tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Antitrombootit

Antitrombootit (ATC-koodi B01) estävät verihyytymiä eri tavoin. Ne estävät niiden muodostumista tai lisäävät niiden hajoamista.
Antitrombooteille on 3 pääluokkaa, joille on toimintamekanismiin pohjautuvia alaluokkia:
Kauppatori (Seinäjoki)

Kauppatori on aukio 
Seinäjoen keskustassa. Se sijaitsee Torikeskuksen edustalla.
Pystyhanhikki

Pystyhanhikki ("Potentilla recta") on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon ja sormihanhikkien ("Potentilla") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja melko vankkarakenteinen ruohovartinen kasvilaji. Pystyhanhikki muistuttaa ulkonäöltään jonkin verran saksanhanhikkia ("Potentilla thuringiaca"), mutta lajit ovat erotettavissa toisistaan muun muassa kasvutavan sekä itusilmujen esiintymisen perusteella. Pystyhanhikilla esiintyy Suomessa kaksi alalajia: kaakonpystyhanhikki ("Potentilla recta" ssp. "pilosa") ja rikkipystyhanhikki ("Potentilla recta" ssp. "recta").
Pystyhanhikki voi kasvaa noin 60 cm korkeaksi ja on kasvutavaltaan nimensä mukaisesti pysty. Varsissa on sekä lyhyitä että pidempiä karvoja, mutta varren tyvellä ei ole itusilmuja. Pystyhanhikin lehdet ovat kooltaan isoja, muodoltaan sormiliuskaisia ja väriltään vihreitä. Lehdet ovat myös molemmilta puoliltaan pehmeäkarvaisia, mutta lehdissä ei ole tähtikarvoja. Alimmat lehdet ovat pitkäruotisia ja niissä on viidestä seitsemään sormimaista liuskaa. Ylimmät lehdet ovat lyhytruotisia ja niissä on kolmesta viiteen sormimaista liuskaa. Lehtien korvakkeet ovat ehyitä ja lehtiruotien kanssa yhteen kasvaneita. Pystyhanhikin kukat sijaitsevat viuhkomaisena kukintona varsien kärjissä. Kukat ovat viisilukuisia, ja kukkien terälehdet ovat verholehtiä pidemmät. Terälehtien väri vaihtelee vaaleankeltaisesta kirkkaankeltaiseen. Pystyhanhikki kukkii kesä–heinäkuussa.
Pystyhanhikki kasvaa erilaisilla kuivilla ja yleensä ihmisvaikutteisilla kasvupaikoilla, kuten heinämailla, tienpientareilla, ratavalleilla sekä muilla vastaavanlaisilla paikoilla. Suomessa pystyhanhikkia tavataan siellä täällä Etelä-Suomessa, lähinnä maan lounaisosissa.
Pystyhanhikin tieteellisen nimen lajinimi ("recta") tulee latinan kielen sanasta "rectus" (suom. suora, pysty).
Vesa Välimäki

Vesa Välimäki (s. 1968, Kuorevesi ) on suomalainen akustiikan tutkija ja Aalto-yliopiston professori sekä Aalto-yliopiston sähkötekniikan korkeakoulun varadekaani. Hän on aktiivinen tieteellisten julkaisuiden kirjoittaja ja hänen tuotantonsa käsittää lähes 400 julkaisua sekä neljä patenttia. Vuonna 2015 tekniikan alan järjestö IEEE myönsi Vesa Välimäelle IEEE Fellow -palkinnon hänen laajasta tutkimuksestaan äänisignaalien analyysin ja synteesin parissa. 
Välimäki valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1992, tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1994 ja tekniikan tohtoriksi vuonna 1995 Teknillisestä korkeakoulusta (TKK) (akustiikka ja äänenkäsittelytekniikka). Hänen väitöskirjansa käsitteli digitaalisia murtoviiveitä sekä akustisten putkien äänisynteesiä. Vuonna 2001 hänet nimitettiin professoriksi Tampereen teknillisen koulun Porin yksikköön ja vuodesta 2002 hän on toiminut äänisignaalien käsittelyn professorina Otaniemessä, ensin TKK:lla ja vuodesta 2010 lähtien Aalto-yliopistossa. Vuodesta 2017 lähtien hän on toiminut myös Aalto-yliopiston sähkötekniikan korkeakoulun tutkimuksesta vastaavana varadekaanina. Tutkijanuransa varrella Välimäki on ollut myös vierailevana tutkijana Westminsterin yliopistossa Lontoossa vuonna 1996 sekä Stanfordin yliopistossa USA:ssa vuosina 2008–2009. 
Oman julkaisutoiminnan lisäksi Välimäki on toiminut tieteellisten lehtien toimituskunnissa seuraavasti: 
Välimäki on toiminut vierailevana toimittajana lukuisissa teemanumeroissa. Kansainvälisten konferenssien järjestämisessä Välimäki on erityisesti osallistunut Digital Audio Effects (DAFX) sekä Sound and Music Computing (SMC) -konferenssien järjestämiseen viimeisen 20 vuoden aikana.
Kelasvarvut

Kelasvarvut ("Paxistima") on kasvisuku kelasköynnöskasvien (Celastraceae) heimossa. Se sisältää kaksi Pohjois-Amerikassa tavattavaa kasvilajia: pystykelasvarpu ("Paxistima myrsinites", syn. "P. myrtifolia") ja lamokelasvarpu ("Paxistima canbyi").
Mifepristoni

Mifepristoni on steroidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Lääketieteessä yhdistettä käytetään raskaudenkeskeytykseen yhdessä prostaglandiinijohdannaisten kanssa. Mifepristoni kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Mifepristoni on huoneenlämpötilassa kiteistä ainetta. Yhdiste on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky kloroformiliuoksessa on +138,5. Mifepristoni sitoutuu progestiinireseptoreihin ja on niiden antagonisti eli se estää progestiinin vaikutuksen ja siten keskeyttää raskauden. Yhdiste sitoutuu myös glukokortikoidireseptoreihin ja on niiden antagonisti eli estää glukokortikoidien vaikutuksia. Mifepristonia käytetään lääkkeellisissä raskaudenkeskeytyksissä yhdessä prostaglandiinijohdannaisen kuten gemeprostin tai misoprostolin kanssa. Kiinassa mifepristoni on hyväksytty myös jälkiehkäisyyn. Mifepristoni tuli markkinoille ensimmäisen kerran Ranskassa vuonna 1988.
Haittavaikutukset.
Mifepristonin haittavaikutuksia voivat olla vatsakrampit, kohdun kivut ja verenvuoto emättimestä.
Catha (täsmennyssivu)

Catha voi viitata seuraaviin:
Moore (Oklahoma)

Moore on kaupunki Clevelandin piirikunnassa, Oklahoman osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupunki sijaitsee Oklahoma Cityn pääkaupunkialueella ja on osavaltion seitsemänneksi suurin kaupunki. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 62 103, mikä tarkoittaa, että sen väkiluku oli noussut 12,7 prosenttia vuodesta 2010, jolloin kaupungissa asui 55 081 asukasta. Mooren pinta-ala on 56,5 neliökilometriä ja väestöntiheys on 1 099 asukasta neliökilometriä kohden. Kaupungin pormestari on Glenn Lewis, ja se perustettiin 1893.
Tornadot.
Mooressa on ollut vuosien 1998 ja 2015 välillä yhdeksän tornadoa. Oklahoma Cityn pääkaupunkiseutu sijaitsee Tornadokujalla, jonka vuoksi siihen kohdistuu erityisen paljon tornadoja ja raekuuroja ja kaupunkialue onkin yksi maailman tornadoalttiimmista suurista kaupunkialueista.
Katpensaat

Katpensaat ("Catha") on kasvisuku kelasköynnöskasvien (Celastraceae) heimossa. Se sisältää yhteensä kolme kasvilajia: katpensas eli khatpensas ("Catha edulis"), "Catha abbottii" ja "Catha transvaalensis".
The Lighthouse

The Lighthouse on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen psykologinen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Robert Eggers. Eggers on myös käsikirjoittanut elokuvan yhdessä veljensä Max Eggersin kanssa. Elokuva on kuvattu mustavalkoisena 35 mm:n filmille, siinä käytetään Movietone-kuvasuhdetta (1,19:1), ja sen ääniraita on monofoninen.
"The Lighthouse" sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 19. toukokuuta 2019 ja Suomessa Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaaleilla 23. syyskuuta 2019. Teatteriensi-illan se sai Yhdysvalloissa 18. lokakuuta 2019 ja Suomessa 15. marraskuuta 2019.
Juoni.
Thomas Wake (Willem Dafoe) ja Ephraim Winslow (Robert Pattinson) lähetetään 1890-luvulla neljäksi viikoksi hoitamaan majakkaa syrjäiseen ja salaperäiseen Uuden-Englannin saareen, jossa he vähitellen menettävät järkensä.
Guamin julkinen kirjastojärjestelmä

Guamin julkinen kirjastojärjestelmä (, tšamorroksi "Sisteman Laibirihan Pupbleko Guåhan"), on vuonna 1949 Yhdysvalloille kuuluvan Guamin tukikohtasaarella aloitettu projekti aluksi pääkaupungissa Hagåtñassa. Sen tarkoituksena on edistää lukutaitoa ja sivistystä sekä tallentaa historiaa saaren eri osissa sekä englanniksi että paikallisella tšamorron kielellä. Nykyään paikallisia kirjastoja on kuudella paikkakunnalla, jotka ovat Hagåtña, Agat, Barrigada, Dededo, Merizo ja Yona. Järjestelmää kehitetään muun muassa viisivuotissuunnitelmin.
Bamakon yliopisto

Bamakon yliopisto () oli julkinen yliopisto Malin pääkaupungissa Bamakossa vuosina 1996–2011. Sen nimenä oli aluksi Malin yliopisto ("Université de Mali").
Malin yliopisto perustettiin aikaisempien korkeakoulujen pohjalta vuonna 1993 ja se aloitti toimintansa syksyllä 1996. Entiset korkeakoulut sulautuivat lopullisesti 2000-luvun alkuun mennessä. Vuonna 2002 oppilaitos sai nimen Bamakon yliopisto. Siihen kuului neljä tiedekuntaa, kolme instituuttia ja kolme ”koulua” ("école").
Yliopiston opiskelijamäärä kasvoi tavattoman nopeasti. Vuonna 1996–1997 opiskelijoita oli 10 775, vuonna 2000–2001 25 000 ja vuonna 2010–2011 jo lähes 80 000, joista 343 tohtoriopiskelijaa. Opetushenkilökunnan määrä laahasi kaukana jäljessä, aineelliset resurssit olivat puuttelliset ja rahoitus riittämätöntä.
Bamakon yliopisto jaettiin vuonna 2011 neljäksi erilliseksi yliopistoksi, jotka ovat:
Robert Eggers

Robert Houston Eggers (s. 7. heinäkuuta 1983 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on ohjannut neljä pitkää elokuvaa. Ne ovat usein tyyliteltyä historiallista kauhua, joissa hyödynnetään kansantarinoita.
Nuoruus.
Eggers syntyi vuonna 1983 New Yorkissa ja muutti nuorena äitinsä mukana Wyomingiin. Siellä hänen äitinsä meni naimisiin, ja perhe otti käyttöön Eggers-nimen. Lapsena Eggers oli kiinnostunut sarjakuvista ja fantasiahahmoista. Teini-ikäisenä Eggers piti lapsille teatteria. Hän opiskeli American Musical and Dramatic Academy -oppilaitoksessa New Yorkissa.
Ura.
Eggers työskenteli suunnittelijana teatterissa, tanssiryhmissä, televisiossa, elokuvissa ja printtimediassa. Samalla hän kuvasi omia lyhytelokuviaan, jotka olivat usein kauhuteemaisia. Eggersin lyhytelokuva "Hansel &amp; Gretel" näytettiin Bostonin underground-elokuvajuhlilla vuonna 2007, ja seuraavana vuonna julkaistu "The Tell-Tale Heart" näytettiin Los Angelesin kansainvälisillä lyhytelokuvajuhlilla.
Eggersin ensimmäinen pitkä elokuva on kauhuelokuva "The Witch" (2015), jossa seurataan uskonnollista perhettä 1600-luvun puritaanisessa Amerikassa. Eggers sai elokuvasta parhaan ohjaajan palkinnon Sundancen elokuvajuhlilla.
Eggersin toinen elokuva, mustavalkoinen "The Lighthouse" (2019) kertoo kahdesta majakanvartijasta 1800-luvun lopun Yhdysvalloissa. Myös se sai arvostelijoilta kiitosta, ja se palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla.
"The Northman" (2022) on viikinkielokuva, joka kertoo viikinkiprinssistä kostoretkellä. Edellisten elokuvien tapaan myös "The Northman" on Eggersin osittain käsikirjoittama.
Eggersin neljäs elokuva, vampyyriaiheinen "Nosferatu", julkaistiin joulukuussa 2024.
Yksityiselämä.
Eggers on naimisissa tohtori Alexandra Shakerin kanssa. Heillä on yksi lapsi.
Université des sciences juridiques et politiques de Bamako

Université des sciences juridiques et politiques de Bamako eli USJPB on julkinen yliopisto Malin pääkaupungissa Bamakossa.
Oikeus- ja valtiotieteellisen yliopiston edeltäjä on vuonna 1958 perustettu hallintokoulu École nationale d’administration. Se liitettiin vuonna 1993 Malin yliopistoon, joka sai myöhemmin nimen Bamakon yliopisto. USJPB syntyi vuonna 2011, jolloin Bamakon yliopisto jaettiin neljäksi erilliseksi yliopistoksi.
Yliopisto koostuu yksityisoikeuden, julkisoikeuden sekä hallinto- ja valtiotieteiden tiedekunnista.
Turan (jumalatar)

Turan oli etruskien rakkauden jumalatar, joka kuvataan yleensä siivekkäänä naishahmona. Hänen tunnuseläimiään olivat sekä joutsen että kyyhkynen. Muita tunnusmerkkejä olivat varpu ja kukka. Hän oli myös Vulcin kaupungin suojelusjumalatar.
Kaitasaaret (Asikkala)

