tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ilkka Haikala

Ilkka Juhani Haikala (20. maaliskuuta 1952 Helsinki – 20. joulukuuta 2010 Helsinki) oli Tampereen teknillisen yliopiston professori.
Opinnot ja työura.
Ylioppilaaksi Haikala pääsi Töölön yhteislyseosta vuonna 1971. Hän aloitti opinnot Helsingin yliopiston tietojenkäsittelyopin laitoksella samana vuonna, valmistuen sieltä filosofian kandidaatiksi 1979, lisensiaatiksi 1985 ja tohtoriksi 1986. Jo vuodesta 1974 alkaen hän oli toiminut yliopistossa tuntiopettajana, lehtorina, yliassistenttina, tutkijana, suunnittelijana ja vanhempana suunnittelijana. Hänen työtehtäviinsä kuuluivat opetus, tutkimus ja käytännön ohjelmistoprojektit. Tutkimuksen ja opetuksen kohteiksi valikoituivat käyttöjärjestelmät, suorituskykyanalyysi ja myöhemmin ohjelmistotuotannon menetelmät. 
Väiteltyään Haikala siirtyi Tampereen teknillisen korkeakoulun (nyk. Tampereen teknillinen yliopisto) ohjelmistotekniikan laitokselle hoitamaan apulaisprofessuuria ja sittemmin professuuria. Syksystä 1991 hänet nimitettiin ohjelmistotekniikan määräaikaiseen professorin virkaan opetusalana "ohjelmistotekniikka, erityisesti ohjelmistotuotantoon liittyvät kysymykset". Viisi vuotta myöhemmin virka vakinaistettiin. Tampereella työskennellessään Haikala ehti ohjata yli 900 diplomityötä. Tämä kuvastaa osaltaan hänen merkitystään ohjelmistotyön käytäntöjen opettajana, mihin hän paneutui myös ohjelmistoammattilaisten täydennyskoulutuksesta vastaavana henkilönä. 
Kirjallinen tuotanto.
Haikala kirjoitti useita tieteellisiä artikkeleita ja kolme kirjaa, joista on otettu useampia painoksia:
Henkilötietoja.
Haikalan vanhemmat olivat professori Eino Haikala ja yo-merkonomi Marja Emilia Inkeri Henttu. Haikala oli sotilasarvoltaan reservin luutnantti (1989). Hän oli naimisissa vuodesta 1974 alkaen Eva Maria Inkeri Hytin kanssa, perheeseen syntyi kolme lasta. Haikalan harrastuksiin kuuluivat puutarhanhoito, lampaankasvatus, kirjallisuus, huonekalujen nikkarointi ja sienet. Näitä harrastuksia yhdisti hänen Längelmäeltä hankkimansa pientila. Leskeksi jäätyään Haikala avioitui Pirjo Liinamon kanssa.
Jim Jefferies

Jim Jefferies (s. 22. marraskuuta 1950) on skotlantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. 
Ura pelaajana.
Jefferies aloitti pelaajauransa edinburghilaisessa Gorgie Heartsin juniorijoukkueessa vuonna 1965. Pari vuotta myöhemmin hän siirtyi Heartsin organisaatioon, jossa pelasikin lähes koko uransa ajan. Nuoruusvuosinaan hän haki peliaikaa ja oppia lainapestien muodossa, mutta päästyään 1970-luvun alussa pelaavaan kokoonpanoon hänelle kertyi yli 300 ottelua seuran paidassa. Uran kohokohdaksi Heartsissa muodostui Skotlannin cupin loppuottelu kaudella 1975/76. Rangers FC kaatoi Jefferiesin edustaman Heartsin finaalissa 3–1. Jefferies jätti Heartsin vuonna 1981 ja pelasi uransa kaksi viimeistä kautta Berwick Rangersin joukkueessa.
Ura valmentajana.
Valmennusuransa Jefferies aloitti piskuisessa Gala Fairydeanissa vuonna 1983. Hän valmensi Itä-Skotlannin liigassa pelannutta joukkuetta viisi vuotta, kunnes palasi Berwick Rangersiin 1988. Talousvaikeuksista huolimatta Jefferies piiskasi Berwickin loistavaan menestykseen ja kaudella 1988/89 seura voitti 21 perättäistä ottelua. Vuonna 1990 Jefferies siirtyi Berwickistä Falkirkiin, jonka hän johdatti kaudella 1990/91 ykkösdivisioonan mestariksi ja nousuun Skotlannin Valioliigaan. Seura putosi takaisin, mutta palasi kauden 1993/94 päätteeksi uudelleen pääsarjatasolle. Vuonna 1993 hän luotsasi seuran Skotlannin Challenge Cupin mestariksi.
Elokuussa 1995 Jefferies palasi Heartsiin, jossa oli pelannut lähes koko uransa. Heartsissa Jefferies voitti kaudella 1997/98 Skotlannin cupin mestaruuden. Hän jätti seuran marraskuussa 2000 ja siirtyi Englannin Valioliigassa pelanneen Bradford Cityn peräsimeen. Tavoitteena oli säilyttää Bradford pääsarjatasolla, mutta tavoite epäonnistui. Jefferies erosi tehtävistään joulukuussa 2001, kun uusi kausi ykkösdivisioonassa alkoi kehnosti.
Helmikuussa 2002 Jefferies palasi valmennustehtäviin Kilmarnockin päävalmentajana. Jälleen kerran Jefferies joutui tekemään töitä kovien taloudellisten vaikeuksien alla, mutta siitä huolimatta hän onnistui luotsaamaan seuran Skotlannin liigacupin loppuotteluun kaudella 2006/07. Hän jätti tehtävänsä tammikuussa 2010 oltuaan kesästä 2006 lähtien Skotlannin Valioliigan pitkäaikaisin päävalmentaja. 
Helmikuun alussa 2010 pian Kilmarnockista lähtönsä jälkeen Jefferies palasi Heartsin päävalmentajaksi. Jefferies johdatti Heartsin kauden 2010/11 päätteeksi Skotlannin valioliigassa kolmanneksi. Hän sai potkut elokuun alussa 2011, kun kaudesta oli pelattu vain kaksi ottelua, joista toisen Hearts oli hävinnyt ja toisen pelannut tasan. 
Maaliskuussa 2012 Jefferiesistä tuli Dunfermline Athleticin päävalmentaja. Jefferies ei onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta pääsarjasta, mutta jatkoi valmentajana kaudella 2012/13. Joukkue ajautui kauden aikana talousvaikeuksiin ja pisterangaistusten myötävaikutuksella seura putosi Skotlannin 2. divisioonaan. Jefferies teki joulukuussa 2013 jatkosopimuksen seuran kanssa. Lopulta heikkojen tulosten vuoksi Jefferies päätti jättää tehtävänsä joulukuussa 2014. Hän ilmoitti samalla, että valmennustehtävä oli todennäköisesti hänen kolmekymmenvuotisen uransa viimeinen.
Shuggie Otis

Johnny Alexander Veliotes eli Shuggie Otis (s. 30. marraskuuta 1953) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on muun muassa levyttänyt Frank Zappan kanssa ja säveltänyt The Brothers Johnsonin versiona tunnetuksi tulleen "Strawberry Letter 23:n". 
Shuggie Otis syntyi Los Angelesissa Johnny Otisin poikana.
Joseph Kerwin

Joseph Peter Kerwin (s. 19. helmikuuta 1932) on yhdysvaltalainen astronautti, joka osallistui Skylab 2 -lennolle 1973. Hän valmistui lääkäriksi, työskenteli kapteenina laivastossa ja hänet valittiin NASA:n astronauttiohjelmaan vuonna 1965.
Sittemmin Kerwin on muun muassa työskennellyt Lockheed Corporationin palveluksessa.
Dartford

