tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
D’Arcy Niland

D’Arcy Niland, oik. "Darcy Francis Niland", kirjailijanimet myös: "Darcy Niland", "Tom Niland" (20. lokakuuta 1917 Glen Innes, Uusi Etelä-Wales, Australia – 29. maaliskuuta 1967 Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia) oli australialainen kirjailija.
Nilandin sukutausta oli irlantilais-katolinen, mikä vaikutti hänen kirjalliseen tuotantoonsa. Nilandin puoliso oli kirjailija Ruth Park, ja heidän tyttäriään ovat kaksoissiskokset Deborah Niland ja Kilmeny Niland (k. 2009), joista myös tuli kirjailijoita. Kilmeny Nilandin puoliso oli kirjailija Rafe Champion ja poika Tom Champion.
Niland lopetti koulunkäynnin 14-vuotiaana aikomuksenaan ryhtyä kirjoittajan uralle. 16-vuotiaana hän pääsi apupojaksi (”copy boy") sydneyläisen "The Sun" -lehden toimitukseen, mistä oli toiveita päästä eteenpäin toimittajaksi. Hän joutui kuitenkin säästötoimien vuoksi pois. Sen jälkeen hän teki sekalaisia töitä eikä päässyt terveydellisistä syistä edes armeijaan. Hän avioitui 1942 toimittaja Ruth Parkin kanssa, ja he päättivät ryhtyä kirjoittamaan ammatikseen. Elämäkerrassaan "The Drums Go Bang" (1956) he kertovat, kuinka ura lähti käyntiin. D’Arcysta tuli tuottelias tarinoiden kirjoittaja. Kun Ruth Park sai merkittävän palkinnon romaanistaan "The Harp in the South" (1948), myös Niland päätti ryhtyä kirjoittamaan romaaneja. Hänkin sai kilpailumenestystä vuosikymmenen vaihteen molemmin puolin.
Romaani "The Shiralee" (1955, suom. "Kulkuri ja olkihattuinen tyttö") osoittautui menestykseksi, ja sen pohjalta tehtiin elokuvakin, "Mies ja olkihattuinen tyttö" (1957, ohjaus Leslie Norman) ja minisarja "Isän kanssa maailmalla" (1987). Hän ehti ennen kuolemaansa koota laajan aineiston nyrkkeilijä Les Darcysta suunnittelemaansa kirjaa "Home Before Dark" varten. Työn vei loppuun hänen vaimonsa Ruth Park yhdessä Rafe Championin kanssa.
Mista (albumi)

Mista on samannimisen yhdysvaltalaisen R&amp;B-kvartetin Mistan esikoisalbumi, joka julkaistiin 29. heinäkuuta 1996 East West Records -levy-yhtiöllä. Albumin ensimmäinen single oli ”Blackberry Molasses”, joka sijoittui "Billboardin" Hot R&amp;B/Hip-Hop Songs -kappalelistan sijalle 13. Albumin toinen single ”Lady” pärjäsi huonommin, ja sijoittui sijalle 61. joulukuussa 1996. ”Blackberry Molasses” -kappaleen suosiosta huolimatta "Mista" sijoittui sijalle 37. "Billboardin" Top R&amp;B/Hip-Hop Albums -albumilistalla.
Stora Bodö

Stora Bodö on saari Espoon Suvisaariston itäosassa. Sen pinta-ala on noin 17 hehtaaria. Sen pohjoisosassa sijaitsee rakennushistoriallisesti arvokas puuhuvila 1800-luvulta. Stora Bodö kuului aiemmin Moisön tilaan, jolta seppämestari Adolf Edbom osti sen 1860-luvulla.
Stora Bodön pohjoispuolella sijaitsee Lilla Bodö, josta on maantieyhteys Suvisaariston pääsaariin. Stora Bodön ja Lilla Bodön välissä on kapea Bodö sund -niminen salmi. Stora Bodön lounaispuolella sijaitsevia luotoja kutsutaan nimellä Morgonpinorna. Sen eteläpuolella puolestaan sijaitsee pieni kalliorantainen Bodökobben.
Stora Bodön itärannalla on laaja kallioalue; etelässä, lounaassa ja luoteessa on rantaniittyä. Länsiosassa on loivapiirteinen, metsittynyt kallioharjanne. Saaren puusto on lähinnä kuusikkoista sekametsää, kilpikaarnaisia mäntyjä on jonkin verran.
Valtioneuvos Frithiof Flodin osti Stora Bodön vuonna 1877. Saaren pohjoisosassa oli jo pieni asuintalo, jonka Flodin laajensi huvilakseen. Siitä tuli aikakauden tyylin mukaisesti koristeellinen. Huvila sai myös tornin, joka muistuttaa läheisen Tallholmin saarella sijaitsevan Nannelan villan tornia. Huvilakokonaisuuteen kuuluu vanhoja puurakenteisia talousrakennuksia ja pieni laivalaituri.
Pirjo Vilén

Pirjo Sinikka Vilén (o.s. Pursiainen, s. 31. toukokuuta 1957 Helsinki) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen yleisurheilija. Hän edusti vuodesta 1980 lähtien Viipurin Urheilijoita. 
Kalevan kisoista Vilén saavutti pituushypyn pronssia vuonna 1978 ja viisiottelun hopeaa vuonna 1975. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän oli mukana voittamassa 4 x 100 metrin viestijuoksusta kultaa vuonna 1979 ja pronssia vuonna 1974. Lisäksi Vilén saavutti sisäratojen SM-kisoista pituushypystä hopeaa vuonna 1978 ja pronssia vuonna 1973 sekä 60 metrin aitajuoksusta hopeaa vuonna 1975. Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1981 jälkeen.
Satu Selvinen

Satu Paula Selvinen (o.s. Jääskeläinen, s. 3. maaliskuuta 1960 Paltamo) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen viisiottelija. Hän edusti vuodesta 2008 lähtien Kunto-Pirkkoja. 
Kalevan kisoista Selvinen saavutti viisiottelun kultaa vuonna 1978. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän oli mukana voittamassa 4 x 100 metrin viestijuoksusta pronssia vuonna 1982. Lisäksi Selvinen saavutti sisäratojen SM-kisoista viisiottelun kultaa vuonna 1978. Ennätyksikseen hän otteli ulkoradoilla pisteet 4019 (1979) ja hallissa pisteet 3761 (1980). Yleisen sarjan virallisiin kilpailuihin Selvinen ei ole osallistunut vuoden 1983 jälkeen, mutta on sittemmin kilpaillut eri lajeissa veteraanien sarjoissa.
Tommi Kainulainen (näyttelijä)

Tommi Kainulainen (s. 28. heinäkuuta 1979) on suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja, näytelmäkirjailija ja dramaturgi. Hän on työskennellyt ryhmäteattereissa ja laitosteattereissa 1990-luvulta alkaen. 2010-luvulla Kainulaisen ura on painottunut ohjaajantehtäviin.
Elämä ja ura.
Kainulainen vietti lapsuutensa Vääksyssä ja asui muutaman vuoden myös Singaporessa ja Malesiassa. 1990-luvun jälkipuoliskolla hän näytteli muun muassa Lahden nuorisoteatterissa ja kesäteattereissa. Sen jälkeen hän opiskeli muutaman vuoden näyttämötaiteita ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi 2004. Vuosina 2004–2006 Kainulainen näytteli Kuopion kaupunginteatterissa. Näyttelijänura jatkui Teatteri Siperiassa ja Kotkan kaupunginteatterissa 2009–2013.
Kainulaisella oli lukuisia ohjaustöitä ryhmäteattereissa ja kesäteattereissa 2000-luvun ensikymmenluvulla. 2010-luvulla hän on työskennellyt ohjaajana muun muassa Kotkan kaupunginteatterissa ja Jyväskylän kaupunginteatterissa sekä Ahaa Teatterissa ja Teatteri Siperiassa. Teatteritaiteen lisäksi Kainulainen on opiskellut elokuvaohjausta Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän on ohjannut erinäisiä lyhytelokuvia ja musiikkivideoita vuodesta 2008 alkaen ja näytellyt muutamissa lyhyissä fiktioelokuvissa.
Kainulaisen ohjaustyöt käsittävät muun muassa Hella Wuolijoen ja Mika Waltarin näytelmiä ja uudempaa näytelmäkirjallisuutta, kuten Reko Lundánin tuotantoa. Opiskeluaikoinaan Kainulainen ohjasi muun muassa Jean-Paul Sartren ja Molièren näytelmiä.
Kainulainen on käsikirjoittanut Teatteri Siperian näytelmän "Eikä kukaan meitä enää etsi".
Kitapurjeen kohottajalihas

