The X Factor

The X Factor on brittiläisen heavy metal -yhtye Iron Maidenin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 1995. Se on ensimmäinen kahdesta studioalbumista, jossa solistina on Blaze Bayley, joka korvasi soolouralle lähteneen Bruce Dickinsonin.
Albumilla Iron Maiden otti sanoituksissaan ensimmäisen kerran askeleen hieman aikuismaisempaan suuntaan, ja se on yhtyeen siihenastisista albumeista synkin. Suurimman osan kappaleista on kirjoittanut Steve Harris, joka albumin kirjoittamisen aikoihin oli kokenut avioeron ja isän kuoleman. Synkkä teema heijastuu albumin aiempia raaempaan kansikuvaan, jossa Eddie-maskotti revitään kappaleiksi. Levyllä on paljon matalia ja dempattuja riffejä, mutta myös kauniita ja melodisia riffejä. Niitä on erityisesti kappaleissa ”Sign of the Cross” ja ”Fortunes of War”.
"The X Factor" sai jokseenkin huonot arvostelut lehdistöltä varsinkin niiltä, jotka olivat tottuneen vanhaan sarjakuvamaisempaan Iron Maideniin. Myös kaupallinen menestys oli aiempaa heikompaa. Brittilistalla "The X Factor" nousi sijalle kahdeksan ja Suomessa sijalle kaksi. Yhdysvalloissa listasijoitus oli Billboard 200 -listalla vaatimaton 147.
Taustaa ja nauhoitukset.
Iron Maidenin pitkäaikainen laulaja Bruce Dickinson ilmoitti syyskuussa 1993 eroavansa yhtyeestä ja lähtevänsä soolouralle. Tämä masensi erityisesti yhtyeen basisti Steve Harrisia. Uudeksi laulusolistiksi valittiin Wolfsbane-yhtyeessä vaikuttanut Blaze Bayley. Yhtye ilmoitti Bayleyn valinnasta julkisuuteen vähän ennen joulua 1993. Bayleyn mukaan liittyminen Iron Maideniin ”muutti hänen elämänsä kokonaan”.
Iron Maiden aloitti kappaleiden kirjoittamisen albumille "The X Factor" tammikuussa 1994. Albumia äänitettiin yli vuoden verran basisti Steve Harrisin Barnyard-nimisellä kotistudiolla. Harris kommentoi kappaleiden kirjoittamisesta seuraavaa:
Uusi laulaja toi onnistumispaineita ja yhtye pyrki tekemään albumista mahdollisemman vahvan. Poikkeuksellisesti yhtye ei käyttänyt kaikkea albumia varten äänitettyä materiaalia, vaan neljästätoista kappaleesta kolme (”I Live My Way”, ”Judgement Day” ja ”Justice of the Peace”) jätettiin levyltä pois. Materiaali olisi riittänyt tuplalevyyn ja sen tekeminen kesti kauan.
Albumin tuotti ja miksasi Nigel Green. Myös Steve Harris toimi miksaajana ja tuottajana. Albumin kansikuvan piirsi Hugh Syme. Koskettimia soitti Michael Kenney ja kuvaajana toimi Ronal Whelan ja yhtyeen kuvaajina Ross Halfin &amp; Simon Fowler.
Musiikki.
Tyyli.
"The X Factorilla" Iron Maiden otti sanoituksissaan ensimmäisen kerran askeleen hieman aikuismaisempaan suuntaan. Albumin kohdeyleisönä olivatkin aiempaa varttuneemmat kuuntelijat. Steve Harris on kuvaillut levyä omaleimaiseksi.
Harris on kuvaillut "The X Factoria" jatkoksi albumille "Seventh Son of a Seventh Son", sillä molempien musiikissa on progressiivisia elementtejä. Albumista tuli myös Iron Maidenille poikkeuksellisen synkkä. Harrisin isä oli hiljattain kuollut ja lisäksi hän kävi albumin kirjoittamisen aikoihin läpi avioeron. Jälkeenpäin Harris on kuvaillut aikaa elämänsä vaikeimmaksi, ja yksityiselämän kriisi heijastui hänen kirjoittamiinsa kappaleisiin. Harrisin mukaan myös Bayley vaikutti "The X Factorin" synkempään tyyliin. Mick Wall kirjoittaa Iron Maiden -historiikissaan "Run to the Hills": 
Kappaleiden taustoja.
"The X Factorin" ensimmäinen kappale on Steve Harrisin tekemä ”Sign of the Cross”, joka on ”yli yksitoista minuuttia kestävä albumin synkkä avausraita”. Harrisin ja Janick Gersin ”Lord of the Flies” perustuu "Kärpästen herra" -nimiseen romaaniin ja elokuvaan. Blaze Bayleyn ja Gersin säveltämä ”Man on the Edge” puolestaan perustuu "Rankkaan päivään" ja ”The Edge of Darkness” "Ilmestyskirja. Nyt." elokuvaan.
Harrisin säveltämät kappaleet ”Fortunes of War”, ”Sign of the Cross” ja ”Judgement of Heaven” käsittelevät hänen avioliittonsa kariutumista ja yhtyeen edellisen laulajan Bruce Dickinsonin lähtöä, mutta myös vieläkin ”tuskallisempaa ja hämmentävämpää minuuden hajoamista". Myös ”Look for the Truth”, ”The Aftermath”, ”The Edge of Darkness”, ”2 A.M.”, ”Lord of the Flies” ja ”The Unbeliever” käsittelevät samoja asioita.
Nimi ja kansikuva.
Tuottaja Nigel Greenin mukaan "The X Factorin" nimi tuli mukaan jo äänittämisen alkuvaiheessa:
Albumin tietokoneella tehdyn kansikuvan piirsi Hughes Simon (lempinimi Hugh Syme), joka on työskennellyt Disneyllä. Hän on piirtänyt myös Rushin, Queensrÿchen ja Megadethin levyjen kansia. Kannessa Eddie esiintyy kytkettynä 25 000 voltin sähkötuoliin.
Julkaisu ja menestys.
"The X Factor" julkaistiin 2. lokakuuta 1995 ja se nousi Suomessa toiselle sijalle, Ruotsissa neljänneksi ja Belgiassa &amp; Britanniassa kahdeksanneksi. Saksassa "The X Factor"nousi sijalle 16. ja Itävallassa sijalle 19. Norjassa albumi joutui tyytymään sijaan 25. ja Sveitsissä 27. Alankomaissa ylsi meni sijalle 29. Yhdysvalloissa albumi pääsi Billboard 200 -listalla vaatimattomalle sijalle 147.
Albumin ensimmäinen single ”Man on the Edge” julkaistiin 25. syyskuuta 1995, ja se nousi Britanniassa sijalle 10 ja Suomessa toiseksi. ”Man on the Edgestä” tehtiin myös musiikkivideo, jonka ohjasi Steve Lazarus Steve Harrisin kanssa. Seuraava single ”Lord of the Flies” julkaistiin 2. helmikuuta 1996 ja sen musiikkivideon ohjasi tuttuun tapaan Steve Lazarus ja Steve Harris.
SoundScanin mukaan "The X Factor" myi Yhdysvalloissa 112 710 kappaletta.
Arvostelut ja palkinnot.
"The X Factor" vastaanotettiin suurelta osin negatiivisesti. Samaa oli kokenut myös vuoden 1981 albumi "Killers". Albumi valittiin kuitenkin Ranskassa ja Saksassa vuoden albumiksi.
Allmusicin Stephen Thomas Erlewine kirjoittaa ”"The X Factorin" olevan mitäänsanomaton myöhempien aikojen Iron Maiden -albumi”. Vaikka yhtye ei ”kuulostakaan erityisen huonolta”, kärsii kokonaisuus heikoista kappaleista sekä vimman ja mielikuvituksen puutteesta. RevelationZ-verkkosivun Tommy B. Jensen toisaalta kehuu albumia sanoen ”hämmästyttävän musikaalisuuden ja loistavan hengen tekevän siitä täysin ainutlaatuisen ja nerokkaan albumin”.
"Korroosion" Aki Nuopponen mainitsee, ettei "The X Factorin" tyyli sovi Iron Maidenille, eikä myöskään ailahteleva Blaze Bayley ole edeltäjänsä veroinen laulaja. Albumin suurin ongelma on kuitenkin epätasainen, ylipitkä ja tasapaksu kappalemateriaali. Toisaalta aiempaa synkempi tyyli on suhteellisen onnistunut.