tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Wilho Giers

Wilho Giers (24. tammikuuta 1880 Harjavalta − 25. maaliskuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen tukku- ja autokaupan alalla toiminut liikemies.
Giers palveli Porissa kauppa-alalla useiden vuosien ajan. Hän perusti kahden toverinsa kanssa Porissa tukku- ja vähittäiskaupan toiminimen "Tarkiainen, Enlund &amp; Giers". Vuonna 1914 Giers perusti Porissa tukkukaupan alalla toimineen Wilho Giers Osakeyhtiön ja siirsi yhtiön toiminnan 1916 Helsinkiin. Yhtiö harjoitti siirtomaatavaroiden, kankaiden, puutavaran ym. tuotteiden tukkukauppaa sekä tuonti- ja vientikauppaa. Vuonna 1919 yhtiö aloitti Daimler-kuorma-autojen ja Mercedes-henkilöautojen maahantuonnin ostettuaan Konekauppa-Osakeyhtiö Aatran auto-osaston. Yhtiön auto-osastoa johti Yrjö Weilin. Puutavaran ostoa ja maasta vientiä varten perustettiin tytäryhtiö "Puutavaraosakeyhtiö Giers".
Giers oli perustamassa marraskuussa 1919 Helsingissä toimintansa aloittanutta "Vähittäiskauppiaiden Tupakkatehdas Oy":tä, myöhemmin "Osakeyhtiö Savuke Aktiebolag" ja hän oli tehtaan suurin osakkeenomistaja 4 prosentin osuudella. Tehdas oli toiminnassa vuoteen 1923 saakka jolloin se lopetettiin kannattamattomana. 
Wilho Giers Osakeyhtiö joutui vuoden 1920 lopulla talousvaikeuksiin ja Giers jätti henkilökohtaisen konkurssihakemuksensa maaliskuun alussa 1921. Wilho Giers Osakeyhtiö myytiin 1921 suomalaisen Daimler-Mercedes-yhtiön omistajille ja se lopetti toimintansa vuoden 1921 lopulla sekä asetettiin konkurssiin ja purettiin 1927. Daimler-Mercedes-yhtiö toimi Mercedes-Benz-autojen maahantuojana aina vuoteen 1926 saakka.
Giers johti tämän jälkeen viimeksi perheensä omistamaa "Teknillinen Tehdas Heros Oy":tä. Helsingissä toiminut tehdas valmisti erilaisia taloustavaroita, kuten etikkaa, soodaa, pöytäsuolaa, mausteita, hius- ja hajuvesiä, mustetta ym.
Mike Donnelly

Michael Chene Donnelly (s. 10. lokakuuta 1963 Livonia, Michigan) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan 465 NHL-ottelua New York Rangersissa, Buffalo Sabresissa, Los Angeles Kingsissä, Dallas Starsissa ja New York Islandersissa.
Donnelly teki NHL-urallaan 114 maalia, 121 syöttöpistettä ja 235 tehopistettä. Hän pelasi urallaan myös 197 AHL-ottelua ja teki niissä 244 tehopistettä.
Canon EOS RP

Canon EOS RP on japanilaisyhtiö Canonin valmistama täyden kinofilmikoon peilitön Canonin R-sarjan digitaalinen järjestelmäkamera, jossa käytetään Canonin RF-sarjan objektiivejä kuten laajan 10-kertaisen zoomausalueen Canon RF 24-240MM F4-6.3 IS USM -objektiiviä . Kamera julkaistiin vuonna 2019. Sillä on mahdollista ottaa myös 4K-videota (16:9) 3 840 × 2 160 25 kuvaa/s. Kameraan käyvät SD-, SDHC-, SDXC-, UHSI- ja UHSII-muistikortit. Muut jo olemassaolevat R-sarjan kamerat ovat Canon EOS R, Canon EOS Ra, Canon EOS R5 ja Canon EOS R6. 
Kuvankäsittelyohjelmat.
&lt;br&gt;
Canon EOS R

Canon EOS R on japanilaisyhtiö Canonin valmistama täyden kinofilmikoon peilitön Canonin R-sarjan digitaalinen järjestelmäkamera, jossa käytetään Canonin RF-sarjan objektiivejä kuten laajan 10-kertaisen zoomausalueen Canon RF 24-240MM F4-6.3 IS USM -objektiiviä . Kamera julkaistiin syksyllä 2018. Sillä on mahdollista ottaa myös 4K-videota (16:9) 3 840 × 2 160 (30, 25, 24 kuvaa/s). Kameraan käyvät SD-, SDHC-, SDXC-, UHSI- ja UHSII-muistikortit. Muut R-sarjan kamerat ovat Canon EOS RP, Canon EOS Ra, Canon EOS R5 ja Canon EOS R6. 
Kuvankäsittelyohjelmat.
&lt;br&gt;
Canon EOS Ra

Canon EOS Ra on japanilaisyhtiö Canonin valmistama täyden kinofilmikoon peilitön Canonin R-sarjan digitaalinen järjestelmäkamera, joka julkaistiin 2019. Kamera on kehitetty erityisesti tähtitaivaan kuvaamiseen. Kamerassa käytetään Canonin RF-sarjan objektiivejä kuten laajan 10-kertaisen zoomausalueen Canon RF 24-240MM F4-6.3 IS USM -objektiiviä . Kameralla on mahdollista ottaa myös 4K-videota (16:9) 3 840 × 2 160 (30, 25, 24 kuvaa/s). Kameraan käyvät SD-, SDHC-, SDXC-, UHSI- ja UHSII-muistikortit. Muut R-sarjan kamerat ovat Canon EOS R, Canon EOS RP, Canon EOS R5 ja Canon EOS R6. 
Kuvankäsittelyohjelmat.
&lt;br&gt;
Tammerfors Aktuellt

Tammerfors Aktuellt (lyh. TA) on ruotsinkielinen tamperelainen paikallislehti. Se on ainoa Tampereen alueella säännöllisesti ilmestyvä ruotsinkielinen lehti, joka ilmestyy kahden viikon välein perjantaisin, ja jatkaa jo lopetetun Tammerfors Aftonbladin perintöä. 
Tammerfors Aktuellt käsittelee lähinnä Tampereen ja lähialueen ruotsinkielistä toimintaa ja kulttuuria. Koska kyseessä on rekisteröityneen yhdistyksen, Svenska Sällskapsklubben i Tammerfors, jäsenlehti, se on voittoa tavoittelematon.. Se toimii myös ilmoitusalustana ja kontaktina kaupungin ruotsinkielisille väestölle.
Lehden päätoimittaja on Simon Hannus. Sen levikki on 400 kappaletta..
Henrik Anker Bjerregaard

Henrik Anker Bjerregaard (1792−1842) oli norjalainen kirjailija ja virkamies. Hän on kirjoittanut Norjassa aikoinaan suositun Waldemar Thranen säveltämän laulun ”Fjeldeventyret” sekä laulun ”Sønner af Norge, det ældgamle rige”, joka oli norjalaisten kansallislaulu, kunnes Bjørnstjerne Bjørnsonin ”Ja, vi elsker dette landet” sen siitä asemasta syrjäytti 1864.
Oslossa on Bjerregaardin mukaan nimetty katu Bjerregaards gate.
Mathias Bjugg

Mathias Jakob Bjugg (1750−1807) oli ruotsalainen runoilija, joka toimi tullinhoitajana, ensin Ruotsissa Enköpingissä ja sitten Suomessa Porissa ja Raumalla. Runoudessaan Bjugg oli Thomas Thorildin kehnohko jäljittelijä.
Bjugg tuli tunnetuksi laajalti, kun "Stockholmsposten" vitsaili hänen riimeilleen. Hän oli yksi niitä epäonnistuneita riimittelijöitä, joita parveili Thorildin ympärillä ja yritti matkia tätä. Per Atterbom on luonnehtinut "hourupäistä, mutta hourupäisyydessään jossain määrin nerokasta tullimiestä Enköpingistä" tähän tapaan: "Bjugg tavoitti, sekoittamalla luonnollista ja ylevyyteen pyrkivää, mätäpaiseen äärimmäisen muodon". Hän jatkaa, että halutessaan luoda muinaisrunoutta muistuttavaa Bjugg vaelsi helteisinä kesäpäivinä kaupungista lähitienoille Husbergetiin, riisui myssynsä, antoi auringon porottaa päälakeen ja runoili siinä Apollonin suojeluksessa. Rudbeckin "Atlantican" innoittamat Bjuggin "Skaldedigt öfver Sverige" ja "Saga i Atland" ilmestyivät 1789 ja 1792.
Bjuggin puoliso oli nakkilalainen Elisabet Pihlman.
Anders Herman Bjursten

