akhilleuksen ystävän Patrokloksen surmaamisen muistoksi. Patrokloksen muistoksi laji otettiin mukaan myös Olympian kisoihin. Ottelijat suojasivat kätensä sormet vapaaksi jättävillä nahkahihnoilla ja käyttivät suojia myös ranteissa ja toisinaan rintasuojuksia. 
Filostratoksen mukaan nyrkkeily keksitiin Spartassa sotilaiden kasvojen kovettamiseksi taisteluita varten. Spartalaiset pitivät kypäriä tarpeettomina ja uskoivat nyrkkeilyn valmistavan heitä taistelussa väistämättä syntyviin päähän kohdistuviin iskuihin. Spartalaiset eivät kuitenkaan koskaan osallistuneet nyrkkeilykilpailuihin.
Nyrkkeily Olympian kisoissa.
Olympian kisoissa nyrkkeily otettiin mukaan kisaohjelmaan 23. olympiadin kisoissa vuonna 688 eaa. Lisäksi kisoihin kuului poikien nyrkkeily, joka otettiin ohjelmaan 41. olympiadin kisoissa vuonna 616 eaa.
Seuraavassa luetellaan nyrkkeilyn ja poikien nyrkkeilyn tunnetut voittajat Olympian kisoissa. Luettelo perustuu Foundation of the Hellenic World -säätiön kokoamaan tietokantaan, johon on koottu antiikin ajalta säilyneet tiedot kisojen voittajista (katso myös: luettelo Olympian kisojen voittajista). Säilyneet tiedot ovat epätäydellisiä.
Rudolph Amandus Philippi

Rudolph Amandus (tai espanjaksi Rodolfo Amando) Philippi (14. syyskuuta 1808 Charlottenburg [nyk. osa Berliiniä], Saksa – 23. heinäkuuta 1904 Santiago de Chile) oli saksalais-chileläinen paleontologi ja luonnontieteilijä.
Philippi opiskeli Berliinissä lääketiedettä. 1835 hän sai eläin- ja kasvitieteen opettajan viran Kasselissa. Vuosina 1838–1840 hän asui terveydellisistä syistä välimerellisessä ilmastossa Italiassa ja Sisiliassa.
Vuonna 1851 Philippi muutti Chileen veljensä Bernhard Eunom Philippin kutsumana. 1853 hän sai opettajan viran Valdivian lyseosta ja samana syksynä hänet kutsuttiin Santiago de Chilen yliopiston kasvi- ja eläintieteen professoriksi. Hän johti myös yliopiston kasvitieteellistä puutarhaa ja vastaperustettua luonnonhistoriallista museota yli 40 vuoden ajan. Häntä pidetään Chilen modernin tieteen isänä.
Hänen poikansa oli kasvitieteilijä Federico Philippi. Philippi keräili näytteitä usein yhdessä Christian Ludwig Landbeckin kanssa.
Philippi kuvaili ja nimesi suuren joukon eliöitä. Hän nimesi myös lintuja, muun muassa perunmangrovepääskyn ("Tachycineta stolzmanni").
Philippin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Phil.
Liljendalin seurakunta

Liljendalin seurakunta () oli evankelisluterilainen kaksikielinen seurakunta Itä-Uudellamaalla. Seurakunnan jäsenmäärä oli 1 192 henkilöä vuonna 2017, joista enemmistö (noin 80 %) oli ruotsinkielisiä. Seurakunta kuului hallinnollisesti Porvoon hiippakuntaan () kielienemmistönsä mukaan. Kirkkoherra (yhteinen Lappträsk svenska församlingin kanssa) oli vuodesta 2015 Stina Lindgård. 
Vuonna 2019 seurakunta yhdistyi muiden Loviisan ja Lapinjärven seurakuntien kanssa. Suomenkieliset seurakunnan jäsenet siirtyivät Agricolan suomalaiseen seurakuntaan ja ruotsinkieliset Agricola svenska församlingiin. Seurakunnat ovat ottaneet nimensä itse kuntien nimien sijaan Suomen uskonpuhdistaja Mikael Agricolalta, joka oli syntyjään Pernajalta.
Papisto.
Seuraavat henkilöt toimivat Liljendalin kirkkoherroina:
Kiviapaja

Kiviapaja on kylä Savonlinnan kaupungissa Etelä-Savossa. Kylä sijaitsee Pihlajaveden Ahvionsalmen etelärannalla, noin 22 kilometriä Sulkavalta kaakkoon ja noin 20 kilometriä Savonlinnan keskustasta etelään. 
Kylässä oli aiemmin Salorannan koulu, joka lakkautettiin vuonna 2002. Nykyisin kiviapajalaiset oppilaat käyvät pääosin Sulkavan yhtenäiskoulua.
Ennen vuoden 1973 kuntaliitosta Kiviapaja kuului Säämingin kuntaan.
Kiviapaja on näyttelijä-muusikko Heikki Silvennoisen kotikylä. Kiviapajalta oli kotoisin myös hiihtäjä Arto Tiainen.
MOEX Russia Index

MOEX Russia Index on Moskovan pörssin (MICEX-RTS) ruplina määritelty, muuttuvaan painotukseen perustuva osakeindeksi. Se kattaa 50 Venäjän suurimpiin kuuluvaa pörssiyritystä. Lisäksi on tätä suppeampi MICEC-10 Index -osakeindeksi.
MICEX Index luotiin aikainaan Moscow Interbank Currency Exchange-pörssin (MICEX) yleisindeksiksi. Tällöin Moskovassa toimi kaksi erillistä arvopaperipörssiä. Nämä pörssit yhdistettiin vuonna 2011 aluksi juridisesti. Äskettäin MICEX Indexiin sisällytettyjen osakkeiden määrää on kasvatettu viiteenkymmeneen aiemmasta 30 osakkeesta. Pyrkimyksenä on yhdistää Moskovan pörssin osin päällekäiset MICEX ja RTS indeksit yhteiseksi, sekä ruplina että dollareina määriteltäväksi 50 osakkeen indeksiksi.
Luettelo indeksin yhtiöistä.
Indeksin yhtiöt 5. tammikuuta 2024:
Tähden hetki

 Tähden hetki (), on viimeinen Clarice Lispectorin elinaikanaan julkaisema teos, ja se ilmestyi Lispectorin kuolinvuonna 1977. Hän käytti tässä kenties kuuluisimmassa romaanissaan samaa katkelmallista muotoa kuin vasta postuumisti ilmestyneessä teoksessa "Um sopro de vida: pulsações", jota hän kirjoitti samaan aikaan. Hän liitti tarinan yhteen Olga Borellin avulla muistiinpanoista, joita hän oli kyhännyt irtolappusille. "Tähden hetken" erikoisuus on, että se puuttuu Brasilian ajankohtaisiin yhteiskunnallisiin ongelmiin, joita Lispector kuitenkin käsitteli laajasti lehtikolumneissaan.
Nuoren brasilialaistytön tarinan kertoo kirjassa mies, jonka Lispector nimesi Rodrigo S.M:ksi. Teoksen alkuosassa kertoja kuvailee kertomuksen synnyn taustoja. Vasta kirjan puoliväliä lähestyttäessä, kun tyttö tutustuu poikaystäväänsä, Rodrigo mainitsee tämän nimen Macabéa. Nimi viittaa makkabealaisiin, ja se on yksi hyvin harvoista avoimen juutalaisista viittauksista Lispectorin teoksissa. Teos keskeiset henkilöhahmot ovat Brasilian köyhiä ja syrjäytyneitä.
Teos on esitetty Yleisradiossa 11-osaisena jatkoluentana 2007, lukijana Pekka Kyrö.
Kirjan pohjalta on valmistunut 1985 elokuva "A hora da estrela" ("Tähden aika"), jonka on ohjannut Suzana Amaral.
Talsi

