Uskonnollisuus

Uskonnollisuus on käsite, joka viittaa uskontoon perustuvaan tai sille ominaiseen asiaan tai ihmisiin, joiden elämässä uskonto on tärkeässä asemassa, uskovaisiin.
Vuoden 2024 kyselytutkimuksessa 24–26 prosenttia suomalaisista katsoi olevansa uskovia tai uskonnollisia. Suomalaisista 19 prosenttia uskoi kristinuskon Jumalaan ja 20 prosenttia muuhun jumalaan.
Uskonnollisuuden osatekijät.
Ninian Smart on esittänyt, että monissa uskonnoissa olisi seitsemän uskonnon ulottuvuutta. Näitä ovat Smartin mukaan käytännön ja uskonnollisten menojen ulottuvuus, kokemuksen ja tunteen ulottuvuus, kertomusten ja myyttien ulottuvuus, opin ja ajattelun ulottuvuus, moraalin ja säädösten ulottuvuus, yhteisöjen ja laitosten ulottuvuus ja aineellinen ulottuvuus.
Ninian Smartin luokittelun kaltaisia tutkimukseen perustumattomia luokitteluja on arvosteltu siitä, että ne ovat mielivaltaisia. Smart ei ilmaise täsmällistä kokemusperäistä menetelmää jäsennysten muodostamiseksi. Hän ei esitä perusteluja sille, miksi kyseiset ulottuvuudet on valittu.
Osmo Koskelainen teki vuonna 1968 sosiologian väitöskirjan aiheesta "Maallistuva suomalainen suurkaupunki". Hänen suorittamiensa tilastollisten tutkimusten mukaan uskonnollisuus jakautuu seuraaviin osatekijöihin:
Uskonnollisuuden psykologia.
Kokeellinen psykologia on tutkinut uskonnollisiksi luokiteltaviin uskomuksiin altistavia tai niitä ennustavia tekijöitä. Esimerkiksi kyky kognitiiviseen reflektioon vaikuttaisi korreloivan negatiivisesti taipumuksen uskoa "yliluonnollisiin" ilmiöihin kanssa. Mitä parempi kyky kognitiiviseen reflektioon ihmisellä on, sitä varmemmin hän ei usko Jumalaan, henkiin, noituuteen, enteisiin, ajatustenlukuun ja astrologiaan. Kyseinen kyky kuvaa ihmisen taitoa löytää pohtimalla spontaanin vastauksen sijaan oikea vastaus. Kykyä mitattiin seuraavilla kysymyksillä:
Myös uskonnollisuuden psykologisia vaikutuksia on yritetty tutkia kokeelliseksi. Tutkittaessa uskonnollisuuden suhdetta hyvinvointiin ja onnellisuuteen, vaikuttaisivat uskonnolliset ihmiset olevan merkittävästi uskonnottomia onnellisempia ja tyytyväisempiä elämäänsä.
Uskonnollisuuden kannatus.
Vuonna 2009 julkaistun Gallup Internationalin mielipidekyselyn mukaan vähiten uskonnollisia ovat virolaiset, ruotsalaiset, tanskalaiset ja norjalaiset. Suomalaiset ovat naapurikansojaan uskonnollisempia ollen vertailussa 14. vähiten uskonnollinen maa. Suomessa 29 prosenttia vastaajista piti uskontoa tärkeänä elämässään ja 70 prosenttia vastaajista ei pitänyt uskontoa tärkeänä elämässään. Tutkimuksen mukaan uskonnollisuudella on taipumus vähetä, mitä enemmän yhteiskunta vaurastuu. Länsimaista uskonnollisimpiin kuuluu Yhdysvallat, jossa 65 prosenttia vastaajista piti uskontoa tärkeänä. Maan sisällä uskonnollisuus vaihteli itäisen Vermontin 42 prosentista etelävaltioiden Mississipin 82 prosenttiin.
Win-Gallup-tutkimuslaitos on tutkinut uskonnollisuuden ja ateismin kehitystä maailmanlaajuisesti vuosina 2005–2012. Tutkimuksen mukaan Suomi kuuluu rikkaista maista uskonnollisimpaan kolmikkoon Belgian ja Yhdysvaltojen kanssa. Uskonnollisiksi itsensä mieltävien määrä on noussut Suomessa 51 prosentista 53 prosenttiin tarkastelujaksolla. Ateistiksi tunnustautuvien määrä on pudonnut yhden prosenttiyksikön seitsemästä kuuteen. Maailman viisi uskonnollisinta valtiota ovat tutkimuksen mukaan Ghana, Nigeria, Armenia, Fidži ja Pohjois-Makedonia. Viisi ateistisinta maata ovat järjestyksessä Kiina, Japani, Tšekki, Ranska ja Etelä-Korea.
Vuoden 2024 Gallup Ecclesiastica -kyselytutkimuksessa 26 prosenttia suomalaisista katsoi olevansa uskonnollisia ja 24 prosenttia uskovia. Kyselyssä eri identiteetit eivät olleet toisensa poissulkevia. Uskovien väestölliset osuudet olivat suppeampia nuoremmissa ikäryhmissä. Suomalaisista 19 prosenttia uskoi kristinuskon opettamaan Jumalaan ja 20 prosenttia muulla tavoin.
Uskonnollisuuden tulevaisuus.
Uskontotieteilijä Ilkka Pyysiäinen on vastustanut fideististen ja wittgensteinilaisten teologien käsitystä uskonnollisuudesta pelkkänä sisäisenä elämänä. Uskovaisten ehdoton enemmistö on aina ajatellut, että heidän uskonnolliset käsitteensä ja käsityksensä viittaavat todellisuuteen ja ovat tosia. Pyysiäinen toteaa, että "Homo sapiens" -laji on kehittynyt ympäristössä, joka ei ole suosinut nimenomaan tieteellisen ajattelun kehitystä. Uskonto on osa evoluutiossa kehittynyttä arkiajattelua. Monien ihmisten on edelleen helpompi ajatella uskonnollisesti kuin tieteellisesti. Nykyisin ihmisen ympäristö on kuitenkin erilainen. On esitetty, että kun tieteellinen ajattelu leviää entistä laajemmalle yhteiskunnassa, siitä alkaa vähitellen tulla sääntö ja uskonnollisuudesta poikkeus.