Kaitasaaret on Päijänteen saariryhmä Päijät-Hämeessä Asikkalassa.
Maantietoa.
Näitä kapeita saaria on kaksi ja ne sijaitsevat pohjois-etelä-suuntaisesti pitkittäin ja peräkkäin. Saaret sijaitsevat Huhtasaarien saariryhmässä ollen sen läntisimmät saaret. Saariryhmä sijaitsee Asikkalanselän keskellä Vedentaustan ja Salonsaaren välisessä salmimaisessa järvenosassa. Niiden eteläpuolella ja 700 metrin päässä sijaitsee Kotasaari ja niiden itäpuolella 500 metrin päässä Ylimmäinen Huhtasaari. Kummatkin saaret ovat 500 metriä pitkiä, mutta pohjoisempi saari on 100 metriä leveä ja toinen 120 metriä leveä. Pohjoissaaren pinta-ala on noin 2,2 hehtaaria ja eteläsaari 3,1 hehtaaria, eli niiden yhteispinta-ala on noin 5,3 hehtaaria . Saarien muoto on kuin suipolla puunlehdellä ja niillä kummallakin on nieminä kaksi terävää kärkeä. Saaret ovatkin vedenalaisen harjujakson korkeampia kohtia, jotka pilkistävät vedestä . Saarien välisessä 30 metriä leveässä salmessa on hyvin matalaa, sillä pohja erottuu ilmakuvissa . Samaan harjujaksoon luetaan kuuluvaksi myös Kotasaari . Pohjoissaaren pohjoiskärjessä sijaitsee kummeli ja saarella on kahdeksan vapaa-ajan asuntoa, kun taas eteläsaarella on niitä vain yksi. Eteläsaari on pohjoissaarta viisi metriä korkeampi ja se kohoaa noin 9 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saaren länsipuolella kulkee lähes pohjois-etelä-suuntainen veneväylä.
Historiaa.
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa ja Heinolan seudun taloudellisissa kartoissa vuosilta 1920 ja 1942 saaret mainitaan nimeltä, mutta niissä ei ole merkittynä rakennuksia, niittyjä tai peltomaata.
Vuoden 1965 peruskartassa oli pohjoisessa saaressa jo kuusi mökkiä sekä kummeli ja seuraavassa vuoden 1980 kartassa kahdeksan mökkiä. Eteläisessä saare ainoa mökki on rakennettu ennen vuotta 1980.
Kotiseurakuntaliike

Kotiseurakuntaliike (englanniksi: "house church, organic church, simple church") on kansainvälinen uskonnollinen, uuskarismaattinen kristinuskoon pohjautuva liike, joka sijoittuu perinteisten tunnustuskuntien ulkopuolelle. Sen, kuten useiden uusien uskonnollisten liikkeiden, suhde kansallisvaltioihin on jännitteinen. Yhtenä sen voimakkaan leviämisen taustatekijänä on globalisoituminen. Liikkeen merkittävä edustaja on yhdysvaltalainen Neil Cole.
Kotiseurakuntaliike on helluntailaisuuden tavoin ekstaattinen kokemushakuinen liike, jolle on ominaista uskonnollinen individualismi, joka korostaa yksilön kääntymiskokemusta, mutta myös voimakas yhteisöllisyys, jossa korostuvat voimakas johtajuus ja yhteisesti noudatettavat normit. Sillä on yhteyksiä myös evankelikaalisuuteen, ja se on lähellä molempia.
Yhdysvaltalaislähtöisen liikkeen levinneisyydestä ei saa helposti kuvaa, koska toisaalta kyse on nuoresta liikkeestä ja toisaalta rekisteröimättömyydestä. Euroopassa ryhmien synty ajoittuu 2000-luvun alkuun. Seurakuntaverkostossa on yleensä noin yhdeksän seurakuntaa, joissa on yhteensä alle sata jäsentä. Kussakin ryhmässä on keskimäärin yksitoista jäsentä. Kaikkiaan jäseniä arvioidaan Euroopassa olevan noin 140 000. Suomessa on viisi erillistä kotiseurakuntaverkostoa. Suomessa liikettä ei ole tutkittu, mutta siitä on joitakin mainintoja Kimmo Ketolan teoksessa "Uskonnot Suomessa" vuodelta 2008.
Varun Gandhi

Varun Gandhi (s. 13. maaliskuuta 1980 ) on intialainen poliitikko, joka on toiminut maansa parlamentin alahuoneen jäsenenä kolme kautta vuodesta 2009 alkaen. Hän liittyi Intian kansanpuolueeseen vuonna 2004 yhdessä äitinsä Maneka Gandhin kanssa. Vuoden 2009 parlamenttivaalikampanjansa aikana hänet pidätettiin syytettynä muslimivastaisista kommenteistaan, joissa hän videomateriaalin perusteella, kehotti väkivaltaan muslimeita vastaan. 
Gandhi valittiin Intian kansanpuolueen pääsihteeriksi vuonna 2013, jolloin hänestä tuli puolueensa kaikkien aikojen nuorin pääsihteeri. Hän toimi virassa vuoden ajan, kunnes puolueen uusi puheenjohtaja Amit Shah poisti hänet virasta. Puolue perusteli päätöstään sillä, että Gandhin äiti valittiin ministeriksi, minkä vuoksi puolueen oli poistettava hänet tehtävästään osana pääministeri Modin nepotismin vastaista ohjelmaa.
Maneka Gandhi sanoi vuonna 2014, että Uttar Pradeshin osavaltion asiat voivat parantua vain jos Varunista tulee osavaltion pääministeri. Mediatietojen mukaan Amit Shah käski Manekaa välittömästi olemaan antamatta moisia lausuntoja ennen kuin puolue on päättänyt asioista. Ennen vuonna 2017 järjetettyjä Uttar Pradeshin osavaltiovaaleja Varun Gandhi oli kyselyjen perusteella ylivoimaisesti suosituin kansanpuolueen ehdokkaista. Hänen valintamahdollisuuksiensa arvellaan heikentyneen, koska hänen välinsä Narendra Modin, Amit Shahin ja vaikutusvaltaisen Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestön kanssa eivät ole parhaat mahdolliset. Hänen sijastaan Uttar Pradeshin pääministeriksi valittiin Yogi Adityanath. 
Gandhin vanhemmat ovat, Indira Gandhin poika, Sanjay Gandhi ja Maneka Gandhi, joka on toiminut ministerinä kansanpuolueen hallituksissa.
Algrundet

Algrundet on saari Espoon Matinkylässä noin 1,3 kilometriä Nuottaniemen venesatamasta kaakkoon. Algrundetin koillispuolella sijaitsee Iso Vasikkasaari ja idässä Pukkisaari. Lännessä lähin naapurisaari on Rönnbusken. Algrundetin pinta-ala on noin 0,4 hehtaaria ja rantaviiva noin 90 metriä. Saari käsittää yhden kiinteistön.
Linjeflyg

Linjeflyg oli ruotsalainen lentoyhtiö, jonka perustivat vuonna 1957 lentoyhtiöt Scandinavian Airlines System ja Aerotaco sekä sanomalehdet Dagens Nyheter ja Stockholms-Tidningen. SAS osti yhtiön kaikki osakkeet vuonna 1992 ja yhdisti sen itseensä seuraavan vuoden alussa.
Rönnbusken

Rönnbusken on saari Espoon Matinkylässä runsas kilometri Nuottaniemen venesatamasta kaakkoon. Se sijaitsee Ison Vasikkasaaren, Kalvholmsklackarnan ja Själakobbenin eteläpuolella. Rönnbuskenista noin neljänneskilometri suoraan itään sijaitsee Algrundet. Matinkylän ja Suvisaariston raja viistää Rönnbuskenin lounaisrantaa. Kansalaisen karttapaikan mukaan Rönnbuskenin pinta-ala on runsaat 20 aaria.
Rönnbusken on yleinen saaren nimi Suur-Helsingin saaristossa. Kirkkonummella on kolme Rönnbuskenia ja Helsingissä yksi.
Boëtius Murenius

