tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Otralan linnavuori

Otralan linnavuori eli Ohralan linnavuori on Mikkelissä sijaitseva ehkä rautakautinen linnavuori.
Linnavuori.
Linnavuori sijaitsee Mikkelin asemalta 9,7 kilometriä etelään Lavialan kylässä. Se jää Ukonveden itärannalla itään työntyvän Tiusalanlahden ja pohjoisemman Levastinlahden väliselle niemelle. Se on aikoinaan ollut saarena, mutta nykyisin vuoren yhdistää mantereeseen idässä oleva alava kannas. Keskellä niemeä sijaitsee lähes pohjois-eteläsuuntainen kallioinen harjanne, joka kohoaa noin 40 metriä Ukonveden pintaa korkeammalle. Mäen rinteet ovat jyrkät ja kallioaluetta reunustaa muutamat jyrkänteet. Vuorelle on helpointa kiivetä pitkin pohjoista tai eteläistä rinnettä, joita suojaavatkin kiviset vallit. Vallien välinen alue on 0,5 hehtaarin suuruinen. Vallit ovat jäänteitä muinaisesta puolustusvarustuksesta. Korkeudeltaan liki 2 metristä pohjoista vallia on entisöity vuonna 1955. Linnavuorelta on hyvä näkyvyys Ukonvedelle ja suora näköyhteys Sairilan linnavuorelle.
Otralan linnavuori on arvioitu rautakautiseksi tai keskiaikaiseksi varustukseksi. Se on saattanut olla vartiopaikka, mistä on voitu seurata vesillä liikkuvia veneitä. Vartiopaikan takana sijaitsevat rautakautiset ja keskiaikaiset asutusalueet, joista kertovat Porrassalmen Kyyhkylän ja Tuukkalan muinaisjäännökset sekä edelleen pohjoisempana Visulahden ja Sairilan muinaisjäännökset. Linnoitusta on saatettu käyttää aluetta puolustavien sotajoukkojen kokoontumis- tai turvapaikkana. Linnan merkitys pakopaikkana on myös ollut tärkeä.
Tutkimukset.
Vuorilinna tunnettiin yleisesti 1800-luvulla. Vuonna 1888 Hjalmar Appelgren suoritti paikalla arkeologiset kaivaukset. Tämän jälkeen paikkaa on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1937, 1938 ja 1955 (Jorma Leppäaho), vuonna 1972 (Matti Huurre) ja vuonna 1991 (Hannu Poutiainen).
Kohteen hoitaminen.
Museovirasto on hoitanut kohdetta 1990-luvulta vuoteen 2009, jolloin paikkaa hoidettiin viimeksi. Tämän jälkeen hoito-ohjelma keskeytettiin varojen puutteen vuoksi. Vuonna 1991 alueella karsittiin puustoa ja rakennettiin kulkua helpottavia portaita. Linnavuoren ympäristön alkuperäisyys on tuhoutunut vapaa-ajan asuntojen ympäriltä, mutta vuoren rinteet ja lakialue on nykyään luonnonsuojelualuetta.
Ilmajoen musiikkijuhlat

Ilmajoen musiikkijuhlat on vuosittain Ilmajoella, Etelä-Pohjanmaalla pääosin kesäkuun alkupuolella järjestettävä ooppera- ja musiikkifestivaali. Ensimmäistä kertaa Musiikkijuhlat olivat vuonna 1975 ja ideoijana oli perustajiin kuulunut Lasse Lintala. Tapahtumaa ei voitu järjestää 2020 ja 2021 koronaviruspandemian takia.
Musiikkijuhlien sekä muiden kulttuuritapahtumien tarpeita palvelee vuonna 2003 rakennettu Kyrönjoen Ilkanrannan ooppera-areena, jonka katsomoon mahtuu noin 1 300 henkilöä.
Ilmajoen musiikkijuhlien konserttien ohjelmistossa on vuosien saatossa valittu painopisteiksi viihde- ja hengellisen musiikin konsertit. Suosikkeja ovat olleet eväskorikonsertit, joissa oopperalaulajat esityksen jälkeen irrottelevat mielimusiikkinsa parissa. Monet kuuluisat suomalaiset oopperalaulajat, kuten Jyrki Anttila, Pentti Hietanen, Karita Mattila ja Juha Uusitalo ovatkin vierailleet uransa alkuaikoina Musiikkijuhlilla.
Tapahtumalle myönnettiin sen 50-vuotisjuhlavuonna 2025 Suomi-palkinto.
Tampereen ortodoksinen kirkko

Tampereen ortodoksinen kirkko eli Pyhän Aleksanteri Nevalaisen ja Pyhän Nikolaoksen kirkko on vuosina 1896–1899 rakennettu Tampereen ortodoksisen seurakunnan pääkirkko, jonka suunnitteli insinöörieversti T. U. Jazukov. Se sijaitsee Tampereen ydinkeskustassa Sorin aukion itälaidalla. Kirkko on valtakunnallisesti merkittävä, ja se on suojeltu rakennustaiteellisin, kulttuurihistoriallisin ja maisemallisin perustein. 
Kirkko on ristinmuotoinen ja edustaa uusbysanttilaista kirkkoarkkitehtuuria. Kirkon katolla on seitsemän sipulinmuotoista kupolia, ja sen pääkupoli on 17 metrin korkeudessa. 
Kirkko rakennettiin lahjoitusvaroin kaupungin lahjoittamalle tontille. Rakennustöitä tukivat myös Venäjän Pyhä synodi ja valtio.
Kirkon vihki arkkipiispa Nikolai – ensimmäisen sortokauden vuoksi lopulta uutispimennossa.
Suomen sisällissodassa kirkko kärsi vaurioita ja oli sen jälkeen tyhjillään. Myös iso osa kirkon irtaimistosta ja esineistöstä katosi sodan aikana Tampereen valtauksen jälkeen valkoisten ryöstelyn ja valtion takavarikoinnin seurauksena. Valtio luovutti kirkon takaisin Suomen ortodoksiselle kirkolle vuonna 1919.
Kirkon ikonostaasin ikonit ovat Pietarista, ja ne on maalattu öljyväreillä metallilevyille. Tyylillisesti ne edustavat 1800-luvulla Venäjällä vallalla ollutta romanttista länsimaista tyyliä.
Kirkon temppelijuhlia vietetään 23. marraskuuta Pyhän Aleksanteri Nevskin ja 6. joulukuuta Pyhän Nikolaoksen kunniaksi.
Kullervo (nimi)

Kullervo on suomalainen miehen etunimi.
Kullervo-nimi on mahdollisesti johdettu kulta-sanasta. Nimi on syntynyt Koillis-Virossa alkusoinnun ja sanaleikin ansiosta. Virossa Kultaneidon takoja oli "Kuller Kalevipoeg, Nalleer naesopoeg". Sieltä nimi kulkeutui Inkeriin ja lopulta "Kalevalaan".
Kullervon nimipäivä on 25. syyskuuta. Nimi sijoitettiin vuonna 1908 tälle päivälle, koska se oli aikaisemmin ollut Kleofaan nimipäivä, ja kreikkalainen, Raamatussakin esiintyvä nimi Kleofas (Kleopas) tarkoittaa myös kultaista.
Syyskuuhun 2025 mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 16 937 miestä on saanut nimekseen Kullervo. Heistä suunnilleen puolet on syntynyt 1940- ja 1950-luvulla.
__notoc__
Hannoverinhevonen

