Väsymys

Väsymys tai uupumus on tunne, jossa oma energia koetaan vähäiseksi tai riittämättömäksi. Kyseessä voi olla paitsi hyödyllinen reaktio fyysiseen tai psyykkiseen rasitukseen niin myös oire jostakin haitallisesta tekijästä, häiriöstä tai sairaudesta.
Ominaisuudet.
Väsymyksen laatu voi olla joskus vaikeaa kuvailla täsmällisesti. Väsymystä voidaan kuvata esim. fyysiseksi väsymykseksi, henkiseksi uupumukseksi, ylirasitukseksi tai unentarpeeksi. Laatu tarkentuu kartoittamalla väsymyksen vaikutuksia eri elämän osa-alueisiin. Objektiivisimmin mitattavissa ovat vireystila, nukahtelutaipumus ja unentarve. Väsymyksen tunteeseen voidaan liittää myös aloitekyvyttömyys, suorituskyvyn lasku, ja muisti- ja keskittymisvaikeus tai muu tiedonkäsittelyn vaikeus. "Voimattomuus" kuvaa erityisesti fyysistä lihasväsymystä tai tunnetta hermostollisen vasteen heikentymisestä. "Huonokuntoisuus" tarkoittaa korkeaa taipumusta väsyä ja hengästyä fyysisessa rasituksessa, mikä johtuu lihasten ja hapen kuljetukseen osallistuvien elimien vajauksista tai sairauksista. "Fatiikki" (englannin sanasta "fatigue") tarkoittaa yleensä MS-tautiin liittyvää tietyntyyppistä voimakasta uupumusta. 
Syyt.
Kun syytä ei kyetä tunnistamaan, on käytetty termiä idiopaattinen väsymys, jolla tarkoitetaan yli 6 kuukauden kestoista selittämätöntä väsymystä (noin 10–30 % pitkäaikaisesta väsymyksestä).
Tutkiminen.
Äkillisesti heikentynyt (fyysinen) kunto on usein tutkimusaihe jo saman vuorokauden aikana; erityisesti kun yksinkertaiset, tunnetut hoitotoimet (esim. veden juonti) eivät tuo vastetta. Hitaasti viikkojen aikana huonontunut kunto on myös aihetta tutkia, kun ilmeistä elintapoihin liittyvää syytä ei ole (esim. liikkumattomuus, lihavuus, tupakointi). Lyhytaikainen elintapatekijöihin liittyvä väsymys ei ole yleensä vielä aihe tarkemmalle tutkimiselle. Tarkemman tutkimisen aiheita ovat muun muassa kuukausia jatkunut väsymys ja muut oireet, kuten päivänukahtelu, laihtuminen, lämpöily ja vatsakipu. Väsymyksen tutkiminen edellyttää pääsääntöisesti lähivastaanottoa. 
Anamneesissa selvitetään väsymyksen ajallinen kulku, laatu, vaikuttavat tekijät (rasitus, lepo)ja vaikutukset elämään sekä liitännäisoireet (esim. painonmuutos, hikoilu, palelu, kipu, pahoinvointi, ummetus, jano, runsasvirtsaisuus, näköhäiriöt). Lisäksi kartoitetaan aiemmat sairaudet, uni, ravitsemus, liikunta, päihteiden ja lääkkeiden käyttö sekä työtilanne, parisuhde- ja perhetilanne ja muut mahdolliset kuormitustekijät. Statuksessa selvitetään muun muassa yleistila ja -vaikutelma, vireystilaa ja tiedonkäsittelyn toimintoja; tarkastellaan ihon kalpeus, kuivuus, keltaisuus, mustelmat ja turvotukset; tunnustellaan kilpirauhanen, vatsa, imusolmukkeet ja lihastonus; tutkitaan jänne- ja ihoheijasteet, kuunnellaan sydän- ja keuhkoäänet ja mitataan syke, verenpaine ja painoindeksi.
Kemiallisista tutkimuksista selvitetään kaikilta väsymyspotilailta perusverenkuva, paastoglukoosi ja TSH sekä mahdollisesti veren lasko, CRP, ferritiini, ALAT, GT, B12-TC2, kreatiniini, HbA1c, natrium ja kalium sekä virtsan kemiallinen seula. Erityisiä syitä epäiltäessä voi olla myös aihetta selvittää muun muassa veren CK, kalsium, kortisoli, reumamerkkiaineet, mikrobivasta-aineet (mm. HIV, hepatiitti C, EB-virus, borrelia) ja keliakiavasta-aineet. (Noin 5 %:ssa tapauksia syy selviää suoraa kemiallisissa tutkimuksissa.)
Erityistä syytä epäiltäessä voidaan tehdä myös esim. rintakehän röntgenkuvaus ja EKG-tutkimus.
Elimellistä syytä ennustaa väsymys, joka ilmenee uutena oireena muiden liitännäisoireiden kanssa ja joka vaikeuttaa tehtävien loppuun suorittamista. Päinvastoin, psyykkisen syyn aiheuttamalle väsymykselle on tyypillisempää ainoana oireena pitkään jatkunut väsymys, joka aiheuttaa aloitekyvyttömyyttä.
Hoito.
Väsymyksen hoito on luonnollisesti syynmukaista aina, kun tämä on mahdollista. Ensin on usein aihetta tehdä rasituksen, liikunnan ja unen korjaaminen sekä päihteiden käytön vähentäminen. Jos kyseessä on sopeutumishäiriö, rasitusta aiheuttavan elämäntilanteen muuttaminen sekä keskustelu ja mielekäs toiminta (harrastukset) usein riittävät; pitkittyneessä ja toistuvassa tapauksessa erityisesti psykoterapia voi olla hyödyksi.
Idiopaattisen väsymyksen hoitoon voi kuulua