Dartford on noin asukkaan kaupunki ja asukkaan kaupunkipiiri ("borough") Kentin kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se sijaitsee Suur-Lontoon itäreunalla Thamesin etelärannalla. Kaupunkipiiriin kuuluu yhteensä kahdeksan kuntaa ("civil parish"). Dartfordin kaupunki on suoraan kaupunkipiirin alaisuudessa eikä sillä ole kunnallista itsehallintoa ("unparished area").
Dartfordin keskusta sijaitsee laaksossa, jonka läpi virtaa Darentjoki. Dartford on tärkeä rautateiden solmukohta.
Dartfordista tuli keskiajalla kauppala. Vuonna 1801 kaupungin asukasluku oli noin . Nykyisin kaupungista käydään suurin joukoin Suur-Lontoossa töissä.
Dartfordin yhteistyökaupunkeja ovat saksalainen Hanau, alankomaalainen Capelle aan den IJssel, Viron pääkaupunki Tallinna ja ranskalainen Gravelines.
Aarre Viinikanoja

Varma Aarre Johannes Viinikanoja (9. tammikuuta 1918 Oulu – 27. tammikuuta 1981 Porvoo) oli suomalainen taidemaalari. Viinikanoja opiskeli Vapaassa taidekoulussa vuosina 1940–1941.
Viinikanoja debytoi taiteilijana Oulussa vuonna 1953. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin, Suomen taideakatemian 3-vuotisnäyttelyihin ja moniin kansainvälisiin näyttelyihin. Hänet sai diplomeja, mitaleja ja kunniapalkintoja muun muassa Lontoon biennaalissa Englannissa vuonna 1971, Palme d'Or -näyttelyssä Ranskassa vuonna 1974 ja Accademia Roma -näyttelyssä Italiassa vuonna 1972.
Aluksi Aarre Viinikanoja toimi taiteilijana rakennustyömiehen päivätyön ohella ja sen jälkeen kaksi vuosikymmentä vapaana taiteilijana. Päivätyönsä hän teki Porvoossa. Hänen vaimolla oli Porvoon Kukka ja Taide -niminen kukkakauppa, missä pienempiä töitä oli näytteillä ja myytävänä. Hänen isokokoisemmat työnsä eivät tähän tilaan mahtuneet.
Usein hän luonnosteli työt Kuusamon kesämökillä ja toteutti ne talven aikana Porvoossa. Monet maalaukset kuvaavat Lapin ja Kuusamon maisemia. Pari viimeistä vuottaan hän asui Oulussa, mutta muutti marraskuussa 1980 takaisin Porvooseen jatkaakseen työtään itse rakentamassaan talossa ja ateljeessa.
Erik Cole

Erik Cole (s. 6. marraskuuta 1978 Oswego, New York) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Detroit Red Wingsiä. Cole on voittanut urallaan Stanley Cupin ja Saksan mestaruuden.
Ura.
Seuraura.
Cole siirtyi kaudeksi 1997–1998 NCAA:n alaiseen ECAC-yliopistosarjaan Clarksonin yliopiston joukkueeseen. Hän jakoi Willie Mitchellin kanssa ECAC:n vuoden tulokkaan tittelin ja Carolina Hurricanes varasi Colen NHL:ään kolmannella kierroksella numerolla 71. Seuraavat kaksi kautta Cole pelasi kuitenkin vieelä Clarksonin yliopistossa. Kaudella 1998–1999 Cole teki 22 maalia ja jakoi ECAC:n maalintekijätilaston voiton. Hänet valittiin kauden päätteeksi ECAC:n tähdistökentälliseen. Kolmannella kaudellaan Cole oli ECAC:n kakkostähdistössä.
Cole siirtyi ammattilaiskaukaloihin vielä kolmannen ECAC-kautensa päätteeksi keväällä 2000, kun hän pelasi loppukauden Carolinan farmijoukkueessa IHL-liigan Cincinnati Cyclonesissa. Seuraavan kauden Cole pelasi kokonaisuudessa IHL:ssa ja ansaitsi itselleen paikan Carolinasta kaudeksi 2001–2002. Cole oli NHL-tulokkaiden parhaimmistoa, kun hän voitti tulokkaiden taklaustilaston ja oli pistetilastossa neljäs (16+24). Carolina eteni keväällä 2002 Stanley Cup -finaaleihin, mutta hävisi Detroit Red Wingsille.
Seuraavalla kaudella Cole kärsi pohjeluun murtumisesta ja hän joutui jättämään väliin myös n yhteydessä pelatun nuorten tähtien YoungStars-ottelun. Cole palasi uudelleen huippukuntoon kaudella 2003–2004, jolloin hän teki 42 pistettä, vaikka Carolina jäi pudotuspelien ulkopuolelle. Työsulkukaudella Cole pelasi Saksan DEL-liigassa Eisbären Berlinissä. Hänet valittiin Saksassa pudotuspelien parhaimmaksi pelaajaksi, kun Eisbären voitti Saksan-mestaruuden.
Kaudella 2005–2006 Colen niskanikama murtui Brooks Orpikin taklauksen seurauksena. Hän oli loukkaantuessaan maaliskuussa tehnyt jo henkilökohtaisen piste-ennätyksensä (60 pistettä). Cole palasi Carolinan kokoonpanoon vasta Stanley Cup -finaalien kuudenteen peliin. Carolina voitti lopulta Stanley Cup -mestaruuden kotijäällään seitsemännessä pelissä.
Cole rikkoi piste-ennätyksensä kaudella 2006–2007, kun hän teki 61 pistettä kauden aikana, mutta seuraavalla kaudella Colen pistemäärä tippui 51 pisteeseen. Kesällä 2008 Edmonton Oilers hankki Colen Carolinasta vaihdossa Joni Pitkäseen. Cole ei pelannut koko kautta 2008–2009 Edmontonissa, sillä hänet kaupattiin takaisin Carolinaan maaliskuussa 2009 siirtorajan lopulla. Edmonton sai vaihtokaupassa Patrick O'Sullivanin, jonka Carolina oli hankkinut hetkeä aiemmin Los Angeles Kingsistä vaihdossa Justin Williamsiin.
Maajoukkueura.
Cole edusti ensimmäisen kerran Yhdysvaltoja arvoturnauksessa MM-kilpailuissa 2005. Hän teki seitsemässä ottelussa kuusi pistettä. Hän pelasi Yhdysvaltain puolesta myös talviolympialaisissa 2006 ja MM-kilpailuissa 2007.
Maryke Hendrikse

Maryke Hendrikse (s. Nassau, Bahama) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka palkittiin Elan d'or -palkinnolla roolistaan Susan Testinä animaatiosarjassa "Johnny Test".
Elämäkerta.
Hendrikse syntyi Bahamalla, josta hän muutti perheineen Kanadaan ollessaan kaksi ja puoli vuotta vanha. Hendrikse kasvoi 15 minuutin päässä Torontosta, jossa hän myös alkoi harrastaa neljävuotiaana balettia. Päästessään Toronton balettikouluun opettajat kertoivat ettei hänestä tulisi balettitanssijaa ja suosittelivat Hendrikseä siirtymään näyttelemisen pariin. Saadessaan oman agentin hän siirtyi näyttelemään teatterin pariin teini-ikäisenä, jonka jälkeen Hendrikse on esiintynyt myös televisiomainoksissa ja televisiosarjoissa. Poikkeuksellisesti aloitettuaan näyttelemisen hän ei käynyt minkäänlaista teatterikoulua. Tästä huolimatta Hendrikse teki ensimmäisen näytelmäroolinsa vuonna 1990 vieraillessaan "My Secret Identity" -televisiosarjassa yhden jakson verran.
Ääninäyttelijänä.
Ääninäyttelemisen pariin hän päätyi erään teatteriesityksen jälkeen, jossa Hendriksenin hahmo joutui koriin, kuten vastasyntynyt, mutta hän ei mahtunut koriin normaalista syistä. Tämän myötä näytelmän ohjaaja päätti laittaa Hendriksen näyttämön sivulla tekemään vauvan ulinaa. Hänen agenttinsa sattuivat näkemään esityksen ja vakuuttuivat asiakkaansa äänilahjoista. Pian he lähettivät Henriksen useiden animaatioiden koe-esiintymisiin, jonka myötä hän sai ensimmäisen ääniroolinsa CBS:n animaatiosarjasta "Blaster's Universe" vuonna 1999. Sarjassa Henrikse toimi päähahmon G.C.:n äänenä. Uransa aikana hän on tehnyt usein dubbauksia animeen ja teki ensimmäisen ei-dubbaus-menetelmällä tehdyn ääniroolin "Johnny Testissä" muutettuaan Vancouveriin. Hendrikse kertoi dubbaamisen olevan huomattavasti vaikeampaa kuin alkuperäisen ääniroolin tekeminen. Siitä huolimatta dubbaamisesta maksetaan vähemmän, jota hän ihmettelee.
Logroñés CF