Boëtius Olai Murenius (Muur) (n. 1600 Ruotsi – 27. marraskuuta 1667 Saltvik) oli opettaja, rehtori ja pappi, joka toimi Ahvenanmaan lääninrovastina. 
Henkilöhistoria.
Murenius syntyi todennäköisesti Romfartunan pitäjässä Västmanlandissa. Hänen puolisonsa oli Anna Samuelis, avioliitto solmittiin ennen vuotta 1630. Murenius kävi koulua Västeråsissa, opettajanaan muun muassa Johannes Terserus. Uppsalan yliopiston kirjoille hänet merkittiin keväällä 1620. Hän toimi opiskeluaikanaan 1622 Johannes Gezelius vanhemman kotiopettajana. Suomeen Murenius siirtyi noin 1627, toimien Turussa matematiikan ja kaunopuheisuuden lehtorina koulussa, joka muuttui lukioksi 1630. Koulun rehtori hän oli 1632–1635 ja jälkimmäisenä vuonna piispa Rothoviouksen sijaisena valtiopäivillä Ruotsissa. Valtakirjan Saltvikin kirkkoherraksi Murenius sai 1636 ja Ahvenanmaan lääninrovasti hänestä tuli 1637. Hänen esityksestään perustettiin spitaalisairaita varten sairaala Föglön Gloskäriin 1643, lukutaitoa hän edisti muun muassa tekemällä aloitteen koulun perustamisesta Saltvikiin, joka toteutui 1639.
Stora Blindsund

Stora Blindsund on saari Espoon Matinkylässä Nuottaniemen venesataman itäpuolella. Etäisyys Stora Blindsundista Matinkylän manneralueeseen on noin sata metriä. Noin sata metriä Stora Blindsundista itään sijaitsee Lilla Blindsund. Iso Vasikkasaari sijaitsee Stora Blindsundin kaakkoispuolella. Stora Blindsundin omistaa Espoon kaupunki. Kansalaisen karttapaikan mukaan saaren pinta-ala on noin 0,8 hehtaaria.
Lilla Blindsund

Lilla Blindsund on saari Espoon Matinkylässä Nuottaniemen venesataman itäpuolella. Etäisyys Lilla Blindsundista Matinkylän manneralueeseen on vain parikymmentä metriä. Noin sata metriä Lilla Blindsundista länteen sijaitsee Stora Blindsund, joka nimestään huolimatta ei juurikaan ole Lilla Blindsundia suurempi. Iso Vasikkasaari sijaitsee Lilla Blindsundin kaakkoispuolella. Lilla Blindsundin omistaa Espoon kaupunki. Kansalaisen karttapaikan mukaan saaren pinta-ala on noin 0,8 hehtaaria.
Espoon kaupunginvaltuusto päätti joulukuussa 2021 talousarvion yhteydessä, että vuonna 2023 saareen rakennetaan silta. Saaren muuttamista yleiseksi ulkoilusaareksi sillan avulla on suunniteltu jo pitkään. Silta on myös merkitty alueen lainvoimaiseen asemakaavaan.
Choudétsi

Choudétsi () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Archánes-Asteroúsian kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Níkos Kazantzákisin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Archánes-Asteroúsian kunnan Níkos Kazantzákisin kunnallisyksikköön. Choudétsi muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Χουδετσίου, "Topikí Koinótita Choudetsíou"). Kylän väkiluku on 780 (vuonna 2011).
Choudétsin kylä sijaitsee Kreetan keskiosissa noin 23 kilometriä etelään Iraklionista ja noin kolme kilometriä eteläkaakkoon Archánesista. Kylän lähistöltä on tehty joitakin minolaisaikaisia löytöjä. Kylä itsessään on ollut olemassa viimeistään vuonna 1279.
Choudétsin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa kirkko vuodelta 1874 sekä kansanperinnemuseo. Lähistöllä sijaitsevat bysanttilaisaikaiset Pyhän Nikolaoksen ("Ágios Nikólaos"), Pyhän Johanneksen ("Ágios Ioánnis") ja Pyhän Antonioksen ("Ágios Antónios") kirkot sekä Neitsyt Maria ("Panagía") "Spiliótissan" luostari. Kylä tunnetaan muun muassa vuotuisista musiikkijuhlistaan. Choudétsin ympäristössä harjoitetaan paljon viininviljelyä.
Pithári

Pithári () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chanián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Pithári on osa Arónin kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 1 724 (vuonna 2011).
Pithári sijaitsee Akrotírin niemimaan eteläosassa noin 8,5 kilometriä itään Chanián keskustasta. Se on nykyään käytännössä Chanián esikaupunkialuetta. Pithárin ympärillä sijaitsevat muun muassa kylät Ágios Nikólaos, Argoulidés ja Anemómyloi. Chanián kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin neljä kilometriä kylästä itäkaakkoon.
Aiemmin kylä kuului Akrotírin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chanián kunnan Akrotírin kunnallisyksikköön.
Cardin (Oklahoma)

Cardin on aavekaupunki Ottawan piirikunnassa Oklahoman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vielä vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 150, mutta vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan siellä asui vain kolme asukasta. Marraskuussa 2010 kaupungissa ei asunut enää kukaan.
Historia.
Kaupunki perustettiin vuonna 1913 lyijy- ja sinkkikaivosten lähelle. Se tunnettiin perustamisestaan vuoteen 1920 asti nimellä Tar River. Tämän jälkeen nimi vaihdettiin Cardiniksi. Nimenvaihdon aikaan asukkaita oli noin 2 640, mutta jo vuonna 1930 asukasluku oli vain 437.
Nykyisin Cardin sijaitsee yhdessä Picherin ja Hockervillen kanssa Tar Creek Superfund site -alueella, joka on suljettu kaivostoiminnan aiheuttamien lyijysaastumisen ja maansortumavaaran vuoksi. Yhdysvaltain liittovaltio osti kaupunkien talot saadakseen asukkaat poistumaan vaaralliselta alueelta. Viimeinen palvelu Cardinissa lopetettiin kaupungin postin sulkeutuessa helmikuussa 2009.
Profítis Ilías (Iraklion)

Profítis Ilías () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Témenoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Iraklionin kunnan Témenoksen kunnallisyksikköön. Profítis Ilías muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Προφήτη Ηλία, "Topikí Koinótita Profíti Ilía"). Kylän väkiluku on 1 429 (vuonna 2011).
Profítis Ilíaksen kylä sijaitsee noin 19,5 kilometriä etelälounaaseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu Rókkan vuoren luoteisrinteeseen noin 350 metrin korkeudelle merenpinnasta laskettuna. Kylä on nimellään omistettu profeetta Elialle. Kylän pääkirkko, joka on vuodelta 1887, on omistettu Elian lisäksi Neitsyt Marialle.
Kylän lähellä 507 metriä korkealla Rókkan vuorella sijaitsevat Témenoksen linnoituksen rauniot. Antiikin aikana samalla paikalla sijaitsi Lykastoksen kaupunki. Linnoituksen rakennutti bysanttilaisella kaudella Nikeforos Fokas, jonka tarkoituksena oli siirtää Iraklionin kaupunki vuorelle turvallisempaan paikkaan sen jälkeen, kun se oli vallattu takaisin arabeilta vuonna 961. Kaupungin siirtoyritys kuitenkin epäonnistui.
Kylän kautta kulkee Euroopan kaukovaellusreitti E4.
Douthat (Oklahoma)

Douthat on aavekaupunki Ottawan piirikunnassa, Yhdysvaltain Oklahomassa. Kaupunki sijaitsee 2 mailia (3.2 kilometriä) etelään Picheristä. Kaupungissa oli ollut postitoimisto, joka avattiin maaliskuussa 1917. Kaupunki nimettiin Zahn A. Douthatin mukaan. Douthat on nyt autio ja osa Tar Creek Superfund sitea.
Pýrgos (Iraklion)

