Josef F. Blumrich

Josef F. Blumrich (15. maaliskuuta 1913 Tiroli, Itävalta – 10. helmikuuta 2002 Colorado, Yhdysvallat) oli insinööri. Hän tuli tunnetuksi julkaistuaan vuonna 1973 kirjan "Da tat sich der Himmel auf," suomeksi nimellä "Kun Taivaat aukenivat", jossa hän esitti profeetta Hesekielin näyn kuvanneen avaruusalusta.
Blumrichin elämä.
Blumrich työskenteli vuodet 1934–1944 Gothaer Waggonfabrik -yhtiössä Saksassa lentokoneiden rakentamisen parissa ja osallistui muun muassa Messerschmitt 110 -koneen suunnitteluun. Seuraavan vuoden hän palveli Saksan armeijassa ja jäi huhtikuussa 1945 amerikkalaisten sotavangiksi. Vuosina 1946–1951 Blumrich työskenteli tulkkina ja siitä eteenpäin johtotehtävissä itävaltalaisessa rauta- ja teräsyhtiössä Voestalpine AG:ssä. Vuonna 1959 Blumrich muutti Yhdysvaltoihin ja oli uransa viimeiset 15 vuotta avaruusohjelman palveluksessa Marshall Space Flight Centerissä. Hän jäi eläkkeelle 1974.
Blumrich tuli laajasti tunnetuksi julkaistuaan 1973 kirjan "Da tat sich der Himmel auf". Siinä hän selitti Vanhan testamentin profeetan Hesekielin kohdanneen vieraan avaruusaluksen ja sen miehistön jäseniä, eikä esimerkiksi Jumalaa. Blumrich kuvasi teknisesti ja yksityiskohtaisesti, millaisen avaruusaluksen oli täytynyt olla.
Blumrich julkaisi vielä toisen teoksen, mutta tarina hopi-intiaanien alkuperästä kadonneelta mantereelta ja kertomus heidän magneettikenttien käyttöön perustuvista aluksistaan julkaistiin vain saksaksi.
Kun taivaat aukenivat.
Blumrich kiinnostui aiheesta kuultuaan Erich von Dänikenin kirjasta "Vieraita avaruudesta." Hänen tarkoituksensa oli kumota Dänikenin teoriat. Blumrich tuo kirjassa esille pohdintoja teknisistä mahdollisuuksista toteuttaa avaruusalus ja varsinkin sen laskeutumisosa, joka voisi vastata Hesekielin kuvausta siitä, mitä hän näki ja koki. Kirjassa on sitaatti niistä Raamatun kohdista, joita hän käyttää lähtökohtana. Blumrich haki myös patentin hahmottelemalleen pyöräratkaisulle.
Blumrichin mukaan avaruusalus olisi ollut ydinkäyttöinen ja reaktori kuumentanut varsinaisen ajoaineen. Ilmakehässä alus lentäisi helikopteriroottorien avulla, joiden sähkömoottorit saisivat energiansa ydinreaktorin ja ajoaineen käyttämästä generaattorista. Alus muistuttaa jonkin verran lasten hyrrää. Muoto mahdollistaisi aerodynaamisen jarrutuksen avaruuskapseleiden tapaan laskeutumisjalasten ollessa käännettynä aluksen yläpuolelle ja roottoreiden laskostettuina. Siinä on rengassuutin ja uudenlaiset pyörät, joiden kehä on rakennettu siten, että sen osista kulloinkin maata vasten oleva voi toimia poikittaisuunnassa pyöränä tai rullana,"sisäkkäin pyörä pyörässä". Laskeutumisjalasten sivuissa olisi ohjausraketit.
Blumrich selittää Hesekielin kuvausta ja tunnetilaa siten, että tämä käytti ajankohdan ja hallitsemiaan termejä, esimerkiksi aluksen päällikkö olisi Herra. Toisella kohtaamisellaan Hesekiel oli voimakkaan tunnekuohun ja lopulta šokin vallassa, "Mutta minuun tuli henki".
Kritiikki.
Blumrich perusti tulkintansa käyttämäänsä saksankieliseen Raamattuun, jossa neljän olennon jalkaterien kerrottiin olevan pyöreät. Blumrich mainitsee, että harkitsi myös hepreaa osaavan henkilön konsultoimista mutta oli luopunut ajatuksesta. Yleisesti hepreankielisen alkutekstin kohta on käännetty niin, että olentojen jalkaterien on kuvattu olleen kuin vasikansorkat. Callahanin mukaan Blumrichin näkemys, että Hesekiel olisi nähnyt avaruusaluksen, ei ole uskottava. Pikemminkin Hesekielin kuvaukset vastaavat kerubeja, Ninurta-jumalaa ja tunnettuja vaunutyyppejä koskevia kuvauksia.