Logroñés Club de Fútbol oli jalkapalloseura Logroñon kaupungista Espanjasta. Se pelasi kotiottelunsa 15 963-paikkaisella Las Gaunasilla, joka on rakennettu vuonna 2002. Kaupungin toiset joukkueet ovat CD Logroñés ja UD Logroñés. 
Historia.
Logroñés Club de Fútbol on perustettu vuonna 2000, jolloin joukkue tunnettiin nimellä Club Deportivo Recreación de La Rioja, lyhyemmin CD Recreación.
Kaudella 2003–2004 joukkue pelasi ensimmäistä kertaa Segunda B:ssä. Vuonna 2005 joukkueen nimi vaihtui Logroñés Club de Fútboliksi. Kauden 2007–2008 päätteeksi joukkue ei pystynyt säilyttämään sarjapaikkaansa Segunda B:ssä ja putosi täten Tercera Divisióniin.
Joukkue lakkautettiin vuonna 2008.
Sainthelenantylli

Sainthelenantylli ("Charadrius sanctaehelenae") on vaarantunut Saint Helenalla elävä kahlaajalintu. Laji on viimeinen saaren endeemisistä maalinnuista.
Kooltaan sainthelenantylli on noin 15 cm. Lajin vatsa on väriltään kellertävä lukuun ottamatta valkoista alaperää. Linnun selkä ja päälaki ovat ruskeankirjavat. Sainthelenantyllillä on nokasta niskaan ulottuva musta naamio, jonka rikkoo valkoinen otsalaikku. Laji muistuttaa afrikantylliä ("Charadrius pecuarius"), mutta on sitä suurempi ja sainthelenantyllin nokka ja jalat ovat pidemmät kuin afrikantyllillä. Lajin ääni on lyhyt "kii-vit".
Sainthelenantyllit elävät suurimmaksi osaksi suhteellisen kuivilla ja avoimilla laidunmailla. Ravintonaan lintu käyttää erilaisia selkärangattomia. Pitkittyneet sadekaudet, jotka johtavat kasvillisuuden nopeaan kasvuun, saattavat hidastaa tai jopa kokonaan estää pesimisen.
Sainthelenantyllikannan kooksi laskettiin vuonna 2016 noin 560 täysikasvuista yksilöä. Laji luokiteltiin pitkään äärimmäisen uhanalaiseksi, mutta vuonna 2016 sen luokitus muutettiin vaarantuneeksi, sillä sen kanta on ollut kasvussa. Vuonna 2006 sainthelenantyllejä arvioitiin olevan 200–220 täyskasvuista yksilöä. Suurin uhka lajille on sen elinympäristön tuhoutuminen. Karjan laiduntaminen on vähentynyt, mikä on johtanut laidunmaiden pensaikkoistumiseen. Lisäksi huviajelu maastoajoneuvoilla sekä rakennushankkeet lisääntymisalueille ovat uhkia. Kissat ja pihamaina saalistavat erityisesti poikasia ja ryöstävät pesiä.
Kamel Zaïem

Kamel Zaïem (, s. 25. toukokuuta 1983 Ras Jebel) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa CA Bizertina.
Ura.
Zaïem aloitti uransa AS Arianan junioreissa vuonna 1999, josta tunisialainen suurseura Espérance huomasi hänen lahjakkuutensa ja osti nuoren lupauksen vuonna 2001. Zaïem pelasi kuitenkin vielä yhden kauden AS Arianassa ennen lopullista siirtymistään Espéranceen. Hän oli siitä lähtien kuulunut joukkueensa vakiopelaajiin avauskokoonpanossa ja pelasi joukkueessa viiden kauden ajan yhteensä 133 ottelua. Lisäksi Zaïem on pelannut yli 50 ottelua Afrikan Mestarien liigassa. Hän voitti Espérancen paidassa muun muassa kaksi kertaa Tunisian liigamestaruuden vuosina 2004 ja 2006.
Kesäkuussa 2008 serbialainen FK Partizan ilmoitti tehneensä kolmevuotisen sopimuksen tunisialaisen pelintekijän kanssa. Zaïem ehti pelata joukkueessa kuusi liigaottelua ja yhden cup ottelun, ennen kuin päätti lopettaa sopimuksensa.
Hän siirtyi tammikuussa 2009 Qatariin Al-Khorin riveihin. Kauden päätteeksi Zaïem palasi takaisin kotimaahansa CS Sfaxienin riveihin, jonka kanssa hän allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen. Toisella kaudellaan Sfaxien sijoittui pääsarjassa kolmanneksi ja eteni Afrikan Confederation Cupin loppuotteluun saakka, jonka se kuitenkin hävisi marokkolaiselle FUS de Rabatille.
Loppukesästä 2011 Zaïem siirtyi Egyptin valioliigassa pelaavaan ENPPI Club. Hän pelasi puolen vuoden aikana vain kaksi ottelua. Hän oli mukana voittamassa lokakuussa 2011 Egyptin cupia.
Syksyllä 2012 Zaïem palasi takaisin kotimaahansa Tunisiaan CA Bizertinin riveihin.
Canterburyn koulukunta

Canterburyn koulukunta ( eli "Canterbury sound") viittaa erityisesti Canterburyn kaupungissa ja sen ympäristössä Englannissa vaikuttaneisiin progressiivisen rockin yhtyeisiin.
Monia koulukunnan yhtyeitä leimaa voimakas jazz-vaikutteisuus.
Karlbergin sotakorkeakoulu

Karlbergin sotakorkeakoulu on Tukholman lähellä Solnan kunnassa sijaitsevassa Karlbergin linnassa toimiva Ruotsin puolustusvoimien koulu, joka on perustettu 1792.
Koulussa on opiskellut muun muassa C. G. E. Mannerheim, ja sen johtajana toimi 1800-luvun alkupuolella turkulaissyntyinen Johan Lefrén, joka tunnetaan myös taidemaalarina.
Carl Cronstedt