Talsi () on lähes 11 000 asukkaan kaupunki Latviassa, linnuntietä 99 kilometriä Riian länsipuolella. Se on yhteensä 33 808 asukkaan kunnan (Talsu novads) keskus. Kaupunki toimi myös 2009 lakkautetun Talsin piirin hallinnollisena keskuksena.
Talsia kutsutaan yhdeksän kukkulan kaupungiksi johtuen siitä, että kaupunki sijaitsee yhdeksän kukkulan päällä. Talsia kutsutaan joskus sen vanhoilla saksankielisillä nimillä Talsen ja Wanemann.
Talsin keskustassa sijaitsee muinaisen linnoituksen rippeet jonka rakensivat luultavasti kuurit tai liiviläiset. Talsissa on ollut historiallisesti saksalainen ja juutalainen vähemmistö mutta toisen maailmansodan loppuun mennessä olivat molemmat ryhmät lähes hävinneet.
Riiasta Länteen kohti Ventspilsiä vievä valtatie A10 (eli eurooppatie ) kulkee noin 6 kilometriä kaupungin eteläpuolitse. Lähin rautatieasema sijaitsee noin 12 kilometriä kaupungin eteläpuolella Stendessä.
Ur (kunta)

Ur on kunta Pyrénées-Orientalesin departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Kunta kuuluu Pradesin arrondissementtiin ja Saillagousen kantoniin. Kunnassa oli 332 asukasta vuoden 2007 väestönlaskennassa ja väestötiheys oli 48,9 as./km². Urin pinta-ala on 6,8 neliökilometriä.
Urin naapurikunnat ovat Dorres ja Angoustrine-Villeneuve-des-Escaldes pohjoisessa, Espanjan eksklaavi Llívia idässä, Bourg-Madame etelässä, Espanjalle kuuluva Puigcerdà lounaassa ja Enveitg lännessä. Urista on matkaa Enveitgiin 1,8 kilometriä, Dorresiin 2,6 km, Angoustrine-Villeneuve-des-Escaldesiin 3,1 km, Bourg-Madameen 3,4 km, Latour-de-Caroliin 3,9 km, Estavariin 5,2 km ja Palau-de-Cerdagneen 5,9 km.
Scar

Scar on kuvitteellinen leijona Walt Disneyn elokuvassa "Leijonakuningas". Scar on elokuvan antagonisti, joka pyrkii Jylhämaan kuninkaaksi veljensä Mufasan tilalle. Scar onnistuu kaappaamaan vallan tappamalla Mufasan ja karkottamalla tämän pojan, Simban, pois Jylhämaasta. Scarin loi Jonathan Roberts ja hänet piirsi Andreas Deja. Ääninäyttelijänä toimi alkuperäisessä englanninkielisessä versiossa Jeremy Irons ja suomenkielisessä Jukka-Pekka Palo.
Tarina.
Simban synnyttyä Scar oli raivoissaan, koska ei pääsisikään kuninkaaksi veljensä Mufasan jälkeen. Niinpä Simban kasvettua riittävästi Scar kertoi hänelle elefanttien hautausmaasta. Simba on kuullut isältään, että se on paha paikka, joka on Jylhämaan rajojen ulkopuolella ja kieltänyt häntä menemästä sinne. Simba kuitenkin uhmaa isänsä tahtoa ja lähtee ystävänsä Nalan kanssa hautausmaalle. Siellä kolme hyeenaa, Ed, Shenzi ja Banzai, alkavat hätyyttää heitä. Mufasa kuitenkin pelastaa heidät. Scar huomaa hyeenakäskyläistensä epäonnistuneen ja houkuttelee Simban mukanaan kuivaan vuonoon, jonka yläpuolella gnuut laiduntavat. Scar jättää Simban kanjoniin, ja antaa merkin hyeenoille, jotka alkavat hätyyttää gnuita. Mufasa saapuu pelastamaan Simbaa, mutta kuolee itse, kun Scar heittää hänet alas kielekkeeltä. Simba pakenee autiomaahan luullen, että on syyllinen isänsä kuolemaan. Myöhemmin hän palaa Jylhämaahan aikuisena haastamaan Scarin ja vaatimaan kuninkuutta itselleen. Scar kuolee, kun hyeenat tappavat hänet elokuvan lopussa. Seuraava elokuva "Leijonakuningas 2 – Jylhäkallion ylpeys" käsittelee Ziran, Kovun ja muiden ulkolaisten elämää Scarin kuoleman jälkeen. Scar nähtiin elokuvassa takaumakohtauksissa ja Simban painajaisunessa. 
Herkules-animaatioelokuvan kohtauksessa Herkules pitää yllään leijonantaljaa, joka on täysin Scarin näköinen. Scar esiintyi myös Mikin klubi-sarjassa ja "The Lion Guard"-animaatiosarjassa ja muutamassa Timon ja Pumba animaatiosarjan jaksossa. -romaanissa kerrottiin, että Scar on herätetty henkiin ja vangittu Isle of the Lostille hyeena-apulaistensa Shenzin, Banzain ja Edin kanssa. 
Vuoden 2019 elokuva.
Vuonna 2019 ilmestyneessä elokuvassa, joka on toteutettu samanlaisella VR-tekniikalla kuin vuoden 2016 "Viidakkokirja"-elokuva, Scarin ääninäyttelijänä toimii Chiwetel Ejiofor.
Sanduskyn piirikunta

Sanduskyn piirikunta (Sandusky County) on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa. Sen suurin kaupunki ja hallinnollinen keskus on Fremont.
Maantiede.
Sanduskyn naapuripiirikuntia ovat Ottawa pohjoisessa, Erie idässä, Huron kaakossa, Seneca etelässä ja Wood lännessä.
Sanduskyn piirikunnan pohjoisrajasta osa kulkee Eriejärven Sanduskylahden rannalla. Piirikunnan pinta-ala on 1 059 neliökilometriä, josta 97 prosenttia on harvaanasuttua.
Väestö.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 60 944 henkeä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 94,3 prosenttia, mustiin (3,1 prosenttia), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3 prosenttia) ja aasialaisiin (0,3 prosenttia).
Kotitalouden mediaanitulo on 47 277 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella eli 13,6 prosenttia väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Talous.
Sanduskyn piirikunnan maapinta-alasta 75 prosenttia on viljeltysmaata. Se on Ohion viidenneksi suurin tomaattien tuottaja ja toiseksi suurin tehdastuotannossa.
Historia.
Sanduskyn piirikunta perustettiin vuonna 1820. Se sai nimensä intiaanien sanasta, joka tarkoittaa ”lähellä kylmää vettä”. Alue kuului alun perin Ohion intiaaneille Greenevillen rauhansopimuksessa varattuun alueeseen. Uudisasukkaita muutti alueelle hyvin hitaassa tahdissa, koska alueesta suuren osan käsitti Great Black Swamp -suo.
Yhdysvaltain 19. presidentti Rutherford B. Hayes on eräs tunnetuimpia Sanduskyn piirikunnan asukkaita ja hänen kotinsa Spiegel Grove on Ohio Historical Societyn hoitama historiallinen kohde.
Philip Henry Gosse

Philip Henry Gosse (6. huhtikuuta 1810 Worcester, Englanti – 23. elokuuta 1888 Torquay, Englanti) oli englantilainen luonnontieteilijä, lintutieteilijä, taidemaalari ja tieteen popularisoija.
Gosse kehitti kemisti Robert Waringtonin kanssa akvaarion ja avasi ensimmäisen julkisen akvaarion Lontoon eläintarhaan vuonna 1853 David William Mitchellin kanssa. Gosse kirjoitti myös kaksi kirjaa akvaarioista ja aloitti viktoriaanisen ajan akvaariobuumin.
Gossen isä oli kiertelevä miniatyyrimaalari ja äiti sisäkkö. Vuonna 1827 hän purjehti Newfoundlandiin, jossa hän kehitti itsestään alueen hyönteistutkimuksen erikoistuntijan. Vuonna 1835 hän muutti Comptoniin, eteläiseen Kanadaan, jonne hänen oli tarkoitus perustaa kommuuni kahden uskonveljensä kanssa. Hän viljeli maatilaa kolme vuotta, kunnes kokeilu epäonnistui. Tämän jälkeen hän muutti joksikin aikaa Alabamaan, tutkien ja piirtäen alueen eläimistöä ja vihaten kaikkea orjuuteen liittyvää.
Vuonna 1839 Gosse palasi Englantiin, jossa hän sai julkaistuksi kirjansa "Canadian Naturalist" (1840). Hän sekaantui myös eri kristillisten piirien toimintaan. 1844 hän purjehti Jamaikalle, jossa hän palveli ammattimaisena keräilijänä moukkamaista kauppiasta Hugh Cumingia. Hänen tutkimuksensa keskittyivät lintuihin ja häntä kutsutaankin Jamaikan lintutieteen isäksi. Rotusyrjinnästä vapaana miehenä hän palkkasi mustia paikallisia apualaisikseen. Palattuaan Englantiin 1846 hän kirjoitti kokemuksistaan kirjan "A Naturalist's Sojourn in Jamaica" (1851).
Gosse avioitui Emily Bowesin kanssa 1848. Heidän poikansa Edmund syntyi vuonna 1849. Gosse kärsi päänsärystä, minkä vuoksi perhe muutti Devonin rannikolle pois Lontoon ilmansaasteista. Täällä Gosse kiinnostui meren elävistä ja kehitteli akvaarion, kirjoittaen aiheesta kirjan "The Aquarium" (1854). Kirja oli myyntimenestys. Vuonna 1856 Gosse kutsuttiin Royal Societyn jäseneksi.
Samoihin aikoihin hänen vaimossaan ilmeni rintasyöpä, johon he hakivat apua amerikkalaiselta puoskarilta Jesse Weldon Felliltä, joka määräsi hoidoksi jotakin voidetta. Rouva Gosse kuoli tuskallisesti sairastettuaan 9. helmikuuta 1857.
Pian vaimonsa kuoleman jälkeen Gosse kirjoitti teoksen, josta jälkipolvet hänet parhaiten muistavat: "Omphalos: An Attempt to Untie the Geological Knot". Teos ilmestyi kaksi vuotta ennen kuin Darwinin "Lajien synty". Teos herätti runsaasti vastustusta ja sitä myytiin huonosti, ja 1869 suurin osa painoksesta myytiin jätepaperina.
Vuonna 1860 Gosse avioitui Eliza Brightwenin (1813–1900) kanssa. Näihin aikoihin Gossen kirjallinen tuotanto oli runsasta. Hän kuvitti itse suuren osan kirjoistaan ja maalaukset olivat korkealaatuisia.
Gosse nimesi linnuista muun muassa kultapääskyn ("Tachycineta euchrysea") ja jamaikanpiivin ("Contopus pallidus") vuonna 1847.
Asteroid Hopper

Asteroid Hopper on Desert Planet -yhtyeen ensimmäinen albumi, omakustannejulkaisu vuodelta 2001. Levyn tekeminen oli Jukka Tarkiaisen sooloprojekti – käytännössä hän teki kaiken musiikista levyn julkaisuun.
Taustaa.
Aiemmin Tarkiainen oli tehnyt vaihtoehtorockia ja soittanut kitaraa Jalla Jalla -yhtyeessä. 
Jalla Jallan toiminnan vähettyä Tarkiainen jatkoi musiikin tekemistä tietokoneella ja otti taiteilijanimekseen Desert Planet. Nimi viittaa tieteiselokuviin, tietokonepelihin ja siinä on myös mustan huumoriun sävyttämä viittaus Tarkiaisen asuinpaikkaan Lappiin: Lappi on kaukainen, eristynyt ja karu alue.
Levyn teko.
Uutta musiikkia tehdessään Tarkiainen muisteli tietokonepelien äänimailmaa ja teki musiikkia samaan henkeen. Vaikutteina olivat kolikkopelit, oma Commodore 64, veljenpojan Super Nintendo ja tutun Amiga.
Desert Planet -tyyli muotoutui nykyisen kaltaiseksi 1998 loppuvuodesta. Ensimmäinen kappale, joka valmistui oli "Walker" ja lopullinen versio kappaleesta oli valmiina toukokuussa 1999. Bonuksena Asteroid Hopper -levyllä vierailee Happy Goat -niminen artisti (Vesa Maunu), joka tekee musiikkia PlayStation-pelikonsolilla. Levyn masteroi osittain Kari Mehtälä.
Charles Barney Cory

Charles Barney Cory (31. tammikuuta 1857 Boston – 31. heinäkuuta 1921) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä ja golfin pelaaja.
Cory kiinnostui lintutieteestä ollessaan 16-vuotias ja ryhtyi keräämään lintujen nahkoja. Koska hänen isänsä oli luonut suuren omaisuuden tuontibisneksessä, varmistaen näin että hänen poikansa ei tarvitsisi koskaan tehdä töitä, Cory saattoi matkustella mielin määrin. Hän keräsikin nopeasti laajan kokoelman Karibian ja Meksikonlahden alueen linnustosta.
Cory opiskeli jonkin aikaa lakia Harvardin ja Bostonin yliopistoissa, mutta jätti pian opinnot jatkaakseen matkustelemista. 1883 hän oli niiden 48 ornitologin joukossa, jotka kutsuttiin American Ornithologists' Unionin (AOU) perustajiksi. Kun Coryn 19 000 nahan kokoelma paisui liian suureksi kotona säilytettäväksi, hän lahjoitti sen Field Museum in Chicagon kokoelmiin ja hänelle myönnettiin ornitologian kuraattorin asema. Coryn 600 ornitologisen niteen kokoelma myytiin Edward A. Ayerille vuonna 1894 ja lahjoitettiin myöhemmin museolle. Cory menetti koko omaisuutensa vuonna 1906 ja pestautui museon eläintieteen kuraattoriksi, pysyen tässä virassa loppuelämänsä.
Cory kirjoitti useita kirjoja. Hänen viimeinen suurtyönsä oli neliosainen "Catalogue of the Birds of the Americas", jonka Carl Edward Hellmayr viimeisteli Coryn kuoleman jälkeen.
Cory kuvaili keltanokkaliitäjän ("Calonectris diomedea"), jonka Scopoli oli jo nimennyt erään toisen liitäjän alalajina. Cory nimesi useita lintulajeja ja alalajeja, muun muassa haitinviherkerttulin ("Microligea palustris").
Cory oli innokas golfinpelaaja. Hän osallistui vuoden 1904 kesäolympialaisiin St. Louisissa, mutta ei päässyt loppuun saakka.
Rykmentin murheenkryyni (vuoden 1938 elokuva)

Rykmentin murheenkryyni on Yrjö Nortan ja Toivo Särkän ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1938. Lajityypiltään se on sotilasfarssi. Elokuva perustuu nimimerkki Topiaksen näytelmäkäsikirjoitukseen.
Aikoinaan menestyksekäs sotilasfarssi oli tuotantoyhtiön siihenastisista elokuvista yleisömenestykseltään paras, oli lajissaan ensimmäinen suomalainen. Se kertoo alokas Aaltosen edesottamuksista Suomen armeijan palveluksessa. Elokuva sai 20 vuotta myöhemmin jatko-osan "Murheenkryynin poika".
Elokuva on kuvattu Utin leirikentällä.
Juoni.
Kaarlo Angerkoski esittää tarinan nimihenkilöä joka on kehittänyt pinnaamisesta ja lorvimisesta suorastaan taiteen; tuon tuostakin kuuluu vääpelín (Toppo Elonperä) raivonkarjaisu: 
Kun vääpeli tapaa murheenkryynin marssin jälkeen vetämästä lonkkaa perässä ajaneesta varuskuormasta.
Oma harminsa tulee uudesta alokkaasta, "mammanpoika" maisterista (Leo Lähteenmäki) joka kuvittelee tullessaan voivansa armeijassakin jatkaa tutkintaansa - ja vielä pahempi harmi hänen äidistään joka ei usko että armeija ei toimi hänen tai pojan ehdoilla. Esimerkiksi runsaat matkatavarat, tutkimusaineisto ja varta vasten hankitut huonekalut onkin viety suoraan kasarmin vinttiin.
Riemukkaita hetkiä syntyy kun maisteri ripustelee hyönteissyöttejä ympäriinsä ja väärät kohteet osuvat niihin.
Pyykkäri jättää vääpelin asetakin toimistoon ja paikalla lorviva Aaltonen lainaa sen - ja juuri silloin kävelee sisään kenraali. Kaiken huipuksi Ansa Ikonen lainaa kapteenin tyttären roolissaan isänsä univormun ja farssi saavuttaa huippunsa. 
Tarkastajakenraalin (Jalmari Rinne) käynti synnyttää väärinkäsitysten hullunmyllyn, joka kiteytyy kenraalin loppupuuskahdukseen: 
Vääpeli haukkuu yhdessä vaiheessa murheenkryynit pataluhaksi – niin että saa kurkkunsa kipeäksi. Hän kirjoittaa haukut paperille – mutta yksioikoinen päivystäjä lukea jollottaa ne katkonaiseen tapaan – ja perään lukee vielä itse saamansa vääpelin haukut.
Arviot.
Kritiikeissä elokuvaa on luonnehdittu toisaalta lapselliseksi sotilasfarssiksi, mutta toisaalta on todettu myös, että huumorin kautta sillä pyritään nostattamaan maanpuolustushenkeä toista maailmansotaa edeltävässä kiristyvässä poliittisessa tilanteessa.
José Vilaplana Blasco

José Vilaplana Blasco (s. 5. joulukuuta 1944) on espanjalainen kirkonmies. Hän sai katolisen vihkimyksensä papiksi 25. toukokuuta 1972 ja piispaksi 27. joulukuuta 1984. Hänet nimitettiin vuonna 1984 Bladian titulaaripiispaksi ja Valencian apulaispiispaksi. Vuonna 1991 hänestä tuli Santanderin ja vuonna 2006 Huelvan piispa.
Vilaplana Blasco syntyi Benimarfullissa, Alicanten maakunnassa. Opiskeltuaan seminaarissa ja saatuaan pappisvihkimyksensä Espanjassa hän opiskeli vielä Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa Roomassa.
Kyriiniläisten veljeskunta

Kyriiniläisten veljeskunta on fiktiivinen hengellinen ritarikunta David Eddingsin kirjasarjoissa Eleniumin taru ja Tamulin taru.
Kyriiniläiset käyttävät hopeanhohtoista levyhaarniskaa ja valkoista päällyspukua ja viittaa. Heidän kilvissään ei yleensä ole vaakunamerkkiä vaan se on kiillotettu peilimäiseksi. 
Heidän suurmestarinsa on Abriel ja auttajajumalansa Romalic. 
Kyriiniläiset ovat linnoitus- ja piiritystekniikan erikoistuntijoita. Tämä johtuu siitä, että heidän yleisluonteensa on hyvin rauhaa rakastava ja he sattuvat asumaan "Jumalan omaksi kivikkopuutarhaksi" kutsutulla hyvin kivisellä alueella. He hyödyntävät nämä seikat rakentamalla monimutkaisia ja kestäviä linnoituksia, ja tietenkin myös kehittämällä tekniikat sellaisten nujertamiseen. 
Yleisesti sanotaankin, että jos kyriiniläinen on puolustamassa jotain linnaa, sen piiritys on toivoton yritys - ja päinvastoin: jos heikäläiset saavat vapaat kädet, mikään linna ei kauaakaan kestä heidän hyökkäystään.
Rauhaa rakastava luonne tekee kyriiniläisistä, kuten kaikista Arciumin asukkaista, hyvin vakavamielisiä ja hartaan uskovaisia. Sitä kovempia he sitten ovat taistelukentällä.
Tarinoiden kantajoukkoon kuuluva Sir Bevier on tyypillinen kyriiniläinen: hän kantaa aseenaan pelottavaa Lochaber-sotakirvestä, on linnoitus- ja piiritystekniikan nero sekä äärimmäisen uskovainen.
Morgan Taylor

Frederick Morgan Taylor (17. huhtikuuta 1903 – 16. helmikuuta 1975) oli yhdysvaltalainen aitajuoksija ja kolminkertainen olympiamitalisti.
Taylor oli syntynyt Sioux Cityssä, Iowassa ja kilpaili Grinnell Collegen joukkueessa sekä yleisurheilussa että amerikkalaisessa jalkapallossa. Vuoden 1924 olympiakarsinnoissa hän alitti 400 metrin aitajuoksun maailmanennätyksen ajalla 53,0, mutta kaatoi yhden aidan eikä tulos silloisten sääntöjen mukaan ollut ennätyskelpoinen. 
Pariisin olympialaisissa Taylor voitti alkueränsä ja sijoittui välierässä toiseksi. Loppukilpailussa Taylor juoksi sisäradalla ja oli loppusuoralle tultaessa selvässä johdossa voittaen ajalla 52,6. Epäonnekseen hän oli kaatanut kaksi aitaa eikä näin ollen saanut nytkään maailmanennätystä haltuunsa. Kolmannen aidan kaataminen olisi merkinnyt koko juoksun hylkäämistä. Toisena maalilinjan ylitti Charles Brookins, mutta hänet hylättiin sääntöjen vastaisen aidan ylityksen takia ja hopealle nousi Suomen Erik Wilén. Myös hän alitti entisen maailmanennätyksen eikä kaatanut yhtään aitaa, mutta tulosta ei hyväksytty ennätykseksi, koska aikaa ei otettu kolmella kellolla.
Taylor selvisi Yhdysvaltain joukkueeseen myös Amsterdamin kisoihin. Olympiakarsinnoissa hän sai vihdoinkin virallisen maailmanennätyksen nimiinsä ajalla 52,0. Amsterdamin finaalissa kolmannella radalla juossut Taylor jäi tiukassa kilpailussa pronssille Ison-Britannian David Burghleyn voittaessa.
Amsterdamin jälkeen Taylor vetäytyi kilparadoilta kolmeksi vuodeksi, mutta teki paluun Los Angelesin olympialaisiin. Hän sai kunnian kantaa Yhdysvaltain lippua avajaisissa. Loppukilpailussa Taylor sai jälleen pronssia kilpailussa, jonka voitti Robert Tisdall ajalla 51,8 ja hopeaa sai Glenn Hardin Taylorin maailmanennätystä sivuavalla ajalla 52,0. Tarkat ajat olivat 51,7 ja 51,9, mutta sen aikaisten sääntöjen mukaan ne pyöristettiin 0,2 sekunnin tarkkuuteen. Samaten vanhojen sääntöjen mukaisesti Tisdallin tulosta ei aidan kaatumisen takia voitu hyväksyä ennätykseksi. Koska neljänneksi sijoittui edellinen olympiavoittaja Burghley ja Hardin voitti seuraavissa kisoissa kultaa, kilpailu oli ainutlaatuinen olympiahistoriassa: neljä ensimmäistä olivat kaikki kyseisen lajin entisiä tai tulevia olympiavoittajia.
Planès

Planès [] on kunta Pyrénées-Orientalesin departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Kunta kuuluu Pradesin arrondissementtiin ja Mont-Louisin kantoniin. Kunnassa oli 47 asukasta vuoden 2007 väestönlaskennassa ja väestötiheys oli 3,3 as./km². Planèsin pinta-ala on 14,4 neliökilometriä.
Planèsin Alta Cerdanyan historiallisessa comarcassa sijaitsevat naapurikunnat ovat Saint-Pierre-dels-Forcats lännessä ja Eyne etelässä. Idässä ja pohjoisessa kunta rajoittuu Conflentin historialliseen comarcaan. Planèsista on matkaa Saint-Pierre-dels-Forcatsiin 1,7 kilometriä, Mont-Louisiin 2,5 km, La Cabanasseen 2,5 km, Sautoon 2,5 km, Fontpédrouseen 4 km, La Llagonneen 4,2 km ja Eyneen 5,1 km.
Serafino Vannutelli

Serafino Vannutelli (26. marraskuuta 1834 – 19. elokuuta 1915) oli italialainen pappi. Hän oli yksi katolisen kirkon kardinaaleista vuodesta 1887. Hän oli ennen kardinaaliksi nousemistaan toiminut vuodesta 1869 Nicaean titulaariarkkipiispana. Lisäksi hän oli vuosina 1869–1887 kirkon suurlähettiläänä Latinalaisen Amerikan maissa, Belgiassa ja Itävallassa.
Vannutelli toimi seremoniain kongregaation prefektinä vuodesta 1889. Hän toimi vuonna 1893 myös Bolognan arkkipiispana. Hän oli vuodesta 1899 "Paenitentiaria Apostolica" -tribunaalin johtaja ja vuosina 1903–1908 uskonopin kongregaation sihteeri. Vuonna 1914 hänestä tuli kardinaalikollegion dekaani.
Vannutelli oli alun perin vuodesta 1887 kardinaalipappi, sitten vuodesta 1893 kardinaalipiispa. Hänen veljensä oli Vincenzo Vannutelli.
William Joseph Levada

William Joseph Levada (15. kesäkuuta 1936 – 26. syyskuuta 2019) oli katolisen kirkon yhdysvaltalainen pappi. Hän on ollut kardinaali vuodesta 2006. Hän toimi Portlandin arkkipiispana vuosina 1986–1995 ja San Franciscon arkkipiispana 1995–2005. Vuonna 2005 hänestä tuli Joseph Ratzingerin seuraajana uskonopin kongregaation prefekti.
Levada opiskeli Yhdysvalloissa ja Roomassa. Jälkimmäisessä hänen opinahjonaan oli arvostettu Paavillinen gregoriaaninen yliopisto. Hän sai pappisvihkimyksensä 20. joulukuuta 1961.
Montréal (täsmennyssivu)

Montréal tai Montreal voi tarkoittaa: 
Muita:
Vincenzo Vannutelli

Vincenzo tai Vicenzo Vannutelli (5. joulukuuta 1836 – 9. heinäkuuta 1930) oli italialainen kirkonmies, joka vihittiin katoliseksi papiksi 1860 ja piispaksi 1880. Hän toimi kardinaalina vuodesta 1889. Hän oli aluksi kardinaali "in pectore". Tieto kardinaaliksi ylentämisestä julkistettiin 1890. 
Vannutelli toimi ennen kardinaaliuttaan kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hän oli apostolisen signatuurin prefekti vuodesta 1908. Hänestä tuli kardinaalikollegion dekaani veljensä Serafino Vannutellin jälkeen 1915.
Raymond Leo Burke

Raymond Leo Burke (s. 30. kesäkuuta 1948) on katolisen kirkon yhdysvaltalainen pappi. Hänestä tuli apostolisen signatuurin prefekti 27. kesäkuuta 2008. Hän oli ennen sitä toiminut La Crossen piispana Wisconsinissa ja Saint Louisin arkkipiispana Missourissa. Vuonna 2010 hänet ylennettiin kardinaaliksi.
Varhainen elämä ja koulutus.
Raymond Burke syntyi maaseudun maitotilalla Yhdysvaltain Keskilännessä kuudesta lapsesta nuorimpana. Hänen isänsä oli irlantilaiskatolinen ja äitinsä amerikkalainen baptisti, joka kääntyi katolilaisuuteen. Burken isä kuoli aivokasvaimeen Raymondin ollessa kahdeksanvuotias.
Burke opiskeli aluksi Amerikan katolisessa yliopistossa ja jatkoi opintojaan Roomassa jesuiittojen paavillisessa Gregoriaanisessa yliopistossa. 
Pappisura.
Paavi Paavali VI vihki Burken papiksi 29. kesäkuuta 1975. Pastoraalityön ja opetustyön jälkeen Burke palasi Gregoriaaniseen yliopistoon suorittamaan tohtorin tutkinnon kanonisessa oikeudessa. 
Piispa.
Paavi Johannes Paavali II vihki Burken piispaksi vuonna 1995 ja nimitti hänet La Crossen piispaksi. Hänen toimikautensa aikana Burke suunnitteli Guadalupen neitsyt Marialle omistetun pyhäkön rakentamisen, joka vihittiin käyttöön vuonna 2008. 
Burke toimi viisi vuotta Saint Louisin arkkipiispana ennen kuin paavi Benedictus XVI nimitti hänet Apostolisen Signaturan, kirkon "korkeimman oikeuden", prefektiksi. Burke korotettiin kardinaaliksi vuonna 2010. 
Maltan ritarikunnan suojelija.
Vuonna 2014 paavi Franciscus päätti Burken kauden Apostolisessa signaturassa ja nimitti hänet Maltan ritarikunnan suojelijaksi. Vuonna 2017 Burke palautettiin Apostoliseen Signaturaan sen jäseneksi. Kesäkuussa 2023 paavi Franciscus korvasi hänet Maltan ritarikunnan suojelijana. 
Näkemykset.
Kardinaali Burke tunnetaan yhtenä kirkon johtavista kanonisen oikeuden asiantuntijoista sekä sitoutumisestaan elämän puolustamiseen, perinteiseen liturgiaan ja omistautumisestaan eukaristialle ja Neitsyt Marialle. Hän on tiukasti puolustanut sakramenttien pyhyyttä ja kaiken ihmiselämän loukkaamattomuutta. 
Burken suhde paavi Franciscukseen on ollut kireä, sillä kardinaali on usein arvostellut paavin toimintaa. Tämä kärjistyi vuonna 2023, kun Franciscus poisti hänen stipendinsä, eläkkeensä ja terveydenhuoltonsa ja yritti häätää hänet Vatikaanin asunnostaan. 
Yksityiselämä.
Äidinkielensä englannin lisäksi kardinaali Burke osaa latinaa, ranskaa ja italiaa sekä espanjaa. Vuonna 2021 Burke sairastui vakavasti Covidiin, mutta toipui, minkä hän uskoo johtuneen ihmeellisestä väliintulosta.
Montréal (Aude)

Montréal on Ranskan kunta Auden departementissa Etelä-Ranskassa. Kunnan pinta-ala on 55,0 neliökilometriä, ja sen asukasluku oli 2 048 vuonna 2021.
Frederic William Maitland

Frederic William Maitland (28. toukokuuta 1850 – 19. joulukuuta 1906) oli englantilainen lakimies ja historioitsija. 
Maitland syntyi Lontoossa vuonna 1850. Maitlandin vanhempien varhaisen kuoleman jälkeen hänen tätinsä huolehti pojasta. Tällöin Maitland myös oppi saksan kielen, minkä ansiosta hän saattoi jo nuorena tutustua saksalaisten historioitsijoiden töihin. Opiskelunsa hän suoritti Eton Collegessa ja Cambdridgen Trinity Collegessa. 
Maitlandin saavutuksista muistetaan parhaiten hänen työnsä historian ja erityisesti lainsäädännön historian parissa. Hänen uransa tunnetuimpia teoksia olivat "History of English Law before the Time of Edward I" (1895, uusi painos 1898, Sir Frederick Pollockin kanssa ), "Domesday Book and Beyond" (1897); "Township and Borough" (1898); "Canon Law in England" (1898) sekä "English Law and the Renaissance" (1901).
Montréal (Gers)

Montréal (aiemmin Montréal-du-Gers) on kunta Gersin departementissa Ranskassa. Vuonna 2013 siellä oli arviolta 1 184 asukasta. Kunnan pinta-ala on 63,05 neliökilometriä.
Montréal on valittu kauneimpien ranskalaiskylien "Les Plus Beaux Villages de France" -järjestön jäseneksi.
Amfimakhos

Amfimakhos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa usean eri mieshahmon nimi.
5652 Amphimachus on troijalaisiin luettava asteroidi.
Marcial Maciel

Marcial Maciel Degollado (10. maaliskuuta 1920 – 30. tammikuuta 2008) oli meksikolainen katolinen pappi. Hän perusti vuonna 1941 Kristuksen legioona -järjestön (). Hänen julkisuuskuvansa tahrasivat pedofiliasyytökset, joista huolimatta hänen onnistui jatkaa uraansa aina vuoteen 2006 saakka.
Maciel oli ennen skandaalia arvostettu katolinen vaikuttaja, joka oli vielä Johannes Paavali II:n (k. 2005) suosiossa. Syytökset lapsiin kohdistuneista seksuaalirikoksista nousivat laajempaan julkisuuteen vasta vuonna 1997.
Maciel vakuutteli syyttömyyttään vielä skandaalin puhkeamisen jälkeen. Hän erosi Kristuksen legioonan johdosta vuonna 2005 ja sai seuraajakseen Álvaro Corcuera Martínez del Ríon. Hän oli sukua pyhimykseksi julistetulle meksikolaiselle piispa Rafael Guízar Valencialle (1878–1938).
Maciel perusti Kristuksen legioonan ohella apostolisen Regnum Christi -liikkeen.
Novator

Novator on islantilaisen Thor Björgólfssonin ‎omistama sijoitusyhtiö. Toimitusjohtaja on islantilainen Orri Haukson. Marraskuussa 2007 Novatorin hallinnassa oli 7 miljardin euron omaisuus, josta iso osa oli hankittu lainarahalla.
Saunalahti.
Novator tarjosi Saunalahdesta 250 miljoonaa euroa toukokuussa 2005. Saunalahti päätyi kuitenkin Elisalle. Elisa osti Saunalahden osakevaihtona toteutetussa kaupassa. Koska Novator oli jo ostanut osan Saunalahdesta, siitä tuli Elisan osaomistaja. Elisan ylimääräinen yhtiökokous 5. joulukuuta 2005 laajensi yrityksen hallitusta: uusiksi jäseniksi tulivat Kemiran pääjohtaja Lasse Kurkilahti ja asianajaja Matti Manner. Heitä pidettiin Novatorin edustajina.
Elisa.
Novator ilmoitti 22.11.2007 vaativansa Elisan ylimääräisen yhtiökokouksen koolle kutsumista hallitusten jäsenten vaihtamiseksi ja yhtiön jakamiseksi kahteen osaan. 22.11.2007 Elisan hallitus ilmoitti 18. joulukuuta 2007 pidettävästä ylimääräisestä yhtiökokouksesta ja sanoi vastustavansa Elisan jakamista. 
Novator Finland omisti Elisasta 11,48 %. Viisi suurta suomalaista eläkeyhtiötä ilmoitti vastustavansa Novatorin esitystä. Yhteensä eläkeyhtiöt omistivat 8,3 % Elisasta. Ajanta (omisti 1,25 %) oli Björgólfssonin liikekumppani, mutta yhtiö ei marraskuussa ottanut ehdotuksiin kantaa. Marraskuussa 2007 Kurkilahti kiisti olevansa Novatorin edustaja hallituksessa. Novatorin tavoitteena yhtiökokouksessa oli neljä hallituspaikkaa kuudesta. Novator nosti omistuksensa 15 prosenttiin 15.1.2008.
Syksyllä 2008 Novator joutui pankkikriisin vuoksi myymään omistuksensa Elisassa eläkeyhtiö Varmalle, joka on sitoutunut myymään vähintään puolet ostamistaan osakkeista Suomen valtiolle.
Investointi.
Syyskuussa 2005 Novator osti 34 % Elbankista Bulgariassa 60 miljoonalla eurolla. Syyskuussa 2007 Novator myi 48 % ElBankista 195 miljoonalla eurolla.
Werner Naumann

Werner Naumann (16. kesäkuuta 1909 Guhrau, Sleesian provinssi – 25. lokakuuta 1982 Lüdenscheid) oli Joseph Goebbelsin natsi-Saksan aikaisen propagandaministeriön ("Reichsministerium für Volksaufklärung und Propaganda or Propagandaministerium") valtiosihteeri. 30. huhtikuuta hänestä tuli Goebbelsin seuraaja propagandaministerinä Adolf Hitlerin nimettyä testamentissaan Goebbelsin valtakunnankansleriksi. Goebbelsin hallitus ei kuitenkaan koskaan aloittanut tehtäviään Goebbelsin tehtyä itsemurhan. Näin ollen Hitlerin hallitusta seurasi Dönitzin hallitus, jossa Naumann ei ollut ministerinä.
Naumann poistui Führerbunkerista viimeisten joukossa 1. toukokuuta 1945 ja onnistui välttämään sodan jälkeen sotasyyllisyysoikeudenkäynnit. 15. tammikuuta 1953 brittien tiedustelupalvelu pidätti Naumannin, joka oli johtanut sodanjälkeistä uusnatsiryhmää.. Naumann kuitenkin vapautettiin kuulustelujen jälkeen. Hän työskenteli myöhemmin johtajana Harald Quandtin metallialan yrityksessä.
Nozières (Cher)

Nozières on kunta Cherin departementissa Ranskassa. Siellä asui 227 ihmistä vuonna 2021. Kunnan pinta-ala on 10,4 neliökilometriä.
Lauri Korhonen

Lauri Edvard Korhonen (22. lokakuuta 1894 Kuopio - 22. marraskuuta 1947) oli suomalainen jääkärikapteeni.
Perhetausta.
Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Lauri Petter Korhonen ja Maria Väänänen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Aino Voutilan kanssa, josta hän erosi vuonna 1924 ja avioitui uudelleen vuonna 1932 Aino Maria Pakkasen kanssa.
Opinnot.
Korhonen kävi Kurkijoen maamiesopiston vuosina 1913–1914 ja jatkoi Helsingin maanviljelyslyseossa, josta hän erosi 1. luokalta vuonna 1915.
Jääkärikausi.
Korhonen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 3. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Korhonen liittyi 27. Jääkäripataljoonaan 3. maaliskuuta 1916 ja kuului pioneerikomppaniaan. Otti osaa asemasotaan Misse-joella ja Riianlahden rannikkoasemissa, Schmardenin hyökkäykseen sekä Aa-joen talvitaisteluihin. Rintamakomennuksensa jälkeen hän osallistui Polangenissa vuonna 1917 järjestetyille erikoiskursseille (pommarkurssi).
Suomen sisällissota.
Korhonen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 12. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän haavoittui 28. maaliskuuta 1918 ja määrättiin haavoista toivuttuaan huhtikuun puolivälissä 6. jääkärirykmentin täydennyspataljoonaan, missä hän palveli komppanianpäällikkönä ja pataljoonan väliaikaisena komentajana.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Korhonen siirrettiin sisällissodan jälkeen kesäkuussa vuonna 1918 päälliköksi Porin rykmenttiin 7. komppaniaan, mistä hänet siirrettiin 12. heinäkuuta 1918 Pioneerikoulutuspataljoonaan sekä myöhemmin Pioneeripataljoonaan, missä hän toimi Panssarijuna l:n komentajana ja 2. komppanian päällikkönä ja talouspäällikkönä. Armeijasta hän erosi 4. tammikuuta 1922 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen 15. tammikuuta 1922 ja hänet sijoitettiin päälliköksi Mikkelin suojeluskuntapiiriin. Tehtävästä hän erosi 31. maaliskuuta 1924 ja siirtyi myyntialalle ja työskenteli automyyjänä eri yrityksissä vuosina 1924–1930. Vuonna 1932 hän siirtyi Vaasan höyrymylly oy:n palvelukseen ja oli vuodesta 1934 alkaen saman yrityksen rehumyllyn hoitajana. 
Talvi- ja jatkosota.
Korhonen osallistui talvisotaan huoltopäällikkönä Kenttätykistörykmentti 5:n II patteristossa. Välirauhan aikana hän toimi edelleen aluksi samassa tehtävässä, kunnes hänet siirrettiin aluepäälliköksi Vaasan suojeluskuntapiiriin. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin huoltopäälliköksi Jalkaväenkoulutuskeskus 11:een ja edelleen Jalkaväenkoulutuskeskus 21:een, josta hänet siirrettiin edelleen vuonna 1942 talousupseeriksi Jalkaväenkoulutuskeskus 15:een, josta hänet kotiutettiin vielä samana vuonna ja hän siirtyi Huhtamäki-Yhtymän palveluksessa Turkuun keksi- ja leipätehtaan ylimestariksi. Hänet haudattiin Turkuun.
Murheen mailla singlet 1996–2007

Murheen mailla singlet 1996–2007 on lappeenrantalaisen rock-yhtyeen Kotiteollisuuden vuonna 2008 julkaistu kokoelma. Albumilla on täysin sama kappalelista kuin "Murheen mailla 1996–2007" kokoelman toisella CD:llä.
Albumi sijoittui ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan seitsemänneksi ja pysyi listalla yhteensä 18 viikkoa.
Tarek Ziadi

Tarek Ziadi (, s. 24. heinäkuuta 1979 Béni Khalled, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Libyan valioliigassa pelaavaa Al-Tahaddia.
Ura.
Ziadi aloitti ammattilaisuransa Stade Tunisienissa kaudella 2000–2001, jolloin hän teki kaksi maalia. Läpimurtonsa Ziadi teki kaudella 2005–2006, oltuaan 11 maalilla sarjan toiseksi paras maalintekijä. Kauden jälkeen hän siirtyi Sfaxieniin ja voitti saman tien maalikuninkuuden 13 maalilla. Seuraava kausi oli kuitenkin pettymys, kun Ziadi teki vain kolme maalia kauden aikana ja siirtyikin tammikuussa 2008 ES Saheliin. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi vuoden mittaisella lainasopimuksella ES Zarzisiin.
Ziadi kuitenkin jätti ES Zarzisin kesken sopimuksen siirtyäkseen varsinaisella sopimuksella libyalaiseen Al-Tahaddiin.
Les Ollières-sur-Eyrieux

Les Ollières-sur-Eyrieux on kunta Ardèchen departementissa Ranskassa. Siellä on arviolta 944 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 7,58 neliökilometriä. 
Historia.
Ensimmäiset havainnot asutuksesta Les Ollières-sur-Eyrieuxin alueella ovat 1200-luvulta. 1700-luvulla kunnasta tuli tärkeä paikka silkin käsittelyn kannalta. Nykyään Les Ollières on suosittu matkakohde varsinkin kesäaikana.
Henry Bryant

Henry Bryant (12. toukokuuta 1820 Boston – 2. helmikuuta 1867 Puerto Rico) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja luonnontieteilijä.
Bryant opiskeli ja valmistui Harvard Medical Schoolissa 1843. Vuonna 1847 hän joutui jättämään lääkärin ammatin terveydellisistä syistä. Hän suuntautui luonnonhistorian tutkimiseen, erityisesti lintutieteeseen.
1860-luvun alkupuolella Bryant kuului "Megatherium Club" -nimiseen nuorten luonnontieteilijöiden seuraan, joka toimi Smithsonian-instituutissa. Bryant keräsi lintuja Floridassa, Bahamasaarilla, Ontariossa ja Labradorissa, Pohjois-Carolinassa, Kuubassa, Jamaikalla ja Puerto Ricossa.
Yhdysvaltain sisällissodassa Bryant palveli kirurgina Massachusettsin vapaaehtoisten 20. rykmentissä. Hän haavoittui Bull Runin toisessa taistelussa. Hänet vapautettiin sotapalveluksesta ennen sodan päättymistä ja hän matkusti Eurooppaan. Ranskassa hän osti Frédéric de Lafresnayen lintukokoelman ja toimitti sen "Boston Society of Natural Historyn" museoon.
Bryant oli Henry Bryant Bigelowin, valtameritutkijan, isoisä.
Bryant nimesi linnuista muun muassa bahamanpääskyn ("Tachycineta cyaneoviridis") ja jamaikansirkkusen suvun "Loxipasser".
Kuvia

Kuvia on Pronssisen Pokaalin vuonna 1998 julkaistu toinen albumi. 
Kappaleet.
Sävellykset ja sanoitukset Tomi Sivenius, sovitukset Pronssinen Pokaali.
Le Roux

Le Roux on kunta Ardèchen departementissa Ranskassa. Vuonna 2021 siellä oli 62 asukasta. Kunnan pinta-ala on 16,43 neliökilometriä.
Leibethra

Leibethra () eli Libethra (, "Libēthra") () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Pieriassa Makedoniassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi lähellä Olymposvuorta ja Dionin kaupunkia. Kaupungin arkeologinen alue sijaitsee Dío-Ólympoksen kunnassa noin neljä kilometriä lounaaseen nykyisestä Leptokaryán kaupungista.
Kreikkalaisessa mytologiassa paikka yhdistettiin muun Pierian tavoin muusiin, ja siksi nämä tunnettiin myös epiteetillä "Libethrides". Pausaniaan mukaan Leibethran lähellä sijaitsi Orfeuksen hauta, johon muusat tämän hautasivat. Aleksanteri Suuren aikoina 300-luvulla eaa. kaupungissa oli myös Orfeuksen patsas.
Roomalaiset marssivat alueen läpi matkalla Thessaliasta Makedoniaan. Tässä yhteydessä myös historioitsija Livius mainitsee kaupungin teoksessaan "Ab urbe condita". Roomalaisella kaudella kaupunki oli Dionin alaisuudessa.
Pausanias kertoo Leibethran tuhoutuneen Sys-virran syöksyttyä alas Olympokselta. Tämä oli mahdollisesti sama kuin Enipeus-virta. Kaupungin tuhouduttua Orfeuksen hauta siirrettiin Dioniin.
Kaupunki paikannettiin Olympoksen kaakkoispuolelle 1800-luvulla, ja tarkka paikka löydettiin vuonna 1914. Nykyisin paikalla on arkeologinen puisto, joka rakennettiin vuosina 2007–2013 ja on tarkoitettu muun muassa opetuskäyttöön erilaisten opetus- ja työpajatilojen ja rekonstruktioiden avulla.
Mäntyharjun Jäntevä

Mäntyharjun Jäntevä (MäJä) on vuonna 1921 perustettu urheiluseura, joka on myöhemmin keskittynyt jalkapalloon. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2014 Kutosessa.
Seuralla oli mukana toiminnassa kaudella 2011 junioreita ikäluokissa G, F, E ja D. Näistä piirin sarjatoiminnassa mukana ovat D-juniorit. KKI-35 -ryhmä pelaa piirisarjaa, samoin kuin KKK-45 ryhmä. 
Tyttöjalkapalloilu nousi Jäntevän kuvioihin 2000-luvun puolivälissä ja on siitä saakka kasvattanut suosiotaan. Kaudella 2010 Nice Futis nousi vahvasti kuvioihin mukaan.
Kauden päätteeksi jaetaan kauden parhaalle pelaajalle Eskon Malja (nimetty pitkäaikaisen rahastonhoitajan Esko Haikaraisen mukaan).
ORF

Österreichischer Rundfunk (ORF) on itävaltalainen yleisradioyhtiö, joka perustettiin vuonna 1958. Yhtiöllä on neljä kansallista televisiokanavaa ja 12 radiokanavaa. Yhtiön rahoituksesta puolet koostuu televisiomaksuista, loput mainonnasta ja muista tuloista.
Televisiokanavat.
Yhtiöllä on neljä kansallista televisiokanavaa:
William Harroun Behle

William Harroun Behle (13. toukokuuta 1909 Salt Lake City, Utah – 26. helmikuuta 2009 Salt Lake City, Utah) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Behle varttui Salt Lake Cityssä ja valmistui East High Schoolista 1928. Hän opiskeli Utahin yliopistossa. Vuonna 1932 hän meni Kalifornian yliopistoon Berkeleyhin, jossa hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1937. Myöhemmin samana vuonna hän palasi Utahin yliopistoon opettajaksi biologian osastolle. Hän työskenteli osastolla 40 vuotta, ja toimi yleisen biologian johtajana vuosina 1948–1963 ja lintutieteen professorina. Vuonna 1973 Behle toimi pelikaanien suojelukomitean (Pelican Protection Committee) johdossa. Behle jäi eläkkeelle vuonna 1977.
Behle sai lukuisia kunnianosoituksia ja toimi seuraavien yhdistysten ja järjestöjen hallituksissa tai puheenjohtajana: Utah Audubon Society, University of Utah Chapter of the Society of Sigma Chi, Cooper Ornithological Society, Wildlife Society, Society for the Study of Evolution ja Utah Academy of Science, Arts, and Letters.
Behle avusti Utahin luonnonhistoriallisen museon perustamisessa. Museon kokoelmissa on noin 25 000 lintunäytettä, ja lisäksi preparointitilat, kirjasto, karttakokoelma, opetuslaboratorio ja opiskelijoita varten erillinen lintujen lisäkokoelma.
Behle nimesi joitakin lintujen alalajeja, muun muassa sinipääskyn ("Progne subis") alalajin "arboricola".
Makhaon

Makhaon (; ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan sodan sankari.
Makhaon oli lääketieteen jumalan Asklepioksen ja Epionen poika ja Podaleirioksen veli. Hän oli yksi Helenan kosioista, ja uskollisena antamalleen valalle hän purjehti veljensä kanssa Troijaan kolmellakymmenellä aluksella osallistuakseen Troijan sotaan kreikkalaisten puolella.
Troijan sodassa Makhaon osoittautui veljensä tavoin vertaansa vailla olevaksi parantajaksi. Paris onnistui haavoittamaan häntä niin, että hän joutui jäämään sotatoimien ulkopuolelle., mutta jatkoi haavoittuneiden parantamista niin, että Filoktetes pystyi osallistumaan taisteluihin.
Eurypylos surmasi Makhaonin Troijan sodan kymmenentenä vuonna, toisen version mukaan Penthesileia. ja hänen ruumiinsa haudattiin Gereniaan Messeniaan. Hänet kuitenkin mainitaan yhtenä Troijan puuhevoseen piiloutuneista sotureista.
Make Tommila

Markku Hannu Juhani ”Make” Tommila (s. 1958 Pori) on suomalainen kitaristi, säveltäjä ja sanoittaja. Hän on soolouransa lisäksi soittanut yhtyeissä Rio, Doora, Riot, Amazing Sound Orchestra ja Purema. Tommilan tytär on laulaja Noora Tommila.
Tommilan single "Nämä kesäyöt" oli Suomen virallisella singlelistalla kesällä 1999 kaksi viikkoa 18. sijalla.
Vadim Glowna

Vadim Glowna (26. syyskuuta 1941 Eutin, Schleswig-Holstein, Saksa – 24. tammikuuta 2012 Berliini, Saksa) oli saksalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hänen ohjauksiaan ovat "Der Brocken" (1992), "Desperado City" (1981), joka sai Cannesin elokuvajuhlilla Kultaisen kameran, ja "Dies rigorose Leben" (1983). Hän näytteli muun muassa televisiosarjoissa "Kettu", "Kahden keikka" ja "Rikospaikalla". Hän on myös ohjannut näitä sarjoja. 
Glowna opiskeli näyttelemistä Hampurissa. Maksaakseen opintonsa hän työskenteli opiskeluaikana taksikuskina, merimiehenä, rumpalina ja journalistina. Hän oli naimisissa Vera Tsechechowan kanssa, mutta liitto päättyi eroon.