tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Unkarilaiset rapsodiat

Unkarilaiset rapsodiat on Franz Lisztin säveltämä sarja rapsodioita pianolle. Sarja koostuu 19 osasta, joista tunnetuin on "Unkarilainen rapsodia nro 2". Liszt sävelsi "Unkarilaiset rapsodiat" vuosien 1846 ja 1885 välisenä aikana. Viisitoista ensimmäistä rapsodiaa julkaistiin vuoteen 1853 mennessä, mutta loput ovat vasta säveltäjän viimeisiltä vuosilta. Liszt sovitti Franz Dopplerin avulla rapsodiat 2, 5, 6, 9, 12 ja 14 orkesterille. Orkesterisovitukset numeroitiin uudelleen numeroilla 1–6, eivätkä ne vastaa alkuperäisiä numeroita lukuun ottamatta rapsodiaa numero 2. Alkuperäinen rapsodia nro 14 toimi perustana Lisztin säveltämälle "Unkarilaiselle fantasialle" pianolle ja orkesterille. 
Liszt halusi luoda "Unkarilaisista rapsodioista" eräänlaisen kollektiivisen kansalliseepoksen Unkarille. Hän lainasi rapsodioihin paljon vaikutteita ja melodioita kansanmusiikista. Liszt kuitenkin käytti niissä lähinnä Unkarin romanien perinteistä musiikkia, jonka hän oletti muodostavan unkarilaisen kansanmusiikin perustan. Myöhemmin Zoltán Kodaly ja Béla Bartók osoittivat tämän käsityksen virheelliseksi keräämällä tuhansia aitoja unkarilaisia kansansävelmiä. "Unkarilaiset rapsodiat" noudattavat romanien perinteisen csárdás-tanssin paikallista muotoa, johon kuuluu tempon vaihtelu hitaiden ("lassan") ja nopeiden ("friss") osien välillä. Liszt onnistui taitavasti luomaan pianolla perinteisen mustalaisorkesterin soitinten, viulujen ja symbaalin tunnelman. Joissain rapsodioista on käytetty samoja melodioita, joita Johannes Brahms käytti myöhemmin "Unkarilaisissa tansseissaan". Rapsodiassa nro 13 puolestaan kuullaan sama melodia, jota Pablo de Sarasate käytti myöhemmin teoksessaan "Mustalaislauluja", ja rapsodiassa nro 15 "Rákóczi-marssi", jota Hector Berlioz oli käyttänyt teoksessaan "Faustin tuomio".
Aitojen kansanlaulujen lisäksi "Unkarilaisissa rapsodioissa" on lainattu myös aiempien unkarilaisten säveltäjien musiikkia.
Kenya Airways

Kenya Airways on Kenian kansallinen lentoyhtiö. Sen päälentoasema on Jomo Kenyattan kansainvälinen lentoasema, Nairobissa. Nairobissa sijaitsee myös yhtiön päämaja. Kenya Airwaysillä on 34 kohdetta Afrikassa, Euroopassa ja Aasiassa, joihin se lentää. Yhtiön omistavat yksittäiset kenialaiset osakkeenomistajat (32,5 %), KLM (26 %), Kenian hallitus (23 %), Kenian instituutionaaliset investoijat (15,7 %) ja ulkomaiset investoijat (3,8 %).
5. toukokuuta 2007 yhtiön Boeing 737-800 matkustajalentokone syöksyi maahan lennolla KQ 507 Kamerunissa. Koneessa oli yhteensä 114 ihmistä. Koneen hylky löytyi kolmen vuorokauden kuluttua uponneena suohon. Hylystä ei löytynyt eloonjääneitä.
Marraskuussa 2021 Kenya Airways ja South African Airways allekirjoittivat Strategic Partnership Framework -sopimuksen, jonka tavoitteena on perustaa yleisafrikkalainen lentoyhtiö vuoteen 2023 mennessä.
Laivasto.
Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 10,6 vuotta.
Lustosavikronologia

Lustosavikronologia on iänmääritysjärjestelmä, joka perustuu lustosavikerrostumiin. Menetelmällä voi määrittää lampien ikää ja tutkia esimerkiksi jään vetäytymistä joltakin alueelta. Tunnetuin savikronologia on Ruotsin savikronologia, joka kattaa 13 200 vuotta. Menetelmää kehitti ja teki tunnetuksi Gerard De Geer Ruotsissa 1900-luvun alkupuolella. Hyvin vanhoja lustosavia on Japanin Suigetsu-järvessä ja myös Puolan Gościąż- ja Perespilno- järvissä.
Petri Takala

Petri Takala (s. 1968 Forssa) on meteorologi. Hän on toiminut Forecan päämeteorologina. Takala työskenteli 1998–2011 MTV3-kanavalla. Televisiossa esiintyessään hänellä oli tapana kävellä pää kenossa kohti kameraa lähetyksen päätteeksi. Hänen kertomansa mukaan tämä oli ohjaajan työtä helpottava merkki siitä, että säätiedotus oli tältä erää päättynyt.
Hänellä on yritys Sääneuvos Oy. Se tuottaa ennusteita Omakeli-palvelun kautta.
Mikko Mäkelä (jääkiekkoilija)

Mikko Matti Mäkelä (s. 28. helmikuuta 1965 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä ja olympiamitalisti. Hän oli voittamassa olympiapronssia Lillehammerissa 1994 ja MM-hopeaa 1992 ja 1994. Mäkelä aatelointiin jääkiekkoleijonaksi vuonna 2004. Mikko Mäkelän isä on jalkapalloilija Matti Mäkelä.
Pelaajaura.
Mäkelä voitti hopeaa alle 18-vuotiaiden poikien EM-kilpailuissa vuonna 1983 sekä nuorten MM-kilpailuissa vuonna 1984. Norrköpingin ja Nyköpingin MM-kisoissa 1984 Mäkelä pelasi samassa ketjussa Raimo Helmisen ja Esa Tikkasen kanssa. Suomen-mestaruuden Mäkelä voitti 1985 ja 1993, Ruotsin-mestaruuden 1994 ja Saksan-mestaruuden vuonna 1996. Hän pelasi kaikkiaan 81 A-maaottelua, osallistui olympialaisiin vuosina 1992 ja 1994, MM-kilpailuihin vuosina 1985, 1992 ja 1994 sekä Kanada-cupiin vuonna 1987.
NHL:ään Mäkelän varasi New York Islanders vuonna 1983 neljännellä kierroksella numerolla 65. Neljä ensimmäistä kautta Mäkelä pelasi Islandersissa hyvillä tehoilla. Viides kausi alkoi kuitenkin vaikeammin, ja hän keräsi 20 ottelussa vain viisi pistettä. Mäkelä siirtyi kesken kauden 1989–90 pelaajakaupassa Los Angeles Kingsiin. Toiseen suuntaan matkasivat puolustaja Ken Baumgartner ja keskushyökkääjä Hubie McDonough. Kingsissä Mäkelästä odotettiin Jari Kurrin ja Wayne Gretzkyn ketjuun nopeaa ja isokokoista, eurooppalaista jääkiekkoa pelaavaa laitahyökkääjää. Kauden alun ketjussa pelannut ruotsalainen tulokaspelaaja Mikael Lindholm ei ollut täyttänyt valmennuksen odotuksia. Mäkelä putosi kuitenkin vähitellen hierarkiassa alemmas ja pyysi kauden päätteeksi siirtoa pois Kingsistä, päätyen Buffalo Sabresiin.
Mäkelä pelasi New York Islandersissa, Los Angeles Kingsissä, Buffalo Sabresissa ja Boston Bruinsissa yhteensä 423 ottelua tehoin 118+147=265.
Valmennusura.
Vuosina 2002–2003 Mäkelä toimi WHL-seura Lethbridge Hurricanesin päävalmentajana. Samalla Mäkelästä tuli ensimmäinen eurooppalaisvalmentaja WHL-sarjassa.
Vodlajoki