Hannoverinhevonen on saksalainen kevyt puoliverinen ratsuhevonen, joka on tunnetuin ja runsaslukuisin saksalainen hevosrotu.
Ominaisuudet.
Väriltään hannoverinhevonen on aina yksivärinen: yleisimmät värit ovat rautias ja musta. Sen säkäkorkeus vaihtelee välillä 160–172 cm. Hannoverinhevonen on jalo, hyvärakenteinen hevonen ja hienostunut, vahva ratsu. Sillä on joustavat ja tehokkaat liikkeet ja hiukan liioitellut liikeradat. Yhteisiä piirteitä ovat myös rauhallinen luonne, lihaksikkuus ja jykevyys.
Historia.
Hannoverinhevonen sai alkunsa Hannoverissa 1700-luvulla ja polveutuu muiden muassa keskiajan raskaista sotaratsuista, holsteininhevosesta ja englannintäysiverisestä. Rodun ensimmäinen siittola perustettiin vuonna 1735, kun Englannin kuningas Yrjö II, Hannoverin vaaliruhtinas, perusti Cellen valtionsiittolan. 1700-luvun lopulla hannoverinhevosesta tuli suosittu vaunuhevonen. Vuonna 1844 haluttiin parantaa siitosoriiden tasoa ja annettiin valintasääntö, jonka mukaan vain tarkastuksessa hyviksi todetut oriit saivat jatkaa sukua. Tätä sääntöä noudatetaan vielä nykyisinkin: vuosittain järjestetään orikatselmus 2,5-vuotiaille oreille. Vuonna 1867 hannoverinhevosen yksityiset kasvattajat perustivat jalostusyhdistyksen, ja vuonna 1899 myös tammoista alettiin pitää kantakirjaa. 
Hannoverinhevosta on jalostettu aina aikakauden jalostustarpeiden mukaan: ennen ensimmäistä maailmansotaa hevosta tarvitsi armeijan ratsuväki, kun taas ensimmäisen ja toisen maailmansodan välissä painottui hevosen soveltuminen ratsastuksen ja ajon lisäksi maatalouskäyttöön ja toisen maailmansodan jälkeen hannoverinhevosta on kasvatettu nimenomaan ratsuksi. Ratsutyyppisen hannoverinhevosen jalostuksessa on käytetty paitsi englannintäysiverisiä myös jonkin verran arabi- ja trakehneroriita.
Käyttö.
Hannoverinhevosta käytetään nykyään lähinnä ratsuna, aiemmin myös ajo- ja työhevosena. Se on erinomainen koulu- ja esteratsu, ja monet kansainvälisesti menestyneet kilparatsut ovatkin rodultaan juuri hannoverilaisia.
Komea ulkomuoto ja laajat, ilmavat liikkeet ovat tehneet rodusta suositun etenkin kouluratsastuksessa. Myös esteratsuna hannoverinhevonen on suosittu. Hannoverinhevonen on myös hyvä jalostushevonen, joka on vaikuttanut muista saksalaisista roduista muiden muassa oldenburginhevosen, brandenburginhevosen, reininhevosen ja westfaleninhevosen syntyyn ja kehitykseen. Paitsi Saksassa, hannoverinhevosta on käytetty risteytysjalostukseen myös Pohjoismaissa ja Sveitsissä.
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Helsinki)

Pyhän Kolminaisuuden kirkko (ruots. "Heliga Treenighetskyrkan)" on Helsingin Kruununhaassa Unioninkatu 31:ssä sijaitseva Carl Ludvig Engelin suunnittelema ja Jegor Uschakoffin rakennuttama vuonna 1826 valmistunut ja vuonna 1827 vihitty ortodoksinen kirkko, joka kuuluu Helsingin ortodoksiselle seurakunnalle. Kirkko on empiretyylinen. Kirkko on Helsingin vanhin säännöllisessä jumalanpalveluskäytössä oleva kirkko: nykyisin siellä toimitetaan pääasiassa kirkkoslaavinkielisiä jumalanpalveluksia, suomenkielisiä satunnaisesti. Tämä palvelee erityisesti Helsingin ortodoksien suurta venäjänkielistä vähemmistöä siksi että Helsingin muissa ortodoksikirkoissa, mm. Uspenskin katedraalissa, on taas enimmäkseen suomenkielisiä jumalanpalveluksia.
Kirkon piti alun perin odottaa kunnes suuri luterilainen tuomiokirkko olisi valmistunut, koska molempia kirkkohankkeita rahoitettiin suolatullin tuotolla.
Kun tuomiokirkon rakennushanke venähti eri syistä, yksityiset helsinkiläiset ortodoksit ilmoittivat sijoittavansa oman kirkkonsa rakentamiseen tarvittavat rahat. Tämä vauhditti päätöksentekoa ja rakentamista olennaisesti, ja näin ortodoksinen kirkko valmistui jopa kolmekymmentä vuotta alkuperäistä suunnitelmaa aiemmin. Itse asiassa tuomiokirkon rakentaminen alkoi vasta kolme vuotta Pyhän Kolminaisuuden kirkon valmistumisen jälkeen ja kesti lopulta vuoteen 1852. 
Kirkon kellotornin yläosa oli alun perin puinen, mutta jo kaksikymmentä vuotta rakentamisen jälkeen se uusittiin nykyiseksi kiviseksi, kun kirkkoon saatiin uusia painavia kelloja ja puurakenne ei niitä enää olisi kestänyt. 
Useimmissa Pyhän Kolminaisuuden kirkon ikoneissa on metallisuojus eli riisa; ne ovat etupäässä varakkaiden kauppiaiden ja yhden kauppiaanlesken, Serafina Baturinin, lahjoittamia. Muutamat ikoneista on tuotu lakkautetuista kirkoista. Ainakin yksi kookas Tihvinän Jumalanäidin ikoni on peräisin romutettavaksi määrätystä sotalaivasta. 
Ikonostaasin runkoa tukevat uusklassisuudelle ominaiset joonialaiset pylväät. Kirkossa on useimmista muista aikakauden kirkoista poiketen tasakatto ja kaksi samanlaista kattokruunua. 
Alun perin kirkko oli uunilämmityksinen; ensimmäinen keskuslämmitys saatiin jo 1800-luvulla ja sitä uusittiin moneen kertaan. Lopulta täyskorjauksessa 1960-luvulla kirkko ja sen piharakennukset liitettiin kaukolämpöön. 
Kirkon vahtimestari asui hyvin kauan kiinteistöön kuuluvassa piharakennuksessa, mutta 1990-luvulla kun rakennus kaipasi peruskorjausta vahtimestarille hankittiin asunto toisaalta ja entinen virkatalo muutettiin kokoustilaksi. Toisessa piharakennuksessa on huoltotiloja. 
Kirkon vihki Tallinnan piispa Nikanor Helsingin seurakunnan ja sotilaspapiston avustamana; hän olikin kautta aikojen ensimmäinen Suomessa nähty ortodoksinen piispa.
Jenni Väänänen

Jenni Maria Väänänen (o.s. Dahlman, vuosina 2004–2014 Dahlman-Räikkönen, s. 27. lokakuuta 1981 Piikkiö) on suomalainen malli.
Ura.
Väänänen tuli tunnetuksi missinä ja mallina tyttönimellään Dahlman. Hän kävi mallikoulun 14-vuotiaana ja alkoi kierrellä mallikilpailuja 16 vuoden ikäisenä, jolloin voitti myös ensimmäisen kilpailunsa, Vuoden morsian -tittelin (1996). Vuonna 1998 Väänänen oli Miss Turku. Hän osallistui moniin Miss Suomen ja Suomen Neidon osakilpailuihin sijoittuen vuonna 2000 Suvi Miinalan ensimmäiseksi perintöprinsessaksi. Samana vuonna hän oli kolmas Miss Queen of the Year -kilpailussa ja hänet kruunattiin ensimmäiseksi Miss Skandinavia 2001 -kilpailussa Suvi Miinalan sijoittuessa toiseksi.
Sittemmin Väänänen on ollut mallitoimisto Paparazzin listoilla ja tehnyt jonkin verran juonto- ja malliesiintymisiä. Hän on toiminut myös kilparatsastajana ja hänellä on sijoituksia kansallisista amatöörisarjan kilpailuista sekä Suomessa että Euroopassa.
Väänänen oli lokakuussa 2007 Helsinkiin avatun Bläk-yksityisklubin vetäjä.
Keväällä 2015 hän juonsi "Mallikoulu"-ohjelman kolmatta tuotantokautta. Saman vuoden syksyllä hänet nähtiin "Posse"-ohjelmassa.
Yksityiselämä.
Väänänen oli naimisissa Formula 1-kuljettaja Kimi Räikkösen kanssa vuosina 2004–2014. He tapasivat toisensa vuoden 2001 lopulla ja kihlautuivat huhtikuussa 2002. Pari avioitui 31. heinäkuuta 2004 Vanajanlinnassa. Runsaasti huomiota herättivät häiden massiiviset turvatoimet; Vanajanlinna lähiympäristöineen oli suljettu kaikilta ulkopuolisilta ja sen yläpuolinen ilmatila oli lentokiellossa. Avioliiton myötä hän otti sukunimekseen Dahlman-Räikkönen. Pariskunta erosi vuoden 2013 alussa ja virallisesti avioero tuli voimaan vuoden 2014 heinäkuussa. Eron jälkeen Väänänen otti takaisin tyttönimensä Dahlmanin. 
Väänänen avioitui jääkiekkoilija Ossi Väänäsen kanssa heinäkuussa 2021 ja kertoi ottavansa miehensä sukunimen. Parin esikoispoika syntyi maaliskuussa 2017. Toinen poika syntyi elokuussa 2018.
Paula

