Hjalmar E. Eklund

Hjalmar Erik Eklund (myös Jalmari Salminen, 3. elokuuta 1888 Akaa – 1937 Neuvostoliitto) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SSTP:n puheenjohtajana vuosina 1920–1922. Hän oli myös kommunistien kaappaaman Suomen Sosialidemokraattisen Nuorisoliiton puheenjohtaja 1919–1922. Viranomaisten lakkautettua SSTP:n Eklund siirtyi Neuvostoliittoon, jossa hänestä tuli SKP:n johtohahmoja. 
Elämä.
Nuoruusvuodet.
Hjalmar E. Eklundin vanhemmat olivat Urjalassa syntyneet Erik Eklund (s. 1859) ja Maria Huhtinen (s. 1859). Eklund kävi kansakoulun ja käsityökoulun, jonka jälkeen hän työskenteli muun muassa helsinkiläisessä matkalaukkutehtaassa ja oli ensimmäisen maailmansodan aikana linnoitustöissä. Vuonna 1916 Eklund liittyi Helsingin työväenyhdistyksen satulaseppien ammattiosastoon. Yleislakon jälkeen hänet palkattiin Suomen Sosialidemokraattisen Raittiusliiton kiertäväksi puhujaksi Savoon ja Karjalaan. 
Sisällissodan sytyttyä Eklund työskenteli kansanvaltuuskunnan maksukonttorissa ja kuului sodan loppuvaiheessa myös punakaartiin, jossa hänen väitettiin toimineen agitaattorina. Huhtikuussa Eklund siirtyi kansanvaltuuskunnan mukana Helsingistä Viipuriin, josta hän pakeni ennen valkoisten hyökkäystä. Eklund pidätettiin Virolahdella ja toimitettiin Tammisaaren vankileirille. Eklund sai 10 vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksesta, mutta hänet armahdettiin jo 1919. Eklundin kaksoisveli Uno Erik kaatui Väärinmajan taisteluissa.
Sisällissodan jälkeen.
Vapauduttuaan Eklund lähti elvyttämään sodan lamauttamaa sosialidemokraattien nuorisotoimintaa. Eklund valittiin SSN:n liittotoimikuntaan ja syyskuussa 1919 pidetyssä edustajakokouksessa hänestä tuli puheenjohtaja. Eklundin johdolla SSN siirtyi kohti vasemmistososialisteja, kunnes kommunistit lopulta saivat järjestön haltuunsa. 
Joulukuussa 1920 Eklund valittiin SSTP:n puheenjohtajaksi. Hän jatkoi puheenjohtajan tehtäviään tammikuuhun 1922, jolloin puoluejohto vangittiin niin sanotun rauhanjulistajien jutun yhteydessä. Eklund onnistui itse välttämään pidätyksen, mutta joutui painumaan maan alle. Hän ryhtyi hoitamaan maanalaisesti toiminutta SKP:n nuorisojaostoa ja sen suhteita sosialidemokraattiseen nuorisoliittoon. Lisäksi Eklund oli muun muassa puuhaamassa viranomaisten lakkauttaman "Suomen Työmiehen" tilalle perustettua "Työväenjärjestöjen Tiedonantajaa". Eklundin piileskellessä Turun hovioikeus vahvisti hänen 1921 sanomalehtikirjoitusten johdosta saamansa kahden kuukauden vankeustuomion.
Neuvostoliitossa.
Syyskuussa 1923 Eklund siirtyi Pietariin hoitamaan n toimintaa. Neuvostoliitossa Eklund ryhtyi käyttämään nimeä Jalmari Salminen, jonka ohella hänen salanimenään oli ”Samuli”. Joissakin venäläisissä lähteissä Eklund tunnetaan myös nimellä Johan Salminen.
Eklund oli n jäsen 1923-1930 ja Suomen byroon jäsen 1923-1928, jonka ohella hän kuului muun muassa Kommunistisen nuorisointernationaalin Suomen komissioon. SKP:n päämajan siirryttyä Moskovaan 1925 Eklund muodosti puolueen toimivan johdon yhdessä puheenjohtaja Kullervo Mannerin sekä O. W. Kuusisen, J. H. Lumivuokon, Toivo Antikaisen ja Leo Laukin kanssa. 1920-luvun aikana Eklund kävi puoluetehtävissä useita kertoja salaa Suomessa. Huhtikuussa 1928 Jalmari Rasi paljasti byroon kokoonpanon EK:lle ja kaikki Suomessa oleskelleet jäsenet vangittiin Eklundia lukuun ottamatta.
Neuvostoliittoon palattuaan Eklund jäi vähitellen sivuun puoluejohdosta. 1930-luvun alussa Eklund muutti Neuvosto-Karjalaan, jossa hän työskenteli aluksi toimittajana Petroskoin ja Uhtuan radioissa. Vuosina 1933-1935 Eklund toimi Uhtuan radion johtajana. Stalinin vainojen käynnistyttyä Eklund vangittiin vuonna 1936 nationalismista syytettynä. Arvo ”Poika” Tuomisen muistelmien mukaan Eklund kuoli vuonna 1937.