tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Klaus Mäkelä (muusikko)

Klaus Mäkelä (s. 17. tammikuuta 1996 Helsinki) on suomalainen kapellimestari ja sellisti. Hänet nimitettiin 21-vuotiaana joulukuussa 2017 Ruotsin radion sinfoniaorkesterin päävierailijakapellimestariksi. Hän on myös Tapiola Sinfoniettan taiteellinen partneri. Vuoden 2014 Turun sellokilpailussa Mäkelä sijoittui toiseksi.
Mäkelän isä on sellisti Sami Mäkelä ja äiti pianisti Taru Myöhänen-Mäkelä. Isoisä Tapio Myöhänen on viulisti ja alttoviulisti. Klaus Mäkelän pikkusisko Ellen Mäkelä tanssii Kansallisoopperan baletissa ja soittaa alttoviulua.
Mäkelä sanoo kiinnostuneensa kapellimestarin työstä jo laulaessaan Suomen kansallisoopperan lapsikuorossa. Hän aloitti kapellimestariopinnot 12-vuotiaana Jorma Panulan johdolla Sibelius-Akatemian nuoriso-osastolla. Sellonsoittoa hän on opiskellut Marko Ylösen, Timo Hanhisen ja Hannu Kiisken johdolla. Mäkelällä on käytössään OP-ryhmän taidesäätiön Giovanni Grancino -sello vuodelta 1698. 
Helmikuuhun 2018 mennessä Mäkelä on johtanut useimpia suomalaisia orkestereita sekä Minnesota Orchestraa, Tokion Metropolitan-orkesteria, Ottawan National Arts Center Orchestraa, Ruotsin radion sinfoniaorkesteria, Tukholman kuninkaallista orkesteria, Göteborgin, Norrköpingin ja Kristiansandin sinfoniaorkestereita, Kammerakademie Potsdamia sekä Toulousen Orchestre National du Capitolea.
Helmikuussa 2018 Mäkelä valittiin Turun musiikkijuhlien uudeksi taiteelliseksi johtajaksi. Lokakuussa 2018 Mäkelä nimitettiin Oslon filharmonikkojen ylikapellimestariksi syksystä 2020 lähtien. Pariisin orkesterin musiikillisena johtajana hän aloitti viisivuotiskautensa syksyllä 2021. Kesäkuussa 2022 Mäkelä nimitettiin Amsterdamin Concertgebouw-orkesterin johtoon. Koska Mäkelä työskentelee samaan aikaan myös Oslossa ja Pariisissa, hän toimii Amsterdamissa orkesterin taiteellisena partnerina ja viiden vuoden kuluttua elokuussa 2027 orkesterin ylikapellimestarina.
Huhtikuussa 2024 Chicagon sinfoniaorkesteri ilmoitti nimittävänsä Mäkelän orkesterin musiikilliseksi johtajaksi. Mäkelän kausi Chicagossa alkaa vuonna 2027.
Matti Piirainen

Jouko Matti Olavi Piirainen (s. 15. kesäkuuta 1950 Kuhmo) on suomalainen journalisti, joka työskenteli pitkään kainuulaisten ja koillismaalaisten sanomalehtien päätoimittajana.
Matti Piirainen syntyi agrologi Toivo Olavi Piiraisen ja Vappu Edit Niskasen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1973 on lehtori Leena Maija Vanninen. Piirainen tuli ylippilaaksi 1971 ja valmistui Sanoman toimittajakoulusta 1976. Hän oli toimittaja "Ilta-Sanomissa" 1977–1980 ja "Talouselämässä" 1980–1981. "Kuhmolaisen" päätoimittajana Piirainen työskenteli 1981–1987 ja "Koillissanomien" päätoimittajana ja toimitusjohtajana 1987–1994. "Kainuun Sanomien" vastaavaksi päätoimittajaksi hänet nimitettiin vuonna 1995. Piirainen jäi tästä tehtävästä eläkkeelle 2013.
Uimahyppääjien kerho Härveli

Uimahyppääjien Kerho Härveli ry on suomalainen uimahyppyihin suuntautunut kerho, joka perustettiin vuonna 1946. Härveli on Suomen ensimmäinen uimahyppykerho, ja sen perustamisen loi suomalaisille uimahyppääjille vihdoinkin kunnon kerhon. Härveli on osallistunut moniin Suomen sisäisiin sekä kansainvälisiin uimahyppykilpailuihin. Myöhemmin Härveli on suunnannut toimintansa nuoriin lajin harrastajiin. Härveli toimii Helsingissä, ja se on yksi kolmesta pääkaupunkiseudun uimahyppyseurasta.
Historia.
30. maaliskuuta 1946 muutamat uimahyppääjät kokoontuivat perustamaan Härveliä. Aluksi Härveli toimi "gentlemannien kerhona", joka tarkoitti, että vain kokeneet hyppääjät otettiin mukaan kerhoon. Hieman myöhemmin myös naiset saivat osallistua. Kerho rekisteröitiin vuonna 1958 Suomen Uimaliiton viralliseksi jäsenseuraksi.
Kilpailut.
Härveli järjesti jo perustamisvuonnaan uimahypyn Ruotsi–Suomi-maaottelun. Vuonna 1950 se järjesti ensimmäiset pellehyppykisat, vuonna 1954 pellehyppymaaottelun Ruotsia vastaan ja vuonna 1957 pohjoismaiset pellehyppykilpailut. Pellehyppyjen SM-kilpailuja järjestettiin jo 1950-luvulla vuosittain. Vuosittain järjestetään Härveli Diving Cup, jossa sijoittuminen tuotti arvokilpailunäytöksi vuoden 2015 MM-kilpailuihin, ja tuottaa A-rajan ylittäneille paikan EM-kisoihin.
Jäsenet.
Härveliä on edustanut muun muassa Helge Wasenius, moninkertainen uimahyppyjen Suomen-mestari sekä olympiaedustaja vuosina 1952 ja 1956. Myös Birger Kivelä on edustanut Härveliä.
Kenneth Battilana

Kenneth Battilana (s. 17. tammikuuta 1948 Turku) on suomalainen näyttelijä. Taiteellisen uransa Battilana on tehnyt pääosin Turun ruotsalaisessa teatterissa.
Elämä ja ura.
Battilana syntyi taiteilija Paulo Battilanan ja Signe Battilanan perheeseen. Hän aloitti opinnot Teatterikoulussa 1966, opiskeli siellä vuoden, palasi Turun Piirustuskouluun, jossa hän opiskeli niin ikään vuoden, jonka jälkeen hän päätti palata Teatterikouluun vielä vuodeksi. Hänet kiinnitettiin Turun ruotsalaiseen teatteriin 1971, kiinnitys kesti 36 vuotta. Battilana oli Turun ruotsalaisen teatterin kantavia voimia.
Battilana on näytellyt myös muutamissa televisiotuotannoissa; vuonna 1975 hän teki konstaapeli Nymanin roolin Carl Mestertonin ohjaamassa televisiosarjassa "Någon borde sörja". Yle TV2:n epookkidraamassa "Hovimäki" hän näytteli piirilääkäri Cederin roolin. Vuonna 1989 Battilana näytteli sivuroolin Åke Lindmanin ohjaamassa televisioelokuvassa "Härän vuosi" ja vuonna 1991 hänellä oli sivurooli niin ikään Lindmanin ohjaamassa tuotannossa "Vihan päivät".
Battilana on jatkanut uraansa Turun ruotsalaisessa teatterissa myös eläkkeelle jäämisensä jälkeen.
Näyttelijän uransa ohella Battilana on kuvittanut kaksi lastenkirjaa: "Ilona ja Muffa kirjastossa" sekä "Ilona ja Muffa teatterissa". Lisäksi hän on tehnyt lavastuksia ja julisteita Turun ruotsalaiselle teatterille.
Suur-Saimaan alue

Suur-Saimaan alue (vesistöaluetunnus 04.1) on Vuoksen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 17 925,41 neliökilometriä, ja josta 11 233,49 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 6 691,92 kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 32,7 %. Vesistön alueen alarajana on Venäjän raja, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 52 696,63 neliökilometriä ja järvisyys 19,78 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Osa-alueista Ala-Saimaan alue (04.11) laskee Imatrankosken kautta Vuoksen alueeseen kuuluvalle Vuoksen lähialueelle (04.191), joka laskee Laatokkaan Venäjällä. Muualta kuin Imatrankosken kautta Vuokseen laskevista Suomen valuma-alueista Vuoksen itäpuoliset kuuluvat Vuoksen alueeseen (04.19) ja Vuoksen länsipuoliset Saarenojan valuma-alueeseen (04.13).
Venäjän puolelta Vuokseen laskevasta Vuoksen vesistön valuma-alueesta pääosa kuuluu Suomen valuma-aluejaossa Vuoksen alueen (04.19) Venäjän puoleiseen osaan (04.19R) ja pieni osa Suomen rajan lähellä Saarenojan valuma-alueen (04.13) Venäjän puoleiseen osaan (04.13R).
Haukiveden–Kallaveden alue

Haukiveden–Kallaveden alue (vesistöaluetunnus 04.2) on Vuoksen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 9 547,36 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 27,67 %. Vesistön alueen alarajana on Savonlinna, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 50 575,73 neliökilometriä ja järvisyys 17,46 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Martina Edoff

Martina Birgitta Jenny Edoff (s 20. huhtikuuta 1968 Motalan kunta, Itä-Götanmaan lääni) on ruotsalainen taiteilija ja laulaja, joka tuli tunnetuksi Fame Factory tosi-tv-ohjelmasta, jota esitettiin Ruotsin TV3-kanavalla neljä kautta Bert Karlssonin isännöimänä vuosina 2002-2005. Edoff kilpaili kaudella 3 vuonna 2003.
Martina Edoffin yhtye on julkaissut glam metal -musiikkia vuodesta 2014 alkaen. Vuonna 2015 julkaistua "Unity" -albumia seurasi yhtyeen kiertue Pohjois-Amerikkaan syys-lokakuussa.
Oriveden–Pyhäselän alue

Oriveden–Pyhäselän alue (vesistöaluetunnus 04.3) on Vuoksen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 5 951,21 neliökilometriä, ja josta 5 736,52 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 214,69 kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 26,3 %. Vesistön alueen alarajana on Orivirta, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 17 345,23 neliökilometriä ja järvisyys 16,55 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Espanjan Neitsytsaaret

Espanjan Neitsytsaaret (tunnetaan myös nimillä Passagesaaret ja Puerto Ricon Neitsytsaaret) ovat Karibialla sijaitseva saariryhmä, joka on hallinnollisesti osa Puerto Ricoa ja sijaitsee sen pääsaaresta itään.
Maantiede.
Puertoricolaiset turistikirjoitukset käyttävät saarista nimeä Espanjan Neitsytsaaret, mutta useimmat kartat eivät pidä saaria osana Neitsytsaarien aluetta. Osana Puerto Ricoa Espanjan Neitsytsaaret kuuluvat Yhdysvalloille, mutta ne kuuluivat Espanjalle ennen Espanjan–Yhdysvaltain sotaa vuonna 1898. Tämän takia saarilla puhutaan englantia ja espanjaa.
Saariryhmän pääsaaret ovat Culebra ja Vieques, joiden lisäksi on useita pieniä saaria. Culebran pienempi saari on osa Culebran kansallispuistoa. Suuri osa Viequesta on osa Vieques'n kansallispuistoa, joka oli alun perin Yhdysvaltain laivaston käytössä.
Pielisen reitin valuma-alue

Pielisen reitin valuma-alue (vesistöaluetunnus 04.4) on Vuoksen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 13 876,65 neliökilometriä, ja josta 7 867,68 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 6 008,97 kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 14,79 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Uimaharju, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 7 867,68 neliökilometriä ja järvisyys 14,79 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Iisalmen reitin valuma-alue

Iisalmen reitin valuma-alue (vesistöaluetunnus 04.5) on Vuoksen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 5 583,38 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 7,68 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Viannonkoski.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Nilsiän reitin valuma-alue

Nilsiän reitin valuma-alue (vesistöaluetunnus 04.6) on Vuoksen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 5 422,24 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 12,54 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Ruskeavesi.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Juojärven reitin valuma-alue

Juojärven reitin valuma-alue (vesistöaluetunnus 04.7) on Vuoksen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 2 073,7 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 22,01 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Palokki.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Kokkikartano

Snellmanin Kokkikartano Oy eli Kokkikartano on keravalainen Snellman-konserniin kuuluva, valmisruokia valmistava elintarvikealan yritys. Keravalla toimivan Kokkikartanon periaatteena on valmistaa valmisruokatuotteet aidoilla kotiruokaresepteillä. Kokkikartanon pikaruokatuotteet valmistetaan Pietarsaaren tehtaassa.
Historia.
Kokkikartanon perustivat vuonna 1999 Esa Heikkinen ja Jaakko Jokinen. Perustamisestaan lähtien, Kokkikartanon periaatteena oli tehdä kotitekoisen makuista valmisruokaa, jonka valmistuksessa käytetään laadukkaita raaka-aineita. Helsingin kaupunki vuokrasi Sipoossa sijaitsevan vanhan Nikkilän sairaalan keittiörakennuksen, jossa tuotanto aloitettiin vuonna 2000. Puoli vuotta myöhemmin toiminnan aloittamisesta kävi nykyinen tuotantotila Nikkilän keittiörakennuksessa pieneksi ja tilat laajennettiin kolmeen kerrokseen. 
Vuonna 2002 Kokkikartano osti Keravan Jäspilästä tontin uutta tehdasta varten ja syksyllä 2005 tuotanto käynnistettiin uusissa tiloissa. Tehtaan laajennusosa valmistui muutamaa vuotta myöhemmin.
Vuonna 2006 pietarsaarelainen liha-alan yritys Snellman Ab osti 91 prosenttia Kokkikartanon osakekannasta. Loput Kokkikartanosta Snellman osti vuonna 2008.
Höytiäisen valuma-alue

Höytiäisen valuma-alue (vesistöaluetunnus 04.8) on Vuoksen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 1 491,23 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 21,35 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Pyhäselkä, johon vesistön, ja samalla suurimman järven Höytiäisen, laskujoki Höytiäisen kanava laskee.
Valuma-alue.
Valuma-alue sijaitsee pääasiassa Juuan, Polvijärven ja Kontiolahden kunnissa ja vähäisessä määrin Joensuun kaupungin ja Liperin kunnan alueella.
Ensimmäisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta, jotka enemmän sisennettyinä laskevat ensimmäiseen yläpuolella sijaitsevaan vähemmän sisennettyyn alueeseen tai valuma-alueeseen: 
* Höytiäisen alue (04.82)
* Rauanjoen valuma-alue (04.83)
* Kiskonjoen valuma-alue (04.84)
* Kuhnustanjoen valuma-alue (04.85)
* Tuopanjoen valuma-alue (04.86)
* Venejoen valuma-alue (04.87)
Pääuoma.
Höytiäisen valuma-alueen pääuomasta ei ole tässä käytettävissä kirjallisia tietoja. Sen voi kuitenkin määrittää etsimällä esimerkiksi valuma-alueeltaan suurimpiä jokia valuma-alueen sisältä. Koska Höytiäisen valuma-alue laskee Pyhäselkään Höytiäisen kanavaa pitkin, on se pääuoman alajuoksua. Kaavan lähdejärvi Höytiäinen muodostaa pääuoman keskusjärven, jonka kautta yläpuoliset vesistöt laskevat alas. Pääuoman yläjuoksuksi valitaan sellainen joki, jonka valuma-alue on suurin, sillä tällaiset joet ovat myös virtaamiltaan suurimpia. Valuma-alueen suurimmat joet ovat Kiskonjoki ja Rauanjoki, joiden valuma-alueiden pinta-alat ovat vastaavasti 256 neliökilometriä ja 221 neliökilometriä . Kiskonjoki alkaa Miihkalinjärvestä, johon laskee etelästä pieni puro. Pääuoman pituus voidaan arvioida yhdistämällä Höytiäisen kanavan (9 km), Höytiäisen järvenselän (27 km), Kiskonjoen (31 km), Miihkalinjärven selän (1 km) ja puron (2 km) arvioidut pituudet. Pääuoman kokonaispituudeksi saadaan tällöin noin 70 kilometriä.
Höytiäisen valuma-alueen pääuoman sivu-uomia.
Höytiäinen ja Höytiäisen kanava.
Höytiäisen kanavalla vain yksi merkittävä sivu-uoma ja valuma-alueen pääjärvenä Höytiäinen kerää itseensä valuma-alueen joet. Koska Kiskonjoki muodostaa suurimpana jokena valuma-alueen pääuoman latvaosuuden, ovat Kiskonjoen sivu-uomat myös pääuoman sivu-uomia. Kiskonjoki on siksi kirjoitettu lihavoiduilla kirjaimilla. Ne on tässä yhteydessä kuitenkin kerätty omaan taulukkoonsa viimeiseksi. Taulukon lähteet on lueteltu taulukon alla ja niitä on eritelty sivuojittain taulukon oikeaan sarakkeeseen.
Lähteet: 1 = luettu Wikipedian suomenkielisestä artikkelista, 2 = katsottu tai mitattu Karttapaikka- verkkopalvelusta, 3 = määritetty VALUE- verkkopalvelun avulla , 4 = Vanhat painetut kartat- karttapalvelu
Koitajoen valuma-alue

Koitajoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 04.9) on Vuoksen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 6 629,96 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 10,42 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Rahkeenvesi.
Ensimmäisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Sauber C37

Sauber C37 on Formula 1 -talli Sauberin käyttämä auto kaudella 2018. Autolla kilpailevat Marcus Ericsson ja Charles Leclerc. Auto julkistettiin F1-talvitestien aikana Barcelonassa 20. helmikuuta 2018.
Pyeongchangin olympiastadion

Pyeongchangin olympiastadion oli väliaikainen stadion Pyeongchangissa Gangwonin maakunnassa Etelä-Koreassa.
Stadion oli vuoden 2018 talviolympialaisten ja -paralympialaisten päänäyttämö, jolla järjestettiin kisojen avajais- ja päättäjäisseremoniat. Sen yleisökapasiteetti oli 35 000. Stadionin rakentaminen maksoi yli 80 miljoonaa euroa. Talviparalympialaisten jälkeen stadion purettiin.
Historia.
Alkuperäisessä suunnitelmassa avajais- ja päättäjäisseremoniat oli tarkoitus järjestää Alpensia Ski Jumping Centressä. Vuoden 2012 heinäkuussa ilmoitettiin, että tapahtumasuunnitelmaan oli tehty muutoksia ja seremoniat siirrettäisiin Daegwallyeong-myeonin kuntaan. Siirtämisen syinä olivat mahdolliset häiriöt seremonioiden valmistelussa mäkihyppyharjoitusten takia sekä katsojien sääolojen parantamiseksi.
Yhden vuoden ja kymmenen kuukautta kestänyt stadionin rakentaminen saatiin päätökseen 30. syyskuuta 2017. Stadionia käytettiin "2017 Dream Concert in PyeongChang" -konserttipaikkana. Vuonna 2018 olympiastadionilla järjestettiin talviolympialaisten ja -paralympialaisten avajais- ja päättäjäisseremoniat. Stadion suljettiin 21. maaliskuuta 2018 ja purettiin.
Rovaniemi roller derby

Rovaniemi roller derby on rovaniemeläinen urheiluseura, jonka lajina on roller derby (flat track). Rovaniemi roller derby ry on vuonna 2013 perustettu voittoa tavoittelematon, harrastajien itsensä omistama ja organisoima urheiluseura, joka toimii täysin vapaaehtoisvoimin. Se on toistaiseksi ainoa Lapissa toimiva roller derby -seura.
Rovaniemi roller derbyn edustusjoukkue Roll-On Derby pelasi kaudella 2017–2018 Suomi Cupin I-divisioonassa ja Pohjola Cupissa.
Petolahden seurakunta

Petolahden seurakunta () oli Porvoon hiippakuntaan ja Korsholman rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Petolahdessa Maalahden kunnan alueella. Se oli osa Maalahden seurakuntayhtymää. Seurakuntayhtymän seurakunnat liittyivät yhdeksi Maalahden seurakunnaksi vuoden 2023 alkussa.
Toimipaikat.
Petolahden kirkko on valmistunut vuonna 1805.
Maalahden seurakunta

Maalahden seurakunta () on Porvoon hiippakuntaan ja Korsholman rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Maalahden kunnan alueella. Se on osa Maalahden seurakuntayhtymää, johon kuuluvat myös Bergön seurakunta ja Petolahden seurakunta.
Historia.
1500-luvulla Maalahti oli osa laajaa Mustasaaren seurakuntaa. Tuolloin siihen kuuluivat myös Koivulahti, Maksamaa, Raippaluoto, Sulva, Laihia, Jurva sekä osia Vähästäkyröstä. Vuonna 1602 maalahtelaiset rakensivat oman kappelikirkon, ja seuraavana vuonna he saivat siihen oman kappalaisen. Kuninkaallinen komissio, johon kuuluivat Hieronymus von Birckholtz, Nils Jöransson ja Jöran Hansson ja jonka tehtävänä oli jakaa suuret kirkkopitäjät, antoivat kuningas Kaarle IX:n nimissä Maalahdelle pitäjänoikeudet 9. lokakuuta 1607 ja nimittivät samalla seurakunnan ensimmäisen kirkkoherran. Seurakuntaan kuuluivat Över- ja Yttermalaxin, Öster- ja Västersolvin sekä Vargön, nykyisen Bergön, kylät. 1800-luvulla myös Petolahti oli Maalahden kappeli. Tällöin Maalahti oli suurimmillaan.
Toimipaikat.
Maalahden kirkko on valmistunut vuonna 1829.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Maalahden seurakunnan kirkkoherroina:
Maalahden seurakuntayhtymä

Maalahden seurakuntayhtymä () oli Porvoon hiippakuntaan ja Korsholman rovastikuntaan kuulunut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakuntayhtymä, joka toimi Maalahden kunnan alueella. Siihen kuului kolme seurakuntaa: Bergön seurakunta, Maalahden seurakunta sekä Petolahden seurakunta. Yhtymän seurakuntiin kuului vuonna 2016 yhteensä 4 650 jäsentä, mikä oli 84,3% alueen väestöstä. Maalahden seurakuntayhtymä lakkautettiin vuoden 2023 alussa, kun sen seurakunnat yhdistyivät yhdeksi seurakunnaksi.
Korppi (vuoden 1943 elokuva)

Korppi (ransk. "Le Corbeau") on ranskalainen elokuva vuodelta 1943. Sen ohjasi Henri-Georges Clouzot.
"Korppi" kuvattiin aikana, jolloin Ranska oli saksalaisten miehittämä. Elokuvan tuotantoyhtiö Continental Films oli saksalaisten valvonnassa. Sekä Vichyn hallitus että vastarintaliike tuomitsivat elokuvan, koska se leimasi ranskalaiset moraalittomiksi, ja elokuva vedettiinkin nopeasti pois teattereista. Toisen maailmansodan jälkeen Clouzot sai elinikäisen kiellon työskennellä elokuvateollisuudessa, koska elokuvaa väitettiin natsimyönteiseksi, mutta kielto lyhennettiin myöhemmin kaksivuotiseksi.
Juoni.
Tuntematon henkilö, joka käyttää salanimeä Korppi, alkaa lähettää ranskalaisen pikkukaupungin asukkaille kirjeitä, joissa hän paljastaa kaupunkilaisten salaisuuksia. Erityisesti Korppi vainoaa lääkäri Rémy Germainia, jota hän syyttää aborttien tekemisestä ja salasuhteista. Korppi myös aiheuttaa sairaalassa olevan potilaan itsemurhan kertomalla hänelle hänen sairastavan syöpää. Germain, hänen lääkäriystävänsä Michel Vorzet ja muut kaupunkilaiset aloittavat jahdin Korpin henkilöllisyyden paljastamiseksi.
Näyttelijät.
Lähde: 
Arvostelut.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 88% "Korpin" saamista arvosteluista on ollut myönteisiä. BBC:n kriitikko kutsui vuonna 2003 elokuvaa ”vallankumoukselliseksi teokseksi ja mestarilliseksi trilleriksi”. Toisaalta Chicago Readerin kriitikko syytti "Korppia" persoonattomaksi ja ihmisvastaiseksi elokuvaksi.
Red Bull RB14

Red Bull RB14 on Formula 1 -talli Red Bullin käyttämä auto kaudella 2018. Autolla kilpailivat Daniel Ricciardo ja Max Verstappen.
Građanski Glasnik

Građanski Glasnik eli Civic Herald ("Kansalaissanansaattaja") on kosovolainen kerran kahdessa viikossa ilmestyvä serbiankielinen aikakauslehti. Se perustettiin maaliskuussa 2006. Päätoimittajana toimii Jelena Bjelica. Lehteä julkaisee Herald LLC ja sen omistaa KOHA Media Group. 
Vuonna 2007 Građanski Glasnikilla oli 14 työntekijää ja sen levikki oli 1500 kappaletta. Sitä ei myyty Prištinassa, jossa painopaikka sijaitsi. Sittemmin lehden julkaisupaikka siirrettiin Mitrovicaan. Se on yksi harvoista serbiankielisistä lehdistä, joita Kosovossa julkaistaan. Päivittäisiä sanomalehtiä ei ilmesty. Građanski Glasnikinkaan painosmäärät eivät ole suuria.
Nordahl Rolfsen

Johan Nordahl Brun Rolfsen (12. kesäkuuta 1848 Bergen, Norja – 18. tammikuuta 1928 Oslo, Norja) oli norjalainen kirjailija, oppikirjailija ja pedagogi. Hän kirjoitti oppikirjojen ja tietokirjojen ohella kaunokirjallisuutta aikuisille ja uudisti norjalaisen kirjoittamiskulttuurin.
Rolfsen valmistui ylioppilaaksi 1866, toimi jonkin aikaa opettajana Kristianiassa ja ohjaajana Den Nationale Scenen oppilaskoulussa Bergenissä, opiskeli 1879–1881 dramaturgiaa Kööpenhaminassa ja Wienissä ja julkaisi muun muassa satukomedian "Svein Urædd" (1890, johon musiikin sävelsi Ole Olsen). Hän käänsi 1876–1985 Zacharias Topeliuksen "Lukemisia lapsille" norjaksi, toimitti teoksen "Illustreret tidende for børn" (1885–1893).
Palattuaan Kristianiaan 1880-luvun lopulla Rolfsen vei loppuun päätyönsä, joka oli Norjassa äidinkielen opetukselle käänteentekevä norjalaisten taiteilijoiden kuvittama "Læsebog for folkeskolen" (4 osaa, 1892–1896), joka on Norjan laajimmin käytetty oppikirja. Kirjan sisältö soveltuu eri ikäluokille, ja sen kieli on kauttaaltaan hyvin luontevaa norjaa, osittain Moltke Moen yhteistyön ansiosta.
Sittemmin Rolfsen keskittyi kokonaan kirjoittamistyöhön. Hän kirjoitti historianoppikirjoja, toimitti sarjan lähinnä opettajille tarkoitettuja käsikirjoja "Lys over land" (1908–1911) ja suunnitteli ja toimitti suurteoksen "Norge i det nittende aarhundrede" (myös sen 2. painoksen "Norge 1814–1914", julkaistu 1913–1915).
Rolfsenin aloitteesta perustettua valtion tukemaa Centralstyret for norske folkeskolers barne- og ungdomsbiblioteker hän johti vuoteen 1915, ja hän oli Norjan koulukirjastojen isä. Hän oli useita vuosia Den norske Forfatterforeningin puheenjohtaja.
Rolfsen kallistui poliittisesti vasemmalle mutta ei ollut aktiivinen järjestöihminen eikä noussut barrikadeille.
Rolfsenin isoisä on piispa Johan Nordahl Brun. Hänen poikansa on taiteilija Alf Rolfsen, joka maalasi Oslon kaupungintalon salin kolmen seinän freskot. Kaikissa niissä on kuvattuna Rolfsen ja perheen muita jäseniä. Neljännen maalasi Henrik Sørensen, ja myös siinä on Rolfsen kuvattuna keskellä puhumassa.
M-Magazine

M-Magazine (”"M-Lehti"”) oli Kosovossa vuosina 2005–2008 kerran viikossa ilmestynyt albanian-, englannin- ja serbiankielinen sanomalehti. Se perustettiin kesäkuussa 2005. M-Magazine oli suunnattu Mitrovican ja sen lähiseudun asukkaille, keskittyi kansalaisyhteiskuntaa koskeviin asioihin ja kannatti monikulttuurista yhteistyötä.
Paperilehti lakkautettiin maaliskuussa 2008 heti, kun Kosovo oli antanut itsenäistymisjulistuksen Serbiasta. M-Magazinen mukaan lakkauttamisen syyt olivat poliittisia ja taloudellisia. Se jatkoi ilmestymistä päivittäisenä verkkolehtenä 28. joulukuuta 2012 asti. Verkkolehdellä oli kuukausiliite M-M@G.
M-Magazine sai tukea Alankomaiden ulkoministeriöltä, Alankomaiden Kosovon suurlähetystöltä, alankomaalaiselta SPARK:ilta, joka rahoittaa sodan jälkeisten yhteiskuntien olojen parantamista, sekä Community Building Mitrovicalta.
Lehden päätoimittajana toimi Aferdita Syla.
Zëri

Zëri (”"Ääni"”) on kosovolainen päivittäin ilmestyvä albaniankielinen sanomalehti. Se on perustettu vuonna 1999. Lehteä julkaisee NPIB “Zëri”. Päätoimittajana toimii Lavdim Hamidi.
Historia.
Toimittajat Blerim Shala, Halil Matoshi ja Bardh Hamzaj perustivat sanomalehden vuonna 1999 nimellä Zëri i Ditës. Lehteä julkaisi lahjoittajien tuella Zëri Publishing Enterprise.
Tammikuussa 2006 lehden nimeksi vaihdettiin Zëri. 
Index Kosovan ja Gallup Internationalin vuonna 2006 tekemän mielipidetiedustelun mukaan Zëri oli Kosovon kolmanneksi luetuin sanomalehti. Vuonna 2009 omistajat myivät lehden Remzi Ejupille ja Lazim Destanille.
Vuonna 2018 Remzi Ejupi omisti Zëristä 50 % ja Lazim Destani 50 %. Ejupi omistaa myös matkatoimisto Eurokohan, FC Pristina -jalkapalloseuran ja hänellä on liiketoimia Saksassa. Destani omistaa myös tekstiiliyritys Kosovatexin.
Ala-Oulujoen alue

Ala-Oulujoen alue (vesistöaluetunnus 59.1) on Oulujoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 1 476,26 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 1,2 %. Vesistön alueen alarajana on Merikosken voimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 22 841,4 neliökilometriä ja järvisyys 11,47 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta :
Ylä-Oulujoen alue

Ylä-Oulujoen alue (vesistöaluetunnus 59.2) on Oulujoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 1 525,98 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 4,72 %. Vesistön alueen alarajana on Utasen voimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 21 365,14 neliökilometriä ja järvisyys 12,18 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta :
Oulujärven alue

Oulujärven alue (vesistöaluetunnus 59.3) on Oulujoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 3 695,59 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 25,89 %. Vesistön alueen alarajana on Jylhämän voimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 19 839,16 neliökilometriä ja järvisyys 12,75 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Hyrynsalmen reitin alaosan alue

Hyrynsalmen reitin alaosan alue (vesistöaluetunnus 59.4) on Oulujoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 2 860,53 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 5,21 %. Vesistön alueen alarajana on Oulujärvi, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 8 665,08 neliökilometriä ja järvisyys 8,04 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Kiantajärven reitin valuma-alue

Kiantajärven reitin valuma-alue (vesistöaluetunnus 59.5) on Oulujoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 3 427,58 neliökilometriä, ja josta 3 343,34 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 84,24 neliökilometriä kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 10,16 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Ämmäkosken voimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 3 427,58 neliökilometriä ja järvisyys 10,16 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Vuokkijärven reitin valuma-alue

Vuokkijärven reitin valuma-alue (vesistöaluetunnus 59.6) on Oulujoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, 
jonka pinta-ala on 1 481,51 neliökilometriä, ja josta 1 423,77 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 57,74 neliökilometriä kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 9,95 %. 
Vesistön valuma-alueen alarajana on Aittokosken voimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 4 909,09 neliökilometriä ja järvisyys 4,06 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Luvanjoen valuma-alue

Luvanjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 59.7) on Oulujoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 895,46 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 5,8 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Salmijärvi, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 895,46 neliökilometriä ja järvisyys 5,8 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Nuasjärven–Kiimasjärven alue

Nuasjärven–Kiimasjärven alue (vesistöaluetunnus 59.8) on Oulujoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 2 529,68 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 11,66 %. Vesistön alueen alarajana on Ämmäkosken voimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 4 778,49 neliökilometriä ja järvisyys 11,72 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Ontojärven–Lentuan valuma-alue

Ontojärven–Lentuan valuma-alue (vesistöaluetunnus 59.9) on Oulujoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 4 948,81 neliökilometriä, ja josta 4 768,8 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 180,01 neliökilometriä kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 11,75 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Katerman voimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 4 948,81 neliökilometriä ja järvisyys 11,75 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Koundian

Koundian on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Bafoulabén piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin eteläosassa 110 kilometriä Bafoulabésta etelään. Kunnassa on 13 900 ja kylässä 800 asukasta (vuonna 2009).
Koundianin kunta rajoittuu pohjoisessa Bafoulabén piirin Gounfanin, Mahinan ja Diokélin, idässä Bamafélén, etelässä Kéniéban piirin Kroukoton ja lännessä Bayen ja Kassaman kuntiin. Alueen läpi virtaa Bafingjoki. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 25 kylää. Niistä suurin on 1 100 asukkaan Nanifara. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on jahankoja ja fulbeja.
Koundianin kautta kulkee Kitan ja Kéniéban välinen kuivana aikana liikennöitävä tie. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, kalastus, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, riisi, fonio, maissi, bataatti, pavut ja vihannekset. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää ja puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Koundianissa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnassa toimii 13 alakoulua, yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) ja kolme terveyskeskusta. Vesihuollon tila on riittämätön.
Paikallisia nähtävyyksiä ovat Umar Tallin rakennuttama linnoitus eli "tata", moskeija, Dabon pyhä kivi Kama Bambouckissa ja Soulounin metsänsuojelualue villieläimineen.
Janne Mäkinen

Janne Tapio Mäkinen (s. 15. maaliskuuta 1967 Jyväskylä) on suomalainen viestintäjohtaja, joka työskenteli muun muassa "Kansan Uutisten" päätoimittajana.
Janne Mäkinen syntyi rakennusmestari Kalevi Mäkisen ja sairaala-apulainen Eila Levonahon perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1994 on Leena Koskinen. Mäkinen oli "Liberon" toimitussihteeri 1988–1992. "Kansan Uutisissa" hän oli uutistoimittaja 1992–1998, poliittinen toimittaja 1998–1987 ja päätoimittaja 2004–2008. Ministeri Martti Korhosen erityisavustajana sisäministeriössä Mäkinen toimi 2002–2003. Vasemmistoliiton tiedotuspäällikkö hän oli 2003–2004. Vuonna 2008 Mäkisestä tuli vakuutusyhtiö Turvan viestinnästä ja yhteiskuntasuhteista vastaava johtaja.
Keski-Kemijoen alue

Keski-Kemijoen alue (vesistöaluetunnus 65.2) on Kemijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 2 318,87 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 5,26 %. Vesistön alueen alarajana on Rovaniemellä joen ylittävä silta, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 47 204,32 neliökilometriä ja järvisyys 4,46 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Florian Howald

Florian Howald (s. 20. elokuuta 1991 Zürich) on sveitsiläinen suunnistaja. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä. Howaldilla on kolme MM-mitalia sprinttiviestistä: hopeaa 2016 ja 2018 sekä pronssia 2017. Perinteisessä viestissä hän saavutti MM-hopeaa Riiassa 2018 ja pronssia Doksyn MM-kilpailuissa 2021. Henkilökohtaisen MM-pronssin hän saavutti keskimatkalla vuonna 2018, mitä ennen hänen paras henkilökohtainen MM-suorituksensa on keskimatkan seitsemäs sija vuonna 2017. 
EM-kisoista hänellä on viestin kultaa 2016 ja sprinttiviestin kultaa 2018, keskimatkan ja viestin hopeaa 2018 sekä sprintin pronssia 2016 ja viestin pronssia 2022.
Yannick Michiels

Yannick Michiels (s. 29. heinäkuuta 1991 Bonheiden) on belgialainen suunnistaja. MM-kilpailuissa hän on saavuttanut pronssia Trekantomraadetissa 2022, sijoittunut neljänneksi Riiassa 2018, viidenneksi Invernessissä 2015 ja seitsemänneksi Trentinossa 2014. Vuoden 2021 EM-kilpailuissa Neuchâtelissa hän oli sprintissä toinen. Hän on voittanut yhden maailmancupin osakilpailun Lohjan sprintissä 2017.
Delta Air Linesin lento 191

Delta Air Linesin lento 191 oli Delta Air Linesin Yhdysvaltain sisäinen reittilento Fort Lauderdalen kansainväliseltä lentoasemalta Los Angelesin kansainväliselle lentoasemalle Dallasin kansainvälisen lentoaseman kautta. Lentoa operoinut Lockheed L-1011-385-1 TriStar -matkustajalentokone törmäsi 2. elokuuta 1985 laskeutumisen yhteydessä vesitankkiin. Törmäyksessä ja sitä seuranneessa maahansyöksyssä menehtyi 136 henkilöä koneessa olleesta 163:sta. Lisäksi yksi henkilö kuoli maassa. 
Lento.
Koneen reitti oli Hollywoodin lentoasemalta Dallasiin Los Angelesin kautta. Kone oli lähestynyt Dallasin lentoasemalle sateisessa säässä pohjoiselta suunnalta ja oli määrätty laskeutumaan kiitotielle 17L Miehistön raportin mukaan tuuli tuli laskeutumisen aikana suunnasta 090°. Miehistö laski laskutelineet ja asetti siivekkeet 33° kulmaan. Kone jatkoi sateiselle alueelle laskeutumiseen aikana.
Onnettomuus.
Koneen laskeutuessa miehistö sai varoituksia liian matalasta korkeudesta. Lennonjohdon mukaan hän ei ensin nähnyt konetta, mutta kun kone tuli sadepeitteen takaa ja lensi liian matalalla, hän käski tehdä ylösvedon. Useiden silminnäkijöiden mukaan kone törmäsi maahan ja nousi uudelleen ilmaan. Kone ylitti nopeasti State Highway 114 -maantien ja osui siellä olleeseen autoon ja lyhtypylvääseen. Kone jatkoi liukumista peltoa pitkin lentoaseman vieressä vasemmalla siivellään, kunnes silminnäkijät kertoivat nähneensä liekkejä vasemmassa siivessä. Kone osui keulastaan vesitankkiin kello 18:05.52 ja syttyi palamaan. Koneen peräosa kiepahti liukumaan takaperin ja pysähtyi lopulta vasemmalle kyljelleen.
Kuolleet ja eloonjääneet.
Koneessa kuoli 134 ihmistä ja selvisi 29. Kahden matkustajan vammat olivat liian vakavia, ja he menehtyivät noin kuukauden päästä onnettomuudesta. Yksi ihminen kuoli maassa koneen osuessa autoonsa maantiellä.
Onnettomuuden syy.
Onnettomuus johtui säästä. Tutkinnan mukaan lentoaseman ympärillä oli syntynyt pieni syöksyvirtaus eli mikropurkaus, joka työnsi konetta alaspäin. Syöksyvirtaus syntyy, kun ukkospilvi ja sen sisällä oleva sade painavat tarpeeksi paljon tulemaan alaspäin, ja se oli tarpeeksi voimakas pudottamaan lennon.
Maastohiihto talviolympialaisissa 2018 – naisten yhdistelmähiihto

Maastohiihdon naisten yhdistelmähiihdon kilpailu talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 10. helmikuuta 2018 Alpensian maastohiihtokeskuksessa Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa.
Yhdistelmähiihdossa urheilijat lähtivät yhtä aikaa ja hiihtivät ensin 7,5 kilometriä perinteisellä ja sitten 7,5 kilometriä vapaalla hiihtotavalla. Ruotsin Charlotte Kalla voitti kultaa, Norjan Marit Bjørgen hopeaa ja Suomen Krista Pärmäkoski pronssia.
Raila Mantere

Raila Mantere (o.s. Raaska, s. 1951 Joutseno) on suomalainen pappi, runoilija ja Suomen Lähetysseuran ulkomaantyöntekijöiden rekrytointikoordinaattori. Hän oli kahteen otteeseen siirtolaistyössä Australiassa miehensä, pastori Tuomo Mantereen kanssa.
Mantere valmistui teologiksi ja toimi Suomen Lähetyssanomien toimittajana ja seurakuntalehtorina. Hän asui kahteen otteeseen, vuosina 1986–1991 ja 1997–2004, Australiassa, jossa hänen miehensä toimi siirtolaispappina ensin Sydneyssä Etelän Ristin seurakunnassa, myöhemmin pääkaupungissa Canberrassa. Suomessa Mantere sai pappisvihkimyksen ja toimi pappina Elimäellä, mutta Australiassa hän ei voinut työskennellä pappina, sillä Australian luterilainen kirkko (LCA) ei tunnustanut naispappeutta.
Hiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2018

Hiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2018 järjestettiin Sveitsin Gomsissa ja Kanderstegissä 27. tammikuuta–4. helmikuuta.
Alle 23-vuotiaat.
Miehet.
Sprintti (v).
Päivämäärä: 29. tammikuuta
15 km (p).
Päivämäärä: 31. tammikuuta
15 km (p) + 15 km (v) yhdistelmäkilpailu.
Päivämäärä: 2. helmikuuta 
4 x 5 km (p+v) viesti.
Päivämäärä: 3. helmikuuta
Australian Grand Prix 2018

Australian Grand Prix 2018 (virallisesti Formula 1 2018 Rolex Australian Grand Prix) oli Formula 1 -kauden ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 25. maaliskuuta Albert Parkin katuradalla Melbournessa Australiassa.
Kilpailu oli 82. Australian Grand Prix ja 23. Albert Parkin radalla ajettu Formula 1 -osakilpailu.
Grand Prix -viikonloppu.
Aika-ajot.
Lewis Hamilton ajoi paalulle suurella 0,6 sekuntin erolla toiseksi tulleeseen Kimi Räikköseen. Kolmanneksi ajoi Räikkösen tallikaveri Sebastian Vettel. Valtteri Bottas ajoi aika-ajojen kolmannessa osiossa seinään. Hän ei saanut osiossa aikaa lainkaan, ja lisäksi auton vaihdelaatikko jouduttiin vaihtamaan, jolloin Bottas sai viiden ruudun lähtöruuturangaistuksen.
Kilpailu.
Lähtö sujui tasaisesti kärjen osalta. Kimi Räikkönen sai paremman lähdön kuin Hamilton, ja pääsi yrittämään ohitusta, mutta ei onnistunut. Max Verstappen hävisi yhden sijan Kevin Magnussenille. Kierroksella yhdeksän Verstappen pyörähti ja putosi kahdeksanneksi.
Kärkikuljettajista Räikkönen meni varikolle ensimmäisenä kierroksella 18, johon Mercedes vastasi ottamalla Hamiltonin sisään seuraavalla kierroksella. Haasin molempien kuljettajien varikkopysähtykset epäonnistuivat kierroksilla 22 ja 24, kun vasenta takarengasta ei saatu kummankaan autoon kunnolla kiinni. Sekä Magnussen että Grosjean keskeyttivät tämän seurauksena, minkä seurauksena virtuaalinen turva-auto otettiin käyttöön. Tästä hyötyi Sebastian Vettel, joka teki samaan aikaan varikkopysähdyksen, ja pääsi Hamiltonin edelle. Kierroksella 27 oikea turva-auto tuli radalle.
Kärkikymmenikkö pysyi samana maaliin asti, vaikka Daniel Ricciardo painostikin Kimi Räikköstä. Ricciardo ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen kierroksella 54. Vettel voitti, Hamilton oli toinen ja Räikkönen kolmas.
Johan K. Harju

Johan Knut Harju (1910 Helsinki – 1976 Vihti) oli suomalainen kansanperinteen kerääjä, joka tunnetaan 1960–1970-luvuilla tallettamastaan Helsingin laitapuolen kulkijoiden muistitiedosta. Häntä on kutsuttu muun muassa ”Sillan alusten Lönnrotiksi” ja ”Helsingin sillan alusten Bukowskiksi”. Kansanrunousarkistoon on tallennettu 30 000 liuskaa Harjun tekstejä vuosilta 1964–1976.
Elämä.
Harju syntyi Helsingissä köyhään kirvesmiehen perheeseen, mutta vietti lapsuutensa isän kotiseudulla Etelä-Pohjanmaan Isojoella. Hän kävi kuusi vuotta kansakoulua, ja oli lapsena todistamassa Suomen sisällissodan alkuvaiheita, kuten Kristiinankaupungin taisteluun liittyviä tapahtumia tammikuussa 1918. Vuonna 1924 Harju palasi Helsinkiin, jossa hän alkoi liikkua sutenöörien, trokarien ja pikkurikollisten kanssa. Alkoholiongelmainen Harju eli koko aikuisikänsä vailla vakituista asuntoa tai työpaikkaa. Hän asui siltojen alla, huoltoloissa tai yömajoissa, ja oli myös useita kertoja vankilassa. Harju pyrki välttelemään epämieluisana pitämäänsä työntekoa ja elätti itsensä lähinnä sekalaisilla kirjoitustöillä, joita julkaistiin salanimillä eri lehdissä. Lisäksi Harju sai usein apua akateemisilta tuttaviltaan ja toimittajilta. 
Harju työskenteli kuitenkin ainakin merimiehenä. Vuonna 1941 hän oli mukana "S/S Kastelholm"-aluksella, joka upposi 3. kesäkuuta Pohjois-Atlantilla saksalaisen sukellusveneen torpedoon. Miehistö onnistui pääsemään pelastusveneisiin, ja heidät noukittiin lopulta brittiläiseen alukseen. Jatkosotaan Harju osallistui JR 47:n eli ”Vallilan rykmentin” riveissä, ja kirjoitti kokemuksistaan myöhemmin muun muassa "Kansa Taisteli -lehteen". Hänen sotamuistelmiaan on julkaistu myös vuonna 1974 ilmestyneessä teoksessa "Sotasavotta : korsuelämää 1939–1944".
Kansanperinteenkerääjänä Harju aloitti vuonna 1962 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran järjestämän kilpakeräyksen myötä, jonka jälkeen hän omisti loppuelämänsä Helsingin laitapuolen kulkijoiden muistitiedon, urbaanin perinteen ja katutasolla koetun kaupunkihistorian keräämiselle. Omien kokemustensa kirjaamisen lisäksi Harju haastatteli paljon myös muita kaduilla asuvia. Hän kertoi ”laittavansa pullon taskuun ja lähtevänsä siltojen alle, aivan kuten Lönnrot laittoi kontin selkään ja lähti saloille.” Harjun tekstejä ei ole kuitenkaan julkaistu teosmuodossa. 
Harju kuoli 66-vuotiaana Vihdin Tervalammella toimivassa Helsingin kaupungin päihdekuntoutuskeskuksessa vuonna 1976.
Muuta.
Vuonna 2015 Kallion kaupunginosassa esitettiin Helsingin työväenopiston katunäytelmää "Kadunmiehen Kallio – J.K. Harjun jäljillä". Vuoden 2019 lopussa avautunut Helsingin kaupunginmuseon näyttely "Pullopostia Kurvista" esitteli Harjun elämäntyötä.
Alankomaiden Kapmaa

Alankomaiden Kapmaa () oli Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian hallinnassa ollut siirtomaa nykyisen Etelä-Afrikan alueella. Siirtomaa perustettiin vuonna 1652 satamaksi Aasian kauppaa varten. Aluksi siirtomaan tarkoituksena oli varmistaa puhtaan veden ja ruoan saatavuus lähinnä Indonesiaan matkanneilla kauppalaivoilla. Myöhemmin alueelle alkoi muuttaa lisää uudisasukkaita, ja vuodesta 1657 lähtien alueen maita jaettiin uudisasukkaille. Alueella alkoi kehittymään oma hollannin murre, jota kutsutaan afrikaansiksi. 
Kapmaahan tuotiin orjia työvoimaksi aluksi Länsi-Afrikasta, ja myöhemmin Madagaskarista, Sri Lankasta ja Indonesiasta.
Britit valloittivat Kapmaan vuonna 1795 Muizenbergin taistelun yhteydessä. Amiensin rauhassa hollantilaiset saivat alueen takaisin hallintaansa. Britit valloittivat alueen uudelleen Napoleonin sotien aikana tammikuussa 1806. Tämän jälkeen Kapmaasta tuli brittiläinen siirtomaa.
Niambia

Niambia on maalaiskunta Kayesin alueen Bafoulabén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Horokoto sijaitsee piirin länsiosassa 85 kilometriä Bafoulabésta länteen. Kunnassa on 7 400 ja keskuskylässä 800 asukasta (vuonna 2009).
Niambian kunta rajoittuu idässä Bafoulabén piirin Mahinan ja Gounfanin, lounaassa Kéniéban piirin Dialafaran ja pohjoisessa Kayesin piirin Sadiolan ja Diamoun kuntiin. Pinnanmuodostusta leimaavat tasangot ja kukkulat. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 11 kylää. Niistä suurin on 2 600 asukkaan Neguetabal. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on fulbeja ja soninkeja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, kalastus, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, riisi, fonio, maissi, bataatti, pavut ja vihannekset. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää ja puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit ja siipikarja.
Kunnassa toimii viisi alakoulua. Terveyspalveluja ei ole. Vesihuolto käsittää joukon porakaivoja.
Transient Random-Noise Bursts with Announcements

Transient Random-Noise Bursts with Announcements on englantilaisen indie rock -yhtye Stereolabin toinen albumi, jonka julkaisi Duophonic Records ja Elektra Records 24. elokuuta 1993. Albumin ensimmäinen painos tuhoutui ja palautettiin huonon äänenlaadun takia.
Alkuperäisessä versiossa kappale "Pack Yr Romantic Mind" sisälsi samplen kitaristi George Harrisonin kappaleesta.
Nurmon seurakunta

Nurmon seurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Nurmon kunnassa ja oli osa Lapuan hiippakuntaa. Seurakunta liitettiin Seinäjoen seurakuntaan vuoden 2009 alussa ja tämän alueella jatkaa Nurmon kappeliseurakunta.
Historia.
Nurmo kuului aluksi Ilmajoen seurakuntaan, mutta siirtyi 1590-luvun alusta Lapuan yhteyteen.
1700-luvulla nurmolaiset alkoivat suunnitella oman seurakunnan perustamista, sillä liikenneyhteydet Lapualle olivat kehnot. Lapuan seurakuntaan kuuluvat Ylinurmon asukkaat ja Ilmajokeen kuuluvat Alaseinäjoen isännät rakensivat omalla luvalla 1725 saarantuvan ja anoivat sille useaan kertaan kappelinoikeuksia. Lapuan kirkkoherra Lithovius vastusti tiukasti itsenäistymishanketta, mutta vuonna 1765 Ylinurmo sai yhdessä Alaseinäjoen kanssa saarnahuonekunnan oikeudet.
Uutta kirkkoa ryhdyttiin rakentamaan vuonna 1777 Antti Hakolan johdolla ja se valmistui vuonna 1778. Nurmosta tuli vuonna 1816 Lapuan kappeli. Seinäjoki erosi Nurmosta omaksi kappeliksen vuonna 1863 ja itsenäistyi vuonna 1899. Nurmosta tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1879, jolloin se sai oman kirkkoherran. 
Vuonna 2008 Nurmon kunnan liittyessä osaksi Seinäjoen kaupunkia, myös seurakunta lakkautettiin itsenäisenä kirkkoherrakuntana ja siitä tuli Seinäjoen kappeliseurakunta.
Herätysliikkeet.
Nurmon seurakunta kuuluu Etelä-Pohjanmaan voimakkaaseen ja yhtenäiseen herännäisyyden tukialueeseen. Liikkeelle on paikkakunnalla vahvaa tukea.
Toimipaikat.
Nurmon seurakunnan kirkkona toimi vuonna 1779 valmistunut Antti ja Kaapo Hakolan rakentama Nurmon kirkko, joka siis nyt toimii kappeliseurakunnan kirkkona.
Peräseinäjoen seurakunta

Peräseinäjoen seurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Peräseinäjoen kunnassa ja oli osa Lapuan hiippakuntaa. Seurakunta liitettiin Seinäjoen seurakuntaan vuoden 2005 alussa ja tämän alueella jatkaa Peräseinäjoen kappeliseurakunta.
Historia.
Peräseinäjoen seurakunta perustettiin jo vuonna 1765 Ilmajoen seurakunnan kappeliseurakunnaksi. Seuraavana vuonna se sai oman vakituisen kappalaisensa Arvid Henrik Walleniuksen. Omaksi kirkkoherrakunnakseen se erotettiin vuonna 1882 mutta ensimmäinen kirkkoherra valittiin vasta vuonna 1894. Tätä ennen seurakunnassa toimi vt. kirkkoherrana Juho Alfred Lilius. Vuonna 2005 Peräseinäjoen kunnan liittyessä osaksi Seinäjoen kaupunkia, myös seurakunta lakkautettiin itsenäisenä kirkkoherrakuntana ja siitä tuli Seinäjoen kappeliseurakunta.
Toimipaikat.
Peräseinäjoen seurakunnan kirkkona toimi vuonna 1892 valmistunut lääninarkkitehti Ivar Aminoffin suunnittelema Pyhän Paavalin kirkko. Seurakunnan edellinen kirkko purettiin tämän tieltä huonokuntoisena. Peräseinäjoen kirkon omistaa nykyisin Seinäjoen seurakunta.
Herätysliikkeet.
Peräseinäjoen seurakunta kuuluu muun Seinäjoen eteläisen ja läntisen alueen tavoin voimakkaaseen ja yhtenäiseen evankelisen herätysliikkeen tukialueeseen.
Erkki Klemola

Erkki Olavi Klemola (13. kesäkuuta 1910 Helsinki – 14. maaliskuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen ylilääkäri ja professori. Klemola oli Suomen merkittävimpiä infektiotautien asiantuntijoita.
Klemola valmistui lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1942. Hän oli vuodesta 1946 Helsingin yliopistossa sisätautiopin dosenttina ja hän toimi Auroran sairaalan sisätautiosastojen ylilääkärinä 1954–1975. Klemola sai professorin arvonimen 1960 ja hänelle myönnettiin Matti Äyräpään palkinto 1976. 
Klemola oli kansanedustaja Teemu Keskisarjan isoisä.
Ylistaron seurakunta

Ylistaron seurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Ylistaron kunnassa ja oli osa Lapuan hiippakuntaa. Seurakunta liitettiin Seinäjoen seurakuntaan vuoden 2009 alussa ja tämän alueella jatkaa Ylistaron kappeliseurakunta.
Historia.
Ylistaron seurakunnasta tuli vuonna 1658 Isonkyrön kappeliseurakunta kun seurakuntaan saatiin oma kirkko ja valittiin oma kappalainen. Samassa yhteydessä siihen asti Ylistarona tunnettu emäseurakunta sai uudeksi nimekseen Isonkyrön. Vuonna 1859 Ylistaro erotettiin emäseurakunnasta omaksi kirkkoherrakunnakseen. Vuonna 2008 Ylistaron ja Nurmon kuntien liittyessä osaksi Seinäjoen kaupunkia, myös seurakunta lakkautettiin itsenäisenä kirkkoherrakuntana ja siitä tuli Seinäjoen kappeliseurakunta.
Toimipaikat.
Ylistaron seurakunnan kirkkona toimi vuonna 1852 valmistunut valtionarkkitehti Ernst Lohrmannin suunnittelema uusgoottilainen kivikirkko. Tämän lisäksi seurakunnan alueella on vuonna 1952 valmistunut Kitinojan kyläkirkko, jota ylläpitää oma Kitinojan Kyläkirkkoyhdistys.
Herätysliikkeet.
Ylistaron seurakunta kuuluu Etelä-Pohjanmaan voimakkaaseen ja yhtenäiseen herännäisyyden tukialueeseen. Liikkeelle on paikkakunnalla vahvaa tukea. Myös evankelisella herätysliikkeellä on Ylistarossa voimakas kannatus.