tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
General Atomics MQ-1 Predator

General Atomics MQ-1 Predator on yhdysvaltalaisen General Atomicsin kehittämä ja valmistama miehittämätön sotilaslentokone. Predator-yksikkö sisältää neljä Predator-lennokkia ja hallintajärjestelmän (GCS, Ground Control Systems) ja Predator Primary Satellite Link (PPSL)-järjestelmän. Neljän lennokin operointi vaatii 55 henkilöä. Operaatiot kestävät jopa 24 tuntia.
Normaali miehitys yhtä lennokkia kohden on yksi ohjaaja ja kaksi sensoreiden operaattoria. Predatoria kauko-ohjataan maahallintajärjestelmän (GCS) välityksellä hyvinkin kaukaa lennokin toiminta-alueelta. Sen tietoyhteys toimii joko C- tai Ku-kaistan satellittitietoliikenneyhteyksillä. Lennokissa on hyvin suuren autonomian omaava autopilotti, joka ylläpitää lentotilaa (nopeus, kohtauskulma, voimalaitteen tehoasetus, ratakulma jne.).
Predatorin keulassa on värikamera, joka on yleisimmin käytössä lennokin alapuolella olevan maa- tai merialueen seurannassa. Päivätehtäviä varten se on varustettu vaihtelevalla aukolla varustetulla TV-kameralla ja öisin kuva välittyy infrapuna-kameralla. Predator näkee myös savun, sumun ja pilvien läpi SAR-tutkalla, jonka kuva on kuitenkin suhteellisen epätarkkaa matalalla lennettäessäkin. Predator pystyy tallentamaan videota ja valokuvia.
Tulevaisuudessa Predatorit varustetaan monispektrikameralla (Multispectral Targeting System, MTS), joka tukee erilaisia maalinhakutoimintoja. Kohteeseen voidaan ampua lennokista pari AGM-114 Hellfire -ohjusta. Paino- ja tilasyistä Predatoria ei voi varustaa yhtäaikaisesti kummallakin järjestelmällä (MTS ja SAR).
Lennokki pystytään purkamaan kuuteen pääosaan, jotka pakataan lempinimellä "arkku" tunnettuun konttiin, joita viedään lentokuljetuksina kohteiden lähelle. Tämä varmistaa lennokin nopean käytön eri puolella maailmaa. Suurin järjestelmän osa on GCS ja se on suunniteltu lastattavaksi C-130-kuljetuslentokoneeseen.
Koneen pohjalta on kehitetty MQ-1C Gray Eagle -versio, jossa on suurempi siipien kärkiväli.
Perfect Dark

Perfect Dark on Raren kehittämä ja julkaisema ensimmäisen persoonan ammunta- ja hiiviskelypeli. Peli julkaistiin vuonna Nintendo 64:lle.
Elokuussa 2000 julkaistiin Game Boy Colorille samanniminen peli "Perfect Dark", joka on esiosa Nintendo 64:lle julkaistulle pelille.
Vuonna 2005 pelille julkaistiin seuraaja "Perfect Dark Zero".
Pelaaminen.
Pelin yksinpeli käsittää 17 eri tehtävää, joissa pelaaja astuu fiktiiviselle Carrington-instituutille työskentelevän agentin, Joanna Darkin saappaisiin. Teknisesti "Perfect Dark" on yksi kehittyneimmistä peleistä Nintendo 64:lle. Pelissä on muun muassa mahdollista valita korkearesoluutioiset grafiikat sekä Dolby Surround -äänet. 
Pelissä on myös yhteistyöpelimuoto.
Uusintajulkaisu.
Vuonna 2010 pelistä julkaistiin "remaster"-versio "Perfect Dark" Xbox 360:lle.
Vastaanotto.
Peli sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.8/10. Arvostelussa ainoaksi moitteeksi sanottiin toisinaan hidastuva ruudunpäivitysnopeus.
Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 9.9/10. Moitteeksi mainittiin helpoimman vaikeustason olevan liian helppo, sekä ajoittain hidastuva ruudunpäivitys jos pelaa kolmen tai neljän muun pelaajan kanssa.
Foster’s Home for Imaginary Friends

Foster's Home for Imaginary Friends ("Fosterin koti kuvitteellisille ystäville") on yhdysvaltalainen neljä kertaa Emmylla palkittu 79-osainen piirrossarja. Sarjan on luonut Craig McCracken. Se kertoo 8-vuotiaasta pojasta nimeltä Mac ja hänen mielikuvitusystävästään Blooregard Q. Kazoosta eli Bloosta. Macin äiti ilmoittaa pojalleen, että hän on liian vanha mielikuvitusystävälle, joten hän joutuu hankkiutumaan Bloosta eroon. Onneksi Bloo saa tietää Fosterin kodista mielikuvitusystäville. Mac vie hänet sinne. Asiassa on vain yksi huono puoli: jos Mac ei käy siellä joka päivä kello kolme, joku saattaa adoptoida Bloon, kuten minkä tahansa muunkin mielikuvitusystävän. Fosterin kodissa Mac ja Bloo saavat uusia ystäviä, joihin kuuluvat mm. Eduardo, Coco ja Wilt. Sarja aloitettiin vuonna 2004 ja sitä esitetään Cartoon Network -kanavalla. Sarjaa tuottaa Cartoon Network Studios. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa kuuden tuotantokauden verran, joka sai päätöksensä vuonna 2009. Ensimmäinen ja toinen tuotantokausi on julkaistu myös DVD:llä Yhdysvalloissa. 
Tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan Foster's Home for Imaginary Friends oli sijalla 85.
Jaksolista.
"1. tuotantokausi (2004)"
"2. tuotantokausi (2005)"
"3. tuotantokausi (2005–2006)"
"4. tuotantokausi (2006)"
"5. tuotantokausi" (2007–2008)
"6. tuotantokausi" (2008–2009)
"Lyhyet piirretyt" (2006–2007)
Pelit.
Sarjasta on tehty Craven kehittämä ja julkaisema Game Boy Advance -tasohyppelypeli "Foster's Home for Imaginary Friends" ja Sensory Sweep Studiosin kehittämä ja Midway Gamesin julkaisema Nintendo DS -peli "Foster's Home for Imaginary Friends: Imagination Invaders". Sarjaan perustuvat myös mobiilipeli "Foster's Home for Imaginary Friends: Balloon Bonanza", verkkopeli "Big Fat Awesome House Party" ja Leapster-koneelle tehty opetuspeli "Foster's Home for Imaginary Friends".
Kyproksen tasavallan lippu

Kyproksen tasavallan lippu on Kyproksen tasavallan symboli vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se hyväksyttiin 16. elokuuta 1960. 
Sisältö.
Lipussa on koko Kyproksen saaren kartta sekä sen alla kaksi oliivipuun oksaa, jotka ovat rauhan symboleja, valkoisella pohjalla, joka on toinen rauhan symboli. Kypros on Kosovon ohella ainoa maa, joka esittää koko maa-alueensa lipussaan. Lipun kartta on väriltään kuparin keltainen, joka puolestaan symboloi maan laajoja kupariesiintymiä.
Kyproksen lipun valitsi maan tasavallan presidentti Makarios III vuonna 1960 turkkilais-kyproslaisen opettajan, Ismet Guneyn, esityksestä. Hänen ajatteluunsa oli vaikuttanut Kyproksen varapresidentti Fazil Küçük.
Sinistä ja punaista, jotka ovat Kreikan ja Turkin lippujen värit, vältettiin tarkoituksella tavoitteena muodostaa neutraalin värinen lippu. Nykyisin lippu on kuitenkin lähinnä käytössä Kyproksen kreikkalaisten alueella.
Määrittelyjä.
Kyproksen lipun kartan suuruus on 44 % koko lipun pinta-alasta. Kuparinkeltainen väri on Pantone 144-C ja oliivipuun oksien väri on Pantone 336-C.
Lipusta on kuitenkin usein erilaisia muunnoksia sekä kartan että värien suhteen. Lokakuussa 2005 Kyproksen tasavallan hallitus päätti tiukentaa lippupolitiikkaansa ja määräsi, että vain normit täyttävän lipun valmistus sallitaan.
Lippuautomaatti

Lippuautomaatti on automaatti, josta voi ostaa matkalippuja. Automaatteja on käytössä useissa maissa, joissa on kattava juna- ja metroverkosto. Automaatit sijaitsevat tyypillisimmin metroasemilla, mutta myös useiden liikennevälineiden yhteisautomaatteja on käytössä eri puolilla maailmaa. Itävallan Wienistä liikennöivään höyryjunaan tiedetään voineen ostaa lipun automaatista jo vuonna 1899. Suomessa on käytössä VR:n ja HSL:n lippuautomaatteja. VR:n lippuautomaateista pystyi aikaisemmin myös lunastamaan ja tulostamaan verkkokaupasta ostettuja junalippuja. Automaateille syntyi tarve junalippujen myynnin loputtua radikaalisti juna-asemilla. Koronaviruspandemian kiihdyttämä lippujen junassa myynnin poisto ja käteisen käytön vähentyminen lisäsi automaattien tarvetta entisestään. Automaatit ovat sijoitettuina joko asemalaitureille, odotussaleihin tai asemarakennusten välittömään yhteyteen.
Myytävät lipputyypit.
VR-automaatista ostettavat liput ovat kauko- ja lähiliikenteen kertalippuja mukaan lukien eri alennusluokat. HSL-automaatista ostettavat liput ovat puolestaan bussi-, raitiovaunu-, lähijuna-, metro- ja lauttalippuja. Maailmalla tyypillisiä automaattien myymiä lippuja ovat lentokenttä- ja esikaupunkijunaliput.
Maksumenettely.
Automaatista ostettavat liput maksetaan joko käteisellä, useimmiten kolikoilla, pankkikortilla ja yleisimmillä luottokorteilla, mukaan lukien Visa Electron. Ilman maksukorttia automaateilla voi selata aikataulu- ja hintatietoja. Huomattavaa on, että Suomessa laitteet eivät myy kaukojunien lippuja kello 1.30–4.00 välisenä aikana. Maksamisen jälkeen automaatti antaa paperisen kertalipun, etäluettavan vuorokausilipun tai tallentaa matkustusoikeuden etäluettavalle matkakortille.
Esteettömyys.
Osa Suomessa käytössä olevista automaateista huomioi myös heikkonäköiset ja pyörätuolilla liikkuvat. Uusia lippuautomaatteja alettiin asentaa vuonna 2018.
Tekniikka.
Tunnettuja automaattivalmistajia ovat muun muassa Corvia, Flowbird, Vix ja Xerox. Automaateille on luonteenomaista kosketusnäyttö ja integroitu maksupääte. Matka-ajan tai arvon tallennukseen matkakortille käytetään RFID-tekniikkaa. Suomessa VR:n lippuautomaattien valmistaja on yhdysvaltalainen Conduent Inc. ja VR:n ja HSL:n maksupäätteiden ja lähimaksulukijoiden valmistaja ranskalainen Ingenico. VR:n lippuautomaatit uusittiin vuonna 2019, jolloin huomattavasti suuremmat kosketusnäytöt tulivat käyttöön. Automaatit osaavat itse ilmoittaa vikaantumisestaan VR:lle. Automaatin teknisiä osia ovat keskusyksikkö, lipputulostin, (kosketus)näyttö, etälukija ja -tallennin, maksupääte, kolikkotunnistin, turvakamera ja tietoliikennemoduuli.
Kuntopyörä

Kuntopyörä on kuntolaite polkupyöräilyä liikunnallisesti vastaavaan paikallaan kuntoiluun. Se on maailman yleisimpiä kuntolaitteita. Se kuuluu lähes jokaisen kuntosalin laitevalikoimaan ja on hyvin yleinen myös kotikäytössä. Kuntopyöräilyllä, kuten normaalillakin pyöräilyllä voidaan kehittää aerobista kuntoa sekä jalkalihasten kestävyyttä sekä laihduttaa. Kuntopyörässä on samantapaiset polkimet, satula ja kädensijallinen tanko kuin liikkuvassa polkupyörässä.
Mekaaninen kuintopyörä.
Alun perin kuntopyörät olivat mekaanisia. Mekaanisessa kuntopyörässä toimintona itse polkemisen ohella on ehkä vain vastuksen säätö. Joissakin Tunturin mekaanisissa kuntopyörissä, joita myytiin vähän ennen kuin siirryttiin sähköisiin kuntopyöriin, on kuitenkin mittari sille, kuinka kovaa vastaavasti poljettaessa liikkuva polkupyörä kulkisi. Vastuksen muodostaa yleensä vauhtipyörää puristava hihna, joka vastusta vahvistettaessa kiristyy ja pienennettäessä löystyy.
Sähköinen kuntopyörä.
Nykyaikaisessa sähköisessä kuntopyörässä on yleensä sekuntikello, kalorinkulutusmittari, sykemittari sekä mittarit sille, kuinka nopeasti liikkuva polkupyörä vastaavalla nopeudella poljettaessa kulkisi ja kuinka paljon matkaa polkupyörä yhtä pitkällä vastaavalla tauottomalla polkemisella etenisi. On myös erikoismalleja, joissa toimintoja on jopa vielä enemmän. On jopa sellaisia sähköisiä kuntopyöriä, joiden polkeminen kerryttää akkuun energiaa tulevaisuudessa johonkin käytettäväksi. Toisaalta sähköistäkin kuntopyörää voi polkea myös ilman sähköä. Sähköisen kuntopyörän vastus on joko manuaali- tai servosäätöinen kestomagneettivastus tai sähkömagneettivastus. Tuntuma on pyöräilymäisempi kuin mekaanisen kuntopyörän.
Ergometriksi kutsutaan laitetta, joka osaa mitata harjoittelun tehonkulutuksen watteina. Ergometri ovat tavallisimmin juuri sähköinen kuntopyörä, mutta voi olla myös muu sähköinen kuntoilulaite, esimerkiksi sähköinen soutulaite.
Valmistajia.
Tunnettuja kuntopyörien valmistajia ovat suomalainen Tunturi ja saksalainen Kettler. Tunturi aloitti kuntopyörien valmistuksen vuonna 1969. Se sai seuraavalla vuosikymmenellä patentteja kuntopyörien kehittämisestä. Sen 1980-luvulla valmistama aiempia laadukkaampi mekaaninen kuntopyörä tunnetaan nykyään retrotuotteena.
Juoksumatto

Juoksumatto on sisätiloihin tarkoitettu kuntoilulaite. On olemassa mekaanisia juoksumattoja, joissa juoksu tapahtuu ylämäkeen ja käyttäjän paino itse pyörittää mattoa. Ne on kuitenkin tarkoitettu lähinnä kävelyyn ja kevyeen hölkkään. Valtaosa juoksumatoista on sähkökäyttöisiä. Juoksumatossa käytetään joko DC- tai AC-moottoria: DC-moottori sopii kotikuntoiluun, kun taas AC-moottori soveltuu myös vaativaan ammattimaiseen käyttöön, kuten kuntosaleille.
Juoksumattojen perustoimintoja ovat nopeuden säätö ja maton kaltevuuden muuttaminen. Tavallisimmat mittarit ovat ajan, matkan, sykkeen ja kalorinkulutuksen mittarit. Usein matoista löytyy myös valmiita juoksuohjelmia tai uusia voi itse ohjelmoida. Näissä ohjelmissa matto muuttelee juoksun kuluessa automaattisesti nopeutta ja kaltevuuskulmaa.
Juoksumattoa käyttävät monet kilpaurheilijat, ja se on yleistynyt myös tavallisilla kuntosaleilla ja kuntokeskuksissa. Juoksumatto on suhteellisen kallis ja tilaa vievä, joten kotikäytössä sitä ei monella kuntoilijalla ole; tosin nykyään on saatavissa niin kutsuttuja "foldaway"-malleja, jotka voi nostaa pystyasentoon.
Uudet kymmenen käskyä

Uudet kymmenen käskyä on lemiläisen Stam1na-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 2006 Sakara Records -levy-yhtiön kautta. Se on seuraaja vuotta aiemmin julkaistulle, yhtyeen nimeä kantaneelle debyyttialbumille, ja nauhoitettiin Miitri Aaltosen avustuksella helmi- ja huhtikuun 2006 välisenä aikana Imatran Music-Bros-studiolla. Sitten debyyttialbumin yhtyeeseen on liittynyt vakituiseksi basistiksi aiemmilla kiertueilla sessiojäsenenä mukana ollut Kai-Pekka Kangasmäki. "Uudet kymmenen käskyä" valittiin YleX:n viikon 19 albumiksi, ja nousi ensimmäisellä julkaisun jälkeisellä viikollaan Suomen albumilistan sijalle kolme. Albumi palkittiin vuoden 2006 metallialbumina Emma-gaalassa 10. maaliskuuta 2007 ja kultalevyllä kesäkuussa 2008.
Albumin sävellyksestä vastasivat laulaja-kitaristi Antti Hyyrynen ja soolokitaristi Pekka Olkkonen, sanoituksesta Hyyrynen ja sovituksesta yhtye yhdessä. Kappaleet syntyivät julkaisua edeltäneen vuoden aikana, ja ne ovat yleisilmeeltään debyyttialbumia synkempiä ja raskaampia. "Edessäni"-kappaleesta julkaistiin 28. huhtikuuta 2006 vain Internetissä digitaalisessa muodossa kaupan ollut single sekä kuvattiin musiikkivideo, jonka ohjasi Medialouhoksen Jouni Kallio. Albumin toinen single ja musiikkivideo kappaleesta "Likainen parketti" julkaistiin 27. syyskuuta 2006. Videon ohjasi Tuomas Petsalo. "Viisi laukausta päähän" -kappaleessa vierailevat Viikatteen Kaarle Viikate, Mokoman Tuomo Saikkonen, Diablon Rainer Nygård ja Kotiteollisuuden Jouni Hynynen.
Albumin julkaisukonsertti järjestettiin yhtyeen kotikunnan Lemin Tapiola-talossa virallista julkaisupäivää edeltäneenä perjantaina. Albumin julkaisua seurasivat kiertueet "Kunnon menoa" keväällä 2006, "Alaha Skargeli rohjustaa" kesällä 2006 sekä "Kynnetyt pellot" ja "Sakara Tour" syksyllä 2006.
Kappaleet.
Kaikki sanoitukset Antti Hyyrynen. Kaikki sovitukset Stam1na.
Singlet.
"Edessäni".
Julkaistiin 28. huhtikuuta 2006 ainoastaan Internetistä ladattavana digisinglenä. Kappaleesta on kuvattu myös musiikkivideo.
"Likainen parketti".
Julkaistiin 27. syyskuuta 2006 1 000 kappaleen rajoitettuna painoksena. Nousi ensimmäisellä julkaisun jälkeisellä viikolla Suomen singlelistan ykköseksi. Kappaleesta "Likainen parketti" on kuvattu myös musiikkivideo.
Gnaeus Pompeius

Gnaeus Pompeius (myös Pompeius nuorempi, 75 eaa. – 12. huhtikuuta 45 eaa.) oli Rooman tasavallan myöhäiskauden poliitikko ja kenraali. Hän oli Gnaeus Pompeius Magnuksen ja hänen kolmannen vaimonsa Mucia Tertian lapsi. 
Gnaeus syntyi vuonna 75 eaa. ja kasvoi yhdessä nuoremman veljensä Sextus Pompeiuksen kanssa isänsä varjossa. Caesarin aloitettua kansalaissodan vuonna 49 eaa. hän seurasi isänsä mukana itään kokoamaan legioonia. Ennen Dyrrhakhionin taistelua Gnaeus onnistui tuhoamaan Caesarin kuljetusalukset.
Gnaeus Pompeuis vanhemman hävittyä Farsaloksessa ja kuoltua Egyptissä vuonna 48 eaa., Gnaeus ja Sextus liittyivät Afrikan provinssissa toimiviin konservatiivisiin senaattoreihin. Caesarin lyötyä hajalle heidän joukkonsa, Gnaeus pakeni jälleen. Tällä kertaa hän pakeni Baleaarien kautta Espanjaan, jossa hän yhdessä veljensä ja Titus Labienuksen kanssa kokosi jälleen armeijan. Heidät lyötiin äärimmäisen verisessä Mundan taistelussa. Hän pakeni jälleen ja jäi kiinni, jolloin hänet teloitettiin. Sextus pääsi karkuun ja jatkoi toimintaansa Caesarin kuoltua.
Gnaeus oli naimisissa Claudian kanssa, joka oli vuoden 54 eaa. konsulin Appius Claudius Pulcherin tytär.
Puolisuora

Puolisuora eli säde on geometriassa suoran puolikas. Se voidaan määritellä esimerkiksi niin, että valitaan ensin kaksi pistettä formula_1 ja formula_2, josta formula_1 valitaan alkupisteeksi ja formula_2 kauttakulkupisteeksi. Puolisuora piirretään asettamalla viivain kulkemaan pisteiden kautta ja vetämällä viiva aloittaen pisteestä formula_1 ja jatkaen pisteen formula_2 kautta eteenpäin. Toinen tapa määritellä se on valita suora ja siltä haluttu piste A. Suora katkaistaan pisteen kohdalta, jolloin syntyy kaksi puolisuoraa. Puolisuora merkitään usein formula_7, jos alkupiste on sovittu formula_1:ksi, tai formula_9, jos halutaan korostaa suuntaa. Merkinnät luetaan silloin "puolisuora AB".
Ominaisuuksia.
Puolisuoralla on lähes kaikki suoran ominaisuudet, mutta suoralta puuttuu alkupiste. Puolisuoraa käytetäänkin tilanteissa, jossa halutaan aloittaa suora tietystä pisteestä ja osoittaa suoralle suunta siitä eteenpäin. Alkupiste saattaa olla origo, josta leviää ympärille säteitä, tai kolmion kärki, josta sivujen jatkeet erkanevat.
Puolisuora lukusuoralla.
Lukusuoralla puolisuoraa voidaan pitää puoliavoimena välinä. Puolisuoran pisteet voidaan ilmaista samanlaisella yhtälöllä kuin janalla ja suoralla. Silloin puolisuoran pisteen formula_10-koordinaatti ilmaistaan alkupisteen formula_11-koordinaatin ja kauttakulkupisteen formula_12-koordinaatin avulla
formula_13
missä formula_14 Janalla formula_15:n suurin arvo on 1, ja suoralla formula_15 saa kaikki reaalilukuarvot.
Puolisuora tasolla.
Tasolla oleva puolisuora
formula_13
formula_18
missä formula_14
Puolisuora avaruudessa.
Avaruudessa eli tilassa käytetään yleisesti kolmea koordinaattia formula_20 pisteiden paikan esittämisessä. Janan pisteet voidaan esittää vastaavasti
formula_13
formula_18
formula_23
missä formula_24
Yuki-onna

Yuki-onna (, "luminainen") on japanilaisen mytologian lumenhenki, joka väitetysti esiintyy lumisina öinä tai lumimyrskyjen aikana. Hahmo tunnetaan Japanissa laajalti, mutta uskomukset sen esiintymisajankohdista, käyttäytymisestä ja alkuperästä vaihtelevat alueittain.
Ominaisuudet.
Iwaten prefektuurissa sijaitsevassa Tōnossa ja joillakin muilla paikkakunnilla uskotaan, että yuki-onna ilmestyy vain tiettynä päivämääränä. Iwaten ja Miyagin prefektuureissa yuki-onnan nähneiden ihmisten sielujen uskotaan lähtevän ruumiistaan. Aomorin prefektuurissa yuki-onnan käytöksen väitetään muistuttavan toista myyttistä hahmoa ubumea, joka pyytää ihmisiä pitelemään sen vauvaa sylissään.
Yuki-onnan sanotaan vaihtelevasti olevan joko lumen henki tai lumeen kuollut nainen. Yamagatan prefektuurissa hänen uskotaan olevan taivaasta pudonnut kuun prinsessa.
Lafcadio Hearnin versio.
Yuki-onna tunnetaan todennäköisesti parhaiten tarinasta, joka sisältyy Lafcadio Hearnin vuonna 1904 julkaistuun "Kwaidan"-tarinakokoelmaan ja joka käännettiin myös japaniksi. Hearn kirjoitti kuulleensa tarinan itse maanviljelijältä Chōfussa.
Tarinassa puunhakkaaja Minokichi näkee, kuinka hänen vanhempi ystävänsä kuolee yuki-onnan henkäykseen. Yuki-onna uhkaa tappaa Minokichin, jos hän koskaan kertoo näkemästään jollekulle. Myöhemmin Minokichi tapaa kauniin naisen nimeltä O-Yuki, jonka kanssa menee naimisiin ja saa kymmenen lasta. Eräänä yönä hän kertoo O-Yukille kohtaamisestaan yuki-onnan kanssa. O-Yuki raivostuu ja sanoo, että tappaisi Minokichin, ellei heillä olisi lapsia. O-Yuki muuttuu valkoiseksi usvaksi ja katoaa savunpoistoaukosta.
Hearnin versio on huomattavasti monimutkaisempi kuin tyypilliset yuki-onnasta kertovat tarinat. Asiantuntijoiden mukaan hän on luultavasti yhdistänyt tarinaan eurooppalaisen femme fatalen hahmon arkkityypin. Mahdollinen nimenomainen esikuva on saattanut olla Charles Baudelairen runo ”Les bienfaits de la Lune”. Ihmisen ja ei-ihmisen välinen avioliitto ei tosin ole japanilaisessa kansanperinteessä tuntematon konsepti.
Bebel Gilberto

Isabel ”Bebel” Gilberto (s. 12. toukokuuta 1966 New York City, Yhdysvallat) on brasilialainen bossa nova -laulaja. Hänen isänsä on muusikko João Gilberto ja äiti laulaja Miúcha. Gilberton eno on laulaja-lauluntekijä Chico Buarque.
Gilberto syntyi New Yorkissa ja aloitti musiikillisen uransa Brasiliassa Rio de Janeirossa. 11-vuotiaana hän esiintyi äitinsä Miúchan albumilla "Miúcha &amp; Antônio Carlos Jobim" (1977). 9-vuotiaana hän esiintyi äitinsä ja jazz-saksofonisti Stan Getzin kanssa jazzfestivaaleilla Carnegie Hallissa, New Yorkissa. Hän teki yhteistyötä lukuisten muusikkojen kanssa ennen ensimmäisen oman levytyksensä "Bebel Gilberto" julkaisua vuonna 1986. Vuonna 1991 hän muutti takaisin New Yorkiin, jossa hän yhä asuu.
James Galway

James Galway (s. 8. joulukuuta 1939 Belfast) on pohjoisirlantilainen huilisti. Hän oli yksi ensimmäisistä huilisteista joka teki merkittävää soolouraa.
Galway opiskeli huilunsoittoa Jean-Pierre Rampalin johdolla. Hän oli Berliinin filharmonikoiden ykköshuilisti vuosina 1969–1975 eli Herbert von Karajanin kapellimestarikaudella. Karajanin hämmästykseksi Galway lähti soolouralle. Hän on levyttänyt yli 65 CD:tä BMG Sony Classics-sarjaan ja Deutsche Grammophonille.
Huilulle sävelletyn klassisen musiikin lisäksi hän on levyttänyt irlantilaista kansanmusiikkia ja erilaisia ikivihreitä, esiintynyt Pink Floydin kanssa ja osallistunut Taru sormusten herrasta -elokuvien taustamusiikin levyttämiseen.
James Galway asuu Sveitsissä ja soittaa nykyisin hänelle varta vasten tehtyä 20K ‘Galway’ Nagahara -huilua.
Isabel (Kansas)

Isabel on kaupunki Barberin piirikunnassa, Kansasissa. Sen asukasluku on 108 (2000). Kaupungin pinta-ala on 0,6 km², josta kaikki on maata. 
Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan Isabelissa on 108 asukasta, 46 taloutta ja 31 perhettä. Väestötiheys on 166,8 ihmistä neliökilometriä kohden. Asukkaista 22,2 % on alle 18-vuotiaita, 10,2 % 18–24-vuotiaita, 19,4 % 25–44-vuotiaita, 31,5 % 45–64-vuotiaita ja 16,7 % yli 65-vuotiaita. 18,5 % perheistä ja 17,0 % väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella.
Luettelo Suomen liikenteen lisäkilvistä

Artikkelissa on lueteltu sekä nykyisin Suomessa käytössä olevat että aiemmin käytössä olleet liikennemerkkien lisäkilvet.
Vuosina 1997–2020.
Seuraavat lisäkilvet on tarkoitus korvata uusilla merkeillä 1.6.2030 mennessä.
Uimarakko

Uimarakko () on monilla kaloilla ruumiinontelon yläosassa oleva elin, joka sisältää kaasuja. Sen avulla kalat pystyvät säätelemään uimasyvyyttään, mutta jotkut lajit käyttävät sitä myös esimerkiksi äänien tuottamiseen ja vahvistamiseen.
Sijainti ja rakenne.
Uimarakko on koko ruumiinontelon pituinen ja sen dorsaalipuolella (selän puolella) sijaitsevat kalan pitkittäiset munuaiset.
Uimarakkoja on kahta eri rakennetyyppiä. On avorakkoja, joilla on ohuen tiehyen kautta yhteys suolistoon, ja sitten on niin sanottuja umpirakkoja, joilla ei ole enää yhteyttä suolistoon. Yleistyksenä voidaan sanoa umpirakkoisten elävän syvissä vesissä.
Uimarakon uloimpana kerroksena on ohut epiteelikudoskerros. Sen alla on iso kollageenista muodostunut säikeinen perusaine, sileää lihaskudosta, tukikudosta ja lopulta kaasurauhassoluja. Tiukasti pakkautuneet kudokset sekä guaniinikiteet estävät kaasujen diffuusion pois uimarakosta.
Uimarakon sisältämän kaasun koostumus vaihtelee huomattavasti lajien välillä. Lohikaloilla uimarakossa on lähes puhdasta typpeä. Syvän meren kaloilla puolestaan happipitoisuus kasvaa mitä syvemmälle mennään.
Toiminta ja tarkoitus.
Kala voi säädellä uimarakon avulla uimasyvyyttään. Ilma uimarakkoon siirtyy joko nielemisliikkeiden tai kaasurauhasten avulla. Kaasurauhasessa hemoglobiinin hapensitomiskykyä vähennetään laktaatin avulla, jolloin happimolekyylit siirtyvät uimarakkoon. Uimarakon takia kala ei voi tehdä nopeita syöksyjä pystysuunnassa, muuten rakko halkeaisi. Rustokaloilla (hailla ja rauskuilla) ei ole uimarakkoa, vaan ne säätelevät uimasyvyyttään olemalla jatkuvasti liikkeessä. Myöskään monilla pohjassa elävillä luukaloilla, esimerkiksi simpuilla, ei uimarakkoa ole.
Uimasyvyyden säätelyn lisäksi uimarakon tehtävänä on uroskalalla viilentää vatsaontelossa sijaitsevia kiveksiä, jotta siittiöiden muodostuminen olisi mahdollista.
Jotkut kalat käyttävät uimarakkoja myös äänten tuottamiseen tai voimistamiseen. Siihen liittyviä lihaksia supistamalla kala saa aikaan erilaisia murisevia, murahtelevia ja rummuttavia ääniä. Esimerkiksi konnakaloilla on isot sisäiset lihakset, joiden avulla ne pystyvät tuottamaan monia erilaisia ääniä.
Ihmiskäyttö.
Uimarakkoja on erityisesti Kiinassa käytetty kuivattuina ravinnoksi. Varhaisin todiste uimarakkojen syömisestä on vuodelta 206 eaa. Erityisen haluttu kala on isoveltto, jonka uimarakolla uskotaan olevan myös terveysvaikutuksia. Sen uimarakoista maksetaan jopa 8 500 dollaria kilogrammalta. Sen kalastaminen on Kalifornianlahdella on aiheuttamassa kalifornianpyöriäisen sukupuuton.
Uimarakkoja on ennen käytetty muun muassa kondomeina.
Borough

Borough on englanninkielinen aluehallintoyksikön nimitys, joka on käytössä Kanadassa Québecin provinssissa, Alaskan, Connecticutin, New Jerseyn, New Yorkin, Pennsylvanian ja Virginian osavaltioissa Yhdysvalloissa ja aiemmin Uudessa-Seelannissa. Borough-nimellä kutsuttavia alueita on myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa, erityisesti Englannissa ja Pohjois-Irlannissa. Australiassa on myös yksi borough. 
New Yorkin viisi kaupunginosaa ("the five boroughs") ovat suuria urbaaneja alueita, joista jokainen on väkilukunsa puolesta samassa mittaluokassa suurimpien yhdysvaltalaisten kaupunkien kanssa. Ne ovat samanrajaisia myös viiden New Yorkin osavaltion piirikunnan kanssa, joskin osin eri nimisinä – esimerkiksi Brooklyn on samalla piirikunta nimeltä Kings County. Näillä piirikunnilla ei ole kuitenkaan tavallista piirikunnan hallintoa, vaan erityinen kaupunginosan hallinto. 
New Jerseyn osavaltion borough-järjestelmässä tähän paikallishallintotyyppiin kuuluvissa kunnissa on ns. heikko pormestari. Lainsäädäntö- ja toimeenpanovaltaa käyttää paikallinen kunnanvaltuustoa ja -hallitusta vastaava neuvosto ("council").
Loppuliitteenä -borough (tai -brough) esiintyy monissa englantilaisissa kaupunginnimissä, Etelä-Englannissa se oli yleensä muodossa -bury. Loppuliite -bury on myös käytössä Uuden Englannin alueella Yhdysvalloissa, kun taas muoto -burg (tai -burgh) on yleisempi Skotlannissa ja Yhdysvaltain etelä- ja länsiosissa.
Mike Campbell

Michael ”Mike” Campbell (s. 1. helmikuuta 1950 Panama City, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi ja äänilevytuottaja. Hän oli Tom Petty &amp; the Heartbreakers -yhtyeen pitkäaikainen jäsen, ja vuodesta 2018 alkaen hän on ollut Fleetwood Macin jäsen.
Campbell varttui Jacksonvillessä Floridassa. High schoolista valmistuttuaan vuonna 1968 hän perusti yhtyeen nimeltään Dead or Alive, mutta se ei menestynyt. Campbell tapasi kitaristia etsineen Tom Pettyn vuonna 1970 ja sai paikan Pettyn silloisessa yhtyeessä. Muutama vuosi sen jälkeen Campbell liittyi Pettyn perustamaan Heartbreakersiin. Kitaransoiton lisäksi Campbell kirjoitti lauluja Heartbreakersille ja tuotti yhtyeen albumeja yhdessä Pettyn kanssa. Pettyn kuoltua vuonna 2017 myös Heartbreakers lopetti.
Vuodesta 2018 alkaen Campbell on ollut Fleetwood Macin kitaristi.
Biojäte

Biojäte on eloperäistä jätettä. Biojätteelle on ominaista kosteus ja aineksen orgaanisuus, jotka mahdollistavat voimakkaan mikrobitoiminnan, jonka seurauksena biojäte hajoaa. Biohajoavuus on biojätteeseen lajiteltavien jätteiden edellytys. Biojätteeseen käyvät muun muassa suodatinpussit, teepussit, leivinpaperit, talouspaperit ja nenäliinat, vihannekset ja hedelmät sekä niiden kuoret, ruoantähteet, pienet luut, kukat ja multa. Kuitenkaan esimerkiksi kissanhiekkaa (lukuun ottamatta puupellettejä), lemmikkieläinten jätöksiä, pölypusseja, lääkkeitä, tupakantumppeja, ruokaöljyjä tai tuhkaa ei saa hävittää biojätteen mukana. Nesteet tulee kaataa viemäriin, ei biojätteeseen.
Biojätteen voi kompostoida omassa kompostissa. Useissa kunnissa biojätteille on oma keräyksensä; jäteastioiden väri on ruskea. Biojätteen voi laittaa keräykseen kaupoissa myytävissä biohajoavissa pusseissa, paperipusseissa tai itse sanomalehdestä tehdyissä pusseissa. Paikallisista oloista riippuu, mitä biojätteelle tehdään. Muun muassa Yhdysvalloissa biojäte voidaan myös kerätä jätemyllyn ja viemäriverkoston kautta jätevesilaitokselle käsiteltäväksi. Myös Suomessa on esitetty jätemyllyihin perustuvaa ratkaisua, viime aikoina pääosin siten, että jäte kerätään kiinteistökohtaiseen säiliöön, josta se siirretään imuautolla käsiteltäväksi muun biojätteen kanssa.
Biojätteen hyödyntäminen.
Kompostoimalla biojätteestä saadaan multaa. Hapellisissa oloissa hajoaminen tapahtuu aerobisesti, ja ilmakehään vapautuu lähinnä hiilidioksidikaasua ja vesihöyryä. Näin vapautuvan hiilidioksidin ei lasketa lämmittävän ilmastoa, koska se on yhteyttämisen mukana vastikään poistunut ilmakehästä.
Hapettomissa oloissa, esimerkiksi märissä olosuhteissa, hajoaminen tapahtuu mätänemällä, anaerobisesti, ja vapautuu metaania. Bioreaktorissa tämä on tavoitteena: metaani voidaan kerätä talteen ja käyttää polttoaineena. Toinen mahdollinen tapa tuottaa jätteestä palavia kaasuja on kaasutus. Koska biojätettä syntyy suuria määriä, näitä materiaaleja pidetään biopolttoaineiden tuotannon mahdollisina lähteinä. Biojätettä voidaan myös polttaa sellaisenaan jätteenpolttolaitoksessa. Biojäte ei kuitenkaan sovellu hyvin sellaisenaan poltettavaksi, koska se on kosteaa ja palaa huonosti. 
Jos biojäte joutuu sekajätteen mukana kaatopaikalle, se tiivistetään ja haudataan muun jätteen mukana. Biojäte joutuu siten hapettomiin oloihin ja alkaa mädäntyä, jolloin metaania vapautuu ilmakehään. Metaani on voimakas kasvihuonekaasu ja aiheuttaa omalta osaltaan ilmastonmuutosta.
Chris Slade

Chris Slade (s. 30. lokakuuta 1946 Pontypridd, Wales) on rumpali, joka on työskennellyt uransa aikana useiden eri yhtyeiden ja artistien kanssa, kuten Gary Numan, Tom Jones, Uriah Heep ja Manfred Mann’s Earth Band (vuosina 1972–1978). Slade soitti The Firmin ja Pink Floydista tutun David Gilmourin kanssa 1980-luvun alussa.
Eniten julkisuutta Chris Slade sai vuonna 1989, kun Simon Wright lähti AC/DC:stä. Nokkamiehet Angus ja Malcolm Young palkkasivat Sladen soittamaan vain tilapäisesti yhdelle levylle ("The Razors Edge"), mutta pyysivät Sladea jäämään yhtyeeseen.
Youngin veljesten mielestä neljä vuotta kestänyt yhteistyö kuitenkin riitti. Alkuperäisen AC/DC-rumpali Phil Ruddin rumputyöskentely oli heidän mielestään lopulta Sladea paremmalta kuulostava vaihtoehto ja sopivampi AC/DC:n musiikkityyliin. Tästä huolimatta Angus Youngin väitettiin sanoneen Sladen olevan ”luultavasti bändin paras muusikko. Meistä on ikävää, että hänen on lähdettävä, mutta Philin takaisintulo on Sladen lähdön arvoista.” Soitettuaan "The Razors Edgeä" seuranneella menestyskiertueella Slade lähti AC/DC:stä vuonna 1994 ja muutti asumaan Englantiin maaseudulle. Vuonna 2015 Slade palasi takaisin yhtyeeseen korvaten Phil Ruddin, joka oli syytettynä tappouhkauksesta ja huumeiden hallussapidosta. Hän soitti uuden "Rock or Bust" -albumin jälkeisellä kiertueella vuosina 2015 ja 2016.
Asia-yhtyeen Geoff Downes kutsui Sladen soittamaan kokoonpanoonsa vuonna 1999 ja yhteistyö kesti vuoden 2005 syyskuuhun saakka. Kuudessa vuodessa Slade ehti soittaa kahdella Asian levyllä.
Suomen Höyrypursiseura

Suomen Höyrypursiseura ry on vuonna 1968 perustettu höyryaluskulttuuria ja -harrastusta vaaliva yhteisö. Seuran rekisterissä on yli 80 toimivaa höyryalusta ja jäseniä noin 340. Seura on julkaissut vuodesta 1986 alkaen Korsteeni-lehteä. Yhdistys on myös jäsenenä European Steamship Federationissa. Yhdistys pitää lisäksi suurta höyryaiheista linkkikokoelmaa yhdessä Suomen Höyrykoneyhdistyksen kanssa.
Natalia Oreiro

Natalia Oreiro (s. 19. toukokuuta 1977, Montevideo Uruguay) on uruguaylainen laulaja ja näyttelijä, joka nykyään asuu Argentiinassa.
Oreiro muutti Uruguaysta 16-vuotiaana Argentiinaan. Hän aloitti uransa esiintymällä "telenoveloissa". Ensimmäisen albuminsa "Natalia Oreiron" hän julkaisi vuonna 1998. Tähän mennessä hän on julkaissut kolme albumia.
Kofun-kausi

Kofun-kausi on ajanjakso Japanin historiassa. Se kesti vuodet 300–552 ja sai nimensä "kofun"eiksi kutsutuista suurista hautakummuista. Hautakumpujen rakentaminen aloitettiin jo 200-luvulla. Kofun- ja Asuka-kaudet muodostavat yhdessä Yamato-kauden. Kofun-kaudella Japaniin tuli runsaasti vaikutteita Kiinasta ja Koreasta.
Kofun-kausi.
Kofun-hautakumpujen rakentaminen aloitettiin jo 200-luvulla. Kumpujen viereen asetettiin haniwa-veistoksia. Veistokset saattoivat esittää eläimiä, ihmisiä tai erilaisia rakennuksia. Ihmisveistosten vaatetuksesta, haarniskoista ja aseistuksesta on saatu tietoja ajan elinoloista. Suurten hautojen rakentaminen vaati runsaasti työvoimaa, jonka hallintaa auttoi maanviljelytekniikoiden kehittyminen. Niiden avulla Yamato-hovi pystyi laajentamaan valtaansa aikaisempaa suuremmalle alueelle.
Yamato-valtion aikana syntyi pohja maan poliittiselle ja yhteiskunnalliselle järjestelmälle. 300-luvun loppuun mennessä Yamato oli vakiintunut kuningaskunta, joka oli yhteydessä Kiinaan ja Koreaan, erityisesti Baekjeen. Kiinan korkeakulttuurin tuotteet tulivat Japaniin Korean niemimaan kautta. Ulkomaiset oppineet ja maahanmuuttajat toivat maahan tekniikkaa, kiinan kirjoitusjärjestelmän ja kungfutselaisuuden. Valtataistelussa Korean niemimaasta Yamato liittoutui 300-luvulla eteläkorealaisen Baekjen kanssa. Kiinnostus Korean aluetta kohtaan syntyi ilmeisesti tekniikan ja raaka-aineiden, erityisesti raudan, tarpeesta. 
Yamaton keskusvaltio alkoi taantua 500-luvulla, ja valta siirtyi paikallisille klaaneille, joista erityisesti Soga sai vaikutusvaltaa. Samaan aikaan buddhalaisuus levisi Japaniin Baekjesta. Se merkitsi äärettömän merkittävää vaikutusta Japanin korkeakulttuurin syntymiselle ja uutta kautta maan historiassa.
Yhteiskunta.
Yamaton yhteiskunta jakautui kolmeen pääryhmään. "Ujit" olivat yläluokkaa, jonka on ajateltu syntyneen alkuperäisistä maatalousyhteisöistä. 400-lukuun mennessä uji-ryhmät sitoutuivat Yamaton hallitsijaan taloudellisesti ja uskonnollisesti, ja hallitsija nimitti päälliköt niistä voimakkaimmille. "Bet" olivat vuorostaan klaanityyppisiä ammattiyhteisöjä, jotka valmistivat esimerkiksi keramiikkaa, kalastivat tai viljelivät riisiä. Alimpana oli "yatsuko"-ryhmä. Sen muodostivat palvelijoina toimineet orjat, jotka käsittivät mahdollisesti noin viisi prosenttia japanilaisista.
Katukoripallo

Katukoripallo on yleisesti ottaen ulkona pelattua koripalloa. Katukoripallolla tarkoitetaan usein myös versiota koripallosta, jossa sääntöjä ei tulkita yhtä tiukasti kuin tavallisessa koripallossa. Esimerkiksi kuljettamiseen liittyviä rikkeitä ei välttämättä huomioida kovinkaan tarkasti ja otteet voivat olla tavallista koripallopeliä kovakouraisemmat. Korin tehnyt joukkue saa jatkaa peliä "kolmosen" viivan takaa. Pallo täytyy kuitenkin ensin "käyttää" vastapuolen pelaajalla. Virheen sattuessa peliä jatketaan viivan takaa samalla lailla. Pelissä ei ole tuomaria vaan pisteiden laskija, joka voi samalla viheltää suurimmat rikkeet pois. Vaihdot tapahtuvat "lennosta". Jos varastat pallon sinun ei tarvitse käydä kolmosen viivalla vaan voit suoraan mennä korille.
Katukoripallopeli ei välttämättä ole perinteistä koko kentän peliä viiden hengen joukkueilla, vaan sitä voidaan esimerkiksi pelata pienemmillä joukkueilla yhteen koriin. Tavallisin pelimuoto on luultavasti kolmella pelaajalla pelattava peli. Peleistä on monenlaisia muunnelmia ja usein pelataan monenlaisia heittokilpailujen kaltaisia pelejä.
Yhdysvalloissa katukoripallosta on viime vuosina yritetty kasvattaa jopa omaa lajiaan, jolla on myös omat tähtipelaajat. Varsinkin koripallokenkävalmistaja And1 on vienyt katukoripalloa eteenpäin järjestämällä suuria kiertueita, joissa liigojen ulkopuolisista pelaajista kootut joukkueet esittelevät taitojaan ympäri maailmaa. Otteluiden ideana on enemmänkin viihdyttää yleisöä muun muassa taidokkailla harhautuksilla ja hienoilla koreilla, kuin kurinalaisella kilpailulla. Ironista kyllä, kiertueiden suosio on vienyt katukoripallo-otteluita myös suurille sisäareenoille.
Benmont Tench

Benjamin Montmorency Tench (s. 7. syyskuuta 1953 Gainesville, Florida) on yhdysvaltalainen kosketinsoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten yhteistyöstään Tom Pettyn kanssa. 
Tench syntyi Gainesvillessä ja aloitti pianonsoiton lapsena. Hän tutustui Tom Pettyyn 11-vuotiaana. Myöhemmin Tench liittyi Pettyn Mudcrutch-yhtyeeseen. Vuonna 1975 hän oli yksi Tom Petty &amp; the Heartbreakersin perustajajäsenistä. 
Tench on toiminut sessiomuusikkona muun muassa Johnny Cashin, Sam Phillipsin, Bob Dylanin ja Rolling Stonesin levyillä. Hän on myös kirjoittanut lauluja muille artisteille, kuten "Never Be Youn" Rosanne Cashille. Tench on saanut kaksi ASCAP-laulunkirjoituspalkintoa: vuonna 1995 "Stay Foreverista" (esitti Hal Ketchum) ja vuonna 2001 "Unbreakable Heartista" (esitti Carlene Carter).
Lester Bird

Lester Bryant Bird (21. helmikuuta 1938 New York City – 9. elokuuta 2021) oli Antigua ja Barbudan pääministeri 1994–2004. Hän oli Antiguan työväenpuolueen johdossa 1971–1993 ja nimitettiin pääministeriksi, kun hänen isänsä Vere Bird jätti viran.
Hänet valittiin uudelleen 1994 ja 1999. Vuonna 1999 työväenpuolue sai 12 paikkaa 17:stä. Kesästä 2003 hän johti vähemmistöhallitusta, kun neljä työväenpuolueen edustajaa jätti paikkansa. Maaliskuun 2004 vaaleissa hänen hallituksensa hävisi Baldwin Spencerin johtamalle "United Progressive Partylle". 
Nuoruudessaan Bird kilpaili yleisurheilussa. Hän sai pronssia pituushypyssä vuoden 1959 Pan-Amerikan kisoissa.
Luigi Galvani

Luigi Galvani (9. syyskuuta 1737 – 4. joulukuuta 1798) oli italialainen lääketieteilijä ja fyysikko Bolognan kaupungista. Hän keksi, että lihakset ja hermosolut tuottavat sähköä.
Vuonna 1790 Galvani teki ruumiinavauksen sammakolle pöydällä, jolla hän oli tutkinut staattista sähköä. Tällöin hän havaitsi, että samalla hetkellä, jolloin sähköstaattisen generaattorin varaus purkautui kipinänä, sammakon raajat nytkähtelivät. Myöhemmin hän havaitsi, että samoin tapahtui myös, jos sammakon raaja oli ukonilmalla ripustettu metalliseen koukkuun. Selvittääkseen, onko ilma sähköinen muulloinkin kuin ukkosen aikana, hän ripusti kuolleen sammakon rautatankoon ja kiinnitti sen selkähermoon messinkisen koukun. Tällöin raajat eivät liikkuneet, mutta kun hän lisäksi yhdisti messinkikoukun rautatankoon, muodostui virtapiiri ja sammakon jalat alkoivat sätkiä. Galvani nimitti ilmiötä "eläinsähköksi".
Muutamaa vuotta myöhemmin Alessandro Volta kuitenkin osoitti, että kahden metallin koskettaessa toisiaan esiintyy samantapainen ilmiö ilman sammakonjalkaakin. Havainto johti Voltan parin ja samalla sähkövirran keksimiseen.
Koyuk

Koyuk on kaupunki Alaskassa. Se sijaitsee Koyukjoen suulla Norton Bayn koillisosassa Sewardin niemimaalla.
Historiaa.
Koyukin eteläpuolelta on löydetty merkkejä ihmisasutuksesta 6 000–8 000 vuoden takaa. Venäjän laivaston luutnantti Zagoskin löysi Kuynkhak-miutin kylän 1842–1844. Western Union Telegraphin retkikunta löysi alueelta Konyukmute-nimisen kylän vuonna 1865. Vuoden 1900 tienoilla nykyinen asuinalue otettiin käyttöön. Paikka oli hyvä tavaroiden purkuun rannalla. 65 kilometriä yläjuoksuun Koyukjoelta perustettiin North Bay Station vuonna 1915. Alueelta kaivettiin kultaa ja kivihiiltä, jota käytettiin höyrylaivoissa ja kuljetettiin Nomeen.
Väestö.
Koyukin asukkaat ovat pääosin unalit- ja malemiut-eskimoita. Nämä puhuvat inupiaqin kieltä. Vuoden väestönlaskennassa asukkaista 91,92 prosenttia kuului Amerikan alkuperäiskansoihin.
Ron Blair

Ron Blair (s. 16. syyskuuta 1948 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen basisti. Hän on soittanut Tom Petty &amp; the Heartbreakers -yhtyeessä vuosina 1976–1981 ja jälleen vuodesta 2002 lähtien.
Blairin isä oli laivastomies, ja Blair asui lapsena useissa Yhdysvaltain kaupungeissa, Japanissa ja Hongkongissa. Ennen liittymistään Tom Petty &amp; the Heartbreakersiin Blair oli soittanut RGF-nimisessä yhtyeessä. Blair soitti Tom Petty &amp; the Heartbreakersin neljällä ensimmäisellä albumilla ennen eroamistaan vuonna 1981. Blairia korvasi Howie Epstein, kunnes hän liittyi yhtyeeseen uudelleen 21 vuoden tauon jälkeen vuonna 2002. 
Blair on Tom Pettyn kanssa tekemänsä yhteistyön lisäksi suunnitellut Barbara Morrisonin ja Carlos Zialcitan albumeita ja esiintynyt Kirstin Candyn, Stevie Nicksin, Del Shannonin, Slobberbonen ja The Tremblersin levyillä.
Steve Ferrone

Steve Ferrone (s. 25. huhtikuuta 1950 Brighton) on brittiläinen rumpali. Hän soitti vuosina 1994-2017 Tom Petty &amp; the Heartbreakers -yhtyeessä, ja on esiintynyt monien muiden artistien levyillä. 
Ferrone syntyi Brightonissa, Englannissa, ja opiskeli Ranskassa. Hänen varhaisia yhtyeitään olivat muiden muassa Bloodstone ja Brian Augers Oblivion Express. Vuosina 1974-1982 hän soitti Average White Bandissa. Vuosina 1986–1988 hän toimi usein Duran Duranin sessio- ja kiertuerumpalina, ja vuosina 1986–1992 hän teki kiertueita ja levytti Eric Claptonin kanssa. Vuodesta 1992 lähtien Ferrone on soittanut Tom Petty &amp; the Heartbreakersissä. Vuonna 2003 hän julkaisi soololivealbumin "It Up: Steve Ferrone and Friends Live at La Ve Lee".
Ferrone on esiintynyt myös muiden muassa The Bee Geesin, Brian Mayn, Anita Bakerin, George Bensonin, Climie Fisherin, Peter Framptonin, Jeff Golubin, Whitney Houstonin, Chaka Khanin, Freddie Kingin, Pat Methenyn, Marcus Millerin, Jeffrey Osbornen, Paul Simonin, Bernie Worrellin ja Jaco Pastoriuksen levyillä.
Koyukuk

Koyukuk on kaupunki Alaskassa. Se sijaitsee Yukonjoella lähellä Koyukukjoen suuta. Kaupunki on noin 50 kilometriä länteen Galenasta.
Vuoden väestönlaskennassa kaupungin asukkaista 91,09 % kuului Amerikan alkuperäiskansoihin.
Historiaa.
Koyukukin athabasca-intiaaneilla oli alueella kausittaisia leirejä, joista he muuttivat pois aina villiriistan siirtyessä muualle. Alueella oli kaksitoista kesäkalastusleiriä Yukonjoella Koyukukjoen ja Nowitnajoen välisellä alueella. Koyukonin ja Kobukjoen inupiattien välillä oli kaupankäyntiä ennen eurooppalaisten saapumista. 
Kun Alaska siirtyi kaupassa Yhdysvalloille Yukonjoen pohjoisrantaa pitkin vedettiin lennätinlinja ja Koyukukiin perustettiin lennätinasema. Kauppa-asema avattiin vuonna 1880, juuri ennen vuosien 1884-1885 kultaryntäystä. Vuosisadan vaihteessa höyrylaivat kulkivat Yukonjoella kuljettaen tavaroita kullankaivajille, huippuvuotena 1900 joella kulki 46 laivaa. Tuhkarokkoepidemia ja pula ruuasta vuoden 1900 aikana vähensivät alueen väkilukua kolmanneksella. Ensimmäinen koulu rakennettiin Koyukukiin vuonna 1939. Tämän jälkeen perheet alkoivat asua Koyukukissa ympäri vuoden.
Tähtikaupunki

Tähtikaupunki () on Moskovan alueella heti Moskovan koillispuolella sijaitseva suljettu kaupunkityyppinen taajama, jossa sijaitsee Venäjän miehitettyjen avaruuslentojen koulutuskeskus TsPK ("Kosmonauttien koulutuskeskus "Juri Gagarin""). Tähtikaupungin pinta-ala on 3,3 neliökilometriä. Tämä kaupunkimainen taajama muodostaa paikallishallinnossa oman kaupunkipiirikuntansa, jonka asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 6 332 henkeä.
Tähtikaupunki rakennettiin 1960-luvulla TsPK:n perustamisen yhteydessä. Neuvostoliiton aikana kaupunki oli ulkopuolisilta suljettu salainen kaupunki, jota ei löytynyt kartoista, vaikka sieltä jatkuvasti raportoitiin tiedotusvälineissä. Valtaosa kosmonauteista perheineen asui Tähtikaupungissa nauttien virkansa eduista.
Koulutuskeskus on edelleen suljettu laitos, mutta ulkomaistenkin on mahdollista päästä vierailulle. Tähtikaupungissa koulutetaan nykyään kaupallisesti ulkomaisia kosmonautteja ja avaruusturisteja. Mm. Sojuz-avaruusaluksilla ISS-avaruusasemalle matkaavat avaruuslentäjät koulutetaan lentoihin Tähtikaupungissa. 
Tähtikaupunki oli osa puolustusvoimien organisaatiota vuoteen 2009, jolloin koulutuskeskus siirtyi avaruushallinnon alaisuuteen. Tähtikaupungista tuli tuolloin itsenäinen kunnallishallinnon yksikkö, kaupunkipiirikunta, jolla on suljetun kaupungin status (ZATO).
Pierre Charles

Pierre Charles (30. kesäkuuta 1954 – 6. tammikuuta 2004) oli Dominican pääministeri 2000–2004.
Charles opiskeli opettajaksi. Hän perusti tovereineen vasemmistolaisen aktivistiryhmän vuonna 1975.
Dominican itsenäistyessä 1978 Charles luopui opettajan virastaan. Kun pääministeri Patrick John syrjäytettiin asemastaan 1979, Charles toimi väliaikaishallituksessa. Hänet valittiin ensi kerran parlamenttiin 1985.
Dominican työväenpuolue (DLP) voitti vuoden 2000 parlamenttivaalit saaden kymmenen paikkaa. Sen johtaja Rosie Douglas nimitettiin pääministeriksi. Charles sai viestintä- ja yleisten töiden ministerin aseman. Douglas kuitenkin kuoli lokakuussa samana vuonna, jolloin Charles tuli hänen seuraajakseen. Charles sairastui helmikuussa 2003 ja joutui leikkaukseen. Hän ei kuitenkaan luopunut virastaan, vaan kuoli sairauslomansa aikana. Hänen seuraajakseen tuli Osborne Riviere, joka oli vt. pääministeri. Paria päivää myöhemmin virkaan astui Roosevelt Skerrit.
Roosevelt Skerrit

Roosevelt Skerrit (s. 8. kesäkuuta 1972) on Dominican pääministeri ja pitää myös valtiovarainministerin, suunnittelun, kansallisen turvallisuuden ja ulkomailla asuvien kansalaisten asioiden salkkuja.
Skerrit opiskeli Mississippin yliopistossa Yhdysvalloissa, josta hän sai tutkinnon englannin kielestä ja psykologiasta. Hän oli alun perin Dominican vapausliikkeen nuorisoliiton jäsen, mutta liittyi työväenpuolueeseen palattuaan kotimaahansa. Hän oli englanninopettajana ammattikoulussa kunnes valittiin helmikuun 2000 vaaleissa parlamenttiin. Rosie Douglasin kuoleman jälkeen hänet nimitettiin hallitukseen ja Pierre Charlesin kuoleman jälkeen pääministeriksi. Virkakausi alkoi 7. tammikuuta 2004. 
Huhtikuussa 2004 Skerrit solmi suhteet Kiinan kansantasavaltaan ja samalla rikkoi suhteet Taiwaniin. Osana diplomaattisuhteiden solmimista Dominica sai 100 000 000 USD talousapua.
Skerrit valittiin uudelleen parlamenttiin 2005, ja työväenpuolue sai yhden lisäpaikan.
Skerritin puolue sai murskavoiton 2009, ja hänet valittiin uudelleen pääministeriksi myös 2014.
Joulukuun 2019 parlamenttivaaleissa Roosevelt Skerritin johtama Dominican työväenpuolue (DLP) sai murskavoiton (18 parlamentin 21 paikasta) ja pääministerinä jatkoi Roosevelt Skerrit voitettuaan jo neljännen peräkkäisen kerran uudelleenvalinnan.
Patrick Manning

Patrick Augustus Mervyn Manning (17. elokuuta 1946 – 2. heinäkuuta 2016) oli Trinidad ja Tobagon pääministeri. Hän toimi pääministerinä 17. joulukuuta 1991 – 9. marraskuuta 1995 ja 24. joulukuuta 2001 – 2010 sekä konservatiivisen "People’s National Movementin" (kansallinen liike; PNM) johtajana 1987 lähtien. Manning oli parlamentissa San Fernando Eastin vaalipiiristä vuodesta 1971 lähtien ja oli pitkäaikaisin parlamenttiedustaja.
Manning suoritti korkeakoulututkinnon University of the West Indiesissa 1969 ja työskenteli geologina Texacolle. Hän oli ministerinasemissa vuosina 1981–198], ennen PNM:n häviötä. Manning johti puolueen voittoon 1991 vaaleissa ja nousi ensimmäisen kerran pääministeriksi. Syytöksiä korruptiosta ja yhteyksistä huumekauppiaisiin esitettiin. Manning jatkoi talouden uudistamista ja Trinidadin ja Tobagon dollarista tuli vapaasti vaihdettava. Monia valtion yrityksiä myytiin ulkomaalaisomistukseen. Vaalit järjestettiin vuonna 1995, vuotta ennen määräaikaa. PNM hävisi ja UNC:n ("United National Congress", kansalliskongressi) Basdeo Pandaysta tuli pääministeri.
Manning toimi opposition johtajana 1995–2001. Hän hävisi myös 2000 vaalit, mutta hallituskriisin jälkeen 2001 järjestetyissä ennenaikaisissa parlamenttivaaleissa PNM sekä hallitseva UNC saivat molemmat 18 paikkaa. Presidentti Arthur Robinson nimitti lopulta Manningin muodostamaan hallituksen. UNC:n Panday väitti tätä perustuslain vastaiseksi ja ilmoitti muodostavansa oman hallituksensa. Osaltaan kyse oli rotupolitiikasta, koska PNM on perinteisesti mustien ja UNC intialaissyntyisten puolue. Kun parlamentin alahuone ei saanut valittua puhemiestä, eikä budjettia saatu hyväksyttyä, presidentti Robinson hajotti sen ja lokakuussa 2002 järjestettiin jälleen vaalit. Manningin puolue voitti vaalit ja hän jatkoi pääministerinä.
Manningin hallinto keräsi syytteitä kyvyttömyydestä, korruptiosta ja nepotismista. Viisi puolueen virkamiestä oli tutkittavana. Manning nimitti vaimonsa Hazel Manningin senaattoriksi ja opetusministeriksi. Väkivaltarikollisuus kasvoi, erityisesti murhat ja panttivankien sieppaukset lunnaita varten. Öljyn hinnan nousu mahdollisti tuloverojen alentamisen ja yliopistokoulutuksen palauttamisen ilmaiseksi.
Sarah Buxton

Sarah Buxton (s. 23. maaliskuuta 1965 Brentwood, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt sekä elokuvissa että televisiossa. Hän on näytellyt muun muassa saippuasarjojen "Sunset Beach", "Kauniit ja rohkeat" ja "Päivien viemää" rooleissa.