Pýrgos (; myös "Pýrgos Monofatsíou", Πύργος Μονοφατσίου) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Archánes-Asteroúsian kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Asteroúsian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Archánes-Asteroúsian kunnan Asteroúsian kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 951 (vuonna 2011).
Pýrgoksen kylä, suomeksi ”Torni”, sijaitsee Kreetan keskisissä eteläosissa linnuntietä noin 37 kilometriä etelään Iraklionista ja noin kuusi kilometriä sisämaahan saaren etelärannikosta eli Libyanmeren rannasta. Aiemmin Pýrgos toimi lakkautetun Monofátsin provinssin hallintokeskuksena.
Pýrgos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Πύργου, "Topikí Koinótita Pýrgou"), johon kuuluvat varsinaisen Pýrgoksen kylän lisäksi kylät Mourniá ja Priniás. Koko yhdyskunnan väkiluku on 984.
Picher (Oklahoma)

Picher on aavekaupunki Ottawan piirikunnassa Oklahoman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupunki oli merkittävä lyijyn ja sinkin louhinnan keskus. Yli sata vuotta kestänyt rajoittamaton louhinta johti kaupungin tuhoon, sillä kaupunkiin kertyi suuret määrät myrkyllisiä metallikasoja. Valtio yritti auttaa terveysriskien lieventämisessä jo vuonna 1980, mutta silti vielä vuonna 1996 tehdyn tutkimuksen mukaan 34 prosenttia Picherin lapsista kärsi lyijymyrkytyksestä ympäristön saastumisen vuoksi. Lopulta Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto EPA ja Oklahoman osavaltio sopivat pakollisesta evakuonnista. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 1 640 asukasta, mutta vuonna 2010 enää 20 asukasta. Kaupunki autioitui vuonna 2015.
Rodákino

Rodákino () on Kreikan kyläyhdyskunta, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ágios Vasíleioksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kyläyhdyskunta kuului Foínikaksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ágios Vasíleioksen kunnan Foínikaksen kunnallisyksikköön. Kyläyhdyskunnan väkiluku on 264 (vuonna 2011).
Rodákinon kyläyhdyskunta, suomeksi ”Persikka”, koostuu kahdesta Rodákinon kylästä, jotka ovat Áno Rodákino (Άνω Ροδάκινο, ”Ylä-Rodákino”, 106 asukasta) ja Káto Rodákino (Κάτω Ροδάκινο, ”Ala-Rodákino”, 117 asukasta). Lisäksi siihen kuuluvat kylät Kórakas (11 asukasta) ja Polýrizos (30 asukasta). Kylät sijaitsevat noin 47 kilometriä lounaaseen Réthymnon kaupungista. Áno Rodákinon ja Káto Rodákinon välissä sijaitsee Ríkinthos-niminen rotko ja joenuoma.
Paikka on ollut asuttuna viimeistään 1600-luvulta. Erään tiedon mukaan asukkaat olisivat alkuperältään Lakonian mánilaisia. Saksalaiset polttivat kylät saaren natsimiehityksen aikaan 20. elokuuta 1943. Áno Rodákinon kirkkoihin kuuluvat muun muassa Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko ("Koímisi tis Theotókou") ja Vapahtajan kirkastumisen kirkko ("Metamórfosi tou Sotíros"), ja Káto Rodákinon kirkkoihin kaksi Pyhän Georgioksen (Pyhä Yrjö, "Ágios Geórgios") kirkkoa sekä Profeetta Elian ("Profítis Ilías"), Pyhän Antonioksen ("Ágios Antónios") ja Pyhän Hengen ("Ágio Pnévma") kirkot.
Sfendýli

Sfendýli (; myös "Sfentýli", Σφεντύλι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chersónisoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Sfendýli on osa Potamiésin kyläyhdyskuntaa. Se on nykyisin asumaton.
Sfendýlin autiokylä sijaitsee Aposelémisin tekojärven itärannalla. Se on nykyisin osaksi vuonna 2012 valmistuneen tekojärven peittämä, ja siksi se on hylätty ja paljolti raunioina. Sfendýli on ollut olemassa viimeistään vuonna 1577, jolloin se mainitaan venetsialaisissa asiakirjoissa. Sen nimi perustuu ensimmäisten asukkaiden sukunimeen. Osmanivallan aikana kylän nimi esiintyy muodossa "Isfendil". Tekojärveä rakennettaessa Kreikan valtio lunasti kylän rakennukset asukkailta korvausta vastaan. Vielä vuoden 2011 väestönlaskennassa kylän väkiluvuksi kirjattiin 43.
Tekojärven vedenpinta vaihtelee vuodenaikojen mukaan, ja samalla kylä paljastuu veden alta tai peittyy uudelleen. Tästä on muodostunut eräänlainen nähtävyys.
Skaláni

Skaláni () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 1 180 (vuonna 2011).
Skalánin kylä sijaitsee noin kymmenen kilometriä eteläkaakkoon Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu rinteeseen noin 244 metrin korkeudelle merenpinnasta laskettuna. Skaláni mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1271. Kylän pääelinkeinoja ovat viinin- ja oliivinviljely.
Skaláni muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Σκαλανίου, "Topikí Koinótita Skalaníou"), johon kuuluu varsinaisen Skalánin kylän lisäksi kylä Spília. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 229.
Tsikalariá

Tsikalariá () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chanián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Soúdan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chanián kunnan Soúdan kunnallisyksikköön. Tsikalariá muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Τσικαλαριών, "Topikí Koinótita Tsikalarión"). Kylän väkiluku on 1 545 (vuonna 2011).
Tsikalarián kylä sijaitsee Maláxa-vuoren rinteessä linnuntietä noin kuusi kilometriä kaakkoon Chanián keskustasta ja noin 2,5 kilometriä lounaaseen Soúdan kaupungista. Se on nykyisin käytännössä Chanián kaakkoista esikaupunkialuetta, mutta säilyttänyt monia perinteisen kylän piirteitä. Kylän nimi viittaa mahdollisesti siellä vanhastaan valmistettuihin savisiin astioihin. Se tunnetaan myös ruusuveden valmistuksesta. Kylän tärkeimmät kirkot on omistettu Neitsyt Marialle ("Panagía") ja Pyhälle Johannekselle ("Ágios Ioánnis").
Vasileíes

Vasileíes (; myös "Vasilíes") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 1 662 (vuonna 2011).
Vasileíesin kylä sijaitsee linnuntietä noin kahdeksan kilometriä etelään Iraklionin kaupungista. Vasileíes muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Βασιλειών, "Topikí Koinótita Vasileión"), johon kuuluvat varsinaisen Vasileíesin kylän lisäksi kylät Ágios Vlásios ja Sílamos. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 256.
Vathýs

Vathýs () eli Vathý (Βαθύ) (myös "Vathís", "Vathí") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kálymnoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kálymnoksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 492 (vuonna 2011).
Vathýksen kylä sijaitsee pitkän ja kapean luonnonsatamalahden pohjukassa Kálymnoksen itärannikolla, noin 11 kilometriä koilliseen Póthiasta eli Kálymnoksen kaupungista. Kylän nimi viittaa satamapaikkana toimimiseen. Vathýksestä länteen avautuu saaren suurin ja hedelmällisin laakso.
Vathýksen laakso on ollut asuttu jo varhain, ja sieltä on tehty löytöjä neoliittiselta kaudelta ja antiikin ajalta. Sitä on ehdotettu myös yhdeksi Kalymnan poliksen kaupunkikeskuksen paikaksi.
Sukumo

Sukumo () on Japanin kaupunki Shikokun saarella Kōchin prefektuurissa. Se sijaitsee aivan prefektuurin länsiosassa Tyynenmeren Sukumonlahden rannikolla. Kaupunki on rakentunut lahden pohjukkaan Matsudajoen suun alluviaalitasangolle, mutta suurin osa sen alueesta on metsäistä vuoristoa. Lännessä se rajautuu Ehimen prefektuuriin. Kaupunkiin kuuluvat myös Kōchin prefektuurin ainoat asutut ulkosaaret, Okinoshima ja Ugurushima. Sukumossa on 20 260 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 286,20 neliökilometriä.
Edo-kaudella Sukumo kehittyi linnanaluskaupunkina osana Tosan daimiokuntaa. Kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kunnallishallinnon puitteissa Sukumolle myönnettiin laajan kuntaliitoksen myötä vuonna 1954. Tärkeä elinkeino on perinteisesti ollut kalastus, nykyisin myös vesiviljely. Jokilaaksoissa maatalous tuottaa riisiä, vihanneksia ja sitrushedelmiä, vuoristoalueilla harjoitetaan metsätaloutta. 
Sukumossa sijaitsee yksi Shikokun pyhiinvaellusreitin temppeli, Enkō-ji (temppeli nro. 39). Kaupungissa on monia historiallisia jäänteitä ja muistomerkkejä, kuten Sukumon linnan rauniot ja Nonaka Kenzanin hauta. Ulkosaaret kuuluvat Ashizuri-Uwakain kansallispuistoon. Sukumoa palvelee Tosa Kuroshio -rautatien Sukumo-linja, ja sieltä on myös lauttayhteys Kyūshūlle Ōitan prefektuurin Saikin kaupunkiin.
Wallace Collection

Wallace Collection on Lontoossa Hertfordin sukutalossa sijaitseva taidemuseo. Taidemuseon ja sen kokoelman on vuodesta 1897 saakka omistanut Britannian valtio. Museon nykyinen (2019) kuraattori on tohtori Xavier Bray.
Museo on useiden muiden Britannian valtionmuseoiden tapaan maksuton.
Historia.
Wallace Collectionin nykyisen taidekokoelman juuret ovat Hertfordin markiisisuvun vuosisatojen saatossa keräämässä taidekokoelmassa. Hertfordin ensimmäinen ja toinen markiisi aloittivat kokoelman kartuttamisen 1700-luvulla. Tätä seuranneet kolmas ja neljäs markiisi jatkoivat kokoelman laajentamista. Erityisesti pitkään Pariisissa asuneella neljännellä markiisilla oli hyvin merkittävä rooli taidekokoelman kartuttamisessa ja valtaosa kokoelman nykyisistä taideteoksista ovatkin juuri hänen hankkimiaan.
Hertfordin neljäs markiisi ei mennyt koskaan naimisiin. Hänellä oli kuitenkin avioliiton ulkopuolinen poika, Richard Wallace. Wallace toimi nuorena isänsä avustajana taideasioissa tämän asuessa Pariisissa ja peri isänsä omaisuuden – suuri taidekokoelma mukaan lukien – isänsä kuoltua vuonna 1870. Vuonna 1872 Wallace toi osan taidekokoelmastaan – jonka kartuttamista hän oli jatkanut isänsä kuoleman jälkeen – Lontooseen ja päätti tehdä Hertfordin Lontoon sukutalosta paikan hänen taidekokoelmalleen. Wallacen kokoelma oli esillä Lontoossa vuosina 1872–1875 Bethnal Green Museumissa Itä-Lontoossa, jonka jälkeen ne siirrettiin Hertfordin sukutaloon.
Richard Wallace kuoli vuonna 1890, jolloin taidekokoelma siirtyi Wallacen muun omaisuuden kanssa tämän leskelle, Lady Wallacelle. Lady Wallace taas testamenttasi Hertfordin sukutaloon sijoitetut taideteokset valtiolle, jonka haltuun ne siirtyivät Lady Wallacen kuoltua seitsemän vuotta miehensä jälkeen. Iso osa muusta omaisuudesta sekä osan taideteoksista hän testamenttasi kuitenkin valtion sijaan sihteerilleen John Murray Scottille.
Wallace Collection avattiin yleisölle julkisena museona vuonna 1900 ja se on siitä saakka toiminut Britannian valtion alaisuudessa. Nykyisin museo kuuluu hallinnollisesti Britannian kulttuuri-, media- ja urheiluministeriön alaisuuteen.
Wallace Collectionin omat säännöt kielsivät kokoelmaan kuuluneiden esineiden lainaamisen muille taidemuseoille sen jälkeen, kun taidemuseo avattiin valtionmuseona vuonna 1900. Lady Wallacen testamentti ei nimenomaisesti kieltänyt taide-esineiden lainaamista, mutta testamenttiin kirjattua ehtoa siitä, että kokoelma "tulisi pitää erillään muista taide-esineistä" () tulkittiin hyvin kirjaimellisesti. Vasta 119 vuotta myöhemmin, syyskuussa 2019, taidemuseon taustasäätiö ja hallitus pääsivät sopimukseen sääntömuutoksista, jotka sallivat kokoelmaan kuuluvien taideteosten lainaamisen eteenpäin. Sääntömuutoksesta huolimatta taidemuseo on kertonut, että se aikoo lainata teoksiaan ainoastaan "hyvin erityislaatuisissa olosuhteissa".
Kokoelmat.
Wallace Collectionin kokoelma on hyvin monipuolinen. Kokoelmiin kuuluu maalauksia ja muita taide-esineitä muun muassa 1600–1800-luvuilta, keskiajalta sekä renessanssin ajalta. Lisäksi museon kokoelmiin kuuluu ase- ja haarniskakokoelma.
Lindsay Hoyle

Lindsay Harvey Hoyle (s. 10. kesäkuuta 1957 Adlington, Lancashire, Britannia) on brittiläinen poliitikko. Hänet valittiin Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen varapuhemieheksi 8. kesäkuuta 2010 ja puhemieheksi 4. marraskuuta 2019. Tätä ennen hän toimi työväenpuolueen kansanedustajana.
National Army Museum

National Army Museum on Lontoon Chelseassa sijaitseva sotamuseo. Museo esittelee Britannian armeijan maavoimien historiaa Englannin sisällissodasta nykypäivään. Museo avattiin vuonna 1960 ja sen nykyinen (2019) johtaja on Justin Maciejewski. Museoon on vapaa sisäänpääsy.
National Army Museum oli vuosina 2014-17 suljettuna suuren, lähes 24 miljoonaa puntaa maksaneen remontin vuoksi. Museo avattiin uudelleen maaliskuussa 2017.
Barthélemy d’Herbelot

Barthélemy D’Herbelot de Molainville (14. joulukuuta 1625 – 8. joulukuuta 1695) oli ranskalainen orientalisti. Hänet tunnetaan parhaiten "Bibliothèque orientale" -tietosanakirjan pääasiallisena laatijana.
D’Herbelot syntyi Pariisissa ja opiskeli Pariisin yliopistossa. Hän omistautui itämaisten kielten opiskelulle ja siirtyi Italiaan voidakseen harjoittaa kielitaitoaan maassa matkustavien, Lähi-idässä syntyneiden kauppiaiden ja merimiesten kanssa. Italiassa hän tutustui humanisti Lucas Holsteniuikseen (1596–1661) ja kreikan kielen tuntijaan Leo Allatiukseen (1586–1669). D’Herbelot palasi Ranskaan puolitoista vuotta myöhemmin, jolloin hän sai valtiontalouden yli-intendentti Nicolas Fouquet’lta 1500 livren eläkkeen. Fouquet’n jouduttua epäsuosioon 1661 d’Herbelot menetti eläkkeensä ja hänet nimitettiin Ludvig XIV:n ("Aurinkokuningas") sihteeriksi ja itämaisten kielten tulkiksi.
Muutamia vuosia myöhemmin d’Herbelot palasi Italiaan, missä Toskanan arkkiherttua Ferdinand II esitteli hänelle useita arvokkaita itämaisia käsikirjoituksia ja pyysi häntä hovinsa jäseneksi. D’Herbelot palasi kuitenkin Ranskaan Jean-Baptiste Colbertin kutsumana, ja kuningas myönsi hänelle uuden, aiemman suuruisen eläkkeen. Vuonna 1692 hänestä tuli syyrian kielen professori Collège Royalissa. d’Herbelot kuoli Pariisissa joulukuussa 1695.
D’Herbelot "magnum opus" oli "Bibliothèque orientale, ou dictionnaire universel contenant tout ce qui regarde la connoissance des peuples de l’Orient", jonka parissa hän työskenteli suurimman osan elämäänsä. Teoksen viimeisteli lopulta hänen avustajansa Antoine Galland, ja se julkaistiin postyymisti vuonna 1697. Teos oli ensimmäinen islam-tietosanakirja ja lähtölaukaus tieteelliselle orientalismille. Sen vaikutus oli suuri myös oppineiden piirien ulkopuolelle; 1700-luvulla suosioon nousseen näennäisitämaisen fiktion kautta d’Herbelot’n vaikutus muodostui huomattavaksi myös kaunokirjallisuuden saralla.
Hát bội

Hát bội tai hát tuồng on vietnamilaista oopperaa. Ooppera on peräisin Kiinasta ja siinä on huomattavia vaikutteita kiinalaisesta oopperasta. Perinteisesti hát bội oli hovioopperaa ja se kukoisti etenkin yhdessä keisarillisen pääkaupunki Huến kanssa 1800-luvulla.
Historia.
Kiinalainen ooppera levisi Vietnamiin 1200- ja 1300-lukujen aikana. Tarinan mukaan sen toi maahan mongolien sotaretkillä Vietnamiin vuonna 1285 sotavangiksi jäänyt tunnettu kiinalaisen oopperan näyttelijä tai joukko näyttelijöitä. Vietnamissa hän opetti oopperaa paikallisille, joiden esityksistä kehittyi edlleen nykyinen hát bội sen levitessä ympäri maata. Hát bội oli varsinkin aluksi lähes pelkästään hovioopperaa. 1600-luvulla elänyt näytelmäkirjailija Đào Duy Từ teki sitä tunnetuksi myös tavallisemman kansan keskuudessa. Nykyisen Vietnamin eteläosiin ooppera levisi Nguyễn-dynastian valtakauden valloitusten aikana 1700- ja 1800-lukujen aikana. 
Hát bộin kulta-aikaa oli 1800-luku ja se kukoiti yhtä aikaa keisarillisen pääkaupunki Huến kanssa. Sen kehitystä tuki etenkin keisari Tự Đức, jonka kaudella Hát bộin voidaan katsoa kehittyneen nykymuotoonsa. Oopperaan ilmaantui puhtaasi vietnamilaista ohjelmistoa, minkä lisäksi kiinalaisia näytelmiä muokattiin hát bội-ohjelmistoon. Kirjailija Đào Tấn kirjasi ylös aiemmin vain puhuttuna perinteenä olemassa ollutta oopperareprtuaaria. 1900-luvulla oopperan tarkasti määriteltyä rakennetta pyrittiin löyhentämään ja oopperalle tyypillisten kiinalaisten lainasanojen määrää vähentämään, jotta oopperaa pystyttäisiin esittämään laajemmalle yleisölle. Oopperaperinne oli lähes kadota 1900-luvun sotien aikana. Viimeinen suuri oopperaryhmä entisessä keisarillisessa pääkaupungissa Huếssa lakkautti toimintansa vuonna 1945. Sittemmillä vuosikymmenillä ooppera ei saanut tukea valtiolta.
Piirteet.
Hát bội-oopperassa on huomattavia vaikutteita kiinalaisesta oopperasta. Kiinalaisia lainauksia on esimerkiksi näyttelijätekniikassa, puvustuksessa, naamioinnissa ja ooppera sisältää myös kiinalaisia lainasanoja. Teemoiltaan oopperat voidaan jakaa sotilaallisiin ja kodin asioihin keskittyviin näytelmiin. Sotilaalliset oopperat kertovat usein tarinoita Kiinan tai Vietnamin legendaarisesta historaista tai kokonaan fiktiivisistä kamppailuista esimerkiksi eri hallitsijoiden välillä. Kodin asioihin keskittyvien oopperoiden tyypillinen piirre on kärsimyksen kuvaaminen.
Hát bội-oopperan esityslava on yleensä tyhjä yhtä pöytää ja kahta tuolia lukuun ottamatta. Pöytä ja tuolit voivat toimia esityksen puolesta paitsi huonekaluina, mutta myös esimerkiksi linnan tai luolan asemassa. Näyttelijöiden puvustus ja naamiointi riippuu heidän esittämästään hahmosta. Musta saattaa kuvastaa esimerkiksi rohkeutta, punainen vihaa, valkoinen petollisuutta ja kulta jumalallisuutta. Lavan näytelmää ja laulua säestävät kieli- ja lyömäsoittimet.
Perinteisesti hát bội oli etenkin hovin ja sivistyneistön oopperaa. Oopperalla välitettiin konfutsealaista moraalioppia.
Kuolajärvi

Kuolajärvi on suomenkielinen paikannimi. Nimen alkuosa tulee saamelaiskielten kalaa tarkoittavasta sanasta, kuten . Nimi esiintyy paikannimissä etenkin Suomen Lapissa ja lähialueilla. Nimen esiintymiä ovat seuraavat:
Intian parlamenttivaalit 2009

Intian parlamenttivaalit 2009 olivat maailman suurimmat demokraattiset vaalit. Ne järjestettiin viidessä osassa, yhden kuukauden aikana, äänioikeutettuja oli yli 700 miljoonaa. Äänestäneitä oli noin 60 prosenttia kaikista äänioikeutetuista. 
Vaalien kolme tärkeintä vaaliliittoa olivat yhdistynyt edistyksellinen allianssi (UPA), kansallinen demokraattinen allianssi (NDA) ja Kolmas rintama. Edistyksellistä allianssia johti kongressipuolue, NDA:ta Intian kansanpuolue (BJP) ja kolmas rintama rakentui kommunististen puolueiden sekä Bahujan Samaj Partyn ympärille.
Vaalien voittajaksi nousi kongressipuolue, jonka seurauksena Manmohan Singh jatkoi maansa pääministerinä. UPA-vaaliliitto sai 262 paikkaa, joista 206 kuului kongressipuolueelle. Pääoppositiopuolue BJP sai 116 paikkaa, liittoumansa saadessa 158. Kolmas rintama sai 76 paikkaa, sen menestynein puolue oli Bahujan Samaj Party, joka sai 21 paikkaa, kommunistit saivat yhdessä 20.
Osavaltiotasolla kommunistit kokivat suuria tappioita Länsi-Bengalissa ja Keralassa, jotka ovat perinteisesti olleet heidän vankimpia kannatusalueitaan.
Skotlannin Valioliiga (naiset)

Skotlannin Valioliiga (; lyh. SWPL) on Skotlannin korkein naisten liiga jalkapallossa. Liiga jakautuu kahdeksi sarjatasoksi, jotka ovat SWPL 1 ja SWPL 2. Molemmilla sarjatasoilla pelaa kahdeksan joukkuetta.
Historia.
Liiga perustettiin vuonna 2002, kun naisten pääsarjan ("Scottish Women's Football League", SWFL) 12 joukkuetta perustivat uuden sarjan. Vuonna 2016 liiga jakautui kahteen sarjatasoon, joihin molempiin tuli kahdeksan joukkuetta. Kaudesta 2020 eteenpäin SWPL 2 laajentuu kymmeneen joukkueeseen.
Sarjajärjestelmä.
Kaudesta 2020 eteenpäin SWPL 1:ssä pelaa kahdeksan joukkuetta ja SWPL 2:ssa kymmenen joukkuetta. Pääsarjatason viimeinen putoaa suoraan ja SWPL 2:n voittaja nousee suoraan. SWPL 1:n toiseksi viimeinen karsii paikasta SWPL 2:n toiseksi sijoittuneen kanssa. SWPL 2:n kaksi viimeistä putoaa ja kolmanneksi viimeinen karsii paikastaan alemman sarjatason joukkuetta vastaan.
Joukkueet kaudella 2024–2025.
Skotlannin naisten pääsarjan joukkueet kaudella 2024–2025:
Cải lương

Cải lương () on vietnamilaisen oopperan tai teatterin muoto. Cải lương on saanut alkunsa Etelä-Vietnamissa 1900-luvun alkupuoliskolla. Se perustuu aikaisempaan hát bội -oopperaan, johon on yhdistetty nykyaikaisempia piirteitä ja etelävietnamilaista musiikkia ja laulua. 
Cải lươngin suosio oli suurimmillaan 1930-luvulla. Sittemmin sen suosiota ovat syöneet muut viihdemuodot, mutta se on edelleen suosituin vietnamilaisista teatterimuodoista.
Historia.
Ranskan siirtomaavallan alettua Vietnamissa vuonna 1858 vietnamilaiseen kulttuuriin alkoi saapua voimakkaita vaikutteita länsimaista. Vaikutus tuntui etenkin kaupunkien ranskalaisissa kouluissa opiskelleen uuden yläluokan parissa. Cải lương yhdisteli uudempia elementtejä jo olemassolleeseen hát bội -oopperaan. Cải lương sai alkunsa Mekongjoen suiston seudulla 1900-luvun alussa. Alun perin cải lươngin esittäjät istuivat paikallaan etelävietnamilaisia kappaleita esittäen, mutta pian esitykseen alettiin yhdistellä liikkeitä, juonia, pukuja ja niin edelleen. Erityisen tunnetuksi cải lương -kappaleista tuli Cao Văn Lầun kirjoittamasta melodiasta "Vọng cổ". Suosituimmillaan cải lương oli 1930-luvulla. Samaan aikaan vanhemman hát bộin suosio laski. Nykyisin cải lương on suosituin vietnamilaisen teatterin muodoista, vaikka etenkin toisen maailmansodan jälkeen senkin suosiota ovat syöneet uudet viihdemuodot, kuten elokuvat.
Piirteet.
Cải lươngia kuvaillaan useimmiten musiikilliseksi teatteriksi tai oopperaksi. Noin 60 % cải lương -näytelmistä sisältää musiikkia ja laulua. Vọng cổ on tärkein yksittäisistä melodioista ja sen mukaan esitetään noin 20 eri kappaletta. Vọng cổlla on usein kaksi esittäjää ja laulettujen osioiden välillä voi olla puhuttuja repliikkejä näyttelijöiden välillä. Laulajan tulee osata välittää näytelmän tunteet laulunsa kautta, jossa painotetaan heti ensimmäistä nuottia. Usein cải lương -esitystä mennään seuraamaan nimenomaan jonkun tietyn laulajan esityksen takia. Laulaja laulaa yleensä muutaman sanan, ennen kuin esityksen soittajat alkavat säestää laulua. Cải lương -orkesteri sisältää kieli-, puhallin- ja lyömäsoittimia, kuten esimerkiksi đàn tranh, đàn nhị, sáo, sekä nykyaikaisemmat viulu ja kitara. 
Cải lương -näytelmien teemat voidaan jakaa historiallisiin ja nykyaikaisiin. Historialliset näytelmät kertovat usein Kiinan tai Vietnamin legendaarisen historian tarinoita. Näyttelijät esittvät usein kuninkaita, kuningattaria ja sotureja historiallisissa puvuissa. Nykyaikaisten näytelmien teema on usein nykyaikainen yhteiskunta, romanttiset tarinat, sekä perhe- ja muut sosiaaliset suhteet. Esityksissä hyödynnetään tavallisesti esimerkiksi nykyaikaista näyttämötekniikkaa ja valoefektejä.
Las Gorras Blancas

Las Gorras Blancas () oli New Mexicon territoriossa Yhdysvalloissa 1880- ja 1890-lukujen vaihteessa toiminut salaseuramainen järjestö ja poliittinen protestiliike, joka vastusti valkoisten angloamerikkalaisten maanvaltaajien levittäytymistä aiemmin yhteisomistuksessa olleille alueille. Järjestöä johtivat ja tukivat New Mexicon latinotaustaiset asukkaat. Guadalupe Hidalgon rauhassa oli luvattu, että alueen vanhat maankäyttöoikeudet pysyvät voimassa.
Las Gorras Blancasin perustaneet Herreran veljekset perustivat New Mexicoon useita työväenjärjestö Knights of Laborin osastoja, jotka käyttivät espanjankielistä nimeä Los Caballeros del Trabajo. Knights of Laborin kattojärjestö ei tukenut Las Gorras Blancasia.
Las Gorras Blancas käytti suoran toiminnan keinoja. Se teki yöllisiä iskuja, joissa tuhottiin valkoisten tilanomistajien pystyttämiä aitoja, päästettiin lehmiä karkaamaan sekä poltettiin latoja ja heinävarastoja. Se poltti tuhansia ratapölkkyjä, koska maanvaltaukset ja maakaupoilla keinottelu keskittyivät rakenteilla olleen Atchison, Topeka and Santa Fe -yhtiön rautatien ympärille. Suora toiminta päättyi, kun liikkeen johtajia valittiin territorion edustajainhuoneeseen. Heidän puolueensa oli populistinen El Partido del Pueblo Unido. He eivät kuitenkaan saaneet tavoitteitaan läpi edustajainhuoneessa.
Liikkeen näivettymisen jälkeen osa sen jäsenistä liittyi rikollisryhmiin kuten La Sociedad de Bandidos de Nuevo Mexicoon.
Pertti Kinanen

Pertti Kiviranta (ent. Kinanen) (s. 1962) on suomalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi drag-hahmo Sirkka Tällin esittäjänä. Kinanen on esiintynyt myös muun muassa lyhytelokuvissa "Minuuttidraama" ja "Viime hetken ostoksia".
Ottawan piirikunta (Oklahoma)

Ottawan piirikunta () on piirikunta Yhdysvaltain Oklahoman osavaltion koillisosassa. Piirikunnan hallintokeskus on Miami ja pinta-ala 701,4 neliökilometriä. Vuoden 2010 väestönlaskennassa piirikunnassa oli 31 848 asukasta, joka tarkoittaa 1,7 prosentin laskua vuoden 2000 väestömäärästä. Piirikunta rajoittuu sekä Missourin että Kansasin alueisiin. Piirikunnassa on huomattavan paljon Amerikan alkuperäiskansojen asukkaita, noin 16,5 prosenttia.
Asutuskeskukset.
Kaupungit:
Kunnat ("town"):
Väestönlaskennalliset asuinpaikat:
Kunnallishallinnoton alue:
Aavekaupungit: