tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Archie Moore

Archie Moore (oik. Archibald Lee Wright, 13. joulukuuta 1913 Benoit, Mississippi – 9. joulukuuta 1998 San Diego, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen keskiraskaan ja raskaansarjan ammattinyrkkeilijä. Moorea pidetään yhtenä maailman kaikkien aikojen lahjakkaimmista painoluokassaan.
Lapsuus.
Archie Moore itse väitti syntyneensä 13. joulukuuta 1916, mutta hänen äitinsä mielestä oikea syntymäpäivä oli kolme vuotta aikaisemmin 1913. Jälkimmäistä pidetään nykyään oikeellisempana, vaikka syntymäaika on kiistanalainen.
Ammattiura.
Archie Moore siirtyi ammattilaiseksi ("riisui paitansa") 1930-luvulla. Ura alkoi välisarjasta, nousten siitä hiljalleen raskaaseen keskisarjaan. Uran alku oli todella kivinen. Pienistä palkkioista johtuen ottelutahti oli pidettävä tiiviinä, jos mieli elättää itsensä. Välillä sattui tappioitakin, sillä osa nyrkkeilijöistä oli niin kovia, että niitä ei voinut voittaa ilman tyrmäystä. Tyrmäykset estettiin maksamalla Moorelle ylimääräistä rahaa. Rahaa maksettiin siksi, että tuona aikana rasismi kukoisti, ja Archie Moore oli "colored fighter", halusi hän tai ei. 
Oman aikakautensa ihmiseksi More matkusteli poikkeuksellisen paljon. Hän kävi nyrkkeilemässä muun muassa Australiassa ja Brasiliassa. Syy matkustamiseen oli raha, sillä värillisillä palkkiot olivat mitättömiä, joten otteluita piti olla paljon, jos aikoi elää nyrkkeilyllä. Moore joutui itse toimimaan omana promoottorinaan, ja sen taidon hän osasi hyvin. Kerrotaan jopa Muhammad Alin saaneen vaikutteita hänestä.
Uran loppupuolella Moorelle tarjoutui tilaisuus päästä vihdoin iskemään titteliotteluun. Vastakkaiseen kulmaukseen astui hallitseva maailmanmestari Joey Maxim. Joulukussa 1952 Mooren onnistui kukistaa kivikova Maximin 15-eräisessän ottelussa. Unelman saavuttaminen vei häneltä 17 vuotta. Hän oli kehässä keskimäärin jokaisena noiden 17 vuoden kuukautena. Palkkaa Moore sai menojen jälkeen vain 800 dollaria. 
Vuonna 1955 Archie sai ottelun itseään Rocky Marcianoa vastaan pilkattuaan tätä ensin pitkän aikaa. Marciano oli suunnitellut lopettavansa uran piakkoin. Ennen ottelua Moore ei ollut hävinnyt kertaakaan liki neljään vuoteen, ja näistä otteluista suurimman osan hän kävi ajan huippumiehiä vastaan. Moore sai kunnian käyttää Marcianoa hänen uransa toisen ja viimeisen kerran lattiassa ottelun toisessa erässä. Marciano kuitenkin tyrmäsi Mooren ottelun yhdeksännessä erässä ja lopetti uransa voittamattomana raskaan sarjan maailmanmestarina. 
Uransa loppuvaiheilla Moore kohtasi Rooman olympialaisten voittajan, suurisuisen Muhammad Alin. Ali ei antanut kokeneemmalle vastustajalleen mitään armoa vaan tyrmäsi hänet neljännessä erässä. Pian tämän jälkeen Moore lopetti nyrkkeilyuransa.
Uran jälkeen.
Vaikka Moore lopetti nyrkkeilemisen, hän ei jättänyt kehää lopullisesti. Hän toimi Alin uran alkuaikoina hänen avustajanaan. Myöhemmin hän avusti George Foremania Rumble in the Jungle -ottelussa. Uransa jälkeen Moore ryhtyi ajamaan afroamerikkalaisten oikeuksia. Moore kuoli 84-vuotiaana sairastettuaan lyhyen aikaa.
Kaj-Erik Relander

Kaj-Erik Relander (s. 21. kesäkuuta 1962 Helsinki) on suomalainen ekonomi ja yksityissijoittaja, joka tuli Suomessa tunnetuksi Soneran toimitusjohtajana tehdyistä epäonnistuneista UMTS-kaupoista. Soneran jälkeen Relander on toiminut hallituksen jäsenenä ja neuvonantajana useissa kansainvälisissä yrityksissä. Hänen erikoisalaansa ovat telekommunikaatio ja rahoitus. Relander on vuonna 2018 nimitetty DU-teleoperaattorin hallitukseen Dubaissa, Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa. Hän toimii myös luxemburgilaisen SES-satellittiioperaattorin sekä videopalveluja Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa tuottavan Starzplay Arabian hallituksessa. Lisäksi Relander toimii turvallisiin mobiilipalvelujen tuottamiseen erikoistuneen suomalaisen BookIT Oy:n hallituksessa ja neuvonantajana rahastopalveluita tarjoavassa Limestonessa sekä sijoitusyhtiö Mustard Seedissä. Relander on myös rahoitusalan start-up -yhtiöihin Aasiassa ja Afrikassa erikoistuneen Apis Partnersin sijoituskomitean puheenjohtaja. 
Kaj-Erik Relander on teknologiaan ja internetpalveluihin erikoistuneen SEQ Capital Partnersin perustajaosakas. Hän työskentelee itsenäisenä neuvonantajana Abu Dhabin hallituksen kehitysyhtiössä Mubadalassa ja toimii neuvontantajana yksityisissä sijoitusyhtiöissä Abu Dhabissa ja Zürichissä. 
Relander tukee aktiivisesti hyväntekeväisyystyötä toimimalla puheenjohtajana Refugees United -säätiössä.
Relander oli partnerina pääomasijoitusyhtiö Accel Partnersissa vuodesta 2001 vuoteen 2009 asti. Sitä ennen hän toimi Telen ja Soneran johdossa ja ennen eroaan noin puoli vuotta Sonera Oyj:n toimitusjohtajana.
Ura Sonerassa.
Relander oli siirtynyt vuonna 1994 Sitrasta silloisen Telecom Finlandin talousjohdon tehtäviin. Sonera laajensi toimintaansa aggressiivisesti Kaj-Erik Relanderin johdolla. Yhtiö ratsasti IT-kuplan aallonharjalla ja pyrki nostamaan pörssikurssinsa korkealle, jotta se voitaisiin myydä ulkomaille huikeaan ylihintaan. Silloin Soneran johtajat olisivat optioiden avulla tulleet monimiljonääreiksi. Relanderin johdolla Sonera teki uhkarohkeita riskisijoituksia, joista tunnetuin on Suomen suurimmaksi bisnesmokaksikin kutsuttu Saksan UMTS-lupakauppa. Aluksi kurssi saatiinkin rajuun nousuun. Kaupan osoittauduttua arvottomaksi Relander joutui jättämään tehtävänsä kohun saattelemana.
Sonera-kirja ja teleurkintaskandaali.
Kohu sai lisää vauhtia nimettömien kirjoittajien kesäkuussa 2002 julkaiseman, Sonera-kirjana tunnetun paljastuskirjan takia, jossa vihjattiin Relanderin syyllistyneen laittomuuksiin. Kirjassa esitetyistä väitteistä todeksi on osoittautunut teletunnistetietojen urkinta, josta Relander tuomittiin kuuden kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen törkeästä viestintäsalaisuuden loukkaamisesta. Relander oli antanut turvayksikön tehtäväksi puhelutietojen selvittämisen. Myös kuusi muuta henkilöä tuomittiin vyyhdessä ehdolliseen vankeuteen tai sakkoihin. Tapaukseen liittyviä vahingonkorvauksia selviteltiin vielä vuonna 2015 Espoon käräjäoikeudessa.
Kardinaalit