Paula on naisen etunimi. 
Paula on roomalaisperäisen Paulus-nimen sisarnimi. Nimen alkuperä on latinan sana "paulus" eli "pieni". Rinnakkaisnimiä ovat muun muassa Pauliina, Pauline ja Paulette.
Suomessa nimi Paula oli vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 24 039 naiselle ja alle 15 miehelle.
Berat Sadik

Berat Sadik (s. 14. syyskuuta 1986 Skopje, Makedonia, Jugoslavia) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kyproksen liigassa pelaava Doxaa, jonka kapteenina hän myös toimii. Sadik on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. 
Ura.
Pohjois-Makedonian albaani Sadik muutti Suomeen, Mikkeliin vuonna 1990. Vuonna 1992 hän muutti Kiuruvedelle, jossa hän aloitti jalkapallon Kiuruveden Palloilijoissa, josta hän siirtyi vuonna 2004 Kuopion Palloseuraan. Sadik pelasi KuPSissa 26 liigaottelua. Liigadebyyttinsä hän teki 28. huhtikuuta 2005 FC Hakaa vastaan pelatussa ottelussa ja ensimmäinen maali upposi FC KooTeePeen verkkoon kauden 2006 ensimmäisessä pelissä.
Tammikuussa 2007 Sadik kertoi haluavansa jatkaa Veikkausliiga-joukkueessa, joten Sadik ja Ykköseen pudonnut KuPS päätyivät purkamaan keskinäisen sopimuksensa. Pitkän testijakson jälkeen Sadik ja FC Lahti allekirjoittivat 2 + 1 -vuotisen pelaajasopimuksen helmikuussa 2007. Sadikin seurajoukkueuran suurimmat saavutukset ovat liigacupin voitot vuosilta 2006 (KuPS) ja 2007 (FC Lahti).
Sadik pelasi Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ja oli mukana ikäluokan EM-kilpailuissa vuonna 2009. Lokakuussa 2007 hänet kutsuttiin Suomen alle 23-vuotiaiden maajoukkueeseen, joka kohtasi Vietnamin Hanoissa pelatussa Agribank Cupissa Vietnamin, Zimbabwen ja Uzbekistanin alle 23-vuotiaiden maajoukkueet. Ensiesiintymisensä A-maajoukkueessa Sadik teki harjoitusottelussa Turkkia vastaan 29. toukokuuta 2008.
Kesäkuussa 2008 Sadik teki kolmivuotisen sopimuksen Bundesliigassa pelanneen Arminia Bielefeldin kanssa. Bundesliiga-debyyttinsä hän teki 23. elokuuta 2008 ottelussa Hertha Berlinia vastaan. Arminian pudottua Bundesliigasta Sadik lainattiin kaudeksi 2009–2010 belgialaiseen Zulte Waregemiin, jossa pelasi myös Eetu Muinonen. Sadik ja Arminia purkivat sopimuksensa kauden päätyttyä. Elokuussa 2010 hän palasi Lahteen kauden 2010 loppuun ulottuneella sopimuksella.
Tammikuussa 2011 Sadik allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen HJK:n kanssa.
Tammikuussa 2013 Sadik siirtyi Sveitsin Superliigassa pelaavan FC Thunin riveihin.
David Trezeguet

David Sergio Trezeguet (s. 15. lokakuuta 1977 Rouen, Ranska) on ranskalais-argentiinalainen jalkapalloilija, joka edusti pitkään italialaisseura Juventusta. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Tausta.
Trezeguet’n argentiinalainen isä Jorge Trezeguet oli myös jalkapalloilija. Trezeguet’n syntymän aikaan isä pelasi Ranskassa, joten poikakin syntyi siellä. Perhe kuitenkin muutti takaisin Argentiinaan, jossa Trezeguet vietti nuoruutensa.
Seurajoukkueura.
Trezeguet’n ensimmäinen seura oli argentiinalainen Platense. Hän siirtyi synnyinmaansa Ranskan liigaan vuonna 1995, Monacon riveihin, jossa hänen tiensä kohtasi muun muassa Thierry Henryn kanssa. Trezeguet voitti Monacossa Division 1:n mestaruuden kausina 1996–1997 ja 1999–2000.
Vuonna 2000 Trezeguet siirtyi italialaiseen Juventukseen, jota hän edusti kymmenen kauden ajan. Hän saavutti seurassa Serie A:n mestaruuden kausina 2001–2002 ja 2002–2003. Jälkimmäisellä kaudella Juventus ylsi myös Mestarien liigan loppuotteluun, jossa se hävisi Milanille rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Trezeguet oli rangaistuspotkukilpailussa yksi kolmesta Juventuksen epäonnistujasta. Kaudella 2001–2002 hän jakoi 24 maalillaan Serie A:n maalikuninkuuden Dario Hübnerin kanssa. Juventus voitti Serie A:n mestaruuden myös kausina 2004–2006 ja 2005–2006, mutta mestaruudet mitätöitiin ja seura pudotettiin Serie B:hen niin sanotun Calciopoli-skandaalin tultua ilmi vuonna 2006. Monista muista tähtipelaajista poiketen hän jäi seuraan ja oli nostamassa sitä takaisin Serie A:han kaudella 2006–2007. Kaikki viralliset kilpailut mukaan lukien hän teki Juventukselle 171 maalia.
Juventus ja Trezeguet purkivat sopimuksena elokuussa 2010. Trezeguet siirtyi espanjalaiseen Hérculesiin, jonka kotikaupungista Alicantesta hänen vaimonsa on lähtöisin.
Trezeguet'n peliuran viimeinen seura oli Intian korkeimmalla sarjatasolla pelaava Pune City.
Maajoukkueura.
Trezeguet’llä oli mahdollisuus edustaa maaotteluissa myös Argentiinaa, mutta hän valitsi synnyinmaansa Ranskan. Vuonna 1996 hän voitti Ranskan riveissä alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden.
Trezeguet teki A-maajoukkuedebyyttinsä vuonna 1998 ja kuului joukkueeseen samana vuonna pelatuissa MM-kilpailuissa, jossa Ranska voitti mestaruuden. Vuoden 2000 EM-kilpailuissa hän ratkaisi mestaruuden Ranskalle jatkoaikamaalillaan. Trezeguet oli mukana maajoukkueessa myös MM-kilpailuissa 2002 ja EM-kilpailuissa 2004, mutta niissä menestys oli heikompaa. Vuoden 2006 MM-kilpailuissa hän pelasi loppuottelussa tultuaan vaihdosta kentälle Thierry Henryn paikalle. Hän oli ainoa ranskalainen, joka epäonnistui rangaistuspotkukilpailussa ja niin Ranska hävisi.
Yhteensä Trezeguet pelasi 71 maaottelua, joissa hän teki 34 maalia. Heinäkuussa 2008 hän ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa.
Saavutukset.
Ranska
Monaco
Juventus
Henkilökohtaiset
Brian Setzer

Brian Setzer (s. 10. huhtikuuta 1959 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko.
Setzerin tunnetuin yhtye on vuonna 1979 perustettu ja 1980-luvulla pinnalle noussut rockabilly-yhtye Stray Cats. Viime vuosina jälleen vahvasti esillä ollut yhtye on esiintynyt ja levyttänyt aina näihin päiviin asti tasaisin väliajoin. 
1990-luvun jälkipuolella ja 2000-luvulla Setzerin tunnetuin ja suurin yhtye on ollut Brian Setzer Orchestra, kahdeksastatoista soittajasta koostuva big band, jossa Setzer laulaa ja soittaa kitaraa. Hän käyttää Gretsch-merkkisiä kitaroita. Gretschillä on oma Setzer-mallisto.
Setzer esiintyy myös yksin ja levyttää myös soololevyjä.
Setzer on esiintynyt lukuisia kertoja Suomessa useilla eri kokoonpanoilla, muun muassa vuosina 1997, 2009 ja 2016 Pori Jazzissa isolla orkesterillaan. Setzer muistaa mainita Suomen-keikoillaan, että Stray Cats sai ensimmäisen kultalevynsä Suomessa.
Suvi Tiilikainen

Suvi Marjut Tiilikainen (o.s. Miinala, s. 21. elokuuta 1980 Kemi) on suomalainen malli ja Miss Suomi 2000. Tiilikainen osallistui myös Miss Universum -kilpailuun, muttei menestynyt. Tiilikaisen kolmas ja viimeinen missikisa oli Miss Skandinavia vuonna 2001, hän tuli toiseksi. 
Tiilikainen on työskennellyt mallitoimisto Paparazzissa. Hän on myös juontanut Jenni Dahlmanin ja Henry Aflechtin kanssa Nelosella pyörinyttä Fit4you -ohjelmaa. Ensimmäisen kauden jälkeen Tiilikainen ja Dahlman saivat jättää työnsä ja paikalle tuli aerobikkaaja Tiia Piili. Viimeisin ohjelma, jossa Suvi Tiilikainen on ollut mukana, oli MTV3-kanavalla keväällä 2006 pyörinyt viihdeohjelma Tanssii tähtien kanssa. Hänen tanssiparinaan oli Juha Pykäläinen. Pari putosi toisena ohjelmasta. Tiilikainen on osallistunut myös muihin televisio-ohjelmiin, kuten Krisse Show ja Tuttu Juttu Show.
Tiilikaisen aviomies on entinen jääkiekkoilija Jukka Tiilikainen. Pariskunta avioitui kesällä 2006. Tiilikaisilla on kolme poikaa.
Suvi Tiilikainen on kouluttautunut meikkaajaksi ja tekee tämän alan töitä mallintöidensä ohella.
Lotus (pelisarja)

Lotus on brittiläisen Gremlin Graphicsin julkaisema autopelisarja, jotka julkaistiin 1990-luvun alussa Commodore Amigalle. Pelit kehitti brittiläinen Magnetic Fields, jonka keskeiset hahmot tunnetaan myös esimerkiksi Commodore 64:n Kikstart-moottoripyöräpeleistä ja "Super Carsista". Peleissä ohjastettiin nimen mukaisesti Lotus Carsin valmistamia autoja, eritoten Lotus Espritiä. 
Pelit.
Ensimmäisessä Lotus-pelissä pelaaja kilpaili muita kuljettajia vastaan, joiden nimet olivat muunnelmia aikansa oikeiden kuljettajien nimistä (esimerkiksi Ayrton Sendup - Ayrton Senna ja Ricardo Pastry - Riccardo Patrese). Toisessa Lotus-pelissä pelaaja taas ajoi ennalta-asetettua aikaa vastaan, kun taas kolmas Lotus yhdisti nämä molemmat pelimuodot.
Lotus-pelien musiikki on jäänyt elämään vanhan pelimusiikin harrastajien keskuudessa. Lotus II:n musiikit sävelsi Barry Leitch, ja pelistä muistetaan lähinnä sen alkumusiikki (myös jokaisella jaksolla on oma lyhyt tunnusmusiikkinsa). Lotus III:ssa on mahdollisuus kuunnella myös ajon aikana useita Patrick Phelanin tekemiä kappaleita. Peleissä on mahdollisuus kaksinpeliin jaetulla ruudulla ja Lotus II:ssa ja III:ssa voi pelata myös kolmin- tai nelinpeliä kaksi konetta välikaapelilla yhdistämällä.
Vastaanotto.
Lotus I oli Amigalla erittäin suosittu peli aikanaan ja siitä tuli myös arvostelumenestys. Lotus II:ta pidettiin ilmestyessään lajityyppinsä aikansa teknisesti vaikuttavimpana pelinä, se oli grafiikaltaan sarjan ensimmäistä osaa edistyneempi. Pelin Mega Drive -versiolla oli vaikeuksia pyörittää alkuperäisen pelin kaltaista grafiikkaa sulavasti, mutta PC -versio toimi grafiikaltaan suhteellisen samaan tapaan kuin alkuperäinen versio. Lotus III ei enää saanut yhtä hyvää vastaanottoa. Sen harmiksi koitui juuri grafiikan pyörittäminen, joka ei jostain syystä ollut enää yhtä sulavaa kuin edeltäjissään. Samoin pelillä ei ollut enää uusia ominaisuuksia tarjottavanaan. Mukana oli jonkinlainen "rataeditori", mutta siinä ei saanut suoraan suunnitella rataa, vaan ainoastaan päättää esimerkiksi radan mutkaisuudesta ja muista piirteistä, jotka ilmaistiin prosenttiyksiköin.
Kloonit.
Peleistä tehtiin alkuperäisten kaltaisia muunnelmia muille pelikonsoleille, kuten Kemcon "Top Gear" Super Nintendolle, jossa käytettiin Lotus II:n musiikkeja. Sega Mega-CD:lle julkaistiin taas alun perin niin ikään Amigalle tehty "Jaguar XJ220", joka oli selvästi Lotuksen inspiroima.
Carhartt

Carhartt on yhdysvaltalainen vaatetusalan perheyhtiö. Se on perustettu vuonna 1889. Carharttin pääkonttori sijaitsee Dearbornissa, Michiganissa. Yritys on edelleen sen perustaneen Carharttin suvun omistuksessa.
Alun perin Carhartt perustettiin valmistamaan työvaatteita, enimmäkseen haalareita, rautatietyöläisille 1890-luvulla. Myöhemmin Carharttin vaatteissa alettiin käyttää näkyvästi kulutusta kestäviä materiaaleja ja ratkaisuja, kuten paksuja lankoja, niittejä vahvistamaan kulutukselle alttiita saumoja ja erilaisia tulen, hankauksen ja vedenkestäviä materiaaleja. Carhartt tunnetaan edelleen Yhdysvalloissa erityisesti kestävistä työvaatteista, kuten takeista, haalareista, liiveistä, paidoista ja farkuista. Euroopassa Carhartt on profiloitunut lähinnä nuorison katuvaatteeksi.
Carharttin eurooppalainen markkinointi keskittyy taiteilijoiden, muusikkojen ja rullalautailijoiden tukemiseen. Yhdysvalloissa Carhartt on näkyvästi esillä perinteisten pohjoisamerikkalaisten urheilulajien kuten rodeon ja NASCARin yhteydessä. 
Ruskea tunnusväri.
Carhartt-vaatemerkin tunnusväriksi on muodostunut monissa sen tuotteissa käytetty keskiruskea sävy, hieman punertava tai kellertävä, joka muistuttaa nahan tai pronssin väriä. Sävy on käytännöllinen ja kestää hyvin likaa ja kulutusta. Carhartt Brown liittyy vahvasti brändin kestävyysimagoon ja työvaatteiden perinteeseen.
Historiaa.
New Yorkin osavaltiossa vuonna 1855 syntynyt ja Michiganissa ja Wisconsinissa varttunut lääkärin poika Hamilton Carhartt ryhtyi vuonna 1882 huonekalualalle ensin Michiganin Gran Rapidsissä ja sitten Detroitissa. Hän vaihtoi pian kalustetukkunsa toimialan vaateteollisuuteen ja ryhtyi valmistamaan miesten työvaatteita.
Vuoteen 1910 mennessä yritykseen kuului jo vaatetehtaat myös Atlantassa, Dallasissa ja San Franciscossa sekä Kanadan Walkervillessä ja Vancouverissa ja Englannin Liverpoolissa, sekä puuvillakehräämöt Etelä-Carolinassa ja Georgiassa. Vuonna 1925 Carharttin tehdas toimi myös Pariisissa. 1930-luvun lama supisti toimintaa kuitenkin niin, että jäljelle jäivät vain Atlanta, Detroit ja Dallas. 
Vuonna 1937 Hamilton Carhartt kuoli autokolarissa ja yrityksen johtoon astui hänen poikansa Wylie. Seuraavaksi johdon peri vuonna 1959 tämän vävy Robert C. Valade, joka pani yrityksen kasvun vauhtiin. Hänen kaudellaan yhtiön liikevaihto kasvoi kahdesta miljoonasta dollarista vuonna 1960 noin 300 miljoonaan dollariin 1990-luvun puolivälissä. Tämä onnistui muun muassa ostamalla kilpailevia työvaatevalmistajia eri puolilta Yhdysvaltoja.
1990-luvun taitteessa työvaatteet tulivat muotiin myös suuren yleisön arkivaatteina, mikä hyödytti Carharttia. Yritys osallistui ensi kertaa muotinäytöksiin New Yorkissa 1991, ja sen tuotteita esittelivät muun muassa "Vogue"- ja "Harper’s Bazaar" -muotilehdet. Kysynnän kasvu johti jopa toimitusvaikeuksiin. Vuonna 1997 Carhartt esitteli ensimmäisen naistenmallistonsa, ja kenkämerkiksi se laajeni vuonna 2004 yhteistyössä Red Wing -jalkinevalmistajan kanssa.
Jukka Tiilikainen

Jukka Tiilikainen (s. 4. huhtikuuta 1974 Espoo) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka toimii nykyään pelaaja-agenttina.
Jääkiekkoura.
Laitahyökkääjä Jukka Tiilikainen on pelannut kaudesta 1992–1993 lähtien. Hän aloitti uransa Kiekko-Espoossa. Hänet varattiin Los Angeles Kingsiin vuonna 1992 kierroksella 11 varausnumerolla 255. Hän voitti Suomen mestaruuden Turun Palloseurassa vuonna 1995. 
Kiekko-Espoon ja Bluesin lisäksi hänen joukkueitaan ovat olleet Vantaa HT, TPS, Lukko, Ässät, Jokerit, AIK, Södertälje SK, Langnau, Ambrì-Piotta, Fribourg-Gottéron, Ilves sekä Leksands IF jossa hän joutui lopettamaan uransa keväällä 2006 vammojen vuoksi.
Tiilikainen pelasi nuorten MM-kisoissa 1994.
Yksityiselämä.
Nykyään Espoossa asuva Tiilikainen on naimisissa Suvi Miinalan kanssa ja heillä on kolme lasta. Vuoden 2003 alussa julkisuuteen levisi tieto parin suhteesta. He menivät kihloihin syksyllä 2004 ja naimisiin kesällä 2006.
Arto Sipinen

Arto Kalevi Sipinen (20. huhtikuuta 1936 Helsinki – 23. joulukuuta 2017 Espoo) oli suomalainen arkkitehti ja professori. Hän lukeutui suomalaisen arkkitehtuurin kärkinimiin. Sipisen päätyöt kuuluvat 1900-luvun suomalaiseen arkkitehtuurihistoriaan. Arto Sipinen on ensimmäinen arkkitehti, jolle on myönnetty Pro Finlandia -mitali.
Ura.
Arto Sipinen työskenteli 1959–1961 Alvar Aallon toimistossa ja 1961–1963 Viljo Revellin toimistossa. Vuodesta 1965 hänellä oli oma arkkitehtitoimisto. Sipinen toimi sivutoimisesti TKK:n asemakaavaopin tuntiopettajana, Helsingin kaupungin julkisivutoimikunnan jäsenenä ja TKK:n arkkitehtuurin va. professorina.
Sipisen tärkeimpiä töitä ovat Espoon, Mikkelin, Imatran, Lahden ja Kuusamon kulttuurikeskukset sekä muun muassa Imatran, Raision ja Kauhajoen kaupungintalot, sekä Mäntsälän, Tammelan ja Liedon kunnantalot. Hän on suunnitellut useita rakennuksia Jyväskylän yliopistolle vuosina 1970–2005. Jyväskylän Ylistönrinteen rakennukset ovat Sipisen käsialaa, kuten myös Jyväskylän korkein rakennus, 15-kerroksinen Innova-torni. Helsingin yliopiston Kumpulan asemakaava on Sipisen suunnittelema. Sipinen oli yksi ensimmäisen palkinnon voittajista Helsingin keskustakilpailussa 1986 ja suunnitteli asemakaavaluonnoksen kaupungin yleiskaavan pohjaksi 1989.
Abstrakti valkoisuus vie Sipisen arkkitehtuurin muotokielen lähelle Richard Meierin Corbusier-lähtöistä uusmodernismia. Postmodernia ironiaa on turha etsiä hänen töistään, Sipinen jatkaa sitä modernismin linjaa, joka pohjautuu suomalaiseen funktionalismiin. Sipinen on omassa suunnittelutyössään onnistunut sulauttamaan yhteen Aallon pehmeän humanismin ja Revellin rationalismin ja luomaan tältä pohjalta oman komean arkkitehtuurilinjansa. Hänen arkkitehtuurinsa on vuosien kuluessa kypsynyt ja pehmentynyt. Suunnitelmien runkona hahmottuvaa suorakulmaista perusstruktuuria rikastuttavat tiloja funktion mukaan rajaavat pehmeästi kaartuvat pinnat, aulatiloja jäsentelee rytmikkäiden säleikköjen siivilöimä valo, saleja verhoavat akustisesti motivoidut, visuaalisesti rikkaat paneelit.
Arto Sipinen on kestävämmältä tuntuva ilmiö suomalaisessa arkkitehtuurissa kuin monet päivän muotituotteet, joita parinkymmenen vuoden kuluttua kukaan tuskin näkee arkkitehtuurin päälinjana. Toisinaan taas arkkitehtuuri vaikuttaa ajattomalta; Alvar Aallon työt ovat lähes maagisia juuri tässä suhteessa. Myös Sipisen arkkitehtuurikielen ”klassisesta modernismista” heijastuu Aallon arkkitehtuurin tavoin sisäistä, perinteiseen tukeutuvaa voimaa, joka vahvistuu arkkitehtuurin ikääntyessä. Aikalaisten arviot vanhenevat, mutta rakennukset kestävät.
Arto Sipisen poika Ari Sipinen on myös arkkitehti. Hänet palkittiin Arkkitehtuurin Finlandia -palkinnolla isänsä suunnitteleman rakennuksen peruskorjaustyöstä vuonna 2022.
Arkkitehtuurikilpailut.
Lisäksi 26 muuta palkintoa tai lunastusta, muun muassa:
Atte Sarkima

Atte Sarkima (s. 1971) on suomalainen rumpali, joka soitti Ajattara-nimisessä dark metal -yhtyeessä aliaksella Malakias III. Hän erosi yhtyeestä vuoden 2006 lopussa, mihin liittynee vahvasti Ajattaran esiintyminen Helsingin Virgin Oil Companyssa 17. marraskuuta 2006, jolloin yhtyeen johtohahmo Pasi Koskinen teki muun muassa uusnatsillisia tervehdyksiä esiintymisen aikana. Sarkima toimii yhtyeissä Verenpisara, Mess ja Metropol. Lisäksi hän on vaikuttanut yhtyeissä nimeltä Five Fifteen, Havana Black ja Aigi. 
Sarkima on harjoitellut shaolin kung-fua, shootfightia, kick-boxingia, muay thaita ja brazilian jiu-jitsua, ja hän toimii Krav Maga -itsepuolustuskouluttajana. Sarkimalla on kahden ohjaajakollegansa kanssa oma, vuodesta 1997 toiminut Krav Maga -seura.
Sarkima toimi Amorphiksen kiertuerumpalina Far From The Sun -Euroopankiertueella 2003 ja Raskasta Joulua -projektin kiertuerumpalina minikiertueella joulukuussa 2005.
3 000 metrin juoksu

3 000 metrin juoksu on yleisurheilun keskimatkan juoksulaji. Se oli naisten olympialaji vuosina 1984–1992 ja maailmanmestaruuskilpailujen laji vuosina 1980–1993. Tämän jälkeen se korvattiin 5 000 metrin juoksulla.
Sisäratojen MM-kisoissa 3 000 metrin juoksu on nykyisin pisin juoksumatka niin miehillä kuin naisillakin. Lajissa kilpaillaan edelleen myös joissain ulkoratakilpailuissa, kuten Timanttiliigan osakilpailuissa.
Miehet kilpailivat olympialaisissa vuosina 1912–1924 3 000 metrin joukkuejuoksussa, jossa ei jaettu henkilökohtaisia palkintoja. 
3 000 metrin miesten maailmanennätys on 7.20,67, jonka on juossut Kenian Daniel Komen. Naisten maailmanennätys on Kiinan Wang Junxian 8.06,11.
Ennätykset.
Miehet.
Lähteet:
Naiset.
Lähteet:
Maailmanennätyksen kehitys.
Miehet.
Lähteet:
Naiset.
Epäviralliset ennätykset:
Kansainvälisen yleisurheiluliiton ratifioimat ennätykset:
Lähteet:
Maailmantilasto (ulkoradat).
Miehet.
Alle 7.27,50 juosseet miehet (tilanne tammikuu 2023): 
Naiset.
Alle 8.22 juosseet naiset (tilanne tammikuu 2023):
Pasi Koskinen

Pasi Antero Koskinen (s. 1972) on suomalainen muusikko. Hän oli Amorphis-yhtyeen laulajana vuosina 1996–2004. Sittemmin hän on vaikuttanut Ajattarassa solistina taiteilijanimellä Ruoja. Yhtye oli tauolla ja teki paluun Nummirockissa vuonna 2016. Hän on vaikuttanut myös yhtyeissä Shape of Despair ja Mannhai. Sen lisäksi hän on toiminut To Separate the Flesh from the Bones -yhtyeessä taiteilijanimellä Herr Arschstein.
Pasi Koskinen on ollut naimisissa Natalie Koskisen kanssa. Parilla on yhteisiä lapsia. Natalie Koskinen on ollut mukana muun muassa Shape of Despairissa ja Depressed Modessa.
Heidi Willman

Heidi Johanna Willman (nyk. Pikkarainen, ent. Sohlberg, o.s. Willman, s. 18. toukokuuta 1981 Jyväskylä) on Miss Suomi 2001 ja Miss Baltic Sea vuodelta 2002.
Hän oli vuoteen 2018 saakka naimisissa Niklas Sohlbergin kanssa ja heillä on kaksi tytärtä. Heidi Sohlberg kihlautui syyskuussa 2021 Jarkka Pikkaraisen kanssa ja he avioituivat lokakuussa 2022. Morsian otti aviomiehensä sukunimen. Hän kuitenkin käyttää julkisuudessa Willman-nimeä.
Willmanilla diagnosoitiin kesäkuussa 2016 rintasyöpä, joka leikattiin saman vuoden heinäkuussa. Häneltä poistettiin tuolloin kummatkin rinnat ja lokakuussa 2018 myös munasarjat. Vuonna 2017 vaativat hoidot päättyivät ja syöpä on selätetty. Hän käy kuitenkin vuosittain kontrollissa tarkistamassa, että kaikki on hyvin. 
Willman oli 10-vuotias kun hänen äitinsä kuoli syöpään 38-vuotiaana.
Koulutus ja ura.
Koulutukseltaan Willman on ylioppilas, ja suorittanut vuonna 2006 oppisopimussuhteessa optiikkahiojan ammattitutkintoa. Hän on käynyt vuoden mittaisen sisustussuunnittelijakoulutuksen ja hänellä on ollut sisustussuunnitteluyritys 
Yli kymmenvuotisen uransa aikana Willman on juontanut erilaisia messutapahtumia, urheilu- ja liikuntatapahtumia sekä paljon muita tilaisuuksia.
Pulkovon kansainvälinen lentoasema

Pulkovon lentoasema () sijaitsee 16 kilometriä Pietarin keskustasta etelään Pulkkalassa. Lentoaseman käyttämä IATA-koodi LED juontaa juurensa Pietarin neuvostoaikaiseen nimeen Leningradiin.
Vuoden 2012 liikenne.
Lentoasema on Venäjän vilkkaimpia. Vuonna 2012 lentoaseman kautta matkusti kaikkiaan 11 154 560 henkeä. Tämä oli 16,1 prosenttia vuotta 2011 enemmän. Matkustajamäärältään Pulkovo oli Venäjän federaation 3. vilkkain lentoasema, edellään ainoastaan Moskovan Domodedovon ja Šeremetjevon kansainväliset lentoasemat. Ulkomaanliikenteen osuus matkustajista oli 6 154 800 henkeä, mikä tarkoitti 20 % kasvua edellisvuoteen nähden. Kotimaan liikenteessä kasvua oli 11,5 % ja matkustajia oli yhteensä 4 999 800 henkeä. Kentälle tehtiin vuonna 2012 kaikkiaan 125 715 lentokoneiden nousua tai laskua.
Terminaalit.
Lentoasemalla on nykyisin kaksi matkustajaterminaalia, yksi rahtiterminaali, 98 lentokoneiden seisontapaikkaa ja kaksi kiitotietä. Terminaali 1 palvelee lähinnä Venäjän sisäistä liikennettä sekä kansainvälisiä charter-lentoja, ja terminaali 2 puolestaan muita kansainvälisiä lentoja.
Historia.
Alun perin lentoaseman nimi oli Šosseinajan lentoasema (). Sen rakentaminen aloitettiin tammikuussa 1931, ja se valmistui 24. kesäkuuta 1932. Ensimmäinen lentokone saapui 2,5 tunnissa Moskovasta samana päivänä kello 17.31 mukanaan matkustajia ja postia.
Pulkovon lentoasemaa, kuten monia muitakin Venäjän lentoasemia, käytettiin sotilaskäyttöön toisessa maailmansodassa. Sodan jälkeen lentoasema palautui taas palvelemaan siviililentoliikennettä.
Vuonna 1951 lentoaseman terminaalirakennus uusittiin, jotta sinne voitaisiin operoida myös isommilla konetyypeillä. Lentoasema nimettiin Pulkovon lentoasemaksi huhtikuussa 1973, kun uusi terminaalirakennus avattiin. 1970-luvulta 1990-luvulle mentäessä lentoaseman matkustajamäärät kasvoivat jopa 40–50 %. Vuonna 1990 Pulkovon lentoaseman kautta kulki yhteensä 4 837 000 matkustajaa.
Daniel Komen

Daniel Kipngetich Komen (s. 17. toukokuuta 1976) on kenialainen keski- ja pitkien matkojen juoksija. Komen voitti vuoden 1997 MM-kilpailuissa kultaa 5 000 metrillä. Lisäksi hän sijoittui viidenneksi Sevillan vuoden 1999 MM-kisojen vastaavalla matkalla.
Komen juoksi ensimmäisenä miehenä kaksi peräkkäistä mailia alle neljän minuutin parantaen 2 mailin maailmanennätykseksi 7.58,61. Hän oli myös toinen ihminen maailmassa Said Aouitan jälkeen joka juoksi 5 000 metriä alle 13 minuutissa ja 1 500 metriä alle kolmen ja puolen minuutin. Hänen nimissään oli 3 000 metrin maailmanennätys sekä sisä- että ulkoradoilla; edellisen hän menetti helmikuussa 2023 ja jälkimmäisen elokuussa 2024. Hän juoksi maailmanennätyksen myös 5 000 metrillä Brysselissä 1997, mutta sen rikkoi pian Haile Gebrselassie.
Daniel Komen tunnettiin huippuvuosinaan keinuvasta juoksutyylistään sekä siitä, että hän juoksi erilaisilla taktiikoilla, kuten välillä alusta loppuun kovaa ja välillä kyttäillen ja lopussa vaiheittain kiristäen. 
Daniel Komen ei ole sukua toiselle huippujuoksijalle Daniel Kipchirchir Komenille.
Salla (nimi)

Salla on suomalainen naisen etunimi. Se on mahdollisesti muunnos nimestä Saara, mutta sen syntyyn on vaikuttanut myös Lapin tunnettu paikannimi Salla. Salla tarkoittaa syliä pohjoissaameksi.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Salla-nimen on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä saanut noin 6 080 henkilöä. Heistä suurin osa on 1900-luvun loppupuolella syntyneitä.
Katja

Katja on naisen etunimi. 
Katja (Катя) on alun perin venäläinen lempinimimuoto nimestä "Jekaterina" (Екатерина), joka palautuu samaan kreikkalaiseen nimeen "Aikaterine" (Αἰκατερίνη) kuin nimi Katariina. Se on sittemmin tullut suosituksi naisennimenä eri puolilla maailmaa, myös kirjoitusasuissa "Katia" tai "Katya". 
Suomessa nimi Katja yleistyi 1960-luvulla, ja se kuului varsinkin 1970-luvulla muotinimien joukkoon. 
Suomen almanakassa Katja on ollut vuodesta 1973 ja ruotsinkielisessä kalenterissa vuodesta 1995.
Suomessa Katja-nimen on 1900-luvun alusta marraskuuhun 2025 mennessä saanut noin 18 250 naista, joista yli puolet on 1970-luvulla syntyneitä.
Quarterhevonen

Quarterhevonen (, myös QH tai AQH) on yhdysvaltalainen lämminverinen hevosrotu, joka polveutuu muiden muassa mustangista ja englannintäysiverisestä ja juontaa juurensa 1700–1800-luvuille. Rotua käytetään ratsuna (sekä lännenratsastukseen että eurooppalaistyyppiseen ratsastukseen), karjahevosena ja laukkahevosena.
Rodun nimi tulee neljännesmailista (), lyhyestä laukkakilpailumatkasta, jolla nämä hevoset ovat perinteisesti kilpailleet nopeudessa. Lyhyillä matkoilla quarterhevosta pidetäänkin jopa maailman nopeimpana hevosena. Se laukkaa neljännesmailin jopa 88 km/h nopeudella. Quarterhevoset ovat ketteryytensä, nopeutensa ja hyvän tasapainonsa sekä "karjavaistonsa" () ansiosta erinomaisia karjahevosia, missä käytössä moni amerikkalainen quarterhevonen on edelleenkin.
Suomessa toimii Suomen Quarterhevosyhdistys, joka on AQHA:n (American Quarter Horse Association) alajärjestö.
Ominaisuudet.
Quarterin säkäkorkeus on noin 140–160 cm ja hevonen on yksivärinen, eli varsinaista kirjavuutta ei sallita. Tavallisin väri on rautias. Kirjavat quarterit ja quarter-englannintäysiveriristeytykset luetaan omaksi paint-rodukseen. 
Quarterhevosesta on myös ponikokoinen versio (), ja quarterhevosta on myös risteytetty varsin paljon arabin kanssa, jolloin tuloksena on quarteria kevyempi "quarabi" .
Quarterhevonen kuuluu Yhdysvaltojen suosituimpiin hevosrotuihin. Suomessa rotu on uusi tulokas, ja niitä on noin 350.
Turrican

Turrican on kotitietokoneilla ja konsoleilla menestynyt ampumapelisarja, jonka ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1990 Commodore 64:lle. Pelin kehitti C64-ohjelmointipiireissä kunnostautunut ja "The Great Giana Sistersiin" grafiikkaa tehnyt Manfred Trenz, joka koko sarjan kehittämisen lisäksi ohjelmoi itse "Turrican 1:n" ja "Turrican II:n" Commodore 64:lle.
"Turricania" voi parhaiten kuvailla Konamin Contran ja Nintendon Metroidin risteytyksenä, jossa yhdistellään suuria yksityiskohtaisia tasoja nopeaan ja näyttävään toimintaan. Pelissä ylimääräisenä haasteena oli myös löytää jokaisessa tasossa olevat salaiset huoneet ja oikoreitit.
"Turricanit" tunnetaan myös korkeatasoisesta pelimusiikistaan. Tunnetuin näistä on ehkäpä "Turrican II:n" Amiga-version pelimusiikki, jonka sävelsi Chris Hülsbeck.
Pelit.
Turrican.
Pelisarjan ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1990 Commodore 64:lle. Peli sai hurjan vastaanoton, johtuen teknisestä toteutuksestaan ja ennen kaikkea hienosta pelimusiikistaan. "Turricanin" kehitti Manfred Trenz ja sen julkaisi Rainbow Arts. Myöhemmän Amiga-version laati Factor 5.
Peli julkaistiin myös Atari ST:lle, CDTV:lle, Sega Mega Drivelle, Nintendo Game Boylle, PC Enginelle, ZX Spectrumille ja Amstrad CPC:lle.
Turrican II.
Alkuperäisen pelin suosion siivittämänä "Turrican II" julkaistiin vuonna 1991. Pelin Amiga-versio valmistui ennen C64-versiota, mutta pelin kehittäjä Manfred Trenzin mukaan C64-versio oli pelin alkuperäistoteutus. "Turrican II" nähdään usein pelisarjan parhaana. Sen grafiikka on jonkin verran kehittyneempää kuin ensimmäisen osan. Lisäksi siinä on mukana pitkä avaruusalus-osio, joka muodostaa pelin neljännen maailman.
"Turrican II" julkaistiin CDTV:lle, Atari ST:lle, PC:lle, Amstrad CPC:lle ja ZX Spectrumille.
Accolade tehtaili pelistä käännöstä Segan Mega Drivelle ja Nintendon SNES:lle ja Game Boylle, mutta pelin myöhäisessä kehitysvaiheessa yhtiö hankki itselleen lisenssin Jean Claude Van Dammen elokuvaan "Täydellinen sotilas" ja Accolade päätti muuttaa pelin grafiikat vastaaviksi. Futuristiset maisemat vaihtuivat tavanomaisiin tankkeihin ja merijalkaväkeen. Pelistä julkaistiin vain Mega Drive ja Game Boy -versiot.
Turrican III.
"Turrican III" julkaistiin vuonna 1993 Amigalle ja Mega Drivelle (nimellä "Mega Turrican"). Peli muutti pelimekaniikkaa suoraviivaisempaan suuntaan ja ennen laajat kentät supistuivat usein putkimaisiksi. Ainoana uudistuksena oli pelaajan käytössä oleva tarttumaköysi. Grafiikka oli hieman rujompaa. Hülsbeck vastasi edelleen musiikista.
Super Turrican 1 &amp; 2.
"Super Turrican" -pelit olivat Factor 5:n Super Nintendolle kehittämiä versiota. "Super Turricanin" pelimekaniikka oli lähellä "Turrican II:n" vastaavaa, mutta pelin tasot ovat erilaisia.
"Super Turrican 2" taas oli toimintapainotteisempi ja käytti vuolaasti Super Nintendon "Mode 7" -tehosteita, mutta alkuperäisissä "Turricaneista" nähtyjen suurten tasojen kustannuksella.
Pelisarjan kehittäjä Manfred Trenz julkaisi NES:lle "Super Turrican" -pelin vuonna 1992, mutta yhteyttä näillä peleillä ei ollut.
Jyväskylä Sinfonia

Jyväskylä Sinfonia on 38 muusikosta koostuva Jyväskylän kaupunginorkesteri, jonka perusti Jyväskylän Orkesteriyhdistys vuonna 1955 .
Orkesteri kunnallistettiin vuonna 1965 ja vuodesta 1988 alkaen orkesteri toimi osakeyhtiönä aina vuoteen 1999 asti, jolloin se kunnallistettiin toisen kerran.
Orkesterin ylikapellimestarina on toiminut vuoden 2014 alusta lähtien Ville Matvejeff. Hänen ylikapellimestarin työnsä päättyy kevätkauteen 2022, mutta hän on lupautunut toimimaan orkesterin taiteellisena neuvonantajana vuoden 2023 loppuun asti. Orkesterin päävierailijana vuosina 2022–2024 toimii suomalainen jousikvartetti Meta4, joka vastaa vuosittain vähintään neljästä konserttikokonaisuudesta johtaen ja itse mukana soittaen sekä huolehtien orkesterin taiteellisesta kehittämisestä. Kvartetin toimiminen tavallisesti kapellimestarien hoitamassa päävierailijan tehtävässä on kansainvälisestikin uutta.
Jyväskylä Sinfonia konsertoi pääasiallisesti keskiviikkoiltaisin Jyväskylän teatteritalossa; kirkkokonserttien tapahtumapaikkana on puolestaan Taulumäen kirkko. Vuosittaisia kamarikonsertteja kuullaan
vaihtelevissa paikoissa, kuten Jyväskylän kaupungintalolla, Kuokkalan kirkossa
sekä Aalto-salilla. Jyväskylä Sinfonia soittaa myös joka toinen vuosi
Keski-Suomen Alueoopperan orkesterina.
Jyväskylä Sinfonia
konsertoi Suomessa aktiivisesti myös kotikaupunkinsa sekä -maakuntansa ulkopuolella.
Jokakesäiset festivaalivierailut ovat viime aikoina vieneet orkesterin mm.
Turun Musiikkijuhlille yhdessä tenori Jonas Kaufmannin ja maestro Jochen Riederin kanssa, Jyväskylän Kesään, Sysmän Suvisoittoon ja sekä kansainvälisen
Jorma Panula -kapellimestarikilpailun orkesteriksi Vaasaan. Myös ulkomaan kiertueet kuuluvat orkesterin
toimintaan; 2000-luvulla orkesteri on konsertoinut niin Espanjassa, Ranskassa,
Norjassa kuin Japanissakin.
Jyväskylä Sinfonia on tehnyt runsaasti
levytyksiä, joista menestynein on lähes 80 000 kappaletta myynyt ”Lauluja
merelle”, solistinaan Karita Mattila. Vuonna 1998 julkaistun levyn sävellykset
ovat Lasse Mårtensonin käsialaa. Orkesterin diskografia sisältää lähes 40
levytystä Naxos-, Ondine-, Finlandia Records - sekä Fazer Records
-levy-yhtiöille. Viimeisimmät levyt sisältävät muun muassa Felix Mendelssohnin
viulukonsertot kiinalaistähti Tianwa Yangin kanssa, napolilaissäveltäjä
Domenico Cimarosan ooppera-alkusoittoja 1700-luvulta sekä Pēteris Vasksin
huilukonserton maailmanensilevytyksen.
Aulis Sallisen 80-vuotisjuhlavuoden kunniaksi julkaistiin tupla-cd Sallisen Chamber Music -sarjasta yhdessä pianisti Ralf Gothónin, sellisti Arto Noraksen
ja jousikvartetti Meta4:n kanssa. Viimeisin, jo platinaa myynyt levy yhdessä baritoni Waltteri Torikan kanssa sisältää viihdemaailman klassikoita tuorein sovituksin.
Hatchback

Hatchback (suom. viistoperä ja pystyperä, tarkasta muodosta riippuen) on henkilöauton korimalli, jossa tavaratilan luukku ulottuu yleensä katon reunasta alas puskuriin ja takaikkuna on osa luukkua.
Hatchback on niin sanottu "kahden laatikon" malli, jossa ei ole erillistä tavaratilaa. Vastaavasti sedan on "kolmen laatikon" malli, jossa moottoritila, matkustajatila ja tavaratila ovat erillisiä tiloja.
Liftback.
Liftback on hatchbackin muunnelma, jonka muotoilu muistuttaa sedania tai fastbackia, mutta takaluukku ulottuu kuitenkin kattoon saakka ja sisältää takaikkunan. Nykyään termiä käytetään vähemmän, mutta aiemmin esimerkiksi Toyota Corollasta oli sekä liftback- että hatchback-versiot.
Combi coupé.
Autonvalmistaja Saab esitteli ensimmäisen liftback-mallinsa vuonna 1974. Kyseessä oli Saab 99 -malli, ja erottaakseen sen jo markkinoilla olleista sedanista ja sedan-pohjaisesta coupésta Saab nimesi sen combi coupéksi. Tarkoituksena oli korostaa auton farmarimaista käytännöllisyyttä ja coupémaista urheilullisuutta.
The Viper Room

The Viper Room on Los Angelesin Sunset Boulevardilla sijaitseva vuonna 1993 perustettu yökerho. Samoissa tiloissa aiemmin toiminut Melody Room -niminen jazzbaari tunnettiin 1900-luvun alkupuolella gangstereiden kantapaikkana. 1960-luvulle tultaessa siitä tuli hippien suosima baari. 1970- ja 1980-luvuilla tiloissa toimi The Central -yökerho, jonka näyttelijä Johnny Depp ja muusikko Chuck Weiss ostivat 1990-luvun alussa. Uudet omistajat antoivat sille nimen "The Viper Room", joka viittaa marihuanan polttajaa tarkoittavaan vanhaan slangisanaan "viper".
"The Viper Room" on ulkoa täysin mustaksi maalattu yksinkertainen rakennus. "The Viper Roomissa" esiintyivät niin aloittelevat bändit kuin isot nimet kuten Red Hot Chili Peppers, Rolling Stones ja Johnny Cash (usein salanimillä), stripparit, kirjailijat ja jazz-laulajat. 1990-luvulla "The Viper Room" nousi yhdeksi Los Angelesin suosituimmista yökerhoista.
"The Viper Room" on saanut myös kielteistä mainetta. Vuonna 1993 näyttelijä River Phoenix kuoli klubin edessä huumeiden yliannostukseen. Rocktähti Tommy Lee pidätettiin paparazzin pahoinpitelystä klubin edessä.
Myöhemmin Johnny Depp ja toinen omistaja Anthony Fox menivät oikeuteen, sillä Fox väitti Deppin rikkovan sopimuksia. Fox katosi kuitenkin ennen oikeuden päätöstä mystisesti. Depp myi oman osuutensa klubista Foxin tyttärelle vuonna 2004.
Verneri

Verneri tai Verner on suomalainen miehen etunimi.
Verneri on lähtöisin muinaissaksalaisesta nimestä "Werner", joka merkitsee 'varnilaissotajoukon johtajaa'. Varnit olivat germaaninen kansanheimo. Suomeen nimi Verneri tuli Ruotsin kautta.
Nimi on ollut käytössä 1800-luvulta lähtien ja varsinkin jälkimmäisenä etunimenä se nousi suosioon 1990-luvulla. 
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 6 806 miestä saanut nimekseen Verneri. Muodossa Verner nimi on annettu 6 901 miehelle ja muutamalle naiselle, muodossa Werneri noin 400 henkilölle sekä muodossa Werner 1 250 miehelle ja muutamalle naiselle.
SkyTeam

SkyTeam on maailman toiseksi suurin lentoyhtiöallianssi. Alliansiin kuuluu 19 lentoyhtiötä eri puolilta maailmaa.
SkyTeam kutsuu itseään ensimmäiseksi allianssiksi, joka on rakennettu vastaamaan asiakkaiden toiveisiin. SkyTeamin kilpailijoita ovat Oneworld ja Star Alliance.
Markkinaosuus Suomen kansainvälisessä reittiliikenteessä oli noin 4 % vuoden 2007 ensimmäisellä kolmanneksella.