tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Fjodor Šaljapin

Fjodor Šaljapin (kyrill. , 13. helmikuuta 1873 Kazan – 12. huhtikuuta 1938 Pariisi) oli venäläinen bassolaulaja ja oopperatähti. Fjodor Šaljapin muistetaan karismansa ja upean bassoäänensä lisäksi taiteenalansa merkittävänä uudistajana.
Šaljapin syntyi Kazanissa Venäjällä talonpoikaisperheeseen. Huolimatta ankeasta lapsuudesta ja vähäisestä koulutuksesta hänen uransa laulajana lähti nousuun jo nuorena.
Debytoituaan Tbilisissä hän muutti vuonna 1894 Pietariin (Mariinski-teatteriin) ja sittemmin Moskovaan. Vuosina 1899–1914 hän lauloi Bolšoi-teatterissa. 
Šaljapinin kuulusin rooli oli Modest Musorgskin oopperan "Boris Godunov" pääosa, mutta hänet muistetaan myös Nikolai Rimski-Korsakovin "Iivana Julmasta" sekä Charles Gounod’n "Faustista" ja Jules Massenet’n "Don Quichottesta". Vuonna 1933 hän esiintyi äänielokuvassa "Don Quijote", jonka ohjasi itävaltalainen ohjaaja G. W. Pabst. Elokuva näyteltiin kolmella kielellä, ranskaksi, saksaksi ja englanniksi. Englannin- ja rankankielinen versio ovat tunnetuimpia, ja ne julkaistiin DVD:llä vuonna 2006. Elokuva perustuu Miguel de Cervantesin romaaniin "Don Quijote", ja laulut sävelsi Jacques Ibert.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Šaljapin oli bolševikkien suosiossa, mutta hän riitautui heidän kanssaan ja häntä alettiin pitää ”vastavallankumouksellisena”. Hän pakeni 1921 Suomeen. Matka jatkui Suomesta Ranskaan, jossa Šaljapin loi uran Pariisin oopperassa. Ulkomailla hän lauloi pääasiassa New Yorkin Metropolitanissa, Pariisiin Palais Garnier’ssa ja Milanon La Scalassa. Hänen kuuluisimpiin rooleihinsa kuuluivat muiden muassa Boris Godunov, Don Quijote ja Faust. Oopperarooliensa lisäksi bassolaulaja levytti ahkerasti ja esiintyi kahdessa elokuvassa. Šaljapinin syntymäkaupunkiin on rakennettu mestarin nimeä kantava konserttihalli, jossa sijaitsee myös hänen elämästään kertova museo.
Suomalainen Ooppera onnistui saamaan Šaljapinin solistiksi "Sevillan parturiin" ja "Faustiin" marraskuussa 1935. Harjoituksissa Šaljapin ihastui oopperan nuoren pianistin soittoon, ja niin George de Godzinsky sai kiinnityksen säestäjäksi Šaljapinin Kaukoidän-kiertueelle 1935–1936.
Šaljapinin viimeinen näyttämöesitys pidettiin Monte Carlon oopperassa vuonna 1937 jossa hän esiintyi Boris Godunovina. Šaljapin asui Pariisissa, osoitteessa 22 Avenue d'Eylau, missä hän kuoli leukemiaan. Šaljapin haudattiin Batignollesin hautausmaalle Pariisiin vuoteen 1984 asti, jolloin hänen jäännöksensä siirrettiin Novodevitšin hautausmaalle Moskovaan.
Kenttämyyrä

Kenttämyyrä eli lännenkenttämyyrä ("Microtus arvalis") on pienikokoinen, Euroopassa ja Aasiassa elävä myyrälaji.
Levinneisyys.
Suomessa kenttämyyrä esiintyy vain pienellä alueella Kaakkois-Suomessa, mutta suuressa osassa Eurooppaa se on hyvin yleinen. Suurelta osin se kuitenkin puuttuu Välimeren alueelta ja Britteinsaarilta.
Tuntomerkit.
Kenttämyyrä on pituudeltaan 8–10,5 cm ja sen massa on 20–25 g. Kenttämyyrä eroaa peltomyyrästä vain pienten yksityiskohtien osalta. Se on peltomyyrää hieman vaaleampi ja lyhytkarvaisempi. Korvan sisäpinta on lähes karvaton, mutta korvalehden reuna on tiheän, tasapaksuisen karvan peitossa. Ks. myös idänkenttämyyrä.
Ravinto.
Kenttämyyrä on kasvinsyöjä, joka suosii peltokasveja. Se valitsee ravintonsa tarkoin nenänsä avulla. Lisääntymiskauden aikana se syö kaksisirkkaisia kasveja, syksyllä heiniä ja talvella puiden kuoria.
Lisääntyminen.
Lisääntymiskausi alkaa välittömästi lumen sulettua. Kenttämyyrän ensimmäiset poikueet syntyvät Etelä-Suomessa vapun tienoilla. Kantoaika vain 20 vuorokautta, kesän aikana 6–7 poikuetta ja 35–40 jälkeläistä.
Esiintyminen.
Kenttämyyrä kaivaa maanalaisia käytäviä paljon, joten se menestyy laidunmailla hyvin. Koiraan elinpiiri voi olla jopa 1 500 m² ja naaraan noin neljäsosan siitä. Kenttämyyrä karttaa kosteita ruohostomaita eikä esiinny korkeakasvuisessa heinikossa. Kuivilla niityillä kenttämyyrä valitsee lyhytkasvuisen heinikon. Se voi asustaa myös sarakkeina peltomyyräpopulaatioiden keskellä.
Amur

Amur (, , ’mustan lohikäärmeen joki’) on maailman kymmenenneksi pisin joki. Se sijaitsee Venäjän kaukoidän ja Kiinan Mantšurian rajalla. Se saa alkunsa Koillis-Kiinan vuorilta ja laskee Tyyneenmereen Ohotanmeren ja Japaninmeren välisessä Tatariansalmessa, vähän Nikolajevsk-na-Amuren kaupungin alapuolella.
Amurin kaksi tärkeintä latvajokea ovat Kiinan Sisä-Mongoliasta virtaava Argun, joka on 1 600 kilometrin mittainen, sekä Venäjän Taka-Baikaliassa virtaava 550 kilometrin pituinen Šilka. Varsinainen Amur-niminen joki alkaa Argunin ja Šilkan yhtymäkohdasta Venäjän ja Kiinan rajalla, ja on näin mitaten 2 824 kilometrin pituinen ja koko pituudeltaan purjehduskelpoinen. Argunin latvoilta lukien joen pituus on 4 440 kilometriä. Amurin valuma-alue on 1 855 000 neliökilometriä.
Amur on Venäjän ja Kiinan rajajoki lähes 2 000 kilometrin matkalla. Sen sivujokia ovat Bureja, Huma, Zeja, Songhua ja Ussuri. Ussurin yhtymäkohdasta Habarovskin kohdalla joki virtaa kokonaan Venäjällä pohjois-koilliseen, ja siihen yhtyy vielä Amgun.
Kiina ja Venäjä ovat rakentaneet yhteistyössä siltoja Amurin yli. Vuonna 2016 aloitettiin yli kilometrin pituisen maantiesillan rakentaminen Blagoveštšenskistä Venäjän puolelta Kiinaan Heihen kaupunkiin. Silta otettiin käyttöön 10.6.2022. Rakenteilla on myös kahden kilometrin pituinen rautatiesilta Nižneleninskoesta, joka sijaitsee Juutalaisten autonomisella alueella Venäjällä, Kiinan Tongjiangiin. Sen rakentaminen on aloitettu vuonna 2016, ja rakennustyöt on saatu päätökseen. Silta on tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2022.
Tärkeitä kaupunkeja varsinaisen Amurin varrella ovat Kiinan Mohe ja Aigun sekä Venäjän Blagoveštšensk (Amurin alue), Habarovsk, Komsomolsk-na-Amure ja Nikolajevsk-na-Amure (Habarovskin aluepiiri).
Amur on joutunut lähinnä Kiinasta päästettyjen saasteiden uhriksi. Marraskuussa 2005 räjähdys Jilinissa kemikaalitehtaalla päästi sata tonnia bentseeniä Amuriin virtaavaan Songhuajokeen, mikä pakotti katkaisemaan vedensaannin neljältä miljoonalta ihmiseltä. Heinäkuussa 2010 tulva huuhtoi samaan jokeen 3 000 tynnyriä kemikaaleja, joista tuhat tynnyriä metyylikloridia.
Lunch Money

Lunch Money on Atlas Gamesin vuonna 1996 julkaisema korttipeli, jossa pelaajien kuvitteelliset hahmot tappelevat keskenään. Voittaja on se pelaaja, jonka hahmot ovat viimeiseksi hengissä. Pelin erikoisuus on korttien kuvitus, jonka hahmoina esiintyy pieniä tyttöjä synkeissä maisemissa. Kuvitusta tehostetaan runoilla.
Pakassa on eri tehoisia ja eri rajoitteilla vaikuttavia tai toimivia hyökkäyskortteja, eri tehoisia puolustuskortteja, parannuskortteja sekä "grab" in kaltaisia kortteja, joita tarvitaan joidenkin erikoishyökkäyksien läpisaamiseen, sekä aseita, joilla hahmonsa voi "varustaa". Hyökkäykset muodostavat usein erilaisia kombinaatioita joissa useampaa korttia käytetään samalla kertaa.
Isommissa peliporukoissa voittoon vaaditaan sosiaalista taitoa.
Lunch Moneyn kortit ovat seuraavat:
Kortin aikaansaama vahinko on suluissa perässä. Lainauksena on kortissa oleva runo.
Tavalliset lyömiskortit.
"You have sinned. You must be punished"
"Twinkle, twinkle, little star; how you wonder who you are."
"Trust me, I'm a dentist"
"Hi!"
"Kick You Once. Kick You Twice. Next time I WON't be so nice"
"Look at me when I'm hitting you."
Kiertävät lyömiskortit.
Kuuluvat tavallisiin lyömiskortteihin,mutta niille ominaista on se,että jos kohde estää hyökkäyksen Dodge-kortilla,niin hyökkäys siirtyy pöydässä seuraavalle kohteelle.
Puolustuskortit.
"Mother Mary won't you whisper? Save me from unconsciousness. Mother Mary won't you whisper? Did Jesus ever have days like this?"
"You cannot possess me"
Asekortit.
Jokaisen asekortin tuottama vahinko on 3. Jos niitä saa useamman,ne voidaan liittää yhteen. Tällöin saadaan +1 tuottamaan vahinkoon. Yhteenliitetty ase lasketaan yhdeksi "Disarm"-korttia käytettäessä.
"This will only hurt for a minute…"
"What's black and blue and red all over? You are, silly!"
Erikoiskortit.
"I'm in MY Happy Place. Aren't you?"
"Jesus HATES you; and so DO I"
"I shall stomp upon all who oppose me. The stomping shall be swift. The stomping shall be painful. And I shall show no mercy in all of my stomping. Amen."
Angara

Angara () on pitkä Jenisein sivujoki Siperiassa, Irkutskin alueella ja Krasnojarskin aluepiirissä. Angara on Baikaljärven laskujoki. Se virtaa järven lounaisosasta luoteeseen läpi Irkutskin, Angarskin, Bratskin ja Ust-Ilimskin kaupunkien, kääntyy sitten länteen ja laskee Jeniseihin Strelkan kylän lähellä. Suurimmat sivujoet ovat Oka ja Ilim. Joen alajuoksua Ilimin yhtymäkohdan alapuolella on kutsuttu myös nimellä Ylä-Tunguska.
Angara on purjehduskelpoinen Irkutskin ja Bratskin välillä. Bratskissa sijaitsee suuri pato ja yksi maailman suurimmista vesivoimaloista, Irkutskenergo, (noin ). Myös Ust-Ilimskissa ja Irkutskissa () on merkittävät vesivoimalat. Vuosina 1950–1959 rakennetun Irkutskin padon yläpuolella joen yläjuoksu noin 50 kilometrin matkalta on padottu Baikaljärven tasoon Irkutskin patoaltaaksi.
Lawrence Grossberg

Lawrence Grossberg (s. 3. joulukuuta 1947) on yhdysvaltalainen kulttuurintutkija ja viestintätieteiden ja kulttuurintutkimuksen professori Pohjois-Carolinan yliopistossa. 
Grossberg toimii muun muassa perinteikkään "Cultural Studies" -lehden päätoimittajana. Häneltä on suomennettu valikoima tekstejä otsikolla "Mielihyvän kytkennät" (Vastapaino 1995). Grossbergin kenties merkittävin teos on vuonna 1992 julkaistu "We Gotta Get Out of This Place: Popular Conservatism and Postmodern Culture".
Vanhatulli

Vanhatulli on kolmas kaupunginosa Oulun kaupungin keskustassa. Asukkaita alueella on (). Työpaikkoja on yli 4 000, näistä suurin osa yhteiskunnallisissa palveluissa.
Vanhatulli rajautuu pohjoisessa Saaristonkatuun ja etelässä Heinätorinkatuun. Lännessä rajana on Oulujoen suistoalue ja idässä rautatie. Vanhantullin alueeseen kuuluvat toisaalta hyvin säilynyt vanha puukaupunkialue Kuusiluoto suistoalueen rannalla ja toisaalta uusi asuinkerrostaloalue Etu-Lyötty, joka on viime vuosina rakentunut vanhoille ratapiha-alueille. Näiden väliin jää tyypillistä laitakaupungin kerrostaloaluetta, jonne on hakeutunut liiketoimintaa ja palveluita, joiden ei tarvitse sijaita ydinkeskustassa.
Tuira

Tuira on kaupunginosa Oulussa. Se on asukasluvultaan yksi Oulun suurimmista kaupunginosista, sillä sen asukasluku on noin 7 000. Oulun kaupunkiin Tuira on liitetty vuonna 1886, jota ennen se oli osa Oulun maalaiskuntaa.
Tuiran väkiluku alkoi kasvaa, kun Tuiran sillat valmistuivat vuonna 1869. Rautasillan rakentaminen vuonna 1886 kasvatti entisestään varsinkin kaupunginosan itäisimmän alueen, Alalaanilan, väkilukua. Vielä 1900-luvun alussa Tuira oli puutalovaltaista aluetta, mutta 1950–1970-luvuilla vanhat rakennukset purettiin, ja Tuiraan rakennettiin korkeita asuinkerrostalotorneja. Tuira on lähinnä esikaupunkialuetta keskustan vastaisella Oulujoen pohjoisrannalla. Viime vuosina Tuiraa on kehitetty huomattavasti ja rakennuksia on kunnostettu.
Tuira on esikaupunkialueena melko väljästi ja lähiömäisesti rakennettu. Lähiömäisestä ilmeestään huolimatta alue on suosittua juuri sen vuoksi, että kaupungin keskustaa ja Tuiraa erottavat vain Oulujoen ylittävät sillat. Tuiran palvelutaso on erittäin hyvä.
Tyypillisintä Tuiraa edustavat korkeat 10-kerroksiset pistetalot ja kaksiportaiset lamellitalot. Aluetta suunniteltaessa otettiin vaikutteita ulkomailta, jolloin alueesta muodostui nimenomaan lähiömäinen sen vuoksi, että rakennukset sijoittuivat maaston muotojen mukaan, ja niiden väliin jäi laajoja pysäköintialueita. Tuiran keskeisin katu on Merikoskenkatu, jonka kautta kulkee huomattava määrä keskustasta pohjoiseen suuntautuvasta joukkoliikenteestä. Merikoskenkatu jakaa Tuiran Itä- ja Länsi-Tuiraan, ja kadun varrelle 1960-luvulla rakennetut kerrostalot rajaavat kadun muurimaiseksi liikenteen pullonkaulaksi.
Tuiralla on ollut Oulussa levottoman alueen maine.
Vuonna 2019 Tuira valittiin vuoden kau­pun­gi­no­sak­si.
Liikenne.
Tuiran Merikoskenkatu on eräs Oulun tärkeimmistä liikenneväylistä. Sen ja Tuiran siltojen kautta kulkee valtaosa keskustasta pohjoiseen suuntautuvasta julkisesta liikenteestä. Suuri osa Oulun joukkoliikenteen linja-autovuoroista ajetaan Tuiran kautta.
Tuiran keskuksen pohjoispuolella risteävät keskustasta Kaijonharjun suuralueelle johtava pääväylä Kemintie sekä Toppilasta valtatielle 20 ja edelleen nelostielle johtava Bertel Jungin tie. Molemmat väylät ovat nelikaistaisia ja ruuhka-aikoina kuormitettuja.
Tuiran koulu.
Tuiran koulu on vuonna 1900 rakennettu koulu. Tuiran koulussa oli vuonna 2018 noin 200 oppilasta ja 12 opettajaa. Saksalaiset käyttivät koulua toisen maailmansodan aikana. Tuiran koulua kunnostettiin vuonna 2003.
Tuira populaarikulttuurissa.
Oululainen punk metal -yhtye Tuiran Miliisi on saanut nimensä Tuiran kaupunginosan mukaan.
Paladiini

Paladiini tai palatiini oli keskiajalla hallitsijaa lähellä oleva korkea virkamies tai ylimys. Unkarin kuningaskunnassa palatiini (unk. "nádor" tai "nádorispán," lat. "comes palatinus") oli hallitsijan jälkeen valtakunnan korkein viranhaltija; virka lakkautettiin 1867. 
Paladiini on myös Kaarle Suuren 12 hovimiehen ja sittemmin yleisesti ritareiden nimitys keskiaikaisessa ritariromantiikassa, joissa säihkyvähaarniskainen sankariritari korjaa vääryydet ja puolustaa heikkoja. Sana paladiini tulee latinan sanasta "palatinus" (palatsiin liitetty). 
Paladiini on nykyisin useissa roolipeleissä käytetty termi tai hahmoluokka (esimerkiksi World of Warcraft ja Diablo II), jolla tarkoitetaan yleensä uljasta ja jaloa ritaria tai temppeliherraa. Kyseisissä fantasiamaailmoissa paladiineilla saattaa myös olla uskonnolleen omistautumisen kautta saatuja yliluonnollisia voimia.
Alkuperäiset 12 paladiinia mainitaan Rolandin laulussa:
Koskikeskus

Koskikeskus on noin 600 asukkaan kaupunginosa Oulussa. Se sijaitsee Oulujoen suistossa sijaitsevilla saarilla. Asemakaava on Alvar Aallon suunnittelema.
Koskikeskuksen alueet.
Toivoniemi.
Toivoniemi on keinotekoinen saari jokisuistossa Tuiran eteläpuolella. Tämä alun perin Oulujokeen työntyvä niemeke muuttui saareksi Merikosken voimalaitoksen "Alakanavan" kaivutöiden yhteydessä 1948. 
Toivoniemen yleissuunnitelman teki Alvar Aalto vuosina 1943 ja 1944, kaavasuunnitelman taas Niilo Mattila vuonna 1954. Rakennukset ovat useiden eri arkkitehtien vuosina 1954–1958 suunnittelemia.
Domus Botnica, Oulun vanhin varsinainen opiskelija-asuntola, rakennettiin Toivoniemeen vuosina 1957–1958. Osa rakennuksen rahoituksesta kerättiin myymällä Outokumpu Oyj:n ja Otanmäki Oy:n lahjoittamia pieniä malminlohkareita, joihin oli merkitty tunnus: "Kipinästä tuli syttyy, lohkareesta yliopisto". Keräyksen järjesti Oulun korkeakouluseura.
Linnansaari.
Asumattoman Linnansaaren tunnusmerkkinä on Oulun linnan raunioille vuonna 1875 rakennettu entinen Oulun merikoulun tähtitorni. Se on toiminut kesäkahvilana vuodesta 1912 alkaen.
Linnansaaressa sijaitsi Oulun kaupungin huomattavin yleinen sauna, joka avattiin vuonna 1884. Vanha saunarakennus purettiin vuonna 1951, kun saari rakennettiin puistoksi.
Raatinsaari.
Raatinsaari eli "Raatti" sijaitsee jokisuistossa Toivoniemen ja Pikisaaren välisellä alueella. Alueesta käytetään yleisesti nimitystä Raatti. Saari on muodostunut jokisuistoon eroosion muovaamana. Raatissa sijaitsevat Raatin urheilukeskus, uimahalli, pienvenesatama sekä Oulun NMKY:n omistama Raatin nuorisotalo. 
Raatin nuorisotalon puuosa on rakennettu ravintolaksi vuonna 1874. Talon kivinen uudisosa on rakennettu vuonna 1934 Suojeluskunnan taloksi. Puuosan suunnitteli arkkitehti Wolmar Westling. Hän on suunnittelut myös Linnasaaren tähtitornin. Kivirakennuksen suunnittelija on arkkitehti O. Stenström.
Raatin saaressa on ollut myös vankileiri vuoden 1918 tapahtumissa vangituille punaisille. Leirillä oli enimmillään noin 900 vankia. Raatin vankileirin kuolleisuus oli Vaasan vankileirin jälkeen suhteellisesti toiseksi pienin koko maassa. Paikalla on kuvanveistäjä Jouko Toiviaisen veistämä muistomerkki vuodelta 1988.
Kuusisaari.
Kuusisaari on tiettävästi ollut aina asumaton, mutta siellä on ollut muita rakennuksia 1700-luvulta lähtien. Saaren länsiosassa toimi 1900-luvun alkuun asti pikiruukki. Maankohoamisen vuoksi Kuusisaari on kasvanut lähelle Raatinsaarta, josta sen erottaa vain kapea Kissakoskenuoma.
Kuusisaareen avattiin tanssipaviljonki kesällä 1956. Myöhemmin tanssien järjestäminen siirtyi muualle, ja huonokuntoinen paviljonki purettiin elokuussa 2016. Vuosina 2016–2017 Kuusisaari kunnostettiin tapahtumapuistoksi.
Vuosina 1973–1991 saaressa järjestettiin musiikkifestivaali Kuusrock. Nykyisin Kuusisaari on tunnettu Qstock- ja Suomipop Festivaali -tapahtumista. Raatinsaaren tavoin Kuusisaari on syntynyt eroosion muovaamana.
Linus

Linus on miehen etunimi. Nimi johtuu pellavaa tarkoittavasta kreikan kielen sanasta "linon".
Suomessa nimi Linus on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1 560 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 1980 jälkeen.
Nimipäivä.
Linuksen nimipäivä on suomenruotsalaisen ja vuodesta 2025 lähtien myös suomenkielisen almanakan mukaan 3. toukokuuta.
Faradayn häkki

Faradayn häkki on sähköä johtavasta materiaalista valmistettu häkki tai muu yhtenäinen kuori, jota staattinen sähkökenttä, audio- tai radiotaajuinen sähkömagneettinen säteily eivät läpäise. Toisin sanoen Faradayn häkin sisäpuolella oleva sähkömagneettisen kentän lähde ei vaikuta häkin ulkopuolella, ja sähkömagneettinen kenttä ei pääse häkin ulkopuolelta sen sisäpuolelle.
Faradayn häkki on nimetty fyysikko Michael Faradayn mukaan. Hän rakensi vuonna 1836 ensimmäisen Faradayn häkin.
Toiminta.
Faradayn häkki perustuu Gaussin lakiin ja sähköä johtaviin materiaaleihin. Faradayn häkin joutuessa ulkoiseen sähkökenttään, sen pinnalla olevat vapaat elektronit siirtyvät sähkökentän mukana. Tämä tuottaa häkin pintaan varausjakauman siten, että positiiviset ja negatiiviset varausosuudet keskittyvät häkin eri puolille. Huomaa, että negatiiviset varaukset kulkevat ulkoisessa sähkökentässä sitä vastaan ja positiiviset varaukset sen suuntaan. Positiivisten ja negatiivisten varausten keskittymät luovat oman sähkökenttänsä, joka eliminoi ulkoisen sähkökentän vaikutuksen häkin sisäpuolella.
Häkin vaikutus sähkömagneettiseen säteilyyn riippuu säteilyn aallonpituudesta ja verkon aukkojen läpimitasta. Esimerkiksi mikroaaltouunin säteily, jonka aallonpituus on 12 senttimetriä, ei läpäise mikroaaltouunin oven tiheää metalliverkkoa, mutta valon näkyvät aallonpituudet (350–700 nm) läpäisevät. Samoin atomirakenteeseen verrattuna lyhytaaltoinen röntgen- ja gammasäteily kykenevät tunkeutumaan yhtenäisenkin metallikalvon läpi.
Käyttö.
Monissa sähkölaitteissa, varsinkin radiolaitteissa, on osia, jotka eivät saa lähettää tai vastaanottaa sähkömagneettista säteilyä. Siksi sellaiset osat tyypillisesti suojataan metallikotelolla tai metallin säästämiseksi metalliverkkokotelolla. Tällaisia metallikoteloita voi olla laitteen sisällä useita. Myös koko laite voi olla metallikotelossa juuri häiriöeristyksen takia. Muovikotelostakin voidaan tehdä Faradayn häkki päällystämällä muovi, tavallisesti sisäpinnalta, metallikalvolla. Myös sähkökitaroissa voidaan käyttää eräänlaista Faradayn häkkiä estämään häiriöitä, vuoraamalla kitaran sisäosien puupinnat kupariteipillä tai maalamalla ne sähköä johtavalla maalilla.
Ydinräjähdysten EMP rikkoo elektronisia laitteita. Siksi sotilaalliset laitteet lähes aina ja yhteiskunnalle välttämättömät muutkin laitteet rakennetaan EMP-suojattuun tilaan, joka käytännössä on tiheäsilmäisellä metalliverkolla ympäröity huone, eli Faradayn häkki.
Lääketieteessä käytetään paljon tutkimuslaitteita, kuten EEG, joiden suuren sähkömagneettisen herkkyyden takia ne on rakennettava huoneeseen, joka on rakennettu Faradayn häkiksi.
Myös esimerkiksi mikroaaltouunin ovessa oleva verkko yhdistettynä laitteen metallikuoreen estää mikroaaltojen pääsyn uunin ulkopuolelle.
Joskus Faradayn häkin määritelmää venytetään mielipideasiaksi, kuten ukkossuojauksessa tai auton korin osalta, mutta oikeita Faradayn häkkejä ne eivät ole puutteellisen taajuuskaistansa vuoksi. Lisäksi kaiken suojattavan pitäisi olla irti itse häkin metallista.
Faradayn häkin rakenteelliset vaatimukset tärkeissä kohteissa ovat hyvin suuret.
Fagerholm

Fagerholm on seuraavien tunnettujen suomalaisten sukunimi:
Harmaakuvemyyrä

Harmaakuvemyyrä ("Myodes rufocanus", entinen nimi "Clethrionomys rufocanus") on pohjoinen yleinen myyrälaji. Se esiintyy hyvin erilaisissa biotoopeissa soiden laitamilta ja lehdoista tunturien kivilouhikkoihin. Kannan suuruudessa on huomattava, 4–5 vuoden mittainen sykli.
Suomessa laji on rauhoitettu.
Levinneisyys.
Harmaakuvemyyrän levinneisyysalue ulottuu Fennoskandian pohjoisosista Venäjälle Siperian poikki ja sieltä edelleen Kamtšatkalle ja Sahalinille sekä Japaniin, Mongoliaan, Kiinaan ja Koreaan asti.
Suomessa harmaakuvemyyrän yhtenäisen levinneisyyden eteläraja kulkee Perämeren pohjukasta Kuusamoon.
Tuntomerkit.
Harmaakuvemyyrän ruumiin pituus on 6,5–13,5 senttiä, häntä 2–4 senttiä ja paino 10–60 g. Sen selän väritys on punaruskea, kyljet hopeanharmaat ja vatsa vaaleanharmaa.
Elintavat.
Harmaakuvemyyrä on aktiivisimmillaan hämärän aikaan, mutta liikkuu kaikkina vuorokauden aikoina. Se tekee aluskasvillisuuden joukkoon käytäviä ja kiipeilee vähemmän kuin muut sukunsa edustajat, metsämyyrä ja punamyyrä. Harmaakuvemyyrä on myös hyvä uimari.
Lisääntyminen.
Harmaakuvemyyrän poikueessa on yleensä 4–7 poikasta. Kantoaika kestää 18–19 päivää, ja nuoret yksilöt ovat sukukypsiä jo 30–60 päivän ikäisinä. Lisääntymiskausi vaihtelee asuinalueen eri osissa. Kevään ensimmäiset poikaset voivat lisääntyä suotuisissa oloissa jo samana kesänä, mutta jos myyriä on tiheässä, sukukypsäksi varttuminen viivästyy.
Pesänsä harmaakuvemyyrä tekee sammalmättääseen, maan- tai kivenkoloon tai varvikkoon. Valtaosa harmaakuvemyyristä jää alle vuoden ikäisiksi, vanhimmat elävät 2-vuotiaaksi.
Ravinto.
Harmaakuvemyyrä on pääasiassa kasvinsyöjä. Se suosii vihreitä kasvinosia, kukintoja, marjoja, siemeniä ja puiden ja pensaiden kuorta. Japanissa ne syövät talvella bamburuokoa. Suomessa erityisesti mustikka on harmaakuvemyyrän keskeinen ravinnonlähde. Harmaakuvemyyrä ei juuri välitä jäkälistä.
Asimov

Asimov on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Luettelo Japanin kaupungeista

Luettelo Japanin kaupungeista sisältää ne Japanin kunnat, joilla on kaupungin () oikeudet. Japanissa on kolmen tyyppisiä kuntia, kaupunkeja, maaseutukaupunkeja ja kyläkuntia, joita hallinnoidaan osana maan 47 prefektuuria. Toisin kuin maaseutukaupungit ja kyläkunnat, kaupungit eivät kuulu mihinkään piirikuntaan. Käytännössä kaikilla kolmentyyppisillä kunnilla on samankaltaiset velvollisuudet. Japanissa on 792 kaupunkia (vuonna 2018).
Japanin kunnallishallinnon määrittelee maan paikallishallintolaki (地方自治法, "Chihō jichihō"). Sen mukaan kunnalle voidaan myöntää kaupunkioikeudet, jos siellä on yli . Tätä vaatimusta on vuoden 2004 laissa lievennetty kuntaliitosten rohkaisemiseksi. Asukasluvultaan suurin kaupunki on yli 3,5 miljoonan asukkaan Jokohama, pienin vain noin kaupungiksi kutistunut Utashinai. Pinta-alaltaan suurin kaupunki on yli laajuinen Takayama, pienin vain viiden neliökilometrin kokoinen Warabi.
Japanin pääkaupunki Tokio muodostaa oman prefektuurinsa. Se koostuu useista kunnista ja 23 erillisalueesta, Tokion ydinalueesta, joka muodosti Tokion kaupungin ennen vuotta 1943. Tokion erillisalueita hallinnoidaan kaupunkien tavoin, ja esimerkiksi englanninkielisessä viestinnässään ne kutsuvat itseään kaupungeiksi ("city").
Maan muille suurille kaupungeille on perustettu kolme suurkaupunkiluokkaa, joiden kautta niille on myönnetty tavanomaista laajempia valtaoikeuksia. Virallisia suurkaupunkeja on 20 kappaletta, ja niissä tulee lain mukaan olla yli . Ydinkaupunkeja on vuorostaan 60, ja niissä väkiluvun tulisi ylittää raja. Näiden luokkien alapuolella oli aiemmin erityiskaupunkien luokka, joka lakkautettiin virallisesti vuonna 2015 mutta jätettiin voimaan siihen kuuluvien kaupunkien osalta; jäljellä on 25 erityiskaupunkia.
Japanin nykyisenkaltainen kunnallishallinto perustettiin Meiji-restauraation jälkeen vuonna 1889, kun maa jaettiin . Niistä vain 39:lle myönnettiin kaupunkioikeudet. Myöhemmin 1900- ja 2000-luvuilla kaupunkien määrä on jatkuvasti kasvanut, etenkin Shōwa-kauden suurissa kuntaliitoksissa 1950-luvulla, kun niiden määrä nousi yli 500:aan, ja Heisei-kauden liitoksissa 2000-luvun ensikymmenellä. Vuonna 2014 jäljellä oli , joista 790 oli kaupunkeja.
Luettelo kaupungeista.
Asukasluku, pinta-ala ja väestötiheys vuoden 2015 väestönlaskennan mukaisia.
Entiset kaupungit.
Luettelossa on kaupungit, jotka on syystä tai toisesta lakkautettu. Mukana ei ole kaupunkeja, jotka ovat ainoastaan muuttaneet nimensä. Luettelon lähteet:
Cape Canaveral Space Force Station

Cape Canaveral Space Force Station (CCSFS) on Yhdysvaltain avaruusvoimien (USSF) Cape Canaveralissa Floridassa sijaitseva tukikohta. Cape Canaveral sijaitsee aivan NASA:n Kennedy Space Center -avaruuskeskuksen (KSC) naapurissa.
Cape Canaveralissa oli Yhdysvaltain laivaston lentokenttä ("Banana River Naval Air Station") vuosina 1940–1947. Laukaisukeskuksen (lentotukikohdan) virallinen nimi viittasi tämän jälkeen Yhdysvaltain ilmavoimiin, kun nimenä oli "Cape Canaveral Air Force Station" (1949–1963 ja 1973–2020) ja "Cape Kennedy Air Force Station" (1963–1973). Keskus sai nimen "Cape Canaveral Space Force Station" (CCSFS) 9. joulukuuta 2020 varapresidentti Mike Pencen läsnäollessa. Tunnetun avaruuskeskuksen uudelleennimeäminen liittyi edellisvuonna omaksi asevoimien haarakseen eriytetyn Yhdysvaltain avaruusvoimien nimistön esilletuontiin. 
Canaveralista on laukaistu myös lukuisia NASA:n lentoja. Esimerkiksi Voyager- ja Viking-luotaimet lähetettiin avaruuteen Canaveralin kompleksista 41.
Mandela

Mandela on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla eteläafrikkalaisilla henkilöillä:
Luettelo Kanadan kaupungeista

Tämä on luettelo Kanadan kaupungeista provinssien ja territorioiden mukaan lajiteltuna.
Québec.
Québecissä kaupungeista käytetään ranskan kielen sanaa "ville", jonka merkitys on kuitenkin laajempi.
Luettelo Kap Verden kaupungeista

Tämä on luettelo Kap Verdellä sijaitsevista kaupungeista.
Ennen vuotta 2010 Kap Verdellä oli vain kuusi kaupunkia: Praia, Mindelo, Assomada, São Filipe, Porto Novo, Santiago de Cabo Verde. Vuonna 2010 annetulla lailla nimettiin uusia kaupunkeja niin, että kaupunkien lukumääräksi tuli 24.
Luettelo Kazakstanin kaupungeista

Tämä on luettelo Kazakstanissa sijaitsevista kaupungeista. Kazakstanissa on yhteensä 87 kaupunkia.
Kaupungeista kaksi suurinta eli Almaty ja Astana on suoraan Kazakstanin tasavallan alaisuudessa hallinnollisten alueiden (maakuntien) tapaan. Muut suuremmat kaupungit ovat aluehallinnon alaisuudessa. Pienimmät kaupungit ovat pääsääntöisesti hallintoalueiden kunnallispiirin paikallishallinnon alaisuudessa. 
Suurimmat kaupungit.
Oheisessa taulukossa on lueteltu Kazakstanin suurimmat, vuonna 2012 vähintään noin 40 000 asukkaan kaupungit:
Muita kaupunkeja.
Muita, kooltaan alle 40 000 asukkaan kaupunkeja (2012 asukasluku) ovat:
Lisäksi on pienempiä, alle 30 000 asukkaan kaupunkeja. Tältä osin tämä kaupunkiluettelo on vielä puutteellinen.
Luettelo Kenian kaupungeista

Tämä on luettelo Keniassa sijaitsevista kaupungeista.
Keniassa väestönlaskennan tuloksissa (esim. VL2019) listataan yli 2 000 asukkaan kaupunkimaiset asutuskeskittymät. Kenian laki jakaa nämä asukasluvun ja tiettyjen kunnallisten palvelujen vaatimusten perusteella neljään eri luokkaan: city (vähintään 250 000 as., suurkaupunki), municipality (70 000–249 000 as., keskikokoinen kaupunki tai kaupukikunta), town (vähintään 10 000 as., pikkukaupunki) ja market centre (enintään 10 000 as., muu kaupunkimainen asutuskeskittymä). Pelkästään väkiluvun perusteella kaupungin asema ei nouse ylempiin kaupunkiluokkiin. Suurkaupungiksi pääseminen edellyttää säädettyjen vaatimusten täyttämistä, ehtoja arvioivan toimikunnan muodostamista, sekä Kenian parlamentin molempien kamarien ja presidentin hyväksyntää. Alempien kaupunkiluokkien aseman myöntää piirikunnan kuvernööri.
Suurimmista kaupungeista Eldoret sai suurkaupungin aseman elokuussa 2024. Pääkaupunki Nairobin pohjoinen naapuri Ruiru oli Kenian neljänneksi väkirikkain (VL2019) kaupunki; se nousi vasta vuonna 2018 kaupunkikunnaksi (municipality) eikä ollut edennyt suurkaupungiksi vielä kesäkuussa 2025. Vaikka osa suurkaupungin vaatimuksista oli täytetty jo 2020, osaa vasta rakennettiin. Myös Kikuyu ja Thika kuuluivat yhä kaupunkikuntien ryhmään. 
Vuonna 2011 annetun kaupunkimaisia asutuksia ja kaupunkeja koskevan lain mukaan piirikunnan kuvernöörin on myönnettävä piirikuntien hallintokeskuksille erityinen kaupunkikunnan asema vaikkei väkiluku siihen oikeuttaisi (esim. runsaan 24 000 asukkaan Nyamira). Tällöin 'kaupunkikunta' (municipality) voi olla määritelty varsinaista kaupunkialuetta (township) laajemmaksi. Esimerkiksi vuoden 2019 väestönlaskennan mukaan piirikuntakeskus Kwalen väkiluku oli , mutta laajemmin tarkasteltuna (Kwale municipality).
Paikkakunnat voivat myös yhdistyä tai liittoutua ja näin päästä ylempään kaupunkikategoriaan. Esimerkiksi kesäkuussa 2018 Kirinyagan piirikunnan kuvernööri hyväksyi Kerugoya-Kutus -yhteenliittymän keskikokoiseksi kaupungiksi (municipality), vaikka sen suurimmassa kaupunkimaisessa asutuksessa Kerugoyassa oli vielä seuraavan vuoden väestönlaskennassa vähemmän asukkaita (Kerugoya 30 045 as, VL2019) kuin tämän luokan kaupungilta edellytettiin. Vuonna 2022 saman piirikunnan edustajat esittivät myös Wangurun nostamista pikkukaupunkiluokasta (town) kaupunkikunnaksi (municipality). Kaupunkiluokan noston eräänä keskeisenä perusteena on mahdollisuus saada kansainvälisiä kaupunkikehitykselle myönnettäviä avustusrahoja ainakin Maailmanpankilta.
Kenian suurimmat kaupungit.
Ohessa on lueteltu Kenian suurimmat kaupunkimaiset asutukset väestönlaskennan 2019 mukaan (VL2019).
Luettelo Kiinan kansantasavallan kaupungeista

Tämä on luettelo Kiinan kansantasavallassa sijaitsevista kaupungeista. Luettelo on kaksiosainen. Ensin on listattu suurimmat kaupungit väkilukunsa mukaan. Artikkelin toinen osa sisältää laajemman luettelon kaupungeista. Jälkimmäinen luettelo on ainakin alkuvaiheessa puutteellinen.
Luettelo Kiinan suurimmista kaupungeista.
Taulukossa on lueteltu Kiinan asukasluvultaan suurimmat kaupungit. Luettelo sisältää toistaiseksi kaupungit, joiden hallinnollisella alueella asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan yli kaksi miljoonaa asukasta. Kaupungeista neljä on myös maakuntatason hallinnollisia kuntia; nämä on esitetty taulukoissa vahvennettuina.&lt;br&gt;
Luettelo Kiinan kansantasavallan prefektuuritason kaupungeista.
Tämä on luettelo Kiinan kansantasavallassa sijaitsevista vähintään prefektuuritason kaupungeista. Huhtikuussa 2015 Kiinan kansantasavallassa oli yhteensä 657 kaupunkia: 4 maakunta-asemassa olevaa suurkaupunkia (autonomista kuntaa: Chongqing, Peking, Shanghai ja Tianjin) 2 erityishallintoaluetta (Hongkong ja Macao), 289 prefektuuritason kaupunkia (sisältäen 15 maakunnan alaista kaupunkia) ja 362 piirikuntatason kaupunkia (sisältäen 11 piirikunnan alaista kaupunkia ja 8 Bingtuan-kaupunkia). Bingtuan-kaupungit ovat 1954 Sinkiangiin perustetun valtiollisen, kansanarmeijan alaisen puolisotilaallisen Xinjiangin tuotanto- ja rakennuskomennuskunnan ylläpitämiä erityiskaupunkeja.
Oheisessa taulukossa on esitetty vähintään prefektuuritason (tai maakunnalliset) kaupungit väkilukuineen. Kaupungit on järjestetty aakkosjärjestykseen maakunnittain. Lista on järjestettävissä myös väkiluvun (vuosien 2000 tai 2010 väestönlaskenta) tai kaupunkiluokan mukaan tai aakkosjärjestykseen. 
Huomautuksia:
Sotalapset

Sotalapset () ovat lapsia, jotka lähetettiin Suomesta toista maailmansotaa pakoon muihin Pohjoismaihin, lähinnä Ruotsiin. Talvi- ja jatkosodan aikana 1939–1945 Suomesta siirrettiin Ruotsiin, Tanskaan ja Norjaan yhteensä lähes 80 000 lasta. Ruotsiin vietiin tai lähti noin 72 000 lasta, Tanskaan 4 200 ja Norjaan noin sata lasta ja äitiä. Noin 15 500 heistä jäi palaamatta Suomeen.
Tausta ja toteutus.
Talvisodan aikana Ruotsissa levisi tunnuslause "Finlands sak är vår!" (”Suomen asia on meidän!”). Maa tarjosi heti turvapaikkaa Suomen lapsille. Suomi olisi halunnut auttamisen tapahtuvan ensisijaisesti Suomessa ja kieltäytyi aluksi. Ruotsalaiset hyväntekeväisyyttä harjoittavat naiset sopivat asiasta Carl Gustaf Emil Mannerheimin kanssa. Ruotsi oli jo aikaisemmin ottanut vastaan sotalapsia, mutta ei näin suurta määrää.
Ensimmäiset sotalapset matkustivat Turusta Tukholmaan 15. joulukuuta 1939 Arcturus-laivalla. Valtaosa lapsista kuljetettiin myöhemmin rautateitse pimennetyin ikkunoin varustetuilla junilla Tornion-Haaparannan raja-aseman kautta. Ensisijaisesti mukaan otettiin kaupunkilaislapsia – kaupungit olivat yleensä myös suurimman pommiuhan kohteita. Talvisodan päätyttyä lapsia palautettiin Suomeen, mutta jatkosodan aikana lapsia vietiin Ruotsiin uudelleen. Palautukset Ruotsista jatkuivat läpi koko 1940-luvun.
Järjestäytyminen ja muistamiset.
Toiminnan alku.
Keskustelu sotalapsista käynnistyi Neuvostoliiton sortumisen jälkeen 1990-luvulla. Sotalapset järjestäytyivät ja perustivat ensimmäisen yhdistyksensä Suomessa vuonna 1991 ja Ruotsissa vuotta myöhemmin.
26. huhtikuuta 2005 paljastettiin Haaparannalla kuningas Kaarle XVI Kustaan ja presidentti Tarja Halosen läsnä ollessa sotalasten muistolle omistettu, helsinkiläisen arkkitehti Anna Jäämeri-Ruusuvuoren tekemä sotalapsipatsas.
Elokuvia.
"Sotalapset" on Erja Dammertin ohjaama suomalainen dokumentti- ja opetuselokuva vuodelta 2003. Se voitti Parhaan dokumentin Jussin.
"Äideistä parhain" on Klaus Härön ohjaama elokuva vuodelta 2005, ja se pohjautuu Heikki Hietamiehen 1992 julkaistuun samannimiseen kirjaan. Elokuva oli Suomen ehdokas parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi, mutta se ei päässyt varsinaiselle ehdokaslistalle.
Luettelo Kolumbian kaupungeista

Tämä on luettelo Kolumbiassa sijaitsevista kaupungeista. Luettelo jakautuu kahteen osaan. Luettelon ensimmäisessä osassa listataan Kolumbian virallisen väestöennusteen mukaiset suurimmat kaupungit (yli 100 000 asukkaan). Luettelon toisen osan muodostaa suppeampi aakkosjärjestykseen järjestetty kaupunkilista.
Kolumbian suurimmat kaupungit.
Kolumbiassa on yli 1100 kuntaa. Näille on laadittu vuoden 2005 väestönlaskennan pohjalta vuoteen 2020 ulottuva väestöennuste vuosittaisine kesäkuun lopun väkilukuineen. Oheisessa taulukossa esitetään tämän väestöennusteen mukaiset yli 100 000 asukkaan kunnat kesäkuun lopun 2017 väestöennusteen mukaan. Departementtien hallintokeskukset on esitetty vahvennettuina.
Luettelo Kongon tasavallan kaupungeista

Tämä on luettelo Kongon tasavallan kaupungeista. 
Suurimmat kaupungit.
Ohessa on lueteltu Kongon tasavallan suurimmat, noin 30 000 asukkaan tai sitä suuremmat kaupungit väestönlaskennan 2023 mukaan..
Luettelo Kongon demokraattisen tasavallan kaupungeista

Tämä on luettelo Kongon demokraattisessa tasavallassa sijaitsevista kaupungeista, joilla on hallinnollisesti kaupungin nimike (). Kongon tasavallan tilastollisen vuosikirjan 2020 mukaan maassa oli vuonna 2017 yhteensä 32 maakunnan alaista kaupunkia ja maakunnan tasoinen kaupunki eli pääkaupunki Kinshasa. Useimmissa maan 25 maakunnasta sijaitsi vuonna 2015 vain yksi kaupunki, kuudessa maakunnassa oli kaksi kaupunkia ja yhdessä kolme. Kaupungit jakautuivat yhteensä 137 hallinnolliseen kaupunkikuntaan tai kaupunginosaan (). Vuosina 2018–2019 kaksi paikkakuntaa sai kaupungin aseman: Uvira ja Baraka.
Kongon demokraattisen tasavallan kaupungit 2019 lopussa:
Tiikki

Tiikki ("Tectona grandis", ) on Etelä- ja Kaakkois-Aasian sademetsissä luontaisena kasvava lehtipuulaji. Tiikki on viljellyin tropiikin jalopuu.
Tiikki on perinteisesti luokiteltu verbenakasvien ("Verbenaceae") heimoon, mutta Angiosperm Phylogeny Group sijoittaa sen huulikukkaiskasveihin ("Lamiaceae").
Puun ominaisuuksia.
Tiikki voi kasvaa 40 metriä korkeaksi ja saavuttaa 90–150 senttimetrin läpimitan. Runko on oksaton suunnilleen 25 metrin korkeuteen saakka. Rungon muoto ei ole täysin säännöllinen. Tiikki on lehtensä pudottava puu.
Puuaines.
Tiikin puuaines haisee nahalta ja on puuksi hyvin kovaa ja raskasta. Tiikin manto- ja sydänpuu erottuvat hyvin toisistaan. Mantopuu on kellertävänharmaata. Sydänpuu on tuoreena vaalean kullanruskeaa ja muistuttaa väritykseltään tammea. Sydänpuu tummuu tasaisesti vaalean tai tumman ruskeaksi. Vuosirenkaat erottuvat selvästi.
Esiintyminen.
Tiikin alkuperäinen kasvualue ulottuu Intiasta Bangladeshin, Burman, Kiinan (hyvin pieni alue) ja Thaimaan kautta Indokiinaan (Laos, Vietnam, Kambodža). Jaavalla käytössä olevat tiikkimetsät ovat kaikki istutettuja. Enemmän tiikkiä on istutettu Celebesille ja pienempiä alueita on istutettu myös Filippiineille ja Malesiaan. Afrikassa tiikkiä on istutettu Nigeriassa, Ghanassa, Kamerunissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Sudanissa. Vanhimmista istutuksista korjataan jo puuta. Myös Etelä- ja Väli-Amerikkaan on istutettu tiikkiä (Honduras, Trinidad, Kolumbia, Brasilia). Vanhimpia käytetään jo. Tiikki menestyy alueilla, joilla sade- ja kuivakausi vuorottelevat säännöllisesti.
Käsittely.
Tiikki on hyvin työstettävissä asianmukaisilla työvälineillä, esimerkiksi höyläyksessä kannattaa käyttää kovametalliteriä. Jyrsimissä, sorveissa ja sirkkeleissä on terissä yleensä kovametallipalat. Tiikki harmaantuu herkästi auringonvalosta.
Käyttö.
Tiikki on arvokas ja monipuolinen käyttöpuu, jota käytetään muun muassa huonekaluissa sekä veneiden kansi- ja sisustusmateriaalina.
Atolli

Atolli eli kehäriutta on trooppisten merialueiden matala korallisaari. Atolli muodostuu renkaanmuotoisesta koralliriutasta, joka ympäröi matalampaa keskiosaa. Jos keskiosa on merenpinnan alapuolella, siihen muodostuu laguuni tai harvemmin makea- tai suolavetinen järvi, mutta se voi olla myös kuivaa maata. 
"Atolli"-sanan toi yleiseen tietoisuuteen Charles Darwin, joka määritteli atollin erityislaatuiseksi trooppiseksi saareksi, jonka ominaispiirre on elävä koralliriutta. Sana tulee Malediiveilla puhutusta divehin kielestä. 
Suurimmat atollit sijaitsevat Malediiveilla. Useimmat maailman atollit ovat Tyynellä tai Intian valtamerellä, mutta Atlantillakin on muutamia Nicaraguassa ja Kolumbiassa. Kiribatin saarivaltio koostuu 33 atollista. 
Biodiversiteetti on atolleilla ja niihin liittyvillä merenalaisilla riutoilla suurta.
Atollin muodostuminen.
Darwin julkaisi teorian eteläisen Tyynenmeren atollien kehittymisestä vuonna 1842. Teoria perustui Darwinin havaintoihin hänen ollessaan matkalla "HMS Beaglen" mukana vuosina 1831–1836. Hänen teoriansa, jota pidetään edelleen perusteiltaan oikeana, perustui ideaan, että erityyppiset trooppiset saaret – korkeat vulkaaniset saaret, valliriuttasaaret ja matalat atollit – edustavat sarjaa merellisen tulivuoren vajoamisen vaiheista.
Darwin järkeili, että trooppisella merellä vulkaanista saarta ympäröivä rantariutta (palleriutta) kasvaa ylöspäin saaren vajotessa (upotessa), saaren muuttuessa tyypiltään valliriuttasaareksi (esimerkiksi Bora Bora ja muut Seurasaaret). Rantariutasta tulee valliriutta sen ulomman osan pysyessä merenpinnan tason lähellä hyvien kasvuolosuhteiden ansiosta, kun taas riutan sisäosan kasvuvauhti jää jälkeen ja se muodostaa laguunin, koska olosuhteet ovat heikommat koralleille ja kalkkileville. Ajan myötä entinen tulivuori vajoaa merenpinnan alle koralliriutan jatkaessa kasvua lähellä merenpintaa. Tässä vaiheessa saaresta on tullut atolli.
Reginald Aldworth Daly esitti hieman erilaisen teorian atollien muodostumisesta: viime jääkaudella merenpinnan ollessa 100 metriä alempana nykyistä olisi eroosio rapauttanut saaret merenpinnan tasoon, ja jäätiköiden lopulta sulaessa ja merenpinnan noustessa koralliriutat olisivat kasvaneet nousevan merenpinnan mukana. 
Atollien alta on löydetty vulkaanista ainesta hyvin syvältä (esimerkiksi Midwaysaarten atollilta yli 160 metrin syvyydestä), joka olisi todiste Darwinin teorian puolesta; toisaalta merenpinnan tason vaihtelulla on todennäköisesti ollut merkittävää vaikutusta atolleihin ja muihin riuttoihin.
Jos merenpinta nousee, atollien on havaittu kasvavan niin, että ne pysyvät veden pinnan yläpuolella. Esimerkiksi Funafutin atollin 29 saaresta 18 on laajentunut, ja koko atolli saanut 18 hehtaaria lisää pinta-alaa viimeisten runsaan sadan vuoden aikana, vaikka merenpinta on noussut paikallisesti kymmeniä senttimetrejä.
Rosa (nimi)

Rosa on naisen etunimi. Suomessa nimestä esiintyy myös muunnelma Roosa. Nimi johtuu latinan sanasta "rosa", joka tarkoittaa ruusua. Suomen kielessä roosa tarkoittaa vaalean ruusunpunaista väriä. Suomalaisessa nimipäiväkalenterissa Roosan ja vuodesta 2010 lähtien myös Rosan nimipäivä on 4. toukokuuta. Suomessa nimi Roosa on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 7 898 ja Rosa 3 999 naiselle, joista yli puolet on vuoden 1980 jälkeen syntyneitä.
Tunnettuja Roosa-nimisiä.
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Luettelo Kreikan kaupungeista

Tämä luettelo Kreikan kaupungeista luettelee kaikki Kreikan kaupungit, toisin sanoen maan kaikki asutukset, joissa on yli asukasta. Erikseen on lueteltu varsinaiset kaupungit (πόλη, "póli"), toisin sanoen asutukset, joissa on yli asukasta, ja pienet kaupungit (κωμόπολη, "komópoli"), joissa on – asukasta (vuonna 2011).
Luettelo Kyproksen kaupungeista

Tämä on luettelo Kyproksella sijaitsevista kaupungeista. Varsinaisiksi kaupungeiksi ("póli") on luetteloitu kaikki yli asukkaan asutukset. Lisäksi on luetteloitu pieniä kaupunkeja ("komópoli") ja suuria kyliä ("chorió"), joiden väkiluku on –.
Kaikki Kyproksen kaupungit ovat "de jure" Kyproksen tasavallan kaupunkeja, mutta osa kaupungeista on Turkin miehittämiä ja "de facto" Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallinnassa.
Luettelo Latvian kaupungeista

Tämä on luettelo Latvian kaupungeista. Latviassa on yhteensä 77 kaupunkia, joista kolme suurinta ovat pääkaupunki Riika, osin venäjänkielinen Daugavpils ja satamakaupunki Liepāja. Vuoden 2012 alussa kaupungeista vain seitsemässä asui yli 30 000 asukasta ja 19:ssä yli 10 000. Suuri enemmistö Latvian kaupungeista on siten pikkukaupunkeja. Kaupungeista pienin oli Durbe, jonka asukasluku oli vain 612.
Hallinnollisesti yhdeksän keskeisintä on kansallista, suoraan valtion keskushallinnon alaista kaupunkia (: Riika, Daugavpils, Liepāja, Jelgava, Jūrmala, Ventspils, Rēzekne, Jēkabpils ja Valmiera). Oheisessa taulukossa kaupungit on esitetty vahvennettuna. Muut ovat kuntahallinnon alaisia kaupunkeja ().
Latvian kaupungit ja niiden sijainti.
Oheisessa taulukossa on lueteltu Latvian suurimmat kaupungit 1. tammikuuta 2012 asukastilastojen mukaan, koska virallisen väestönlaskennan (1.3.2011) tulokset eivät olleet vielä täysin valmistuneet. Vuoden 2012 alun tilastoissa Latvian asukasmäärä oli kuitenkin 2 217 053 henkeä mikä on selvästi (noin 10 prosenttia) enemmän, kuin edellisvuoden väestönlaskennan ilmoittama asukasluku 2 067 887. Virallisen väestönlaskennan mukaiset kaupunkien asukasluvut tulevat siten poikkeamaan alla olevista arvoista; useimmilla paikkakunnilla asukkaita pitäisi olla vähemmän kuin vuoden 2012 alun tilasto kertoo.
Taulukon kaupungit ovat järjestettävissä nimen, asukasluvun ja historiallisen alueen mukaan.
Kartta.
Oheisessa kartassa on esitetty Latvian suurimpien kaupunkien sijainnit. 
Kartassa pääsee vastaavaan artikkeliin klikkaamalla kaupungin tai alueen nimeä tai sen karttasymbolia. Kaupungin koon mukaan karttasymboli vaihtuu:
 = yli 100 000 asukkaan kaupungit: 2 kpl, Riika ja Daugavpils
 = 30 000...100 000 asukkaan kaupungit: 5 kpl, 
 = 10 000...30 000 asukkaan kaupungit: 12 kpl
 = alle 10 000 asukkaan kaupungit: enemmistö Latvian 77 kaupungista
Luettelo Lesothon kaupungeista

Tämä on luettelo Lesothossa sijaitsevista kaupungeista. Vuoden 2016 väestönlaskennassa Lesothon väestön kaupungistumisaste oli 31,7 prosenttia.
Kilkenny

Kilkenny ( eli Pyhän Cainneachin kirkko) on samannimisen kreivikunnan pääkaupunki Irlannin kaakkoisosassa, Leinsterin maakunnassa. Kilkennyn kaupungissa on 27 000 asukasta. Kaupungissa toimii Irlannin kansallisen yliopistoverkoston Maynoothin collegen alaisuuteen kuuluva haaraosasto, muttei varsinaista korkeakoulua. 
Historiallisesti Kilkenny on kuuluisin ns. Kilkennyn asetuksista. Kyseessä oli vuonna 1366 kaupunkiin kokoon kutsutun parlamentin päätöksenä tehty lakikokoelma, jonka tarkoituksena oli julistaa iiri kaupungeissa lainsuojattomaksi kieleksi ja vähentää syntyperäisten gaelilaisten päälliköiden valtaa Englannin kruunulle alisteisten normandialaisten aatelismiesten hyväksi. Kilkennyn asetukset esitetään mielellään irlantilaisessa kansallismielisessä historiankirjoituksessa hirveinä sortolakeina, mutta käytännössä ne jäivät verraten hampaattomiksi.
Kilkenny tunnetaan keskiaikaisista marmoritaloistaan: sen lempinimi onkin Marmorikaupunki, "the Marble City", "Cathair an Mharmair". Kaupungin tärkein nähtävyys on Kilkennyn linna, aikoinaan Butlerin aatelissuvulle kuulunut kartano, joka toimii nyttemmin Irlannin kansallisgallerian haaraosastona. Myös Kilkennyn olut on maailmankuulua.
Iirin kieli ei ole Kilkennyssä elänyt nykyajalle asti. Kuitenkin seudulla 1800-luvulla puhuttu murre on dokumentoitu kiitos 1820–1830-luvulla Kilkennyssä päiväkirjaa pitäneen Humphrey O'Sullivanin (iiriksi "Amhlaoibh Ó Súilleabháin"), jonka päiväkirja, "Cín Lae Amhlaoibh", on sekä iirin kirjallisuushistorian kannalta merkittävä teos että elävä kuvaus kansan elinoloista.
Luettelo Liettuan kaupungeista

Tämä on luettelo Liettuan kaupungeista.
Liettuassa on 103 kaupunkia. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 66,7 prosenttia (eli 2,031 miljoonaa) maan väestöstä oli kaupunkilaisia. Suurin osa kaupungeista on väkiluvultaan pieniä. Tämä johtuu osittain historiasta: aikoinaan saavutettua kaupunkistatusta ei ole haluttu poistaa. Vuoden 2012 alussa Liettuassa oli ainoastaan 15 yli 20 000:n asukkaan kaupunkia.
Liettuan parlamentin 19. heinäkuuta 1994 annetulla päätöksellä termiä "kaupunki" () käytetään asutuskeskuksesta, jossa asuu yli 3 000 asukasta, joista vähintään kaksi kolmasosaa työskentelee teollisuuden, kaupan, tuotannon tai palvelun alalla. Ennen lain voimaanastumista kaupungin asema saavuttaneet tätä pienemmät asutuskeskukset voidaan myös luokitella kaupungeiksi. Pieniä asutuskeskuksia kutsutaan nimellä "miestelis".
Suurin osa Liettuan kaupungeista perustettiin Liettuan suuriruhtinaskunnan aikana, ja ne mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran 1200–1700-luvuilla. Ensimmäisenä varsinaiset kaupunginoikeudet sai Klaipėda (vuonna 1257–1258).
Jotkut uudemmat kaupungit, esimerkiksi Kaišiadorys, Vievis, Radviliškis, Ignalina ja Mažeikiai, syntyivät myöhemmin Liettuan rautateiden rakentamisen yhteydessä. 1900-luvulla perustettuja kaupunkeja ovat esimerkiksi Visaginas, Elektrėnai ja Naujoji Akmenė.
Luettelo kaupungeista.
Allaoleva luettelo on Liettuan tilastokeskuksen tekemä yhteenveto Liettuan kaupungeista sisältäen laskelman niiden asukasluvuksi 1.1.2012. Tilastossa on otettu huomioon maan vuoden 2011 väestönlaskennan alustavat tulokset. Vastaavia osin laskennallisia tilastoja tehdään vuosittain. Kohdasta aiheesta muualla löytyy linkki.
Kartta.
Oheisessa kartassa on esitetty Liettuan suurimpien kaupunkien sijainti. Kaikki Liettuan tilastokeskuksen ilmoittaman asukasluvun 1.1.2012 mukaiset, vähintään 5 000 asukkaan kaupungit ovat mukana. Lisäksi kartalla on kuusi tätä pienempää kaupunkia, jotka toimivat kuntakeskuksina: Trakai, Lazdijai, Kalvarija, Rietavas, Neringa ja Pagėgiai. Näistä Neringan kaupunkikunnan paikka on esitetty sen hallintokeskuksen, Nidan kylän mukaan. Kaupungin karttasymbolin koko määräytyy asukasluvun mukaan.
Luettelo Madagaskarin kaupungeista

Tämä on luettelo Madagaskarilla sijaitsevista kaupungeista. Vuonna 2021 maassa oli 76 kaupunkia. Näihin kuuluvat muun muassa:
Luettelo Pohjois-Makedonian kaupungeista

Tässä on luetteloita Pohjois-Makedoniassa sijaitsevista kaupungeista.
Suurimmat kaupungit.
Vuoden 2018 arvioidun väkiluvun mukaan