Carl Cronstedt (1672 Tukholma – 1750 Tukholma) oli ruotsalainen kenraali ja vapaaherra. Hän toimi Suomen joukkojen ylipäällikkönä vuosina 1739–1740. Poliittisesti Cronstedt oli lähellä hattupuoluetta. Hänen kuolemansa jälkeen levisi huhu, jonka mukaan Cronstedt olisi ampunut Ruotsin kuninkaan Kaarle XII:n. 
Elämäkerta.
Cronstedtin puoliso oli Elisabet Arnell. Cronstedt jäi suuressa Pohjan sodassa sotavangiksi Pultavan taistelussa, mutta hän vapautui taistelun jälkeen tapahtuneessa vankien vaihdossa.
Suomen armeijan ylipäällikkönä.
Cronstedt valittiin Suomen joukkojen ylipäälliköksi Axel Löwenin jälkeen. Cronstedt oli tällöin jo vanha ja sairas, mutta hänet nimettiin tehtävään, koska monet häntä ansioituneemmat ehdokkaat kieltäytyvät virasta. Hänen tehtävänään oli tehdä sotavalmisteluja Suomessa, sillä vuoden 1738 valtiopäivillä valtaannoussut hattupuolue aikoi julistaa sodan Venäjälle. Cronstedt saapui Suomeen 1. elokuuta 1739. Ensimmäisissä tarkastuksessaan hän havaitsi, että sotilaiden musketit olivat huonoja, rajalinnoitukset olivat rapistuneita ja rakennusmateriaalien puute oli keskeyttänyt sotilaiden parakkien rakennustyöt. 
Cronstedtin suunnittelema puolustus perustui sotilastopografiseen ajatteluun, jonka mukaan Ruotsin kannatti puolustaa Kymijoen suuntaista linjaa. Cronstedt vakuutti kuninkaan ja neuvoston siitä, että Haminaa ja Lappeenrantaa ei pystyttäisi linnoittamaan riittävän vahvasti ajoissa, joten niiden linnoittamiseen ei kannattanut tuhlata voimia. Sen sijaan hän halusi varustaa kauemmas itärajasta linnoitusketjun, jolloin linnoituksia olisi helpompi ylläpitää ja piirittäjällä olisi pitemmät huoltoyhteydet Venäjälle ja näin huoltokuljetuksia olisi helpompi häiritä. Cronstedt ehdotti Olavinlinnan, Hämeenlinnan ja Helsingin linnoittamista. Tuloksena oli rajan linnoitusten parannustöiden keskeyttäminen, mutta uuden linnoitusketjun rakentamiseksi ei ohjattu voimavaroja. 
Kun Cronstedt tarkasti Haminan, Olavinlinnan ja Lappeenrannan linnoitukset hän kirjoitti Tukholmaan, että niiden puolustuskuntoon laittaminen kestäisi neljä vuotta. Hän kirjoitti kuninkaalle, että Tukholmassa suhtauduttiin kevytmielisesti sotavalmisteluihin ja pyysi että kuningas peruisi suunnitellun sodan. Cronstedt yritti parantaa sotavalmiutta säännöstelemällä elintarvikkeita ankarasti ja pidensi elintarvikkeiden vientikieltoa. Cronstedt antoi määräyksen omavaltaisesti, ennen kuin valtaneuvosto teki asiasta päätöksen. Cronstedt ei kuitenkaan saanut varoja elintarvikkeiden ostoon ja samaan aikaan sotavalmistelujen aiheuttama kysyntä nosti elintarvikkeiden hintoja. Lisäksi näytti siltä, että kesällä 1740 Suomea uhkaisi kato ja rehun puute. Elintarvikeongelman vuoksi sotilaita ei voitu koota yhteen paikkaan, vaan he joutuivat pysyttelemään puustelleissaan mahdollisimman pitkään.
Päätös Cronstedtin vapauttamisesta Suomen armeijan ylipäällikön tehtävistä tehtiin 21. heinäkuuta 1740. Uudeksi ylipäälliköksi nimettiin Charles Emil Lewenhaupt. Väliaikaiseksi ylipäälliköksi tuli kenraaliluutnantti Henrik Magnus von Buddenbrock.
Poliisitutkinta

Poliisitutkinta on yleisnimitys useille poliisin tehtäviin kuuluviksi säädetyille tutkintamuodoille, jotka "eivät ole" rikoksen johdosta toimitettavaa tutkintaa. Poliisitutkinta on eri asia kuin esitutkinta, joka suoritetaan aina rikoksen johdosta. Poliisitutkinnasta säädetään poliisilain 6 luvun 1 §:ssä.
Pakkokeinot poliisitutkinnassa.
Koska tutkittavana ei ole rikosta, ei poliisi voi käyttää rikosprosessuaalisia pakkokeinojaan. Joitakin pakkokeinoja on kuitenkin poliisin käytettävissä myös näissä tapauksissa. Lisäksi poliisilla on normaalit poliisin toimivaltuudet, jotka eivät ole pakkokeinoiksi luokiteltavia.
Poliisitutkinnan pakkokeinoja ovat "nouto ja poistumisen estäminen" sekä muut, kuten oikeus päästä paikkaan tai alueelle, ottaa näytteitä ja tarkastaa esineitä. Asuntoon pääseminen vaatii poliisin päällystötasoista määräystä. Myös tavaroiden siirtäminen voidaan kieltää ja alueella liikkumista rajoittaa tai kieltää.
Ammattilaisten shakkijärjestö

Ammattilaisten shakkijärjestö PCA (), joka oli olemassa vuodesta 1993 vuoteen 1996, oli kilpaileva shakkiliitto FIDE:lle. PCA:n perustivat vuonna 1993 Garry Kasparov ja Nigel Short maailmanmestaruusottelunsa markkinointia ja järjestämistä varten.
FIDE:n sääntöjen mukaan kolmen osapuolen pitäisi päättää tarjouksista maailmanmestaruusottelun järjestämiseksi – FIDE:n, maailmanmestarin (Kasparov) ja haastajan (Short). Kasparovin ja Shortin mukaan FIDE:n presidentti Florencio Campomanes rikkoi näitä sääntöjä siten, että ilmoitti yksipuolisesti Manchesterin esittäneen voittaneen tarjouksen. FIDE sai suuren osan tuloistaan maailmanmestaruusotteluiden järjestämisestä. Vastaukseksi tähän Kasparov ja Short loivat PCA:n. 
Short saavutti oikeuden haastaa Kasparov MM-otteluun voittamalla kandidaattiotteluissa Jon Speelmanin, Boris Gelfandin, Anatoli Karpovin ja Jan Timmanin. Ottelu pelattiin Lontoossa "Time"-lehden sponsoroimana. Kasparov voitti pistein 12½–7½.
Marc Riboud

Marc Riboud (24. kesäkuuta 1923 Lyon – 30. elokuuta 2016 Pariisi) oli ranskalainen valokuvaaja. Hänet tunnettiin muun muassa Itä-Aasiaa esittelevistä töistään. Näyttelyitä on pidetty eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa.
Riboud valmistui École centrale de Lyonista. Hän matkusteli uransa aikana laajalti, esimerkiksi Itä-Aasiassa Kiinaan, Japaniin ja Pohjois-Vietnamiin.
Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemia

Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemia () on yhdysvaltalaista kuvataidetta, musiikkia ja kirjallisuutta edistävä 250-jäseninen organisaatio. Se sijaitsee Washington Heightsissä Manhattanilla.
Nykyinen akatemia perustettiin vuonna 1904. Jäsenet valitaan eliniäksi, ja heihin on kuulunut useita amerikkalaisen korkeakulttuurin huippunimiä.
Vuonna 1908 Julia Ward Howe oli ensimmäinen akatemiaan valittu naisjäsen. Akatemia jakaa useita palkintoja.
Väinö Blomstedt

