Gábor Bethlen

Gábor Bethlen (s. 1580 – k. 15. marraskuuta 1629) oli Transilvanian ruhtinas vuosina 1613–1629 ja myös Unkarin maapäivien valitsema Unkarin kuningas vuosina 1620–1622. Bethlenin valtakausi Transsilvaniassa tunnetaan ruhtinaskunnan vaurastumisesta. Kalvinistinen Bethlen soti myös katolilaisia Habsburgeja vastaan 30-vuotisen sodan aikana.
Elämäkerta.
Gábor Bethlen syntyi vuonna 1580, vaikutusvaltaiseen protestanttiseen Bethlenin sukuun. Nuorena Bethlen lähetettiin Transilvanian ruhtinas Zsigmond Báthoryn hoviin. Bethlen kuului István Bocskayn kannattajiin tämän noustessa valtaistuimelle ja hän tuki myös tämän seuraajaa Gábor Báthorya. Erimielisyydet Báthoryn ja Bethlenin väillä pakottivat kuitenkin Bethlenin lopulta maanpakoon Osmanien valtakuntaan.
Gábor Báthory vieraannutti pian valtaannousunsa jälkeen kannattajansa ja lopulta hän päätyi hajdujen surmaamaksi. Vuonna 1613 Transsilvanian valtiopäivät valitsivat turkkilaisten painostuksesta Gábor Bethlenin uudeksi ruhtinaaksi. Bethlenillä oli läheiset suhteet Osmanien valtakuntaan, ja häntä kutsuttiinkin pilkallisesti "Gábor Muslimiksi". Turkkilaisten nukkehallitsija hän ei kuitenkaan ollut. Bethlenin onnistui vakiinnuttaa valtansa Transsilvaniassa ja hän keskitti vallan itselleen. Valtiopäivien asema jäi pian muodolliseksi Bethlenin ottaessa suoraan hallintaansa kruunun tulonlähteet. Lisäksi uusi merkantilistinen talouspolitiikka rikastutti ruhtinaskuntaa. Transsilvaniasta tuli myös yksi protestanttisuuden keskuksista Kaakkois-Euroopassa. Bethlen itse oli kalvinisti, mutta osoitti suvaitsevaisuutta myös muita uskoja kohtaan. Hän salli vainottujen anabaptistien asettua ruhtinaskuntaansa, ja juutalaisten vanha velvoite kantaa keltaista tähteä lakkautettiin. Ruhtinaskunnan johtamisen ohella Bethlenillä oli kuitenkin suurempi tavoite. Hän halusi yhdistää Unkarin ja piti vastustajinaan Habsburgeja, jotka Itävallan perintömaiden ohella hallitsivat Unkarin kuningaskuntaa ja Böömiä.
Habsburg-hallitsija, Saksan keisari Rudolf II:n seuraaja Matias I (Unkarin kuninkaana "Matias II") aloitti katolilaisen vastauskonpuhdistuksen noustuaan valtaan vuonna 1612. Matiasta seurasi edelleen vuonna 1619 jesuiittojen kasvattama Ferdinand II. Protestanttisuus hävitettiin Steiermarkista, Kärntenistä ja Krainista, mutta Böömissä säädyt eivät hyväksyneet uutta hallitsijaa. Hänen sijaansa valittiin kalvinistinen kuningas Pfalzin vaaliruhtinas Friedrich. Uskonnolliset vainot aiheuttivat aatelin kapinointia myös Unkarissa, ja Bethlen päätti puuttua asioihin. Vuonna 1619 Transsilvanian armeija eteni Pozsonyiin. Transsilvanialaiset otettiin innolla vastaan, ja pian Bethlenin hallussa oli miltei koko Unkarin alue. Elokuussa 1620 Unkarin valtiopäivät julistivat Ferdinandin menettäneen kruununsa, ja Bethlen valittiin uudeksi kuninkaaksi.
Sotaonni muualla kääntyi kuitenkin lopulta Habsburgien puolelle. Ferdinandin katolilaiset liittolaiset paavi ja Espanja riensivät hänen apuunsa. Tšekit kärsivät huomattavan tappion marraskuussa 1620 Valkoisen vuoren taistelussa katolilaista armeijaa vastaan. Unkarissa osa maan aatelistosta piti puolestaan Bethleniä uhkana, koska tämän uskottiin soveltavan koko Unkarissa samaa itsevaltaista hallintotapaa kuin ruhtinaskunnassaan. Tšekkien tappion jälkeen aatelisto oli alkanut tunnustella rauhaa keisarin kanssa. Bethlen jatkoi sotaa jonkin aikaa ilman aateliston tukea saavuttaen joitakin voittoja. Lopulta hänenkin oli kuitenkin taivuttava rauhaan. Tammikuussa 1622 solmittiin Nikolsburgin rauha, jolla Bethlen luopui Unkarin kuninkuudesta. Toisaalta Transsilvaniaa laajennettiin käsittämään seitsemän Ylä-Unkarin komitaattia, niin että ruhtinaskunta käsitti nyt noin kolmanneksen Unkarin kuningaskunnasta. 
Rauha ei päättänyt konflikteja Bethlenin ja Habsburgien välillä. Eurooppa ajautui Böömin konfliktista alkaneeseen 30-vuotiseen sotaan. Laajan protestanttisen liiton muodostaakseen Bethlen meni naimisiin Brandenburgia hallinneiden Hohenzollernien Katariina Brandenburgin kanssa ja soti protestanttien puolelle kahdesti vuosina 1623 ja 1626. Liitosta neuvoteltiin myös esimerkiksi Ruotsin kuningas Kustaa II Adolfin kanssa. Mainittavampaa menestystä Bethlen ei kuitenkaan enää saanut, vaan joutui molemmilla kerroilla solmimaan vuoden 1622 tilanteeseen perustuneen rauhan. Bethlen kuoli Alba Iuliassa () 15. marraskuuta 1629.
Kuoleman jälkeen.
Transsilvania oli vaurastunut huomattavasti Bethelenin valtakaudella. Valtakaudesta onkin sittemmin puhuttu joissakin yhteyksissä Transsilvanian "kultaisena kautena". Vaikka kaikki Bethlenin tavoitteet eivät toteutuneetkaan, Transsilvaniasta oli tullut myös kansainvälisesti merkittävä tekijä. Bethlenin armeijan muodostanet hajdut ja székelyt tulivat tunnetuiksi saavuttamistaan voitoista. Erityisen tunnetuiksi Euroopassa tulivat unkarilaiset husaarit. Bethlenin kuoleman jälkeen Transsilvanian ruhtinattarena toimi hänen vaimonsa Katariina.