Vodlajoki () on 149 kilometriä pitkä Äänisen itärannalle laskeva joki Puudožin piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Joen valuma-alue kattaa 13 700 neliökilometriä. Vodlajoen leveys vaihtelee 250 ja 425 metrin välillä.
Vodlajoki alkaa Vodlajärven koillisrannalta, josta se virtaa aluksi kohti itää ja kääntyy sitten etelään. Tästä joen alkuosasta käytetään myös nimeä Suhaja Vodla. Aivan Karjalan tasavallan itärajalla Vodlajokeen yhtyy lännestä Vama-joki ja pohjoisesta Arkangelin alueelta Nietomajoki. Vama sai alkunsa alun perin pienestä järvestä Vodlajärven itäpuolelta, mutta nykyisin se on yhdistetty myös Vodlajärveen. Jonkin matkaa Vodla-nimisen kylän jälkeen Vodlajoki kääntyy lounaaseen. Kubovon kylän luona jokeen laskee idästä Kolodojoki. Krivtsyn kylän luona joki kääntyy länteen ja laskee lopulta Šallan luona Ääniseen.
Joen alajuoksun varrella sijaitsee Puudožin kaupunki. Alajuoksusta soveltuu laivaliikenteelle noin 25 kilometriä. Muun osan liikennöinnin estävät kosket, joita on kaikkiaan 38.
Olkavarsi

Olkavarsi (lat. "brachium") on olkanivelen ja kyynärnivelen välinen osa yläraajasta. Niveliä yhdistää yksi luu, olkaluu. 
Olkavarren etuosassa on kolme lihasta (hauislihas, korppilisäke-olkaluulihas ja olkavarsilihas). Hauislihas on olkavarren alueen lihaksista suurin ja sen pääasiallinen tehtävä on kyynärnivelen koukistaminen. Sen muita tehtäviä ovat olkanivelen koukistus (käden nostaminen eteen) sekä kyynärvarren ulkokierto eli supinaatio. Olkavarsilihas koukistaa kyynärniveltä, korppilisäke-olkaluulihas ojentaa olkaniveltä.
Takaosan lihaksia eli ns. ojentajalihakset on vain kaksi (kolmipäinen olkalihas ja kyynärpäälihas). Näiden lihasten tehtävänä on ensisijaisesti kyynärnivelen ojentaminen. M. "triceps brachii" on myös olkanivelen ojentaja.
Olkaluun kehonpuolella kulkevat tärkeät kättä hermottavat hermot (n. "medianus", n. "ulnaris"), sekä ravitsevat valtimot (a. "brachialis"). Lisäksi olkavarren läpi kulkee värttinähermo (n. "radialis"), joka hermottaa m. "triceps brachii"ta. N. "musculocutaneus" hermottaa olkavarren etuosan koukistajalihaksia.
Lihaksia ja hermoja ympäröi "fascia brachii"- sidekudoskerros. Fascia brachiin päällä on iho. Ihon ja fascian välissä kulkee kaksi suurta, pinnallista laskimoa: "v. basilica" kehon puolella olkavartta ja "v. cephalica" olkavarren ulkoreunalla.
Vodlajärvi

Vodlajärvi () on järvi Puudožin piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Vodlajärven pinta-ala on 468 km², ja sen pinta on 136 metriä meren pinnan yläpuolella. 
Vodlajärveen laskee useita jokia lähinnä pohjoisesta ja lännestä. Suurin osa näistä on varsin pieniä. Suurin järveen laskevista joista on Ileksa, joka kerää vedet laajalta alueelta pääasiassa Arkangelin alueen puolelta. Vodlajärven luonnollinen laskujoki on Ääniseen laskeva Vodlajoki (alkuosan nimenä "Suhaja Vodla"), joka saa alkunsa järven koillisosasta. Nykyisin järven kaakkoisosaan on myös yhdistetty Vodlajokeen yhtyvä Vamajoki, jolloin järvestä on tullut bifurkaatiojärvi. Vodlajärvi on ollut säännöstelty vuodesta 1935 asti.
Petrus Särkilahti

Petrus Särkilahti tai Pietari Särkilahti (k. 1529) oli Turun tuomiokapitulin arkkiteini, Suomen uskonpuhdistuksen edelläkävijä ja Mikael Agricolan opettaja. Särkilahden opinnot Keski-Euroopassa ajoittuvat uskonpuhdistuksen käynnistymisvaiheisiin. Särkilahti oli ensimmäinen avioliittoon mennyt suomalainen pappi.
Särkilahti opiskeli Turun katedraalikoulussa Arvid Kurjen ollessa piispana. Lokakuussa 1516 hän kirjoittautui Rostockin yliopistoon ja seuraavan vuoden keväällä Leuvenin yliopistoon, joka kuului humanismin keskuspaikkoihin. Samana vuonna Leuveniin saapui Erasmus Rotterdamilainen, joka perusti yliopistoon hepreaa, kreikkaa ja latinaa opettavan laitoksen. Seuraavana vuonna Erasmus julkaisi kirjan "Avioliiton ylistys", joka kuului Agricolankin kirjastoon. Särkilahden opinnoista ja oleskeluajasta Leuvenissa ei ole tietoja. On epäilty, että hän olisi seurannut opetusta myös Wittenbergissä, mutta tästä ei ole asiakirjalähdettä. Särkilahti palasi Suomeen vuonna 1523 tai 1524. Hänen mukanaan oli Margareta Corneliuksentytär, jota voitaneen pitää Särkilahden puolisona, vaikka tuon ajan laki ei tuntenut papin avioliittoa. Avioituminen merkitsi käytännössä selvää julkista irrottautumista kirkon perinnäisestä järjestyksestä. Särkilahti lienee ollut ensimmäinen avioitunut pappi Ruotsin valtakunnassa. Saksassa ensimmäiset papit avioituivat vuonna 1521. Turkuun palattuaan Särkilahti toimi aluksi opettajana ja sai sitten nimityksen tuomiokapitulin toiseksi korkeimpaan virkaan eli arkkiteiniksi. Särkilahti kuoli vuonna 1529.
Pasi Kuivalainen

Pasi Kuivalainen (s. 15. heinäkuuta 1972 Kuopio) on suomalainen pelaajauransa lopettanut jääkiekkomaalivahti ja olympiamitalisti. Hän oli mukana Lillehammerin olympiapronssijoukkueessa 1994 ja MM-hopeajoukkueessa 1994. Molemmissa turnauksissa hän oli kolmosmaalivahtina. 
Kuivalainen pelasi SM-liigassa yhteensä 654 runkosarja- (maalivahtien ennätys) ja 39 pudotuspeliottelua. Myöhemmin Mestiksessä kertyi vielä 87 runkosarja- ja 20 pudotuspeliottelua. Kuivalainen valittiin vuonna 1998 Ässien riveissä pelatessaan Vuoden porilaiseksi urheilijaksi. Kaudella 2002-2003 Kuivalainen voitti Suomen-mestaruuden Tapparan kakkosmaalivahtina. Maajoukkueotteluita Kuivalaisen uralle mahtui 31.
Pasi Kuivalainen aloitti KalPan markkinointipäällikönä 2003 syksyllä pelaamisen ohella ja torjui KalPan Mestiksen mestaruuteen keväällä 2004. Kuivalaisen ura loppui 2005 vuoden Mestisfinaaleihin Sportia vastaan, joissa hän piti maalinsa koskemattomana kaikissa kolmessa ottelussa.
KalPa jäädytti Kuivalaisen pelinumeron yksi (1) 31. tammikuuta 2006 ennen Jyp-ottelun alkua.
Kudosliima

Kudosliimat ovat lääketieteessä kliinisesti käytettyjä aineita, joiden avulla on tarkoitus liittää kudoksia yhteen tai tyrehdyttää verenvuotoa.
Kudosliimoja on kahta päätyyppiä:
Syanoakrylaattiliimat ovat synteettisesti valmistettuja kemiallisia yhdisteitä. Ne vastaavat koostumukseltaan läheisesti taloustavarakaupoista saatavia superliimoja ja ovat myrkyllisiä käytettynä muualla kuin iholla [lähde?].
Fibriiniliimat sisältävät lähinnä ihmisestä ja naudasta eristettyjä veren hyytymistekijöitä, kuten fibrinogeenia ja trombiinia. Fibriiniliimoja on käytetty turvallisesti monien kudosten yhteydessä.
Igor Malkov

Igor Malkov (s. 9. helmikuuta 1965) on entinen Neuvostoliittoa urallaan edustanut pikaluistelija.
Malkov oli uransa huipulla 1980-luvulla. 1984 talviolympialaisissa Sarajevossa hän voitti kultaa 10 000 metrillä ja saavutti hopeaa 5 000 metrillä vain kahden sadasosan erolla voittajaan, Ruotsin Tomas Gustafsoniin.
Maaliskuussa 1984 Malkov luisteli 10 000 metrillä uuden maailmanennätyksen 14.21,51. Myöhemmin hänen ilmoitettiin luistelleen alle 14 minuutin, mutta kansainvälinen luisteluliitto ei hyväksynyt ennätystä.
Geologian tutkimuskeskus

Geologian tutkimuskeskus (, , lyh. GTK) on työ- ja elinkeinoministeriön alainen virasto. Se tutkii kallioperää ja maaperää. Geologian tutkimuskeskuksella on Suomessa kuusi toimipistettä eri puolilla maata: Otaniemessä Espoossa, Kuopiossa, Kokkolassa, Rovaniemellä, Lopella ja Outokummussa. GTK:lla oli vuonna 2022 440 työntekijää. 
Lain mukaan tutkimuskeskuksen tulee tuottaa kansainvälisesti korkeatasoista tieteellistä geologian alan tietoa ja osaamista sekä innovaatioita yhteiskunnan ja elinkeinoelämän tarpeisiin, edistää elinkeinoelämän ja alueiden kilpailukykyä ja tukea yhteiskuntapolitiikan suunnittelua ja toimeenpanoa.
Outokummussa sijaitsee GTK Mintec -koetehdas- ja laboratoriokokonaisuus.
Toiminta.
Tutkimuskeskuksen toimialoista suurin on mineraalisektori, johon kuuluu esimerkiksi kaivostoiminta. Siihen käytetään puolet tutkimusbudjetista. Neljännes budjetista käytetään turve- ja kalliolämpöenergian ja loput yhdyskuntarakentamisen tutkimukseen.
Historiaa.
Vuonna 1885 Venäjän keisari antoi asetuksen geologisten tutkimusten toimittamisesta Suomessa. Sitä ennen oli vuonna 1877 vuorihallituksen yhteyteen perustettu Geologinen toimisto. Geologinen Komissioni perustettiin sen jatkajaksi vuonna 1886. Myöhemmin laitoksen nimeksi tuli Geologinen tutkimuslaitos, Geologian tutkimuslaitos ja nykyinen Geologian tutkimuskeskus.
Huhtikuussa 2021 Kimmo Tiilikainen valittiin Geologian tutkimuskeskuksen pääjohtajaksi.
Pääjohtajat.
Laitoksen johdossa ovat toimineet
GTK:n rakennus Espoon Otaniemessä.
Geologiselle tutkimuslaitokselle rakennettiin 1950-luvulla suuri punatiilinen toimisto-/tutkimusrakennus Espoon Otaniemeen nykyisen Miestentien varteen. Rakennuksen vanhin osa valmistui vuonna 1955, kattaen puikkomaisen korkean osan ja siihen liittyvän 2-kerroksisen matalan siiven, jossa oli alun perin kivimuseo. Piha-alueella sijaitsee samaan rakennusvaiheeseen kuuluva ns. autotallirakennus, jossa on myös työnjohtajan asunto. 
GTK:n rakennusta täydennettiin ja laajennettiin useassa vaiheessa. Ensimmäinen laajennus valmistui 1970 puikkomaisen korkean osan jatkeeksi. Seuraava rakennusvaihe valmistui vuonna 1985, jolloin vanhan osan rinnalle valmistui toinen puikkomainen korkea rakennusmassa. Korkeiden rakennusmassojen väliin rakennettiin matalampia osia, joissa oli mm. ruokala. Viimeisin rakennusvaihe valmistui 2004, jolloin rakennettiin uusi ruokala sekä auditorio.
GTK:n rakennuskokonaisuus on Otaniemen suurimpia ja siinä on edustettuna kaikki Otaniemen huomattavat rakennusvaiheet.
Piet Kleine

Piet Kleine (s. 17. syyskuuta 1951) on alankomaalainen entinen pikaluistelija.
Kleinen uran parhaat vuodet ajoittuivat 1970-luvulle, jolloin hän lukeutui maailman pikaluistelijoiden kärkikaartiin. Vuonna 1973 hän sijoittui yleisluistelun MM-kisoissa pronssille. Hänen uransa paras vuosi oli 1976, jolloin hän voitti Innsbruckin olympialaisissa 10 000 metrillä kultaa ja 5 000 metrillä hopeaa sekä Heerenveenin MM-kilpailuissa maailmanmestaruuden. Vielä Lake Placidin 1980 olympialaisissa hän saavutti 10 000 metrillä hopeaa. Olympialaisissa hän sijoittui mitalisijojensa lisäksi kuudenneksi 1 500 metrillä vuonna 1976 ja 5 000 metrillä vuonna 1980 sekä 18:nneksi 1 000 metrillä vuonna 1976.
Ukrainalaisten nationalistien kongressi

Ukrainalaisten nationalistien kongressi (, lyhenne KUN) on vuonna 1997 perustettu ukrainalainen nationalistinen puolue, joka vaalii Stepan Banderan ja historiallisen Ukrainalaisten nationalistien järjestön (OUN) muistoa. Puoleen puheenjohtajana on maakaasunjakeluyritys Ukrainan Naftogazin johtaja Oleksei Ivženko.
KUN kuului Viktor Juštšenkoa kannattaneeseen Meidän Ukrainamme -ryhmittymään vuoden 2002 parlamenttivaaleissa ja vuoden 2004 presidentinvaaleissa.
Ukrainan liberaalipuolue

Ukrainan liberaalipuolue () on ukrainalainen liberaalipuolue. Se on Liberal Internationalin tarkkailijajäsen.
Vuoden 2006 parlamenttivaaleissa puolue sai 0,04 % äänistä, eikä paikkoja. Presidentinvaaleissa 2004 puolue ei tukenut Viktor Juštšenkoa kannattavaa Meidän Ukrainamme -koalitiota, vaikka vuoden 2002 parlamenttivaaleissa puolue kuului kyseiseen koalitioon.
Ukrainan kansanliike

Ukrainan kansanliike () on vanha ukrainalainen uudistuspuolue, joka juontaa juurensa vuoden 1989 Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen kuuluvan Ukrainan kommunistisen puolueen vastustukseen. 
Sen näkyvin edustaja on Ukrainan ulkoasiainministeri Borys Tarasjuk. Vuosien 2002, 2004 ja 2006 presidentinvaaleissa puolue kuului Viktor Juštšenkoa kannattavaan Meidän Ukrainamme -koalitioon.
Liikkeen puheenjohtaja oli vuodesta 1989 Ivan Dratš ensin yksin ja sitten helmi-maaliskuun 1992 kokouksen jälkeen yhtenä kolmesta puheenjohtajasta. Liike muodostui puolueeksi joulukuussa 1992.
Euroopan solidaarisuus

Euroopan solidaarisuus () on ukrainalainen puolue. Se rekisteröitiin maaliskuussa 2001 ja oli alkujaan nimeltään Solidaarisuus (). Lokakuun 2014 parlamenttivaaleissa puolue nousi lähes 22 prosentin ääniosuudella maan suurimmaksi poliittiseksi ryhmäksi, koska se voitti myös suuren määrän kansanedustajia myös vaalipiireistä. Kaikkiaan puolue sai 132 kansanedustajaa Ukrainan parlamenttiin. Puoleen nimi oli Petro Porošenkon blokki () vuodesta 2014 vuoteen 2019, jolloin se sai nykyisen nimensä.
Historia.
Puoluetta on pidetty Ukrainan sosiaalidemokraattisesta puolueesta erkaantuneena. Petro Porošenko valittiin maan parlamenttiin ensimmäisen kerran sosiaalidemokraattien jäsenenä vuonna 1998 ja vuonna 2001 hän perusti Solidaarisuuden. Hän oli perustamassa myös Alueiden puolue -puoluetta ja liittyi 2002 Viktor Juštšenkon Meidän Ukrainamme -vaaliliittoon.
Vuoden 2002 vaalien jälkeen Solidaarisuus-puolue ei osallistunut vaaleihin. Kesäkuussa 2003 Julija Tymošenkon johtaman Batkivštšyna-puolueen edustaja Juri Stets nimettiin puolueen johtoon.
Puolueen rekisteröinti peruutettiin 2013, koska se ei ollut osallistunut vaaleihin kymmeneen vuoteen.
Alkuvuodesta 2014 Porošenko valittiin Vapauden ja ukrainalaisen nationalismin kansallinen allianssi "hyökkäys" -puolueen johtoon, ja se liitettiin Solidaarisuuteen, joka sai näin laillisen aseman. Puolueen nimi muutettiin 10. ylimääräisessä puoluekokouksessa elokuussa 2014. Samalle sen johtajaksi valittiin Juri Lutsenko.
Parlamenttivaalit 2014.
Syksyn 2014 ylimääräisissä parlamenttivaaleissa puolue sai 21,82 prosentin valtakunnallisen kannatuksen, joka toi 63 parlamenttipaikkaa (Ukrainassa puoluelistoja äänestämällä valitaan puolet parlamentista eli yhteensä 225 kansanedustajaa). Tämän ohella puolue menestyi erittäin hyvin vaalipiireissä, ja voitti kaikkiaan 69 kansanedustajaa, kun suhteelliseen vaalitapaan pohjautuva äänestys päästiin toteuttamaan 197 yhden edustajan vaalipiirissä. Näin puolue nousi parlamentin suurimmaksi ryhmäksi 132/423 paikkaosuudella. 
On huomattava, että Venäjän jatkaessa Krimin miehitystä ja tukiessa Itä-Ukrainan yhteiskuntarauhaa häiritsevää separatistitoimintaa (Donbassin sota), näiden alueiden 27 vaalipiirikohtaista kansanedustajapaikkaa jätettiin toistaiseksi valitsematta.
Ennen vaaleja se liittoutui Vitali Klytškon UDAR-puolueen kanssa, jonka edustajat saivat kolmanneksen sen vaalilistan paikoista. Ukrainan 2011 vaalilaki kuitenkin kielsi puolueiden väliset vaaliliitot parlamenttivaaleissa. Tästä syystä Petro Porošenkon blokkiin liittyneiden, valituksi tulleiden kansanedustajien tulisi pysytellä tässä ryhmittymässä parlamentissakin.
Kristillisdemokraattinen liitto

Kristillisdemokraattinen liitto () on ukrainalainen puolue. Se perustettiin vuonna 1997 nimellä Kristillis-kansallinen liitto ().
Puolue on kuulunut 1998 vaaliryhmittymään Eteenpäin Ukraina, vuosina 2002, 2006 ja 2007 Viktor Juštšenkoa kannattavaan Meidän Ukrainamme/Meidän Ukrainamme-Kansan itsepuolustus -koalitioon. Vuonna 2010 se kannatti Julija Tymošenkoa presidentiksi.
Puolueen edustajat erotettiin syyskuussa 2011 Meidän Ukrainamme -parlamenttiryhmästä, koska he tukivat Mykola Azarovin hallitusta.
Puolueen johtaja David Žvania valittiin 2012 radaan yhden edustajan piiristä Illitšivskin kaupungista. Hän liittyi Alueiden puolueen parlamenttiryhmään.
Jason Bonham

Jason John Bonham (s. 15. heinäkuuta 1966 Dudley, Iso-Britannia) on brittiläinen rumpali. Hän on Led Zeppelin -yhtyeen rumpalin John Bonhamin poika.
Jason Bonham aloitti rumpujen soiton 4-vuotiaana. Hän perusti ensimmäisen yhtyeensä Airracen ollessaan 17-vuotias. Bonham on soittanut muun muassa Black Country Communionissa, jonka muita jäseniä olivat Glenn Hughes, Joe Bonamassa ja Derek Sherinian. California Breed on Bonhamin ja Hughesin perustama yhtye, jonka debyyttialbumi ilmestyi toukokuussa 2014.
Priki

Priki on pieni kaksimastoinen purjealus, jossa molemmissa mastoissa on raakapurjeet sekä haruspurjeet, ja vähintään takimmaisessa mastossa kahvelipurje.
Priki-takilasta on kehitetty helpommin hallittavissa oleva takilatyyppi brigantiini.
Natalia Vitrenkon blokki &quot;Kansan oppositio&quot;

Natalia Vitrenkon blokki "Kansan oppositio" oli kahden ukrainalainen radikaalivasemmistolaisen puolueen muodostama koalitio Ukrainan vuoden 2006 parlamenttivaaleihin. Natalija Vitrenkon johdolla koottu lista sai 2,93 prosenttia äänistä ja jäi alle kolmen prosentin äänikynnyksen.
Jäseninä olivat:
Groove Coverage

Groove Coverage on saksalainen eurotranceryhmä. Groove Coveragen keulahahmo on Dj Novus ja laulajat Verena ja Mell. Groove Coverage teki läpimurron vuonna 2001 Mike Oldfieldin "Moonlight Shadow" -kappaleen tanssiversiollaan. Ryhmä on erityisen suosittu Saksassa ja sillä on ollut radiosoittoja USA:ssa. Groove Coverage on julkaissut 3 virallista albumia "Cover Girl", "7 years &amp; 50 days" ja "21st Century". Groove Coveragen tunnetuimmat hitit ovat "Poison" ja "Moonlight Shadow". "Moonlight Shadow" on alun perin Mike Oldfieldin tekemä. "Poison" on Alice Cooperin käsialaa.
Mike Myers

 
Michael John ”Mike” Myers (s. 25. toukokuuta 1963 Scarborough, Ontario, Kanada) on kanadalainen koomikko, näyttelijä, käsikirjoittaja, tuottaja ja muusikko. Hän nousi maineeseen "Saturday Night Live" -sketsiohjelman ja Austin Powers -elokuvasarjan kautta.
Elämä ja ura.
Myers syntyi Toronton esikaupungissa Scarborough’ssa vuonna 1963. Hänen vanhempansa olivat englantilaisia maahanmuuttajia Liverpoolista.
Myers alkoi esiintyä televisiomainoksissa kahdeksanvuotiaana. High schoolin jälkeen Myers liittyi Toronto’s Second City Comedy -ryhmään, jossa oli ollut moni muukin kuuluisa kanadalaiskoomikko. Vuonna 1985 Myers oli Lontoossa Englannissa perustamassa Comedy Store Players -ryhmää. Palattuaan Pohjois-Amerikkaan hän esiintyi Chicago Second City -ryhmässä.
Myers muutti vuonna 1989 New Yorkiin ja pääsi vierailevaksi esiintyjäksi television "Saturday Night Live" -sketsiohjelmaan. Myersista tuli suosittu esiintyjä, ja hän oli ohjelman vakituisia esiintyjiä vuoteen 1995 saakka. Myers loi ohjelmaan useita hahmoja, joista teini-ikäinen Wayne Campbell esiintyi myös komediaelokuvissa "Wayne’s World" (1992) ja "Wayne’s World 2" (1993).
Myers kirjoitti ja tähditti kolmea Austin Powers -agenttiparodiaelokuvaa: "Austin Powers – kumma jätkä" (1997), "Austin Powers – agentti joka tuuppasi minua" (1999) ja "Austin Powers ja kultamuna" (2002). Tämä menestynyt elokuvasarja teki Myersista kansainvälisesti tunnetun elokuvakoomikon. Myersin muita elokuvia näyttelijänä tai käsikirjoittajana olivat esimerkiksi "Apua, vaimoni on teurastaja" (1993), "54" (1998), "Shrek" ja sen jatko-osat (äänirooli, 2001, 2004, 2007 ja 2010), "Katti" (2003), "The Love Guru" (2008) ja "Kunniattomat paskiaiset" (2009).
Muusikkona Myers on toiminut yhtyeessä Ming Tea.
Myers on naimisissa Kelly Tisdalen kanssa, ja pari sai esikoisensa vuonna 2011.
Myers oli ykkössijalla "Forbesin" vuonna 2010 julkaisemalla "Hollywood's Animation A-List" -listalla, jossa lueteltiin kymmenen menestyksekkäintä Hollywood-näyttelijää animaatioelokuvien lipputulojen perusteella.
Myers sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 2002.
Francesco Cavalli

Pier Francesco Cavalli (14. helmikuuta 1602 – 14. tammikuuta 1676) oli italialainen säveltäjä. Hänen ristimänimensä oli Pietro Francesco Caletti-Bruni, mutta hänet tunnetaan paremmin Francesco Cavallina. Cavalli oli kotoisin Cremasta, mutta vaikutti pääasiassa Venetsiassa.
Cavalli pääsi Basilica di San Marcoon laulajaksi vuonna 1616, toiseksi urkuriksi vuonna 1639, ensimmäiseksi urkuriksi vuonna 1665 ja "maestro di cappellaksi" vuonna 1668.
Ooppera.
Cavalli sävelsi muun muassa 42 oopperaa.
Lawrence Makoare

Lawrence Makoare (s. 20. maaliskuuta 1968 Bastion Point, Auckland, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen maori ja näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Peter Jacksonin ' -elokuvassa uruk-hain päällikköä Lurtzia. Lisäksi hän näyttelee ' -elokuvassa Angmarin Noitakuningasta ja Gothmogia, örkkien komentajaa Pelennorin kenttien taistelussa. Makoarella oli myös pieni sivurooli elokuvassa "Kuolema saa odottaa" (2002).
Tuomas Grönman

Tuomas Oskar Grönman (s. 22. maaliskuuta 1974 Viitasaari) on suomalainen urheilupsykologi ja entinen jääkiekkopuolustaja. Hän oli mukana voittamassa olympiapronssia Naganossa vuonna 1998.
Pelaajaura.
Quebec Nordiques varasi Grönmanin NHL:ään vuonna 1992 toisella kierroksella numerolla 29. Grönman ei kuitenkaan koskaan pelannut peliäkään Nordiquesin organisaatiossa, vaan Coloradon Denveriin muuttanut seura kauppasi hänet kesällä 1996 Chicago Blackhawksiin vastineeksi vuoden 1998 toisen kierroksen varausvuorosta. Chicago puolestaan kauppasi hänet Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Greg Johnsoniin lokakuussa 1997. NHL:ssä Grönman pelasi Blackhawksissa ja Penguinsissa yhteensä 38 ottelua tehoin 1+3=4. Kaudelle 1999–2000 Grönman palasi Suomeen ja pelasi yhden kauden Jokereissa. Kauden jälkeen hän palasi Raumalle ja pelasi kahden kauden aikana 43 ottelua Rauman Lukossa. Viimeiseksi jääneen kautensa 2002–2003 Grönman pelasi TPS:n joukkueessa. Hän joutui lopettamaan uransa 29-vuotiaana loukkaantumisten takia.
Pelaajauran jälkeen.
Aktiiviuran jälkeen Grönman opiskeli psykologiaa Turun yliopistossa. Nykyään hän toimii urheilupsykologina perustamassaan Tuomas Grönman Oy:ssa. Kaudella 2012–2013 hän toimi myös Suomen U17-maajoukkueen valmennusryhmässä.
Uran jälkeen Grönman on toiminut myös kommentaattorina Nelosen jääkiekkolähetyksissä vuodesta 2007 alkaen ja Jääkiekkolehden kolumnistina, sekä myöhemmin Nelonen Pron jääkiekkokommentaattorina. Grönmanin isoveli Mikko toimi Hockey Nightin toimittajana vuosina 2000–2005. Grönman toimi Etelä-Korean Pyeongchangin 2018 talviolympialaisten jääkiekkostudion asiantuntijana yhdessä Teemu Selänteen kanssa.
Antonio Cesti

Antonio Cesti (5. elokuuta 1623 – 14. lokakuuta 1669) oli italialainen säveltäjä, tenorilaulaja ja urkuri. 
Cesti syntyi Arezzossa ja opiskeli useiden paikallisten muusikkojen johdolla. Vuonna 1637 Cesti liittyi fransiskaaniveljestöön. 1650-luvulla hän toimi Firenzessä "maestro di cappellana". Vuodesta 1666 lähtien Cesti toimi varakapellimestarina Wienissä. 
Cesti sävelsi muun muassa oopperoita ja kantaatteja. Hänen pääteoksensa ja kuuluisimmat oopperansa ovat "La Dori" (1663) ja "Il pomo dóro" (1667). Cesti kuului aikansa merkittävimpiin oopperasäveltäjiin.
Don Martin

Don Martin (18. toukokuuta 1931 – 6. tammikuuta 2000 Miami, Florida) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka kuului MAD-huumorilehden vakituisiin piirtäjiin vuosina 1956–1988.
Martinilla oli oma välittömästi tunnistettava tapansa piirtää. Hänen huumorinsa perustui usein fysiikan ja anatomian lait ylittäviin ihmishahmoille sattuneisiin tapahtumiin. Martinin piirtotyyli oli tunnistettavaa mm. sipulimaisesta nenästä ja kuuluisasta "saranajalasta". Hänet tunnettiin myös omalaatuisista kirjoitetuista ääniefekteistään. Martin käsikirjoitti pääosan piirtämistään sarjakuvista itse, mutta 1970-luvun lopulta alkaen huomattava osa Martinin MADiin tekemistä töistä oli Duck Edwingin kirjoittamia.
Martin jätti MADin piirrostensa tekijänoikeuksia ja rojalteja koskeneiden erimielisyyksien vuoksi vuonna 1987. Lähdettyään MADistä hän julkaisi lyhytikäistä "Don Martin Magazine" -lehteä, jota julkaistiin Suomessakin. Hän kuoli syöpään vuonna 2000.
Luca Marenzio

Luca Marenzio (18. lokakuuta 1553 Coccaglio – 22. elokuuta 1599) oli italialainen säveltäjä, joka sävelsi muun muassa madrigaaleja ja motetteja.
Marenzio syntyi Coccagliossa. Opiskeltuaan Bresciassa ja Mantovassa hän siirtyi Roomaan. Marenzio toimi Roomassa aluksi laulajana, mutta alkoi myöhemmin keskittyä enemmän sävellykseen. Vuosina 1587–1589 Marenzio asui Firenzessä.
Kimmo Rintanen

Kimmo Taneli Rintanen (s. 7. elokuuta 1973 Rauman maalaiskunta) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä ja olympiamitalisti. 
Rintanen tunnettiin erityisesti herrasmiespelaajana, joka voitti SM-liigan herrasmiespelaajan palkinnon neljä kertaa. Hän kunnostautui myös maalintekijänä. 
Hän ei pelannut enää kauden 2012–2013 aikana otteluakaan ja ilmoitti helmikuussa 2013 lopettavansa pelaajauran rannevamman takia, koska ei saanut rannettaan pelaamisessa vaadittavaan kuntoon. Saman kauden aikana hänet nimettiin Sveitsin pääsarjassa NLA:ssa pelaavan EHC Klotenin apuvalmentajaksi, kun joukkue taisteli vielä pääsystä pudotuspeleihin. Hän sai potkut EHC Klotenin apuvalmentajan tehtävästä joulukuussa 2014 joukkueen huonon menestyksen takia (38 pistettä 31 ottelusta). 
Rintanen pelasi uransa aikana yhden olympiaturnauksen Naganossa 1998 saavuttaen olympiapronssia ja seitsemät MM-kisat, joista vuosina 1998, 1999 ja 2001 saavutuksena hopeamitali ja vuonna 2000 pronssimitali. Hän pelasi urallaan 86 miesten A-maaottelua tehden niissä 15 maalia ja 41 tehopistettä. Rintanen kuului vuosina 1998–2003 Suomen jääkiekkomaajoukkueen valmentajan Hannu Aravirran luottomiehistöön.
Tihvinän piiri

Tihvinän piiri () on paikallinen itsehallintoalue Leningradin alueella Venäjällä. Piiri on perustettu vuonna 1927. Sen pinta-ala on 7 018 neliökilometriä.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan piirissä asui yhteensä 70 988 henkeä, joista valtaosa piirin hallintokeskuksessa Tihvinässa (Tihvinän kaupunkiasukkaat: 58 459 as.).
Sijainti ja luonto.
Tihvinän piiri sijaitsee Leningradin alueen itäosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Lotinapellon ja Podporožjen piireihin, idässä Vologdan alueeseen, kaakossa Boksitogorskin piiriin, etelässä Novgorodin alueeseen, lounaassa Kirišin ja luoteessa Olhavan piiriin.
Pinta-alasta 84 % on metsää. Vuonna 2001 koillisosaan perustettiin Vepsän metsä -luonnonpuisto. Piirin halki virtaavat Säsjoki ja Paksujoki.
Historia.
Seudulla on ollut asutusta jo neoliittikaudella. Jokien varrella esiintyy keskiaikaisia kurgaanihautoja. Säsjoelta on löydetty varhaiskeskiaikaisen linnoituksen jäänteet. Vuonna 1560 perustetun Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen luostarin yhteyteen syntyi kauppa- ja käsityöläiskeskus, josta myöhemmin kehittyi Tihvinän kaupunki. 1800-luvun alusta aina 1960-luvulle seudun kautta kulki Tihvinän vesitie, joka oli tärkeä tavarakuljetusten reitti.
Seutu on vanhaa vepsäläisten asuinaluetta. Nykyään vepsäläisiä asuu Pašozeron kunnassa.
Toisessa maailmansodassa osa piiristä oli saksalaisten miehittämänä.
Hallinto.
Piirin hallinnollinen keskus on Tihvinän kaupunki. Sen lisäksi piiriin kuuluu 8 maalaiskuntaa: Bor, Gankovo, Gorka, Koskovo, Melegežskaja Gorka, Pašozero, Šugozero ja Tsvyljovo.
Piirin päämies on Viktor Matvejev, piirihallinnon päämies Nikolai Žukovetski.
Talous.
Valtaosa piirin asukkaista asuu Tihvinän kaupungissa, joka on huomattava teollisuuskeskus. Maaseudulla toimii 9 maatalousyritystä, kaksi kalankasvattamoa ja 25 yksityistilaa. Maatalous tuottaa etupäässä maitoa, lihaa, perunaa ja vihanneksia.
Liikenne.
Piirin kautta kulkee Uuden Laatokan ja Vologdan välinen maantie sekä Pietarin ja Vologdan välinen rautatie. Tihvinän asemalta haarautuu rata Budogoštšiin. 
Kulttuuria ja nähtävyyksiä.
Tärkeimmät nähtävyydet ovat Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen luostari ja Tihvinän vanha keskusta. Maaseudulla on 1700–1900-luvun alun arkkitehtuurin muistomerkkejä, kuten vuonna 1711 rakennettu Zarutševjen kirkko, Haragenitšin tsasouna vuodelta 1823, Lukinon kylän vanhat asuintalot.
Jean Absil

Jean Absil (23. toukokuuta 1893 – 2. helmikuuta 1974) oli belgialainen säveltäjä ja urkuri. Hän toimi myös professorina Brysselin konservatoriossa. 
Suurin osa Absilin musiikista on sävelletty pianolle. Pianokappaleidensa lisäksi Absil sävelsi muun muassa viisi sinfoniaa.
Eukalyptukset

Eukalyptukset ("Eucalyptus"), vanhalta nimeltään kuumepuut, on laaja puita ja harvemmin pensaita sisältävä kasvisuku, joka hallitsee Australian puulajistoa. Lajeja tunnetaan yli 700, joista joitakin esiintyy myös Uudessa-Guineassa ja Indonesiassa. Eukalyptuksia kasvaa Australiassa lähes kaikkialla ja ne ovat sopeutuneet mantereen kaikkiin ilmastoihin.
James Cookin löytöretkellä ollut kasvitieteilijä Sir Joseph Banks kuljetti ensimmäiset eukalyptukset Australiasta, jonka jälkeen niitä on alettu kasvattaa eri puolilla maailmaa. Useat lajit ovat levinneet vieraslajeiksi ja aiheuttavat uusilla elinalueillaan tiheästi kasvaessaan ekologisia ongelmia.
Eukalyptuksia käyttävät ravintonaan monet kasveja syövät pussieläimet, kuten koala.
Lajeja.
Lajeja on yli 700, lisäksi yli sata lajia jotka luokiteltiin aiemmin sukuun on siirretty sukuihin "Angophora" ja "Corymbia", näitäkin kutsutaan usein eukalyptuksiksi. Joitakin tunnetumpia eukalyptuslajeja suomenkielisine nimineen:
Käyttö.
Eukalyptukset ovat taloudellisesti tärkeitä puulajeja, joilla on monia käyttötarkoituksia. Niitä on istutettu paperinvalmistuksen kuitupuuksi Etelä-Amerikkaan. Myös Euroopassa kasvaa nykypäivänä eukalyptusta, joko jollakin lailla levinneenä tai ihmisen salaa istuttamana. Niiden etuna on nopea kasvu, minkä vuoksi ne saattavat tulevaisuudessa muodostaa merkittävän selluloosan lähteen paperin ja kartongin valmistukselle. Eukalyptusselluloosaa pyritään valmistamaan muun muassa Uruguayssa. 
Eukalyptusöljyjä käytetään lääketieteessä niiden antiseptisten ja rentouttavien ominaisuuksien takia.
Eukalyptus haihduttaa paljon vettä ja muodostaa syvälle ulottuvat juuret, joilla se imee vettä syvältä maaperästä. Tästä syystä sitä käytetään myös esim. soisen alueen kuivatukseen malaria-alueilla.
Koalat käyttävät ravinnokseen ainoastaan (99 %) eukalyptuksen lehtiä.
Eukalyptusten lehdistä löydetyn kullan perusteella voidaan päätellä mahdollisesti syvälläkin esiintyvien metalliesiintymien sijaintia, joten kasvilla voi olla kaivosteollisuuden kannalta mielenkiintoa.
Hyönteistutkija Kauri Mikkolan mukaan eukalyptus on monessa paikassa ympäristöongelma. Tutkimuksien mukaan Portugalissa eukalyptusmetsän linnusto on köyhä ja puun lehtiä syö yksi hyönteinen, kaskas. Laaja kasvatus vähentää myös alkuperäislajeja, koska se on tuottoismpaa.
Jukka Vanninen

Jukka Vanninen (s. 31. tammikuuta 1977 Riihimäki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Veikkausliigassa Vanninen on pelannut yhdeksän kautta ja edustanut FC Jazzia, FC Hämeenlinnaa, FC KooTeePeetä ja FC Lahtea.
Vanninen on pelannut 178 liigaottelua, joissa hän on tehnyt 11 maalia. Vannisen liigadebyytti tapahtui 2. heinäkuuta 1995 ottelussa FF Jaro – FC Jazz (0–2). Kaudella 2001 hän pelasi FC Hämeenlinnan joukkueessa Ykkösessä, jolloin joukkue nousi Veikkausliigaan ja edusti sen jälkeen liigassa seuraa kausina 2002–2004. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki 27. toukokuuta 2002 ottelussa FC Hämeenlinna – Tampere United (1–1). Vanninen edusti Veikkausliigassa kaudet 2005–2006 FC KooTeePeetä ja siirtyi kaudeksi 2007 Ykkösessä pelanneeseen FC Hämeenlinnaan. 
Kaudella 2008 Vanninen palasi Veikkausliigaan FC Lahden joukkueessa, jota hän edusti kauteen 2010 saakka. Kausina 2008 ja 2009 Vanninen toimi FC Lahden kapteenina, jopa pelatessaan yhdessä Jari Litmasen kanssa. Kaudella 2009 Vanninen valittiin Lahden liigajoukkueen parhaaksi pelaajaksi.
Jukka Vanninen pelasi jo 14-vuotiaana Riihimäen Palloseuran edustusjoukkueessa. Pituutta hänellä on 176 senttimetriä ja painoa 76 kiloa. Vanninen toimii myös Riihimäen Palloseuran organisaatiossa valmennustehtävissä.
Simple Plan

Simple Plan on Kanadan Montrealissa vuonna 1999 perustettu pop-punkyhtye. Yhtye on julkaissut viisi studioalbumia.
Historia.
Simple Plan aloitti vuonna 1993 nimellä Reset ja se koostui neljästä kaveruksesta, Pierre Bouvieristä, Charles-André "Chuck" Comeausta, Philippe Jolicoeurista ja Adrian Whitesta. Reset kiersi Kanadaa sellaisten bändien kuin MXPXin, Ten Foot Polen ja Face to Facen kanssa, mutta se onnistui saamaan vain vaatimatonta suosiota. Esikoisalbumi, "No Worries", julkaistiin vuonna 1998 ja pian sen jälkeen Comeau lähti opiskellakseen collegessa. Kaksi vuotta myöhemmin hän tapasi lukiokaverinsa Jean-François "Jeff" Stincon ja Sébastien Lefebvren, joista kummatkin olivat eri bändeissä ja päättivät yhdistää ne. Samaan aikaan Reset julkaisi toisen albumin, "No Limits" (molemmat albumit julkaistiin myöhemmin uudelleen yksittäisenä albumina vuonna 2006). Loppuvuodesta 1999 Comeau ja Bouvier tapasivat Sugar Rayn konsertissa ja Bouvier jätti Resetin liittyäkseen Comeaun riveihin. David Desrosiers otti Bouvierin paikan Resetissä, mutta kun häntä pyydettiin liittymään muiden neljän joukkoon, hän jätti bändin puolta vuotta myöhemmin. Tämä antoi Bouvierin, joka oli ollut sekä bändin keulahahmo että basisti, keskittyä laulamiseen.
Bändin nimen alkuperä on epäselvä. Bändin jäsenet ovat antaneet tähän huvittavia vastauksia, kuten että bändi oli heidän yksinkertainen suunnitelmansa välttää "oikea" työ. Bändi on kuitenkin luultavasti nimetty elokuvan A Simple Plan mukaan.
Diskografia.
Singlet.
" Christmas Every Day" (2016)
Nippi

Nipiksi (engl. "a nip") kutsutaan yleensä paperikoneen, kartonkikoneen tai selluloosankuivauskoneen telapuristimen puristusta. Puristuksen kovuus on riippuvainen puristintelojen pinta-aineen kovuudesta ja telojen puristusvoimasta, mitä mitataan viivapaineella kilonewtoneina metrille (kN/m).
Telapuristimet.
Tavalliset telapuristimet.
Paperin ollessa viiraosalta puristinosalle tullessaan kosteaa ensimmäisellä telapuristimella viivapaineet ovat vähäisiä, esimerkiksi 40 kN/m-50 kN/m, kun taas toisella telapuristimella ne voivat olla jo 60 kN/m-70 kN/m. Kolmannella telapuristimella voivat viivapaineet olla jo 80 kN/m - 120 kN/m.
Isotelapuristimet.
Tavallisia telapuristimia suuremman kuiva-ainepitoisuuden saavuttamiseksi käytetään halkaisijaltaan tavallisia telapuristimia suurempihalkaisijaisia telapuristimia, mitä kutsutaan isoteloiksi kartonginvalmistuksessa, missä koneen käyntinopeus on hitaampi kuin paperinvalmistuksessa ja missä kartonkiradan neliomassa on suurempi kuin paperinvalmistuksessa. Näin ollen kartonkirata kestää murtumatta suurempaa puristusvoimaa kuin paperirata. Siksi voidaan käyttää tavanomaista telapuristinta suurempaa viivapainetta, jolloin painekuviosta tulee kuvaajaltaa terävämpi. Tällöin puhutaan kovasta nipistä eli kovasta puristuksesta.
Kenkäpuristimet.
Kenkäpuristimissa viivapaineet voivat olla moninkertaisia kolmannen telepuristimen viivapaineisiin verrattuina. Puristuksen painemuotokuvaajan ollessa pidempi, kutsutaan kenkäpuristimen puristusta "pitkäksi nipiksi" johtuen siitä, että paperi on yhdessä kenkäpuristimessa puristuksessa pidempään kuin telapuristimessa.
Jussi Kinnaslampi

Jussi Kinnaslampi (s. 5. joulukuuta 1979 Kotka) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. 
Kinnaslampi on pelannut Suomen korkeimmalla sarjatasolla Veikkausliigassa seitsemän kautta, joista suurimman osan FC KooTeePeessä. Yhteensä hänella on 112 liigaottelua, joissa hän on tehnyt 11 maalia. 
Kinnaslammen kasvattajaseura on Peli-Karhut, josta hän siirtyi B-juniorina Myllykosken Palloon. Debyyttinsä Suomen pääsarjatasolla Veikkausliigassa Kinnaslampi teki kaudella 2001 FC Lahdessa. FC KooTeePeetä hän edusti Veikkausliigassa kausina 2003–2007. Pääsarjassa hän on edustanut lisäksi Kuopion Palloseuraa kaudella 2008. Alemmilla sarjatasoilla hän on edustanut lisäksi Riihimäen Palloseuraa ja Rakuunoita. Kausina 2009–2011 Kinnaslampi pelasi Ykkösessä FC KooTeePeessä.
Kinnaslammen isä Juha Kinnaslampi pelasi MyPassa seuran ensimmäisellä pääsarjakaudella 1975. Hänen veljensä Anssi Kinnaslampi on koripalloilija.
Mari Vainio

Mari Vainio (s. 1. heinäkuuta 1968 Uddevalla, Ruotsi) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1992. Teatterin ohella Mari Vainio on näytellyt elokuvissa, radiossa ja televisiosarjoissa. Hän on näytellyt muun muassa ohjelmissa "Ihmeidentekijät", "Ansa ja Oiva" ja juontanut "Thilia Thalia" -tietovisaa. Vainio on myös esiintynyt piirrossarjoissa äänellään. Hän näytteli "Kansankynttilät"-televisiosarjassa, jota hän myös käsikirjoitti yhdessä Timo Parvelan kanssa.
Yksityiselämä.
Mari Vainio on puhunut julkisuudessa 19-vuotiaan poikansa itsemurhasta vuonna 2012.
Metsä Fibre

Metsä Fibre Oy (entinen Oy Metsä-Botnia Ab) on Metsäliitto Osuuskunnan tytäryhtiö, jossa vähemmistöomistajina ovat Metsä Board (ent. M-real Oyj) ja japanilainen monialayritys Itochu. Yhtiö kuuluu Metsä Groupiin. Yhtiö tuottaa sulfaattiselluloosaa neljässä sellutehtaassa ja sahatavaraa neljällä sahalla Suomessa. Metsä Fibre rakensi Äänekoskelle uuden, kapasiteetiltaan 1,3 miljoonan tonnin biotuotetehtaan, joka käynnistyi vuonna 2017. Metsä Fibre rakensi biotuotetehtaan Kemiin ja mäntysahan Raumalle. Saha valmistui vuonna 2022 ja biotuotetehdas vuonna 2023.
Yhtiö on maailman suurin markkinahavusellun toimittaja, jonka sellutehtaiden kapasiteetti on 3,25 miljoonaa tonnia valkaistua sellua vuodessa. Sahojen kapasiteetti 1,85 miljoonaa kuutiota sahatavaraa. Yhtiö toimittaa sellusta noin kolmanneksen Eurooppaan ja vajaat 40 % Aasiaan. Sahatavaran vientialueet ovat Eurooppa, Aasia, Lähi-itä ja Pohjois-Afrikka. Metsä Fibre tuottaa biokemikaaleja, esimerkiksi mäntyöljyä ja tärpättiä sekä uusiutuvaa energiaa.
Historia.
Metsä Fibre perustettiin Metsä-Botnia-nimellä vuonna 1973. Yhtiön ensimmäinen sellutehdas valmistui Kaskisiin vuonna 1977. Yhtiön ensimmäisenä toimitusjohtajana toimi Juhani Ahava.
Vuonna 1983 Metsä-Botnia osti myös enemmistön sahatavaran vienti- ja laivausyhtiö Kaskö Woodista joka fuusioitiin Metsä-Botniaan vuonna 1989.
Omistussuhteet.
Vuoden 2009 loppupuolelle saakka M-real omisti Metsä-Botniasta 30 %, Osuuskunta Metsäliitto 23 % ja UPM-Kymmene 47 %.
Joulukuussa 2009 Metsä-Botnian omistajat toteuttivat järjestelyn, jossa Metsäliiton ja Metsä-Botnian osuudet Fray Bentosin sellutehtaasta siirtyivät UPM-Kymmenelle, joka puolestaan luopui 30 %:n omistuksesta Metsä-Botniassa. Tämän jälkeen UPM-Kymmene omisti Fray Bentosin sellutehtaasta 91 % ja Metsä-Botniasta 17 %. Metsäliiton osuus Metsä-Botniasta nousi 53 %:iin.
Kesäkuussa 2011 solmitun sopimuksen myötä UPM:n omistus Metsä-Botniasta putosi 11 %:iin kun taas Metsäliiton nousi 57 %:iin.
Nykyisin (toukokuu 2021) Metsäliitto omistaa 50,1, Metsä Board 24,9 ja Itochu 25,0 % Metsä Fibren osakkeista.
Ozerne

Ozerne (; ) on ukrainalainen lentotukikohta Žytomyrin alueella Ukrainan pohjoisosassa. Sen ICAO-tunnus on UKKO.
Gulfstream IV

Gulfstream Aerospace G-IV on yhdysvaltalainen pitkän kantaman liikelentokone, jota valmistaa Gulfstream Aerospace. Sitä käytetään siviilikäytön lisäksi myös ilmavoimissa. Ruotsin Flygvapnetissa se on sekä VIP-kuljetuksiin että elektroniseen tiedusteluun käytetty lentokonetyyppi.
Vuonna 2023 lentokonetyypin omistajiksi tai käyttäjiksi mainittiin poplaulaja Justin Bieber, näyttelijä Tom Cruise ja supermalli Bella Hadid.
Latinalaisen Amerikan yhdentymisliitto

Latinalaisen Amerikan yhdentymisliitto ( port. "Associação Latino-Americana de Integração") eli ALADI on Keski- ja Etelä-Amerikan maiden talousjärjestö, jonka päämaja on Montevideossa, Uruguayssa. Se aloitti toimintansa vuonna 1981.
Se pyrkii rakentamaan alueelle yhteismarkkinat edistääkseen alueen taloudellista ja sosiaalista kehitystä.
Svend Asmussen

Svend Asmussen (28. helmikuuta 1916 Kööpenhamina – 7. helmikuuta 2017) oli tanskalainen jazzviulisti, kapellimestari ja säveltäjä sekä näyttelijä. Hän esiintyi suositussa jazztriossa ruotsalaisten Alice Babsin ja Ulrik Neumannin kanssa. Hän sävelsi myös paljon elokuvamusiikkia. Näyttelijänä hän esitti yleensä muusikkoa, mutta "Peppi Pitkätossu" -elokuvassa (1949) hän oli postiljooni.
Jani Koivisto

Jani Koivisto (s. 25. helmikuuta 1985 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Koivisto on Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti. Hän edusti Veikkausliigassa HJK:n lisäksi FC KooTeePeeta ja FF Jaroa. Koivisto pelasi uransa aikana yhteensä 82 liigaottelussa ja teki niissä 17 maalia. Uransa hän lopetti kauteen 2010 Ykkösen FC Viikingeissä.
Kimmo Haavisto

Kimmo Haavisto (s. 11. toukokuuta 1971, Pori, Suomi) on suomalainen muusikko, säveltäjä, sanoittaja ja tuottaja. Hän on vaikuttanut muun muassa yhtyeissä Nuoret Vihaiset Miehet, Puutarhurit, Iskias, Työläiset, Lemmentaikurit ja GüNz 47. Pisimmän työnsä hän on tehnyt Nuoret Vihaiset Miehet -yhtyeessä, jossa hän on ollut biisintekijänä vuodesta 1989 lähtien. Haavisto on vaikuttanut myös elävänmusiikin yhdistys Karhurock ry:ssä puheenjohtajana sen perustamisesta asti. Vuonna 2013 Haavisto perusti Valerian Music levymerkin joka on julkaissut mm. Nuoret Vihaiset Miehet -yhtyeen tuotantoa.
Lähteet.
Kimmo Haaviston kotisivu
Karolingit

Karolingit olivat hallitsijasuku, joka hallitsi Frankkien valtakuntaa vuosina 751–843 sekä sen useita seuraajavaltioita, kuten nykyistä Ranskaa edeltänyttä Länsi-Frankiaa lyhyin katkoksin vuoteen 987. Karolingikuninkaat ottivat vuonna 800 käyttöön keisarin arvon, jolloin syntyi Karolingien keisarikunta.
Historia.
Karolingit toimivat alkuaan Frankkien valtakuntaa hallinneiden merovingien suvun kuninkaiden major domuksina (linnanherra tai käskynhaltija) ja seurasivat vuonna 751 merovingejä hallitsijasukuna. 
Karolingien kantaisä oli Austrasian major domus Pipin I, jonka mukaan sukua kutsuttiin aluksi pippinideiksi. Myöhemmin suku sai nimen arnulfingit Metzin arkkipiispan Arnulfin mukaan. Sukua alettiin kutsua karolingeiksi Kaarle Martelin noustua Frankkien valtakunnan major domukseksi ja todelliseksi hallitsijaksi.
Karolingihallitsijat herättivät henkiin ajatuksen läntisestä keisarista, jollaista ei Länsi-Rooman hajoamisen jälkeen ollut. Suvun kuuluisin jäsen on Kaarle Suuri, joka kruunattiin keisariksi vuonna 800. Viimeinen karolingikeisari kuoli jo vuonna 899, ja karolingien alamäki oli nopeampaa kuin heidän nousunsa. Karolingit hallitsivat kuitenkin nykyisen Ranskan alkumuotoa vuoteen 987 saakka, jolloin kapetingit korvasivat heidät.
Derek Ibbotson

George Derek Ibbotson (17. kesäkuuta 1932 Huddersfield – 23. helmikuuta 2017) oli englantilainen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija.
Ibbotson opiskeli Almondburyn King James's Grammar Schoolissa. Vuonna 1951 hän voitti Ison-Britannian juniorimestaruuden juoksussa. Asepalvelus Royal Air Forcessa keskeytti Ibbotsonin uran hetkeksi, mutta asepalveluksen jälkeen hän palasi urheiluun. Melbournen olympialaisissa 1956 Ibbotson voitti 5 000 metrin juoksussa pronssimitalin. Olympialaisten jälkeen hän päätti keskittyä mailin juoksuun.
Lontoossa 19. heinäkuuta 1957 Ibbotson juoksi mailin maailmanennätyksen parantaen 0,8 sekuntia John Landyn kolme vuotta aiemmin tekemää ennätystä. Ibbotsonin uusi ennätys oli 3.57,2, ja neljännesmaileittain hänen aikansa olivat 56,0 – 60,4 – 63,9 – 56,9. Seuraavana vuonna hän oli mukana 4 × mailin viestijoukkueessa, joka teki uuden maailmanennätyksen. Myöhemmin hän teki uudet maailmanennätykset kahden mailin juoksussa ulko- ja sisäradoilla.
Jouko Kuha

Jouko Santeri Kuha (s. 30. syyskuuta 1939 Ranua) on suomalainen este-, kestävyys- ja maastojuoksija. Kuha juoksi Tukholmassa 17. heinäkuuta 1968 3 000 metrin esteiden maailmanennätyksen 8.24,2. Tällä tuloksella hän on edelleen matkan yhdeksänneksi nopein suomalaisjuoksija. Kuha voitti universiadeissa kultaa estejuoksussa ajalla 8.38,2 Tokiossa 1967.
Seuratasolla Kuha edusti vuoteen 1963 Kokkolan Veikkoja, vuoteen 1973 Kaipolan Virettä ja sen jälkeen Kenttäurheilijat-58:aa. Pro Urheilu -palkinnon Kuha sai vuonna 2009.