Väinö Alfred Blomstedt (1. huhtikuuta 1871 Savonlinna – 2. helmikuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, kuvittaja, piirtäjä ja tekstiilitaiteilija. Blomstedtin vanhemmat olivat kamreeri, asessori Alfred Emanuel Blomstedt ja Hanna Charlotta o.s. Stadius. Blomstedt kuului symbolisteihin ja sai vaikutteita muun muassa japanilaisesta taiteesta.
Elämäkerta.
Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä 1888–1889 ja Gunnar Berndtsonin oppilaana 1889–1891. Blomstedt oleskeli 1890-luvulla Ranskassa yhdessä Pekka Halosen kanssa Pariisin Académie Julianissa. Taidemaalari Paul Gauguinin opissa hän oli vuosina 1891, 1893–1894, 1897–1898, 1903, 1905–1906 sekä 1912.
Hän osallistui Pietarissa pidettyyn "Venäläisten ja suomalaisten taiteilijain näyttelyyn" 1898 sekä Mir iskusstvan järjestämään" Kansainvälisen taiteen näyttelyyn" 1899. Blomstedt sai vaikutteita muun muassa Gauguinilta sekä ruotsalaiselta ystävältään Olof Sager-Nelsonilta. 
Blomstedt toimi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa opettajana, johtajaopettajana sekä tarkastajana. Hän opetti myös Taideteollisessa keskuskoulussa sekä Helsingin yliopiston piirustussalissa. Tämän ohella Blomstedt oli Suomen Käsityön Ystävien taiteellinen neuvonantaja ja mallipiirtäjä.
Julia Ward Howe

Julia Ward Howe (27. toukokuuta 1819 – 17. lokakuuta 1910) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja kansalaisaktivisti. Hän on sanoittanut tunnetun marssilaulun ”The Battle Hymn of the Republic”.
Ward Howe julkaisi äitienpäiväjulistuksen vuonna 1870. Hänet valittiin Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemiaan sen ensimmäisenä naisjäsenenä vuonna 1908. Hän oli naimisissa toisen abolitionistin, Samuel Gridley Howen kanssa. 
John Steinbeckin "Vihan hedelmien" alkuperäisnimi "The Grapes of Wrath" on peräisin Ward Howen sanoittamasta laulusta "The Battle Hymn of the Republic" (1861).
Ward Howe piti luentoja Bostonissa yhteiskunnallisista kysymyksistä (Modern Society, 1881) ja harjoitti yhdessä miehensä kanssa laajasti hyväntekeväisyyttä. Hänen kaunokirjallisia teoksiaan ovat muun muassa runokokoelmat "Passion-Flowers" (1854), "Later Lyrics" (1866) ja "From Sunset Ridge: Poems Old and New" (1898) sekä näytelmät "The World’s Own" (1857), "Leonore" (1857) ja "Hippolytus" (1858).
Ward Howe pääsi vuonna 1970 postuumisti Songwriters Hall of Fameen.
Mynälahti

Mynälahti on Saaristomeren merenlahti, vesialue, joka ulottuu syvälle sisämaahan. Mynälahteen laskee kaksi jokea, Laajoki ja Mynäjoki. Mynälahden rantakuntia ovat Taivassalo, Mynämäki, Masku sekä Naantali.
Mynälahti on melko matala vesialue, sen syvimmätkin kohdat ovat alle 10 metrin syvyisiä . Mynälahden pohjukassa sijaitsee Metsähallituksen ylläpitämä, varsinaissuomen parhaisiin lintuvesiin kuuluva Mietoistenlahden suojelualue . Kokemäenjoen – Saaristomeren – Selkämeren vesienhoitoalueen vesienhoitosuunnitelmassa vuosille 2022 – 2027 alue on luokiteltu lounaiseen sisäsaaristoon. Mynä - tai Laajoessa ei ole merkittäviä nousuesteitä tai korkeussäänneltyjä järviä, eikä Mynälahtea ole muokattu erityisen voimakkaasti. Niinpä sen hydrologis-morfologinen tila on luokiteltu erinomaisesti. Pintaveden ekologinen tila Mynälahdella on kuitenkin välttävä. 
Mynälahden valuma-alueella on runsaasti maanviljelystoimintaa, ja varsinkin Laajoen latvoilla on runsaasti turvetuotantoa. Mynälahden rannoilla sijaitsee runsaasti kesäasutusta.
Gabriel Engberg

Kaarle (Karl) Gabriel Engberg (24. maaliskuuta 1872 Tampere – 27. helmikuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, professori ja museon intendentti.
Opiskelu ja ura.
Engberg opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1893–1895 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1894–1897. Hän kävi Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1895–1898, opiskeli sitten maalausta Pariisissa 1899–1900 ja oli samalla apuna Suomen näyttelypaviljongin koristamistöissä, sekä sittemmin valtion apurahalla Italiassa 1901–1902 ja Pariisissa 1911. 
Engberg maalasi alkuun maisema- ja henkilökuvia muun muassa Lapista, mutta myöhemmin pääasiassa maisemia, joissa hän osoittautui herkäksi värien käyttäjäksi. Hän osallistui näyttelyihin koti-ja ulkomailla eri puolilla Eurooppaa. Budapestissä on valtion kokoelmissa hänen maalauksensa "Takaa-ajo". Engberg toimi myös museoalalla. Hän organisoimassa Hämeen museota Tampereella 1908 ja toimi sen johtajana.
Engberg osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosien 1897–1910 välillä ja vielä 1924 sekä 1943. Hän teki kolme maalausmatkaa Lappiin, joista ensimmäiset kaksi suuntautuivat 1898 ja 1905 Inarin saamelaisalueelle sekä viimeinen matka vuonna 1920 Kittilään ja Ounas-Pallastunturille.
Engberg oli Akseli Gallen-Kallelan apulaisena tämän maalatessa Kalevala-freskoja vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyä varten. Myöhemmin hän toimi Tampereella Hämeen museon intendenttinä 1908–1931 ja Tampereen taidemuseon intendenttinä 1930–1953. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1947.
Henkilökohtainen elämä.
Engbergin vanhemmat olivat puuseppämestari Karl Engberg ja Maria Gustava o.s. Alm. Taidemaalari Eero Sysikumpu oli hänen poikansa.
Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia

Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia (, lyh. "NAS") on eri tieteenaloilla vaikuttavien erittäin ansioituneiden tutkijoiden akatemia. Se perustettiin Kongressin antamalla säädöksellä 3. maaliskuuta 1863 eli sisällissodan aikana. Tiedeakatemian tarkoitukseeksi asetettiin tukea hallitusta kaikissa tieteen ja tekniikkaan liittyvissä asioissa.
Akatemia jakaa tieteellisistä ansioista useita palkintoja ja julkaisee arvostettua "PNAS"-tiedelehteä.
Yhdysvaltain tiedeakatemiaan on kuulunut ja kuuluu lukuisia Nobel-palkittuja jäseniä. Akatemia valitsee omat jäsenensä eliniäksi.
Puheenjohtaja.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet akatemian puheenjohtajina:
Ward Goodenough

Ward Hunt Goodenough (30. toukokuuta 1919 – 9. kesäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen antropologi. Hän syntyi Cambridgessa, Massachusettsissa, ja opiskeli Cornellin sekä Yalen yliopistoissa. Hän oli toisen maailmansodan veteraani.
Goodenough opetti Wisconsinin yliopistossa, ja myöhemmin hänestä tuli Pennsylvanian yliopiston professori. Varsinaista tutkimustyötä hän suoritti muun muassa Chuukilla, Kiribatilla ja Papua-Uudessa-Guineassa. 
Goodenough valittiin vuonna 1971 Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäseneksi.
Linné-mitali

Linné-mitali () on Linnean Societyn vuosittain jakama mitali ansioista biologian aloilla. Ennen vuotta 1976 se tunnettiin Linnean Societyn kultamitalin nimellä.
Linné-mitalien jakaminen aloitettiin vuonna 1888. Vuodesta 1958 mitali on ollut tapana myöntää kahdelle tutkijalle vuosittain.
Luettelo mitalin saajista.
Lähde:The Linnean Medal
Felix Nylund

Felix Arthur Nylund (15. toukokuuta 1878 Korppoo – 23. joulukuuta 1940) oli suomalainen kuvanveistäjä, jonka tunnetuin teos on Helsingissä Kolmen sepän aukiolla Mannerheimintien ja Aleksanterinkadun kulmassa sijaitseva Kolmen sepän patsas.
Nylund kävi kansakoulun ja työskenteli sitten koristepuusepän oppipoikana ja kisällinä turkulaisessa Bomanin puusepäntehtaassa. Hän aloitti taideopinnot 1895 Turun piirustuskoulussa Victor Westerholmin johdolla ja jatkoi niitä Wilhelm Bissen johdolla Kööpenhaminassa 1899–1901 sekä Pariisin Académie Colarossissa 1901–1906.
Nylund asui 1900-luvun alkupuolella pitkään Kööpenhaminassa ja muutti pysyvästi takaisin Suomeen vasta 1924, jolloin hän asettui asumaan Kauniaisiin. Hän oli mukana perustamassa Suomen Kuvanveistäjäliittoa ja toimi sen puheenjohtajana 1910–1912 ja 1924–1932. Nylund toimi viimeksi opettajana Taideyhdistyksen koulussa 1935–1940.
Nylundin tunnetuin veistos Helsingin keskustassa sijaitseva pronssipatsas "Kolme seppää" paljastettiin 2. joulukuuta 1932. Hän oli osallistunut seppä-aiheella jo 1913 J. V. Snellmanin muistomerkkikilpailuun ja käytti tätä kilpailuehdotusta pohjana työlleen.
Laffaux

Laffaux on Ranskan kunta Hauts-de-Francen alueella Aisnen departementissa maan pohjoisosassa. Se sijaitsee Soissonsin koillispuolella. Kunnan pinta-ala on 6,76 neliökilometriä ja siellä on arviolta 149 asukasta (vuonna 2016).
Laffaux’ssa käytiin vuonna 596 taistelu Neustrian ja Austrasian hallitsijoiden välillä. Taistelussa Neustrian Klotar II voitti Teodebert II:n. Vuonna 680 Neustrian käskynhaltija ("major domus") Ebroin voitti Laffaux’n taistelussa Pipin Heristalilaisen.
Koripallon I-divisioona

I-divisioona on ollut Suomen toiseksi korkein sarjataso koripallossa. Nykyisin I-divisioona on jaettu A- ja B-divisiooniin. Kaudesta 2008–2009 lähtien sarjassa on pelattu jälleen pudotuspelejä. A-divisioonan pudotuspelien voittaja nousee Korisliigaan.
Historia.
Ennen I-divisioonaa maassa pelattiin koripalloa SM-sarjassa ja alueellisissa Suomen-sarjoissa. 1970-luvulla Suomen-sarjan ja SM-sarjan joukkueiden väliset tasoerot olivat kasvaneet suuriksi, sillä nousijajoukkueet putosivat lähes aina yhden pääsarjakauden jälkeen. Kaudeksi 1975–1976 päätettiin aloittaa kokonaan uusi sarja, I-divisioona. 
Ensimmäisellä kaudella divisioonajoukkueet määritettiin Suomen-sarjan joukkueiden välisessä karsinnassa, jossa kolmen lohkon kaksi parasta joukkuetta pääsivät nousukarsintaan. Lohkojen kolmannet ja neljännet joukkueet pääsivät mukaan I-divisioonaan. Lisäksi SM-sarjasta putosi automaattisesti kaksi huonointa joukkuetta. Aluksi I-divisioona pelattiin kymmenen joukkueen sarjana, joka huipentui kauden päätteeksi järjestettyihin pudotuspeleihin.
Kaudella 2012–2013 sarja jaettiin A- ja B-divisiooniin. Samalla I-divisioonan joukkuemäärää nostettiin kuuteentoista (tuoksi kaudeksi 17:ään). Korisliigassa viimeiseksi sijoittunut joukkue putoaa A-divisioonaan. A-divisioonan pudotuspelien voittaja nousee Korisliigaan, ja sarjan viimeinen putoaa B-divisioonaan. B-divisioonan voittaja nousee A-divisioonaan ja häviäjä putoaa alueelliseen II-divisioonaan.
Wycombe Wanderers FC

Wycombe Wanderers Football Club on englantilainen jalkapalloseura High Wycombesta, joka sijaitsee Buckinghamshiressa. Wycombe Wanderersin lempinimet ovat "The Chairboys" ja "The Blues". Joukkue pelaa kaudella 2025-2026 Ykkösliigassa. Joukkuetta valmentaa Michael Duff.
Historia.
Huonekaluvalmistajat perustivat Wycombe Wanderersin vuonna 1887. Vuonna 1896 joukkue liittyi Southern Leagueen, mutta ei menestynyt liigassa, jota ammattilaisjoukkueet hallitsivat. Vuonna 1908 Wanderers siirtyi Great Western Suburban Leagueen ja edelleen Spartan Leagueen ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Voitettuaan Spartan Leaguen joukkue nousi Isthmian Leagueen vuonna 1921.
Wycombe voitti FA Amateur Cupin vuonna 1931 ja Isthmian Leaguen vuonna 1956. Vuonna 1985 joukkue nousi Englannin konferenssiin, josta kuitenkin putosi seuraavana kautena. Vuonna 1987 Wycombe palasi Englannin konferenssiin ja vuonna 1993 se nousi Englannin kakkosliigaan. Se pelasi välillä ykkösliigassa ja putosi kakkosliigaan vuonna 2012. Takaisin ykkösliigaan joukkue nousi vuonna 2018. Joukkue nousi mestaruussarjaan kaudella 2019–2020.
Saavutukset.
Wycombe Wanderersin suurimpina saavutuksina voi pitää FA Trophyn voittoja (kausina 1990-1991 ja 1992-1993), FA Cupin semifinaaleihin pääsyä kautena 2000-2001 sekä tasapeliä Chelseaa vastaan kautena 2006–2007.
Carl Jahn

Carl Ernst Albert (Carl Ernest Albrecht) Jahn (27. tammikuuta 1844 Berliini, Saksa – 9. tammikuuta 1912 Helsinki) oli saksalaissyntyinen Suomeen muuttanut kaivertaja ja taiteilija.
Jahnin vanhemmat olivat arkkitehti August Jahn ja Dorothea o.s. Brunow. Hän harjoitti taideopintoja Berliinissä, Dresdenissä ja Lontoossa.
Jahn muutti Suomeen 1874 ja toimi Suomen Rahapajan palveluksessa kaivertajana. Hän oli opettajana Taideteollisessa keskuskoulussa 1875–1912 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1881–1912. Jahn sai Pariisin maailmannäyttelyssä 1900 grand prix -palkinnon.
Jahn suoritti ammattiopintonsa Berliinin taideakatemiassa professori K. Fischerin johdolla 1858–1864 ja jatkoi niitä vuoden ajan Dresdenissä rahakaivertaja Alois Stangerin työpajassa vuoden 1865 loppuun. Hän täydensi opintojaan Lontoossa The West London School of Artsissa 1867–1872 ja oli opistossa kuviopiirustuksen ja muovailun opettajana vuoteen 1874, jolloin hän sai kutsun Suomen rahapajan kaivertajaksi. Hän toimi samalla piirustuksen ja perspektiiviopin opettajana Taideteollisuusyhdistyksen koulussa Ateneumissa 1875–1912, opetti klossi- ja perspektiivioppia sekä plastista anatomiaa 1894–1912 Taideyhdistyksen koulussa. Hän sai The Royal Academy of Artsin ja The Annual International Exhibitionin näyttelyissä kaksi diplomia ja palkintomitalin kuvanveistoksista ja Pariisin maailmannäyttelyssä 1900 grand prix -palkinnon. Jahnin töitä ovat muun muassa Aleksanterinpatsaan paljastamismitali, Nordenskjöld-mitali. Estlander-mitali, vuosien 1881 ja 1887 maanviljelysmitalit. Hän muovaili muun muassa Beethovenin, Mozartin, Haydnin, Händelin, Dickensin ja monien muiden merkkimiesten muotokuvat, jotka myös on jäljennetty galvanoplastisesti.
Jahn joutui mitalitaiteen alalla syrjityksi, sillä hän oli leimautunut päätyönsä vuoksi maatalous- ja muiden näyttelymitalien tekijäksi. Hän oli kuitenkin Suomessa ensimmäinen mitalitaidetta opiskellut ja sen parissa ammatikseen työskennellyt taiteilija. C. G. Estlanderin mitali vuodelta 1904 osoittaa, että hän oli todellisuudessa taitava myös muotokuvien tekijänä.
Hifimaailma

Hifimaailma on äänen- ja kuvantoiston harrastajille tarkoitettu erikoislehti. "Hifimaailma" perustettiin kun Sanoma Magazine Finland Oy:n kustantama "Hifi"-lehti lakkautettiin loppuvuodesta 2006. Ensimmäinen "Hifimaailman" oli numero 1/2007.
"Hifimaailma"-lehden perusti Teppo Hirvikunnas ja sen kustantajana oli Hirvikunnaksen omistama Hifi-Mediat Oy. Mukaan saatiin heti suurin osa lakkautetun "Hifi"-lehden avustajista. Hirvikunnas oli "Hifimaailman" päätoimittaja. "Hifimaailma"-lehdelle saatiin hyvä alku, koska lakkautetun "Hifi"-lehden tilaajat, mainostajat ja yhteistyökumppanit olivat hämmästyneitä lehden yllättävästä lakkautuksesta. "Hifimaailma" otettiin ilolla vastaan ja lehden ensimmäiselle numerolle saatiin yli tuhat ennakkotilaajaa. Hifi-Mediat Oy oli myös autoäänentoiston erikoislehden "Autosound"-lehden kustantaja.
Lehden logoa jouduttiin muuttamaan jo muutaman numeron jälkeen, koska Sanoma Magazine Finland katsoi lehden nimen ja erityisesti logon hifi-sanaa korostavan ulkoasun loukkaavan heille myönnettyä tavaramerkkisuojaa sanalle hifi tuoteluokassa painotuotteet. Suoja ei ole enää voimassa. Tavaramerkkisuojan ja Sanoma Magazinen lakiosaston painostuksesta johtuen "Hifimaailma"-lehden logoa jouduttiin muuttamaan jo numeroon 3/2007.
Vuonna 2010 "Hifimaailma"-lehden kustantajan Hifi-Mediat Oy:n osake-enemmistö myytiin Pop Media Oy:lle. Hifi Mediat jatkoi edelleen "Hifimaailma"-lehden kustantajana ja Hirvikunnas lehden päätoimittajana. Vuonna 2015 "Hifimaailma"-lehti myytiin Fokus Media Oy:lle ja lehden päätoimittajaksi tuli pitkään lehden toimituspäällikkönä toiminut Mauri Eronen.
Khorloogiin Bayanmönkh

Khorloogiin Bayanmönkh (; s. 22. helmikuuta 1944 Khyargas) on mongolialainen painija ja olympiamitalisti. Hän voitti hopeaa Münchenin olympialaisissa 1972 alle 100-kiloisten sarjassa. Bayanmönkh voitti urallaan myös kolme mitalia MM-kisoista vuosina 1971 – 1975. Vaikka hän oli pääasiassa vapaapainija, hän voitti Aasian kisoissa 1974 hopeamitalin kreikkalais-roomalaisesta painista. Samoissa kisoissa hän voitti alle 100-kiloisten vapaapainisarjan.
Myös Bayanmönkhin poika Bayanmönkhiin Gantogtokh oli olympiatason painija.
Rhadi Ben Abdesselam

Rhadi Ben Abdesselam (; 28. helmikuuta 1929 – 4. lokakuuta 2000) oli marokkolainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kestävyysjuoksussa. Hän voitti hopeaa Rooman olympialaisissa 1960 maratonilla.
Federico Savelli

Federico Savelli, oikeammin Federico, Savellin herttua ja Albanon ruhtinas (n. 1595 – n. 1660) oli italialainen kenraali ja diplomaatti, joka palveli keisaria ja paavia. 
Savelli liittyi vuonna 1629 everstinä Albrecht von Wallensteinin armeijaan. Hän toimi Mecklenburgin komentajana vuosina 1630–31, mutta menetti asemansa kun Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf valloitti alueen helmikuussa 1631. Mecklenburgin huonosti järjestetyn puolustuksen takia Johann Tilly arvosteli Savellia voimakkaasti. Savelli nimitettiin keisarin joukkojen komentajaksi Reinillä, kun Matthias Gallas siirrettiin 1637 sieltä Pohjois-Saksaan Johan Banéria vastaan. Savelli hävisi Rheinfeldenin ja Wittenweierin taistelut ja vain hänen taustansa pelasti hänet sotaoikeudelta. Keisari siirsi Savellin diplomaattisiin tehtäviin, joissa hänen aiheutti vähemmän vahinkoa. Savelli jatkoi uraansa sotilaana, kun paavi Urbanus VIII nimitti hänet armeijansa komentajaksi. Paavi hävisi vuosina 1642–44 käydyn "Castron sodan".
Savelli oli täysin epäpätevä upseerina. Hän nousi keisarillisen armeijan komentajaksi ainoastaan taustansa ansiosta (korkeaa italialaista aatelia). Häneltä puuttui pätevyyden lisäksi myös rohkeutta. Oletetaan, että kun Savellin alaiset valittivat Wieniin tämän epäpätevyydestä, heille annettiin ohjeeksi uutisoida vain komentajaansa liittyvät hyvät asiat.
Shakin’ All Over

Shakin’ All Over on alun perin brittiläisen Johnny Kidd and the Pirates -yhtyeen vuonna 1960 julkaisema rock-kappale. Sen sävelsi ja sanoitti yhtyeen johtohahmo Johnny Kidd, ja se oli UK Singles Chart -listan ykkössijalla elokuussa 1960. Kappaleen esittäjät olivat Johnny Kidd (laulu), Alan Caddy (kitara), Brian Gregg (basso), Clem Cattini (rummut) ja Joe Moretti.
Alkuperäinen levytys ei ollut kovin suuri hitti Euroopan ulkopuolella. Sen sijaan "Shakin' All Over" menestyi Pohjois-Amerikassa The Guess Whon cover-versiona vuonna 1965. Se oli silloin sijalla 1 Kanadan levynmyyntilistalla ja sijalla 22 Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -levynmyyntilistalla.
Australiassa äänite pääsi sikäläisen levynmyyntilistan ykkössijalle vuoden 1965 lopulla Normie Rowen esittämänä, jonka versio oli sitten "Que Sera Seran" yksi vuosikymmenen myydyimmistä singleistä Australiassa.
Kappaleen säveltäjä, sanoittaja ja alkuperäinen esittäjä Johnny Kidd on sanonut: "Kulkiessani poikaporukan kanssa meillä oli tapana katsella todella kuumia tipuja ja meillä oli tapana sanoa että joku tyttö sai "kalvomme värisemään". Meillä oli tapana osoitella tyttöä, jos hän oli oikein puoleensavetävä... Voin sanoa rehellisesti sanoa, että se inspiroi minua enemmän kuin mikään muu kirjoittamaan kappaleen "Shakin All Over"."
Muut versiot.
The Who -yhtye on esittänyt tätä kappaletta lukemattomia kertoja, joista tunnetuin on ehkä heidän "Live at Leeds" -levyllään kuultava versio vuodelta 1970.
Oman cover-versionsa kappaleesta ovat tehneet myös seuraavat yhtyeet ja artistit:
Turun Linja-autoilijain Osakeyhtiö