Kardinaalit (Cardinalidae) on luokittelutavasta riippuen yhdestätoista kolmeentoista suvun muodostama Etelä- ja Pohjois-Amerikassa tavattava lintuheimo varpuslintujen lahkossa. Sitä pidettiin aiemmin sirkkujen heimon alaheimona Cardinalinae. BirdLife Suomen luokituksen mukaan heimossa on 11 sukua ja 48 lajia.
Heimon nimilaji punakardinaali ("Cardinalis cardinalis") on yleinen, Kanadan Quebecista Guatemalaan ulottuvalla alueella esiintyvä jykevänokkainen lintu.
Oulujoen kirkko

Oulujoen kirkko sijaitsee metsäsaarekkeessa Oulujoen pohjoisrannalla Kirkkokankaan kaupunginosassa Oulussa. Kirkko ja Oulujoen seurakunta kuuluvat Oulun seurakuntayhtymään. Kirkko kuuluu Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon.
Rakentaminen ja korjaukset.
Suomen senaatin päätös kirkon rakentamisesta tehtiin vuonna 1904, kun silloisen Oulujoen kunnan alueen seurakunta erosi Oulun emäseurakunnasta. Vuonna 1908 valmistuneen puisen kirkkorakennuksen suunnitteli lääninarkkitehti Viktor J. Sucksdorff. Rakennuksen arkkitehtuuri heijastelee kansallisromanttista tyylisuuntausta Suomen Suuriruhtinaskunnan ja sortokausien hengessä. Sucksdorff itse sai vahvoja kansallisromanttisia vaikutteita muun muassa Vienan retkiensä seurauksena. Myös toisessa kirkon kelloista on aikakautta kuvastava teksti "Oi Herra siunaa Suomen kansa".
Valmistuessaan kirkko nimettiin Pyhän Hengen kirkoksi. Se on Pohjois-Suomen ainoa säilynyt puinen jugend-kirkko.
1900-luvun aikana alkuperäistä sisustusta on korjaustöiden yhteydessä muutettu useaan kertaan. Vuoden 1984 entisöintityöt suunnitteli arkkitehti Anna-Maija Ylimaula professori Esko Järventauksen myötävaikutuksella. Entisöinnin tarkoituksena oli palauttaa kirkko mahdollisimman lähelle sen alkuperäistä olemusta eli ennen muuta poistaa sotien jälkeen tehdyt modernisoinnit.
Kirkon ominaispiirteitä.
Kirkko on 34 metriä pitkä ja 15 metriä leveä. Katon korkeus on 20 metriä, kellotornin 43 metriä. Kirkon rakenteen omaperäisin seikka lienee sen pääty- eli itäseinä. Kirkon keskiakseliin on yhdistetty alttari, saarnatuoli, kuorolehteri ja urut yhdeksi kokonaisuudeksi. Vastaavaa ratkaisua ei ole missään muussa Suomen kirkossa. Kirkon vastakkaisessa eli länsipäädyssä on taas ratasikkuna, jossa olevan ristin keskellä ovat kirjaimet JHS, "Jesus Hominum Salvator" eli 'Jeesus, ihmisten pelastaja'. Kirkon päätyyn on lisäksi kirjoitettu kaikkien Jeesuksen opetuslasten eli apostolien nimet, mutta niin että Juudaksen nimi on sijoitettu muita alemmaksi. 
Kirkon tekstiilit on suunnitellut Raija Rastas. 
Ulkoapäin valkoiseksi maalattu, sisältä hirsipintainen Oulujoen kirkko on suosittu vihkikirkko. Kirkon ympäristö on metsää ja lähellä olevat pappilan pellot ovat edelleen viljelyskäytössä. Myös kirkon ympärille tehty nurmikko on tarkoitus palauttaa alkuperäisen kaltaiseksi metsän aluskasvillisuudeksi. Oulujoen hautausmaa sijaitsee kirkon lähellä.
Brittipop

Brittipop tarkoittaa brittiläistä pop- ja rockmusiikkia. Nykyisin käsite yhdistetään ennen kaikkea 1990-luvun keskivaiheilla vallinneeseen brittiläiseen rocksuuntaukseen, jonka englanninkielinen nimi on "Britpop".
1990-luvun brittipop.
Brittipop oli melodista ja kitaravoittoista. Musiikillisesti se nojasi vahvasti perinteiseen brittiläiseen rockmusiikkiin. Brittipopyhtyeiden suurimpina vaikuttajina toimivat 1960-luvun menestyneet brittiläiset yhtyeet kuten The Beatles, The Who, The Kinks ja Small Faces. Jonkin verran vaikutteita haettiin myös punkista, glam rockista ja The Smithsin kaltaisista 1980-luvun yhtyeistä. Tyylilajin menestynein ja tunnetuin albumi on Oasiksen "(What’s the Story) Morning Glory?", jota on myyty maailmanlaajuisesti arviolta 20 miljoonaa kappaletta.
Ulkoisessa tyylissä henki vahvana 1960-luvun mod-kulttuurin ja lad-henkisyyden sulautuminen. Asiaan kuuluivat täten moppitukat ja peribrittiläiset brändit kuten Ben Sherman, Burberry, Fred Perry, Clarks ja Paul Smith. Brittipop-tyyliä ja koko ilmiötä pidetäänkin korostetun valkoihoisena, konservatiivisena, retrohenkisenä ja menetettyyn ”parempaan Britanniaan” kaihoavana.
Jochem Uytdehaage

Jochem Uytdehaage (s. 9. heinäkuuta 1976 Utrecht, Alankomaat) on alankomaalainen pikaluistelija. 
Uytdehaage nousi maailman huipulle melko yllättäen voitettuaan vuonna 2001 Alankomaiden yleisluistelumestaruuden ja pääsi EM-kisojen joukkueeseen. EM-kisoissa hän sijoittui neljänneksi ja samana talvena yleisluistelijoiden MM-kisoissa kymmenenneksi. 
Vuonna 2002 Uytdehaage voitti EM-kultaa selvällä erolla hopealle sijoittuneeseen maanmieheensä Carl Verheijeniin. Samana vuonna Salt Lake Cityn olympialaisissa hän voitti kultaa sekä 5 000 että 10 000 metrillä ja sai lisäksi hopeaa 1 500 metrillä. Hän voitti molemmat matkat silloisilla maailmanennätysajoilla (6.14,66 ja 12.58,92). 10 000 metrin voittoaikansa oli myös kautta aikain ensimmäinen 13 minuutin alitus maailmassa. Myös 1 500 metrillä hän luisteli uuden maailmanennätyksen, mutta amerikkalainen Derek Parra puristi ajasta vielä 0,62 sekuntia ja vei kultamitalin. Samana keväänä Uytdehaage voitti kultaa vielä yleisluistelijoiden MM-kisoista Heerenveenistä.
Vuoden 2003 matkakohtaisissa MM-kisoissa maaliskuussa Berliinissä Uytdehaage voitti kultaa 5 000 metrillä. Tammikuussa 2004 hän saavutti EM-kisoissa pronssia, mutta vuoden kuluttua tästä kirkasti mitalin kultaiseksi.
Alankomaiden mestaruuskisoista Uytdehaagella on kaikkiaan yhdeksän mitalia, joista kultaisia neljä.
Uytdehaage piti aateliskalenterin kaikkien aikojen ykkössijaa hallussaan aikavälillä 17. marraskuuta 2001—2. helmikuuta 2002 ja uudelleen 9. helmikuuta 2002—13. marraskuuta 2005.
Giffenin hyödyke

Giffenin hyödyke on taloustieteessä käytetty termi, jolla kuvataan tuotetta tai palvelua, jonka kysyntä kasvaa hyödykkeen hinnan noustessa. Giffenin hyödykkeiden olemassaolosta ei saatu kiistatonta empiiristä varmuutta, mutta taloustieteen teoria tarjoaa mahdollisuuden hyödykkeiden olemassaololle. Nimensä Giffenin hyödyke on saanut Robert Giffeniltä, joka Alfred Marshallin mukaan keksi tällaisten hyödykkeiden mahdollisen olemassaolon.
Alfred Marshall

Alfred Marshall (s. 26. heinäkuuta 1842, Lontoo – k. 13. heinäkuuta 1924, Cambridge) oli brittiläinen kansantaloustieteilijä, jota pidetään yhtenä aikansa merkittävimmistä taloustieteen tutkijoista. Marshallin vuonna 1890 julkaistu "Principles of Economics" oli erityisesti Britanniassa laajasti käytetty taloustieteen perusoppiteos useita vuosia.
Marshallin taloustieteellinen tutkimus oli laaja-alaista, mutta erityisesti hänen tunnetaan ensimmäisenä kysyntä- ja tarjontafunktioita hinnanmäärityksen selittämiseen käyttäneenä tutkijana. Marshall kehitti kysynnän hintajouston analyyttisenä työkaluna ja osallistui laajasti taloudellisen hyvinvoinnin määrityksen kehittämiseen. Hänet tunnetaan myös epätäydellisen kilpailun käsitteestä: hän huomasi miten yritykset tekevät sinänsä samanlaisista hyödykkeistä erilaisia muun muassa tavaramerkkien ja mielikuvien avulla.
Nick Park

Nicholas Wulstan ”Nick” Park (s. 6. joulukuuta 1958 Preston, Lancashire, Englanti) on brittiläinen animaattori ja elokuvantekijä. Park tunnetaan etenkin suosituista Wallace &amp; Gromit -vaha-animaatioistaan. Nick Park on ollut Oscar-ehdokkaana vuoteen 2016 mennessä kuusi kertaa ja voittanut Oscarin niistä neljästi: "Koti kaikilla mukavuuksilla" (1989), "Väärät housut" (1993), "Läheltä piti" (1995) ja "" (2005).
Elämä ja ura.
Kouluaikoina Nick Parkilla oli tapana piirrellä vihkoihinsa erilaisia sarjakuvia. Tästä opettajat eivät pitäneet ja sanoivat hänelle monesti, ettei hän ansaitsisi elantoaan sarjakuvilla. Park opiskeli Sheffieldin yliopistossa sekä Britannian kansallisessa elokuvakoulussa National Film and Television Schoolissa, jossa hän alkoi tehdä lopputyönään ensimmäistä Wallace &amp; Gromit -animaatiotaan. Vuonna 1985 hänet palkattiin animaattoriksi Aardman Animations -elokuvayhtiöön Bristoliin. Vuonna 1989 Park julkaisi kaksi lyhytanimaatiota, jotka tekivät hänestä kuuluisan: ensimmäisen Wallace &amp; Gromit -elokuvan "Suurenmoinen huviretki" ("A Grand Day Out") sekä satiirin "Koti kaikilla mukavuuksilla" ("Creature Comforts"), jossa kotioloistaan puhuvien brittien äänet oli pantu animoitujen eläintarhan eläinten suuhun. Jälkimmäinen elokuva toi Parkille hänen ensimmäisen Oscarinsa. "Suurenmoinen huviretki" sai ehdokkuuden.
Park jatkoi Wallacen ja Gromitin parissa lyhytelokuvilla "Väärät housut" ("The Wrong Trousers", 1993) ja "Läheltä piti" ("A Close Shave", 1995), jotka molemmat voittivat Oscarit. Parkin elokuvien on sanottu tehneen teknisen vallankumouksen savianimaation saralla: niiden juonet ovat äärimmäisen hiottuja, niiden lavastus, kuvaus, äänitehosteet ja musiikki ovat "oikeiden" elokuvien luokkaa. 
Parkin elokuvien ja niiden menestyksen ansiosta Aardman teki hollywoodilaisen Dreamworks-studion kanssa sopimuksen sarjasta pitkiä animaatioelokuvia. Ensimmäinen oli Parkin ja Peter Lordin ohjaama "Kananlento" ("Chicken Run", 2000), jota seurasi Parkin ja Steve Boxin "" ("Wallace &amp; Gromit: The Curse of the Were-Rabbit", 2005), joka teki Oscar-gaalassa uuden aluevaltauksen vaha-animaatiolle voittamalla parhaan animaatioelokuvan Oscarin ensimmäisenä vaha-animaationa. Park ja Aardmanin animaattorit ovat pitäneet tiukasti kiinni vanhanaikaisesta "stop motion" -animaatiotekniikastaan: savihahmoa pitää liikuttaa 24 kertaa sekunnin otosta varten, ja valmista elokuvaa valmistuu vain muutamia sekunteja päivässä. Park on jopa jättänyt tahallaan sormenjälkiään näkyviin hahmojen pinnalle, kontrastiksi kliinisille tietokoneanimaatioille.
Raisa Smetanina

Raisa Petrovna Smetanina (venäjäksi Раиса Петровна Сметанина; s. 29. helmikuuta 1952 Komin ASNT, Neuvostoliitto) on kilpahiihtäjä, moninkertainen maailmanmestari ja olympiavoittaja. Etniseltä taustaltaan hän kuuluu suomensukuiseen kansaan, komeihin.
Smetanina kilpaili kaikkiaan viisissä olympialaisissa, joissa neljissä hän edusti Neuvostoliittoa ja viidensissä kisoissaan Albertvillessä 1992 Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Georgian muodostamaa yhdistynyttä joukkuetta. Innsbruckissa 1976 Smetanina hävisi viiden kilometrin matkalla kultamitalin vain runsaan sekunnin erolla Helena Takalolle. Seuraavana päivänä kymmenen kilometrin kisassa hän voitti kultamitalin, ja eroa hopealle sijoittuneeseen Takaloon jäi alle sekunti. Lake Placidin olympialaisissa 1980 Smetanina voitti 15. helmikuuta olympiakultaa 5 kilometrin matkalla. Viimeisen olympialaisten kultamitalinsa Smetanina voitti hieman alle 40-vuotiaana Albertvillessä IVY:n viestijoukkueessa. Tuolloin hänestä tuli vanhin hiihtolajien olympiavoittaja ja vanhin talviolympialaisten kultamitalin voittanut nainen. Kaikkiaan hän saavutti 21 olympia- ja MM-mitalia.
Vuonna 1979 Smetaninalle myönnettiin Holmenkollen-mitali.
Dolly (perävaunu)

Dolly on rekisteröitävä yksi- tai kaksiakselinen apuvaunu, joka on varustettu vetopöydällä. Tämän apuvaunun ja puoliperävaunun yhdistämisen jälkeen saadaan kuorma-autoon miltei samanlainen perävaunu kuin varsinainen perävaunu. Dollyssa pitää olla jarrut ja takavalot ja se on katsastettava vuosittain.
Suomessa haetaan satamista Manner-Euroopasta saapuneet puoliperävaunut usein myös dollyn avulla puoliperävaunun vetoauton asemesta. Tähän on syynä Suomen Manner-Eurooppaa vapaammat pituussäännökset. Dolly kytketään normaalisti vetokytkimellä varustettuun kuorma-autoon. Vetokytkimen tulee olla hyväksytty dollyn vetoon, koska dollyn aisa on kiinteä, toisin kuin varsinaisen perävaunun aisa, joka on helakiinnitteinen.
Henkilöautodolly.
Dolly voi olla myös henkilöauton vetokoukkuun kytkettävä 1- tai 2-akselinen toisen ajoneuvon hinaamiseen tarkoitettu laite. Yleensä siinä on irrotettavat ajorampit. Hinattaessa dollylla hinattavan ajoneuvon etupyörät tai takapyörät ajetaan dollylle ja auto sidotaan kiinni siihen. Toinen akseli autosta tulee hinauksessa dollyn kantaessa toisen. Suomessa nopeusrajoitus on 60 km/h eikä dollyä tarvitse rekisteröidä.
Dollyn hinaaminen henkilöautolla on kielletty 06/2020 alkaen.
Persikka

Persikka eli tarhapersikka ("Prunus persica") on luumunsukuinen hedelmäpuu ja sen samanniminen hedelmä. Persikka on alun perin kotoisin Kiinasta.
Sana persikka ("persica") viittaa Persiaan. Euroopassa luultiin, että persikka olisi ollut kotoisin Persiasta. Nykytietämyksen mukaan se olisi kulkeutunut Kiinasta Silkkitietä pitkin Persiaan jo 2000-luvulla eaa.
Ulkonäkö ja koko.
Persikka on 5–10 metrin korkuiseksi kasvava lehtipuu, jolla on puikeat 7–15 cm pitkät lehdet ja hennon vaaleanpunaiset kukat. Nukkapintainen, punakeltainen hedelmä on makea, mehukas ja omenankokoinen sekä -muotoinen. Se on tyypillinen luumarja, ja sen sisällä on yksi kovan puisen kiven suojaama siemen.
Persikan hedelmiä pitää käsitellä varovasti, koska ne vaurioituvat herkästi paineltaessa. Hedelmä tuottaa runsaasti eteeniä, joten sitä ei pidä säilyttää eteenistä herkästi kärsivien kasvisten lähellä. Persikka on maultaan makea, ei erityisen hapan. Se on kuitenkin happamampi kuin aprikoosi.
Kasvatusalue.
Persikoita on kasvatettu perinteisesti Kiinassa, Japanissa ja Iranissa sekä Turkissa ja muissa Välimeren maissa. Nykyisin niitä kasvatetaan edellä mainittujen lisäksi myös Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa.
Lajikkeita ja muunnoksia.
Tavallisemman keltamaltoisen persikan lisäksi on olemassa valkomaltoista, joka itse asiassa on alkuperäisempi. Keltamaltoinen on syntynyt vasta 1800-luvulla. Sen lähtökohta on lajike Chinese Cling, jonka taimia vietiin 1850-luvulla Kiinasta Yhdysvaltoihin. Erään puun siemenstä kasvoi yksi keltamaltoisia freestone-persikoita tuottava puu, joka nimettiin Elbertaksi.
Elberta on edelleen tunnetuin keltamaltoinen lajike. Se kestää kuljetusta ja tuli siksi alalla suosioon. Se on myös ns. freestone, eli sen kivi irtoaa helposti mallosta. Se oli aiemmin viljelyssä valta-asemassa, kunnes 1940-luvulla tuli Redhaven, mutta se on kuitenkin useimpien nykyisin Yhdysvalloissa kaupallisessa viljelyssä olevien keltamaltoisten lajikkeiden taustalla.
Persikan muunnos on myös litteä persikka. Sitä on viljelty Kiinassa jo 1800-luvulla, mutta Euroopassa se on yleistynyt myynnissä vasta 2000-luvulla. Litteästä persikasta käytetään toisinaan kaupallista nimitystä lattapersikka tai paraguayo.
Nektariini.
Nektariini ("Prunus persica" var. "nucipersica") on persikan sileäkuorinen muunnos. Se on usein kooltaan persikkaa pienempi ja maultaan yleensä makeampi. Kypsä nektariini on pehmeä. Sen hedelmäliha on herkempi vaurioitumaan kuin persikan.
Samara

Samara (; ent. Kuibyšev, ) on venäläinen kaupunki Volgajoen rannalla. Kaupungissa oli 1 170 381 asukasta vuonna 2012, esikaupunkeineen yli kaksi ja puoli miljoonaa. Se on Samaran alueen pääkaupunki.
Historiaa.
Samaran perustivat venäläiset vallattuaan alueen mongoleilta vuonna 1586. Se kasvoi nopeasti viljakaupan keskukseksi. 1800-luvun puolivälistä vuoteen 1928 se oli Samaran kuvernementin keskus. Esimerkiksi 1897 väestönlaskennan mukaan kaupunki oli tuolloin vahvasti ei-venäläinen, sillä venäläisiä oli vain 1,5 % kaupungin noin 90 000 asukkaasta.
Vuosina 1935–1991 kaupunkia kutsuttiin nimellä Kuibyšev (Куйбышев) poliitikko ja vallankumoussankari Valerian Kuibyševin mukaan. Samara toimi Neuvostoliiton toissijaisena pääkaupunkina, kun Moskova oli uhattuna toisessa maailmansodassa vuosina 1941–1943. Neuvostoliiton aikana Kuibyšev oli sotilaallisista syistä suljettu kaupunki.
Kaupungin keskustasta ammattikoulun kellarista löytyi 1990-luvulla Josif Stalinille sota-aikana tehty salainen bunkkeri, joka nykyään on matkailunähtävyys.
Nykypäivä.
Nykyään kaupunki on tärkeä teollisuuskeskus ja liikenteen solmukohta.
Kaupungissa on tärkeä jokisatama Volgan varrella. Samaran rautatieasema on kaupungin pääasema. Valtatie M5, joka on osa eurooppatie E30:sta, kulkee kaupungin pohjoispuolitse ja valtatie M32 (eurooppatie E131) lähtee kaupungista etelään. Samaran kansainvälinen lentoasema sijaitsee hieman kaupungin pohjoispuolella. Tätä lentoasemaa kutsutaan sijaintipaikkansa () perusteella myös Samara-Kurumotšin lentoasemaksi ja se palvelee myös noin 50 kilometrin päässä lännessä sijaitsevaa Toljattia.
Lada Samara -merkkistä autoa tehdään läheisessä kaupungissa Toljattissa.
Macbeth

Macbeth on William Shakespearen kirjoittama näytelmä. Se perustuu Skotlannin todellisen kuninkaan Macbethin vaiheisiin, mutta ei ole historiallisesti tarkka. Macbeth on Shakespearen säilyneistä tragedioista lyhin.
Vaikka tätä ei suoraan sanota näytelmässä, Banquosta periytyvän suvun katsotaan olevan Skotlannin, ja myöhemmin myös Englannin, Stuart-hallitsijasuku. Mahdollisesti Shakespeare halusi tällä mielistellä kuningas Jaakko I:tä.
Jotkut näyttelijät eivät suostu lausumaan näytelmän nimeä pukuhuoneissa, koska sen kerrotaan tuovan huonoa onnea. Britanniassa käytetään sen sijaan usein nimitystä "The Scottish Play" (”Skottilainen näytelmä”).
Juoni.
Taistelusta voittoisana palaava Macbeth ja hänen ystävänsä Banquo törmäävät kolmeen noitanaiseen. Nämä ennustavat Macbethin saavan haltuunsa ensin Cawdorin kreivikunnan ja myöhemmin tulevan kuninkaaksi. Banquolle ei luvata kuninkuutta, mutta hänestä ennustetaan kuningassuvun kantaisää.
Pian Macbethin luokse tulee sanansaattaja, joka ilmoittaa kuninkaan lahjoittaneen hänelle Cawdorin kreivikunnan. Kuningas itse kunnioittaa Macbethia läsnäolollaan. Tämä ei pääse eroon kuninkuusajatuksesta ja laatii vaimonsa kanssa murhasuunnitelman. Macbeth murhaa kuninkaan ja lavastaa syylliseksi juopuneet henkivartijat. Kuninkaan pojat pelkäävät vaaraa ja pakenevat maasta, Macbeth kruunataan kuninkaaksi.
Macbeth surmauttaa Banquon, jonka poika kuitenkin pääsee pakoon. Tappotuomittu ylimys Macduff pakenee, mutta hänen perheensä surmataan. Macbeth hallitsee hirmuvaltiaana, mutta alkaa pian nähdä tunnontuskissaan harhoja, kuten Banquon haamun omassa tuolissaan.
Macbethin vastainen liitto kokoontuu Englannissa: Macduff ja vanhan kuninkaan poika Malcolm kokoavat armeijan ja lähtevät vapauttamaan Skotlantia.
Macbeth menee vielä kerran tapaamaan noitia, jotka antavat hänelle tapansa mukaan totuudenmukaisia, mutta harhaanjohtavia lupauksia. Hän jatkaa hirmuhallintoa kärsien tunnontuskista yhä enemmän. Hänen vaimonsa alkaa kärsiä samoista kohtauksista ja lopulta kuolee, ilmeisesti itsemurhan tehneenä. Tässä vaiheessa Macbeth pitää kuuluisan monologinsa: ”Elämä on kuin varjo häilyväinen, vain näyttelijä rukka, joka riehuin lavalla keikkuu aikansa ja häipyy; se kertomus on, hupsun tarinoima, täys ääntä, vimmaa - tarkoitusta vailla”.
Macbethin armeija ja hovi hylkäävät hänet. Macbeth kuolee lopulta taistellessaan Macduffia vastaan. Malcolmista tulee kuningas.
Filippos

Filippos (), Filippus tai Philippus (lat.) voi viitata seuraaviin:
Suomen MAD

Suomen MAD oli yhdysvaltalaiseen "MAD"-lehteen suurelta osin perustunut, suomalaisella aineistolla väritetty suomalainen huumorilehti. Ensimmäinen "Suomen MAD" julkaistiin huhtikuussa 1970 nimellä Suomalainen MAD. "Suomalaisia MADeja" julkaistiin yhteensä 30 kappaletta: vuonna 1970 yhdeksän, 1971 julkaistiin 12 ja 1972 yhdeksän kappaletta. Vuonna 1971 julkaistiin myös kaksi pokkaria ("Tyypillisesti MAD" ja "Don Martin keittää sopan"). 
"Suomalainen MAD" lopetettiin vuonna 1972, mutta vuodesta 1982 lähtien Semic ja myöhemmin vuodesta 1998 lähtien Egmont Kustannus julkaisivat "MAD:ia" uudestaan Suomessa nimellä "Suomen MAD". Lehden päätoimittajana toimi vuodesta 1982 lähtien Marjaana Tulosmaa ja 1980- sekä 1990-luvuilla näkyvimpänä toimittajana lehden sivuilla esiintyi the Metsänen (Timo Metsänen). Ensimmäinen spesiaali ilmestyi vuonna 1984 ja oli nimeltään "Kino-MAD".
"Suomen MADissä" esiintyneistä suomalaispiirtäjistä mainittakoon esimerkiksi Juba Tuomola, Tapani Rytöhonka, Ari Kutila, Wallu, Kyky Ahonen, Kari Korhonen, Ilkka Heilä, Jukka Murtosaari, Petri Hiltunen, Samson, Jari Rasi ja Eeli Aalto.
"Suomen MADin" viimeinen numero ilmestyi 9. marraskuuta 2005. Lehtiä julkaistiin yhteensä 245 kappaletta, taskukirjoja ilmestyi kymmenkunta kappaletta.
Petra Marklund

Petra Linnea Paula Marklund (s. 12. syyskuuta 1984 Tukholma) on ruotsalainen poplaulaja, joka esiintyy englanniksi taiteilijanimellä September. Septemberin musiikkia säveltävät, sanoittavat ja tuottavat ruotsalaiset Jonas von der Burg, Niclas von der Burg ja Anoo Bhagavan. Hänen tunnetuimmat kappaleensa ovat ”Satellites”, ”Cry For You” ja ”Until I Die”. Vuonna 2012 hän julkaisi albumin omalla nimellään.
Musiikki.
September tuli Ruotsissa tunnetuksi ensimmäisen albuminsa "Septemberin" myötä vuonna 2003. Siltä julkaistiin singleinä kappaleet ”La La La (Never Give It Up)”, ”We Can Do It” ja ”September All Over”.
Vuonna 2005 julkaistiin hänen toinen albuminsa "In Orbit", jolta tuli monta radiohittiä. Levyn tunnetuimmaksi kappaleeksi nousi ”Satellites”. Muut tunnetut kappaleet olivat myös Suomessa singleinä julkaistut ”Looking For Love”, ”Flowers On The Grave”, ”It Doesn’t Matter” ja ”Cry For You”.
Syksyllä 2007 julkaistu Septemberin uran kolmas albumi on nimeltään "Dancing Shoes". Levyn ensimmäinen single ”Can’t Get Over” käväisi Suomen virallisella singlelistalla sijalla 10 (viikolla 28/2007). Albumin tunnetuimmaksi kappaleeksi nousi ”Until I Die”, joka soi Suomessa radioissa ja televisiossa. Kappaleesta julkaistu single ylsi julkaisuviikollaan (viikolla 2) Suomen virallisen singlelistan 16. sijalle. Seuraavalla viikolla single nousi jo kahdeksannelle sijalle.
Lokakuussa 2012 Marklund julkaisi Ruotsissa omalla nimellään "Inferno"-levyn, jolla hän laulaa ruotsiksi. Se nousi heti julkaisun jälkeen Ruotsin albumilistan ykköseksi. Marklund kirjoitti levyn kappaleet yhdessä tiimin kanssa, johon kuului muun muassa Kent-yhtyeen laulaja-kitaristi-säveltäjä Joakim Berg. Levy on tyyliltään popmusiikkia, kun Marklund oli edeltävinä vuosina julkaissut September-taiteilijanimellä pääasiassa dance-musiikkia.
Septemberin musiikkia julkaisee Ruotsissa levy-yhtiö Catchy Tunes ja Suomessa levityksestä huolehtii Bonnier Music.
September voitti parhaan dance-artistin palkinnon NRJ Radio Awards -gaalassa vuonna 2006.
Septemberin pukeutumistyyli vaihtelee jatkuvasti, mutta hän suosii värejä ja hienostuneisuutta. Fanisivuillaan hän kertoi olevansa hyvin tunteellinen ihminen, joka nauraa ja itkee paljon.
Marklundin isä tekee töitä avaruustutkimuksessa ja äiti on ruotsalais-slovenialainen.
Diskografia.
Singlet.
Albumilta "September"
Albumilta "In Orbit"
Albumilta "Dancing Shoes"
Albumilta "Love CPR"
Albumilta "Inferno"
Paavola (Suomen entinen kunta)

Paavola (aiemmin Pehkola) on Pohjois-Pohjanmaalla sijainnut entinen Suomen kunta. Paavola yhdistettiin 1973 Revonlahden kanssa Ruukin kunnaksi, ja edelleen 1. tammikuuta 2007 Siikajoen kanssa Siikajoen kunnaksi. Paavolan naapurikunnat olivat Liminka, Pattijoki, Revonlahti, Rantsila ja Vihanti. 
Paavolassa järjestettiin Herättäjäjuhlat vuonna 1895.
Paavolan puukirkko on vuodelta 1756, ja sen on suunnitellut Matti Honka. Vuonna 1956 valmistui muutama kilometri kuntakeskuksesta Ouluun päin tunnettu Ruokolahden tanssilava. 
Kyliä.
Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Paavolan taajamat olivat Ruukki (1 148 asukasta, joista 1 145 Paavolan puolella) ja Kirkonkylä (282 asukasta). Vuonna 1960 taajamaksi määriteltiin myös Luohua, joka ei kuitenkaan enää ollut taajama vuonna 1970.
Väestö.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Paavolan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
Rochen raja

Rochen raja kuvaa etäisyyttä, jota lähempänä planeettaa tai emäkappaletta oleva toinen taivaankappale hajoaa palasiksi. Esimerkiksi Saturnuksen renkaat ovat todennäköisesti muodostuneet planeetan lähellä kuun tai pikkuplaneetan hajoamisen seurauksena. Rochen raja riippuu pääosin keskuskappaletta kiertävän kappaleen tiheydestä. Rochen rajaksi voidaan kutsua myös Rochen ekvipotentiaalipintaa eli Rochen pintaa.
Rochen raja on saanut nimensä tähtitieteilijä Édouard Rochelta. 
formula_1
Rochen rajan laskeminen.
Rochen raja jäykälle kappaleelle.
missä formula_2 on keskuskappaleen säde, formula_3 on keskuskappaleen tiheys,
ja formula_4 on satelliitin tiheys.
Rochen raja nestemäiselle kappaleelle.
Nestemäisellä kappaleella hajoaminen tapahtuu kauempana.
Tarkkaa laskukaavaa ei ole, likimääräistyksiä 
on helpompi käyttää:
formula_5
Tarkempi matemaattinen kaava tietokoneille:
formula_6
jossa formula_7 on keskuskappaleen litistyneisyys.
Knut Nylander

Knut Leonard Nylander (8. lokakuuta 1839 Oulu – 18. syyskuuta 1886 Bogskär) oli Valtionrautateiden arkkitehti. Nylanderin isä Anders oli tunnettu oululainen tervaporvari, jonka muita lapsia ovat muun muassa kasvitieteilijä William Nylander ja taidemaalari Oskar Nylander.
Nylander lähti Oulusta Hämeenlinnaan 1857, jossa kouluttautui arkkitehdiksi lääninarkkitehti Carl Albert Edelfeltin oppilaana. Edelfeltin johdolla suunniteltiin Suomen ensimmäisten rautateiden rakennukset. Nylander on suunnitellut Riihimäen–Pietarin rautatien rautatien pienemmät asemarakennukset. Todennäköisesti Nylander on suunnitellut myös rataosien Hämeenlinna–Tampere, Turku–Toijala, Tampere–Haapamäki–Seinäjoki–Vaasa sekä Seinäjoki–Oulu asemarakennukset. Näitä piirustuksia ei kuitenkaan ole signeerattu. Myöhemmin piirustuksia on käytetty rakennettaessa asemarakennuksia Savon radalle ja Tampere–Pori-radalle. Nylander toimi valtionrautateiden rataosaston ensimmäisenä arkkitehtina vuosina 1876–1878.
Rautatierakennusten lisäksi Nylander suunnitteli joitakin taloja ja kirkkoja sekä toimi useiden majakoiden rakennustöiden valvojana. Hän kuoli onnettomuudessa Bogskärin majakan rakennustyömaalla syyskuussa 1886.
Kyttälä

Kyttälä on kahden kaupunginosan muodostama alue Tampereen keskustassa. Se koostuu 11. ja 12. kaupunginosista. Kyttälän pohjoisrajana oli aiemmin Ronganoja, mutta nykyään Satakunnankatu. Etelässä Kyttälä rajoittuu Ratinaan Suvantokatua ja Vuolteenkatua myöten. Lännessä Kyttälä rajoittuu Tammerkoskeen ja idässä rautatiehen. Hämeenkatu jakaa Kyttälän Pohjois- ja Etelä-Kyttälään. Nimi on johdettu todennäköisesti jousiampujaa tarkoittavasta ruotsin sanasta "skytte". Nimen alku on Skyttälä-nimisessä torpassa, joka sijaitsi nykyisen Suomen Pankin rakennuksen paikalla. Kyttälän alue liitettiin useiden ostojen kautta 1600-luvulla Tammerkosken kartanoon, ja 1790-luvulla se siirtyi Hatanpään kartanon omistukseen.
Kaupunginosan historiaa.
Alun perin Tampereen kaupunki sijaitsi kokonaan Tammerkosken länsipuolella. Kun Tampereen teollistuminen alkoi 1850-luvulla, kaupunkiin virtasi työväkeä, jolle ei riittänyt asuinsijoja. Hatanpään kartano alkoi vuokrata maapalstoja Tammerkosken itäpuolelta Messukylän puolelta. Nimensä alue sai Skyttälän talosta. Kaavaa tai rakennusjärjestystä ei ollut, ja talot rakennettiin pellolle sikin sokin. Monin tavoin puutteellisista asuinoloista johtuen Kyttälässä rehottivat erilaiset sairaudet, ja myös rikollisuus oli alueen ongelma.
Hallinnollisesti alue liitettiin Tampereeseen 1. heinäkuuta 1877, jolloin kaupunki myönsi Kyttälän torpille 15 vuoden vuokra-ajan. Kun vuokra-aika läheni loppuaan, kaupunki sanoi vuokrasopimukset irti, jolloin suuri osa asukkaista jouduttiin häätämään asunnoistaan. Häädetyille osoitettiin kuitenkin uudeksi asuinalueeksi Soukanlahden vuoret, ja näin syntyi Armonkallion kaupunginosa. Vuonna 1892 aluetta ryhdyttiin purkamaan uuden asemakaavan tieltä. Kyttälän asemakaavan perusratkaisuksi valittiin sama ruutukaava, joka oli jo käytössä Tammerkosken länsipuolella. Kaavan runkona olivat kosken länsipuolelta sen yli jatkuvat Hämeenkatu ja Satakunnankatu (silloin Uudensillankatu). Rongankadun nimi viittaa sen kohdalla sijainneeseen, nykyisen Litukan siirtolapuutarhan tienoilta alkunsa saaneeseen Ronganojaan, joka laski Tammerkoskeen. Ojassa oli runsaammin vettä vain kevättulvien aikana; talvisin oja oli lasten luistelupaikkana. Ronganojan länsipää putkitettiin 1800-luvun lopulla. Kyttälän etelärajalla sijaitsevan Sorin aukion nimen taustalla on paikalla aikoinaan sijainnut Sorinahde-niminen torppa; Sorinahde on myös Ratinasta Kalevankankaalle nouseva jyrkkä, joskin sittemmin loivennettu mäki. Tuomiokirkonkadun nimi oli vuoteen 1936 saakka Viinikankatu; nimenmuutoksen syynä oli se, ettei katu enää asemakaavamuutosten jälkeen johtanut Viinikan kaupunginosaan.
Kyttälän pohjoisosan rakennukset ovat enimmäkseen 1900-luvun alusta, jolloin Hämeenkadun puoleiset tontit rakennettiin liikerakennuksiksi. Kyttälä kärsi pahoja vahinkoja Tampereen valtauksessa 1918. Toisaalta Hatanpään valtatien pohjoispään rakentaminen tuli mahdolliseksi, kun katulinjalla sijainneet rakennukset tuhoutuivat.
Hillin pallo

Hillin pallo on taivaankappaleen ympärillä oleva vyöhyke, jossa tämän taivaankappaleen vetovoima hallitsee. Esimerkiksi Maan ympärillä on vyöhyke, jolla jokin kappale voi kiertää Auringon sijaan Maata, koska maan vetovoima on tällä alueella voimakkaampi. Hillin pallon määritti amerikkalainen tähtitieteilijä George William Hill. Hillin palloa kutsutaan myös toisen keksijänsä Édouard Rochen mukaan Rochen palloksi.
Rochen palloa ei pidä sekoittaa Rochen rajan kanssa. 
Hillin pallon merkitys on siinä, että sen sisäpuolella dynamiikka on olennaisesti kahden kappaleen välistä ja muiden taivaankappaleiden vaikutukset vain vähäisiä häiriöitä.
Hillin pallon laskeminen.
Jos pienemmän kappaleen massa on "m" ja se kiertää raskaampaa kappaletta "M" etäisyydellä "a", Hillin pallon säde "r" pienemmälle kappaleelle on
formula_1.
Käytännössä vakaita satelliittiratoja on vasta 1/2 – 1/3 Hillin säteen päässä, taannehtivat eli retrogradiset radat ovat vakaampia kuin myötäsuuntaiset radat. Usein käytetään 1/3 Hillin sädettä. Taannehtiva rata on yleisen kiertoliikkeen vastainen: jos Jupiter kiertää Aurinkoa myötäpäivään päin, retrogradinen rata on vastapäivään päin. 
Tilanteessa, jossa ollaan hyvin lähellä suurta kappaletta, Hillin pallo uppoaa helposti pienten kappaleiden sisään, jolloin stabiileija kiertoratoja ei ole lainkaan.
Rochen pinta

Rochen pinta (joskus Rochen raja) on kahden taivaankappaleen ympärillä oleva kuvitteellinen pinta, joka on kappaleiden vetovoimaraja. Se on raja, jota suuremmaksi laajennuttuaan tähti alkaa vuodattaa massaa tähtien välissä olevan leikkauspisteen L1 kautta toiseen tähteen. Tätä leikkauspistettä kutsutaan Lagrangen pisteeksi. 
Tähti voi ylittää eli "täyttää" Rochen rajansa elämänsä loppuvaiheessa, kun vedyn loppumisen seurauksena tähden ydin supistuu ja sen ulkokerrokset laajenevat voimakkaasti. Rochen pintaa on molempia tähtiä ympäröivä gravitaatiokentän ekvipotentiaalipinta, jonka jokaisessa pisteessä gravitaation potentiaalienergia on yhtä suuri.
Jos kappaleiden massat ovat yhtä suuria, Rochen pinta muistuttaa kaksiulotteisessa kuvassa makaavaa kahdeksikkoa tai ääretön-merkkiä. Kolmiulotteisena Rochen pinta on kuin kaksi vesipisaraa vastakkain; "vesipisaroiden" pyöreiden päiden keskipisteissä ovat Rochen pinnan luovat massapisteet, esimerkiksi tähdet.
Rochen pinta täyttyy monissa kaksoistähdissä toiselta puolen. Näissä tähdissä massaa virtaa tähdestä toiseen Lagrangen pisteen L1 kautta. Hyvänä esimerkkinä tästä massan siirtymisestä ovat novat.
Rochen pinnan laskemisessa otetaan huomioon painovoimapotentiaali ja keskipakoisvoima.
Rochen pinta on saanut nimensä tähtitieteilijä Édouard Rochelta.
Retrogradinen liike

Retrogradinen liike eli taannehtiva liike on liikettä, joka suuntautuu järjestelmän yleisen liikkeen vastaiseen suuntaan.
Aurinkokunnassa yleinen liikkumissuunta on vastapäivään tarkasteltuna Maapallon tämänhetkisen pohjoisnavan puolelta. Alkuperäinen pyörimissuunta on tullut Aurinkokuntaa edeltäneen kaasu- ja pölypilven pyörimissuunnasta.
Kiertoradan suunta.
Kaikki planeetat ja suurin osa pienemmistä kappaleista kiertävät Aurinkoa vastapäivään.
Planeettojen lähimpien ja suurimpien kuiden yleinen kiertosuunta on sama kuin planeetan pyörimisliikkeen suunta. Aurinkokunnan jättiläisplaneetoilla on paljon pieniä "epäsäännöllisiä" kuita, joiden kiertoratojen inklinaatio on suuri tai kiertoradat ovat elliptisiä. Näiden kuiden arvellaan olevan planeetan sieppaamia asteroideja tai Kuiperin vyöhykkeen kohteita (tai niiden osia), joista suurin osa kiertää planeettaa taannehtivasti. Esimerkiksi Jupiterin kuista 48 on taannehtivasti kiertävää ja 8 yleiseen suuntaan kiertävää.
Pyörimisliikkeen suunta.
Planeettojen yleinen pyörimissuunta on sama kuin planeetan liikkeen suunta kiertoradalla: vastapäivään. Planeetoista retrogradisesti (myötäpäivään) pyörivät Venus ja Uranus.
Näennäinen taannehtiva suunta.
Taivaankappaleiden keskinäisestä liikkeestä voi seurata myös näennäinen taannehtiva suunta, esimerkiksi muiden planeettojen kiertoliike maasta katsottuna voi hidastua tai tehdä silmukoita verrattuna taustatähtiin monien kuukausien aikana. Näiden liikkeiden selittäminen oli ongelmallista geosentrisessä aurinkokuntamallissa.
Kaikkien tähtien ja planeettojen voidaan havaita liikkuvan yöllä taivaalla idästä länteen Maan pyörimisliikkeen seurauksena. Ulkoplaneettojen voidaan havaita liikkuvan, useiden peräkkäisten öiden havaintojen perusteella, taustatähtiin verrattuna yleensä hitaasti itään päin.
Maasta katsottuna kaikki planeetat vaihtavat säännöllisesti suuntaansa. Ulkoplaneettojen kohdalla tämä johtuu siitä, että Maa ohittaa kiertoradallaan ulkoplaneetan. Sisäplaneettojen näennäinen retrogradinen liike selitetään vastaavanlaisella mekanismilla, johon liittyy lisäksi konjunktiot Auringon kanssa.
Frank Capra

Francesco Rosario ”Frank” Capra () oli italialaissyntyinen yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.
Ura.
Capra aloitti ohjaajan uransa mykkäelokuvista. Ennen toista maailmansotaa hänen tunnetuimpia teoksiaan oli "Arsenikkia ja vanhoja pitsejä". Toisen maailmansodan aikaan hän osallistui merkittävällä tavalla propagandaelokuvien tekoon. Hän johti Armed Forces Motion Picture Unitia ja loi muun muassa Private Snafun hahmon. Heti sodan jälkeen 1946 hän ohjasi elokuvan "Ihmeellinen on elämä", jota on sittemmin esitetty Suomessakin jouluisin televisiossa.
Uskonnoltaan Capra oli katolilainen, mikä vaikutti elokuvakriitikko Maria Elena de las Carrerasin mukaan myös hänen taiteelliseen näkemykseensä.
Capralle myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1982.
Frengers

Frengers on vuonna 2003 julkaistu tanskalaisyhtye Mewin kolmas albumi. Levy sai huomattavaa suosiota arvostelijoilta ja se nosti Mewin kansainväliseen maineeseen. Levy on pääosin kokoelma kappaleita aikaisemmilta levyiltä "Half The World Is Watching Me" ja "A Triumph For Man".
Tunnetuimmat kappaleet levyltä ovat "Am I Wry? No", "156", "Snow Brigade" ja "Comforting Sounds". Levyn nimi tulee englannin kielen sanoista "friend" (ystävä) ja "stranger" (tuntematon, vieras), "frenger" (monikossa frengers) on henkilö jota ei voi sanoa ystäväksi muttei myöskään tuntemattomaksi.
Galina Kulakova

Galina Aleksejevna Kulakova (; s. 29. huhtikuuta 1942 Logatši, Udmurtian ASNT, Neuvostoliitto) on neuvostoliittolainen hiihtäjä.
Kulakova oli 1970-luvun alun paras naishiihtäjä arvokisaohjelmaan kuuluvilla matkoilla. Hän voitti neljä olympiakultaa, joista kaksi oli henkilökohtaisilta matkoilta 1972 ja kaksi viestikultia (1972 ja 1976). Hiihdon maailmanmestaruuskilpailuista Kulakova voitti kolme henkilökohtaista ja kaksi viestikultaa. Kulakova jäi kiinni dopingin käytöstä Innsbruckin olympialaisissa 1976 ja menetti 5 kilometrin hiihdon pronssimitalin. Hän ei kuitenkaan saanut kilpailukieltoa vaan hiihti vielä samoissa kisoissa viestin.
Kulakova voitti Salpausselän Kisoissa 10 kilometrin kilpailun vuosina 1972–1975 ja 1979, Holmenkollenin kisoissa 10 kilometriä vuosina 1970 ja 1979 sekä Falunissa 5 kilometriä vuonna 1973, 10 kilometriä vuosina 1973, 1975 ja 1977 sekä 20 kilometriä vuonna 1979.
Kulakova voitti 39 kertaa Neuvostoliiton mestaruuden vuosina 1969–1981. Hän lopetti huippu-urheilu-uransa vuonna 1982 saavutettuaan vielä samana vuonna Oslon MM-kilpailuissa viestissä hopeaa.
Emil Nervander

Emil Fredrik Nervander (salanimi Emlekyl, 11. marraskuuta 1840 Helsinki – 27. tammikuuta 1914 Pori) oli suomalainen kirjailija ja taidehistorioitsija.
Elämänvaiheet.
Emil Nervander oli fyysikko ja runoilija Johan Jakob Nervanderin poika. Emil Nervander vietti lapsuudessaan ja nuoruudessaan paljon aikaa Voipaalassa.
Nervander kävi Karl Gabriel Leinbergin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi 1858. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa aluksi luonnontieteitä mutta vaihtoi sitten taidehistoriaan. Hän suoritti kandidaatin tutkinnon 1869.
Nervander toimi "Åbo Postenin" päätoimittajana 1874–1879. Vuosina 1868–1873 hän kirjoitti taide- ja teatteriarvosteluja "Hufvudstadsbladetiin". Nervander kirjoitti kansa- ja maantieteellisiä kuvauksia, kulttuurihistoriallisia muoto- ja muistikuvia, matkakertomuksia, kirkkotaidetta koskevia teoksia sekä teatteriin liittyviä artikkeleita. Häneltä ilmestyi 70–80 painotuotetta, ja hän kirjoitti 30–40 sanomalehteen. Hän toimitti Fredrik Cygnaeuksen ja J. V. Snellmanin kootut teokset.
Nervander oli Turun tuomiokirkon muinaismuistojen järjestämiskomitean sihteerinä 1875–1879 ja tuomiokirkon korjausvaltuuskunnan jäsenenä 1894–1896 ja toimi muinaistieteellisen toimikunnan tehtävissä 1892. Hän oli myös perustamassa Suomen muinaismuistoyhdistystä.
Kertomuskokoelma "Honkain tarinat" ilmestyi 1869, ja samana vuonna tuli julki myös ensimmäinen runokokoelma "Dikter" (Runoja). "Dikterin" hän julkaisi salanimellä Emlekyl (Muistoksi), ja se sisältää useita Voipaalassa kirjoitettuja runoja. Nervander on Suomen ensimmäinen novellikirjailija. Hän oli Suomen kansalliskirjailijan Aleksis Kiven hyvä ystävä.
Nervanderin murhatarina "Uotilan isäntä" ilmestyi suomeksi 1870. Teos perustuu Etelä-Suomessa sattuneeseen tapaukseen. Kirjassa olennainen teema on rankaisematta jääneen murhan aiheuttama syyllisyys paljolti Fjodor Dostojevskin "Rikoksen ja rangaistuksen" tapaan mutta suomalaiselle maaseudulle sijoitettuna. Kirjassa mainitaan Uotilaa lähellä oleva Myllykylä, joten paikallisväriäkin on mukana.
Toisen runokokoelmansa "Efter femtio år" ('50 vuoden kuluttua') Nervander julkaisi 1907 omalla nimellään. Kuvaus keisari Aleksanteri I:n matkoista Suomessa ilmestyi 1906.
Nervanderin kirjoitti koko tuotantonsa ruotsiksi, mutta suurin osa hänen teoksistaan suomennettiin. Osa Nervanderin teoksista ilmestyi jopa ainoastaan suomeksi.
Kesä 1901 oli todennäköisesti Nervanderin viimeinen Sääksmäellä viettämä kesä. Hän asui silloin Sillantaassa.
Nervander vietti viimeiset elinvuotensa pienessä vuokramökissä Harjavallassa. Hän kuoli Porin kaupunginsairaalassa 27. tammikuuta 1914 yksinäisenä erakkona. Eräiden lähteiden mukaan Nervander olisi kuitenkin kuollut mökissään Harjavallan Merstolassa, jossa on hänen mukaansa nimetty katu sekä muistomerkki. Nervander on haudattu Harjavallan hautausmaalle. Hän ei ole halunnut hautaansa merkittävän, joten hautausmaalta löytyy kirjailijan omasta toivomuksesta vain pieni luonnonkivestä tehty muistokivi.
Thomas de Maizière

Karl Ernst Thomas de Maizière (s. 21. tammikuuta 1954 Bonn) on saksalainen konservatiivipoliitikko (CDU), joka on toiminut Saksan sisäasiainministerinä 2009–2011 ja uudelleen vuodesta 2013 alkaen. Maaliskuussa 2011 hän siirtyi puolustusministeriksi eroamaan joutuneen Karl-Theodor zu Guttenbergin paikalle. Merkelin ensimmäisessä hallituksessa (2005–2009) de Maizière toimi kansliaministerinä. Vuosina 2001–2005 hän toimi Saksin osavaltion ministerinä eri tehtävissä.
Maizièren isä oli kenraali Ulrich de Maizière, Bundeswehrin tarkastaja ja pääesikunnan päällikkö 1966–1972.
Koulutukseltaan de Maizière on oikeustieteen tohtori. Tohtorin väitöskirjansa hän sai valmiiksi vuonna 1986. Hän työskenteli ensin Berliinin pormestarille ennen kuin liittyi Länsi-Berliinin edustajistoon neuvotteluissa Saksan yhdistämisestä. Vuodesta 1990 de Maizière työskenteli entisen DDR:n osavaltion demokratisoimisen hyväksi. DDR:n viimeisenä pääministerinä toiminut Lothar de Maizière on hänen serkkunsa.
Vuonna 2001 de Maizière sai paikan Saksin osavaltion talousministerinä, myöhemmin oikeusministeriksi ja edelleen sisäministeriksi.
Thomas de Maizièren suku oli hugenotteja, jotka pakenivat Ranskasta vainojen takia Preussiin 1600-luvulla.
Nurmikko

Nurmikko on tavallisimmin pihamaahan, puistoon tai muuhun vastaavanlaiseen paikkaan kuuluva alue, jolla kasvaa mataliksi leikattuja nurmikasveja, kuten heiniä, apiloita ja muita matalia kasveja, mutta ei yleensä esimerkiksi sammalta tai jäkälää. Nurmikkoa hoidetaan pitämällä se lyhyenä ruohonleikkurin avulla. Lisäksi erityisesti kuivemmilla alueilla käytetään keinokastelua.
Talven aikana nurmikolle saattaa muodostua lumihometta, jos se on jätetty liian pitkäksi tai lehtien peittoon. Liian lyhyen, liian tiiviin tai vedessä seisovan nurmikon päälle saattaa muodostua talven aikana jääpoltetta.
Johann Friedrich Herbart

Johann Friedrich Herbart (4. toukokuuta 1776, Oldenburg – 14. elokuuta 1841, Göttingen) oli saksalainen filosofi, psykologi ja ”tieteellisen pedagogiikan” perustaja.
Kasvatusfilosofia.
Herbartin pyrkimyksenä oli luoda systemaattinen ja looginen kasvatustieteellinen oppirakennelma, joka rakentui etiikasta ja psykologiasta. Etiikan tehtävänä oli osoittaa päämäärät, johon kasvatuksen tulee pyrkiä ja psykologian tuli näyttää keinot, joiden avulla nämä päämäärät voitiin saavuttaa. Tästä huolimatta on tätä järjestelmää pidettävä spekulatiivisena sillä se muodostuu toisiinsa liittyvistä päätelmistä, jotka perustuvat hänen omiin filosofisiin näkemyksiinsä.
Neljän vaiheen opetusteoria: niin sanottujen muodollisten asteiden järjestelmä, eli oikeaoppisen tunnin tai jakson rakenne:
Sivistettävyys ("Saks. Bildsamkeit")
Sivistettävyydellä tarkoitetaan kasvatustieteessä ihmisen alttiutta kasvatukselle ja yleisesti ihmisen sivistyskykyisyyttä. Herbartin oppi-isä J. F. Fichte oli käyttänyt käsitettä jo filosofiassa, mutta Herbart oli ensimmäinen, joka muodosti sivistettävyydestä pedagogisen käsitteen. Herbart kehitti käsitteen, koska 1800-luvun filosofian vallitseva vastakkainasettelu determinismin ja transendentiaalisen idealismin välillä ei Herbartin mielessä jättänyt riittävästi tilaa kasvatukselle. Sivistettävyys tarkoittaa Herbartin mukaan, että sivistysprosessi ei tapahdu itsestään ja että se edellyttää ulkopuolista apua eli pedagogista vaikuttamista.
Teokset.
Gustav Hartenstein on julkaissut Herbartin kootut teokset.