tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Naema Helsingius

Naema Maria Helsingius (3. syyskuuta 1860 Lohja – 8. joulukuuta 1933 Turku) oli suomalainen kuurojen koulun opettaja.
Helsingiuksen vanhemmat olivat Lohjan kirkkoherra Gustaf Fredrik Helsingius ja Rosina Heurlin.
Helsingius suoritti tutkinnon Heurlinin koulusta Turusta 1876 ja suoritti Ruotsissa Manillaskolanissa kuuromykkäinopettajatutkinnon 1888. Tammisaaren seminaarissa hän suoritti yksityisesti tutkinnon tietopuolisissa oppimäärissä 1889. Hän toimi kuuromykkäinopettajana Kuopion kuuromykkäinkoulussa 1889–1913. Hän kirjoitti artikkeleita Suomen aistivialliskoulujen lehteen sekä julkaisia uskonnollisia ja koulukirjoja ja kirjan "Pienten lasten hoito". Hänen aloitteestaan ruvettiin pitämään kertaus- ja jatkokursseja kuuroille, ja hän piti niitä itsekin. Hän oli perustamassa 1898 Kuopion langettavatautisten hoitoyhdistystä ja oli sen johtokunnan jäsen.
Det Vita Finland

Det Vita Finland oli lyhyen aikaa vuonna 1918 ilmestynyt sisällissodan valkoisten lehti. Lehti ilmestyi Vaasassa, ja sitä julkaisi Ylipäällikön neuvottelukunta. Se oli "Valkoinen Suomi" -lehden rinnakkaislehti.
Lehti ilmestyi maaliskuussa 1918 yhteensä 22 numeroa. Lehden päätoimittaja oli Richard Malmberg. Muita toimittajia olivat Johannes Näse ja A. J. Dahl.
Kutsan luonnonpuisto

Kutsan luonnonpuisto oli Sallan kunnassa Paanajärven pohjoispuolella sijainnut luonnonpuisto, joka perustettiin 1938 luonnonsuojelulain nojalla valtion maille. Puiston pinta-ala oli 215 neliökilometriä. Puisto jäi Moskovan rauhassa 1940 luovutetulle alueelle. 
Kutsan luonnonpuiston tunnetuin nähtävyys oli 14,5 metriä korkea Jäniskönkään putous. Alueella oli myös 10 kilometriä pitkä Pyhäkurun kuru, jonka on väitetty olleen muinaisten lappalaisten pyhä uhripaikka. 
Vilho Pesonen ja Einari Merikallio tekivät 1917 tutkimusmatkan Oulangan ja Kutsan alueille ja heidän mielestään Kutsan alueesta saattoi käyttää nimitystä "Suomen Sveitsi" paremmin kuin Paanajärven alueesta. 1930-luvulla Kutsan alueen sammalia, jäkäliä ja sieniä tutkivat Mauno J. Kotilainen, Risto Tuomikoski ja Matti Laurila. Vuonna 1994 Muurmanskin aluehallinto perusti Kutsaan noin 52 000 hehtaarin kokoisen luonnonsuojelualueen, jonka ulkopuolelle jäivät entisen luonnonpuiston länsi- ja luoteisosat.
Hattiesburg

Hattiesburg on kaupunki Mississippin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 45 751. Kaupunki kuuluu Forrestin ja Lamarin piirikuntiin. Hattiesburg on Forrestin piirikunnan hallintokeskus.
Pääskypahdan luonnonpuisto

Pääskypahdan luonnonpuisto oli Petsamon kunnassa Valasjärven kylän kaakkoispuolella sijainnut luonnonpuisto joka perustettiin 1938 luonnonsuojelulain nojalla valtion maille. Puiston pinta-ala oli 28 neliökilometriä. Puisto jäi Moskovan välirauhassa 1944 luovutetulle Petsamon alueelle. 
Entinen luonnonpuisto on nykyisin tuhoutunut alueella harjoitetun kaivostoiminnan vuoksi.
Janne Äijö

Janne Äijö (s. 1977 Kauhajoki) on suomalainen rahoituksen professori. Hän toimii liiketaloustieteen, erityisesti rahoituksen professorina Vaasan yliopiston laskentatoimen ja rahoituksen akateemisessa yksikössä. Hän on Vaasan yliopiston EPAS-akkreditoidun, englanninkielisen Finance-maisteriohjelman koulutusohjelmavastaava.
Äijö valmistui kauppatieteiden maisteriksi vuonna 2001 ja väitteli kauppatieteen tohtoriksi Vaasan yliopistossa vuonna 2007. Hänen rahoituksen alan väitöskirjansa käsitteli makrotalousuutisten vaikutuksia osake- ja optiomarkkinoihin. 
Äijö nimitettiin Vaasan yliopiston vakinaiseen rahoituksen professuuriin vuonna 2014, mutta hän oli jo tätä ennen toiminut useamman vuoden laskentatoimen ja rahoituksen määräaikaisena professorina sekä muissa opetus- ja tutkimustehtävissä Vaasan yliopiston rahoituksen yksikössä.
Jouko Talonen

 
Jouko Talonen (s. 11. huhtikuuta 1953 Vähäkyrö) on suomalainen teologi, teologian ja filosofian tohtori. Hän toimi Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan kirkkohistorian professorina 2005–2021. Hän vastasi erityisesti Suomen ja Skandinavian kirkkohistorian oppiaineesta ja on tunnettu myös lestadiolaisen herätysliikkeen eri suuntien tutkijana ja tuntijana.
Koulutus ja tutkimustyö.
Talonen valmistui 1981 filosofian maisteriksi yleisestä historiasta Oulun yliopistosta ja teologian maisteriksi samana vuonna Helsingin yliopistossa. Hän jatkoi opintoja kummassakin yliopistossa. Talonen väitteli 1988 Helsingin yliopistossa teologian tohtorin arvoa varten Pohjois-Suomen lestadiolaisuuden poliittis-yhteiskunnallisesta profiilista 1905–1929. Niin ikään hän väitteli 1997 Oulun yliopistossa filosofian tohtoriksi Neuvosto-Latvian sodan jälkeistä kirkkohistoriaa koskevalla englanninkielisellä väitöskirjallaan. Talonen toimi professorina vuodesta 2005. 
Talonen on tutkinut kirkon ja politiikan välisiä suhteita, herätysliikkeitä (erityisesti lestadiolaisuutta) sekä Baltian (erityisesti Latvian) kirkkohistoriaa. Hän tuntee myös eurooppalaista teologianhistoriaa sekä arktisten alueiden kirkkohistoriaa. Häntä on usein julkisuudessa haastateltu erityisesti lestadiolaisuuteen liittyvissä kysymyksissä.
Bosnian ja Hertsegovinan tasavalta

Bosnian ja Hertsegovinan tasavalta () oli nykyisen Bosnia ja Hertsegovinan edeltäjä. Bosnian ja Hertsegovinan tasavalta oli laillisesti olemassa vuoteen 1995 asti, jolloin Daytonin sopimus solmittiin. Virallisten asiakirjojen mukaan tasavalta oli olemassa vuoteen 1997 asti, jolloin Daytonin sopimus pantiin täytäntöön. Bosnian sodan aikana Bosnian kroaatit ja Bosnian serbit perustivat omat itsehallintoalueensa, Hertseg-Bosnian ja Serbitasavallan. Mitkään valtiot eivät tunnustaneet kumpaakaan itsehallintoaluetta. Tasavaltaa edustivat pääasiassa sen bosniakkiväestön jäsenet, mutta hallituksessa oli myös serbejä ja kroaatteja.
AVN-palkinto

AVN-palkinnot () ovat elokuva-alan palkintoja, jotka jaetaan vuosittain yhdysvaltalaisten pornoelokuvien tekijöille. Palkinnot sponsoroi ja jakaa yhdysvaltalainen aikuisviihdeteollisuuden ammattilehti Adult Video News (AVN). 
Palkintokategorioita on yli sata, joista osa on suoraan verrattavissa muihin elokuva-alan palkintoihin ja osa on varta vasten pornolle tehtyjä. Palkinto on saanut kritiikkiä siitä, että useat palkintokategoriat ovat selkeästi päällekkäisiä keskenään ja että palkintoihin nimitetään jopa kymmeniä eri ehdokkaita. 
Palkintojenjakotilaisuus järjestetään vuosittain tammikuun alussa Las Vegasissa, Nevadassa, Yhdysvalloissa. Ensimmäinen AVN-palkintogaala järjestettiin vuonna 1984. Vuonna 1986 gaalaan lisättiin palkinnot myös homopornolle, ja vuonna 1999 homopornoon liittyvät palkinnot eriytettiin omaksi GayVN-palkinnokseen. 
Palkintoa on kuvattu ”pornoteollisuuden Oscar-palkinnoksi”.
Nefes

Nefes on turkkilainen Serdar Ortaçin kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin 2008.
Sylvia Bongo Ondimba

Sylvia Bongo Ondimba, o.s. "Valentin", (s. 11. maaliskuuta 1963 Pariisi, Ranska) on Gabonin presidentin Ali Bongo Ondimban puoliso. 
Sylvia Valentin oli juuri syntynyt, kun hänen vanhempansa muuttivat Doualaan Kameruniin töihin. Suurimman osan lapsuudestaan hän vietti Kamerunissa. Vuonna 1974 perhe muutti Gaboniin. 
Ali Bongo Ondimba tapasivat vuonna 1988 ja solmivat avioliiton vuonna 1989. Pariskunta on adoptoinut neljä lasta. Vuonna 1990 Sylvia Bongo Ondimpa perusti oman yrityksen, omaisuudenhoitoyritys Alliance S.A.:n. Hän johtaa myös Gabonin suurinta kiinteistöyritystä. Hänen puolisostaan tuli Gabonin valtionpäämies vuonna 2009. Sitä ennen Ali Bongo Ondimba oli maan edellisen presidentin, isänsä, Omar Bongon hallinnon ministeri ja armeijan komentaja.
Sylvia Bongo Ondimba tekee hyväntekeväisyystyötä oman säätiönsä kautta. Perheen elämäntyyliä on laajalti arvosteltu. Bongojen väitetään omistavan useita loistoautoja ja 39 huvilaa Ranskassa. Sylvia Bongo Ondimba on kiistänyt säätiöönsä liittyvän korruptiota tai valtion varojen kätkemistä.
11. lokakuuta 2023 hän sai pidätysmääräyksen ja vangittiin.
The Great McGinty

The Great McGinty on Preston Sturgesin käsikirjoittama ja ohjaama poliittinen komediaelokuva vuodelta 1940. Se on käsikirjoittajana uransa aloittaneen Sturgesin ensimmäinen ohjaustyö. Elokuva toi hänelle parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen Oscar-palkinnon ja käynnisti Sturgesin läpi 1940-luvun jatkuneen uran menestyskomedioiden kirjoittajana ja ohjaajana.
Juoni.
1930-luvun lamavuosina muuan pummi (Brian Donlevy) pääsee paikallisten hämärämiesten työrukkaseksi väärentämään vaalituloksia. Mies menestyy niin, että hänet nostetaan korruptoituneen pikkukaupungin pormestariksi. Kuvernöörin virkaan edetäkseen hän menee kulissiavioliittoon kovin rehellisen naisen kanssa, joka alkaa vaatia mieheltään oikeita uudistuksia, jotka hyödyttävät kansalaisia. Pahaksi onneksi mies rakastuu puolisoonsa aidosti. Tästä alkaa miehen alamäki hänen ”työnantajiensa” hylätessä hänet. Mies kertoo tarinan takaumana työskennellessään baarimikkona jossain Keski-Amerikan pikkukylässä jouduttuaan pakenemaan Yhdysvalloista.
Myöhempi arvostus.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Rotten Tomatoes -kokoomasivustolla elokuvalla oli 2010-luvun lopulla kriitikoiden 100 prosentin ja suuren yleisön 79 prosentin arvostus.
Tina Morpurgo

Tina Morpurgo (6. maaliskuuta 1907 Split, Itävalta-Unkari – 1. kesäkuuta 1944 Banjican keskitysleiri, Itsenäinen Kroatian valtio) oli juutalaistaustainen kroatialainen taidemaalari.
Elämänvaiheita.
Morpurgon suku oli lähtöisin Saksasta, Marburgin kaupungista. Splitissä se oli noussut huomattavaan asemaan. Suvusta oli noussut runoilija ja julkisen kirjaston perustaja sekä pankkiiri.
Koulunsa lopetettuaan Morpurgo omistautui maalaustaiteelle ja piti ensimmäisen näyttelyn vuonna 1932. Hän suunnitteli maalaustaiteen opintoja Saksassa, mutta talouskriisi ja kansallissosialistien valtaannousu estivät aikeen. Morpurgo pysytteli kotikaupungissaan ja vähitellen luopui taiteesta. Vuonna 1943 hänet kuljetettiin vanhempineen Banjican keskitysleirille. Eräissä papereissa on virheellinen tieto Jasenovacin keskitysleirille joutumisesta. Hänen maalauksensa pelastuivat ystävien ja eloonjääneiden sukulaisten avulla. Niitä oli esillä näyttelyissä 1974 ja 1975.
Madelen Janogy

Madelen Fatimma Maria Janogy (s. 12. marraskuuta 1995 Falköping) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa italialaista Fiorentinaa, johon hän siirtyi tammikuussa 2024. Kotimaansa pääsarjassa Damallsvenskanissa hän edusti Mallbackenia, Piteåta ja kausina 2021–2023 Hammarbytä. Kaudella 2019–2020 hän edusti saksalaista Wolfsburgia mutta ei saanut ykkösjoukkueessa peliaikaa.
Janogy on kesäkuun 2025 loppuun mennessä pelannut Ruotsin naisten maajoukkueessa 54 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia; hän tuli vaihtopelaajana kentälle kolmessa ottelussa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Chileä vastaan. MM-kilpailuissa 2023 saavutuksena oli jälleen pronssimitali ja Janogy pelasi viimeisen alkulohko-ottelun avauskokoonpanossa sekä tuli kahdessa ottelussa vaihdosta kentälle.
Happe

Happe on seuraavien saksalaisten henkilöiden sukunimi:
Ursula Happe

Ursula Happe (o.s. Krey, 20. lokakuuta 1926 Danzigin vapaakaupunki – 26. maaliskuuta 2021 Dortmund) oli saksalainen uimari. Hän voitti kesäolympialaisissa 1956 naisten 200 metrin rintauinnin kultaa ajalla 2.53,10.
Happen poika Thomas Happe on käsipallon olympiamitalisti.
Sara Nordin

Sara Lilly Marianne Nordin (s. 26. maaliskuuta 1993 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa kaudella 2025 Suomen Kansallisessa Liigassa Åland Unitedia, jossa hän pelasi aiemmin kausina 2018–2019. Nordinin edustamia seuroja ovat olleet myös muun muassa Ruotsissa Sunnanå SK, KIF Örebro DFF, Umeå IK, AIK, IF Brommapojkarna ja Bollstanäs SK, Italiassa Fiorentina sekä Norjassa Røa IL.
Nordin pelasi Suomessa Åland Unitedin joukkueessa 22 liigaottelua kaudella 2018 ja 18 liigaottelua kaudella 2019. Hän teki liigassa kolme maalia kaudella 2018 ja kaksi maalia kaudella 2019.
Lisa Lantz

Lisa Lantz (s. 26. lokakuuta 1987 Delsbo, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa nykyisin Damallsvenskan-joukkue Linköpingsin riveissä.
Lähteet.
Folorunsho Alakija

Folorunsho Alakija (o.s. Ogbara, s. Ikorodu, Lagos, Nigeria) on nigerialainen yritysjohtaja ja miljardööri. Huhtikuussa 2019 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan jaetulle sijalle maailman 1941. ihmiseksi. Tuolloin hänen omistustensa arvoksi määritettiin 1,1 miljardia dollaria. Hän on Afrikan vaikutusvaltaisimpia naisia.
Alakijan ensimmäinen yritys toimi muotialalla. Muotiyhtiön asiakkaisiin kuului Nigerian aiemman presidentin Ibrahim Babangidan vaimo. Alakijan yhtiölle myönnettiin vuonna 1993 öljynetsintälupa, joka myöhemmin muutettiin öljyporausluvaksi. Vuonna 2019 Alakija toimi Famfa Oil -yhtiön hallituksen varapuheenjohtajana. Yhtiöllä on osuus merenalaisesta, vuodesta 2008 lähtien tuotantokäytössä olevasta Agbamin öljykentästä. Sen öljyvarojen on arvioitu riittävän vuoden 2024 tienoille saakka.
Emma Lundh

Emma Linnea Lundh (s. 26. kesäkuuta 1989 Solna, Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa nykyisin Damallsvenskan-joukkue Vittsjön riveissä.
Frankenstrat

Frankenstrat on Eddie Van Halenin itse rakentama ja 1980-luvulla paljon käyttämä sähkökitara. Kyseistä kitaraa soitettuna Marshallin vahvistimen läpi kuullaan Van Halenin ensimmäisellä albumilla.
Van Halen rakensi kitaran itse 50 dollaria maksaneesta Charvellin rungosta, 80 dollarin kaulasta ja Gibsonin PAF-mikrofonista, joka oli uudelleen käämitty hänen ohjeidensa mukaan. Hän myös suosi kitaroissaan vanhoja kieliä: jos kitarasta katkesi kieli, hän vain vaihtoi uuden tilalle vaihtamatta koko kielisettiä.
Amina Mohammed

Amina Jane Mohammed (s. 1961 Liverpool, Iso-Britannia) on nigerialainen poliitikko, joka on helmikuusta 2017 lähtien toiminut YK:n varapääsihteerinä. Hän on työskennellyt aiemmin muun muassa Nigerian ympäristöministeriönä. Hän kuuluu vaikutusvaltaisimpien afrikkalaisten naisten joukkoon.
Maja Lunde

Maja Lunde (s. 30. heinäkuuta 1975 Oslo) on norjalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut lastenkirjallisuutta, aikuisten romaaneja sekä elokuvien ja tv-sarjojen käsikirjoituksia.
Lunde syntyi Oslossa Bislettin kaupunginosassa vuonna 1975. Hän kävi siellä peruskoulun, keskikoulun ja lukion, jonka jälkeen hän piti välivuoden 1992–1993. Sen jälkeen Lunde opiskeli Oslon yliopistossa pääaineenaan kirjallisuutta ja sivuaineena psykologiaa. Hän on työskennellyt media- ja viestintäalalla erikoistuen elokuviin ja elokuvahistoriaan. Vuonna 2001 Lunde teki opinäytetyönsä aiheena norjalainen elokuvaohjaaja Nils R. Müller ja hänen elokuviensa käsikirjoitukset. Lundella on maisterin tutkinto Oslon yliopistosta. Valmistumisensa jälkeen hän oli muun muassa Amille-festivaalin johtajana Lillehammerissa ja museokouluttajana elokuvamuseossa. Vuonna 2006 hän aloitti Kulturmeglene AS:ssa, jossa hän markkinoi uusia elokuvia.
Lunde kirjoitti vapaa-ajallaan elokuvakäsikirjoituksia. Vuonna 2009 hän otti kirjoittamisen vuoksi virkavapaata kokopäivätyöstään. Pian sen jälkeen hän alkoi kirjoittaa lastenohjelmien käsikirjoituksia ja myöhemmin TV-sarjojen käsikirjoituksia NRK:lle. Samaan aikaan Lunde myös käsikirjoitti useita elokuvia. Vuonna 2012 hän kirjoitti ensimmäisen lastenkirjansa.
Lunden ensimmäinen aikuisille suunnattu romaani "Bienes historie" (suom. Mehiläisten historia) julkaistiin vuonna 2015. Sen julkaisuoikeudet on myyty 35 maahan. Norjassa kirja voitti Bokhandlerprisen-palkinnon 2015. Saksassa se oli myydyin kirja vuonna 2017. Hänen toinen aikuisten kirjansa "Blå" (suom. Sininen) julkaistiin vuonna 2017. Kolmas romaani "Przewalskis hest" (suom. Viimeiset) ilmestyi vuonna 2019. Teokset ovat osa niin kutsuttua ilmastokvartettia. Lundelta on suomennettu myös lapsille suunnattu "Lumisisko" (2019).
Pendro

Pendro () on kurdikylä Irakin Kurdistanissa, sijaitsee Erbilin maakunnassa, lähellä Turkin rajaa, se sijaitsee noin 15–18 km Barzanista pohjoiseen, yli 2540 henkilöä.
Tarjanneveden alue

Tarjanneveden alue (vesistöaluetunnus 35.41) on Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 696,14 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 18,65 %. Vesistön alueen alarajana on Syvinkisalmi, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 3193,26 neliökilometriä ja sen järvisyys on 11,4 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Ruoveden alueeseen (35.33).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Toisveden alue

Toisveden alue (vesistöaluetunnus 35.42) on Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 586,38 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 9,1 %. Vesistön alueen alarajana on Herraskoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 1530,11 neliökilometriä ja sen järvisyys on 9,87 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Tarjanneveden alueeseen (35.41).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Ähtärinjärven alue

Ähtärinjärven alue (vesistöaluetunnus 35.43) on Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 460,91 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 14,17 %. Vesistön alueen alarajana on Vääräkoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 943,73 neliökilometriä ja sen järvisyys on 10,34 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Toisveden alueeseen (35.42).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Vaskuunjärven valuma-alue

Vaskuunjärven valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.44) on Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 70,53 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 3,43 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Vaskivesi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Tarjanneveden alueelle (35.41).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat viisi aluetta tai valuma-aluetta :
Vermasjärven valuma-alue

Vermasjärven valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.45) on Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 97,68 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 6,0 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Vaskivesi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Tarjanneveden alueelle (35.41).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat neljä aluetta tai valuma-aluetta :
Kolunjoen valuma-alue

Kolunjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.46) on Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 198,03 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 2,56 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Ähtärinjärvi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Ähtärinjärven alueelle (35.43).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat neljä aluetta tai valuma-aluetta :
Niemisjoen valuma-alue

Niemisjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.47) on Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 284,79 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 9,56 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Ähtärinjärvi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Ähtärinjärven alueelle (35.43).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kuusi aluetta tai valuma-aluetta :
Pihlajaveden reitin valuma-alue

Pihlajaveden reitin valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.48) on Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 696,97 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 9,33 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Tarjannevesi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Tarjanneveden alueelle (35.41).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Vehkajärven valuma-alue

Vehkajärven valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.49) on Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 101,83 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 9,74 prosenttia. Vesistön valuma-alueen alarajana on Tarjannevesi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Tarjanneveden alueelle (35.41).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kolme aluetta tai valuma-aluetta :
Catrine Johansson

Catrine Johansson (s. 18. joulukuuta 1991 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa nykyisin Damallsvenskan-joukkue Göteborgin riveissä. Johansson on edustanut Ruotsin naisten alle 19-vuotiaiden jalkapallomaajoukkuetta sekä Ruotsin naisten alle 23-vuotiaiden jalkapallomaajoukkuetta.
Lähteet.
Viivi Vainikka

Viivi Vainikka (s. 23. joulukuuta 2001 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Vainikka on Red Wingsin kasvatti. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi silloisessa naisten SM-sarjassa pelaavan Team Kuortaneen riveihin. Vainikka edusti Kuortanetta kauteen 2019–2020 asti ja voitti SM-pronssia kaudella 2017–2018. Vainikka valittiin naisten Liigan tammikuun 2020 pelaajaksi. Hän voitti kauden 2019–2020 naisten Liigan Fair Play-pelaajan Emma Laaksonen-palkinnon ja hänet valittiin toiseen tähditökentälliseen. Hän on pelannut naisten liigan runkosarjassa 112 ottelua, joissa hän on tehnyt 86 ja syöttänyt 61 maalia. Pudotuspelien 22 ottelussa hän on viimeistellyt 18 ja syöttänyt 15 maalia.
Vainikka siirtyi keväällä 2020 SDHL:lässä pelaavan Luleå HF:n riveihin. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden 2021, 2022, 2023 ja 2024. Pelaamissaan 136 Ruotsin liigan runkosarjaottelussa hän on tehnyt 76 ja syöttänyt 83 maalia. Pudotuspelien 38 ottelussa hän on viimeistellyt 19 ja alustanut 15 maalia.
Maajoukkueura.
Vainikka pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017, 2018 ja 2019, joista viimeisissä Suomi voitti pronssia. Hän pelasi nuorten maajoukkueessa 38 ottelua ja ikäluokan MM-kilpailuissa 14 peliä. Naisten maajoukkueessa hän debytoi kaudella 2018−2019. Hän saavutti hopeaa MM-kotikisoissa 2019 sekä pronssia MM-kilpailuissa 2021, Pekingin olympialaisissa 2022, MM-kilpailuissa 2024 ja MM-kilpailuissa 2025. Vuoden 2025 turnaus päättyi hänen osaltaan loukkaantumiseen toisessa ottelussa Kanadaa vastaan. Vainikka pelasi MM-kilpailuissa myös 2022 ja 2023. Hän on pelannut naisten maajoukkueessa 147 ottelua, joissa hän on tehnyt 44 ja syöttänyt 40 maalia (tilanne MM-kilpailujen 2024 jälkeen). MM-kilpailujen 37 ottelussa hän sekä viimeistellyt että syöttänyt kymmenen maalia (tilanne MM-kisojen 2025 jälkeen). Olympialaisten kuudessa ottelussa hän on tehnyt kaksi ja syöttänyt yhden maalin.
Brčkon alue

Brčkon alue () on itsehallinnollinen alue Bosnia ja Hertsegovinan koillisosassa. Se on valtion kahden entiteetin, Bosnia-Hertsegovinan federaation ja Serbitasavallan yhteishallintoalue.
Brčkon alue perustettiin vuonna 1999. Sen pääkaupunki on Brčkon kaupunki.
Väestö.
Vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan alueella asuu 83 516 ihmistä, ja suurin etninen ryhmä on bosniakit.
Elisa Holopainen

Elisa Holopainen (s. 27. joulukuuta 2001 Tuusniemi) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kaudesta 2024–2025 alkaen SDHL:ssä pelaavaa Frölundaa. Hän on pituudeltaan 166 cm.
Elisa Holopainen on kertonut aloittaneensa jääkiekon neljävuotiaana. Holopainen pelasi KalPassa SM-sarjaa/liigaa kausilla 2016−2021, ja saavutti SM-hopeaa kaudella 2020–2021. Hän siirtyi Kiekko-Espooseen kaudeksi 2021–2022, jolloin voitti Suomen-mestaruuden. Hän palasi KalPaan kausiksi 2022–2024, jolloin saavutti pronssia. Hän on voittanut runkosarjan maali- ja pistetilaston kausilla 2019–2020 ja 2020–2021, maalitilaston kaudella 2022–2023 ja syöttötilaston 2021–2022 sekä pudotuspelien maali- ja pistepörssin kausilla 2018–2019, 2020–2021 ja 2021–2022. Hänet on valittu Liigan parhaaksi pelaajaksi kausilla 2018–2019 ja 2020–2021 sekä parhaaksi hyökkääjäksi kausilla 2019–2020, 2020–2021 ja 2021–2022. All stars -kentälliseen hänet on nimetty kausilla 2018–2019, 2019–2020, 2020–2021, 2021–2022, 2022–2023 ja 2023–2024. 
Holopainen on pelannut pääsarjatasolla kaikkiaan 203 runkosarjaottelua. Niissä hän on tehnyt 235 maalia ja antanut 200 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 58 ottelussa 58 maalia ja antanut 34 maalisyöttöä.
Holopainen pelasi alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2017, 2018 ja 2019. Vuoden 2019 kisoissa Suomi sai pronssia, ja Holopainen voitti maali- ja pistetilaston sekä valittiin All stars -kentälliseen ja turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. Naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran kaudella 2018−2019. Hän kuului Suomen hopeajoukkueeseen kotikisoissa 2019 sekä pronssijoukkueisiin MM-kilpailuissa 2021, olympialaisissa 2022, MM-kilpailuissa 2024 ja MM-kilpailuissa 2025. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa 2022. Hän on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä kaikkiaan 116 maaottelua, joissa hän on tehnyt 32 ja syöttänyt 33 maalia. Olympialaisissa pelaamissaan seitsemässä ottelussa hän on tehnyt yhden maalin ja antanut kolme maalisyöttöä. MM-kilpailujen 35 ottelussa hän tehnyt 12 ja syöttänyt seitsemän maalia (vuoden 2025 kisat mukaan lukien).
Cajsa Andersson

Cajsa Andersson (s. 19. tammikuuta 1993 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Piteå IF -seuraa. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Andersson pelaa myös Ruotsin naisten jalkapallomaajoukkueen maalivahtina.
Nana Fujimoto

Nana Fujimoto (japaniksi: 藤本 那菜, s. 3. maaliskuuta 1989 Sapporo, Hokkaido, Japani) on japanilainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa japanilaisessa Vortex Sapporo-seurassa. Hän on edustanut Japanin naisten jääkiekkomaajoukkuetta talviolympialaisissa 2014 ja 2018. 
Lähteet.
Camilla Andersson

Camilla Andersson (s. 3. heinäkuuta 1967 Ruotsi) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajana. Hän edusti urallaan Älvsjö AIK -seuraa sekä Ruotsin naisten jalkapallomaajoukkuetta.
Tommi Rantamäki

Tommi Rantamäki (s. 1980) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt kiinnitettynä näyttelijänä Helsingin kaupunginteatterissa ja vierailevana näyttelijänä muun muassa Jyväskylän ja Oulun kaupunginteattereissa sekä Tampereen Työväen Teatterissa. Rantamäki on näytellyt myös lukuisissa Ryhmäteatterin tuotannoissa. Hänellä on ollut puheroolien ohella useita musikaalirooleja. Televisiossa Rantamäki on näytellyt muun muassa komediasarjassa "Modernit miehet".
Ura.
Ennen näyttelijänopintojaan Rantamäki näytteli muun muassa musikaaleissa "Grease" ja "Saturday Night Fever". Hän aloitti näyttelijänopintonsa Teatterikorkeakoulussa 2006. Opiskeluvuosinaan hänellä oli roolitehtäviä muun muassa Ryhmäteatterissa. Rantamäki valmistui teatteritaiteen maisteriksi 2011.
Rantamäki kiinnitettiin Helsingin kaupunginteatteriin 2012; hänen ensimmäisiä näytelmiään olivat "Kapteeninkadun tyttö" ja "Hamlet". Kesällä 2017 Rantamäki näytteli Ryhmäteatterin "Seitsemässä veljeksessä" Tuomaan roolin.
Rantamäki on näytellyt myös kesäteattereissa, mikä on tyypillistä suomalaisille näyttämötaiteilijoille. Kesällä 2015 hän näytteli Pyynikin kesäteatterissa komediassa "Avioliittosimulaattori". Myös edellä mainittu "Seitsemän veljeksen" näyttämösovitus esitettiin kesäteatterin lavalla Suomenlinnassa.
Rantamäen ensimmäinen elokuvarooli oli Salen osa Aleksi Mäkelän elokuvassa "Rööperi" vuonna 2009. Samuli Edelmannin ja Peter Franzénin pääosittama rikosdraama keräsi elokuvateattereihin yli neljännesmiljoona silmäparia. Myös elokuvassa "Juoppohullun päiväkirja" (2012) Rantamäki teki sivuroolin. Vuonna 2015 Rantamäellä oli sivurooli MTV3:n draamasarjassa "Hinnalla millä hyvänsä". Vuonna 2019 hänellä oli yksi neljästä pääroolista Yle TV2:n draamakomediassa "Modernit miehet".
Gabriele Zimmer

Gabriele "Gabi" Zimmer (s. 7. toukokuuta 1955 Itä-Berliini, Itä-Saksa) on saksalainen poliitikko ja Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2004 alkaen. Hänet valittiin vuonna 2012 edustamansa Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä / Pohjoismaiden vihreä vasemmisto -parlamenttiryhmän (GUE/NGL) puheenjohtajaksi Euroopan parlamentissa. Kotimaassaan Saksassa hän on Vasemmisto-puolueen jäsen ja sitä ennen Vasemmistoon yhdistyneen Demokraattisen sosialismin puolueen jäsen ja puheenjohtaja vuosina 2000–2003.
Zimmer suoritti tulkin ja kielenkääntäjän tutkinnon vuonna 1977. Hän oli Thüringenin maapäivien jäsen vuosina 1990–2004 sekä silloin edustamansa Demokraattisen sosialismin puolueen osavaltion osaston puheenjohtaja 1990–1998, jonka jälkeen hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi vuosiksi 2000–2003. Puolue yhdistyi vuonna 2007 Saksan sosialistinen yhtenäisyyspuolueen kanssa muodostaen Vasemmisto-puolueen, jonka jäseneksi Zimmer tuli. Hänet valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi Demokraattisen sosialismin puolueen riveistä ensimmäisen kerran europarlamenttivaaleissa 2004. Sittemmin hän on uusinut kautensa vaaleissa 2009 ja 2014.
Ensimmäisellä vaalikaudellaan 2004–2009 Euroopan parlamentissa Zimmer oli jäsenenä muun muassa työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnassa ja suhteista Kiinan kansantasavaltaan vastaavassa valtuuskunnassa. Toisella vaalikaudellaan 2009–2014 hän oli jäsenenä kehitysyhteistyövaliokunnassa, kunnes tuli valituksi parlamenttiryhmän puheenjohtajaksi 2012, jolloin hän jätti valiokuntapaikkansa ja siirtyi puheenjohtajakokoukseen. Hän jatkoi tässä kokouksessa ja parlamenttiryhmän puheenjohtajana kolmannella vaalikaudellaan 2014–2019.
Jessie Vetter

Jessica Ann "Jessie" Vetter (s. 19. joulukuuta 1985 Cottage Grove, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti. Vetter pelaa nykyisin NWHL-joukkue Minnesota Whitecapsissa. Hän on saavuttanut Yhdysvaltain naisten jääkiekkomaajoukkueessa hopeaa talviolympialaisissa 2010 ja 2014. Vetter käyttää pelinumeroa 31.
Nelli Laitinen

Nelli Laitinen (s. 29. huhtikuuta 2002 Lohja) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 169 cm. Hän edustaa NCAA:n sarjassa pelaavaa Minnesotan yliopiston joukkuetta.
Laitinen on Lohjan Kisa-Veikkojen kasvatti. Hän pelasi Harjun Kiekossa Mestistä ja Suomisarjaa kaudella 2016−2017. Lisäksi hän pelasi KJT:ssä yhden SM-sarjan runkosarjaottelun ja neljä karsintaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi liigaa Espoo Bluesissa, jossa voitti Suomen-mestaruuden sekä jälleen lainalla KJT:ssä. Hän voitti Suomen-mestaruuden Bluesissa jälleen kaudella 2018−2019. Hän pelasi Kiekko-Espoossa kaudet 2019–2022 ja voitti Suomen-mestaruuden 2020–2021 ja 2021–2022. Hänet on valittu liigan All Stars -joukkueeseen kausilla 2018–2019, 2019–2020, 2020–2021 ja 2021–2022 sekä sarjan parhaaksi puolustajaksi kausilla 2019–2020, 2020–2021 ja 2021–2022. Hänet valittiin pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi kaudella 2021–2022. Hän voitti puolustajien pistepörssin sekä runkosarjassa että pudotuspeleissä kausilla 2020–2021 ja 2021–2022.
Laitinen on kauden 2021–2022 loppuun mennessä pelannut pääsarjatasolla 117 runkosarjaottelua. Niissä hän on tehnyt 41 maalia ja antanut 100 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on 42 ottelussa tehnyt 16 maalia ja antanut 36 maalisyöttöä. NCAA:n 69 ottelussa hän on tehnyt yhdeksän ja syöttänyt 32 maalia.
Laitinen on pelannut alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017, 2018, 2019 ja 2020. Vuoden 2019 kisoissa Suomi sai pronssia ja Laitinen valittiin tähdistökentälliseen. Vuoden 2020 kisoissa hänet valittiin parhaaksi puolustajaksi. Naisten maajoukkueessa Laitinen debytoi kaudella 2018−2019. Hän kuului Suomen hopeajoukkueeseen kotikisoissa 2019 wekä pronssijoukkueisiin MM-kilpailuissa 2021 ja olympialaisissa 2022. Hän pelasi MM-kilpailuissa myös 2022 ja 2023. Hän on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä kaikkiaan 124 maaottelua, joissa hän on tehnyt 19 ja syöttänyt 47 maalia. Olympialaisissa hän on pelaamissaan seitsemässä ottelussa viimeistellyt kaksi ja alustanut viisi maalia. MM-kilpailujen 35 ottelussa hän on tehnyt kuusi maalia ja antanut 15 maalisyöttöä. Hän saavutti neljännen MM-mitalinsa, pronssia, vuonna 2025.
Elin Landström

Elin Linnéa Landström (s. 2. kesäkuuta 1992 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa nykyisin Damallsvenskan-joukkue Linköpingsin riveissä.
Emelie Lundberg

Emelie Mathilda Viktoria Lundberg (s. 10. maaliskuuta 1993 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelaa nykyisin Damallsvenskan-joukkue Eskilstuna Unitedin paidassa. Lundberg voitti kesäolympialaisissa 2016 jalkapallon naisten turnauksessa hopeaa Ruotsin joukkueessa.
Mauri Peltokangas

Mauri Olavi Peltokangas (s. 11. helmikuuta 1966 Kokkola) on suomalainen poliitikko, joka edustaa perussuomalaisia. Hänet valittiin vuoden 2019 vaaleissa eduskuntaan ensimmäisenä perussuomalaisena Keski-Pohjanmaalta. Peltokangas on kansallismielisen Suomen Sisun Keski-Pohjanmaan piiripäällikkö. Elokuussa 2021 Peltokangas valittiin puolueensa toiseksi varapuheenjohtajaksi.
Työura.
Armeijan jälkeen Peltokangas toimi vuosia kiertävänä kauppiaana ja myi kaikenlaista käyttötavaraa. Hän oli 1990-luvulla töissä kengänkiillotuskoneita myyvässä yrityksessä. Ennen kansanedustajuuttaan tehnyt muun muassa kiinteistönvälittäjän töitä. Peltokangas on toiminut Asunto Björndahl Oy LKV:n myyntineuvottelijana. Hänellä on myös toiminimi M.Peltokangas.
Poliittinen toiminta.
Ennen eduskuntaan valituksi tulemistaan Peltokangas on vaikuttanut näkyvästi sosiaalisessa mediassa. Politiikassa hän on ollut mukana vuodesta 2008, jolloin hän pääsi silloisen asuinkuntansa Kaustisen kunnanvaltuustoon varasijalle. Vuonna 2017 hänet valittiin valtuustoon. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Peltokangas sai kolmanneksi eniten ääniä kotikunnassaan Kaustisella. Enemmän ääniä saivat Keskustan Tuomo Puumala (668 ääntä) ja Mika Lintilä (360 ääntä). Hän oli vaalipiirinsä toiseksi eniten ääniä saanut ehdokas 13 114 äänellä. Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Peltokangas valittiin uudestaan kansanedustajaksi 14 548 äänellä. Hän sai eniten ääniä vaalipiirissään.
Peltokangas on yksi yleisradioveron lakkauttamista vaativan kansalaisaloitteen vireillepanijoista. Kansalaisaloitteen mukaan Yleisradion pitää hankkia rahoituksensa maksukortilla tai mainoksilla.
Elokuussa 2018 Peltokangas ilmoitti haastavansa Facebookin oikeuteen, koska oli saanut kuukauden eston. Heinäkuussa 2020 Peltokangas kirjoitti Facebookissa Suomen ministerien olevan ”säälittäviä persereikiä”. Hän väitti, että ministerit eivät olisi esittäneet pahoitteluja perussuomalaisen eduskunta-avustajan Pekka Katajan pahoinpitelyn johdosta.
Näkemykset.
Arvot.
Peltokangas sijoittuu vaalikonevastausten perusteella poliittiseen keskustaan tai keskusta-oikeistoon. "Ylen" vaalikoneessa Peltokangas sijoittuu arvoasteikolla vahvasti konservatiiviselle puolelle. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Peltokankaan näkemykset ilmentävät kansalliskonservatismia (TAN). HS:n vaalikoneeseen Peltokankaan antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin kansalliskonservatiiviset mielipiteet.
Osallistuminen Turun terrori-iskun muistotilaisuuteen.
Elokuussa 2018 Peltokangas oli puhujana Turun terrori-iskun muistotilaisuudessa, johon osallistui myös uusnatsijärjestö Suomen Vastarintaliikkeen jäseniä. Tapahtuman järjesti Kansallismielisten liittouma. Peltokangas itse sanoutui irti Suomen vastarintaliikkeestä ja kertoi myös, ettei kuulu Kansallismielisten liittoumaan.
Tuomiot.
Peltokangas tuomittiin vuonna 2024 törkeästä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta 55 päiväsakon suuruiseen rangaistukseen. Hän oli syyllistynyt vastaavaan tekoon myös vuonna 2022. Peltokangas on ollut syytteessä kiihottamisesta kansanryhmää vastaan mutta saanut vapauttavan tuomion Pohjanmaan käräjäoikeudessa 2021 ja Vaasan hovioikeudessa 2022.
Sandra Alter

Sandra Alter (s. 10. tammikuuta 1972 Saksa) on saksalainen entinen jalkapallomaalivahti. Alter edusti Saksan naisten jalkapallomaajoukkuetta vuonna 1991.
Judith Grinham

 
Judith "Judy" Brenda Grinham (s. 5. maaliskuuta 1939 Neasden, Englanti) on brittiläinen uransa päättänyt uimari, joka menestyi parhaiten 1950-luvulla. Hän saavutti kultaa kesäolympialaisissa 1956 naisten 100 metrin selkäuinnissa kultaa. Grinham voitti myös uinnin pitkän radan euroopanmestaruuskilpailuissa 1958 naisten 100 metrin selkäuinnissa kultaa. Hänet valittiin Brittiläisen imperiumin jäseneksi vuonna 2006 ja International Swimming Hall of Fameen 1981.
Suoma af Hällström

Suoma Helena Loimaranta-Airila, ent. af Hällström, o.s. Loimaranta, vuoteen 1906 Lindstedt (10. maaliskuuta 1881 Kuopio – 3. marraskuuta 1954) oli suomalainen lääkäri ja Lotta Svärd -järjestön aktiivi.
Loimarannan vanhemmat olivat lääninrovasti Wilhelm Lindstedt ja Hilma os. Nyholm. Loimaranta valmistui ylioppilaaksi 1901 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1910. Hänestä tuli 1916 keuhkosairauksien erikoislääkäri. 
Loimaranta avioitui kahdesti, ensin vuonna 1919 Ernst Gustaf Wilhelm af Hällströmin (1863–1931) kanssa. Leskeksi jäätyään hän avioitui 1934 serkkunsa, tohtori Kaarlo Martti Airilan (1878–1953) kanssa ja käytti nimeä Loimaranta-Airila.
Loimaranta työskenteli Takaharjun parantolan alilääkärinä 1910–1915, lääkintähallituksen ylimääräisenä lääkärinä 1915–1916, hoiti sen jälkeen Lohjan, Kurkijoen ja Tampereen piirilääkärin virkoja, toimi tartuntatautisten tarkastuslääkärinä Torniossa ja Lauritsalassa. Hän oli sisällissodassa valkoisten kenttäsairaalan nro V lääkäri ja seuraavan vuoden Tampereen vankileirin ylilääkäri.
Loimaranta toimi aktiivisesti lottajärjestössä ja oli sen keskeisiä vaikuttajia. Hän oli järjestön Tampereen paikallisosaston saniteetti-, myöhemmin lääkintäjaoston päällikkö 1919–1926 ja 1930–1935. Pohjois-Hämeen piirissä hän oli puheenjohtajana piirin perustamisesta vuodesta 1921 alkaen vuoteen 1936. Hänen aviomiehensä Ernst af Hällström oli suojeluskunta-aktiivi, ja hän itse suhtautui 1920–1930-lukujen vaihteessa myönteisesti Lapuan liikkeeseen. Vuoden 1921 lottapäivillä hänet valittiin lottajärjestön keskusjohtokunnan jäseneksi, ja seuraavana vuonna hänet kutsuttiin järjestön lääkintäjaoston päälliköksi, jota tehtävää hän tosin hoiti jo 1921. Greta Silveniuksen kanssa hän laati lääkintäjaoston toimintaohjeet heti lottajärjestön toiminnan alussa vuonna 1921. Loimaranta erosi keskusjohtokunnasta vuoden 1924 vuosikokouksessa, ja syynä oli todennäköisesti järjestön riitaisuus. Riidan aiheena oli rahankäyttö, mutta myös silloin polttava kielikysymys. Yläluokkaisten, pääosin aatelisten, rouvien toimintakulttuuri ärsytti suomenkielisiä. Kun Loimaranta palasi 1927 johtoryhmään, suomenkieliset olivat jo enemmistönä.
Loimaranta oli vuonna 1929 ehdolla järjestön puheenjohtajaksi. Vuonna 1938 hän oli lottajärjestön edustajana Eva Tulenheimon kanssa Saksassa kansallissosialistisen puolueen naisjärjestön vieraana.
Loimarannan johdolla ideoitiin 1930-luvulla kenttäsairaalat ja ryhdyttiin varustamaan niitä. Se oli 1930-luvulla järjestön merkittävin hanke. Sodan sytyttyä hän hoiti lääkärintehtäviä useissa paikoissa, mutta hänen tärkein tehtävänsä oli Lotta Svärd -järjestön lääkintäjaoston päällikkyys, ja lottien tehokasta toimintaa sotien aikana pidetään suurelta osin Loimarannan ansiona. 1942 Loimaranta erosi 61-vuotiaana keskusjohtokunnasta ja luopui lääkintäjaoston päällikön tehtävistä, jolloin hänet kutsuttiin järjestön kunniajäseneksi.
Loimaranta kuoli 1954 ollessaan 73-vuotias.
Bugrasi

Bugrasi on kaupunki Uttar Pradeshin osavaltiossa, Intiassa, noin 4 kilometrin päässä Ganges-joesta. Vuoden 2011 väestölaskennan mukaan Bugrasissa asui 14 992 ihmistä, joista 53 prosenttia oli miehiä ja 47 prosenttia naisia.
Vittsjö

Vittsjö on paikkakunta Hässleholmin kunnassa, Skånen läänissä, Ruotsissa. VIttsjön kirkolla käytiin Vittsjön piiritys Tanskan ja Ruotsin välillä vuonna 1612. Tanska piiritti Ruotsin Kustaan II Adolfin joukot, jotka onnistuivat murtautumaan ulos suurin miestappioin. 
Väestö.
Vittsjössä asui 1 665 asukasta vuonna 2010, joista 50,3 prosenttia on miespuolisia.
Urheilu.
Vittsjössä toimii naisten jalkapalloseura Vittsjö GIK, joka pelaa Damallsvenskanissa.
Kati Ahonen

Kati Ahonen (s. 7. marraskuuta 1966 Tampere) on uransa päättänyt suomalainen jääkiekkomaalivahti. Seuratasolla hän edusti Naisten SM-sarjassa Tampereen Ilvestä, Keravan Shakersia, Kiekko-Espoota ja Itä-Helsingin Kiekkoa.
Seurajoukkueura.
Kaudet 1982–1989 Ahonen pelasi kasvattajaseurassaan Ilveksessä. Kauden 1989–1990 Ahonen oli kokonaan pelaamatta ennen siirtymistään Ruotsin naisten jääkiekkosarjaan Nacka HK:n riveihin. Ruotsissa Ahonen pelasi kolme kautta ja palasi sitten takaisin Suomeen Kerava Shakersin joukkueeseen. Kolmen Keravalla pelatun kauden jälkeen Ahonen siirtyi pelaamaan Kiekko-Espoon (myöhemmin Blues) joukkueeseen. Kolmen Espoon kauden jälkeen Ahonen siirtyi vielä kahdeksi kaudeksi pelaamaan Itä-Helsingin Kiekkoon ennen kuin päätti uransa.
Ahonen oli mukana voittamassa SM-kultaa kahdeksan kertaa. Ensin neljä kertaa peräkkäin Ilveksessä 1985–1988, sitten kolmesti Keravalla ja viimeisen kerran 1999 Espoon Bluesissa.
Maajoukkueura.
Suomen maajoukkueessa Ahonen voitti neljästi EM-kultaa 1989–1995 ja pronssimitalin 1996. MM-kisoissa Ahonen oli voittamassa pronssimitaleita 1992 ja 1994. Ahonen pelasi viimeiset arvokisansa 1996 Venäjän EM-kisoissa mutta jatkoi vielä maajoukkueen mukana aina vuoteen 1999 asti.
Ann Jansson

Ann Jansson (s. 6. toukokuuta 1957 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Hän pelasi urallaan keskikenttäpelaajana. Jansson pelasi Ruotsin naisten jalkapallomaajoukkueessa yhteensä 37 ottelua joissa teki 12 maalia. Seuratasolla hän edusti aina Hammarbya.
Lisa Klinga

Elisabet "Lisa" Klinga (s. 5. huhtikuuta 1991 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa nykyisin Damallsvenskan-joukkue Vittsjön riveissä.
Johanna Andersson

Johanna Andersson (s. 7. lokakuuta 1989 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa tällä hetkellä Ruotsin Vittsjö GIK:ta.
Pihla Keto-Huovinen

Pihla Keto-Huovinen (s. 19. syyskuuta 1974 Espoo) on suomalainen poliitikko ja juristi, joka valittiin kansanedustajaksi vuoden 2019 eduskuntavaaleissa. Keto-Huovinen toimii myös kunnanvaltuutettuna kotikunnassaan Mäntsälässä, ja oli vuosina 2001–2004 Helsingin kaupunginvaltuutettu. Keto-Huovinen on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari. Hän on toiminut Itä-Uudenmaan syyttäjänvirastossa kihlakunnansyyttäjänä.
Keto-Huovinen tunnetaan Helsingin huumepoliisin entisen johtajan Jari Aarnion oikeusjutun syyttäjänä.
Hänen puolisonsa on muusikko Tommy Huovinen.
Näkemykset.
Arvot.
Keto-Huovinen sijoittuu vaalikonevastausten perusteella poliittiseen keskustaan tai keskusta-oikeistoon. "Ylen" vaalikoneessa Keto-Huovinen ei erotu vahvasti konservatiivina tai liberaalina. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Keto-Huovinen on kallellaan liberaalivihreyteen (GAL). HS:n vaalikoneeseen Keto-Huovisen antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin oikeistolaiset mielipiteet.
Johanna Rytting Kaneryd

Anna Johanna Rytting Kaneryd (s. 12. helmikuuta 1997 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on kesästä 2022 alkaen edustanut englantilaisseura Chelseaa.
Rytting Kaneryd edusti kotimaassa pelatessaan Tyresötä, Ältaa, Djurgårdenia, Rosengårdia ja Häckeniä. Hän on pelannut kausina 2022–2025 Chelsean joukkueessa 60 Englannin Superliigan ottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.
Rytting Kaneryd pelasi Ruotsin naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2021. Hän on kesäkuun 2025 loppuun mennessä pelannut 57 naisten maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa kaksi ottelua ja tuli kolmessa muussa vaihdosta kentälle Ruotsin yltäessä välieriin. MM-kilpailuissa 2023 saavutuksena oli pronssimitali, ja Rytting Kaneryd pelasi avauskokoonpanossa kuusi ottelua ja tuli yhdessä vaihdosta kentälle.
Casino Jack

Casino Jack on George Hickenlooperin ohjaama tositarinaan perustuva elokuva jonka on käsikirjoittanut Norman Snider.
Sen pääosia esittävät Kevin Spacey ja Kelly Preston. Se perustuu Jack Abramoffin, joka sai mainetta lobbarina, liikemiehenä ja talousrikollisena, elämään. Se sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 12. syyskuuta 2010.
Roolit.
Lähde:
Sandra Andersson

Sandra Andersson (s. 31. joulukuuta 1989 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa tällä hetkellä Mallbackens IF -seuraa. Andersson on pelannut seuraurallaan yhteensä 77 ottelua tehden 3 maalia.
Ines Geißler

Ines Geißler (myöhemmin Kaulfuss; s. 16. helmikuuta 1963 Marienberg, Itä-Saksa) on itäsaksalaissyntyinen entinen uimari, joka menestyi parhaiten 1980-luvulla. Hän saavutti muuan muassa kultaa kesäolympialaisissa 1980 naisten 200 metrin perhosuinnissa.
Johan Kvarnström

Johan Birger Matias Kvarnström (s. 27. maaliskuuta 1986 Tammisaari) on suomalainen päätoimittaja. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri, valmistunut Åbo Akademista. Hänet valittiin kansanedustajaksi (SDP) vuonna 2019.
Kvarnström toimii eduskunnan liikenne- ja viestintävaliokunnan sekä ympäristövaliokunnan jäsenenä. Lisäksi hän toimii sivistysvaliokunnan varajäsenä. Hän on Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan varajäsen.
Kvarnström on toiminut Raaseporin kuntapolitiikassa kaupunginvaltuutettuna ja on sivistyslautakunnan varapuheenjohtaja ja kaavoituslautakunnan jäsen. Rap-musiikkia hän on tehnyt nimellä Qruu. Hän on ollut Arbetarbladetin päätoimittaja maaliskuusta 2017.
Kvarnström on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Näkemykset.
Arvot.
Kvarnström sijoittuu vaalikonevastausten perusteella keskusta-vasemmistoon tai vasemmistoon. "Ylen" vaalikoneessa Kvarnström sijoittuu arvoasteikolla vahvasti liberaalille puolelle. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Kvarnströmin näkemykset ilmentävät liberaalivihreyteen (GAL). HS:n vaalikoneeseen Kvarnströmin antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin vasemmistolaiset ja liberaalivihreät mielipiteet.
Väinö Perälä

Väinö Herman Perälä (12. heinäkuuta 1884 Vesanto – 28. elokuuta 1964 Turku) oli suomalainen historioitsija, pappi, opettaja ja tietokirjailija.
Henkilöhistoria.
Väinö Perälän vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Heikki Perälä ja Sofia Fredrika Teittinen ja puoliso vuodesta 1914 Elli Ihalainen. Perälä tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1902. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1904, teologian kandidaatiksi 1921 ja teologian lisensiaatiksi 1928, jolloin hän myös väitteli teologian tohtoriksi. Papiksi Perälä vihittiin 1921. Hän oli Hämeenlinnan lyseon vt. lehtori 1906–1910, Iisalmen yhteiskoulun opettaja 1910–1912, Tornion keskikoulun nuorempi lehtori 1912–1921 ja rehtori 1915–1921 ja Turun suomalaisen lyseon vanhempi lehtori 1921–1954. Paattisten vt. kappalaisena Perälä toimi 1928–1932 ja Suomen Pipliaseuran sihteerinä 1936–1946. Hän oli kirkolliskouksen jäsen 1918 ja Tornion kaupunginvaltuutettu 1919–1921.
Theresa Andrews

Theresa Andrews (s. 25. lokakuuta 1962 New London, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt uimari. Selkäuinti oli Andrewsin ominta alaa, ja hän voittikin kesäolympialaisissa 1984 naisten 100 metrin selkäuinnin kultaa. Lisäksi hän samoissa kilpailuissa saavutti 4×100 metrin sekauinnin olympiakultaa.
Summer Sanders

 
Summer Elisabeth Sanders (s. 13. lokakuuta 1972 Roseville, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt uimari. Hän voitti kesäolympialaisissa 1992 naisten 200 metrin perhosuinnin kultaa sekä naisten 4×100 metrin vapaauinnin kultaa. Sanders työskentelee nykyisin urheiluselostajana, toimittajana, televisiojuontajana ja näyttelijänä.