Kitapurjeen kohottajalihas () on paksu ja nauhamainen lihas ihmisen päässä, joka kohottaa pehmeää suulakea eli kitapurjetta. Kyseessä on parillinen lihas, joita on kaksi lateraalisesti sisäsieraimiin () nähden. Toimiessaan lihas nostaa kitapurjeen takaosaa ja vetää sitä hieman taaksepäin. Yhdessä lähellä olevan tensor veli palatini -lihaksen kanssa kitapurjeen kohottajalihas tekee pehmeästä suulaesta kireän horisontaalisen levyn, joka erottaa nenänielun suunielusta. Näiden lihasten tärkeä tehtävä on nenänielun sulkeminen nielaistaessa.
Kitapurjeen kohottajalihas lähtee ohimoluun tympaanisen osan () alapinnasta läheltä korvatorvea ja kulkee suulaen aponeuroosiin (). Lihasta hermottaa vagushermosta lähtevä haara, kuten useimpia muita suulaen ja kurkun lihaksia.
Ylin poliittinen neuvosto (Jemen)

Ylin poliittinen neuvosto (arabiaksi: المجلس السياسي الأعلى‎, englanniksi The Supreme Political Council (SPC)) on Jemenin kapinallisten alueilla valtaa pitävä päätöksentekoelin. Neuvostoon kuuluu kymmenen jäsentä. 
Neuvoston puheenjohtajana toimii Saleh Ali al-Sammad ja varapuheenjohtajana Kassem Mohammed Labuza.
Historia.
Ali Abdullah Salehin johtama Yleinen kansankokous -puolue ja Ansarullah-ryhmä, joka edustaa vallanvaihtoa Jemenissä tavoittelevia hutheja, päättivät perustaa Ylimmän poliittisen neuvoston 28. heinäkuuta 2016 "huolehtimaan Jemenin kaikista poliittisista, taloudellisista, sotilaallisista ja turvallisuusasioista, sekä haastamaan Saudien aggression ja suunnittelemaan Jemenin valtiollista politiikkaa perustuslain mukaisesti". Neuvosto korvasi sitä edeltäneen kapinallishuthien johtaman Vallankumouskomitean, joka samalla lakkautettiin. Neuvosto perustettiin 6. elokuuta 2016. 
2. lokakuuta 2016 neuvosto nimitti Adenin entisen kuvernöörin Abdul-Aziz bin Habtoorin pääministeriksi muodostamaan Kansallisen pelastushallituksen. Uusi hallitus vannoi virkavalansa 29. marraskuuta 2016. Jemenin parlamentti antoi luottamuksensa hallitukselle 10. joulukuuta 2016.
9 (Cashmere Catin albumi)

9 on norjalaisen tuottaja ja DJ:n Cashmere Catin esikoisalbumi, jonka julkaisi Interscope Records 28. huhtikuuta 2017. Albumilla vierailee monia kuuluisia poplaulajia kuten The Weeknd, Selena Gomez ja Ariana Grande. Cashmere Cat julkaisi Twitterissä albumin nimen ja kappalelistan 19. huhtikuuta 2017.
Palaute.
Albumi sai vaihtelevaa palautetta kriitikoilta, "Stereogum" nimitti albumin viikon albumiksi julkaisuviikolla.
Johanna Lamminen

Kirsti Johanna Lamminen (s. 1966) on suomalainen yritysjohtaja ja tekniikan tohtori. Hän toimi kaasu- ja energiayhtiö Gasumin toimitusjohtajana vuodesta 2013 vuoteen 2021. Tätä ennen hän työskenteli muun muassa Danske Bank Oy:n toimitusjohtajana ja talousjohtajana sekä Evli Pankin talousjohtajana. 
Lammisen aikana Gasum kehitti pohjoismaista kaasuekosysteemiä ja panosti olemassa olevan infrastruktuurin kehittämiseen. Yhtiö toteutti investointeja kasvattaakseen nesteytetyn maakaasun (LNG) ja biokaasun tuotantoa Pohjoismaissa sekä laajentaakseen bio- ja maakaasun tankkausasemaverkostoa. Yhtiön omistus siirtyi Lammisen aikana kokonaan Suomen valtiolle.
Luottamustehtävät.
Lamminen toimii Cargotec:in, Sampo Oyj:n ja Cellmarkin hallituksissa. Lisäksi hän toimii Tekniikan edistämissäätiön ja Savonlinnan oopperajuhlien hallitusten puheenjohtajana. Lamminen on toiminut aiemmin Tieto Oyj:n, Evli Pankki Oyj:n ja Pohjan Voiman hallituksissa.
Koulutus.
Lamminen valmistui Tampereen Teknillisestä yliopistosta tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1994. Hän jatkoi opintojaan ja väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 2016. Väitöskirjassaan hän tutki julkisen terveydenhuollon tietojärjestelmähankintoja koskevaa päätöksentekoa. Työ oli otsikoitu ”"An investment decision-making process for investments in clinical ICT systems in public health care organizations"” (Investointipäätösprosessi investoitaessa kliinisiin tietojärjestelmiin julkisessa terveydenhuollon organisaatiossa).
Vuonna 1999 hän suoritti MBA-tutkinnon Teknillisessä korkeakoulussa.
Tunnustukset.
Vuonna 2020 Talouselämä-lehti arvioi Johanna Lammisen Suomen talouselämän 3.(2017:10.) merkittävimmäksi päättäjänaiseksi ja vuonna 2018 sijalle 6. Tasavallan presidentti myönsi Lammiselle Suomen Leijonan komentajamerkin vuonna 2018.
Hila-luokan kelirikkovene

Hila-luokan kelirikkovene on Suomen merivoimien käytössä oleva kuljetusalusluokka, joka on suunniteltu rannikkolinnakkeiden väliseen henkilöstö- ja täydennyskuljetusliikenteeseen loppusyksyn ja alkukevään kelirikko-olosuhteissa. Niitä voidaan käyttää myös tietyin rajoittein hinaustoiminnassa. Luokan neljä alusta ovat valmistuneet vuosina 1991–1994.
Hila-luokan aluksissa on kiinteälapainen potkuri, jota pääkone pyörittää hydraulisen voimansiirron kautta. Hydraulinen voimansiirto sietää paremmin jääajon ajoittaista kovaa kuormitusta mekaaniseen voimansiirtojärjestelmiin verrattuna. Alukset ovat teräsrunkoisia.
Alusluokan käyttöaika rajoittuu pääasiassa siihen osaan vuotta, kun avovedessä kulkevat alukset eivät kykene liikennöimään, eikä jääpeite kestä vielä sen päällä liikkumista. Hila-luokan alukset kykenevät operoimaan kohtalaisinakin jäätalvina läpi koko talvikauden, jos käytettävät uomat pidetään auki. Ne kykenevät luokituskirjansa mukaan kulkemaan yli 20 senttimetrin paksuisessa kiintojäässä, mutta yli 25 cm jääpeitteessä hakeudutaan ensisijaisesti heikompiin uomiin, joissa edetään syöksyillä.
Käyttönsä aikana alusluokka on osoittautunut helpoksi käsitellä jäissä, minkä lisäksi alukset ovat kestäneet ajoa varsin vähin vaurioin runkoon asennettujen sinkkien irtoamista lukuun ottamatta. Hila-luokan kelirikkoveneet ovat niille määrätyn henkilöstömäärän ja kuljetuskapasiteetin osalta olleet taloudellisesti edullinen kuljetuskalusto linnakkeiden väliseen kelirikon aikaiseen liikenteeseen. Ne ovat pystyneet täyttämään asetetut tehtävät alusten koon ja konetehon tuottamien rajoitteiden puitteissa.
Alukset.
"Lähde:"
Etelän siirtymäneuvosto

Etelän siirtymäneuvosto (STC; arabiaksi: المجلس الانتقالي الجنوبي‎ "al-Majlis al-Intiqālī l-Janūbiyy") on Jemenin eteläosien separatismia tavoittelevaa Etelän liikettä edustava hallinto. Neuvoston puheenjohtajana toimii Adenin maakunnan entinen kuvernööri, kenraalimajuri Aidarouss al-Zoubeidi ja varapuheenjohtajana entinen ministeri Hani Bin Breik. Siirtymäneuvosto muodostuu 26 eteläosien johtajasta: Hadramautin, Laḥidžin, Šabwan ja Sokotran kuvernööreistä sekä etelän itsenäisyyttä kannattavista henkilöistä ja heimojohtajista.
Arabiemiraatit tukee siirtymäneuvostoa sotilaallisesti.
Historia.
Vuoden 2017 huhtikuun puolivälissä kiistat Jemenin presidentin Abdrabuh Mansur Hadin ja Adenin maakunnan kuvernöörin Aidarouss al-Zoubeidin välillä kärjistyivät, ja heidän joukkonsa taistelivat keskenään Adenin lentokentällä.
Sen jälkeen keväällä 2017 Hadi erotti al-Zoubeidin ja ministeri Hani Bin Breikin. Etelän liikkeen kannattajat osoittivat mieltä päätöstä vastaan. Pari viikkoa myöhemmin, 11. toukokuuta 2017, al-Zoubeidi ilmoitti Etelä-Jemeniä hallinnoivan poliittisen siirtymäneuvoston perustamisesta.
Hadin johtama hallitus torjui neuvoston muodostamisen. Hadi kommentoi: "Sellaiset siirrot ovat hyödyttömiä, eikä niitä tulla koskaan hyväksymään", ja neuvosto palvelee vain huthien tarkoitusperiä. Hän vaati neuvoston jäseniksi lueteltuja "ilmoittamaan selkeästi kantansa neuvostoon".
Tammikuussa 2018 siirtymäneuvosto oli vallannut suurimman osan Adenia Jemenin kansainvälisesti tunnustetulta bin Daghrin hallitukselta. Siirtymäneuvosto tapasi 21. tammikuuta hallituksen edustajia ja syytti hallitusta jemeniläisten näännyttämisestä ja nälänhädästä. 28. tammikuuta Adenissa puhkesi siirtymäneuvoston joukkojen ja hallituksen joukkojen välisiä taisteluja. Arabiemiraattien kouluttamat joukot tukivat siirtymäneuvostoa.
Tavoitteet.
Tammikuussa 2018 laaditun lausunnon mukaan neuvoston tavoitteena on "kaikkien Etelä-Arabian alueiden täydellinen vapautuminen valtaavilta ja miehittäviltä joukoilta ja Etelän siviilivaltion perustaminen". Tarkoitus on "saavuttaa poliittinen, hallinnollinen ja taloudellinen itsenäisyys Sanaasta". Neuvosto aikoo "lujittaa suhdetta ja kumppanuutta arabiliittoumavaltioiden kanssa Arabiemiraattien ja Saudi-Arabian johdolla.
Inka Mero

Inka Aura Ilona Mero (s. 1976) on suomalainen kauppatieteen maisteri, yritysjohtaja ja startup-sijoittaja. Hän toimii sijoitusyhtiö Pivot5:n hallituksen puheenjohtajana sekä usean muun yrityksen hallituksen jäsenenä. Hän työskenteli aiemmin muun muassa Sonerassa, Digiassa, Playforiassa ja Nokiassa. . Mero oli huhtikuussa 2019 yksi tieteeseen sijoittavan pääomarahasto Voima Venturesin perustajista. Tämä on nykyään hänen pääsääntöinen työnsä.
Vuonna 2017 Mero työskenteli Pivot5:n ohella muun muassa Fiskarsin, Nokian Renkaitten, YIT:n ja Kamuxin hallituksissa, sekä KoppiCatchissä (vuodesta 2008, hallituksen puheenjohtaja). Talouselämä-lehti arvioi hänet Suomen talouselämän seitsemänneksi merkittävimmäksi päättäjänaiseksi.
Inka Mero on pyrkinyt osallistumaan keskustelun tekoälyn ja robotiikan roolista yhteiskunnassa. Hän on nostanut esille esimerkiksi robottien tekemän työn verotuksesta mahdollisuuden. Meron perheeseen kuuluu puoliso ja kaksi lasta.
Runoteos "Kevätjäillä".
Huhtikuussa 2025 startup-sijoittajat Inka Mero ja Harry Santamäki julkaisivat yhteisen runo- ja valokuvateoksen "Kevätjäillä".
Benelli Armi

Benelli Armi on italialainen asevalmistaja, joka aloitti osana Benelliä.
Yritys on tullut tunnetuksi puoliautomaattihaulikoistaan. Puoliautomaattihaulikkomalleja on viittä eri sarjaa, Montefeltro, Raffaello, M-2, Vinci ja Super Black Eagle II sarja. Benelli aloitti joitain vuosia sitten myös pumppuhaulikoiden valmistuksen. Saatavilla on kahta pumppuhaulikkosarjaa, Nova- ja SuperNova-sarjat. Benelli valmistaa myös kiväärejä ja pistooleja.
Asetyypit.
Puoliautomaattihaulikot
Pumppuhaulikot
Laiduninan majakka

Laiduninan majakka () on tiilistä muurattu majakka, joka sijaitsee Kahtlan niemellä lähellä Asvan kylää Saarenmaalla. Majakka ei ole enää nykyisin käytössä, mutta se on suojeltu ja arkkitehtoninen muistomerkki.
Historia.
Laiduninan majakka rakennettiin vuonna 1904. Sen kuusikulmainen alaosa on kalkkikiveä joidenkin julkisivun koristeiden tavoin. Kalkkikiveä on esimerkiksi osa friiseistä, karniiseista sekä ikkunoiden pielistä. Tiilestä tehty yläosa on muurattu pyöreäksi. Sen suunnittelijana pidetään Aleksandr Jaronia, joka suunnitteli vastaavia muuallekin. Majakan 26-metrisessä tornissa oli lyhtyhuone, jonka linssistö sijaitsi 27 metrin korkeudessa. Sen valo näkyi 11 mailin päähän.
Pian majakan rakentamisen jälkeen oltiin sitä mieltä, että se oli väärässä paikassa ja majakan laitteet siirrettiin Kübassaareen puusta rakennettuun majakkaan. Vuonna 1920 majakka kuitenkin otettiin taas käyttöön. Se toimi käytössä vuoteen 1924 asti, jonka jälkeen majakassa ei ole ollut valoa. Majakka jäi kuitenkin merimerkiksi vuoteen 2004 asti, jolloin se poistettiin navigointimerkkitietokannasta. 
Nykyisin majakasta on jäljellä pelkkä kivi- ja tiilirunko. Paikallisten kertomusten mukaan betoniset kierreportaat rikkoi eräs kylänmies, jonka pässi kiipesi portaita ylös ja putosi. Tämä jälkeen mies tarinan mukaan suuttui ja repi portaat alas. Sivurakennuksista jäljellä on vain perustukset, koska niissä ollut rakennusmateriaali käytettiin uudestaan 1920-luvun lopulla. 
Tätä nykyä majakasta huolehtii Laiduninan majakkayhdistys.
Aksin majakka

Aksin majakka () sijaitsee Virossa Aksin saarella 26 kilometriä Tallinnasta koilliseen. 
Majakan tiedot.
Aksin majakka on pyöreä musta metallitorni, jossa on ollut aiemmin kolme eri kokoista valkoista sylinteriä. Niiden paneelit ovat kuitenkin lähtenee myrskyissä ja nykyisin on jäljellä vain yksi keskellä tornia. Majakka näyttää vihreää valoa 360°. Se on ollut alun perin ydinmajakka. Generaattori on kuitenkin poistettu ja korvattu aurinkopaneeleilla. 
Aksin saari, jolla majakka sijaitsee, on osa Pranglin saaren Natura 2000 -suojelualuetta.
Isabelle Eberhardt

Isabelle Eberhardt (17. helmikuuta 1877 Geneve, Sveitsi – 21. lokakuuta 1904 Algeria) oli sveitsiläinen seikkailija ja kirjailija.
Eberhardt oli kiinnostunut Pohjois-Afrikasta ja julkaisi 18-vuotiaana sinne sijoittuvan romaanin. Täytettyään 20 vuotta hän muutti Algeriaan, pukeutui mieheksi ja kääntyi islamiin. Mieheksi pukeutuneena Eberhardt pääsi näkemään suufilaisen Qadiriyya-veljeskunnan toimintaa, jota hän kuvasi kirjoituksissaan. Eberhardt tuki yhteiskunnan vähäosaisia, mutta oli myös avoimesti ranskalaisten siirtomaavaltaa vastaan, joten veljeilyä suufilaisten kanssa ei katsottu hyvällä. Häntä vastaan tehtiin murhayritys, jonka on epäilty olleen ranskalaisten tilaama. Murhayrityksen jälkeen Eberhardt karkotettiin Ranskan siirtomaista, mutta hän saattoi palata Saharaan mentyään naimisiin algerialaisen sotilaan kanssa. Arabian kielen taitonsa ja avioliittonsa avulla Eberhardtilla oli ainutlaatuinen sisäpiirin näkökulma maghrebilaiseen kulttuuriin, jota hän kuvasi monissa kirjoituksissaan. 
Eberhardt sai surmansa äkkitulvassa Saharan autiomaassa 27-vuotiaana. Hänen jäämistössään oli monia käsikirjoituksia ja matkakertomuksia, jotka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen. Eberhardtin tuotannosta on suomennettu matkakertomuskokoelma "Islamin siimeksessä".
Sakari Kilpelä

Pertti Sakari Kilpelä (3. huhtikuuta 1955 Savukoski – 21. tammikuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli Yleisradion television ja radion ajankohtaisohjelmissa 1980-luvulta alkaen. Hän aloitti uransa Ylen Lapin radiossa ja siirtyi Yle TV2:n "Ajankohtaiseen kakkoseen" vuonna 1986. Kilpelä toimi osakkaana Kristiina Hanhirovan ja Pekka Hyvärisen kanssa MTV3-kanavalle ohjelmia tehneissä Suomen Uutisvirta ja HanhirovaHyvärinenKilpelä -yhtiöissä 1990-luvun ja 2000-luvun vaihteessa.
Kilpelän hyökkäävinä pidetyt Jari Sarasvuon ja Paavo Arhinmäen revolverityyppiset haastattelut Yle TV1:n "A-studiossa" maaliskuussa 2014 herättivät keskustelua toimittajien työtavoista. Kilpelä tuli tutuksi yhtenä Yle Radio 1:n arkiaamujen "Ykkösaamun" vakiojuontajista loppuvuodesta 2014 alkaen. Hän siirtyi ohjelman tuottajaksi vuonna 2018 ja jäi eläkkeelle vuonna 2022.
Kilpelä kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen tammikuussa 2025. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon Helsinkiin.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1979–1980

Saksan Bundesliigan kausi 1979–1980 oli järjestyksessään 17. Bundesliigan, Länsi-Saksan pääsarjan, kausi. Se alkoi 11. elokuuta 1979 ja päättyi 31. Toukokuuta 1980. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Hamburger SV. 
Sarjajärjestelmä.
Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan joukkue, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat kaksi pistettä voitosta ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasoissa, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kolme vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosi seuraavaksi kaudeksi 2. Bundesliigaan.
Joukkuemuutokset kaudesta 1978–1979.
Arminia Bielefeld, 1. FC Nürnberg ja SV Darmstadt 98 putosivat edellisen kauden päätteeksi 2. Bundesliigaan. Heidän tilalleen nousivat Bayer Leverkusen, TSV 1860 München ja Bayer Uerdingen.
Kauden yhteenveto.
Mestaruuden voitti viiden kauden tauon jälkeen Bayern München. Sarjan häntäpäässä oli tiukkaa, kun 2. Bundesliigaan pudonnut Hertha Berlin sekä nousijajoukkue Bayer Uerdingen ja Duisburg päätyivät kaikki 29 pisteeseen. Herthan maaliero oli -20, Uerdingenin -18 ja Duisburgin -14, joten Hertha joutui tyytymään putoamiseen. Muut nousijajoukkueet Bayer Leverkusen ja TSV 1860 München säilyivät hekin niukasti muutaman pisteen turvin.
Maalipörssin voiton otti nimiinsä Bayern Münchenin Karl-Heinz Rummenigge 26 maalillaan.
Joukkueet.
(*) 1860 München pelasi ensimmäiset pelinsä Olympiastadionilla, kunnes heidän oman stadioninsa remontti oli valmistunut.
Tulokset.
Terroria Texasissa

Terroria Texasissa ("Terror in a Texas Town") on Joseph H. Lewisin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1958. Elokuvan on käsikirjoittanut Hollywoodin mustalla listalla ollut Dalton Trumbo, mutta hänen nimensä sijasta käsikirjoittajaksi merkittiin Ben Perry.
Halpatuotantona tehty "Terroria Texasissa" on Lewisin viimeinen ohjaustyö. Siksi hän saattoi ottaa riskin ja palkata käsikirjoittajaksi Dalton Trumbon, vaikkakin Trumbon suojelemiseksi nimensä antoi käyttöön lähinnä televisiosarjoja käsikirjoittanut Ben Perry. Myös näyttelijöinä on mustan listan nimiä Sterling Hayden ja Nedrick Young. Perry saa vielä Allmovie-sivustolla työstään arvion ”erittäin hyvin käsikirjoitettu”.
Elephant Square - Norsuaukio

Norsuaukio on kuvanveistäjä Hanna Vihriälän järkälemäinen graniittiveistos, joka seisoo Turussa taidemuseo Aboa Vetus &amp; Ars Novan edustalla. Teos on Matti Koivurinnan säätiön tilaustyö Turun kulttuuripääkaupunkivuoden ja museon perustajan kauppaneuvos Matti Koivurinnan 80-vuotispäivän kunniaksi ja se paljastettiin syyskuussa 2011.
Graniittiseen pintaan ei varsinaisesti ole kuvattu norsua, eläimen siluetti näkyy lohkareessa negatiivina. Taiteilija itse kuvaa teostaan jättimäiseksi muotiksi tai valtavaksi fossiiliksi, joka on järsitty kalliosta ylös. Veistoksen voi täten ajatella sekä esittäväksi että abstraktiksi taiteeksi. Kokonaisuudessaan "Norsuaukio" painaa noin 50 000 kiloa, on kuusi metriä leveä ja muutaman metrin korkea. Vihriälää on aina kiinnostanut kulkeminen taiteenalojen välimaastossa: aiheen outous suomalaisessa kaupungissa on taiteilijan mukaan suhteessa kiven tuttavallisuuteen.
Dimetenamidi

Dimetenamidi (C12H18SNClO2) on tiofeeniamidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa rikkaruohomyrkkynä, mutta Euroopan unionin alueella aineen käyttö ei ole sallittua.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa dimetenamidi on kellertävänruskeaa siirappimaista nestettä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin useaan orgaaniseen liuottimeen esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja tolueeniin. Yhdisteen herbisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää kasvien soluja jakaantumasta.
Valmistus ja käyttö.
Dimetenamidia valmistetaan 2,4-dimetyyli-3-aminotieenin ja 2-kloori-3-metoksipropaanin välisellä reaktiolla. Viimeisessä vaiheessa tapahtuu reaktio klooriasetyylikloridin kanssa. Dimetenamidia käytetään laajakirjoisena rikkaruohomyrkkynä muun muassa maissi- ja soijaviljelmillä. Yhdisteen käyttö on sallittua rajoitetusta Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Etelä-Afrikassa., mutta ei Euroopan unionin alueella
Ikaros (veistos)

Ikaros on Laila Pullisen ensimmäinen julkiseen tilaan sijoitettu veistos Turussa. Teos valmistui jo vuonna 2003 ja oli esillä ensin Wäinö Aaltosen museossa. Nykyiseen sijoituspaikkaansa Turun kaupungintalon edustalle se siirrettiin 2012 kaupungintalon 200-vuotisjuhlan kunniaksi. 
Pullisen innoittajana toimi Ikaros-myytti. Daidalos oli kreikkalainen keksijä, joka suunnitteli kuuluisan labyrintin, josta kukaan elävä ei pääsisi pois. Kuningas Midas piti labyrintissa vankinaan Minotaurusta, hirviötä, joka oli puoliksi ihminen ja puoliksi härkä. Midas vangitsi myös Daidaloksen ja hänen poikansa Ikaroksen labyrintin yläpuolella olevaan torniin, ettei Minotauruksen salaisuus tulisi yleiseen tietoon. Daidalos onnistui rakentamaan itselleen ja pojalleen siivet, joiden avulla he pääsivät pakenemaan. Isänsä neuvojen vastaisesti Ikaros lensi kuitenkin korkealle liian lähelle aurinkoa, siivet sulivat, Ikaros syöksyi mereen ja hukkui. 
Pullisen taideteoksessa vuorottelevat siloitettu pinta, sulkien uurteet ja rosoisuus. Teoksen siipiosa on veistetty punamustasta graniitista kuten jalustakin. Siipi muistuttaa inhimillisten unelmien ja taivaiden tavoittelun tärkeydestä sekä lankeemuksen mahdollisuudesta.
Ben Harpur

Ben Harpur (s. 12. tammikuuta 1995 Hamilton, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL-seura New York Rangersia. Harpur on edustanut urallaan myös Ottawa Senatorsia ja Nashville Predatorsia.
Baya

Baya on maalaiskunta Sikasson alueen Yanfolilan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kangaré sijaitsee Sélinguén tekojärven rannalla 115 kilometriä Yanfolilasta maanteitse pohjoiseen. Kunnassa on 24 500 ja keskuskylässä 8 700 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede, ilmasto ja luonto.
Bayan kunta rajoittuu etelässä Yanfolilan piirin Séré Moussa Ani Samou De Siékorolén, lännessä Tagandougoun, idässä Bougounin piirin Syen Toulan ja pohjoisessa Koulikoron alueen Kangaban piirin Séléfougoun sekä Katin piirin Tiakadougou-Dialakoron kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa. Sankaranijoen pato muodosta Sélinguéjärven.
Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Kuiva ja viileä kausi kestää marraskuusta helmikuuhun, kuiva ja kuuma kausi maaliskuusta huhtikuuhun ja sadekausi toukokuusta lokakuuhun. Vuotuinen sademäärä kohoaa 1 200 millimetriin. Kasvillisuus on heinä- ja pensassavannia. Vesistöjen varsilla on galleriametsiä.
Asutus.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Kangarén ja Dalabalan kylät siirrettiin Sélinguén padon rakentamisen yhteydessä uudelle paikalle.
Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on bambaroita, bozoja, fulbeja, dogoneja, songhaita, soninkeja ja somonoita. Vallitseva uskonto on islam. Kunnassa on myös kristittyjä ja animisteja.
Liikenne, elinkeinot ja palvelut.
Kangarésta on päällystetty tieyhteys RN7-maantien kautta Bamakoon (135 kilometriä). Sieltä pääsee myös veneellä Sankarania ja Nigerjokea pitkin Yanfolilaan, Kangabaan ja Bamakoon.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, maissi, hirssi ja durra. Lisäksi kasvatetaan hedelmäpuita ja puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Sélinguéjärvesta saadaan vuosittain noin 4 000 tonnia kalaa. Kunnassa on neljä torialuetta ja joukko kauppoja. Pienteollisuus jalostaa maataloustuotteita. Sélinguén vesivoimalaitos tuottaa sähköä.
Bayan kunnassa toimii lastentarha, viisi julkista alakoulua, viisi kyläkoulua, kaksi yläkoulua, kuusi koraanikoulua, yksityinen lyseo ja terveydenhoito-oppilaitos. Terveyspalvelut käsittävät poliklinikan, kaksi terveyskeskusta, tutkimuslaboratorion ja viisi apteekkia. Vesihuoltoon kuuluu kaivoja, porakaivoja ja neljän kylän vesijohtoverkot. Kunnassa on sähköverkko, Sotelman ja Orangen lanka- ja matkapuhelinverkot, posti ja kaksi paikallisradioasemaa.
Nähtävyydet ja matkailu.
Paikallisia nähtävyyksiä ovat Sélinguén pato ja tekojärvi, luontokohteet ja asukkaiden kulttuuriperintö. Kunnassa on hotelleja sekä muita majoitus- ja matkailupalveluja. Maalis-huhtikuussa järjestetään vuosittainen kulttuuritapahtuma Festival de Sélingué.
Pirkko Vallinoja

Pirkko Vallinoja on suomalainen dokumentaristi, televisiotoimittaja, -ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän aloitti 1960-luvun jälkipuolella Yleisradion Dokumenttitoimituksen jäsenenä.
Vallinoja kuului työryhmään, joka teki Ylelle sarjan "Yhteiset sairautemme". Sarja sai vuonna 1998 Yleisradion tasa-arvotoimikunnalta kunniamaininnan.
To the Bone (Steven Wilsonin albumi)

To the Bone on brittiläisen muusikko Steven Wilsonin viides studioalbumi, joka julkaistiin elokuussa 2017. Albumi menestyi parhaiten Suomessa, jossa se ylsi Suomen virallisen listan ykköseksi. Albumi ylsi kolmen kärkeen myös Saksassa ja kotimaassaan Britannian albumilistalla.
"To the Bone" sai kriitikoilta pääosin positiivisen vastaanoton. Albumilta julkaistiin singlenä viisi kappaletta.
Lina Strand

Lina Strand (s. 23. joulukuuta 1988 Göteborg) on ruotsalainen suunnistuksen maailmanmestari. Hän oli voittamassa viestikultaa Ruotsin sprinttiviestijoukkueessa Tarton maailmanmestaruuskilpailuissa 2017 ja viestijoukkueessa Sarpsborgissa 2019. Strömstadin maailmanmestaruuskilpailuissa 2016 Strand voitti Ruotsin sprinttiviestijoukkueessa pronssia. Henkilökohtaisilla matkoilla hän on ollut parhaimmillaan toinen pitkällä matkalla Sarpsborgin MM-kilpailuissa 2019. Tanskan maailmanmestaruuskilpailuissa 2022 Strand oli mukana Ruotsin voittaneessa sprinttiviestijoukkueessa. 
EM-kilpailuissa Strand on saavuttanut kultaa viestissä 2022, hopeaa viestissä 2016 ja sprinttiviestissä 2018 ja 2021 sekä pronssia viestissä 2012 ja 2018. 
Juniorien MM-kilpailuissa hän on saavuttanut maailmanmestaruuden viestissä 2008. 
Strand edustaa Göteborg Majorna OK:ta.
Carita Backström

Carita Backström (s. 1943) on suomalainen toimittaja, koulutukseltaan filosofian kandidaatti.
Backström on tehnyt vuonna 1968 Beatles-aiheisen pro gradu -tutkielman ”The Literary Beatle. John Lennon och Nonsensetraditionen”. Backström on saanut vuonna 1986 Topelius-palkinnon
Raija Mattila

Raija Aulikki Mattila (s. 10. huhtikuuta 1956 Helsinki) on assyriologian dosentti Helsingin yliopistossa ja Suomen Lähi-idän instituutin entinen johtaja. Mattila toimi instituutin johtajana vuosina 2005–2008, jolloin instituutin käyttöön ostettiin historiallinen Zeitunan talo Damaskoksen Vanhasta kaupungista. Mattilan kaudella vuonna 2007 julkaistiin myös ensimmäinen laajamittainen suomi–arabia-sanakirja. Mattila palasi instituutin johtajaksi vuosiksi 2014–2020.
Mattila valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1985, pääaineena assyriologia. Vuonna 2000 Mattila väitteli tohtoriksi (assyriologia, Helsingin yliopisto) väitöskirjalla "The king's magnates: A study of the highest officials of the Neo-Assyrian empire"
Tamar (Raamattu)

Tamar (hepr. תָּמָר, kreik. Θαμαρ, vuoden 1938 raamatunsuomennoksessa Taamar) on Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa mainittu Juudan miniä. Tamar on myös Peresin ja Serahin äiti.
Vanhassa testamentissa.
Ensimmäisen Mooseksen kirjan luvussa 38 Tamar menee naimisiin Juudan vanhimman pojan Erin kanssa. Erin kuoltua kelvottomuutensa tähden lankousavioliitto velvoittaa Tamaria solmimaan avioliiton Erin nuoremman veljen Onanin kanssa. Koska Onan ei tahdo tehdä Juudalle jälkeläisiä, Jumala antaa tämän kuolla. Niinpä Tamar muuttaa isänsä kotiin odottamaan, kunnes Juudan kolmas poika Sela on kylliksi vanha avioliittoon. Juuda ei kuitenkaan tahdo naittaa poikaansa Tamarille, minkä seurauksena Tamar tekeytyy prostituoiduksi ja saa Juudan itsensä hedelmöittämään hänet. Lopulta Tamar synnyttää Juudalle kaksoset Peresin ja Serahin.
Ruutin kirjassa (Ruut 4:12–22) Tamar ja hänen poikansa Peres mainitaan sukuluettelossa Daavidin esivanhempina. Sen mukaisesti heidät mainitaan lisäksi Matteuksen evankeliumin alussa olevassa sukuluettelossa Jeesuksenkin kaukaisina esivanhempina.
Astypalaia

Astypalaia (, , ”Vanha kaupunki”; ) voi viitata seuraaviin:
Leena Niemistö

Leena Katariina Niemistö, o.s. "Lammenranta", (s. 1963) on suomalainen lääkäri, hallitusammattilainen, startup-sijoittaja ja kulttuurivaikuttaja. 
Niemistö valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1988, fysiatrian erikoislääkäriksi vuonna 2000 ja sittemmin edelleen lääketieteen tohtoriksi. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2005) vertaili kroonisen alaselkäkivun hoitotapoja ja oli otsikoitu "A randomized controlled trial of combined manipulative therapy, stabilizing exercises, and specialist consultation compared to specialist consultation alone for chronic low back pain". 
Niemistö toimi Ortonissa fysiatrian erikoislääkärinä vuosina 1997–2004. Hän oli helsinkiläisen lääkärikeskus Dextran toimitusjohtaja ja pääomistaja, kun Pihlajalinna vuoden 2012 lopulla osti yhtiön osake-enemmistön (60 prosenttia osakekannasta). Sen jälkeen hän oli vuoteen 2016 saakka Dextran myynnillä vaurastunut Pihlajalinnan varatoimitusjohtaja, kun hän samalla jatkoi tytäryhtiöksi muuttuneen Dextran toimitusjohtajana (2003–2016). Huhtikuussa 2016 hän luopui operatiivisista tehtävistä Pihlajalinnassa eli L&amp;E toimialan (lääkärikeskukset ja erikoissairaanhoito) johtajuudesta (tehtävässä 2013–2016), yrityksen varatoimitusjohtajuudesta ja johtoryhmän jäsenyydestä. Dextrasta oli tehty Pihlajalinnan aputoiminimi ja L&amp;E toimialan brändi.
Vuonna 2017 Niemistö toimi muun muassa Elisan, Stockmannin, Pihlajalinnan ja Raision hallitusten jäseninä. Hän oli samana vuonna sijoittajana mukana 19 kasvuyrityksessä. Talouselämä-lehti arvioi hänet Suomen talouselämän toiseksi merkittävimmäksi päättäjänaiseksi Sari Baldaufin jälkeen (2017). 
Leena Niemistö on naimisissa ekonomi, suursijoittaja Kari Niemistön kanssa. Heillä on kolme lasta. Leena ja Kari Niemistö tunnetaan kuvataidealalla muun muassa toiminnastaan Kari Niemistön vanhempien perustamassa Ars Fennica -säätiössä, joka jakaa vuosittain arvostetun Ars Fennica -palkinnon. Heitä pidetään myös taiteenkeräilijöinä. Leena Niemistö on toiminut vuodesta 2016 lähtien myös Suomen kansallisoopperan ja -baletin hallituksen puheenjohtajana.
Hilja Niku

Hilja Maria Niku (myös "Hilja-Maria Niku", o.s. Oinonen, 4. marraskuuta 1898 Kuopio – 10. lokakuuta 1985 Lahti) oli suomalainen voimistelunopettaja.
Niku suoritti voimistelunjohtajan kurssin vuonna 1919 ja teki sen jälkeen opintomatkoja Eurooppaan, Afrikkaan ja Amerikkaan. Työuransa hän teki voimistelunopettajana muun muassa Jyväskylässä, jossa hän oli kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1948–1952. Lahteen muutettuaan hän oli myös siellä kaupunginvaltuuston jäsenenä 1957–1968. Hän oli presidentin valitsijamies vuosina 1950 ja 1962 sekä kokoomuksen puoluehallituksen jäsen vuosina 1950–1957. Hän toimi eri järjestöissä ja julkaisi runsaasti lehtipakinoita nimimerkillä "Hilja Maria".
Nikun vanhemmat olivat vahtimestari Juho Vilho Oinonen ja Amanda Fredriikka Törrönen. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1923 hiihtäjä Tapani Niku. Heille syntyi kuusi lasta, joista yksi on tietokirjailija Risto Niku ja toinen oli metsäneuvos Väinö Niku.
Eion

Eion () voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Ekhinos

Ekhinos (, ) tai Echínos () voi viitata seuraaviin:
Heli Ruokamo

Heli Ruokamo (s. 1967) on Lapin yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan mediakasvatuksen professori ja varadekaani.
Ruokamo oli 15.6.2016–15.12.2016 Stanfordin yliopistossa lääketieteelliseen tiedekuntaan kutsuttuna vierailevana tutkijana. Vierailu liittyi tutkimushankkeeseen, jossa kehitetään terveydenhuollon simulaatiopedagogiikkaa, kriittistä viestintää ja terveydenhuollon prosesseja sekä näihin liittyviä teknologioita. 
Ruokamo on 2018–2020 Cicero Learning -verkoston ja johtoryhmän jäsen.
Fatou Bensouda

Fatou Bom Bensouda, o.s. Nyang (s. 31. tammikuuta 1961 Banjul, Gambia) on gambialainen juristi ja poliitikko. Hän aloitti vuonna 2012 Kansainvälisen rikostuomioistuimen pääsyttäjänä. Bensouda oli 1998–2000 Gambian oikeusministeri ja 2001–2004 Ruanda-tuomioistuimen lainopillinen neuvonantaja.
Nuoruus ja opiskelu.
Fatou Nyang syntyi vuonna 1961 Banjulissa. Hänen isänsä Omar Gaye Nyang oli autokuski ja painipromoottori. Isä oli moniavioinen muslimi, ja hänellä oli kaksi vaimoa ja yli kymmenen lasta. Omar Nyang kuoli diabetekseen, kun Fatou oli vielä nuori.
Bensouda opiskeli 1982–1986 Nigeriassa Ifen yliopistossa ja 1986–1987 Nigerian Law Schoolissa. Hän sai asianajajan oikeudet vuonna 1987 sekä Gambiassa että Nigeriassa. Maisteriksi hän opiskeli myöhemmin Maltalla Kansainvälisessä merioikeusinstituutissa. Hänestä tuli ensimmäinen gambialainen kansainvälisen merioikeuden asiantuntija.
Ura.
Dawda Jawara hallintokaudella 1987 Bensouda nimitettiin valtion asianajajaksi ja helmikuussa 1994 varavaltakunnansyttääjäksi. Julkisasiamiehenä hän toimi 1996–1998. Elokuussa 1998 Bensouda valittiin Gambian oikeusministeriksi. Hän toimi tehtävässä presidentin ja hallituksen korkeimpana lainopillisena neuvonantajana. Bensouda sai kiitosta muun muassa ihmisoikeusjärjestöiltä nopeista toimista naisiin ja lapsiin kohdistuneissa väkivaltatapauksissa. Hänet erotettiin kuitenkin virasta maaliskuussa 2000.
Bensouda toimi 2000–2002 yksityisenä asianajajana ja sen jälkeen pankin asianajajana. Hänet valittiin 2001 Ruanda-tuomioistuimen lainopilliseksi neuvonantajaksi ja oikeudenkäyntiasianajajaksi. Hän eteni siellä vanhemmaksi neuvonantajaksi ja yksikön johtajaksi.
Bensoudasta valittiin elokuussa 2004 Kansainvälisen rikostuomioistuimen apulaissyyttäjä. Vuonna 2011 hänet valittiin Luis Moreno Ocampon seuraajaksi rikostuomioistumen pääsyyttäjäksi. Virkavalansa hän vannoi 15. kesäkuuta 2012.
Bensouda aloitti 2015 alustavan tutkinnan Palestiinasta, minkä jälkeen hän joutui Israelin uhkausten kohteeksi.
Yksityiselämä.
Marokkolaistaustainen gambialainen liikemies Philip Bensouda on Fatoun aviomies. Heidän kahdesta lapsestaan toinen ammuttiin kuoliaaksi vuonna 2017 Saint Paulissa.
Khen

Khen (, myös ; ) voi viitata seuraaviin:
Jane March

Jane March eli Jane March Horwood (s. 20. maaliskuuta 1973 Edgware, Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä, jonka ensimmäinen roolityö oli nuoren vietnamilaisessa sisäoppilaitoksessa opiskelleen tytön rooli Marguerite Durasin elämäkerralliseen novelliin perustuneessa elokuvassa "Rakastaja (L'amant)" vuonna 1992. 
Jane March syntyi Lontoossa maaliskuussa 1973. Hänen vanhempansa ovat englantilais-espanjalainen luokanopettaja Bernard Horwood ja vietnamilais-kiinalainen Jean Horwood. 14-vuotiaana March voitti mallikilpailun ja toimi sen jälkeen valokuvamallina eri julkaisuissa. Ohjaaja Jean-Jaques Annaud huomasi hänet Just Seventeen -lehden kansikuvasta ja tarjosi hänelle naispääosaa elokuvassa Rakastaja. Kaksi vuotta myöhemmin hänellä oli rooli Richard Rushin ohjaamassa eroottisessa trillerissä Yön väreet (Color of the Night), jonka pääosaa esitti Bruce Willis. Omien sanojensa mukaan March ei lainkaan pitänyt elokuvan käsikirjoituksesta, mutta suostui rooliin koska pääsisi näyttelemään Bruce Willisin kanssa. Elokuvan kuvausten aikana March alkoi seurustella elokuvan tuottajan Carmine Zorrozan kanssa ja heidät vihittiin kesällä 1993 lyhyessä seremoniassa, jossa todistajina olivat Bruce Willis ja silloinen vaimonsa Demi Moore. Pari erosi virallisesti vuonna 2001 asuttuaan eri osoitteissa jo vuodesta 1997 asti.
Toistaiseksi viimeisen roolityönsä March teki vuonna 2013 fantasiaelokuvassa Jack the Giant Killer.
Trakhis

Trakhis (, myös "Trakhin", ; ) voi viitata seuraaviin:
Ahmed Obaid bin-Dagher

Ahmed Obaid bin-Dagher (أحمد عبيد بن دغر, s. 2. joulukuuta 1952 Hadramautin maakunta, Etelä-Arabia, Britannia) on jemeniläinen poliitikko. Hän on toiminut Jemenin keskushallinnon presidentti Abdrabuh Mansur Hadin hallituksen pääministerinä 3. huhtikuuta 2016 lähtien.
Opiskelut ja poliitikon ura.
Bin-Dagher valmistui Adenin yliopistosta kandidaatiksi vuonna 1983. Vuonna 1990 Jemen yhdistyi ja bin-Dagher pääsi kansanedustajaksi Jemenin sosialistisen puolueen riveissä. Vuonna 1994 käydyn sisällissodan takia bin-Dagher pakeni maasta. Hän valmistui vuonna 2000 historian maisteriksi Kairon arabitutkimuksen instituutista ja tohtoriksi vuonna 2004.
Vuonna 2006 bin-Dagher palasi Jemeniin ja vaihtoi sosialistipuolueen Yleiseen kansankokoukseen. Hän toimi puolueen kulttuuri- ja tietoasioiden varapääsihteerinä. Puoluetta edusti myös presidentti Ali Abdullah Saleh, joka joutui eroamaan mielenosoitusten vuoksi vuonna 2011.
Vuonna 2013 bin-Dagher toimi Jemenin televiestintä- ja tietotekniikkaministerinä. Sen jälkeen hänet nimitettiin pääministeri Khaled Bahahin varapääministeriksi sekä viestintäministeriksi.
3. huhtikuuta 2016 Jemenin sisällissodassa olevan keskushallinnon itsevaltainen presidentti Abdrabuh Mansur Hadi erotti varapresidentin sekä pääministeri Bahahin ja nimitti bin-Dagherin pääministeriksi. Hän teki ministerivaihdon ennen rauhanneuvotteluja. Hallitus toimi Saudi-Arabian Riadissa paettuaan sinne maaliskuussa 2015 Adenissa alkaneita taisteluita.
6. kesäkuuta 2016 bin-Dagher ja yhdeksän muuta ministeriä palasi Hadin käskystä takaisin Adeniin. Bin-Dagherin mukaan hallitus aloittaa työnsä keskittymällä mm. Adenin sähkö- ja polttoainepulan korjaamiseen.
15. lokakuuta 2017 etelän joukot tulittivat bin-Dagherin autosaattuetta, kun hän oli matkalla osallistuakseen sotilasparaatiin Salahdeenin sotilastukikohdassa Adenin piirikunnassa. Kukaan ei tiettävästi loukkaantunut.
Diédougou (Sikasson alue)

Diédougou on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kouwo sijaitsee 65 kilometriä Koutialasta länteen. Kunnassa on 5 500 ja keskuskylässä 2 500 asukasta (vuonna 2009).
Diédougoun kunta rajoittuu luoteessa Koutialan piirin Koninan, koillisessa Konséguélan ja etelässä Koulikoron alueen Dioïlan piirin N’Dlondougoun kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan tasankoa.
Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja, bambaroita (dionka) ja fulbeja.
Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra, riisi ja pavut. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Diouradougou Kafo

Diouradougou Kafo on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Tièrè sijaitsee lähellä Burkin Fason rajaa 75 kilometriä Koutialasta maanteitse etelään. Kunnassa on 9 300 ja keskuskylässä 3 000 asukasta (vuonna 2009).
Diouradougou Kafon kunta rajoittuu koillisessa Koutialan piirin Goudié Sougounan, luoteessa Sinkolon ja lounaassa Sikasson piirin Kouoron, Nongo-Soualan ja Danderesson kuntiin sekä kaakossa Burkina Fasoon. Alueella virtaa Banin sivujoki Banifing.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita (djulia), miniankoja, dogoneja ja fulbeja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kaupankäynti ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra ja riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja.
Gorazd II

Goradz, alkuperäiseltä nimeltään Matĕj Pavlik (26. toukokuuta 1879 Hrubá Vrbka – 4. syyskuuta 1942 Praha) oli Määrin ortodoksisen kirkon piispa Tšekkoslovakiassa. Hänen kirkostaan saivat turvapaikan vastarintarintataistelijat, jotka murhasivat Böömin ja Määrin protektoraatin virkaa tekevän protektorin Reinhard Heydrichin. 
Jotta Määrin ortodoksinen kirkko ei joutuisi miehitysviranomaisten vainoamaksi, piispa Goradz otti vastarintataistelijoiden kätkemisestä täyden vastuun syyttäen vain itseään. Hän lähetti asiaa käsittelevän ilmiantokirjeen itsestään saksalaisille miehitysviranomaisille. Hänet pidätettiin 27. kesäkuuta 1942 ja hän joutui heti kidutuksen uhriksi. Hänet teloitettiin 4. syyskuuta samana vuonna. 
Vaikka Goradz oli ilmiantanut itsensä seurakuntalaistensa turvaamiseksi, eivät miehitysviranomaiset jättäneet heitä rauhaan. Kirkon kaksi pappia ammuttiin. 
Serbian ortodoksinen kirkko julisti piispa Goradzin vuonna 1961 marttyyriksi ja vuonna 1987 pyhimykseksi.
Catherine De Bolle

Catherine De Bolle (s. 17. helmikuuta 1970 Aalst, Belgia) on belgialainen poliisi. Hän on toiminut 1. toukokuuta 2018 lähtien Europolin johtajana. Sitä ennen hän toimi muun muassa Belgian liittovaltion poliisin päällikkönä ja Euroopan edustajana Interpolin hallituksessa.
De Bolle opiskeli 1988–1993 oikeustiedettä Gentin yliopistossa. Hän suoritti poliisikoulutuksen 1994–1997. Liittovaltion poliisissa hän toimi myös lainopillisena asiantuntijana ja oli muun muassa vaikuttamassa poliisiuudistukseen. Ninoven poliisipäälliköksi De Bolle valittiin vuonna 2001.
De Bolle nousi lokakuussa 2011 listalle, josta oli tarkoitus valita Belgian liittovaltion poliisin seuraava päällikkö. De Bolle valittiin, ja hän vannoi virkavalansa 29. helmikuuta 2012. 42-vuotias De Bolle oli ensimmäinen nainen tehtävässä ja myös nuorin poliisin päällikkö. Hän ilmoitti tavoitteiksensa vahvistaa yhteistyötä paikallispoliisin kanssa, kohottaa poliisien itseluottamusta ja rakentaa turvallisempaa yhteiskuntaa.
De Bolle valittiin 2015 kolmevuotiselle toimikaudelle kansainvälisen Interpolin hallituksen Euroopan edustajaksi. Eurooppalaisen Europolin johtajaksi De Bolle valittiin maaliskuussa 2018 Rob Wainwrightin seuraajaksi. Hän aloitti toukokuun alussa ja on ensimmäinen nainen tehtävässä.
Fagui

Fagui on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Ziéna sijaitsee 45 kilometriä Koutialasta maanteitse lounaaseen. Kunnassa on 11 000 ja keskuskylässä 2 600 asukasta (vuonna 2009).
Faguin kunta rajoittuu pohjoisessa Koutialan piirin Konséguélan ja N’Golonianasson, idässä Zangasson, etelässä Sikasson piirin Kouoron ja Kabarasson ja lännessä Dogonin kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot. Kasvillisuus on metsäsavannia..
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja. Lisäksi on bambaroita, fulbeja ja dogoneja.
Seudun pääelinkeino on maantalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, durra, maissi, maapähkinä, riisi ja soija. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja.
Kalle Mäkipelto

Kalle Mäkipelto eli Kashwell (s. 8. kesäkuuta 1994 Pietarsaari) on suomalainen musiikkituottaja ja lauluntekijä. Hän työskentelee yhteistyössä MGI:n perustaman M-Eazy Musicin kanssa, jossa hän on tuottanut kappaleita muun muassa Evelinalle, JVG:lle, Nikke Ankaralle, Jannalle, Ollielle, Asteelle, Behmille ja Arttu Lindemanille.
Mäkipellon tunnetuimpiin kappaleisiin lukeutuu vuonna 2017 Emma-ehdokkuuden saanut "Kylmii väreitä", "Tornado", "En tiiä sun nimee" ja "Läikkyy". "Tornado" nousi vuonna 2018 Suomen radiosoittolistan soitetuimmaksi kappaleeksi viikolla 7. Mäkipelto oli tekemässä Pikku G:n paluukappaletta "Solmussa". Hän oli myös tuottajana Behmin singleillä "Hei rakas" ja "Tivolit".
Vuonna 2017 Mäkipelto oli mukana asiantuntijana Suomen euroviisuraadissa. Vuonna 2018 Mäkipelto oli ehdolla vuoden kevyen musiikin tekijäksi ja Emma Gaalassa vuoden tuottajaksi. 
Mäkipelto soittaa sähkökitaraa yhtyessä nimeltä Sumusade.
Kalle Mäkipelto on tubettaja Ville Mäkipellon pikkuveli.
Fakolo

Fakolo on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Zansoni sijaitsee 30 kilometriä Koutialasta luoteeseen. Kunnassa on 11 300 ja keskuskylässä 3 500 asukasta (vuonna 2009).
Fakolon kunta rajoittuu idässä Koutialan piirin Nampén, etelässä Songouan ja Koutialan, lännessä M’Pessoban ja Taon ja pohjoisessa Ségoun alueen Blan piirin Diaramanan kuntiin.
Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja, bambaroita ja fulbeja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra, riisi ja pavut. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa.