tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
A. Y. Jackson

Alexander Young Jackson CC (3. lokakuuta 1882 Montreal – 5. huhtikuuta 1974 Kleinburg) oli kanadalainen taidemaalari. Hän oli Group of Seven -taiteilijaryhmittymän johtava jäsen. Hän sai Kanadan ritarikunnan "Companion"-arvon sekä Kanadan kuninkaallisen akatemian mitalin elinikäisistä saavutuksista.
Jacksonin opettajiin kuului Edmond Dyonnet. Hän opiskeli myös Pariisissa Jean-Paul Laurensin johdolla; hän oli Euroopassa syyskuusta 1907 joulukuuhun 1909.
Kourouma

Kourouma on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 75 kilometriä Sikassosta pohjoiseen. Kunnassa on 14 700 ja kylässä 3 100 asukasta (vuonna 2009).
Kourouman kunta rajoittuu pohjoisessa Sikasson piirin Kabarasson, idässä Kouoron ja Klélan, etelässä Sanzanan ja lännessä Kignanin kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulat. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on metsäsavannia.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä senufoja. Lisäksi on jonkin verran fulbeja, miniankoja, dogoneja ja bambaroita. Yleisimmät kielet ovat senufo ja bambara. Vallitseva uskonto on animismi, mutta kunnassa on myös muslimeja ja kristittyjä.
Kylistä on kuivana aikana liikennöitävät yhteydet Sikasson maantielle. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, riisi ja myytäväksi kasvatettava puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, pienimuotoista kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Kouroumassa ja Fôhissa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnassa toimii kymmenen alakoulua. Kouroumassa ja Fohissa on yläkoulut ja terveyskeskukset. Vesihuolto käsittää porakaivoja sekä Kourouman ja Fohin vesijohdot. Kouroumassa on Sotelman huonokuntoinen lankapuhelinyhteys. Kunnassa on myös Orangen matkapuhelinverkko.
Paikallisia nähtävyyksiä ovat Tiogolan ja Niangnéguélan luolat. Matkailua kuntaan ei ole.
Trumpf

Trumpf on saksalainen teräksentyöstökoneita valmistava yritys. Trumpf on vuonna 1923 perustettu perheyritys, jonka pääkonttori on Ditzingenissä, lähellä Stuttgartia. Trumpf on yksi maailman suurimmista työstökoneiden valmistajista. Trumpf on maailman johtava teollisuuden laserleikkauskoneiden valmistaja. Yritys aloitti hiilidioksidilasereiden myymisen vuonna 1979.
Trumpfin hallituksen puheenjohtaja on Nicola Leibinger-Kammüller. Vuonna 2016 Trumpfin liikevaihto oli 2,8 miljardia euroa. Vuonna 2014 yritys perusti oman pankin voidakseen tarjota asiakkaille rahoitusta. Vuonna 2016 yritys on laajentanut metallien kolmiulotteiseen tulostukseen. Viime aikoina Trumpf on panostanut Industry 4.0 -suunnitelmaan, jossa hyödynnetään sen AXOOM-nimistä digitaalista alustaa, joka tekee tehtaista älykkäitä. AXOOM on Trumpfin tytäryhtiö.
Trumpfin kilpailijoita ovat Coherent, IPG, Han's Laser, Amada, Prima Industrie ja Bystronic.
Sergio Pettis

Sergio Jerome Pettis (s. 18. elokuuta 1993 Milwaukee, Wisconsin) on yhdysvaltalainen vapaaottelija. Hän on otellut UFC:ssä vuodesta 2013 alkaen.
Varhaiselämä.
Pettis syntyi Milwaukeessa Eugene Pettis Juniorille ja Annette Garcialle. Hän varttui samaisessa kaupungissa vanhemman veljensä Rayn ja Anthonyn kanssa. Pettisin suku on lähtöisin Puerto Ricosta ja Meksikosta. Hänen isoisänsä Eugene Perez muutti sukunimensä enemmän englannin kieliseen muotoon Pettis välttääkseen syrjintää. Pettis kävi katolilaista yksityiskoulua Pius XI High Schoolissa.
Pettis aloitti kamppailulajien harjoittelemisen veljensä Anothonyn tavoin taekwondolla. Sittemmin hän on saavuttanut 2. danin mustan vyön. Hän on vapaaottelun myötä harjoitellut myös potkunyrkkeilyä ja brasilialaista jujutsua, josta hänellä on purppura vyö.
Vapaaottelu.
Pettis aloitti vapaaottelu-uransa syyskuussa 2011, jolloin hän otteli ensimmäisen ottelunsa kääpiösarjassa Kyle Viviania vastaan. Pettis voitti kamppailun teknisellä tyrmäyksellä päähän potkulla ensimmäisen erän alussa. Pettis otteli vielä seuraavat kaksi ottelua kääpiösarjassa voittaen molemmat. Ensin hän voitti Tony Zelinskin myös tekniseen tyrmäykseen johtaneella päähän potkulla, mutta toisessa erässä. Kolmannen Pettis voitti luovutuksella ensimmäisessä erässä Mike Lindquistia vastaan.
2012 Pettis otteli yhden ottelun kärpässarjassa, jossa hän voitti Chris Haneyn tuomariäänin.
Saavutukset.
UFC
Resurrection Fighting Alliance
North American Fighting Championship
Halleyn planeetta (albumi)

Halleyn planeetta on samannimisen yhtyeen ensimmäinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. ”Tähtien rauha” -kappaletta ei tule sekoittaa Kollaa kestää -yhtyeen kappaleeseen, joka on yhtyeen jäsenten sävellys.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Matti Kontio.
Lobougoula

Lobougoula on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 50 kilometriä Sikassosta lounaaseen. Kunnassa on 31 200 ja kylässä 6 300 asukasta (vuonna 2009).
Lobougoulan kunta rajoittuu pohjoisessa Sikasson piirin Finkolo Ganadougoun, N’Tjikounan ja Kolokoban, idässä Missirikoron, Sokourani-Missirikoron, Kapalan ja Kaboïlan, etelässä Kadiolon piirin Kaïn, Loulounin ja Fouroun ja lännessä Kolondiéban piirin Tionguin ja Nangalasson kuntiin. Maisemaa leimaavat kukkulat ja sadekaudella täyttyvät rämeet. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Kasvillisuus on metsäsavannia.
Kuntaan kuuluu 34 kylää. Asukkaat ovat senufoja, samoja, fulbeja ja miniankoja. Noin 80 % on muslimeja, 15 % kristittyjä ja 5 % animisteja.
Loubougoulan kautta kulkee Fourouun ja Misséniin johtava maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra, riisi ja fonio. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Miniko

Miniko on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 95 kilometriä Sikassosta länteen. Kunnassa on 3 300 ja kylässä 1 700 asukasta (vuonna 2009).
Minikon kunta rajoittuu pohjoisessa Sikasson piirin Zaniénan, idässä Niénan, etelässä Finkolo Ganadougoun ja lännessä Kolondiéban piirin Tousséguélan kuntiin. Se on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on metsä- ja heinäsavannia, avointa metsää ja galleriametsiä.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, soninkeja ja maureja. Yleisin kieli on bambara. Vallitseva uskonto on islam, jonka rinnalla on säilynyt animistisia perinteitä.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, riisi ja myytäväksi kasvatettavat puuvilla, maapähkinä ja pavut. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä. Minikossa pidetään viikoittaiset markkinat.
Patricia Moyes

Patricia Pakenham-Walsh, kirjailijanimi Patricia Moyes (1923 Bray, Irlanti – 2000) oli irlantilaissyntyinen englantilainen salapoliisikirjailija.
Toisen maailmansodan aikana Pakenham-Walsh oli ilmavoimien tutkaosaston palveluksessa, Sittemmin hän toimi elokuva-alalla sihteerinä ja "Vogue"-lehden toimittajana. Hän on kirjoittanut perinteisiä salapoliisiromaaneja, joissa jännitys tiivistyy. Monen teoksen päähenkilö on Scotland Yardin ylikomisario Henry Tibbett. Romaanien lisäksi hän on kirjoittanut novelleja, näytelmiä ja oppaan kirjoittajille.
Miria

Miria on maalaiskunta Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Sen keskuskylä Doumanani sijaitsee 95 kilometriä Sikassosta luoteeseen. Kunnassa on 10 000 ja keskuskylässä 2 800 asukasta (vuonna 2009).
Mirian kunta rajoittuu pohjoisessa Sikasson piirin Tellan ja Sanzanan, idässä Doumanaban ja Tiankadin, etelässä Kofanin ja Blendion ja lännessä Dembelan kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja matalat kukkulat. Vesistöjä ovat Mani, Yiringossa ja sadekauden jälkeen kuivuva Koba.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat senufoja, bambaroita ja fulbeja. Islam ja kristinusko valtaavat alaa animismilta.
Seudun liikenneyhteydet ovat heikot. Pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, durra ja hirssi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet.
San Frediano in Cestello

San Frediano in Cestello on barokkityylinen katolinen kirkkorakennus Firenzessä. Kirkon paikalla oli ennen nykyistä rakennusta 1450-luvulla rakennettu karmeliittaluostari. Nimi "cestello" tulee sisterssiläisiltä, jotka ottivat luostarikirkon käyttöönsä vuonna 1628. Nykyinen kirkko rakennettiin vuosina 1680–1689.
Historia.
Ensimmäinen kirkko on rakennettu nykyisen kirkon paikalle noin vuonna 1065. Kirkko kärsi vuonna 1557 tulvasta, jolloin luostarin asukkaat siirtyivät läheiseen Santa Maria del Carmine -luostariin. Luostarikirkko rakennettiin uudelleen vuosina 1680-1689 Gherardo Silvanin ja Giulio Ceruttin suunnitelmien mukaan. Kirkkoon lisättiin Antonio Maria Ferrin suunnittelema kellotorni ja kupoli vuonna 1689. Kirkon julkisivua ei koskaan rakennettu loppuun asti ja se on edelleen keskeneräinen.
Kirkon yhteydessä ollut luostari suljettiin vuonna 1783 ja sen alue muutettiin pappisseminaariksi, joka on edelleen toiminnassa.
Siouxinkoira

Siouxinkoira ("Sioux Dog") on sukupuuttoon kuollut yhdysvaltalainen koirarotu, jolla ei koskaan ollut FCI:n hyväksyntää.
Ulkonäkö.
Rotu oli kookas ja susimainen, muistuttaen samalla myös saksanpaimenkoiraa. Se oli huomattavasti amerikanintiaanikoiraa suurempi. Väritys vaihteli valkoisen, mustavalkoisen ja harmaan välillä.
Alkuperä.
Tasankointiaaneilla oli parhaina päivinään noin 50 000 siouxinkoiraa, joita käytettiin ensisijaisesti vetämään tavaroita puriloissa ja jokien ollessa jäätyneinä vetämään myös raskaampaa lastia reissä. Ne toimivat myös vahti- ja metsästyskoirina. Rodun ei annettu lisääntyä vapaasti, vaan keskeiset ominaisuudet pyrittiin säilyttämään huolellisella jalostuksella. Pennut joilla ei ollut toivottuja ominaisuuksia tapettiin ja heitettiin jokeen. Suurin heimon jäsenten osoittama kunnioitus vierailijoita kohtaan oli heidän lempikoiriensa uhraaminen näiden syötäväksi juhlaseremoniassa. 
Etymologia.
Nimensä rotu on saanut tasankointiaaneihin kuuluvalta sioux-heimolta.
Gheorghe Dogărescu

Gheorghe Dogărescu (15. toukokuuta 1960 Viziru – 18. elokuuta 2020) oli romanialainen käsipalloilija ja olympiamitalisti.
Dogărescu kuului vuosina 1981–1990 Romanian miesten maajoukkueeseen jonka kokoonpanossa hän voitti olympiapronssia Los Angelesissa 1984. Seurajoukkuetasolla hän voitti Romanian mestaruuden ja kilpaili myös kansainvälisissä seurajoukkuekilpailuissa. Dogărescu kuoli 60-vuotiaana 18. elokuuta 2020.
Oskari Muhonen

Oskari Muhonen (s. 1997) on suomalainen kilpapurjehtija. Hän edustaa Espoon Pursiseuraa.
Vuonna 2017 Muhonen voitti Finnjollissa alle 23-vuotiaiden EM-pronssia. Hän voitti historian ensimmäisenä purjehtijana Finnjollissa alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden kolmesti, vuosina 2017, 2019 ja 2020.
Vuonna 2019 Muhonen valittiin Suomen vuoden purjehtijaksi: hän voitti vuoden aikana Finnjollissa alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden ja Suomen mestaruuden sekä RS 21 -luokassa universiadeista kultaa sekä sijoittui tammikuussa maailmancup-osakilpailussa toiseksi. Universiadien purjehduskultamitali oli Suomen historian ensimmäinen. Vuonna 2024 Muhonen voitti ensimmäisenä suomalaisena Finnjollan Gold Cup -kilpailun eli luokan maailmanmestaruuden.
Kahdeksanvuotiaana purjehduksen aloittanut Muhonen on asunut Espoossa ja opiskellut tuotantotaloutta Aalto-yliopistossa. Varusmiespalveluksensa hän suoritti Santahaminan urheilujoukoissa.
Canepa

Canepa on San Marinon pääkaupunkiin kuuluva kaupunginosa (ita. "curazia"). Alueen suuntanumero on 47890.
Alueella on yksi San Marinon kaupungin vihreimmistä ja sen läpi kulkee esimerkiksi lenkkipolku. Lisäksi Canepassa on myös luonnonsuojelualue, josta löytyy luonnonvaraisina eläviä eläimiä.
Casole

Casole on San Marinon pääkaupunkiin kuuluva kaupunginosa (ita. "curazia"). Kaupunginosan postinumero on 47890. Kaupunginosassa sijaitsee myös seismografi, joka mittaa San Marinon alueella tapahtuvia maanjäristyksiä.
Casolen alueelta on löydetty muutama San Marinon historian kannalta merkittävä arkeologinen löytö: pronssikirves (n. 2000 eaa.) sekä merkkejä etruskien sivilisaatiosta. 
Casolessa järjestettiin elokuussa 2020 kaksi uutta kylätapahtumaa.
Pukkilan kotiseutumuseo

Pukkilan kotiseutumuseo eli Pukkilan museo on kotiseutumuseo, joka toimii Pukkilan kirkonkylällä. Museotoimintaa ylläpitää nykyään Pukkilan kunta.
Harfordin piirikunta

Harfordin piirikunta () on Yhdysvaltojen Marylandin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 255 441 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Bel Airin kaupunki. Piirikunta on perustettu 17. joulukuuta 1773.
Justus ja urheat ritarit

Justus ja urheat Ritarit ("Justin and the Knights of Valour") on Manuel Sicilian ohjaama ja Matthew Jacobsin kirjoittama espanjalais-brittiläis-yhdysvaltalainen animaatioelokuva. "Justus ja urheat Ritarit" sai maailmanensi-iltansa 13. syyskuuta 2013.
Osloer Straßen metroasema

Osloer Staßen metroasema on Berliinin metron asema Gesundbrunnenin kaupunginosassa. Asema avattiin 30. huhtikuuta 1976 ja se on linjan U9 pohjoinen pääteasema. Lisäksi Osloer Straßen asemalla pysähtyvät linjan U8 metrojunat. Linjan laituri avattiin 5. lokakuuta 1977 ja se toimi linjan pääteasemana 27. huhtikuuta 1987 asti, jolloin linjaa laajennettiin Paracelsus-Badiin. Asemalta on yhteys MetroBus-linjalle M13.
Emil Peschkau

Emil Peschkau (19. helmikuuta 1856 Wien, Itävalta – katosi 1929) oli itävaltalainen kirjailija. Hän opiskeli luonnontieteitä ja oli ajoittain matematiikan ja luonnontieteiden opetusharjoittelijana. Myöhemmin hän toimi insinöörinä, mutta päätyi lopulta lehtityöhön ja loi sen ohella itsenäistä kirjallista tuotantoa. Runokokoelman "Traum und Leben" (Frankf. a. M. 1884) lisäksi Peschkau julkaisi humoristisia kertomuksia, esseitä, novelleja ja viehättäviä romaaneja.
Mustasukkaisuus sai Peschkaun sytyttämään kotitalon tuleen, ja hänet todettiin mieleltään sairaaksi. Hän joutui 1925 suljettuun hoitolaan, josta hän karkasi 1929 ja katosi jäljettömiin.
Yksi Peschkaun kertomus on suomennettu, ja se on julkaistu nimellä "Kuningattaren romaani" samannimisessä antologiassa (Kuopion Uusi Kirjapaino, 1897.)
Suomen muotoisen pilven alla

Suomen muotoisen pilven alla on laulaja Arttu Wiskarin 28. elokuuta 2020 julkaistu viides albumi.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan ensimmäiseksi. Emma-gaalassa 2021 albumi palkittiin vuoden iskelmänä. Lisäksi albumi toi Wiskarille ehdokkuuden vuoden artisti -kategoriassa. Se oli ehdolla myös vuoden albumiksi, ja single "Tässäkö tää oli?" vuoden biisiksi.
Katumuksen sakramentti

Katumuksen sakramentti on rap-artisti Junon studioalbumi, joka julkaistiin Sonyn kautta 15. marraskuuta 2019.
Ylhäs

Ylhäs on helsinkiläinen salibandyn erikoisseura. Seura on perustettu vuonna 1984 ja se kirjattiin yhdistysrekisteriin vuonna 1985. Ylhäs on Suomen ensimmäinen salibandyyn erikoistunut urheiluseura ja se on ollut perustamassa Suomen Salibandyliittoa. Seura on voittanut historiansa kanssa kolme SM-tason mitalia: SM-pronssia naisten liigasta kaudella 1989–1990 sekä kaksi SM-pronssia seniorisarjoista: M45-sarjasta kaudella 2014-15 sekä M50-sarjasta kaudella 2024-25. 
Kaudella 2024-25 seuran naisten joukkue pelasi 3. divisioonassa ja seuran ikämiesjoukkue Ylhäs Haudat M50- ja M55-seniorien SM-sarjaa.
Koiviston joukkomurha 1910

Koiviston joukkomurha oli Karjalan kannaksella Koiviston Kotterlahdella kauppias Erik Piispan talossa lauantaina 26. helmikuuta 1910 tapahtunut ryöstömurha, jossa kuoli viisi henkilöä ja loukkaantui vakavasti kaksi henkilöä. Murhaaja oli Inkeristä kotoisin ollut kauppiaan renki Feodor Mihailov.
Joukkomurhassa kuolivat kauppias Erik Piispa (s. 1860), hänen vaimonsa Maria o. s. Hovi, heidän 16- ja 12-vuotiaat tyttärensä Ida ja Hilja Siviä sekä Piispan talossa asunut Koiviston merikoulun oppilas Tahvo Klaus Lavansaarelta. Erik Piispan veljenpoika ja merikoulun oppilas Tahvo Piispa ja Piispan perheen palvelija Eva Karvonen saivat vammoja kirveen- ja puukoniskuista mutta selvisivät hengissä. Erik Piispa perheineen oli muuttanut Koivistolle Lavansaaresta vuonna 1902. Perheestä jäivät eloon poika Adolf (s. 1887) ja tytär Anna (s. 1890), jotka eivät olleet kotosalla murhien tapahtuma-aikana.
Murhaaja Feodor Mihailov oli syntynyt Inkerinmaalla Krasnaja Gorkassa vuonna 1883. Hän oli suorittanut asevelvollisuutensa Venäjän armeijassa ja ollut sitten pari vuotta Helsingissä venäläisen intendenttilaitoksen palveluksessa ennen tuloaan kauppias Piispan rengiksi. Mihailov teki murhat ryöstötarkoituksessa, koska hän tiesi kauppias Piispalla olleen hallussaan suuri määrä rahaa. Murhien jälkeen Mihailov anasti kaikki talosta löytämänsä rahat sekä kauppias Piispan revolverin ja kellon. Hän pakeni talon hevosen vetämällä reellä Suomenlahden jäälle pyrkien kohti Inkerinmaan rannikkoa, mutta hevonen väsyi Seivästöllä kesken matkan ja Mihailov jatkoi sitten matkaa suksilla ja jalkaisin Pietariin. Hän lähti Pietarista Suomen asemalta keskiviikkoiltana 2. maaliskuuta junalla Helsinkiin, jossa hänellä oli tuttavia. Mihailov saapui Helsinkiin seuraavana päivänä ja asettui asumaan erään tuttavansa luo. Hänet oli kuitenkin tunnistettu samana päivänä ja poliisit pidättivät hänet Iso Roobertinkatu 21:stä perjantai-aamuna 4. maaliskuuta. Kuulustelussa hän tunnusti tekonsa ja hänen hallustaan löydettiin kauppias Piispan kello ja revolveri sekä ryöstettyjä rahoja. Kun Mihailovia vietiin Korkeavuorenkatu 21:ssä sijainneeseen venäläisen santarmiston taloon jatkokuulusteluja varten, hän riistäytyi irti pidättäjiltään ja hyppäsi alas talon viidennen kerroksen ikkunasta saaden heti surmansa.
Osberht (Northumbrian kuningas)

Osberht tai Osbert (k. 867 York) oli Northumbrian kuningas 848–862. Roger Wendoverilaisen mukaan kuningas Aethelred II sai surmansa vuonna 848, ja hänen jälkeensä valtaistuimelle nousi Osberht, jonka syntyperä on tuntematon. Osberht kuitenkin syrjäytettiin, ja kuninkaaksi nousi hänen veljensä Ælla. Ælla ja Osberht yhdistivät lopulta voimansa hyökätäkseen Yorkin valloittaneita viikinkejä vastaan. Kummatkin saivat surmansa 21. maaliskuuta 867 käydyssä taistelussa.
Jean-Marc Luisada

Jean-Marc Luisada (s. 3. kesäkuuta 1958 Biserta, Tunisia) on ranskalainen pianisti.
Luisada aloitti pianotunnit 6-vuotiaana ja sai Pariisissa opetusta Marcel Ciampilta sekä Denyse Rivièreltä. Tämän jälkeen hän lähti Englantiin, jossa suoritti opintoja Yehudi Menuhin Schoolissa. 16-vuotiaana Luisada pääsi Pariisin konservatorioon, jossa häntä opetti pianonsoitossa Dominique Merlet ja kamarimusiikissa Geneviève Joy. Täydentäviä opintoja hän suoritti Miłosz Maginin johdolla. Luisada sijoittui Chopin-pianokilpailussa viidenneksi vuonna 1985. Toisen palkinnon hän sai Milanon Dino Ciani -kilpailussa vuonna 1983. 
Luisada aloitti vuonna 1981 kansainvälisen konserttiuran, jonka aikana on esiintynyt säännöllisesti Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa. Kamarimusiikissa hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Jean-Pierre Rampalin, Patrick Gallois'n ja Michel Dalberton kanssa. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on työskennellyt, ovat olleet Charles Dutoit, Michel Plasson, Emmanuel Krivine, Michael Tilson Thomas, Ádám Fischer, Hiroyuki Iwaki ja Jehudi Menuhin. Luisada on levyttänyt muiden muassa Frédéric Chopinin, Enrique Granadosin, Robert Schumannin ja Edvard Griegin teoksia.
Gyōda

Gyōda () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Tone- ja Arajokien välisellä alluviaalitasangolla. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Gunman prefektuuriin. Gyōdassa on 80 390 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 67,49 neliökilometriä.
Asutus Gyōdan alueella on vanhaa: siellä sijaitsee Sakitaman kofun-hautakumpujen ryhmä, jonka eräästä hautakummusta on löydetty Japanin kansallisaarteeksikin valittu Inariyaman miekka. Paikkakunta tunnettiin aiemmin nimellä Oshi (忍), ja se kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla linnanaluskaupunkina ja Oshin daimiokunnan keskuksena. Oshin linna perustettiin 1400-luvun lopulla. Tärkeä perinteinen elinkeino oli "tabi"-sukkien valmistus. 1960-luvulta lähtien kaupunkiin on sijoittunut metalli- ja elektroniikkateollisuutta. Kaupunkioikeudet Oshin maaseutukaupungille myönnettiin vuonna 1949, ja samalla paikkakunta muutti nimensä Gyōdaksi. Sittemmin kaupunki on laajentunut useiden kuntaliitosten kautta, viimeksi vuonna 2006, kun siihen yhdistettiin Minami-Kawaran kyläkunta.
Gyōdan nähtävyyksiä ovat lootuspuutarha Kodaihasu no sato, Sakitaman kofun-hautakumpujen yhteyteen rakennettu Sakitaman kofun-puisto ja Sakitaman historiallinen museo sekä Oshin linnan uudelleenrakennettu torni ja sen yhteydessä toimiva paikallismuseo. Gyōdaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Takasaki-linja, joka kulkee kaupungin lounaiskulmassa, ja Chichibu-rautateiden Chichibu-päälinja.
Marta Sosińska-Janczewska

Marta Sosińska-Janczewska (s. 4. lokakuuta 1939 Varsova) on puolalainen pianisti.
Sosińska-Janczewska aloitti pianonsoiton 6-vuotiaana. Hän opiskeli Wanda Łosakiewiczin johdolla vuosina 1952–1957 ja tämän jälkeen Varsovan musiikkiyliopistossa Zbigniew Drzewieckin johdolla. Hän valmistui vuonna 1963. Vuonna 1965 Sosińska-Janczewska sai kolmannen palkinnon sekä palkinnon parhaasta poloneesiesityksestä vuoden 1965 Chopin-pianokilpailussa. Hän aloitti opiskeluaikanaan konserttiuran, jonka aikana on esiintynyt Euroopassa, Brasiliassa, Uruguayssa, Argentiinassa, Israelissa ja Yhdysvalloissa. 
Sosińska-Janczewska on äänittänyt Polskie Nagrania Muza -levy-yhtiölle sekä Puolan ja Saksan radio- ja televisioyhtiöille. Hän opetti vuosina 1985–2002 pianonsoittoa Würzburgin musiikkiyliopistossa. Lisäksi hän on pitänyt pianonsoiton mestarikursseja Buenos Airesissa ja Darmstadtissa. Hän on toiminut tuomariston jäsenenä useissa kilpailuissa.
Jeffrey Swann

Jeffrey Swann (s. 24. marraskuuta 1951 Williams, Arizona) on yhdysvaltalainen pianisti.
Swann aloitti pianonsoiton 4-vuotiaana ja opiskeli Alexander Uninskyn johdolla Dallasin Southern Methodist Universityssa. Hän sai Juilliard Schoolista kandidaatin, maisterin ja tohtorin arvot. Siellä hänen opettajiaan olivat Beveridge Webster ja Adele Marcus. Swann sai toisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa vuonna 1972 ja ensipalkinnon Milanon Dino Ciani -kilpailussa. Hän suoritti myös sävellysopintoja Darius Milhaud'n johdolla Aspenin musiikkijuhlilla, joiden yhteydessä sai ensipalkinnon.
Swann on esiintynyt kotimaansa lisäksi laajalti Euroopan kaupungeissa. Hänen ohjelmistonsa on vaihdellut Johann Sebastian Bachista Pierre Bouleziin ja kattanut esimerkiksi kaikki Ludwig van Beethovenin pianosonaatit. Swann on järjestänyt usein teemakonsertteja ja täydentänyt esityksiään sanallisilla esityksillä ja kuvituksilla. Hän on osoittanut erityistä kiinnostusta aikansa musiikkia kohtaan; hän on esimerkiksi kantaesittänyt Charles Wuorisen toisen pianosonaatin Washington DC:n Kennedy Centerissä ja levyttänyt Music &amp; Arts -yhtiölle moderneja teoksia, kuten Boulez'n kolmannen pianosonaatin. Levytyksiä Swann on tehnyt myös Deutsche Grammophonille ja useille muille levy-yhtiöille.
Swannista tuli vuonna 2007 Dino Ciani -festivaalin ja -akatemian taiteellinen johtaja. Vuosina 2013–2017 hän toimi Pisan Scuola Normale Superioren konserttien taiteellisena johtajana.
Hannō

Hannō () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Chichibuvuorten itäreunalla. Kaupunki on rakentunut Irumajoen yläjuoksulle. Etelässä se rajautuu Tokion metropoliin. Hannōssa on 79 278 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 193,05 neliökilometriä.
Hannō kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla markkinapaikkana, jossa kaupattiin erityisesti tekstiilejä ja puuta, lähinnä sugia ja japaninsypressiä. Alueelta saatava puu tunnetaan yleisnimellä "Nishikawa-zai". Meiji-kaudelta lähtien kaupunkiin sijoittui tekstiiliteollisuutta ja sittemmin myös elektroniikkateollisuutta, mutta metsäteollisuus on edelleen tärkeä elinkeino. Kaupunkioikeudet Hannō sai vuonna 1954. Se on kasvanut yhtenä Suur-Tokion metropolialueen esikaupungeista. Kaupunki laajeni kuntaliitoksella vuonna 2005, kun siihen yhdistettiin Nagurin kyläkunta. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään teetä, japaninkastanjaa, vihanneksia ja hedelmiä sekä harjoitetaan karjanhoitoa. 
Hannōn nähtävyyksiin kuuluvat Chichibuvuorten kauniit luonnonalueet, kuten Tenranvuori ja Tōnosuvuori, Shōmarun sola, Nagurijoen laakso ja Miyazawajärvi. Rakennettua kulttuuriperintöä edustavat useat buddhalaiset temppelit, kuten Takayama-fudō eli Jōraku-in, Fukutoku-ji ja Chōkō-ji. Kaupungissa toimivat Tove Janssonilta inspiraationsa saanut Akebono kodomo no morin lastenpuisto ja vuosina 2018–2019 avattu Metsä-teemapuisto, jossa yhdistyvät pohjoismaisiin tuotteisiin keskittyvä Metsä Village -ostoskeskus ja Moominvalley Park -muumilaakso. Hannōta palvelevat JR Higashi-Nihonin Hachikō-linja sekä Seibu-rautateiden Ikebukuro-linja ja Chichibu-linja.
Saarensalmen silta (Tammela)

Saarensalmen silta tai Saaren silta on vuonna 1923 valmistunut yläpuolisilla tukikaarilla varustettu betonisilta Tammelan Pyhä- ja Kuivajärviä yhdistävässä Saarensalmessa Tammelan kirkonkylän ja Tammelan Portaan kylän välisellä yhdystiellä 2823 Tammelassa Lounais-Hämeessä Kanta-Hämeen maakunnassa .
Tammelan Saaren kartanoa ja viereistä Saaren kansanpuistoa yhdistävä silta suojeltu osana viereistä luonnonsuojelualuetta vuonna 1992 ja määritelty maakuntakaavassa maakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Valtakunnallisissa suojeluohjelmissa se on osa Museoviraston määrittelemää Saaren kartanon ja kansanpuiston valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä ja kuuluu myös Tammelan Mustialasta Tammelan Portaaseen ulottuvaan valtakunnallisesti arvokkaaseen maisema-alueeseen Mustiala - Porras - Kaukolanharju.
Pitkäkarvainen inkakoira

Pitkäkarvainen inkakoira on sukupuuttoon kuollut perulais-chileläinen koirarotu, jolla ei koskaan ollut FCI:n hyväksyntää.
Ulkonäkö.
Muumioituneiden jäännösten perusteella rotu oli hoikkarakenteinen, erityisen pitkäkarvainen, pörröinen ja väriltään keltainen. Se muistutti yleisesti ottaen nykyistä skotlanninpaimenkoiraa.
Alkuperä.
Pitkäkarvainen inkakoira oli peräisin Perun ja Chilen rannikkoalueilta. Sen karvapeite oli tärkeä langan lähde paikallisille kutojille. Ensimmäisinä länsimaisina sen havaitsivat 1500-luvun espanjalaiset tutkimusmatkailijat. Heidän mukaansa chono-intiaanit valmistivat rodun karvasta lämpimiä viittoja talven varalle. Koiria arvostettiin niin paljon, että toisinaan intiaanit muumioivat niitä ja antoivat niille erityishautajaiset.
Siemiatyczen piirikunta

Siemiatyczen piirikunta () on yksi Podlasian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 44 193. Siihen kuuluvat kahdeksan kuntaa ovat Drohiczyn, Dziadkowice, Grodzisk, Mielnik, Milejczyce, Nurzec-Stacja, Perlejewo ja Siemiatycze. 
Siemiatyczen piirikunnan pinta-alasta noin 32 prosenttia on metsän peitossa. Kunnista metsän osuus on suurin Mielnikissä, noin 60 prosenttia pinta-alasta.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51 prosenttia oli naispuolisia ja 49 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 14,8 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,9 prosenttia ja eläkeikäiset 24,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 44,2 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 345 lasta. Siemiatyczen piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 29 762 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Hajnówkan piirikunta

Hajnówkan piirikunta () on yksi Podlasian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 42 610. Siihen kuuluvat kahdeksan kuntaa ovat Białowieża, Czeremcha, Czyże, Dubicze Cerkiewne, Hajnówka, Kleszczele, Narew ja Narewka. 
Hajnówkan piirikunnan pinta-alasta noin 39 prosenttia on maatalousmaata ja 50,6 prosenttia on metsän peitossa.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,5 prosenttia oli naispuolisia ja 48,5 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 14,3 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 57 prosenttia ja eläkeikäiset 28,7 prosenttia. Väestön keski-iäksi arvioitiin 46,4 vuotta, mikä on huomattavasti korkeampi kuin koko Puolan väestön keski-ikä. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 321 lasta. Hajnówkan piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 25 692 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Wysokie Mazowieckien piirikunta

Wysokie Mazowieckien piirikunta () on yksi Podlasian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 56 860. Siihen kuuluvat yhdeksän kuntaa ovat Ciechanowiec, Czyżew, Klukowo, Kobylin-Borzymy, Kulesze Kościelne, Nowe Piekuty, Sokoły, Szepietowo ja Wysokie Mazowieckie. 
Wysokie Mazowieckien piirikunnan pinta-alasta noin 986 km² on maatalousmaata ja noin 239 km² metsämaata.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 49,5 prosenttia oli naispuolisia ja 50,5 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,1 prosenttia ja eläkeikäiset 21,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,8 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 553 lasta. Wysokie Mazowieckien piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 43 676 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Inkojenlaamakoira

Inkojenlaamakoira on hyvin harvinainen tai sukupuuttoon kuollut perulainen koirarotu, jolla ei ole koskaan ollut FCI:n hyväksyntää.
Ulkonäkö.
Inkojenlaamakoira oli ulkoisesti kuin skotlanninpaimenkoiran raskasrakenteinen versio. Se oli perulaisista roduista kookkain, suippokuonoinen, melko lyhytraajainen, kippurahäntäinen ja lyhytkarvainen. Väritys oli vaaleankeltainen tummin laikuin. Toisin kuin minkään muun Amerikan intiaanien heimokoiran, inkojenlaamakoiran korvat typistettiin. 
Alkuperä.
Rotua käytettiin ensisijaisesti laamojen paimentamiseen, mutta myös metsästykseen, jäljestykseen ja vartiointiin. Paikalliset intiaanit arvostivat sitä niin paljon, että usein he muumioivat rodunedustajia ja hautasivat ne erityiseen hautapaikkaan. Vielä 1800-luvun lopulla jokaisella perulaisella paimenella oli laamakoira, mutta pian sen jälkeen populaation lukumäärä romahti. Eläintieteilijä Desmond Morris kuitenkin uskoo, että rotu saattaa yhä olla olemassa pienimmissä paikalliskylissä ja kaikkein syrjäisimmillä alueilla.
Strömstedt

Strömstedt on ollut muuan muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Mouton

Mouton on ollut muuan muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Longdog

Longdog on brittiläinen vinttikoiraristeytys. Alun perin nimitys kattoi kaikenlaiset vinttikoirat, mutta myöhemmin sillä on tarkoitettu ennen kaikkea erityistä risteytystaustaista vinttikoiraa.
Ulkonäkö.
Nimitys "longdog" tulee siitä, että koiralla on pitkä pää, pitkä niska, pitkä runko, pitkät raajat ja pitkä häntä.
Alkuperä.
Eversti Ted Walsh määritteli longdogin kahden eri vinttikoiran väliseksi risteytykseksi tai kahden kyseisen risteytystaustan omaavan koiran jälkeläiseksi. Esimerkkejä ovat englanninvinttikoira x saluki ja englanninvinttikoira x skotlanninhirvikoira. Nykyiset asiantuntijat kuitenkin tapaavat luokitella longdogin lurcheriksi. Heidän mielestään termiä "longdog" käytetään niin harvoin, ettei sillä ole enää merkitystä.
Longdog Yhdysvalloissa.
Amerikanhirvikoira perustui alun perin longdog-tyyppisiin risteytyksiin: Yhdysvalloissa Britanniasta ja Venäjältä tuodut vinttikoirat muodostivat pohjan paikallisen longdogin, amerikanhirvikoiran kehittämiseen.
Oliver Hartleyn mukaan kojootin metsästykseen parhaiten soveltuvan koiran sai risteyttämällä keskenään nopea "English blue" (englanninvinttikoira) ja väsymätön, sisukas "Russian stag" (venäjänvinttikoira). Hänen mielestään toinen hyvä risteytys oli puoliksi englanninvinttikoira ja puoliksi skotlanninhirvikoira. Freeman Lloydin mukaan parhaissa longdogeissa oli 3/4 hirvikoiraa ja risteytyksistä englanninvinttikoiran ja venäjänvinttikoiran kanssa oli tuloksena erittäin hyviä yksilöitä. Leon V. Almirall käytti metsästykseen ns. "kylmäverisiä vinttikoiria" ("cold blood Greyhound") - kookkaita sileäkarvaisia longdogeja, joiden taustalla oli englanninvinttikoiraa.
Yhdysvaltojen länsiosien avoimilla tasangoilla susia metsästettiin usein sekä vintti-, hirvi- ja susikoirien että niiden välisten risteytysten avulla. Nebraskassa paikallinen "kojoottikoira" ("Nebraska coyote hound") oli 75 cm korkea ja painoi 41 kg. Minnesotalaisen raportin mukaan eräs amerikkalainen metsästäjä käytti "amerikkalaisen lurcherin" pohjana englanninvinttikoiraa ja skotlanninhirvikoiraa, lisäten sitten irlanninsusikoiraa ja venäjänvinttikoiraa - harvoin salukia tai whippettiä. Kyseinen risteytys pohjautui siihen, että Pohjois-Amerikassa ajettiin lähinnä jänistä, punakettua ja kojoottia: "kylmäverisiä" vinttikoiria käytettiin jäniksen, karkeakarvaisia vinttikoiria punaketun ja amerikkalaisia kojoottikoiria kojootin metsästykseen. Mainituista kojoottikoiralla oli samanlainen karkea karva kuin hirvikoiralla, ja se painoi 34-45 kg.
Jameson

Jameson on ollut muuan muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Kate Liu

Kate Liu (s. 23. toukokuuta 1994 Singapore) on singaporelaissyntyinen pianisti.
Liu aloitti pianonsoiton 4-vuotiaana ja muutti 8-vuotiaana Yhdysvaltoihin. Hän suoritti yksityisesti opintoja Chicagon musiikki-instituutissa Alan Chow'n, Micah Yuin ja Emilio del Rosarion johdolla. Saatuaan kandidaatin arvon Curtis-musiikki-instituutista hän jatkoi opintojaan Juilliard Schoolissa Robert McDonaldin ja Yoheved Kaplinskyn johdolla. 
Kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa hän sai vuonna 2015 kolmannen palkinnon sekä parhaan masurkkaesityksen palkinnon. Lisäksi hänet äänestettiin yleisösuosikiksi. Liu sai myös ensipalkinnot kolmannessa Aasian ja Tyynenmeren alueen kansainvälisessä Chopin-kilpailussa ja vuoden 2010 New Yorkin kansainvälisessä pianokilpailussa. Vuonna 2010 hän saavutti kolmannen sijan Kansainvälisessä Thomas &amp; Evon Cooper -kilpailussa.
Chopin-kilpailussa saavuttamansa menestyksen jälkeen Liu on esiintynyt ahkerasti Euroopassa, Aasiassa ja Yhdysvalloissa. Debyyttialbuminaan hän julkaisi Frédéric Chopinin teosten albumin vuonna 2016. Hänen kanssaan soittaneita orkestereita ovat olleet muiden muassa Clevelandin orkesteri, Varsovan filharmoninen orkesteri, Montrealin sinfoniaorkesteri, Puolan radion sinfonia-orkesteri, Poznańin filharmonikot, Yomiuri Nippon -sinfoniaorkesteri ja Rochesterin filharmoninen orkesteri.
GinGindlovun taistelu

Gingindlovun taistelu oli zulu-sodan aikana 1. huhtikuuta 1879 käyty taistelu zulujen ja brittien välillä KwaGingindlovun eteläpuolella nykyisessä Etelä-Afrikassa. Taistelu päättyi brittien voittoon.
Tausta.
Britit olivat 1. huhtikuuta 1879 marssineet lähelle Nyezanejokea kwaGingindlovun eteläpuolella. Tarkoituksena oli tavoittaa zulujen piirittämä Eshowe. Joukkoja johti kenraaliluutnantti Frederic Augustus Thesiger. Mukana oli 3 240 brittisotilasta, 2 000 afrikkalaista sotilasta, 150 eurooppalaista ja 130 afrikkalaista ratsuväensotilasta, sekä 150 afrikkalaista tiedustelijaa. John Dunnin ehdotuksesta he rakennuttivat matalalle kummulle vaunuista puolustuskehän ("laager"), jota ympäröi vielä myös juoksuhauta. Laager suojasi brittien mukana olleita hevosia ja härkiä.
Yöllä 1. huhtikuuta Somopho kaZikhalan johtamat 10 000–11 000 zulusoturia saapuivat lähistölle. Hyökkäys seurasi seuraavana päivänä.
Taistelu.
Zulut hyökkäsivät 2. huhtikuuta perinteisessä sarvimuodostelmassaan, joka ympäröi lopulta brittien asemat jättäen vain idän saartorenkaan ulopuolelle. Zulut yrittivät tämän jälkeen murtaa puolustusasemia useilla eri hyökkäyksillä. Britit puolsutautuivat paitsi käsiasein ,mutta myös kääyttäen 9-paunan tykkejä, raketteja ja Gatling-konekiväärejä. Thesiger määräsi myös ratsuväkensä vastahyökkäyksen, joka jouduttiin kuitenkin kutsumaan takaisin Dabulamanzi kaMpanden johtaman hyökkäyksen uhatessa puolustusasemia etelästä. Hyökkäys etelästä tyrehtyi brittien tuleen ja Thesiger määräsi uuden ratsuväen rynnäkön. Tällä kertaa ratsuväki sai zulut vetäytymään ja vetäytyminen muuttui pian kaoottikseski paoksi. Brittien puolella olleet afrikkalaiset sotilaat seurasivat ratsuväkeä tappaen taistelukentälle jääneet haavoittuneet zulut.
Seuraukset.
Britit olivat menettäneet taistelussa kaatuneina kaksi valkoista upseeria, seitsemän valkoista sotilasta ja viisi mustaa sotilasta. Zuluja kaatui yhteensä ehkä noin 1 200 ja heistä noin 500 muutaman sadan metrin etäisyydellä nrittien puolustusasemista. Seuraavana päivänä brittien onnistui saavuttaa piiritetty Eshowe.
Englantilais-espanjalainen vinttikoira

Englantilais-espanjalainen vinttikoira () on espanjalainen risteytystaustainen koirarotu.
Alkuperä.
Rotu jalostettiin 1900-luvun alkupuolella Espanjassa englanninvinttikoiran ja espanjanvinttikoiran välisestä risteytyksestä. Tarkoituksena oli parantaa käyttöominaisuuksia, mm. kasvattaa pienikokoisemman espanjanvinttikoiran nopeutta. 1930-luvulta lähtien espanjalais-englantilainen vinttikoira on kasvattanut jatkuvasti suosiotaan, uhaten alkuperäistä paikallista vinttikoiraa. Rotua käytetään ammattimaisissa vinttikoirakilpailuissa.
Juni

Juni on Skandinaviassa ja Suomessa käytetty naisen etunimi, joka merkitsee ’kesäkuuta’ (ruots./norj. "juni"). Englannissa vastaava naisennimi on June.
Norjassa Juni-etunimi on tullut käyttöön vuonna 1860. Siellä Juni ja June viettävät nimipäivää 1. kesäkuuta. Suomessa Juni jakaa nimipäivän (30. lokakuuta) Jenniferin kanssa. Juni-nimi on mukana ainoastaan suomenruotsalaisessa almanakassa; se lisättiin siihen vuonna 2020. 
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Juni on vuoteen 2025 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 220–250 naisella.
Yukio Yokoyama

Yukio Yokoyama (; s. 10. helmikuuta 1971 Tokio) on japanilainen pianisti.
Yokoyama aloitti säännölliset pianotunnit 12-vuotiaana ja sai sitten myös sävellysopetusta Masayuki Nagatomilta. Tämän jälkeen hän opiskeli Tokion taideyliopistossa. Stipendin turvin hän pääsi jatkamaan opintojaan Jacques Rouvierin ja Vlado Perlemuterin johdolla Pariisin konservatorioon, josta valmistui ensipalkinnon kera vuonna 1990. Vuonna 1989 Yokoyama pääsi viidennelle sijalle kansainvälisessä Ferruccio Busoni -pianokilpailussa ja kolmannelle sijalle Long–Thibaud–Crespin-kilpailussa. Vuoden 1990 kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa hän sai kolmannen palkinnon. Jokohaman kaupungilta Yokoyama sai vuonna 1993 kulttuuripalkinnon taiteellisista saavutuksistaan.
Vuonna 2010 Yokoyama soitti yhden konsertin aikana 166 Frédéric Chopinin soolokappaletta. Guinnessin ennätysten kirja tunnusti hänen ennätyksensä "suurimmassa määrässä musiikkikappaleita, jotka sooloartisti on esittänyt vuorokaudessa". Vuonna 2011 Yokoyama rikkoi tämän oman ennätyksensä tulkitsemalla 212 Chopinin sävellystä yksittäisessä konsertissa.
Sverre Helgesen

Sverre Helgesen (26. toukokuuta 1903 Bodø – 4. marraskuuta 1981 Oslo) oli norjalainen yleisurheilija ja urheilutoimittaja. 
Helgesen voitti Norjan mestaruuden korkeushypyssä vuonna 1926 sekä vauhdittomassa korkeushypyssä neljästi 1924–1927. Vuonna 1925 hän teki korkeushypyn Norjan ennätyksen 191 cm. Vuonna 1924 Sverresen sijoittui Pariisin olympialaisten korkeushypyssä kahdeksanneksi. Norjan urheiluelämän jakaantuessa Sverresen siirtyi työläisurheiluliitto Arbeidernes idrettsforbundin jäseneksi ja voitti Moskovan spartakiadien korkeushypyn vuonna 1928. Wienin työläisolympialaisissa 1931 Helgesen hävisi korkeushypyn Väinö Lehtiselle uusinnan jälkeen.
Helgesen työskenteli sosialidemokraattisen "Arbeiderbladetin" urheilutoimittajana vuosina 1928–1973.
Peter Kasper (jääkiekkoilija)

Peter Kasper (s. 20. joulukuuta 1974 Klagenfurt) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana. Hän laukoi oikealta.
Ura.
Seuraura.
Kasper debytoi Itävallan pääsarjassa kaudella 1991–1992 Klagenfurter AC:n joukkueessa. Debyyttikaudellaan hän pelasi viisi ottelua ilman tehopisteitä tai rangaistusminuutteja. Ensimmäisen maalinsa pääsarjatasolla Kasper teki heti seuraavalla kaudella Klagenfurterin paidassa. Maali jäi hänen koko kauden ainoaksi tehopisteeksi. Kaudella 1993–1994 Kasper teki tehopisteet 3+12=15 pelaamassaan 46 ottelussa. Kasper rikkoi piste-ennätyksensä kaudella 1998–1999, jolloin hän pelasi 55 ottelua tehopistein 6+15=21 keräten 52 rangaistusminuuttia. Kaudella 1999–2000 Kasper siirtyi ECHL-seura Florida Everbladesiin, jossa hän teki 11 tehopistettä pelaamassaan 63 ottelussa.
Yhdysvalloissa pelatun kauden jälkeen Kasper palasi Itävaltaan, tällä kertaa HC Innsbruckin joukkueeseen. Kaudella 2000–2001 hän teki 41 ottelussa 31 tehopistettä, joka jäi hänen parhaaksi kaudekseen pääsarjatasolla. Neljän Innsbruckissa pelaamansa kauden jälkeen Kasper siirtyi Vienna Capitalsiin, jossa hän voitti Itävallan mestaruuden kaudella 2004–2005. Kasper edusti Vienna Capitalsia yhteensä kaksi kautta, kunnes hän siirtyi EC Salzburgiin. Kasper voitti jälleen mestaruuden kaudella 2006–2007, joka jäi hänen viimeiseksi kaudekseen pääsarjatasolla.
Maajoukkueura.
Kasper edusti Itävaltaa viisissä maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1996, 1999, 2000, 2001 ja 2003. Hän pelasi urallaan yhteensä 31 MM-ottelua tehden yhden tehopisteen, joka oli maali Saksan MM-kilpailuissa 2001. Rangaistusminuutteja Kasperille kertyi MM-uran aikana yhteensä 18.
Kasper kuului Itävallan joukkueeseen Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002, joissa hän pelasi neljä ottelua teholukemalla −4 ilman tehopisteitä rai rangaistusminuutteja.
Peter Kasper

Peter Kasper voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Yokoyama

Yokoyama on muun muassa seuraavien japanilaisten henkilöiden sukunimi:
Nikolai Ozolin

Nikolai Giorgijevitš Ozolin (, 2. marraskuuta 1906 Goleniów – 25. kesäkuuta 2000) oli neuvostoliittolainen yleisurheilija, joka voitti seiväshypyn EM-hopeaa vuonna 1946. Lisäksi Ozolin voitti seiväshypyn Moskovan spartakiadeissa vuonna 1928. Ozolinin ennätys oli 430, jonka hän hyppäsi vuonna 1939.
Urheilu-uransa jälkeen Ozolin toimi valmentajana ja vuosina 1954–1962 hän oli Neuvostoliiton urheiluvalmennuksen tutkimusinstituutin johtajana.
Nysan piirikunta

Nysan piirikunta () on yksi Opolen voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 135 948. Siihen kuuluvat yhdeksän kuntaa ovat Głuchołazy, Kamiennik, Korfantów, Łambinowice, Nysa, Otmuchów, Paczków, Pakosławice ja Skoroszyce. 
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,4 prosenttia oli naispuolisia ja 48,6 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 15,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61 prosenttia ja eläkeikäiset 23,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,5 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 008 lasta. Nysan piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 96 932 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Bisharinkoira

Bisharinkoira on sudanilainen koirarotu, jolla ei ole FCI:n hyväksyntää.
Ulkonäkö.
Rotu on pystykorvainen ja kippurahäntäinen, mikä erottaa sen muutoin läheisistä vinttikoirista.
Alkuperä.
Bisharinkoira on kotoisin Punaisenmeren läheltä Koillis-Sudanista, jossa sitä kasvattaa paimentolaisheimo bisharit. Sen on väitetty olevan egyptinmetsästyskoiran suora jälkeläinen, mutta eläintieteilijä Desmond Morris tyrmää väitteen epätodennäköisenä. Bisharit ruokkivat koiriaan etupäässä maidolla jättäen kiinteän ruoan minimiin. Tästä johtuen koirat eivät ole riittävän vahvoja metsästääkseen yksittäin, minkä vuoksi niitä tarvitaan kokonainen ryhmä jäniksen nappaamiseen.
Jarmo Alander

Jarmo Alander (s. 15. joulukuuta 1954 Lohja) on Vaasan yliopiston tuotantoautomaation professori.
Ura.
Alander valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1983 ja diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta (nykyinen Aalto-yliopiston insinööritieteiden korkeakoulu) vuonna 1985. Tekniikan lisensiaatiksi (tietojenkäsittelyoppi) hän valmistui vuonna 1989 Teknillisestä korkeakoulusta ja filosofian lisensiaatiksi (fysiikka) vuonna 1989 Helsingin yliopistosta. Alander väitteli tekniikan tohtoriksi Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 2001 tietotekniikan osastolta..
Alander toimi aluksi erilaisissa tehtävissä Helsingin yliopistossa ja Teknillisessä korkeakoulussa, muun muassa tutkimusapulaisena, assistenttina, tutkijana, lehtorina ja yliassistenttina. Syyskuusta 1993 lähtien hän on toiminut Vaasan yliopistossa, ensin tuotantoautomaation määräaikaisena professorina, sitten hoitaen professorin virkaa. Hänet nimitettiin joulukuussa 2002 Vaasan yliopiston tuotantoautomaation professorin virkaan.
Alander on saanut dosentin arvot Teknillisessä korkeakoulussa (automaation heuristiset optimointimenetelmät, erityisesti geneettiset algoritmit) ja Oulun yliopiston teknillisessä tiedekunnassa (geneettiset algoritmit).
Tutkimus.
Alanderilla on tutkimusjulkaisuja muun muassa geneettisten algoritmien eli optimoinnin, robotiikan, laskennallisen geometrian, kuvankäsittelyn, ohjelmistontestauksen, laskennallisen fysiikan ja sovelletun optiikan aloilta. Vuodesta 2017 lähtien hän on tutkinut energiatehokkaan FPGA-tekniikan käyttöä monimutkaisten ja kerroksellisten biopintojen spektrikuvantamisessa Suomen Akatemian rahoittamassa nelivuotisessa Spectral Imaging of Complex Surface Tomographies (SICSURFIS) -hankkeessa.
Dinkankoira

Dinkankoira on eteläsudanilainen koirarotu, jolla ei ole FCI:n hyväksyntää.
Ulkonäkö.
Dinkankoira on erittäin lyhytkarvainen ja väriltään vaalea kellanruskea (fawn). Se on ulkonäöltään karkeatyyppisempi kuin bisharinkoira ja šillukinkoira.
Alkuperä.
Rotua ovat perinteisesti kasvattaneet metsästykseen läntisen Etelä-Sudanin dinkat. He kastroivat monet uroskoiristaan, sillä he uskovat sen kasvattavan niiden vauhtia metsästyksen aikana, mutta kyseinen tapa on kuitenkin johtanut geenipoolin merkittävään kaventumiseen. Nykyisin dinkankoiraan onkin sekoittunut paljon paikallisia paariakoiria, ja erään tutkimusmatkailijan nähtyä nykyisen populaation kuvaili hän rotua ennemmin vinttikoiratyyppiseksi paariakoiraksi kuin aidoksi vinttikoiraksi.
Nikolai Panin

Nikolai Aleksandrovitš Panin-Kolomenkin (, 8. tammikuuta 1872 Khrenovoje – 19. tammikuuta 1956 Leningrad) oli neuvostoliittolainen taitoluistelija ja ampuja.
Panin voitti taitoluistelun kuvioiden erikoiskilpailun Lontoon olympialaisissa 1908 ollen Venäjän ensimmäinen olympiavoittaja. Vuoden 1903 MM-kilpailuissa Panin sijoittui toiseksi Ruotsin Ulrich Salchowin jälkeen.
Panin harrasti myös ammuntaa ja osallistui Tukholman olympialaisten vapaapistooliin. Vuonna 1928 hän voitti pistooliammunnan Moskovan spartakiadeissa.
Šillukinkoira

Šillukinkoira on eteläsudanilainen koirarotu, jolla ei ole FCI:n hyväksyntää.
Ulkonäkö.
Rotu muistuttaa muutoin vinttikoiraa, mutta on selvästi rotevarakenteisempi. Se muistuttaa enemmän salukia kuin englanninvinttikoiraa. Korvat ovat puolipystyt ja kärjistään taittuneet. Lihaksisto on erinomainen ja edesauttaa ketteryyttä ja nopeutta. Väritys on yleensä ketunpunainen mustalla maskilla, mutta myös harmaata mustin täplin esiintyy.
Alkuperä.
Šillukinkoira on itäisen Etelä-Sudanin Valkoisen-Niilin alueen šillukki-heimon kasvattama metsästyskoira. Se metsästää näöllään pääasiallisesti keskikokoista riistaa, erityisesti antilooppeja. Tämä saattaa osaltaan selittää miksi rotu on tavallisesti jänistä metsästäviä vinttikoiria rotevampi.