Anders Herman Bjursten (1825−1866) oli ruotsalainen runoilija ja pedagogi. Hän on kirjoittanut joukon epähistoriallisia, romanttisesti jännittäviä historiallisia romaaneja, kuten "Ödets lek", "Gyltas grotta", "Överste Stobée" sekä Esaias Tegnérin ja Bernhard von Beskowin jälkiä noudattaen mahtipontisia runoja, kuten "Minnen från Gripsholm" ynnä muita. Tunnetuimpia hänen teoksistaan ovat ehkä "Öfversigt af svenska språkets och litteraturens historia" sekä "Läsebok".
The Matrix Resurrections

The Matrix Resurrections on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka on ohjannut Lana Wachowski. Elokuva on "Matrix"-elokuvasarjan neljäs osa. Elokuvan päärooleissa jatkavat Keanu Reeves ja Carrie-Anne Moss.
Elokuvan kuvaukset käynnistyivät San Franciscossa 5. helmikuuta 2020 ja päättyivät 11. marraskuuta. Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa elokuvateattereihin sekä HBO Maxiin 22. joulukuuta 2021. Suomessa ensi-ilta oli 25. joulukuuta 2021.
Matthew Simmonds

Matthew Simmonds, myös tunnettu nimillä 4-mat tai 4mat (15. maaliskuuta 1974) on brittiläinen muusikko, joka on tullut tunnetuksi musiikin tekemisestä useisiin videopeleihin.
Hän on parhaiten tunnettu työstään Codemastersilla.
Simmonds on tehnyt tracker-musiikkia ja chiptuneja.
Simmondsin ensimmäinen taustamusiikki oli Core Designin peliin "Chuck Rock".
Yrjö Juuti

Yrjö Veikko Juuti (24. kesäkuuta 1891 Kiihtelysvaara – 9. joulukuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Yrjö Juutin isä oli kansakoulunopettaja K. J. Juuti ja veli opettaja, toimittaja, kirjailija ja kääntäjä Toimi Juuti. Hän valmistui ylioppilaaksi Joensuun lyseosta vuonna 1909, suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1914 ja vihittiin maisteriksi vuonna 1919.
Juuti työskenteli sijaisopettajana Joensuun lyseossa ja Pohjois-Karjalan kansanopistossa vuonna 1910, "Ylioppilaslehden" toimitussihteerinä vuosina 1913–1914, "Kauppalehden" toimitussihteerinä vuosina 1916–1917, "Laatokan" päätoimittajana vuosina 1917–1918, "Karjalan Sanomien" päätoimittajana vuonna 1918 ja jälleen "Kauppalehden" toimituksessa vuosina 1919–1920. Hän toimi Itä-Karjalan toimituskunnan sihteerinä ja valtioneuvoston kirjaajana vuonna 1920, suojeluskuntien yliesikunnan sanomalehtijaoston päällikkönä vuonna 1921 ja "Satakunnan Kansan" toimittajana vuonna 1922. Vuonna 1924 Juuti palasi "Kauppalehteen", jonka päätoimittaja hän oli vuodesta 1929.
Juuti toimi Karjalaisen osakunnan kuraattorina vuosina 1919–1921, Turun yliopiston matka-asiamiehenä vuosina 1921–1923 ja Pohjois-Karjalan Kansallisliiton piirisihteerinä vuoden 1927 vaaleissa. Hän julkaisi "Karjalan Sanomissa" tutkimussarjan "Käkisalmen läänin oloista 1656–1663".
Hänen poikansa oli toimittaja Jyrki A. Juuti.
Vanhan Kirjan Talvi

Vanhan Kirjan Talvi on antikvaarinen kirjatapahtuma, joka järjestetään vuosittain helmikuussa Jyväskylässä. Tapahtumaan sisältyy seminaareja, kirjailijavieraita, kirjamyyntiä ja huutokauppoja. Tapahtumassa käy vuosittain jopa 10 000 ihmistä. Vanhan Kirjan Talven pääjärjestäjä on Vanhan Kirjallisuuden Ystävät ry, joka edistää vanhan kirjallisuuden ja muun painetun kulttuurin säilymistä ja tuntemusta.
Vanhan Kirjan Talven paikkana oli pitkään Jyväskylän kaupunginkirjasto, mutta vuodesta 2019 tapahtuma on järjestetty Jyväskylän yliopiston tiloissa.
Vuoden 2020 tapahtuma oli 29. Vanhan Kirjan Talvi. Vuosina 2021–2022 tapahtuma oli tauolla koronaviruspandemian vuoksi.
Kengururotat

Kengururotat (Dipodomyinae) on yksi taskuhyppyrottien (Heteromyidae) heimon alaheimoista. Siihen kuuluu 21 lajia kahdessa suvussa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kengururottia tavataan alueella Yhdysvaltain ja Kanadan lounaisosista Meksikon keskiosaan. Ne elävät aavikoilla ja puoliaavikoilla.
Ravinto ja elintavat.
Kengurottien ravintoa ovat enimmäkseen siemenet, mutta myös pienet selkärangattomat, kuten heinäsirkat. Kun ne löytävät ruokaa, ne kuljettavat sen poskipusseissaan pesäkolon yhteydessä olevaan varastoon.
Kengururotat viettävät päivät onkaloiden suojissa ja poistuvat sieltä vasta yöllä, kun on viileää. Vettä ne saavat ruoastaan ja sadekaudella kasvaneiden kasvien solunesteestä. Vain 70 prosenttia niiden juomasta vedestä poistuu virtsana ulos. Ne estävät sen haihtumisen turkista levittämällä siihen perärauhasensa rasvaeritettä. Kengururotat liikkuvat voimakkailla takaraajoillaan loikkien. Tavallisesti niiden loikat kantavat 10–15 senttimetrin päähän, mutta vaaran uhatessa ne voivat hyppiä hetken aikaa jopa 50-senttisiä loikkia ja pääsevät etenemään niillä 5 metrin sekuntivauhtia. Vaaratilanteessa kengururotta myös varoittaa muita yksilöitä rummuttamalla maata takakäpälillään. Kengururottien pesä sijaitsee maan alla. Yleensä ne kaivavat sen 15–30 senttimetrin syvyyteen ja tekevät onkalosta 2–3 metrin mittaisen. Pesään on yksi tai kaksi sisäänkäyntiaukkoa ja niiden lisäksi kaksi tai kolme varauloskäytävää. Jokainen aikuinen kengururottayksilö tekee itselleen oman tällaisen pesän.
Paasikiven–Kekkosentie

Paasikiven–Kekkosentie eli Rantaväylä on Tampereella sijaitseva vilkas autoliikenteen väylä, joka toimii seudullisena läpikulkutienä sekä merkittävänä sisäänajoreittinä kaupungin keskustaan. Se on Suomen valtion omistama nelikaistainen maantie ja osa valtatietä 12. Paasikiven–Kekkosentie sijoittuu Nokian moottoritien ja Teiskontien liittymän väliin.
Tien historia.
Alkuperäinen Paasikiven–Kekkosentie oli seitsemän kilometriä pitkä, ja se rakennettiin useassa vaiheessa. Ensimmäinen osa valmistui Näsijärven etelärannalle ja Tampereen ydinkeskustan pohjoispuolelle 1970-luvun puolivälissä. Viimeinen osa Petsamon kohdalla avattiin liikenteelle vuonna 1989. Suunnitteluvaiheessa väylästä käytettiin nimeä "Kehätie", mutta myöhemmin läntinen osa sai kaupungin asemakaavassa nimen Paasikiventie ja itäinen osa nimen Kekkosentie. Paasikiventie vaihtui Kekkosentieksi Tammerkosken rannassa Näsinsillan itäpäässä.
Paasikiventie ja Kekkosentie olivat alun perin kaupungin hallinnoimia ja hoitamia katuja, mutta 1990-luvun puolivälissä ne muutettiin valtion ylläpitämiksi yleisiksi teiksi. Mustanlahden ja Naistenlahden välistä tieosuutta levennettiin vuonna 1997.
Vuonna 2016 valmistunut pari kilometriä pitkä Rantatunneli muutti väylän linjausta niin, että Paasikiventie sijaitsee nykyään tunnelin länsipuolella (Santalahdesta länteen) ja Kekkosentie tunnelin itäpuolella (Naistenlahdesta itään). Tunneliosuus ei ole Paasikiven- eikä Kekkosentietä, vaan maanalaisen tien nimi on "Rantatunneli". Tunnelin myötä Santalahden ja Naistenlahden välinen maanpäällinen tieosuus jäi pois valtatie 12:n käytöstä, ja se sai tässä yhteydessä uudet nimet Paasikivenkatu ja Kekkosenkatu sekä niiden välissä Tampellassa kulkevalla osuudella Ranta-Tampellan katu. "Katu"-pääte kertoo siitä, että tien hoitovastuu kuuluu Tampereen kaupungille.
Nimen tausta.
"Paasikiventien" nimi viittaa presidentti Juho Kusti Paasikiveen, joka asui varhaislapsuudessaan Tampereella. Kun kadunnimi 1970-luvun alussa merkittiin asemakaavaan, Paasikiven syntymästä oli tullut kuluneeksi sata vuotta. Vuonna 1977 asemakaavaan otetulla nimellä "Kekkosentie" on puolestaan haluttu kunnioittaa presidentti Urho Kekkosta, jolla oli Tampere-yhteyksiä liikemies Kalle Kaiharin kautta.
Paasikiven–Kekkosentien valmistumisaikaan Suomen ulkopolitiikassa vallitsi niin sanottu Paasikiven–Kekkosen linja.
Rasti-Vihti

Rasti-Vihti on vuonna 1976 perustettu Vihdin alueella toimiva suunnistusseura. 
Seuran riveistä on tullut viisi suunnistuksen maailmanmestaria. Kari Sallinen voitti seuraa edustaessaan kolme aikuisten SM-kultaa vuosina 1982 ja 1983. Rasti-Vihti oli myös Jani Lakasen ensimmäinen seura. Rasti-Vihdillä, Hiidenkiertäjillä ja Karkki-Rastilla oli yhteinen edustusseura Delta 21 vuoden ajan vuoteen 2012. Nykyään seura keskittyy alkeis- ja kuntosuunnistukseen, karttojen tekemiseen ja kilpailujen järjestämiseen. Seura on järjestänyt suunnistuksen veteraanien SM-pitkän matkan vuonna 2014 ja pyöräsuunnistuksen SM-kilpailut vuonna 2019. 
Aiheesta muualla.
Seuran virallinen sivu
Anton Karsten

Anton Amandus Karsten (26. heinäkuuta 1862 Siipyy – 13. kesäkuuta 1915 Turku) oli suomalainen historian ja ruotsin kielen opettaja, rehtori ja journalisti.
Anton Karsten kasvoi Ahvenanmaan saaristossa, jossa hänen isänsä oli Föglön kirkkoherrana. Hän valmistui ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta klassisesta lyseosta vuonna 1882, suoritti kandidaatintutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1886 ja työskenteli ruotsin kielen opettajana Oulun suomalaisessa lyseossa vuodesta 1888. Karsten suoritti lisensiaatintutkinnon ja puolusti väitöskirjaansa "Kökarsmålet, ljud- och formlära" vuonna 1891. Vuonna 1897 hän siirtyi ruotsin opettajaksi Turun suomalaiseen klassiseen lyseoon ja vuonna 1904 hänestä tuli Turun ruotsalaisen reaalilyseon historian ja ruotsin lehtori. Vuodesta 1912 lähtien Karsten toimi myös koulun rehtorina.
Karsten osallistui innolla yhteiskunnallisiin rientoihin ja oli kiinnostunut varsinkin työväenkysymyksestä ja sosialismista. Hän toimitti "Uleåborgsbladetia" vuosina 1891–1897, kuului "Åbo Underrättelserin" toimitukseen vuosina 1898–1906 ja perusti vuonna 1907 lyhytikäiseksi jääneen "Politiken"-lehden. Karstenin yhteiskunnallinen radikalismi ei saanut laajempaa kannatusta ja myöhemmin hän keskittyi kouluasioihin.
Mark Ferner

Mark E. Ferner (s. 5. syyskuuta 1965 Regina, Saskatchewan) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi urallaan 91 NHL-ottelua Buffalo Sabresissa, Washington Capitalsissa, Anaheim Mighty Ducksissa ja Detroit Red Wingsissä.
Ferner teki NHL-urallaan yhteensä 3 maalia, 10 syöttöpistettä ja 13 tehopistettä. Rangaistusminuutteja hän keräsi yhteensä 51. Ferner pelasi urallaan myös 486 AHL-ottelua ja teki niissä 226 tehopistettä.
McCormick (traktori)

McCormick on italialainen traktorimerkki. Argo- konsernin vuonna 2001 perustama tuotemerkki perustuu McCormick-tuotemerkin ja sitä edeltäneiden McCormick Harvesting Machine yhtiön ja International Harvesterin perinteisiin. 
Historia.
McCormick-brändi syntyi vuonna 1856 perustetusta McCormick Harvesting Machine Company -yrityksestä, joka sulautui seuraajayhtiöksi International Harvesterin kanssa vuonna 1902, joka myös jatkoi tuotemerkkiä. Sen jälkeen kun International Harvester myi maatalousosaston Tennecolle vuonna 1985, samalla McCormick-tuotemerkki lopetettiin. CX-sarjan tuotanto aloitettiin Case-tehtaalla Doncasterissa vuonna 1997, jota seurasi seuraavana vuonna Maxxum MXC -sarja. Se oli yksi EU: n sääntelyviranomaisten vaatimuksista, kun Case sulautettiin New Hollandiin vuonna 1999 CNH Globaliksi, oli edessä Doncasterin tehtaan myynti. Vuonna 2000 italialainen Argo-konserni sai tehtaan ja tavaramerkkioikeudet haltuunsa McCormickiin. Doncasterin tehtaan lisäksi myös siellä tuotetut C-, CX- ja MXC-traktorisarjat sekä MX Maxxum -sarjat kuuluivat kauppaan. McCormick Tractors International Limited aloitti toimintansa tammikuussa 2001. Samana vuonna Argo-konserni osti CNH Globalilta uuden tehtaan Saint-Dizierissä, jota laajennettiin myöhemmin McCormick Ranskan pääkonttoriksi ja tuotanto- ja myyntitoiminnan pääkonttoriksi Ranskassa. 
Vuonna 2002 McCormick GmbH perustettiin saksalaiseksi jakelijaksi Haariin (lähellä Müncheniä), joka muutti vuonna 2005 Fella-tehtaalle (joka kuuluu myös Argo-ryhmään) Feuchtiin Nürnbergin lähellä. Saksan sivuliike on toiminut Argo GmbH:na vuodesta 2006. 
Vuonna 2007 traktorinvalmistajat Landini, McCormick ja Valpadana sulautettiin Argo Tractorsiin ja ovat siitä lähtien olleet vain yrityksen tavaramerkkejä. Doncasterin tehdas suljettiin vuoden lopulla, ja kolmen merkin traktoreita on siitä lähtien valmistettu Fabbricossa Reggio Emilian maakunnassa Pohjois-Italiassa. 
Nykyinen sarja.
traktorit.
McCormickin tällä hetkellä Euroopassa tarjoama tehokkain traktori on X8.680 VT-Drive -malli, jonka nimellisteho on 301 hv.
Celebesinpalmunäätä

Celebesinpalmunäätä ("Macrogalidia musschenbroekii") on sivettieläinten (Viverridae) heimoon kuuluva nisäkäslaji. Se on sukunsa Macrogalidia ainoa laji.
Celebesinpalmunäädällä on lyhyt ja tiheä turkki. Sen väritys on eläimen selkäpuolella tumman ruskeanharmaa, vatsapuoli on punervansävyinen ja vaaleampi. Kyljillä voi olla heikkoja tummia täpliä ja hännässä vaaleanruskeita sivusuuntaisia juovia. Silmien ylä- ja alapuolella sekä kuonon takana kasvaa valkoista karvaa. Ruumiin pituus on alle 80 senttimetriä, hännän pituus 60 senttimetriä ja paino noin 44 kilogrammaa.
Celebesinpalmunäätää tavataan kotoperäisenä Sulawesin eli Celebesin saaren pohjois-, keski- ja kaakkoisosissa. 
Fossiililöytöjen perusteella se on historiallisesti elänyt koko saaren alueella. Nykyisin sukukypsien celebesinpalmunäätien lukumäärän arvioidaan olevan noin 9 000. Celebesinpalmunäätä elää metsissä.
Celebesinpalmunäädän ravintoa ovat pienet jyrsijät sekä hedelmät kuten papaijat. Se kiipeilee usein puissa.
Per Harling

Per Gunnar Harling (synt. Jansson, s. 20. kesäkuuta 1948 Bromma, Tukholma) on ruotsalainen pappi, kirjailija, virsirunoilija- ja säveltäjä.
Elämä ja työ.
Per Harling on toiminut keskeisillä paikoilla Ruotsin kirkon jumalanpalvelusuudistuksessa ja virsilaulun kehittäjänä. Pappina hän on tehnyt työtä nuorison parissa, ennen muuta Rättvikin hiippakuntakartanossa, jossa hänen työtoverinaan oli Jonas Jonson, myöhemmin Luterilaisen liiton apulaispääsihteeri ja Strängnäsin piispa, jonka kirjoittamia virsiä Harling on säveltänyt. Hän toimi Ruotsin kirkon Kirkkokansliassa jumalanpalveluksen kehittämistyön työalasihteerinä ja on osallistunut useisiin kansainvälisiin, ekumeenisiin kirkkomusiikin ja hengellisen laulun kehittämisprojekteihin. Hän on osallistunut useiden Ruotsin kirkon seurakuntien jumalanpalveluselämän kehittämisprojekteihin. 
Harling on kirjoittanut useita jumalanpalveluselämämän uudistusta ja hengellistä laulua käsitteleviä kirjoja. Hän on myös merkittävä virsirunoilija, ja on kirjoittanut 187 virttä tai laulua. Hän on julkaissut useita laulukiirjoja ja hengellisiä lauluja käsitteleviä kirjoja. Niistä tunnetuimpia ovat laulukirja "”Hela världen sjunger"” (1997) jossa on lauluja eri puolilta maailmaa, Lina Sandell-Bergin elämäkerta "”Ett ögonblick i sänder," 2003) sekä ruotsalaisten mielivirsistä kertova kirja "”Våra älskade psalmer”" (2007). Hänet on mainittu 1900-luvun lopun ja 2000-luvun alun merkittävimmäksi ruotsalaiseksi virsirunoilijaksi. Hänen kirjoittamiaan tai toimittamiaan jumalanpalveluselämän kehittäiseen liittyiä kirjoja on ilmestynyt myös englanninkielisinä, esim. "Worshipping Ecumenically, Orders of Service from Global Meetings with Suggestions for Local Use", WWC Publications, Geneⱱa 1995.
Harling on koonnut ja säveltänyt useita ns. nuorisomessuja, esim. "Mässa i viston" (1994) ja "Träd in i dansen" (1995) ruotsalainen kansantanssimessu sekä useita musikaaleja. Hän on kääntänyt ruotsiksi Pekka Simojoen ja Anna-Mari Kaskisen ”Hiljaisuuden messun”, "I Guds vind, not- och gudstjänsthäfte" (1999). Hänen kirjoittamiaan ja säveltämiään lauluja on julkaistu useissa kirjoissa Pohjoismaiden ohella mm. USAssa, Australiassa, Saksassa, ja Ranskassa.
Ruotsin kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa 23 virttä, jotka ovat joko hänen kirjoittamiaan, säveltämiään tai kääntämiään. "Psalmer i 2000 talet"-kirjassa on 17 hänen kirjoittamaansa, kääntämäänsä tai säveltämäänsä virttä. Hänen laulujaan on käännetty myös suomeksi ja niitä on julkaistu useissa virsi- ja laulukirjoissa. 
Per Harlingin virsiä suomeksi.
Ruotsin kirkon virsikirja.
Teksti:
Sävelmä
Per Harlingin suomesta ruotsiin kääntämiä virsiä.
Ruotsin kirkon virsikirja
Den svenska psalmboken med tillägg
Aiheesta muualla.
Per Harlingin kotisvu (ruotsiksi)ː https://perharling.wordpress.com/
Gustaf Björlin

Gustaf Björlin (14. lokakuuta 1845 Tukholma, Ruotsi – 13. kesäkuuta 1922 Åmål, Ruotsi) oli ruotsalainen sotilas ja kirjailija. Björlin kävi sotakorkeakoulun Mariebergissä 1867–1870 ja oli sittemmin muun muassa yleisesikunnassa, jossa hän sotahistoriallisen osaston päällikkönä toimitti teoksen "Sveriges krig åren 1808 och 1809". Björlin on kirjoittanut muitakin historiallisia tutkimuksia, kuten "Sveriges krig i Tyskland 1805–1807" (1882), "Kriget mot Danmark 1675–1679" (1885), "Karl XII" (1888), "Karl X Gustaf" (1889), "Gustaf II Adolf" (1890) ynnä muita sekä myös kaunokirjallisia teoksia. Björlin oli merkittävä myös Ruotsin valtiopäivillä ja puolustuslaitoksen uudestijärjestelyssä.
Argo (yhtiö)

Argo on maatalouskoneita valmistava holdingyhtiö Italiassa. Sen perustivat veljekset Valerio ja Pierangelo Morra vuonna 1988. Yhtiö on sen jälkeen kasvanut voimakkaasti. Vuonna 1994 se osti enemmistön traktoreita valmistavasta Landinista ja seuraavana vuonna Valpadanasta. Yhtiö osti leikkuupuimuri- ja paalainvalmistaja Laverdan sekä Doncasterin traktoritehtaan Englannista, jonka mukana se sai McCormick-tuotemerkin CNH-yhtiöltä vuonna 2000. Traktoreiden valmistuksesta vastaa nykyisin tytäryhtiö Argo Tractors ja Valpadana. Traktoreiden tuotantotilat sijaitsevat Fabbricossa ja Luzzarassa.
Yhtiön nykyiset tuotemerkit:
Laurentius Jonae Gestritius

Laurentius Jonae Gestritius (s. mahd. 1497, k. 1597 tai 1598) oli ruotsalainen pappi ja virsirunoilija.
Elämä.
Laurentius Jonae oli kotoisin Gästriklandista ja hänet tunnettiin sen mukaan latinalaistetulla nimellä Gestritius. Hänen tiedetään tulleen 1577 kirkkoherraksi Ångermanlandin Reselen seurakuntaan ja olleen vuodesta 1589 alkaen Härnösandin kirkkoherrana sekä osallistuneen 1593 Upsalan kokoukseen, jossa hän oli yksi kokouksen päätöksen allekirjoittajista.
Hän oli virsirunoilija, julkaisi virsiä sekä ruotsinsi ja muokkasi vanhoja latinankielisiä hymnejä, joista tunnetuin on "”"Puer natus in Betlehem”, Ruotsin kirkon virsikirjan virsi 130 "”"Taivaalla tähti välkehti” sekä saksankielisiä, reformaation hengessä kirjoitettuja virsiä. Hän kirjoitti myös itse virsiä ja hänen kirjoittamiaan virsiä ja saarnoja julkaistiin 1591 sekä 1619, jolloin hänen pojanpoikansa, Haquinus Laurentii Rhezelius julkaisi ne otsikolla ”Någre psalmer, andelige wijsor och loffsonger”. 
Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi hänen kirjoittamansa virsi, ”Saan, Herra, rauhan mieleeni"”" (O Gudh, det är en hjertans tröst) virsi 403 (Suom, Elias Lönnrot 1868, uud. suom. Pekka Kivekäs 1995). Se on ollut myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa, vuoden 1938 virsikirjassa virsi 193, Nyt kokoon tulleet, Jumala" mutta ei enää vuoden 1986 virsikirjassa.
Yleislaina

Yleislaina on lainasana, joka on täysin mukautunut kohdekielen rakenteeseen niin äännerakenteeltaan kuin taivutukseltaankin. Yleislainoja ei välttämättä huomaa lainasanoiksi; esimerkiksi suomen sanat "vasara" ja "sata" (kantaindoiraanista) sekä "hylly" ja "kinkku" (ruotsista) ovat vanhoja lainasanoja. Myös monet etunimet ovat yleislainoja, samoin osa ulkomaisista paikannimistä (esim. Tukholma, Hampuri, Ranska, Riika).
Suomen yleislainoissa ei ole vierasperäisiä äänteitä "b", "g", "f" ja "š"; usein tähän joukkoon luetaan myös "d". Sana "radio" on kuitenkin yleislaina. Yleislainoja suomen kielessä ovat myös "appelsiini", "kahvi", "pankki" ja "tohtori". Nykyisin englannista lainattavat sanat ovat enimmäkseen sitaattilainoja, mutta varhaisimmat ovat mukautuneet yleislainoiksi; näitä ovat mm. "pihvi", "meikki" ja "pekoni".
Suurin osa uudemmista yleislainoista on alkujaan ollut erikoislainoja; vasta myöhemmin ne ovat mukautuneet suomen äännerakenteeseen. Esimerkiksi yleislaina "vaneri" on mukautunut aiemmasta erikoislainasta "faneeri", sanan "tilli" varhaisempi erikoislainamuoto on "dilli" ja japanilaisperäisen sanan "siitake" (mon. siitakkeet) entinen kirjoitusasu on "shiitake" (mon. shiitaket). Myös ruotsalaisperäinen sana "sohva" (alun perin "soffa") on mukautunut erikoislainasta yleislainaksi.
Tuulisäkki

Tuulisäkki (engl. "bivouac") on sateen- ja tuulenpitävä pussi, joka toimii yleensä hätämajoitteena. Tuulisäkki voi olla tehty esimerkiksi nailonista. Vaikka tuulisäkki suojaakin, oleskelu siinä ei ole niin mukavaa kuin teltassa. Tuulisäkkejä ovat käyttäneet sotilaat, vuorikiipeilijät ja retkeilijät. Nykyiset tuulisäkit sopivat yleensä 1-2 hengelle.
Norman Powell (koripalloilija)

Norman Powell (s. 25. toukokuuta 1993) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaa heittävänä takamiehenä. Hän edustaa NBA-liigassa pelaavaa Portland Trail Blazersia.
Powell pelasi vuosina 2011–2015 Kalifornian yliopiston (UCLA) joukkueessa. Milwaukee Bucks varasi hänet NBA:han toisella kierroksella mutta myi hänen oikeutensa Toronto Raptorsille.
Ensimmäisellä NBA-kaudellaan 2015–2016 Powell pelasi 49 runkosarjaottelua, joissa hän teki ottelua kohden 5,6 pistettä ja otti 2,3 levypalloa. Runkosarjan viimeisessä ottelussa hän teki 30 pistettä Brooklyn Netsia vastaan. Pudotuspeleissä hän pelasi 18 ottelua, joissa hän teki ottelua kohden 3,8 pistettä ja otti 1,5 levypalloa. Kaudella 2016–2017 Powell pelasi 76 runkosarjaottelua, joissa hän teki ottelua kohden 8,4 pistettä ja otti 2,2 levypalloa. Yhdeksässä pudotuspeliottelussaan hän teki keskimäärin 11,7 pistettä ja otti 3,1 levypalloa. Kaudella 2017–2018 Powell pelasi 70 runkosarjaottelua edelliskautta heikommin tilastolukemin, ja pudotuspeleissäkin peliaika jäi vähille. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 60 runkosarjaottelua 8,6 pisteen ja 2,3 levypallon keskiarvolla. Pudotuspeleissä hän pelasi 23 ottelua ja teki niissä keskimäärin 6,5 pistettä ja otti 2,2 levypalloa. Eniten peliaikaa hän sai välierissä Milwaukee Bucksia vastaan ja pelasi neljännessä ottelussa lähes 32,5 minuuttia. Toronto voitti loppuotteluissa Golden State Warriorsin ja vei mestaruuden.
Marraskuussa 2019 Powell teki Orlando Magicia vastaan yhden ottelun piste-ennätyksensä 33 pistettä.
Teemu Lukkari

Teemu Lukkari (s. 8. elokuuta 1992 Oulu) on suomalainen futsalpelaaja. Lukkari edustaa Futsal-Liigassa pelaavaa jyväskyläläistä Kampuksen Dynamoa sekä Suomen maajoukkuetta. Lukkari on pelaajaprofiililtaan laitapelaaja. 
Lukkari valittiin syksyllä 2019 maajoukkueeseen ja on onnistunut vakiinnuttamaan pelipaikkansa joukkueessa tärkeissä MM-karsinta peleissä. 
Lukkari teki historiaa siirtyessään Kampuksen Dynamoon paikallisvastustaja Liikunnan Riemusta kaudeksi 2019-2020. Koskaan aiemmin Riemun entinen pelaaja ei ole siirtynyt Dynamon riveihin. Riemun riveissä Lukkari pelasi 44 ottelua (10 maalia ja 8 syöttöä). Oululainen Lukkari on pelannut myös muutaman liigaottelun Tervareiden riveissä sekä jalkapalloa muun muassa AC Oulussa ja HauPassa. Lukkari päätti jalkapallouransa 2016.
Kari Rummukainen

Kari Olavi Rummukainen (s. 14. tammikuuta 1962 Nurmes) on suomalainen teoreettinen fyysikko, joka työskentelee Helsingin yliopiston teoreettisen hiukkasfysiikan professorina (2009-). Hän toimii akatemiaprofessorina kaudella 2019-2023. Hän tutkii muun muassa kahden mustan aukon törmäyksen synnyttämiä gravitaatioaaltoja.
Elämä ja ura.
Rummukainen tuli ylioppilaaksi Nurmeksen lukiosta 1981. Hän valmistui Helsingin yliopistosta teoreettisen fysiikan alalta filosofian kandidaatiksi (1987) ja filosofian tohtoriksi (1990). Hänen artikkeliväitöskirjan muotoinen väitöstutkimuksensa oli otsikoitu "The order-disorder interface tension in quantum chromodynamics and spin models". Rummukainen nimitettiin teoreettisen fysiikan dosentiksi Helsingin yliopistoon vuonna 1994.
Hän työskenteli postdoc-tutkijana Helsingin yliopiston teoreettisen fysiikan tutkimuslaitoksella (1990-1991), tutkijana eurooppalaisessa hiukkasfysiikan tutkimuskeskuksessa CERNissä Sveitsissä (1991-1993, fellow), postdoc-tutkijana yhdysvaltalaisessa Indianan yliopistossa (1993-1996), EU:n rahoittamana tutkijana Bielefeldin yliopistossa Saksassa (1996–1997, EU research fellow), apulaisprofessorina Tanskassa Norditassa (1997-2002) ja Helsingin yliopiston yliopistonlehtorina (2002-2003). Oulun yliopiston teoreettisen fysiikan professoriksi hän tuli vuonna 2003, työskennellen kuitenkin CERNissä seuraavat vuodet (2003-2006, staff member) ja aloittaen Oulussa vasta vuonna 2006. Professuurin Helsingin yliopistosta hän sai vuonna 2009.
Rummukaisen tutkimustyön aihepiirejä ovat teoreettinen fysiikka ja kosmologia. Akatemiaprofessuurinsa aikana hän tutkii gravitaatioaaltoja. Lisäksi hän osallistuu suunnitteilla olevan gravitaatioaaltoteleskooppi LISAn vaatimustenmäärittelyyn; tämä teleskooppi pyritään lähettämään avaruuteen vuonna 2034.
Rummukaisen saamiin tunnustuksiin lukeutuvat muun muassa Helsingin yliopiston Fysiikan laitoksen parhaan fysiikan opettajan palkinto (2002 ja 2011), Suomalaisen Tiedeakatemian Väisälän palkinto (2006) ja Suomalaisen Tiedeakatemian jäsenyys (2009). Hänet kutsuttiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi joulukuussa 2022.
Aleksanteri Haukka

Aleksanteri Haukka (s. 6. huhtikuuta 2000 Hyvinkää) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Imatran Pallo-Veikkoja.
Ura.
Haukka on Hyvinkään Tahkon kasvatti. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 7. elokuuta 2018 kotona Oulun Lippoa vastaan. Hän löi ottelussa kaksi juoksua ja toi kolme juoksua. Hänet palkittiin joukkueensa toiseksi parhaana pelaajana. 
Haukka siirtyi kaudeksi 2021 1+1-vuotisella sopimuksella Superpesis-joukkue Imatran Pallo-Veikkoihin.
Puolukanpöhö

Puolukanpöhö ("Exobasidium vaccinii") on Exobasidiaceae-heimoon kuuluva nokisienilaji, joka elää puolukan ("Vaccinium vitis-idaea") loisena sairastuttaen tämän lehtiä. Puolukanpöhön sairastuttaman kasvin oireita ovat kirkkaanpunaiset lehdet ja voimakkaasti paksuntuneet, sienirihmaston peittämät lehden alapinnat. Puolukanpöhöä kasvaa kaikkialla puolukan levinneisyyalueella. Suomessa laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Puolukanpöhö on kanervakasveissa loisivan pöhöjen ("Exobasidium") suvun yleisin laji Suomessa. Suomessa kasvaa myös kaksi muuta puolukassa loisivaa pöhölajia (puolukanversopöhö "Exobasidium juelianum" ja puolukanloistopöhö "Exobasidium splendidum"), jotka muuttavat kasvin tai sen vuosiversot paisuneiksi ja helakanpunaisiksi.
Tuntomerkit.
Tartunnan alkuvaiheessa puolukanpöhöä ei voi nähdä paljaalla silmällä. Ensimmäisenä silmin nähtävänä oireena ovat kirkkaanpunaiset, kellertäväreunaiset täplät lehden yläpinnalla. Myöhemmin lehden alapinnalle kasvaa noin senttimetrin levyisiä, voimakkaasti paisuneita punaisia paiseita, joiden yläpinta on valkoisen sienirihmaston peittämä. Paiseet kasvavat ja peittävät lopulta koko lehden.
Puolukanpöhö kasvaa ainoastaan elävissä kasveissa. Sen sienirihmasto kasvaa solunsisäisenä ja muodostaa imurihmastoa, joka tartuttaa isäntäkasvin säilytyskudokset. Neli-itiöiset itiökannat ovat kooltaan 40–50 × 4–5 µm, väliseinättömiä ja kapeakaulaisia. Itiökannat kasvavat yksittäin tai ryppäissä kasvin pintasolujen väleissä. Lieriömäiset itiöt ovat ohutseinäisiä ja 11–20 × 2–4 µm kokoisia. Kypsinä itiöt ovat 1-6-kertaisesti väliseinäisiä.
Käyttö.
Toisinaan puolukanpöhö saattaa värjätä koko verson kirkkaanpunaiseksi, ja tällöin sitä on tapana käyttää lakin koristeena.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Puolukanpöhö on levinnyt laajalle holarktiselle alueelle; sitä tapaa kaikkialta puolukan levinneisyysalueelta. Samoin kuin isäntäkasvinsa, puolukanpöhö kasvaa pääasiassa kuivahkoilla ja karuilla kankailla, mutta myös tuoreilla ja lehtomaisilla kankailla. Sienen aiheuttamat paiseet ovat nähtävissä kesä-syyskuussa.
Ekologia.
Puolukanpöhön ainoa isäntäkasvi on kanervakasveihin kuuluva puolukka ("Vaccinium vitis-idaea"). Alkuvaiheessa sieni ottaa ravintonsa kasvin säilytyskudoksesta; tämän jälkeen se leviää lehtiin ja saastuttaa lopulta koko kasvin. Siirtyminen kasvista toiseen tapahtuu lentävien itiöiden avulla. Itiöt itävät 8–11 × 1 µm kokoisissa kuroumaitiöissä, joista kehittyy uusi sienirihmasto. Kuten muutkaan pöhösienet, puolukanpöhö ei ole loisena kovin vahingollinen; runsaimmillaankin se saastuttaa vain muutaman verson tiheästä puolukkakasvustosta.
Milan Nedić

Milan Nedić (20. elokuuta 1877 Grocka, Serbia – 4. helmikuuta 1946 Belgrad, Jugoslavia) oli jugoslavialainen kenraali, joka toimi toisen maailmansodan saksalaismiehityksen aikana Serbiaan asetetun nukkehallituksen eli kansallisen pelastuksen hallituksen pääministerinä vuosina 1941–1944.
Elämä.
Nedić kävi koulunsa Kragujevacissa ja meni Serbian sotilasakatemiaan vuonna 1895. Hän suoritti myöhemmin esikuntakoulutuksen ja vuosina 1910–1911 jatko-opintoja Ranskassa. Hän oli Balkanin sotien aikana everstiluutnanttina Serbian pääesikunnassa ja osallistui ensimmäiseen maailmansotaan prikaatinkomentajana. Nedić jatkoi uraansa Jugoslavian kuningaskunnan armeijassa, jossa hän sai vuonna 1923 divisioonakenraalin arvon. Hän komensi eri sotilasyksiköitä, kuului kansalliseen puolustusneuvostoon, oli pääesikunnan päällikkönä ja julkaisi kaksi muistelmakirjaa ensimmäisestä maailmansodasta. Hän liittyi oikeistolaiseen ja kansallismieliseen Zbor-puolueeseen. Elokuussa 1939 Nedić nimitettiin veljensä Milutin Nedićin seuraajana puolustusministeriksi Dragiša Cvetkovićin hallitukseen. Nedić erosi hallituksesta erimielisyyksien vuoksi marraskuussa 1940.
Saksan hyökättyä Jugoslaviaan huhtikuussa 1941 Nedić osallistui lyhyen ja tappiollisen puolustustaistelun johtoon. Saksa jakoi valloitetun Jugoslavian: osa serbialueista liitettiin Itsenäiseen Kroatian valtioon, loput jäivät Saksan sotilashallinnon alle. Ensimmäistä Serbiaan perustettua nukkehallitusta, niin sanottua komissaarineuvostoa johti entinen ministeri Milan Aćimović. Saksalaiset halusivat tilalle arvovaltaisemmalta vaikuttavan hallituksen, joten 29. elokuuta 1941 perustettiin Nedićin johtama kansallisen pelastuksen hallitus. Useat ministereistä kuuluivat Zboriin. Nedić toivoi voivansa hillitä saksalaisten ja erityisesti Kroatian Ustaša-hallinnon serbeihin kohdistamaa vainoa ja terroria, mutta Saksa ei antanut hänen hallitukselleen paljoakaan todellista valtaa edes Serbiassa. Hän onnistui kuitenkin torjumaan Saksan vaatimuksen serbijoukkojen lähettämisestä rintamalle liittoutuneita vastaan.
Nedić yritti turhaan neuvotella četnikkien johdon kanssa yhteisen rintaman muodostamisesta kommunistipartisaaneja vastaan. Puna-armeijan ja partisaanien vallatessa Serbian Nedićin hallitus pakeni Belgradista perääntyvien saksalaisten mukana lokakuussa 1944 ja siirtyi Sloveniaan sekä lopuksi Itävaltaan. Sodan jälkeen yhdysvaltalaisjoukot vangitsivat Nedićin ja luovuttivat hänet syyskuussa 1945 takaisin Jugoslaviaan uuden kommunistihallinnon käsiin. Virallisen tiedon mukaan hän teki helmikuussa 1946 itsemurhan hyppäämällä vankilan ikkunasta ennen kuin hänelle ehdittiin järjestää maanpetosoikeudenkäynti. Hänen kuolemaansa on väitetty myös murhaksi.
Arará

Arará on vähemmistöryhmä Kuubassa (etenkin maakunnissa sekä La Habanassa ja Matanzasissa), joka polveutuu Dahomeyn (nyk. Benin) Fon, Ewe, Popo, Mahi, ja muista Afrikan etnisistä ryhmistä. "Arará" voi myös viitata tämän ihmisryhmän musiikkiin, tanssiin ja uskontoon.
Alkuperä.
Sana "Arará" ja sen sukulaiset, Rada ( Haiti, Trinidad ) ja Arrada ( Carriacou ), ovat peräisin Dahomeyn kaupungista Alladasta. Arará cabildos (etniset yhdistykset) perustettiin 1600-luvulla, ja Kuuban Arará-yhteisöissä esiintyy vieläkin alueellisia kulttuurieroja, jotka ovat peräisin Afrikasta (Arará Dajomé, Arará Sabalú ja Arará Magino). Nimi "Sabalú" on peräisin Savalousta, Pohjois-Dahomeyssa, ja "Magino" on peräisin Mahista. Näiden alueiden orjia vietiin Amerikkojen eri osiin. Säilyneitä, eläviä esimerkkejä Dahomeyn kulttuurista (kuten musiikista ja uskonnosta) löytyy Haitista, Grenadineilta ja Brasilian kaupungeista Sáo Luis do Maranháo, Salvador, Recife ja Porto Alegre. 
Ranskalaiset ottivat enimmäkseen Dahomeyssä orjuutettuja, joten heitä siirrettiin Ranskan siirtomaihin, pääasiassa Haitiin ja Louisianaan. Toussant L’Ouverturen johtama orjakapina pakotti monet ihmiset pakenemaan, ja vuosina 1789-1804 rsnskalaisia plantaasinomistajia ja heidän uskollisia orjiaan emigroitui Kuubaan. Ajan musiikki oli "tumba fransesca" (ranskalainen rumpu), joka viittaa haitilaiseen musiikkiin ja tanssiin. Tämä on säilynyt aikoihimme vain kansallisten tanssiryhmien esityksissä.
Uskonto.
Monet Afrikan traditioista säilyivät Kuubassa, koska espanjalaiset siirtomaaherrat sallivat orjien käyttää rummutusta ja tanssia palvontamenoissaan samalla tavalla kuin Afrikassa. Espanjalaiset antoivat myös orjien organisoida keskinäisen avun yhdistyksiä, jotta he voisivat sopeutua uuteen elämäänsä paremmin. Näissä yhteisöissä saattoi olla kuningas, kuningatar ja monimutkainen sosiaalinen hierarkia eri tasoineen. Tämä suhteellinen sallivuus, johon liittyi pakollinen kastaminen katolilaisuuteen, johti Länsi-Afrikkalaisten jumalten ja kristittyjen pyhimysten väliseen synkretismiin. Jorubakuubalaiset menivät niin pitkälle, että nimesivät Santeria-uskontonsa muistuttamaan kristittyjen pyhimyksiä. Muut kuubalaiset nimitykset tälle uskonnolle ovat "Tegia de Ochá" ja "Lucumí".
Musiikki.
Ararát siirsivät Afrikasta Kuubaan juhlansa ja uskonnolliset menot sellaisina kuin he olivat niitä esittäneet Afrikassa. "Arará cabildos" koostui yhtyeestä jossa on neljä rumpua. Niiden nimet vaihtelevat yhteisöstä toiseen, mutta useimmat ovat nimeltään "hunguedde", "hincito", "hun" ja "hunga".
Diskmag

Diskmag tai diskzine on demoskenen vain digitaalinen lehtijulkaisu, joita demoryhmien jäsenet tekivät. Nimitys on peräisin levykkeestä, jolla lehti usein jaettiin ja levitettiin. Internetin yleistyminen siirsi osan lehdistä verkossa julkaistavaksi tai lopetti kokonaan.
Tämä eroaa painetusta lehdestä, jossa oli mukana C-kasetti tai levyke.
Lajityyppi.
Lajityypin lehdet olivat usein ajettavana ohjelmatiedostona, joka toimi vain tietyllä laitteistoalustalla.
Lehdissä oli tekstin lisäksi mukana erikoistunutta visuaaliseen ulkonäköön vaikuttavaa grafiikkaa ja taustamusiikkia.
Lehtiä oli useille eri alustoille.
Amigalle oli muun muassa Grapevine.
Hugi on yksi pitkäikäisimmistä lajityypin lehdistä.
Retro Gamer

Retro Gamer oli brittiläinen vanhoihin videopeleihin keskittyvä aikakauslehti, jota julkaistaan kuukausittain.
Lehteä julkaistaan Bournemouthissa Englannissa.
Nikola Mandić

Nikola Mandić (15. tammikuuta 1869 Dolac, lähellä Travnikia, Osmanien valtakunta – 7. kesäkuuta 1945 Zagreb, Jugoslavia) oli kroaattipoliitikko, joka toimi toisen maailmansodan aikana Itsenäisen Kroatian valtion pääministerinä vuosina 1943–1945.
Mandić syntyi Bosniassa. Hän hankki oikeustieteellisen koulutuksen Wienin yliopistossa ja toimi asianajajana Sarajevossa. Hän kuului aluksi kroaattinationalisti Ante Starčevićin perustamaan oikeuspuolueeseen. Mandić osallistui vuonna 1908 Bosnian kroaattien talonpoikaispuolueen perustamiseen. Hänet valittiin vuonna 1910 puolueen edustajaksi Bosnian maapäiville ja maapäivien puhemieheksi. Hän oli edustajana Jugoslavian perustuslakia säätävässä kansalliskokouksessa, mutta ei hyväksynyt Jugoslavian vuoden 1921 perustuslakia ja vetäytyi politiikasta.
Mandić ei koskaan kuulunut äärinationalistiseen Ustaša-puolueeseen eikä osallistunut Kroatian valtion perustamiseen vuonna 1941. Ustaša-hallinnon johtaja Ante Pavelić nimitti kuitenkin iäkkään Mandićin pääministeriksi 2. syyskuuta 1943, mitä osa Ustašan johdosta vastusti. Lokakuussa 1944 Mandić yritti laajentaa hallituspohjaa kutsumalla myös Kroatian talonpoikaispuolueen edustajia ministereiksi. Koko valtion romahdettua sodan lopussa hän pakeni Zagrebista 6. toukokuuta 1945, mutta jäi pian brittien vangiksi. Hänet luovutettiin takaisin Jugoslaviaan, jossa kommunistihallinto tuomitsi hänet kuolemaan.
Julkinen ulostaminen

Julkinen ulostaminen tarkoittaa ulostamista käymälärakennuksen ulkopuolella, varsinkin kehitysmaissa se muodostaa useita ongelmia. Vuonna 2014 joka kolmannelta ihmisellä oli puutteellinen pääsy perussanitaation pariin. Julkisen ulostamisen aiheuttamia terveysongelmia ovat esimerkiksi ulosteiden aiheuttamat taudit, jotka aiheuttavat kuolemia sekä heikentävät kehitysmaiden talouskasvua. Kehitysmaissa käymälöiden puutteesta johtuvan ripulin arvellaan aiheuttavan valtaosan kehitysmaiden terveydenhuoltokuluista. Käymälöiden puute vaikuttaa erityisesti naisiin, jotka altistuvat sen johdosta seksuaalisen väkivallan ja villipetojen muodostamalle uhalle. 
UNICEFin mukaan eniten julkisesti ulostavia asui vuoteen 2019 mennessä Intiassa, jossa heidän osuutensa oli noin 620 miljoonaa. Vuonna 2014 valittu pääministeri Narendra Modi käynnisti "Swachh Bharat" ("Puhdas Intia") -ohjelman, jonka tarkoitus oli hävittää julkinen ulostaminen vuoteen 2019 mennessä. Ohjelmaa on kritisoitu vessojen rakentamiseen keskittymisestä eikä sen varmistamisesta, että niitä todella käytettiin. Suuri ongelma käymälöiden käytön yleistymiselle on ollut ihmisten asenteissa ja uskomuksissa, joiden mukaan julkinen ulostaminen on hygieenisempää kuin kotivessaan ulostaminen. Vuonna 2019 Modi väitti hallituksensa saavuttaneen tavoitteensa, mutta asiantuntijat eivät ole samaa mieltä kampanjan tehokkuudesta. Intiassa käymälöiden puute aiheuttaa useita tasa-arvo-ongelmia. Esimerkiksi vuonna 2013 tehdyn tutkimuksen mukaan joka kolmas köyhästä perheestä tuleva nainen joutui seksuaalisen ahdistelun kohteeksi käydessään tarpeillaan. Osa kastijärjestelmän pohjimmaisista daliteista on joutunut työskentelemään puutteellisesti viemäröityjen vessojen tyhjentäjinä. Työtehtävänsä he hoitavat paljain käsin alusvaatteisillaan mitättömällä palkalla, altistaen itsensä sairauksille ja kuolemalle.
Nigeria ohitti Intian julkisten ulostajien määrässä UNICEFin kyselyn mukaan lokakuussa 2019. Nigeriassa joka neljänneltä puuttuu käymälä varsinkin köyhällä maaseudulla. Julkinen ulostaminen aiheuttaa maassa tauteja sekä saastuttaa vesilähteitä. Samana vuonna maan hallitus aloitti kampanjan julkista ulostamista vastaan tarkoituksena hävittää julkinen ulostaminen vuoteen 2030 mennessä. 
Yhdistyneet kansakunnat viettää maailman vessapäivää 19. marraskuuta tuodakseen näkyvyyttä ongelmalle sekä kiinnittääkseen huomiota sanitaatioon. Maailman vessapäivää on vietetty vuodesta 2013 alkaen.
Amar Pal

Amar Pal (; 19. toukokuuta 1922 Brahmanbaria – 20. huhtikuuta 2019 Kolkata) oli intialainen bengalien kansanmusiikin laulaja.
Pal menetti isänsä 10-vuotiaana, jolloin hänen kasvatuksensa jäi kokonaan äidin harteille. Hän sai varhaisimman kansanmusiikkiopetuksen äidiltään ja sai myöhemmin muodollista intialaisen klassisen musiikin opetusta Ayet Ali Khanilta, joka oli Allauddin Khanin pikkuveli. Kansanmusiikkiohjausta Pal sai myös Mani Chakrabortylta ja Suren Chakrabortylta. Vuonna 1948 Pal tutustui sanoittaja Sachindranath Bhattacharyaan, jonka avulla pääsi esiintymään All India Radioon. Samana vuonna hän asettui Kolkataan. Seitsemän vuosikymmenen mittaisella urallaan Pal lauloi tuhansia bengalinkielisiä kansanlauluja ja moderneja lauluja esimerkiksi elokuvissa, joita ohjasivat Satyajit Ray ja Debaki Bose. Hitiksi nousi "Kotoi Rongo Dekhi Duniyay", jonka Pal lauloi Rayn satiirissa "Hirak Rajar Deshe".
Pal kirjoitti useita kansanmusiikkiaiheisia kirjoja. Hän osallistui kansainvälisesti kansanmusiikin seminaareihin ja workshopeihin, ja hänen musiikkinsa kansainvälisiä konsertteja järjestettiin Tokiossa, Bangladeshissä ja Yhdysvalloissa. Hän sai monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Sangeet Natak Akademin palkinnon työstään Länsi-Bengalin kansanmusiikin hyväksi.
Pal sai sydänpysähdyksen kotonaan 20. huhtikuuta 2019 ja tuli kiidätetyksi SSKM-sairaalaan, jossa kuoli samana päivänä. Hän oli jäänyt itse aiemmin leskeksi.
Mouhun seisake

Mouhun seisake () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Savon radalla Mäntyharjulla. Mouhu perustettiin laiturivaihteena syrjäiselle paikalle 1895 kauppias G. W. Karhun aloitteesta. Miehitys Mouhussa päättyi 1963 ja tavaraliikenne lakkautettiin joko vuonna 1968 tai 1969. Mouhu oli yksi Savon radan hiljaisimmista liikennepaikoista, eikä sen ympärille kehittynyt paljon asutusta. Henkilöliikenne lakkautettiin 2. kesäkuuta 2002 ja koko liikennepaikka lakkautettiin 1. kesäkuuta 2003.
Gustaf Oskar Gylling

Gustaf Oskar Gylling (16. helmikuuta 1829 Kuopio – 18. toukokuuta 1891 Moskova) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Gyllingin vanhemmat olivat everstiluutnantti Pehr Nils Gylling ja Sofia Lovisa Ulrika Aminoff ja puoliso Apollinaria Protasova. Gylling tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1841 ja määrättiin sieltä 1849 valmistuttuaan ensin vänrikkinä 3. Orenburgin linjapataljoonaan Kaakkois-Venäjälle ja sitten kouluttajaksi Butyrkin jalkaväkirykmentin 5. pataljoonaan. Aliluutnantiksi 1850 ylennettynä hänet komennettiin seuraavana vuonna pataljoonansa adjutantiksi. Luutnantiksi Gylling ylennettiin 1853. Krimin sotaan hän osallistui 1853–1854 Butyrkin jalkaväkirykmentissä ja sen aikana hänet ylennettiin alikapteeniksi ja siirrettiin ensin kouluttajaksi rykmenttinsä 8. reservipataljoonaan ja sitten 1855 Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonaan. 
Sodan jälkeen Gylling ylennettiin kapteeniksi. Vuonna 1857 hänet komennettiin Mallijalkaväkirykmenttiin Pietariin, vuonna 1858 2. yhdistettyyn reservitarkk’ampujapataljoonaan ja vuonna 1859 Suomen opetustarkk’ampujakoulun 1. harjoitustarkk’ampujakomppaniaan. Kun koulu lakkautettiin 1860, Gylling siirrettiin 1861 3. reservitarkk’ampujapataljoonaan. Majuriksi hänet ylennettiin 1862 ja määrättiin 1864 18. tarkk’ampujapataljoonan komentajaksi ja 1867 reservitarkk’ampujapataljoonan komentajaksi. Everstiluutnantiksi 1869 ylennettynä hänet siirrettiin 73. reservitarkk’ampujapataljoonan komentajaksi. Vuonna 1874 Gylling nimitettiin Kiovan kuvernementtipataljoonan komentajaksi ja samalla Kiovan kihlakunnan sotilaskäskynhaltijaksi.Turkin sodan aikana vuodesta 1877 Gylling toimi Kiovan reservirykmentin komentajana, sodan jälkeen vuonna 1878 hänet nimitettiin 44. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi. Sotapalveluksesta Gylling sai eron vuonna 1880 kenraalimajuriksi ylennettynä.
Andreas Laurentii Björnram

Andreas Laurentii Björnram (1520–1591) oli Ruotsin kirkon arkkipiispa. Björnram kävi oppia ulkomailla, muun muassa Rostockissa, ja tuli 1563 Gävlen kirkkoherraksi. Suostuttuaan Juhanan liturgiaan hänet määrättiin hoitamaan 1576 Växjön piispanvirkaa. Vuonna 1577 hän piti Tukholmassa ensimmäisenä valtakunnassa messun "Punaisen kirjan" mukaan. Samana vuonna hänet määrättiin Växjön piispaksi ja vuonna 1583 Upsalan arkkipiispaksi. Hänen isänsä oli Lauri Olavinpoika Björnram ja velipuolensa Hannu Laurinpoika Björnram.
Patinaleppärousku

Patinaleppärousku ("Lactarius semisanguifluus") on rouskujen sukuun kuuluva erinomainen ruokasieni. Lajia on löydetty kerran Suomesta.