tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nolo et Rähjä

Nolo et Rähjä on suomalainen vuodesta 1970 toiminnassa ollut rockyhtye. Se tunnetaan erityisesti hitistään "Tahdon saada Paulan takaisin".
Historia.
Nolo et Rähjä oli alun perin kitaraduo, jonka muodostivat Veikko Lyttinen ja Jukka Ojanen. Se perustettiin Tampereen Aitolahdessa vuonna 1970. Nimi tuli siitä, kun Ojanen keksi kuormauskeikoillaan Sähkötyössä, että "tässä menee kuljetusliike Nolo et Rähjä".
Vuonna 1972 duo suureni yhtyeeksi, jossa soittivat Veikko Lyttinen (laulu), Jukka Ojanen (basso), Jarmo "Eetu" Tuominen ja Ari Nurminen (kitara). Rumpaleina vuorottelivat Juha Kaartinen ja Raimo Riikonen. Seuraavana vuonna Eetu Tuominen liittyi Juice Leskisen Coitus Int. -yhtyeeseen, ja tilalle otettiin Kimmo Vehovirta.
Ensimmäinen albumi "Milarca" julkaistiin vuonna 1975. Albumi nosti yhtyeen suuremman kansan tietoisuuteen, vaikka ajankohtaan nähden rohkeat sanoitukset eivät menneetkään helposti läpi radiossa. Nolo et Rähjästä tuli suosittu esiintyjä Pirkanmaalla ja koko Etelä-Suomessa. Yhtyettä on myöhemmin pidetty manserock-ilmiöön kuuluvaksi, vaikka 1970-luvulla yleisö tai yhtyeen jäsenet eivät olleet sitä mieltä.
Vuonna 1978 ilmestyi toinen albumi "Oodi", jonka levyttämiseen yhtye oli valmistautunut huolellisesti. Epäonnistunut miksaus kuitenkin pilasi lopputuloksen. 1980-luvulle tultaessa yhtye perui sovitut keikat ja jättäytyi pikkuhiljaa taka-alalle.
Jukka Ojasen 50-vuotissyntymäpäivillä yhtye innostui taas jatkamaan. Vuonna 1997 julkaistiin kokoelmalevy "Top of the Flops 1975–1997", joka sisältää kuusi kappaletta yhtyeen molemmilta albumeilta sekä kaksi uutta kappaletta: "Turhaa elämää" ja "Parfyymisi tuoksu".
Kolmas albumi "Maanantai nainen" ilmestyi vuonna 2002. Yhtye jatkaa edelleen keikkailua ja musiikin tekemistä.
Suster-vaihe

Suster-vaihe ("Susterian") oli luultavasti ylämioseenikautinen tai sen jälkeinen stratigrafinen vaihe Euroopassa. Se oli Alankomaissa lämmin ja kostea, ja punapuut ("Sequoia") olivat siellä silloin yleisiä. Aivan kauden lopussa viileni huomattavasti. Luultavasti Suster-vaihe oli mioseenin lopuilla noin 7,7–5,6 miljoonaa vuotta sitten. 
Joidenkin tutkijoiden mukaan se oli sama kuin Messina-vaihe. Kauden jälkeen tuli Luoteis-Euroopassa Brunssum-vaihe.
Juha ”Watt” Vainio (albumi)

Juha ”Watt” Vainio on Juha Vainion ensimmäinen levyjulkaisu, ja se julkaistiin vuonna 1966. Levy on singlekokoelma. Kaikki muut albumin kappaleista olivat Vainion sanoittamia paitsi ”Sellanen ol' Viipuri”, jonka sanat olivat Eino Kettusen ja Sauvo Puhtilan käsialaa.
Juho Sairio

Juho Oiva Sairio (4. kesäkuuta 1897 Kymi – 1. lokakuuta 1918) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat välskäri Juho Sairio ja Hildur Josefina Lax. 
Opinnot.
Sairio kävi Helsingin suomalaista reaalilyseota ja erosi kahdeksannelta luokalta vuonna 1915 yhtyäkseen jääkäriliikkeeseen. Ylioppilaaksi hän kirjoitti vuonna 1918.
Jääkärikausi.
Sairio liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppamaan 15. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin 53 muun miehen kera 2. lokakuuta 1917 perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella. Hän suoritti Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun B-kurssin.
Suomen sisällissota.
Sairio astui 7. helmikuuta 1918 Suomen armeijan palvelukseen Vänrikiksi ylennettynä ja saapui 3. maaliskuuta 1918 aselaiva S/S Virgolla Vaasaan ja liittyi sisällissotaan yliluutnantti von Hertzenin hiihto-osastoon aluksi joukkueen- ja myöhemmin osastonjohtajaksi. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Antooran-Pastuskerin akselilla, Suodenniemellä ja Epilän-Tampereen akselilla. Hän toimi 3. huhtikuuta 1918 alkaen Ylöjärvellä ja Kyröskoskella kutsuntajoukkojen kouluttajana ja siirtyi myöhemmin Porin rykmenttiin, missä toimi joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä 2. pataljoonan 7. komppaniassa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen Sairio palveli edelleen Porin rykmentin 2. pataljoonassa ja hänet siirrettiin 18. kesäkuuta 1918 alkaen konekiväärikomppanian päälliköksi, mistä hänet siirrettiin edelleen 4. heinäkuuta 1918 Suomen valkoiseen kaartiin ja sijoitettiin 2. pataljoonan esikuntaan. 
Jääkärin kohtalo.
Sairio liittyi heinäkuun lopulla vuonna 1918 kapteeni Toivo Kuisman johtamaan Vienan-Karjalan retkikuntaan. Hän toimi Vuokkiniemen taisteluissa konekiväärikomppanian päällikkönä, missä taistelussa koki kohtalonsa ja kaatui taistelussa 1. lokakuuta 1918 ja hänen viimeiseksi leposijakseen tuli hauta Äijä-järvestä.
Arena Multiuso

Arena Multiuso on suunniteltu monikäyttöinen stadion Salvadorissa Brasiliassa. Sille tulee 32 000 paikkaa. Stadionia tullaan käyttämään enimmäkseen jalkapallossa Esporte Clube Vitórian kotikenttänä. Arena Multiuso korvaa seuran vanhan stadionin Barradãon.
Aurauskulma

Aurauskulma tarkoittaa ajoneuvon ohjaavien pyörien kulmaa suhteessa toisiinsa ajoneuvon kulkusuuntaan nähden. Aurauskulma voi olla joko negatiivinen tai positiivinen. Kun aurauskulma on negatiivinen, sanotaan tätä tilannetta haritukseksi.
Aurauskulma on käytännössä aina säädettävissä. Aurauskulma säädetään käytännössä aina ohjausmekanismissa olevista raidetangoista.
Virheellinen aurauskulma ilmenee ajoneuvon huonona suuntavakavuutena tai hitaana ohjausvasteena, renkaiden epätasaisena kulumisena ja joskus myös ohjauspyörä voi olla eri suunnassa kulkusuuntaan nähden. Myös polttoainetta saattaa kulua enemmän.
Muut kulmat.
Ajoneuvojen pyörissä on myös muita kulmia kuin aurauskulma. Tällaisia ovat esimerkiksi camber (pystykallistuma: -sisäänpäin,+ulospäin), caster (olkatapin takakallistuma) sekä KPI (olkatapin sivukallistuma).
Roihuvuoren aluepuisto

Roihuvuoren aluepuisto on puistojen kokonaisuus Helsingin Roihuvuoressa. Pinta-alaltaan Roihuvuoren aluepuisto käsittää kaikkiaan m2 maapinta-alan.
Viheraluesuunnitelmassa puisto jaetaan eteläiseen(R1) ja pohjoiseen(R2) osaan. 
Vesitornin niitty ja kenttä, m2
Kirsikkapuiston
Aidatun koirapuiston sekä agilityradan
Roihuvuoren selännemetsän eteläosan, m2
Roihuvuoren vesitornin
Väestösuojan
Leikkipuisto Tuhkimon, m2
Roihuvuoren japanilaistyylinen puutarhan, m2
Vuorenpeikon puistokaistat, m2
Roihuvuoren selännemetsän pohjoisosan, m2
Yleiskaavan rakennusvarauksen selännemetsässä, m2
Lumikintien kentän, m2
Ilkka Kallioinen

Ilkka Kallioinen (s. 19. elokuuta 1982) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi urallaan 443 runkosarjaottelua Mestiksessä, missä hän edusti Jukureita kymmenen kauden ajan. Hän voitti Jukureissa kahdesti sarjan mestaruuden, ja hänet valittiin kertaalleen sarjan parhaaksi puolustajaksi. SM-liigassa Kallioinen pelasi vain viisi ottelua JYPissä.
Ura.
Kallioinen aloitti uransa Palokan Kiekossa, mutta siirtyi jo pian JYPiin. JYPin B-junioreissa hän saavutti Suomen mestaruuden vuonna 1998. Kallioinen pelasi alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 15 ottelua. Hän oli myös lähellä päästä alle 20-vuotiaiden MM-kisoihin vuonna 2000, mutta putosi kultaa voittaneesta Leijona-miehistöstä viimeisenä pelaajana.
Kaudella 2000–2001 Kallioinen pääsi JYPin liigajoukkueen mukaan viisi kertaa, mutta muuten kausi meni A-junnuissa. Seuraavan kauden Kallioinen pelasi Diskoksessa, josta siirtyi armeijan myötä Mikkeliin.
Kallioinen pelasi Jukureissa kaudesta 2002–2012. Hän voitti joukkueessa muun muassa kaksi Mestiksen mestaruutta. Muutamana ensimmäisenä kautena Jukureissa Kallioinen istui lähinnä vaihtopenkillä, mutta rooli kasvoi ajan myötä, ja hänestä tuli joukkueen ykköspuolustajia ja kapteeni. Uransa hän lopetti keväällä 2012, jolloin hän ilmoitti keskittyvän jatkossa siviiliammattiinsa.
Howard Hesseman

Howard Hesseman (27. helmikuuta 1940 – 29. tammikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa televisiosarjassa "WKRP in Cincinnati" sekä lukuisissa elokuvissa, joiden joukossa on "" (1985).
Hesseman syntyi Lebanonin kaupungissa Oregonissa ja opiskeli Oregonin yliopistossa. Hän oli uransa varhaisissa vaiheissa vuosia The Committee -improvisaatiokomediaryhmän jäsenenä.
Hesseman oli 1980-luvun alussa kahdesti ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi. Kumpikin ehdokkuus tuli roolista "WKRP in Cincinnati" -sarjassa.
Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 1993

Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1993 21. kertaa. Kilpailut pidettiin Englannin Sheffieldissä 29. heinäkuuta – 8. elokuuta ja naisten vesipallo Leedsissä. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN. Kilpailulajeina olivat uinti, uimahypyt, taitouinti ja vesipallo.
Uinnissa syntyi yksi maailman- ja yksi Euroopan ennätys. Maailmanennätyksen teki Unkarin Károly Güttler miesten 100 metrin rintauinnin karsinnoissa ja Euroopan ennätyksen Saksan Franziska van Almsick naisten 100 metrin vapaauinnissa. Unkarin Krisztina Egerszegi voitti kilpailuissa neljä kultamitalia.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Minna Karhu

Minna Karhu (s. 2. marraskuuta 1971 Helsingin mlk) on suomalainen freestylehiihtäjä, joka kilpaili kumparelaskussa maailmancup-tasolla vuosina 1990–2002.
Karhu sijoittui arvokilpailuissa parhaimmillaan kuudenneksi Naganon olympialaisissa 1998 ja Whistlerin MM-kilpailuissa 2001. Maailmancupissa hän voitti viisi osakilpailua kumparelaskussa ja yhden parikumparelaskussa. Kaudella 1996–1997 hän sijoittui parikumpareiden kokonaiscupissa toiseksi ja kumparelaskun cupissa kolmanneksi.
Minna Karhu voitti 1990-luvulla Suomen Gladiaattorit-ohjelman naisten kilpailun. Lisäksi hän voitti Yhdysvalloissa järjestetyt Gladiaattoreiden MM-kisojen naisten kilpailun.
Claude Vorilhon

Raël eli Claude Maurice Marcel Vorilhon (s. 30. syyskuuta 1946) on ufouskonto raëlilaisuuden ranskalainen perustaja ja johtaja. Hän toimi aiemmin laulajana ja autourheilutoimittajana. Jälkimmäiseen liittyen hän perusti oman "Auto Pop" -lehtensä, työskenteli testiajajana ja osallistui myös kilpoihin. Hän on julkaissut useita kirjoja.
Vorilhon väittää henkilökohtaisesti tavanneensa 13. joulukuuta 1973 ja sitä seuranneina päivinä ulkoavaruuden muukalaisen, jolta sai toimeksiannon levittää tämän sanomaa maailmalle. Vorilhon on nyttemmin kiertänytkin laajalti eri puolilla maailmaa ja käännyttänyt lukuisia ihmisiä perustamansa uskonnon jäseniksi. Hänen mukaansa toisen planeetan tieteilijät kehittivät kaiken elämän Maan päällä.
Vorilhon on myöntänyt useille henkilöille raëlilaisuuden "Honorary Guiden" arvon, mutta muiden muassa Michel Onfray on kieltäytynyt tarjotusta kunniasta vastalauseena kultille. 
Vorilhonilta evättiin vuonna 2003 pääsy Etelä-Koreaan, minkä seurauksena monet eteläkorealaiset raelilaiset kokoontuivat protestoimaan päätöstä. Vorilhon on kohdannut myös muualla hankaluuksia johtuen varsinkin hänen kytköksistään Clonaid-kloonausyhtiöön; häntä ei esimerkiksi otettu asumaan Sveitsiin. Vorilhon on julkisuudessa puoltanut muun muassa muuntogeenistä ruokaa ja ihmiskloonausta.
Vorilhon oli ensimmäisessä avioliitossaan viidentoista vuoden ajan. Entinen vaimo on väittänyt kulttijohtajan tuhonneen niin hänen elämänsä kuin pariskunnan kahden lapsenkin elämät. Hän on sanonut, että mies harrasti avioliiton aikana kotonaan seksiä satojen sinne tuomiensa naisten kanssa. Vaikka raelilaiset kannattavat seksuaalista vapautta pitkälle, pedofilian he ovat tuominneet mielisairautena.
Färsaarten yliopisto

Färsaarten yliopisto () on julkisrahoitteinen yliopisto Färsaarten pääkaupungissa Tórshavnissa, joka on perustettu vuonna 1965. Yliopiston perustamista oli ajanut vuonna 1952 perustettu Färsaarten tiedeakatemia. Tarkoituksena oli sekä kehittää paikallista tiedeyhteisöä sekä vaalia fäärin kielen säilymistä. Yliopiston avautuessa siellä oli vain yksi professori: kielitieteilijä Christian Matras. Opettajia ja sairaanhoitajia yliopistossa alettiin kouluttaa vuonna 2008.
Yliopistossa on mahdollista suorittaa alempi korkeakoulututkinto, maisterin tutkinto sekä filosofian tohtorin oppiarvo, yhteensä yli 20 eri tutkintoa. Yliopiston opetuskieli on fääri. Se kuuluu UArctic-nimiseen yliopistojen yhteistyöverkostoon.
Henkilökuntaa yliopistossa on 160, joista 100 on opetushenkilökuntaa. Opiskelijoita on noin 1000. Näin ollen kyseessä on yksi maailman pienimmistä yliopistoista.
Hallinnollisesti yliopisto jakautuu viiteen tiedekuntaan:
Vuonna 2022 yliopiston rehtoriksi valittiin Martin Zachariassen. Yliopiston rahoituksesta vastaa Färsaarten paikallishallinto.
Tower Subway

Tower Subway on maailman ensimmäinen maanalainen rautatie ("tube railway"). Se sijaitsee Lontoossa Englannissa ja rautatie kulkee Thamesjoen alitse Lontoon keskustassa. Nimensä mukaisesti se sijaitsee lähellä Lontoon Toweria.
Rautatie otettiin käyttöön 2. elokuuta 1870. Tunnelin tarkoitus oli alun perin palvella matkustajaliikennettä joen poikki. Pieni kaapelirautatievaunu (tunnelin liikennöitsijöiden nimitys "omnibus") kuljetti enimmillään 12 matkustajaa 410 metriä pitkuista halkaisijaltaan 2,1 metrin yksiputkista tunnelia pitkin 760 mm:n kiskoilla. Matka kesti noin 70 sekuntia. Neljän hevosvoiman (3 kW) höyrykone sijaitsi tunnelin eteläpäässä ja toimi kiskoradan voimanlähteenä.
Kaapelirata osoittautui pian taloudellisesti kannattamattomaksi – ahdas tunneli, liian vähän matkustajia, liian hidas nopeus – ja lopetettiin kolmen kuukauden päästä. Tunnelista poistettiin kiskot ja höyrykone, lisättiin kaasuvalaistus, matkustajahissit korvattiin kierreportailla ja tunneli muutettiin kävelytunneliksi. Siitä tulikin hyvin suosittu tapa joen poikki kulkemiseen. Keskimäärin 20 000 ihmistä kulki viikossa joen puolelta toiselle halfpennyn kertamaksulla. Matkustajat olivat lähinnä aikaisemmin lauttayhteyksiä käyttäneitä työläisiä.
Tower Subwayn kohtaloksi koitui viimein joen ylittävä silta, Tower Bridge, joka rakennettiin muutaman sadan metrin päähän joen alajuoksulle ja avattiin vuonna 1894. Tunnelin talous romahti heti sillan valmistuttua sillä sillan ylitys oli maksutonta, toisin kuin tunnelin käyttö. Vuonna 1897 Britannian parlamentti hyväksyi tunnelin myynnin London Hydraulic Power Companylle 3 000 punnalla, ja tunneli suljettiin lopullisesti matkustajaliikenteeltä vuonna 1898. Tämän jälkeen tunnelissä kulki enää vesijohtoja ja tiedonsiirtokaapeleita.
Hilary Bader

Hilary J. Bader (27. huhtikuuta 1952 – 7. marraskuuta 2002) oli yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja, joka palkittiin kaksi kertaa Daytime Emmylla vuosina 1997 ja 1999 televisiosarjoista "The New Batman Adventures" ja "Batman of the Future". Hän oli uransa aikana mukana useissa "Star Trek" -aiheisissa televisiosarjoissa ja käsikirjoitti jaksoja muun muassa .
Bader kuoli Kaliforniassa vuonna 2002 rintasyöpään ollessaan 50-vuotias.
Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 1991

Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1991 20. kertaa. Kilpailut pidettiin Kreikan Ateenassa 18.–25. elokuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN. Kilpailulajeina olivat uinti, uimahypyt, taitouinti ja vesipallo.
Unkarin Krisztina Egerszegi teki kaksi maailmanennätystä, selkäuinnin 100 metrillä ja 200 metrillä, sekä voitti myös sekauinnin 400 metriä.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Saatse

Saatse (setoksi: "Satserina") on kylä Setomaan kunnassa Võrumaalla Viron kaakkoisosassa. Ennen vuoden 2017 kuntauudistusta kylä kuului Värskaan. Kylän tärkein tieyhteys muualle Viroon on Venäjän alueen kautta. Saatse on setukaiskylä, ja asukkaita siellä oli 89 vuonna 2007.
Nimi.
Kylän nimi on kirkon aikakirjan mukaan ollut aikoinaan "Gorki" tai "Korki". Nykyinen nimi juontuu venäjänkielisestä nimestä "Zatserenje". "Zatserenje" muokkautui muotoon "Satseeri" ("Satserinna"), josta edelleen kehittyi nimi "Saatse".
Historia.
Ortodoksinen Pyhän Paraskevan kirkko vuodelta 1801 on Saatsen vanhimpia rakennuksia. Kirkon ympärillä sijaitsee vanha hautausmaa. Saatsen vanha puukirkko rakennettiin vuonna 1673. Pappi Vassili Sokolovski oli merkittävä henkilö kylän historiassa. Hän herätteli saatselaisissa kiinnostusta sivistystä kohtaan sekä kehitti seurakuntaa. Sokolovskilla oli kotonaan suuri kirjasto, joka oli kylän koulun ja asukkaiden käytettävissä. Hänen johdollaan myös korjattiin kylän kirkko vuonna 1900. Sokolovskia kunnioitettiin, koska häntä pidettiin kohteliaana, huomaavaisena ja rehellisenä. Vuonna 1919 Sokolovski murhattiin; hän on nykyisin haudattuna Saatsen vanhan puukirkon alttarin kohdalla.
Heinäkuussa 1974 kylän vanhaan koulurakennukseen avattiin Saatse Seto Muuseum, jossa on esillä muun muassa Setomaan suurin muinaisesinekokoelma. Museon yhteydessä on myös puistometsä opetuspolkuineen.
Saatsen saapas.
Lyhin tie Värskasta Saatseen johtaa ”saappaana” () tunnetun alueen kautta. Parin neliökilometrin kokoinen, Venäjälle kuuluva alue sijaitsee virolaisten Sesnikin ja Lutepään kylien välissä. Viron kansalaiset saavat kulkea vapaasti Saatsen saappaan läpi. Ennen Venäjän puolelle siirtymistä on pysähtymisen kieltävä liikennemerkki. Tiellä on sallittua kulkea ainoastaan linja-autolla tai muulla autolla; esimerkiksi kävely ja pyöräily on kiellettyä. Välille pysähtyjää pidetään automaattisesti rajanloukkaajana. Tiedossa on tilanteita, joissa läpikulkijoita on seurattu, vaikka Venäjän rajavartijoita ei rajalla vakituisesti olekaan.
Saatsen saappaan oli tarkoitus tulla osaksi Viroa 18. toukokuuta 2005 allekirjoitetun Viron ja Venäjän välisen rajasopimuksen myötä. Viron Riigikogu lisäsi sopimukseen yksipuolisesti julistuksen, jossa viitattiin vuonna 1920 tehtyyn Tarton rauhansopimukseen. Tarton rauhassa Venäjä tunnusti Viron itsenäisyyden. Julistuksen lisäämisen vuoksi Venäjä perui allekirjoituksensa.
Sittemmin on rakennettu Saatsen saapasta välttelevä kiertotie, joka on kuitenkin paljon pidempi.
Little Orphan Annie

Little Orphan Annie on yhdysvaltalaisen Harold Grayn luoma sarjakuva, jonka pohjalta on tehty myös radiokuunnelmasarja, elokuvia ja Broadway-musikaali. Sarjan päätähti on orpotyttö Annie, jonka miljardööri Oliver "Daddy" Warbucks on adoptoinut.
Sarjakuva.
Ensiesiintymisensä "Little Orphan Annie" teki "Chicago Tribunessa" vuonna 1924. Gray vastasi sarjan tekemisestä aina kuolemaansa asti vuonna 1968. Sen jälkeen tekovastuu oli useilla henkilöillä vuoteen 1974 asti, jossa vaiheessa siirryttiin uudelleenjulkaisemaan vanhoja Grayn piirtämiä strippejä. Vakituisen tekijän sarja sai 1979, jolloin piirtäjäksi tuli Leonard Starr, joka jatkoi piirtämistä eläkkeellejäämiseensä asti vuonna 2000. Sen jälkeen sarjasta vastasi Ted Slampyak. Sarja lakkautettiin kesäkuussa 2010.
Elokuvat.
"Little Orphan Annie" pääsi valkokankaalle ensimmäisen kerran 1932 RKO:n saman nimisessä elokuvassa. Nimiroolin esitti Mitzi Green. Vuonna 1982 valmistui Broadway-musikaalin pohjautuva "Annie", jonka päärooleissa olivat Aileen Quinn, Albert Finney, Carol Burnett, Ann Reinking, Tim Curry ja Bernadette Peters.
Musikaali.
Charles Strousen säveltämä ja Martin Charninin kirjoittama musikaali "Annie" sai ensi-iltansa Broadwaylla 21. huhtikuuta 1977. Kaikkiaan musikaalia esitettiin 2 377 kertaa. Uusintaensi-ilta oli 26. maaliskuuta 1997 ja näytöksiä sille kertyi 239.
Radio.
Radiossa sarjaa esitettiin 1930–1942. "Little Orphan Annie" pääsi Radio Hall of Fameen vuonna 1990.
Nihonga

Nihonga () on japanilainen maalaustyyli. Nihonga-tyylin maalaukset seuraavat tuhat vuotta vanhoja perinteitä.
Materiaalit.
Nihonga-maalaukset tehdään yleensä siveltimillä japaninpaperille tai silkille. Maalatessa käytetään vettä samaan tapaan kuin akvarellissa. Maalaukset voivat olla mustavalkoisia tai värillisiä. Mustavalkoisissa maalauksissa käytetään usein kiinalaista mustetta, sumia, joka valmistetaan sekoittamalla nokea liimaan. Värillisten maalausten pigmentit tehdään murskaamalla mineraaleja, koralleja ja jopa korukiviä, jotka sekoitetaan liimaan.
Tekniikat.
Mustavalkoisessa nihongassa musteen tummuutta vaihdellaan siten, että saadaan eri valkoisen-, harmaan- ja mustansävyjä. Värillisissä maalauksissa painotetaan rajauksia tai niiden puuttumista. Yleensä kasveja ja lintuja maalatessa ei käytetä rajoja.
Kehitys.
Taidekriitikot Okakura Tenshin ja Ernest Fenollosa ovat vastuussa nihongan uudelleen elävöittämisestä. He painottivat perinteisten japanilaisten taiteiden kauneutta ja merkitystä vastapainona länsimaisen kulttuurin suosiolle.
Jotkut nihongamaalarit omaksuivat länsimaisia tekniikoita, kuten perspektiivin ja varjostuksen. Tämän takia on joskus vaikeaa erottaa, kuuluuko jokin tekniikka perinteiseen japanilaiseen tyyliin vai länsimaisista perinteistä kehittyneeseen tyyliin.
Veuve Clicquot

Veuve Clicquot on vanha ranskalainen samppanjan tuottaja ja tuotemerkki, joka toimii Reimsissä Ranskassa. Se on saanut lempinimekseen ”Keltainen leski”, koska pullossa on keltainen etiketti ja François Clicquot'n kuoltua Nicole-Barbe Ponsardin jäi leskeksi. Sen on perustanut vuonna 1772 Philippe Clicquot-Muiron. Juuri tämä valmistaja teki samppanjasta Euroopan ylhäisön ja varakkaan porvariston suosikin. Se on vuodesta 1987 kuulunut tytäryrityksenä Louis Vuitton Moët Hennessyn ylellisyystuotteita valmistavaan yritykseen.
Perustajan poika François Clicquot avioitui vuonna 1798 Nicole-Barbe Ponsardinin kanssa, josta tuli yrityksen johtaja miehensä kuoltua vuonna 1805. Sitä ennen yritys oli harjoittanut myös pankkitoimintaa ja villakauppaa, mutta rouva Clicquot keskitti yrityksen pelkästään samppanjan tuottamiseen.
Napoleonin sotien aikana vuonna 1814 Clicquot’n samppanjaa alettiin viedä ulkomaille, ja se pääsi hovien suosioon. Kun rouva Clicquot kuoli 29. heinäkuuta 1866, yrityksen toiminta oli vakaalla pohjalla.
Josef Wenzl

Josef Wenzl (s. 20. joulukuuta 1984 Zwiesel) on saksalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka kilpaili pääasiassa sprinttihiihdossa.
Wenzl hiihti ensimmäisen maailmancupin kisansa joulukuussa 2004 ja sijoittui vuoden 2007 MM-kilpailuissa Sapporossa perinteisellä tyylillä neljänneksitoista. Kaudella 2005–2006 hän voitti hopeaa maansa mestaruuskilpailuissa vapaalla tyylillä.
Wenzl saavutti yllättäen ensimmäisen maailmancupin voittonsa kauden 2007–2008 avausosakilpailussa Düsseldorfissa 27. lokakuuta vapaalla tyylillä. Samana talvena hän ylsi myös viidenneksi Canmoressa 26. tammikuuta niin ikään vapaalla tyylillä hiihdetyssä kilpailussa. Sprintticupissa hän oli lopulta kuudestoista. Kaudella 2008–2009 hän sijoittui viidenneksi Düsseldorfissa ja kolmanneksi Vancouverissa. Kaudella 2011–2012 hän oli toinen Milanon vapaan hiihtotavan sprintissä. Kaudella 2013–2014 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprinteissä toiseksi Szklarska Porębassa ja kolmanneksi Toblachissa. Sprintticupissa hän oli kolmas.
Lucien Quélet

Lucien Quélet (14. heinäkuuta 1832 – 25. elokuuta 1899) oli ranskalainen sienitieteilijä, joka määritti useita sienilajeja ja oli perustamassa Ranskan sienitieteellistä seuraa. 
Quelet opiskeli biologiaa Montbéliardissa ja lääketiedettä Strasbourgissa. Sen jälkeen hän työskenteli lääkärinä lähellä Montbéliardia. Hän nimesi sienilajeja ja luokitteli niitä uusiin sukuihin, ja monet hänen antamistaan tieteellisistä nimistä ovat edelleen käytössä. Samanaikaisista sienitieteilijöistä Quelet lukeutui Christiaan Hendrik Persoonin kannattajiin, "persoonilaisiin", ja vastusti Elias Magnus Friesin kilpailevaa luokittelua.
Sienten tai kasvien tieteellisen nimen jälkeen käytettävä määrittäjän lyhenne Quél. tarkoittaa Quéletiä.
A Little Bit Longer

A Little Bit Longer on Jonas Brothersin kolmas studioalbumi, ja se on heidän toinen albuminsa, joka julkaistiin Hollywood Recordsilla. Levy julkaistiin Yhdysvalloissa 12. elokuuta 2008. "Burnin' up" oli albumin ensimmäinen single, ja se julkaistiin ensimmäisen kerran 20. kesäkuuta 2008. Samana päivänä Jonas Brothersin esikoiselokuva "Camp Rock" näytettiin ensimmäisen kerran Disney Channelilla. Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan ensimmäisellä sijalla.
"A Little Bit Longer" -nimi tulee heidän laulustaan, jonka Nick Jonas kirjoitti 1 tyypin diabeteksestään. Levyllä on kaksitoista laulua. Timbaland on ollut tekemässä albumia heidän kanssaan. 
Aivan niin kuin heidän edellinen albuminsa, tämäkin albumi sisältää CDVU+-teknologiaa. Levy sisältää 30 sivua bonusmateriaalia, joka sisältää esiintymisen, 60 kuvaa, kappaleiden sanat, ladattavia grafiikoita ja piilotettuja linkkejä.
Pianosonaatti nro 2 (Beethoven)

Ludwig van Beethoven sävelsi toisen pianosonaattinsa A-duuri op. 2 vuonna 1796, jolloin se myös julkaistiin. Hän omisti sen Joseph Haydnille, jonka johdolla hän tuolloin opiskeli. Teos kestää noin 22 minuuttia.
Osat.
Teoksessa on neljä osaa:
GP2-kausi 2009

GP2-kausi 2009 oli GP2-sarjan historian viides kausi. Kausi alkoi 9. toukokuuta Espanjasta ja päättyi 20. syyskuuta Portugaliin. Sarjan mestaruuden voitti ART Grand Prix -tallin Nico Hülkenberg, joka varmisti mestaruutensa kauden kolmanneksi viimeisessä kilpailussa.
Kilpailukalenteri.
Kaudella ajettiin 20 kilpailua 10 eri radalla. Kymmenenä kisaviikonloppuna oli yksi kisa lauantaina ja toinen kisa sunnuntaina.
ABO-veriryhmäjärjestelmä

ABO-veriryhmäjärjestelmä on ihmisen veriryhmän luokittelujärjestelmä.
Yleisyys.
O-veriryhmä on maailmassa yleisin veriryhmä, vaikka esimerkiksi Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa A on yleisin. A on yleisempi kuin B, ja koska AB-veriryhmään tarvitaan molempia antigeeneja koodaavat geenit, AB on harvinaisin.
Periytyminen.
ABO-veriryhmä riippuu yhdestä geenistä, joka sijaitsee yhdeksännessä kromosomissa. Tästä geenistä esiintyy kolme alleelia, joista käytetään myös merkintöjä O, A ja B. Näistä O on väistyvä, molemmat muut dominoivia. Jokainen lapsi perii tästä geenistä molemmilta vanhemmiltaan jonkin alleelin. Jos hän perii molemmilta vanhemmiltaan alleelin O, veriryhmäksi tulee O. Jos hän perii toiselta vanhemmaltaan alleelin A, toiselta alleelin B, veriryhmäksi tulee AB. Muussa tapauksessa jos hän perii ainakin jommaltakummalta vanhemmaltaan alleelin A, veriryhmäksi tulee A, ja vastaavasti jos hän perii ainakin jommaltakummalta vanhemmaltaan alleelin B, veriryhmäksi tulee B. Täten geenien alleelien eri yhdistelmät eli genotyypit vastaavat seuraavia veriryhmiä, fenotyyppejä:
Tästä seuraa myös, että kun vanhemmilla on tietyt veriryhmät, lapsilla mahdolliset veriryhmät ovat seuraavat:
Veriryhmiä onkin käytetty lapsen isyyden selvittämiseen. Niiden avulla ei kuitenkaan voida varmuudella todistaa ketään lapsen isäksi, mutta useissa tapauksissa voidaan todistaa, että joku tietty mies ainakaan ei ole lapsen isä.
Salomoninviistäjä

Salomoninviistäjä ("Pseudobulweria becki") on äärimmäisen uhanalainen ulappalintu, josta oli tavattu vuoteen 2003 asti ainoastaan kaksi yksilöä: naaras Papua-Uudesta-Guineasta vuonna 1928 ja koiras Salomonsaarilta vuonna 1929. Laji on nimetty yhdysvaltalaisen lintutieteilijän Rollo Beckin mukaan.
Kooltaan salomoninviistäjä on noin 29 cm. Lajin selkä, pää ja kurkku ovat väriltään tummat. Vatsa on valkoinen ja siipien alapinnalla on valkoinen juova. Tylpän pyrstön reunat ovat väriltään punaiset. Salomoninviistäjä muistuttaa polynesianviistäjää ("Pseudobulweria rostrata"), mutta on sitä pienempi.
Kuten muutkin ulappalinnut salomoninviistäjät elävät suurimmaksi osaksi merellä. Laji todennäköisesti tekee pesänsä pienille saarille tai suurempien saarien metsiin. Salomoninviistäjäkannan kooksi arvioidaan 50–250 yksilöä. Lajiin kohdistuva suurin uhka on saarille levinneet kissat ja rotat.
Aistinreseptori

 
Aistinreseptori eli sensorinen reseptori on aistinelimen solu, jonka tarkoituksena on vastaanottaa ulkoisia fysikaalisia tai kemiallisia ärsykkeitä sekä muuttaa nämä hermoimpulsseiksi. Reseptorit ovat spesifisiä tietyille energiamuodoille eli esimerkiksi näköaistin reseptorit aistivat sähkömagneettista energiaa ja kuuloaistin reseptorit puolestaan reagoivat paineen vaihteluihin.
Reseptorien tyypit.
Reseptorit voidaan jakaa eksteroseptoreihin, interoseptoreihin ja proprioseptoreihin. 
Reseptorit ihmiskehossa.
Aistinreseptoreihin kuuluvat muun muassa seuraavat reseptorit:
Lilia Skala

Lilia Skala (28. marraskuuta 1896 – 18. joulukuuta 1994) oli näyttelijä. Hän syntyi Wienissä, Itävallassa, ja opiskeli Dresdenin teknologian yliopistossa tavoitteenaan pääsy arkkitehdiksi. Hän jätti natsiaikana synnyinmaansa juutalaisen Eric-miehensä ja kahden poikansa kanssa. Perhe muutti ensin Britanniaan, josta se jatkoi pian Yhdysvaltoihin.
Skala asui loppuikänsä Yhdysvalloissa. Hän kuoli Long Islandilla 98-vuotiaana.
Näyttelijänuransa Skala aloitti jo Euroopassa asuessaan. Suurimmat menestyksensä hän kuitenkin saavutti Yhdysvalloissa, jossa hän esiintyi muiden muassa elokuvissa "Kedon kukkaset" (1963) ja "Flashdance" (1983). Viimeiseksi elokuvaksi jäi "Kunnian miehet" (1991). Näyttelijä oli uransa aikana ehdolla Oscarin, Emmyn ja kahden Golden Globen saajaksi.
Skala oli kristillinen tiede–yhteisön jäsen.
Dennis Farina

Dennis Farina (s. 29. helmikuuta 1944 – 22. heinäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Chicagossa amerikanitalialaiseen perheeseen, jossa hänellä oli kolme veljeä ja kolme sisarta. Hän esiintyi lukuisten elokuviensa (kuten "Keskiyön pako", 1988) lisäksi myös televisiosarjoissa.
Farinalla on kolme lasta. Ennen näyttelijäuraansa Farina työskenteli poliisina Chicagossa.
Dennis Farina kuoli keuhkoveritulppaan 69-vuotiaana.
Gábor Boczkó

Gábor Gyula Boczkó (s. 1. huhtikuuta 1977 Tapolca) on unkarilainen kalpamiekkailija ja olympiamitalisti.
Boczkó oli mukana Unkarin hopeaa saavuttaneessa joukkueessa Ateenan olympialaisissa 2004. Joukkueessa kilpailivat hänen lisäkseen Krisztián Kulcsár, Géza Imre ja Iván Kovács. Kultaa voitti Ranska ja pronssia Saksa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän saavutti samassa lajissa pronssia.
Keskiyön cowboy

Keskiyön cowboy ("Midnight Cowboy") on John Schlesingerin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1969. Se oli brittiläisen Schlesingerin ensimmäinen elokuva Yhdysvalloissa ja siitä tuli suuri yleisö- ja arvostelumenestys.
"Keskiyön cowboy" voitti kolme Oscar-palkintoa: paras elokuva, ohjaus ja sovitettu käsikirjoitus. Se oli myös ainoa Yhdysvalloissa korkeimman ikärajaluokituksen (X-rated) saanut elokuva, joka on voittanut parhaan elokuvan Oscar-palkinnon.
Elokuva valittiin vuonna 1993 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Keskiyön cowboyn" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Tarina.
Elokuva kertoo teksasilaisesta pikkukaupunkilaispojasta Joe Buckista (Jon Voight), joka saapuu New Yorkiin suurin odotuksin, ja yrittää haalia elantoaan epärehellisin keinoin kokeneen laitapuolen kulkijan Ratson (Dustin Hoffman) ohjauksessa. Buck haaveilee pääsevänsä rikkaiden naisten rattopojaksi, mutta päätyy myymään seksipalveluita miehille ja varastelemaan.
Suomen Ufotutkijat

Suomen Ufotutkijat ry (SUT) on suomalainen yhdistys, joka mainitsee tavoitteikseen ufotutkimuksen, ufotietouden hankkimisen ja levittämisen sekä ufotutkijoiden kouluttamisen. SUT on perustettu vuonna 1973 Tampereella, jossa sen arkisto sijaitsee. Yhdistys on valtakunnallinen.
Suomen Ufotutkijoihin kuuluu niin kannattaja- kuin tutkijajäseniäkin. Kaikkiaan jäseniä on yli sata.
Julkaisut.
Yhdistys julkaisi 1974–1987 "Neljännesvuosiraporttia", jota julkaistiin myös englanninkielisenä " Quarterly Report´ina". "Neljännesvuosiraportti" julkaistiin A4-monisteina. Vuodesta 1982 suomalaisia ufohavaintoja julkaistiin englanninkielisessä "Annual Report´ssa" (ilmestyi kerran vuodessa). Julkaisutoiminnassa oli pieni tauko, jonka jälkeen 1990–1993 julkaistiin "Vuosiraporttia" ("Vuosiraportit" 1989–1992). "Vuosiraportin" nimi vaihtui "Uforaportiksi" (vuosikirja) vuonna 1994 (Uforaportti 1). Jäsenlehteä julkaistiin vuodesta 1997 alkaen "Ufotutkija"-nimisenä, ja nimi vaihtui vuonna 2001 "Yhteydeksi". Lisäksi on julkaistu kaksi "Ufotutkijan käsikirjaa" (vuodelta 1997: , 122 sivua ja 2013: , 64 sivua).
Alkuvirtsa

Alkuvirtsa tai primaarivirtsa (myös glomerulussuodos) on munuaiskeräsen ("glomerulus") hiussuonista keräsenkoteloon suodattunutta veriplasmaa. Koteloon suodattuu sekä kuona-aineita että hyödyllisiä aineita. Verisolut ja pääosa plasman proteiineista eivät suodatu. Glomerulussuodosta muodostuu noin 180 litraa vuorokaudessa.
Koostumus.
Alkuvirtsa sisältää vettä, ravintoaineita, kuona-aineita, suoloja ja muita pienimolekyylisiä orgaanisia tai epäorgaanisia aineita. Alkuvirtsan koostumus on siis suunnilleen sama kuin tavallisten hiussuonten seinämien läpi suodattuvan nesteen eli se on käytännössä valkuaisaineetonta plasmaa. Pieniä määriä pienimolekyylistä albumiinia pääsee suodokseen, samoin peptidihormonit läpäisevät glomerulussuonten seinämän. Suurin osa proteiineista imeytyy takaisin. Suodoksen pienestä valkuaisainepitoisuudesta johtuen sen vesipitoisuus on suurempi kuin plasman. 
Suodattuminen.
Munuaisten läpi virtaa noin 1,2 litraa verta minuutissa. Läpivirtaus on voimakkainta munuaiskuoressa, jossa sijaitsevat munuaiskeräset. Munuaiskeräsen keräsenkotelon sisällä olevassa hiussuonikeräsessä on hiussuoniston paineeksi korkea verenpaine, noin 60 mmHg. Sen vuoksi niistä suodattuu tehokkaasti plasmaa kapillaarien seinämän läpi keräsenkoteloon.
Suodattuminen tapahtuu glomerulussuonten kolmikerroksisen seinämän läpi. Sisimmän kerroksen endoteelisoluissa on pyöreitä reikiä (läpimitta noin 0,1 μm), joiden läpi verisolut eivät mahdu. Keskimmäisen kerroksen muodostaa "tyvikalvo", joka muodostuu ohuiden fibrillien verkostosta. Tyvikalvo pysäyttää suurimman osan valkuaisaineista. Uloimman kerroksen muodostavat keräsenkotelon sisusmyötäisen lehden epiteelisolut, joita sanotaan "podosyyteiksi". Niiden sormimaiset ulokkeet peittävät tyvikalvon ulkopintaa niin, että niiden väliin jää pitkiä ohuen kalvon peittämiä rakoja. Tähän "rakokalvoon" jää suurin osa plasman pienimmistä valkuaisaineista. 
Munuaiskerästen suodatusnopeus (GFR) on hiussuonikeräsen kapillaarien läpäisevyyden ja munuaisten suuren läpivirtauksen ansiosta 70 kg painavalla ihmisellä noin 125 ml minuutissa. Koko elimistön plasmamäärä suodattuu siis noin 60 kertaa vuorokaudessa.
Takaisinimeytyminen.
Suodattuneesta alkuvirtsasta imeytyy takaisin 99 %. Suodattuneet aineet siirtyvät munuaistiehyen luumenista hiussuoniin ja palautuvat näin verenkiertoon. Takaisinimeytyminen on valikoiva prosessi, jossa jokaisen yksittäisen aineen siirtyminen takaisin verenkiertoon riippuu elimistön tarpeista. Esimerkiksi glukoosia erittyy alkuvirtsaan n. 150 grammaa vuorokaudessa. Tämä määrä imeytyy takaisin lähes sataprosenttisesti. Suurin osa alkuvirtsan kuona-aineista jää munuaistiehyisiin ja erittyy pois virtsan mukana.
Oliver! (vuoden 1968 elokuva)

Oliver! on Carol Reedin ohjaama musikaalielokuva vuodelta 1968. Se perustuu samannimiseen näyttämömusikaaliin, joka vuorostaan perustuu Charles Dickensin romaaniin "Oliver Twist".
Elokuvan nimirooliin valittiin kahdeksanvuotias Mark Lester. Laulunumeroissa Lesterin ääneksi vaihdettiin kuitenkin kaksi viikkoa ennen ensi-iltaa elokuvasäveltäjä Johnny Greenin 24-vuotias tytär Kathe, joka sai äänityksistä 400 punnan palkkion. Tieto, ettei Lester itse laula elokuvassa, pidettiin salassa 36 vuotta ensi-illan jälkeen.
Palkinnot.
Elokuva sai viisi Oscar-palkintoa ja oli lisäksi ehdolla kuuteen muuhun Oscariin.
British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät "Oliverin" vuonna 1999 yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta brittielokuvasta.
Kielipesä

Kielipesä on päiväkodin tyyppinen paikka ja toimintamuoto, jossa pienille lapsille pyritään kielikylvyn tavoin opettamaan ja heitä totuttamaan alkuperäiskansan kieleen ja kulttuuriin. Kielipesässä kieltä hallitsevat aikuiset totuttavat lapsia kielen käyttöön. Esimerkiksi Suomessa kielipesätoimintaa harjoittavat inarinsaamen ja koltansaamen puhujat, Virossa võron ja Venäjällä karjalan.
Toisin kuin toisen kielen opetuksessa, kielipesä ei aktiivisesti opeta kieltä lapsille, vaan tavoitteena on saada lapsi omaksumaan kieli äidinkielen tavoin. Lisäksi kielipesätoiminta eroaa kielikylvystä siten, että kielipesien yksi tavoite on myös kohdekielen elvytystyö. Verrattuna toisen kielen opetukseen, kielipesätoiminnan kautta lapset oppivat paremmin vähemmistökieltä.
Kielipesätoiminnan aloittivat maorit vuonna 1982 Uudessa-Seelannissa, missä heidän oma perinteinen äidinkielensä oli jäämässä englannin jalkoihin. Sana "kielipesä" on käännös maorinkielisestä ilmaisusta "kōhanga reo". Kōhanga reo -liike aloitti lasten kielikylpytoiminnan siirtääkseen maorin kielen ja maorien elämäntavan tuleville sukupolville. Uuden-Seelannin opetusministeriön alaisuudessa toimiva kansallinen Te Kōhanga Reo -rahasto valvoo ja neuvoo uusien kielipesien perustamisessa.
Yön kuumuudessa

Yön kuumuudessa ("In the Heat of the Night") on yhdysvaltalainen rikoselokuva vuodelta 1967. Se kertoo mustasta poliisista, joka ratkoo murharikosta rasistisessa Spartan pikkukaupungissa Mississippin osavaltiossa. Elokuvan ohjasi Norman Jewison, ja käsikirjoituksen laati Stirling Silliphant John Ballin romaanin "Musta yö" (1965) pohjalta.
"Yön kuumuudessa" palkittiin viidellä Oscarilla: paras elokuva, paras miespääosa (Steiger), paras leikkaus, paras äänitys ja paras sovitettu käsikirjoitus. Se oli kaikkiaan seitsemän Oscarin ehdokkaana.
"Yön kuumuudessa" valittiin vuonna 2002 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. American Film Institute valitsi sen vuonna 2006 sadan kaikkien aikojen innostavimman yhdysvaltalaiselokuvan joukkoon.
Elokuvalle tehtiin kaksi jatko-osaa, "Komisario Tibbs ei hellitä" vuonna 1970 ja "Huumejärjestö iskee" vuonna 1971. Sen pohjalta tehtiin vuosina 1988–1995 myös televisiosarja "Yön kuumuudessa", jossa pääosaa esitti Howard Rollins.
Ääniraita.
Elokuva ääniraidan on tehnyt Quincy Jones.
Kunnian mies

Kunnian mies ("A Man for All Seasons") on Fred Zinnemannin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1966. Se kertoo renessanssifilosofi Thomas Moren elämästä. Elokuva voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon ja viisi muuta Oscaria.
"Kunnian mies" valittiin British Film Instituten vuonna 1999 kokoamalle listalle 1900-luvun sadasta parhaasta brittielokuvasta. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Harjunjoki (Kouvola)

Harjunjoki on Kymenlaaksossa Kouvolan Kuusankoskella sijaitseva kolme kilometriä pitkä joki, joka saa alkunsa Lappalanjärvestä ja yhtyy Kymijokeen. Se on samalla Valkealan reitin laskujoki.
Maantietoa.
Joki alkaa Lappalanjärven Pessanlahdelta, joka sijaitsee järven luoteispäässä. Joen itäranta kuuluu Niemenmaalle. Joen alkuosuus, joka sijaitsee uuden- ja vanhan sillan välissä, on jyrkkäpiirteisempää. Täällä Paavolanniemeksi kutsutulla alueella sijaitsee pienialainen luonnonsuojelualue. Joessa on yksi mutka, mutta muuten se virtaa suoraan Harjun ja Harjunrannan suuntaan. Joen alkupäässä sijaitsee Savon rataan kuuluva silta ja joen loppuosuudella ylittävät kantatie 46 ja yhdystie 14590 joen omia siltoja myöten. Jokirannat ovat metsämaata lukuun ottamatta alajuoksun muutamaa peltopalstaa. Voikkaan Pessa ja sen läheinen Harjunranta ovat länsirannan asuinalueita. Itärannassa on yksittäisiä asuntoja joen rantaan rakennettuina. Ylempänä on joitakin vapaa-ajan asuntoja. Joki yhtyy Kymijokeen noin kilometrin Lappakosken yläpuolelle.
Säännöstely ja virtaamat.
Kymijoessa sijaitsee noin viisi kilometriä alajuoksulle päin Kuusankoskella Kuusankosken voimalaitos, joka säännöstelee joen virtaamia vesivoiman tarpeisiin. Säännöstely voi nostaa tai laskea Kymijoen vedenpintaa vaihteluvälillä 55,01–55,80 metriä mpy. Kun Lappalanjärven keskivedenkorkeus on 56,1 metriä mpy., vaikuttaa tämä Harjunjoen pudotukseen ja ilmeisesti myös sen virtaamaan.
Hieman ylemänä pääuomassa on Jyräänkosken mittauspisteessä mitattu vuosien 1990–2014 aikana Jyräänjoen virtaamaksi 10,8 kuutiometriä sekunnissa. Jyräänkosken yläjuoksulla on valuma-alueen pinta-ala 1 250 neliökilometriä ja Harjunjoen suistossa se on 1 282 neliökilometriä . Virtaamaluku ei merkittävästi kasva enää Harjunjokeen mennessä, joten siellä mitattu virtaama vastaa hyvin myös Harjunjoen virtaamaa.
Historiaa.
Joen yli rakennettiin vuonna 1883 Savon radan silta Horpunvuoren kohdalle. Silta tuhottiin Oravalan taistelun jälkitapahtumissa. Savon radan uusi linjaus valmistui vuonna 1970 ja se vaati sillalle uuden paikan, joka on edellistä pohjoisempana. Vanhasta sillasta on muistona ratapohja ja sillan jäännökset.
Valkealan reitin valuma-alue.
Joki kuuluu Kymijoen vesistöössä (14) Kymijoen alueella (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueeseen (14.18), joka muodostaa vanhastaan tunnetun Valkealan reitin alaosan. Reitin valuma-alueen pinta-ala on 1 281,61 neliökilometriä ja sen järvisyys on 15,07 %. Harjunjoki ja sen vesistöreitti laskee eli yhtyy Kymijokeen, joka kuuluu täällä Kymijoen alaosan alueeseen (14.11).
Juri Patrikejev

Juri Nikolajevitš Patrikejev (, s. 28. syyskuuta 1979 Kírovo-Tšepétsk, Venäjä) on raskaansarjan (120 kg) kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari, joka nykyisin edustaa Armeniaa. 
Alun perin Venäjää edustanut Patrikejev pääsi Venäjän maajoukkueeseen vuonna 1997. Hän siirtyi edustamaan Armeniaa vuonna 2007. Pekingissä 2008 Patrikejev paini olympiapronssia. Patrikejev on voittanut Euroopan mestaruuden neljästi: 2002 Seinäjoella, 2004 Haaparannalla, 2008 Tampereella ja 2009 Vilnassa, minkä lisäksi hänellä on EM-pronssi. MM-tasolta hän on voittanut hopeaa Moskovasta 2010 sekä pronssia 2002 Moskovasta ja 2007 Bakusta. 
Patrikejevilla on lisäksi pronssi opiskelijoiden MM-kisoista vuodelta 2000. Hänellä on myös lukuisia mitaleita alempien ikäluokkien arvokilpailuista. Hän on 187 senttimetriä pitkä ja painaa 122 kilogrammaa.
Jaktens tid

Jaktens tid on Finntroll-yhtyeen toinen studioalbumi. Levyllä joikaa vierailevana muusikkona Korpiklaanista tuttu Jonne Järvelä. Albumin kappale "Vargtimmen" on folk-yhtye Hedningarnan cover albumilta "Trä".
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 20.
Virkamerkki

Virkamerkki on Suomessa sisäministeriön tai oikeusministeriön myöntämä todistus. 
Tunnetuin virkamerkki on poliisin virkamerkki, joka on jokaisella poliisilla. Virkamerkki on poliisiasetuksen mukaan pidettävä virkatehtävää suoritettaessa mukana ja tarvittaessa tai vaadittaessa esitettävä, kun se virkatehtävää vaarantamatta on mahdollista. Vuonna 2006 poliisi otti käyttöön uuden virkamerkin. Myös erätarkastajilla, ulosottomiehillä, rajavartiomiehillä, vankeinhoitolaitoksen virkamiehillä, yleisillä syyttäjillä, haastemiehillä ja pysäköinninvalvojilla on virkamerkki, joka on oltava aina virantoimituksessa mukana ja esitettävä tarvittaessa ja vaadittaessa.
Yksityisen turvallisuusalan vartijan vartijakortti, järjestyksenvalvojan järjestyksenvalvojakortti sekä turvasuojaajan turvasuojaajakortti ovat ulkonäöltään ja tarkoitukseltaan virkamerkkiä vastaavia. Ne on vastaavasti pidettävä työtehtävissä mukana ja esitettävä pyydettäessä mm. poliisille, toimenpiteen kohteelle ja toimeksiantajan edustajalle. Nämä eivät kuitenkaan ole viranomaisia, joten em. kortit eivät ole virkamerkkejä.
Suomessa siviiliasuisten poliisien virkamerkki on liitetty koteloon, jossa on virkamerkin lisäksi poliisin hihamerkkiä muistuttava metallinen tunnuskuva. Tunnuskuvan tarkoituksena on nopeuttaa poliisin tunnistamista ja vähentää sekaannuksia muihin henkilökortteihin.
Murat Kardanov

Murat Nausbijevitš Kardanov (s. 4. tammikuuta 1971 Kabardi-Balkarian ASNT) on venäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja. 
Kardanov voitti olympiakultaa 2000 Sydneyn kisoista 76 kilogramman painoluokasta. Loppuottelussa oli vastassa yhdysvaltalainen Matt James Lindland. Vuonna 1998 hän voitti EM-kultaa Minskin kisoista. Hänellä on lisäksi MM-pronssia 1993 Tukholmasta sekä EM-pronssia 1993 Istanbulista ja 2000 Moskovasta. Vuonna 1995 Kardanov voitti 82-kiloisissa sotilaiden maailmanmestaruuden.
Kardanov lopetti uransa Sydneyn olympialaisiin.
Minamoto no Yoshimoto

Minamoto no Yoshimoto (, ?–1180) oli Kawachi-Genji-suvun sotilaskomentaja Heian-kaudella. Arvoltaan hän oli alempi jugoi. Hän oli Minamoto no Yoshiien kuudennen pojan Yoshitokin kolmas poika.
Elämäkerta.
Yoshimoto oli Shimoumon ja sittemmin Musashin provinssien valvoja. Kawachi-Genji-suvun kantaisän Minamoto no Yorinobun kotialueen Kawachi no kunin Ishikawa-sōn (nyk. Ōsakan prefektuurin Habikino) mukaan hän otti sukunimekseen Ishikawa.
Kun vuoden 1180 talvella prinssi Mochihito käskyn seurauksena koko Minamoto-klaani kapinoi, Kawachi-Genjin vanhalla tukialueella Kawachi-Ishikawassa olevat Minamotot uhaksi kokenut Taira no Kiyomori houkutteli Ishikawa-Genjien pääjoukot Tobaan (nyk. Kioton prefektuurin Fushimi), missä hän saartoi ja tuhosi ne täydellisesti.
Saarrossa ikääntynyt Yoshimoto taisteli joukkojen etunenässä, mutta sotaonni ei ollut hänen puolellaan ja hän kaatui taistelussa. Yoshimoton poika Miyamoto no Yoshikane otti tämän jälkeen käsiinsä Ishikawa-Genji-suvun johdon Minamotojen ja Tairojen taistelussa.
Myöhempinä aikoina suvun jälkeläiset käyttivät Ishikawa-sukunimeä.
Rolf Biese

Rolf Vilhelm Emanuel Biese (14. helmikuuta 1918 – 3. helmikuuta 2000) oli suomalainen pöytätennispelaaja.
Biese voitti kymmenen pöytätenniksen Suomen mestaruutta: miesten kaksinpelissä vuosina 1945 ja 1949, miesten nelinpelissä vuosina 1941, 1947 ja 1948, sekanelinpelissä vuosina 1941 ja 1949 sekä joukkuekilpailussa vuosina 1941, 1946 ja 1948. Hän edusti huippuvuosinaan Bollkamraterna-seuraa ja myöhemmin Marudds Idrottskamrateria. Hän kilpaili seitsemässä maaottelussa ja Tukholman MM-kilpailuissa 1949. Vuosien 1954 ja 1955 MM-kilpailuissa hän oli Suomen maajoukkueen johtajana. Hän oli Suomen Pöytätennisliiton perustajajäsen ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1945–1946 ja 1947–1949. Liiton pää-äänenkannattajan, Smash-lehden päätoimittaja hän oli vuodesta 1949.
Tenniksessä Biese saavutti kaksi nuorten SM-pronssia kaksinpelissä ja aikuisten sarjassa yhden SM-pronssin nelinpelissä. Koulutukseltaan hän oli ekonomi ja toimi muun muassa Helsingin Kauppakamarin toimitusjohtajana.
Chaosweaver

Chaosweaver on suomalainen metalliyhtye. Chaosweaver yhdistelee musiikissaan death- ja black metalia, klassista musiikkia sekä elokuvamusiikkia. Yhtyeen musiikkia kutsutaan yleisesti dark metaliksi. Yhtye itse on määritellyt tyylilajikseen "Cinematic Extreme Metal". Yhtye on julkaissut kaksi albumia. Yhtyeen debyytillä, "Puppetmaster of Pandemoniumilla", oli toisessa painoksessa cover-versio ruotsalaisen Army of Loversin kappaleesta "Crucified". Toisen albuminsa, "Enter the Realm of the Doppelgängerin" yhtye julkaisi vuonna 2012. Ensimmäisen keikkansa Chaosweaver soitti vuoden 2009 Finnish Metal Expossa.
Muscomorpha

Muscomorpha ("kärpäsmäiset") on kärpästen osalahko. Se on lajimäärältään valtava ja morfologisesti vaihteleva taksonominen ryhmä, jonka vajaaseen 80 heimoon kuuluu suurin osa maailman kaksisiipislajeista. "Muscomorpha" on pitkälti identtinen aiemmin käytetyn Cyclorrhapha-nimikkeen (tynnyrikotelokärpäset) kanssa.
"Muscomorpha"an kuuluvilla kärpäsillä on tyypillisesti varsin lyhyet, kolmesta jaokkeesta muodostuvat tuntosarvet, joiden yläpuolella sijaitsee erityinen karvamainen tai höyhenmäinen uloke, arista. Osalahkoon kuuluvien kärpästen ruumis on yleensä harvahkon karvoituksen peittämä ja tapa, jolla nämä kookkaat sukaset ("setae") ovat asettuneet eläimen pinnalle, on yleensä määritystä tehtäessä tärkeä tuntomerkki.
Toukkien elinympäristöt vaihtelevat hyvin paljon. Heimosta riippuen toukat voivat vaihdella erilaisista kasvinsyöjistä (esimerkiksi Agromyzidae), lahottajista (esimerkiksi Scathophagidae) ja pedoista (esimerkiksi Syrphidae) loisiin (esimerkiksi Oestridae) ja parasitoideihin (esimerkiksi Tachinidae). Joillakin heimoilla jälkikasvu viettää toukkavaiheen emossa ja syntyy valmiina koteloitumaan (esimerkiksi "Hippoboscidae"). Toukalla ei ole muusta vartalosta selvästi erottuvaa päätä. Toukkavaiheita on kolme ja viimeisessä toukkavaiheessa kotelo alkaa muodostua toukan ihon alle, jolloin muodostuu liikuntakykyinen esikotelo, "puparium".
Unkarin jääpallomaajoukkue

Unkarin jääpallomaajoukkue edustaa Unkaria jääpallon maajoukkuekilpailuissa. Joukkue osallistui ensi kerran MM-kisoihin 1991 Suomessa järjestetyissä kisoissa. Se on vakiinnuttanut paikkansa B-lohkon keskikastissa. Vuonna 2018 joukkue pelasi A-sarjassa.
Unkarin joukkueessa pelaa ja on pelannut useita Ruotsin sarjoissa pelaavia pelaajia kuten Tamás Györi, Sándor Bánffy, Istvan Polgar, Andreas Nagy, Peter Takacs ja Kristian Marosi.