Turun Linja-autoilijain Osakeyhtiö (TLO) perustettiin vuonna 1954 yksityisten turkulaisten liikennöitsijöiden osuuskuntana. Osuuskunta muuttui osakeyhtiöksi 1990-luvulla.
TLO perustettiin 26. syyskuuta 1954, ja perustajaosakkaina oli kaikkiaan 51 liikennöitsijää. Ensimmäisenä puheenjohtajana toimi liikennöitsijä Uuno Salonen. Vuoteen 1984 mennessä osakkaiden määrä oli yrityskauppojen seurauksena supistunut 25:een, ja osakasyrityksillä oli yhteensä 182 linja-autoa. Vuonna 1983 TLO:n jäsenyritysten autoilla tehtiin yhteensä 15,9 miljoonaa matkaa, mikä oli runsaat puolet koko Turun kaupungin sisäisestä henkilöliikenteestä. Turun kaupunki ei ole osallistunut TLO:n tai sen jäsenyritysten tukemiseen millään tavoin. 
TLO ajaa Turun kaupungin joukkoliikennetoimiston tilaamaa sopimusliikennettä eli Föli-liikennettä linjoilla 6, 7, 100, 101, 201, 203, 206, 220, 221, 300, 301, 302, 303, 610, 700, 701, 703, 704, 705, 706, 708, 709, 801, 901, 902 ja 903. Yhtiö liikennöi myös Kaarinan linjolla K1–K6, Liedon linjoilla L1–L7 ja L14, Naantalin linjoilla N1–N13 sekä Raision linjoilla R1 ja R2. Yhtiö ajaa myös Paimion linjoja PA1–PA4. 
Marraskuussa 2014 TLO laajensi kaukoliikenteeseen ostamalla Mikko Rindell Oy:n osuuden kotimaisesta halpabussiyhtiö OnniExpressistä. Kauppaan kuuluivat kaukoliikenteen vuorot Raisio–Turku–Helsinki, Turku–Pori ja Turku–Kuopio.
Kabret

Kabret ovat gurilaista kieltä puhuva kansa Togon koillis- ja keskiosissa. Heitä on 920 000 henkeä.
Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, fonio, pavut, maapähkinä, riisi ja jamssi. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa ja käsityöammatteja sekä keräillään öljypalmun hedelmiä.
Kabrejen kylät ovat hajanaisia. Savitiilistä rakennetut nelikulmaiset tai pyöreät talot on ympäröity muurilla. Miehet pukeutuvat pitkään paitaan ja polvihousuihin, naiset värikkäisiin leninkeihin, puseroihin ja hameisiin. Ruokavalio koostuu etupäässä hirssipuurosta, keitoista, vihanneksista ja maidosta. Kabret syövät kasvattamiaan koiria.
Perinteinen yhteiskunta perustuu suurperheiden muodostamiin kyläyhteisöihin, patrilineaarisiin sukuihin, ikäryhmiin ja miesten salaseuroihin. Avioliitto on virilokaalinen. Polygynia, ostoavioliitto, sororaatti ja leviraatti ovat yleisiä.
Suurin osa kabreista harjoittaa perinteistä uskontoa, johon kuuluu esi-isien, luonnonvoimien ja ylijumala Eson palvontaa, noituutta ja taikuutta. Osa on katolisia tai sunnimuslimeja. Kabreilla on kehittynyt musiikki- ja tanssiperinne.
LCD Soundsystem (albumi)

LCD Soundsystem on samannimisen yhdysvaltalaisyhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 2005. Albumin tyyliä voi kutsua teknon, punkin ja dancen sekoitukseksi. Albumi on jaettu kahteen levyyn sen pituuden vuoksi (yli 80 minuuttia).
Albumia on myyty noin 235 000 kappaletta.
Sisältö.
Levy 1
Levy 2
Väinö Hämäläinen (taidemaalari)

Väinö Aleksanteri (Aleksander) Hämäläinen (15. heinäkuuta 1876 Helsinki – 20. maaliskuuta 1940 Kauniainen) oli suomalainen taidemaalari, graafikko ja kuvittaja.
Hänen öljyvärimaalauksissaan ja grafiikassaan on nähty suomalaisen kuvataiteen kultakauden vaikutteita.
Elämä ja ura.
Hämäläisen vanhemmat olivat Helsingin Vanhankirkon urkuri Lauri Hämäläinen ja tämän vaimo Emma o.s. Kekoni. Hänellä oli kolme nuorempaa sisarta. Hänen puolisonsa oli Helmi o.s. Mäkinen. Kun hänen isänsä kuoli 1888, äiti avioitui uudestaan taiteilija Albert Gebhardin kanssa, josta tuli hänelle isäpuoli ja opettaja. Hänen poikansa Lauri Hämäläinen oli myös taiteilija.
Hämäläinen opiskeli Albert Gebhardin johdolla Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1898–1899. Valmistuttuaan hän matkusti 1900 Ranskaan, jossa opiskeli Pariisissa Académie Colarossissa ja Eugène Carrièren johdolla.
Hän telki kolme opintomatkaa Italiaan vuosina 1901–1904.
Hämäläinen on maalannut alttaritauluja Töysän kirkkoon 1906, Nurmeksen kirkkoon 1913, Nurmon kirkkoon 1914 ja Miehikkälän kirkkoon 1924. Helsingissä Kallion kirkon kastekappelissa on hänen maalauksensa "Ristiltäotto". Hänen muita tunnettuja töitään ovat "Kanteleensoittaja" (1901), "Lemminkäinen ja hiiden hirvi" (1902), "Myllykylä talvella" (1906), "Vuolenkoski" (1910) sekä "Heikki Klemetti ja Suomen laulu" (1925). Hän oli myös piirtäjä ja kuvittaja.
Väinö Hämäläiselle tärkeä Rautalammin kirkon alttarimaalaus jäi kesken taiteilijan kuoltua 1940. Taulun viimeisteli hänen poikansa, kuvataiteilija Lauri Hämäläinen.
Aleksis Kiven "Paimentyttö" (1907) on hänen varhaisimpia töitään. Tuberkuloosin Vastustamisyhdistyksen hyväntekeväisyysmerkin hän suunnitteli vuonna 1910. Parhaisiin suomalaisiin kuvakirjoihin luetaan yhä Arvid Lydeckenin "Ihmeellinen kalaretki", jossa on Väinö Hämäläisen kuvitus ja myös hänen säveltämiään lauluja. Hän kuvitti myös joululehtiä ja oppikirjoja.
Hämäläinen rakennutti vuosina 1915–1916 kansallisromanttiseen tyyliin tehdyn ateljeehuvilan Oinassaareen Vesijärvelle lähelle Lahtea. Huvilasta oli järvinäköala Vesijärvelle, ja hän maalasi maiseman useisiin teoksiinsa. Hänen lankonsa oli Pekka Halonen, jonka vaikutuksia on nähty hänen töissään.
Kuvataiteen keskusarkistossa on Väinö Hämäläisen 2050 kuvaa käsittävä valokuvakokoelma.
Marc McClure

Marc McClure (s. 31. maaliskuuta 1957 San Mateo, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt Jimmy Olsenin roolin ensimmäisessä "Teräsmies" -elokuvassa vuodelta 1978. McCluren sivurooli vuoden 1985 menestyselokuvassa "Paluu tulevaisuuteen" on David "Dave" McFly.
Tha Carter III

Tha Carter III on yhdysvaltalaisen rap -artisti Lil Waynen 10. kesäkuuta 2008 julkaistu studioalbumi ja Tha Carter -sarjan kolmas osa. Albumi voitti parhaan rap-albumin Grammyn. Uudenvuodenaattona albumia oli myyty 2,88 miljoonaa kappaletta. Albumi oli myydyin albumi Yhdysvalloissa vuonna 2008.
Kansi.
Albumin kannessa oleva lapsi on olevinaan Lil Wayne lapsena. Albumin kansi on saanut vaikutteita Nasin Illmatic ja Notorious B.I.G.:n Ready to Die -albumeilta.