tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tré Cool

Tré Cool (oikealta nimeltään Frank Edwin Wright III, s. 9. joulukuuta 1972 Frankfurt, Länsi-Saksa) on yhdysvaltalaisen Green Day -yhtyeen rumpali. Yhtyeessä hän on soittanut vuodesta 1990.
Nimi Tré tulee ranskan kielen sanasta "très" eli "todella", mikä tekee hänestä "todella coolin".
Lapsena Tré asui Mendocino-vuorilla, Kaliforniassa isänsä ja kahden vanhemman sisaruksensa kanssa. Hänen isänsä, Frank Edwin Wright II, oli helikopteripilotti Vietnamin sodassa. Green Dayhin Tré päätyi yhtyeen edellisen rumpalin Al Sobranten erottua: Billie Joe Armstrong ja Mike Dirnt olivat ihailleet Trén soittotaitoja ja pyysivät hänet mukaan yhtyeeseen.
Green Dayn kappaleista suurimman osan tekee Billie Joe Armstrong, mutta Tré Cool on säveltänyt muun muassa laulut "All By Myself", "Dominated Love Slave", "D.U.I.", "Like A Rat Does Cheese", "Billie Joe's Mom" ja "Rock and Roll Girlfriend", joka on osa yli yhdeksän minuuttia kestävää "Homecoming" -biisiä. Tré on myös versioinut Youtubessa kuuluisaksi tulleen "Chocolate Rain"-kappaleen. Green Dayn lisäksi hän on soittanut yhtyeissä The Lookouts (1985–1990), Screeching Weasel, Samiam, Foxboro Hot Tubs ja The Network (2003-).
Tré osaa soittaa rumpujen lisäksi muun muassa kitaraa, harmonikkaa ja viulua.
Tré Coolilla on kaksi lasta, Ramona (s. 1995) ja Frankito ("Little Frank", s. 2001), eri avioliitoista. Tré meni ensimmäisen kerran naimisiin vuonna 1995 valokuvaaja Lisea Lyonsin kanssa, mutta avioliitto päättyi kuitenkin eroon. Toisen kerran hän meni naimisiin vuonna 2000 Claudian kanssa, mutta tämäkin avioliitto päättyi eroon. He kuitenkin asuvat edelleen yhdessä Oaklandissa, Kaliforniassa, koska haluavat kasvattaa Frankiton niin, että tällä on molemmat vanhemmat. Eronsa jälkeen Tré on seurustellut lyhytaikaisesti The Donnas -bändin rumpalin Torryn kanssa. Hän on seurustellut Ruri-nimisen naisen kanssa. Tre Cool ja Dena menivät kihloihin 27.4.2011.Tre Cool ja Sara Rose menivät naimisiin 11.10.2014
Mizar

Zeta Ursae Majoris (ζ UMa / ζ Ursae Majoris) eli Mizar lienee tunnetuin Otavan tähdistä. Tähti on Otavan kauhan varren keskimmäinen tähti. Mizar on ensimmäinen tunnettu kaksoistähti, minkä Giovanni Riccioli havaitsi 1650.
Bolivianos, el hado propicio

Bolivianos, el hado propicio on Bolivian kansallislaulu. Sen sanoitukset ovat espanjankieliset, mutta sen sävelsi italialainen Leopoldo Benedetto Vincenti ja sanoitti José Ignacio de Sanjinés. Ensimmäisen kerran laulu esitettiin La Pazissa 18. marraskuuta 1845.
Laulun sanat.
Lähde:
Kuningattarien laakso

Kuningattarien laakso on Egyptissä Luxoria vastapäätä Niilin länsirannalla Theban nekropolissa sijaitseva muinaisen Egyptin faaraoiden vaimojen hautapaikka.
Historia.
Kuningattarien laakso otettiin käyttöön Uuden valtakunnan 18. dynastian alussa noin 1550 eaa. samalla kun faaraot alettiin haudata hiukan pohjoisempana sijainneeseen Kuninkaiden laaksoon. Aluksi laaksoon haudattiin prinssejä ja prinsessoja sekä joitain kuningasperhettä lähellä olevia yksityishenkilöitä. Kuninkaiden puolisoiden suosituimmaksi hautapaikaksi laakso tuli 19. dynastian aikana. Kuningattarien ohella laaksoon haudattiin myös kuninkaiden lapsia.
Laakson tutkimukset aloitti Egyptiläisen museon tutkija Ernesto Schiaparelli vuosina 1903−1906. Kolme hautaa on nykyisin avoinna yleisölle.
Haudat.
Kuningattarien laakso on leveä ja loivasti nouseva, lähes aina kuiva vadi, ja sinne pääsy on helpompi kuin Kuninkaiden laaksoon. Haudat sijaitsevat vadin molemmin puolin.
Kuningattarien laaksosta on löydetty vuoteen 2000 mennessä 98 hautaa, joista yli puolen alkuperäistä omistajaa ei tiedetä. Haudat ovat usein koristelemattomia, keskeneräisiä, romahtaneita, tulvien tuhoamia tai tyhjennettyjä. Hautojen perustyypit eroavat kuitenkin toisistaan, ja sen perusteella voidaan päätellä jotain omistajista. Prinsessoiden ja nimeämättömien kuningattarien haudoissa oli vain yksi päähuone ja korkeintaan kaksi sivukammiota. Prinssien haudoissa oli yleensä kaksi pitkää käytävämäistä huonetta ja niitä leveämpi arkkukammio. Kuningattarien haudat olivat mutkikkaimmin toteutetut. Näistä merkittävin on Ramses II:n puolison Nefertarin hauta, jonka yksityiskohtainen ja mestarillinen koristelu kuvaa kuningattaren matkaa tuonpuoleisessa. Kuningashaudoista poiketen kuningattarien haudoissa ei nähdä kuvia kuninkaiden Manalan kirjoista, vaan niiden asemesta käytettiin yksityishaudoissa tavattavia Kuolleiden kirjojen vinjettejä.
Laaksossa on myös Uuden valtakunnan ajan jälkeisiä pieniä hautoja sekä 300-luvulla rakennetun kristityn luostarin rauniot.
Veracruz

Veracruz on yksi Meksikon 31 osavaltiosta. Se pinta-ala on 72 873 neliökilometriä, josta mantereella 72 815 neliökilometriä ja Meksikonlahden saarilla yhteensä 58 neliökilometriä. Osavaltion koko nimi on Veracruz de Ignacio de la Llave, mutta useimmiten käytetään pelkkää Veracruz-nimeä.
Veracruz rajoittuu pohjoisessa Tamaulipasiin, etelässä Oaxacaan ja Chiapasiin, kaakossa Tabascoon, lännessä Pueblaan, Hidalgoon ja San Luis Potosíin sekä idässä Meksikonlahteen. Veracruzin pääkaupunki on Xalapa. Veracruz on lähes kahdeksalla miljoonalla asukkaallaan väkiluvultaan Meksikon kolmanneksi suurin osavaltio.
Veracruz tunnetaan rannoistaan ja laskiaiskarnevaalista.
Veracruz (täsmennyssivu)

Veracruz tai Vera Cruz (esp. &lt; ’tosi risti’) voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Alcor

Alcor ("ratsastaja") (80 Ursae Majoris) on Ison Karhun tähdistössä oleva himmeä tähti, joka on lähellä kirkasta Mizaria. Alcor on Mizarista vasemmalle ylös 1/5 astetta. Mizar on Otavan "kattilan" varren keskimmäinen ja "ylin" tähti.
Alcor eli 80 Ursae Majoris on valkoinen pääsarjan tähti. Sen näennäinen kirkkaus 3,99, absoluuttinen kirkkaus 2,09. Spektrityyppi A5V, pintalämpötila 8 000 kelviniä. Massa 1,6 Auringon massaa. Alcor pyörii nopeudella 218 km/s, eli se on nopea pyörijä.
Alcor on 81 valovuoden päässä eli se on 0,27–3 valovuotta Mizaria kauempana. On joskus arveltu, että Alcor kiertäisi Mizaria noin 750 000 vuoden jaksolla, mutta varmaa tämä ei ole.
Kolmen valovuoden etäisyys tekee tähtien kytkeytymisen yhteen epätodennäköiseksi, sillä se on lähellä normaalia tähtien välimatkaa. Jos välimatka olisi 0,27 valovuotta, tähdet voisivat kiertää toisiaan. Näyttää todennäköisemmältä, että Mizar ja Alcor eivät ole kaksoistähti aikaisemmista luuloista huolimatta.
Edullisissa havainto-olosuhteissa Alcor on selvästi nähtävissä paljain silmin. Sitä on kuitenkin vanhastaan käytetty ihmisen näön testaamiseen, ja vanhassa arabialaisessa kirjallisuudessa sanotaan, että sen kykenisivät näkemään vain erityisen tarkkanäköiset. Latinankielinen sananparsi "Vidit Alcor, at non lunam plenam", "hän näkee Alcorin, muttei täysikuuta", tarkoittaa suunnilleen samaa kuin "hän ei näe metsää puilta".
Dancing with the Dead

Dancing with the Dead on Painin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 21. maaliskuuta 2005.
Albumi nousi toisella listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 16.
Kylmälä

Kylmälä on kylä Kirkkonummen pohjoisosassa, lähellä Lapinkylää. Kylä on rakenteeltaan maaseutumainen, taajama-alueella on lievää rakennuskantatihentymää. Vuonna 2011 kylässä oli 855 asukasta.
Kylässä harjoitetaan kasvihuoneviljelyä sekä hevosia. Kylässä on vapaaehtoinen palokunta (Kylmälä FBK).
Koulun uimaranta.
Kylmälässä sijaitseva Sjökullan koulu sijaitsee Tampaja-järven rannalla, lähellä Evitskogin risteystä. Koulun rannassa on hyvä uintipaikka. Laiturin päässä veden syvyys on aikuisella suurin piirtein kainaloihin asti veden pinnan ollessa normaalikorkeudella. Rannalla on pukukopit. 
Liikenneyhteys.
Pohjolan Liikenne ajaa Helsingistä Veikkolaan Kylmälän kautta muutamia kertoja arkipäivässä. Linja-auto lähtee Helsingin linja-autoasemalta laiturista 17. Kirkkonummen linja-autoasemalta Kylmälään menevät linja-autot lähtevät laitureilta 9 ja 10.
Metsähovi.
Kylmälässä sijaitsevat myös Metsähovin tutkimuslaitokset, joihin kuuluvat Helsingin yliopiston Observatorio, Aalto-yliopiston radioteleskooppi ja Paikkatietokeskuksen havaintoasema.
Iota Scorpii

Iota Scorpii (ι Sco / ι Scorpii) on optinen kaksoistähti, joka koostuu kahdesta täysin erillisestä tähdestä: ι¹ Scorpii and ι² Scorpii. Tähdet ovat taivaalla 0,5 asteen ja ehkä 1 900 valovuoden päässä toisistaan.
ι¹ Scorpii.
Iota-1 Scorpii on kellanvalkea kirkas ylijättiläistähti, joka näkyy Maahan kirkkaudella 2.99 tai 3.02 noin 1 800 ± 700 valovuoden päästä, mikä on mitattu parallaksista. Tähden, jonka spektrityyppi on F2-F3Ia, valoa himmentää merkittävästi tähtienvälinen pöly. Luminositeetti on ehkä 29 000 Aurinkoa, lämpötila 6 700 kelviniä, säde 125 Auringon sädettä (0,6 AU) ja massa 12 Auringon massaa. Pyörimisnopeus päiväntasaajalla on ainakin 36 km/s.
ι ² Scorpii.
Iota-2 Scorpii on valkea A-tyypin ylijättiläinen, jonka näennäinen kirkkaus on +4,81. Tähden etäisyysarvio on hyvin epätarkka: 3 700 ± 2 700 valovuotta. Tähden pintalämpötila on 8 800 Kelviniä. Koska tähden etäisyys tunnetaan huonosti, myös arvio kokonaissäteilyluminositeetille on karkea, noin 21 000 kertaa Auringon luminositeetti. Lämpötilasta ja tästä luminositeetista arvioitu tähden säde on noin 60 Auringon sädettä.
Pyörimisnopeus päiväntasaajalla on vähintään 39 km/s. Iota 2 Scorpii menettää harvinaisen hitaasti massaansa, noin kaksi miljardisosaa Auringon massasta vuodessa.
Lausannen sopimus

Lausannen sopimus oli rauhansopimus, jolla määritettiin nykyisten Kreikan ja Turkin rajat. Sopimus allekirjoitettiin Lausannessa Sveitsissä 24. heinäkuuta 1923, ja allekirjoittajina olivat Kreikka, Turkki sekä maita, jotka ottivat osaa ensimmäiseen maailmansotaan ja Turkin itsenäisyyssotaan (Kreikan–Turkin sotaan) vuosina 1919–1922.
Kreikka pyrki sodan avulla hyötymään Turkin sekavasta tilanteesta. Versaillesissa käydyissä ensimmäisen maailmansodan rauhanneuvotteluissa kreikkalaisilla oli suuria aluevaatimuksia, varsinkin niistä Turkin alueista, joiden väestö oli kreikkalaista. Se saikin Sèvresin rauhassa Smyrnan (nyk. Izmirin) seudun, Egeanmeren saaria ja Itä-Traakian. Kreikassa riemuittiin, että on syntynyt ”uusi Kreikka kahdelle mantereelle ja viiden meren rannoille”. Alueensa laajentamiseksi Kreikka aloitti hyökkäyksen Turkkia vastaan Smyrnassa. Tilanne muuttui kuitenkin nopeasti Turkin itsenäisyysodan sytyttyä toukokuussa 1919, sillä se menestyi taisteluissa Kreikkaa paremmin.
Kolme vuotta myöhemmin Kreikka evakuoi armeijansa Smyrnasta, ja Turkki syyskuussa 1922 aloitti kaupungin ryöstämisen ja kristityn väestön surmaamisen, joka vaati 30 000 ihmisen hengen. Lausannen rauhansopimus palautti Turkille ne alueet, jotka Sèvresin rauhassa olivat joutuneet Kreikalle. Näillä seuduilla vanhastaan asunut kreikkalaisväestö joutui suurimmaksi osaksi Kreikan ja Turkin väestönvaihdossa: Kreikasta Turkkiin siirtyi 400 000 muslimia ja Vähästä-Aasiasta Kreikkaan lähes 1,1 miljoonaa kristittyä. Istanbulin, Imbroksen ja Tenedoksen kreikkalaisia (silloin noin 400 000) väestönvaihto ei koskenut eikä myöskään Länsi-Traakian muslimiväestöä (silloin noin 25 000).
Sopimus.
Lausannen sopimuksella muutettiin Sèvresin sopimusta, jota Turkki piti mahdottomana hyväksyä. Rauhankonferenssi alkoi 20. lokakuuta 1922, ja rasittavien neuvottelujen jälkeen se keskeytettiin 4. helmikuuta 1923. İsmet İnönü oli Turkin pääneuvottelija, ja Kreikan pääneuvottelijana oli Eleftherios Venizelos. Kokousta jatkettiin jälleen 23. huhtikuuta, ja sopimus allekirjoitettiin 24. heinäkuuta kahdeksan kuukauden pitkien ja työläiden keskustelujen jälkeen. Sopimus takaa Turkin tasavallan itsenäisyyden, mutta myös suojan etnisesti kreikkalaiselle vähemmistölle Turkissa ja muslimivähemmistölle Kreikassa. Lausannen sopimuksella myös lakkautettiin kapitulaatiosopimusjärjestelmä Turkin osalta. Turkki myöntyi Bosporinsalmen vapaaseen läpikulkuun, mutta sai pitää Vähässä-Aasiassa entiset alueensa.
Seuraukset.
Sopimuksen allekirjoittamisesta lähtien sekä Turkki että Kreikka ovat syyttäneet toisiaan sen ehtojen rikkomisesta. Kreikan mukaan sen etninen vähemmistö on pienentynyt Turkissa vuoden 1923 sadoista tuhansista vain muutamaan tuhanteen nykyisin ja väittää tämän johtuneen järjestelmällisistä vähemmistövastaisista toimista. Toisaalta Kreikan muslimivähemmistö on kasvanut huomattavasti vuodesta 1923, mutta Turkki syyttää Kreikkaa näiden etnisen identiteetin tukahduttamisesta sekä omaisuus- ja kansalaisoikeuksien polkemisesta. Turkki syyttää Kreikkaa myös itäisten Aigeian saarten, kuten Lesboksen, militarisoimisesta sopimuksen vastaisesti.
Historiallinen Aikakauskirja

Historiallinen Aikakauskirja on Suomen Historiallisen Seuran ja Historian Ystäväin Liiton julkaisema tieteellinen aikakauslehti. Lehden aineisto on vertaisarvioitu.
Aikakauskirja on perustettu vuonna 1903, ja se ilmestyy nykyisin neljästi vuodessa. 
Lehden ensimmäisessä numerossa luodaan koko pohja lehden tulevaisuudelle. Helsingin yliopiston edesmennyt historian opettaja ja tutkija Matti Viikari tulitsee teoksessaan "Suomalaisen historiankirjoituksen traditio ja Karl Lampeprecht", että Historiallisen Aikakausikirjan ensimmäinen toimituskunta koostui pääasiassa saksalaisesta kollektivistisesta historiakäsityksestä innostuneista nuorista tutkijoista. Tämä näkyi Viikarin mukaan siinä, miten lehden ensimmäisen numeron myötä "kollektivismi" tuli historian tutkimuksessa suuren yleisön tietoisuuteen.
Emil Skog

Emil Albert Skog (30. kesäkuuta 1897 Helsingin maalaiskunta – 20. syyskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen vasemmistopoliitikko. Hän oli alkuperäiseltä ammatiltaan puhelinasentaja.
Skog toimi vuonna 1918 punakaartissa tykkimiehenä ja osallistui Messukylän sekä Tampereen puolustustaisteluihin. Skog oli posti- ja lennätinlaitoksen huoltotarkastajana 1946–1964. Hän toimi Suomen puolustusministerinä vuodet 1948–1950, 1951–1953 ja 1954–1957.
Skog toimi Suomen sosialidemokraattisen puolueen (SDP) puheenjohtajana 1946–1957. Väinö Tannerin palattua puheenjohtajaksi 1957 muodostui puolueeseen niin sanottu skogilainen oppositio, joka tunnettiin alun perin nimellä "Ryhmä 94".
TPSL itsenäistyy.
Oppositio erosi SDP:stä vuoden 1958 eduskuntavaalien jälkeen ja muodosti oman eduskuntaryhmänsä. Vaaleissa 1962 puolue esiintyi jo omana ryhmänään, nimellä Työväen ja pienviljelijöiden sosialidemokraattinen liitto (TPSL). Skog hoiti TPSL:n puheenjohtajan tehtäviä puolueen perustamisesta vuoteen 1964 saakka. Presidentinvaaleissa 1962 hän oli TPSL:n ehdokkaana saaden kaksi valitsijamiestä.
Takaisin SDP:hen.
Tannerin väistyttyä SDP:n puheenjohtajan paikalta 1963 Skog kannattajineen liittyi seuraavana vuonna takaisin vanhaan puolueeseensa TPSL:n jatkaessa itsenäistä toimintaansa Aarre Simosen johdolla. Vuonna 1971 Skog oli perustamassa eläkeläissosialidemokraattien "Vanhat toverit – Aatteen miehet" -järjestöä ja samana vuonna julkaistiin hänen muistelmansa "Sosialisti ja patriootti muistelee". Vuonna 1975 Skog julkaisi vielä toisen muistelmateoksen "Veljet vastakkain."
Fokker C.X

Fokker C.X oli kaksitasoinen ja kaksipaikkainen kevyt tiedustelu- ja pommikone, jonka hollantilainen Fokker-tehdas suunnitteli vuonna 1933.
Taustaa.
Kone suunniteltiin vuonna 1933 korvaamaan vanhentuva Fokker C.V. Prototyyppi lensi ensimmäisen kerran vuonna 1934 ja se esiteltiin samana vuonna Pariisin ilmailunäyttelyssä. C.X:ssä oli Fokkerille tyypillinen sekarakenne: siivet olivat puuta ja runko teräsputkea. Verhoiluna olivat rungon etuosassa kevytmetallilevyt ja muutoin koneessa oli kangasverhoilu. Prototyypissä oli Rolls-Royce Kestrel II V-moottori.
Alankomaiden Itä-Intian ilmavoimat tilasi 10 konetta, joiden toimitukset alkoivat vuonna 1937. Alankomaiden kuninkaalliset ilmavoimat tilasivat 20 konetta, joista viimeiset 15 oli varustettu kuomulla. Kaksi konetta myytiin Espanjan tasavaltalaisille ja neljä Suomen ilmavoimille. Kaikkiaan 36 sarjakonetta rakennettiin Alankomaissa.
Saksan hyökättyä Alankomaihin 10. toukokuuta 1940 C.X-koneet toimivat tiedustelukoneina mutta pystyivät toimimaan vain miltei maanpinnan tasolla - tätä lentomenetelmää kutsuttiin nimellä "hu-bo-be" ("huisje-boompje-beestje", hollantia: talo-puu-eläin).
Hankinta Suomeen.
Puolustusministeriö tilasi hollantilaiselta Fokkerilta neljä Bristol Pegasus -moottorilla varustettua Fokker C.X -konetta ja hankki valmistuslisenssin 18. toukokuuta 1936. 12. lokakuuta 1936 Valtion lentokonetehdas sai alustavan 13 koneen tilauksen. 2. joulukuuta 1936 tilaus laajennettiin 30 koneeseen. Fokkerin rakentamat mallikoneet (FK-78..81) toimitettiin Suomeen vuoden 1937 alussa ja lentokonetehdas toimitti lisenssillä rakennetut sarjakoneet (FK-82..111) vuoden 1938 kuluessa. Kertyneistä varaosista koottiin vielä viisi konetta (FK-111...115) vuosina 1942–1943. Tunnus FK-111 oli kahdella koneella.
Käyttö Suomessa.
Fokker C.X:ää käytettiin useissa tiedustelulaivueissa tiedustelu- ja pommikoneena talvi-, jatko- ja Lapin sodassa vuosina 1939–1945. Hitaudestaan johtuen "Frans-Kalle" kärsi suuret tappiot. Konetta käytettiin vaativissakin tulenjohtotehtävissä, esimerkiksi Tuuloksen suurhyökkäyksessä 1941. Sodissa menetettiin 17 konetta ja 25 lentäjää. Onnettomuuksissa menetettiin koneen käyttöaikana 1938–1955 yhteensä 20 konetta ja 17 lentäjää. Tyypillä saatiin jatkosodassa jopa yksi ilmavoitto, vaikka aseistuksena oli hyvin vaatimaton konekivääri. Vain kaksi konetta poistettiin loppuunlennettyinä. Viimeinen kone tuhoutui onnettomuudessa vuonna 1958.
N. R. af Ursin

Nils Robert (N. R.) af Ursin (18. huhtikuuta 1854 Kuopio – 8. toukokuuta 1936 Hämeenlinna) oli suomalainen poliitikko ja yksi Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen perustajajäsenistä ja sen edeltäjän, Suomen Työväenpuolueen, ensimmäinen puheenjohtaja. Hän kuului vuosisadan vaihteen työväenliikkeen ja ensimmäisen yksikamarisen eduskunnan näkyviin hahmoihin. Häntä on pidetty työväen aatteellisena herättäjänä. Hänen osuutensa sosialismin leviämisessä Suomen työväenliikkeeseen on nähty historiankirjoituksessa usein merkittävänä.
Ura.
Af Ursin väitteli Helsingin yliopistossa filosofian tohtoriksi antiikin roomalaisten sotataidosta ("De castris Hygini", 1881), mutta hänen dosentinväitöskirjansa hylättiin, ja hänen haaveilemansa akateeminen ura jäi siihen. Hän toimi Viipurissa ja Turussa klassisten kielten lehtorina. Ursin oli sukunsa edustaja aatelissäädyssä valtiopäivillä 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Af Ursin oli Viipurin työväenyhdistyksen perustajia 1886 ja Turun työväenyhdistyksen puheenjohtaja 1891–1900. Vuoteen 1899 nuorsuomalaisilla oli enemmistö työväenyhdistyksissä ja useimmat yhdistykset olivat liberaaleja, mutta tuolloin sosialistit (kuten af Ursin) saivat enemmistön. Muualla Euroopassa vastaava oli tapahtunut jo aiemmin. Myös af Ursin oli pitkään nuorsuomalaisen puolueen aktiivi ennen liukumistaan sosialistiksi.
Ursin oli Suomen työväenpuolueen puheenjohtaja puoli vuotta 1899–1900. Eron taustalla olivat ensisijaisesti arvovaltakysymykset ja valtataistelu, eivät niinkään linjariidat. Hän erosi myös Turun työväenyhdistyksestä.
Af Ursin valittiin ensimmäiseen eduskuntaan vuonna 1907 Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Kansanedustajana hän toimi vain yhden kauden, vuonna 1908 pidettyihin eduskuntavaaleihin saakka. Hänet valittiin vaalikauden alussa eduskunnan ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi sekä suuren valiokunnan, perustuslakivaliokunnan ja työväenasiainvaliokunnan jäseneksi. Eduskunnan joulutauon jälkeen häntä ei valittu enää tärkeimpiin valiokuntiin.
Vuonna 1918 af Ursin siirtyi sisällissodan loppuvaiheessa 1918 maanpakolaiseksi Neuvosto-Venäjälle. 1918–1919 hän toimi Pietarin suomalaisen työkoulun johtajana ja 1919–1920 Venäjän Sosialistisen Akatemian jäsenenä. Vuonna 1920 hän siirtyi Ruotsiin, josta hän palasi Suomeen vuonna 1922.
Marjatta Rahikainen on väitöskirjassaan "N. R. af Ursin: Aatelismies Suomen työväenliikkeessä" (1986) päivittänyt af Ursinin mainetta ja myyttiä. Hänen mukaansa af Ursinia koskeva tutkimus on perustunut pääasiassa tämän omiin kirjoituksiin.
Karsin sopimus

 
Karsin sopimus oli ystävyyssopimus Turkin ja Neuvostoliiton välillä. Se allekirjoitettiin Karsissa 23. lokakuuta 1921 ja ratifioitiin Jerevanissa 11. syyskuuta 1922. Turkki luovutti Neuvostoliitolle Batumin kaupungin vastineeksi Karsin ja Ardahanin kaupungeista. Sopimus käytännöllisesti katsoen päätti lyhytaikaisen Armenian tasavallan, joka oli perustettu edellisen Sèvres’n sopimuksen pohjalta. Nykyinen Armenia ei tunnusta Karsin sopimusta.
Albireo

Albireo ("β Cygni", "Beeta Cygni") on kaksoistähti Joutsenen tähtikuviossa. Molempien tähtien etäisyys Maasta on 386 ± 26 valovuotta ja yhteenlaskettu suuruusluokka 2,90. Komponenteista kirkkaampi on väriltään oranssi ja himmeämpi sininen; niiden sijaitessa vierekkäin silmän havaitsema väriero korostuu, ja kaksoistähti on siten erityisen näyttävä. Tähtien näennäinen väli on 35 kaarisekuntia, joten ne on erotettavissa tehokkaalla, jalustaan tuetulla kiikarilla tai pienellä kaukoputkella. Aiemmin Albireoa on pidetty pelkkänä optisena kaksoistähtenä, mutta huolimatta komponenttien välisestä suuresta etäisyydestä niiden on havaittu muodostavan fyysisen parin.
Tähtiä kutsutaan joko nimellä Albireo A+B tai β1 / β2 Cygni. Koko systeemin absoluuttinen kirkkaus on −2,31 ± 0,15 magnitudia. Oranssin Albireo A:n näennäinen kirkkaus on 3,05 magnitudia ja sinisen B:n kirkkaus 5,17. Tähtien todellinen väli on 4 400 AU ja kiertoaika 7 300 vuotta. Albireo Aa:n pintalämpötila on 4 100 kelviniä, säteilyntuotto 950 kertaa Aurinkoa suurempi ja säde 20 Aurinkoa sekä massa 5 Aurinkoa. Tähden spektrityyppi on K3II ja väri-indeksi +1,13. Albireo A on itsessäänkin kaksoistähti, ja oranssia tähteä kiertää aivan lähellä B8V-tyyppinen sininen tähti Albireo Ab, jonka pintalämpötila on 11 000 kelviniä, säteily 100 aurinkoa ja massa 3,2 auringon massaa. Näiden väli on 40 AU ja kiertoaika toistensa ympäri 96,84 vuotta. Radan eksentrisyys (soikeus) on 0,719, mikä merkitsee hyvin soikeaa rataa. Näiden tähtien näennäinen väli on 0,586 kaarisekuntia.
Albireo B:tä ympäröi kaasukiekko, sillä se pyörii ainakin 250 km/s menettäen nopeasti massaansa. Albireo B:n spektrityyppi on B8–B9eV ja pintalämpötila 12 100 kelviniä, kokonaissäteily 190 Aurinkoa ja massa 3,3 Aurinkoa. Väri-indeksi (B–V) on −0,1. Tähteä ympäröivä kaasukuori aiheuttaa emissioviivoja tähden spektriin. Albireo B:stä katsottuna Albireo A paistaisi 33 kertaa täysikuuta kirkkaampana.
Gourdou-Leseurre GL-21

Gourdou-Leseurre GL-21 oli ranskalainen hävittäjälentokone. Koneen ensimmäinen versio, GL-1, lensi ensilentonsa 10. toukokuuta 1918. Kone osoittautui Ranskan ilmavoimien tekemissä kokeissa heikkorakenteiseksi ja liian painavaksi. Parannettu GL-2 Type B -muunnos esiteltiin vuonna 1920. GL-2:a rakennettiin 20 koneen sarja. Seuraavat kehitetyt muunnokset olivat GL-21 Type B2 (valmistettiin 30 kpl), sekä GL-22 Type B3, jota valmistettiin 50 kappaletta. 
Käyttö Suomessa.
Suomen ilmavoimat hankki 19 kappaletta GL-22 (B3) -konetta ja yhden GL-21 (B2) -kokeilukoneen, ja käytti niitä vuodesta 1923 vuoteen 1931 asti. Tyypillä muodostettiin Suomen ensimmäinen määrävahvuinen hävittäjälaivue Utin Maalentoeskaaderin yhteyteen.
Koneet olivat ahkerassa käytössä etenkin vuosina 1925–1927, ja niillä lennettiin paljon taitolentoa. Sitä varten perustettiin viiden koneen osasto, ”Keisarin sirkuslaivue”, jota johti kapteeni Väinö Bremer. Koneita alettiin poistaa käytöstä vuodesta 1928 alkaen niissä havaitun metallin väsymisen vuoksi.
Suomessa kutsumanimen "Gurduu" saaneen koneen viimeinen lento lennettiin 31. tammikuuta 1931.
Viimeisen lennon lentänyt koneyksilö, rekisteriltään GL-12, on nykyisin entisöitynä Keski-Suomen ilmailumuseossa.
Puolustusvoimien kansainvälinen keskus

Puolustusvoimien kansainvälinen keskus (lyhenne PVKVK, ) on Suomen puolustusvoimien keskus, joka järjestää ensisijaisesti sotilaallisen kriisinhallinnan koulutusta. Se on perustettu vuonna 1969, ja se oli vuoteen 2014 saakka Pääesikunnan alainen itsenäinen sotilaslaitos. Vuodesta 2015 se on ollut osa Maanpuolustuskorkeakoulua. 
Historia.
Syyskesällä 1966 Satakunnan tykistörykmentti sai yllättäen käskyn ryhtyä huolehtimaan Kyproksella toimineiden YK:n rauhanturvajoukkojen suomalaisen pataljoonan täydennysjoukkojen vastaanottamisesta, varustamisesta ja kouluttamisesta sekä palvelussitoumuksensa päättävän henkilöstön kotiuttamisesta.
YK-koulutuskeskus perustettiin Pääesikunnan 27. lokakuuta 1969 antamalla käskyllä Satakunnan tykistörykmentin yhteyteen Niinisalon varuskuntaan Kankaanpäähän nimellä YK-koulutuskeskuksen esikunta. Nimi muutettiin vuoden 1982 alusta lukien muotoon YK-Koulutuskeskus (lyhenne YK-KoulK). Samassa yhteydessä määrättiin, että keskus oli YK-asioissa suoraan puolustusministeriön alainen. YK-Koulutuskeskukselle valmistuivat omat tilat vuonna 1985.
Niinisalon varuskunnassa toimineet joukko-osastot ja -yksiköt, mukaan lukien YK-Koulutuskeskus, liitettiin maaliskuun alussa 1992 yhtymätasoiseksi Tykistöprikaatiksi. Vuoden 2001 alussa tehdyssä laajassa organisaatiouudistuksessa YK-Koulutuskeskus irrotettiin Tykistöprikaatista ja siitä tuli suoraan Pääesikunnan alainen Puolustusvoimien Kansainvälinen Keskus (PvKvK).
Keskus vastasi Suomen rauhanturvaamistoimintaan tarkoitettujen joukkojen kouluttamisesta ja perustamisesta vuoden 2008 alkuun saakka, jonka jälkeen tehtävä siirtyi Porin prikaatille Säkylään. Samalla keskus muutti Niinisalosta Tuusulan Hyrylään varuskunta-alueelle. Vuodesta 2015 keskus on sijainnut Helsingissä Santahaminan saarella, jonne rakennettu Santahamina-talo valmistui helmi-maaliskuussa 2015.
Toiminta.
Keskus järjestää sotilaallisen kriisinhallinnan kursseja johtaja- ja asiantuntijahenkilöstölle YK:n, Naton, EU:n ja Afrikan unionin johtamiin kriisinhallintaoperaatioihin sekä tukee muiden hallinnonalojen osallistumista kansainväliseen siviilikriisinhallintaan. 
Puolustusvoimien kansainvälinen keskus muodostaa yhdessä Kriisinhallintakeskuksen ja Poliisiammattikorkeakoulun kanssa Kokonaisvaltaisen Kriisinhallinnan Osaamiskeskuksen.
Keskuksen vuosipäivä on Yhdistyneiden kansakuntien päivänä 24. lokakuuta.
Johto.
Keskuksen johtajina ovat toimineet:
Avro Anson

Avro Anson (lempinimi: "Faithful Annie") oli englantilainen kaksimoottorinen kuljetuslentokone, jonka ensilento lennettiin maaliskuussa 1935. Konetyypin ensimmäinen sarjakone valmistui joulukuussa samana vuonna, ja tyyppi otettiin Britannian kuninkaallisten ilmavoimien (RAF) palveluskäyttöön maaliskuussa 1936. Anson oli alun perin meritiedustelukone, jota käytettiin kuitenkin paljon yhteys- ja harjoituspommikoneena. Ansoneita rakennettiin Isossa-Britanniassa 8 138 kappaletta ja Kanadassa 2 882 kappaletta. Konetyypin tuotanto päättyi vuonna 1952. RAF poisti tyypin käytöstä vuonna 1968.
Konetta käyttivät Australia, Kanada, Egypti, Suomi (3 kpl), Englanti, Grönlanti, Irlanti, Uusi-Seelanti, Etelä-Afrikka, Turkki ja Yhdysvallat.
Suomen ilmavoimat.
Suomen ilmavoimat käytti Ansoneita koulukoneina. Kolme konetta hankittiin 1937 samaan aikaan Blenheim-pommittajien kanssa, ja niiden tarkoituksena oli helpottaa ajanmukaiseen lentokalustoon siirtymistä. Koneilla koulutettiin ohjaajia, tähystäjiä ja radiosähköttäjiä. Tyyppi oli Ilmavoimien ensimmäinen sisäänvedettävällä laskutelineellä varustettu. Viimeinen kolmesta ilmavoimien Ansonista lensi viimeisen lentonsa vuonna 1947, ja se poistettiin kirjanpidosta vuonna 1952.
Markab

Markab ("α Pegasi",α Peg, "Alfa Pegasi") on 140 valovuoden päässä oleva sininen tähti, joka sijaitsee Pegasuksen tähdistössä.
Tähden näennäinen kirkkaus on 2,49 ja spektrityyppi B9III. Väri-indeksi on B-V −0,04 ja absoluuttinen kirkkaus −0,70. Markabin massa on hieman yli 3 Aurinkoa, säde 5,2 aurinkoa, kokonaissäteily ultravioletti mukaan lukien 231 Aurinkoa. Pintalämpötila on 8 920 kelviniä ja pyörähdysaika 1,5 päivää. Tähti on juuri jättänyt pääsarjan. Markab on melko keskinkertainen, tyypillinen "normaali" tähti.
Gundishapurin akatemia

Gundishapurin akatemia (myös "Jondishapoor", "Jondishapur", "Jondishapour", "Gondeshapur", "Gondê Shâpûr") on viime aikoihin asti säilynyt historiankirjoituksen myytti. Sen mukaan Gundishapurin kaupungissa, joka sijaitsi nykyisen Iranin alueella Khūzestānissa, lähellä Bagdadia, olisi sijainnut sassanidien valtakunnan älyllinen keskus. 
Perinteinen käsitys.
Perinteinen käsitys Gundishapurin akatemiasta kertoo, että sassanidihallitsija Šapur I (241–271) olisi perustanut kaupungin ja Šapur II (306–380) yliopiston, jossa olisi ollut tiedekunnat astronomialle observatorioineen; teologialle ja lääketieteelle opetussairaaloineen. Toiminnasta olisivat vastanneet varsinkin nestoriolaiset kristityt. Akatemian on katsottu olleen muinaisen maailman merkittävin lääketieteen keskus 500- ja 600-luvuilla. Siellä olisi toiminut maailman vanhin opetussairaala, sekä suuri kirjasto ja yliopisto. Akatemia olisi tarjonnut koulutusta lääketieteen, filosofian, teologian ja luonnontieteiden alalla ja jatkanut zarathustralaisia, persialaisia ja Intian perinteitä, mutta ennen kaikkea antiikin Kreikan sivistystä. Paikka olisi ollut myös kreikkalaisen kirjallisuuden käännöskeskus. Koululla olisi ollut suuri merkitys antiikin Kreikan filosofisen perinnön säilyttämisessä sen jälkeen, kun Platonin akatemia oli sulkenut ovensa Ateenan kaupungin lopetettua avustuksensa. Tällöin filosofit olivat lähteneet etsimään onneaan muualta. Gundishapur olisi ollut merkittävä keskus, jonka kautta etenkin kreikkalainen lääketiede olisi päätynyt islamilaisen maailman käyttöön abbasidien tultua valtaan vuonna 750.
Uudet käsitykset.
Uusimman tutkimuksen nojalla väitteet opetussairaalasta, suuresta kirjastosta, yliopistosta tiedekuntineen ja kääntämistoiminnan keskuksesta eivät pidä paikkaansa. Arvellaan kuitenkin, että kaupungissa oli teologeille tarkoitettua opetusta sekä sairaala. Lisäksi kaupungista siirtyi vuonna 765 al-Mansurin henkilökohtaiseksi lääkäriksi Jurjis ibn Bukhtishu, ja hänen jälkeläisensä jatkoivat palvelua hovissa. Nestoriolaisten kristittyjen merkitys oli suuri kreikkalaisen sivistyksen siirtäjinä, mutta heidänkään toimintansa ei keskittynyt Gundishapuriin. On arveltu, että Gundishapurin maine lääketieteen keskuksena syntyi siitä, että kalifien henkilääkärit olivat tulleet sieltä.
Flygvapenmuseum

Flygvapenmuseum on Ruotsin ilmavoimien ilmailumuseo Linköpingissä. 
Sen näyttelyssä on täten Ruotsin ilmavoimien käyttämiä lentokoneita, etenkin Saabin valmistamia. Sen kokoelmiin kuuluu 120 konetta, joista kaikki eivät ole esillä. Osa näytteille asetetuista Ruotsin ilmavoimien väreihin maalatuista lentokoneista ei ole koskaan ollut Ruotsissa käytössä, vaan museo on hankkinut niitä vaihtamalla mm. Lansen- ja Draken-koneita ulkomaiden kanssa. Tämä ei täysin vastaa museon toimintaperiaatteita, mutta tuo yleisön nähtäville kattavasti Ruotsin ilmavoimien lentokaluston konetyypit. Museo uudistettiin vuonna 2010.
Museolla on myös Gripen-lentosimulaattori.
Sigma Sagittarii

Sigma Sagittarii (σ Sgr / σ Sagittarii) eli Nunki on Jousimiehen tähdistön toiseksi kirkkain tähti. Sinisen Nunkin näennäinen kirkkaus on 2,05 ja spektriluokka B2,5V. Tähden etäisyys on 224 ± 14 valovuotta. Tähdellä on seuralainen, Sigma Sagittarii B eli Nunki B, 5,2 kaarisekunnin päässä. Nunki B loistaa meille kirkkaudella 9,2. Tähden väri-indeksi on -0,22.
Tähden lämpötila on noin 22000 kelviniä, läpimitta 5,6 Auringon läpimittaa ja massa 14 aurinkoa.
Ämmänsaari

Ämmänsaari on Suomussalmen kunnan keskustaajama. Taajaman väkiluku vuonna 2005 oli 4 909 asukasta ja pinta-ala 8,9 km², josta vettä 0,5 km². Vuoden 2011 tietojen mukaan Ämmänsaaren väkiluku oli 4 454 asukasta.
Maantiede.
Emäjoki lähtee Kiantajärvestä kahtena haarana, Ämmäkoskena ja Jalonkoskena, jotka yhtyvät noin kilometrin kuljettuaan. Näiden jokihaarojen väliin jäävä alue on nimeltään Ämmänsaari. Nykyisin Jalonkoski on padottu suvannoksi ja käytännössä kaikki vesi virtaa Ämmäkoskeen vuonna 1959 valmistuneen voimalaitoksen kautta. Vain tavaraliikenteen käytössä oleva Ämmänsaaren rautatieasema sijaitsee joen pohjoisrannalla. 
Historiaa.
1841 Hyrynsalmen kirkkoherra perusti Ämmäkoskeen Ämmän ruukin ja sen ympärille alkoi rakentua asutusta. Järvimalmia raudaksi jalostanut Ruukki työllisti 1860- ja 1870-luvuilla jopa yli 400 paikkakuntalaista.
Ämmänsaaresta tuli kunnan hallinnollinen keskus valtioneuvoston päätöksellä sotien jälkeen ja se kasvoi suuremmaksi kuin sodassa tuhoutunut Suomussalmen kirkonkylä.
Palveluita.
Ämmänsaaressa toimii vuodeosastollinen Suomussalmen terveysasema, joka kuuluu Kainuun soteen. 1967 valmistunut Ämmänsaaren kirkko on osa Ämmänsaaren seurakuntakeskusta, johon kuuluu myös 1977 rakennettu seurakuntasali muine tiloineen. Keskustassa on lisäksi 1953 rakennettu Ämmänsaaren työväentalo, jossa pidetään muun muassa vappujuhlia ja tansseja. Joulukuussa 1969 Ämmänsaareen saatiin Suomussalmen Alko, eikä alkoholijuomia enää tarvinnut hakea yli sadan kilometrin päästä Kajaanista. Kylpylähotelli Kiannon Kuohujen yhteydessä toimivat teatteri Retikka ja elokuvateatteri Kino Retikka. Ämmänsaaressa on myös ruokaravintola Kultainen kukko sekä Kiantajärven Jalonniemessä turistipysäyttäjänä Jalonniemi-talo, jonka pihassa sijaitsee Kain Tapperin veistämä Ilmari Kiannon patsas. Se paljastettiin 1974 ja siirrettiin nykyiselle paikalleen 1998. Jalonniemen rannasta on kesäisin laivayhteys Kiannon taiteilijakodin, kahdesti tuhoutuneen Turjanlinnan maisemiin. Laivamatkaan sisältyy opastettu kierros Suomussalmen suurikatsomoinen kesäteatteri on toiminut jo vuosia hieman keskustaajaman eteläpuolella Kaunisniemen mäntykankaalla.
Taivalalanen ja Pitämä.
Taivalalanen ja Pitämä ovat keskustasta noin kilometrin päässä olevia lähiöitä. Niiden asukasluku on 1 545 (2001), ja niissä on sekä kolmikerroksisia kerrostaloja että pientaloasutusta. Taivalalasella sijaitsi peruskoulun ala-aste, joka lakkautettiin 2016 ja koulun oppilaat siirrettiin Ruukinkankaan kouluun. Taivalalasella sijaitsee päiväkoti. Pitämän vieressä sijaitsevalla Akonvaaran niemimaalla on hyvät ulkoilu- ja retkeilymahdollisuudet. Siellä on myös lampi johon on istutettu arvokaloja, esimerkiksi kirjolohta.
Carl Michael Bellman

Carl Michael Bellman (4. helmikuuta 1740 Tukholma – 11. helmikuuta 1795 Tukholma) oli ruotsalainen runoilija ja muusikko, jota on kutsuttu myös Ruotsin kansallisrunoilijaksi.
Bellman aloitti kirjoittamalla juomalauluja ja satiirisia runoja, ja kääntämällä runoutta saksasta ja ranskasta. Kaikkiaan hän kirjoitti yli 1700 runoa, joista useimmat on sävelletty.
Hänen runoistaan tunnetuimman ryhmän muodostavat vuosina 1790 ja 1791 julkaistut kokoelmat Fredmanin epistoloita ("Fredmans Epistlar") ja lauluja ("Fredmans Sånger"). Niihin Bellman keräsi runoja, joista suuren osan hän oli kirjoittanut jo 1760-luvulla.
Yksittäisistä Bellmanin lauluista tunnetuin on ”Ukko Nooa” (Gubben Noach), joka on eräänlainen parodiamukaelma Raamatun Vanhan testamentin pohjalta. Myös Suomessa suosittu kevätlaulu ”Tuuli hiljaa henkäilee” (suomalainen teksti Olli Vuorinen) kuuluu Bellmanin lauluihin (Solen glimmar blank och trind, ep. 48). 
Laulujen melodiat olivat yleensä sovitettuja ajan suosituista sävelmistä ja harvemmin Bellmanin täysin itse säveltämiä.
Jolos

Jolos on Oulun 45. kaupunginosa. Se muodostettiin 1.1.2009 Oulun ja Ylikiimingin kuntaliitoksen yhteydessä.
Kaupunginosan keskuksen muodostava Joloksen kylä sijaitsee Joloksentien varrella lähellä valtatietä 20 noin 13 kilometrin päässä Ylikiimingin taajamasta pohjoiseen. Noin 300 asukkaan kylä on muodostunut pääasiassa Jolosjärven rannalle. 
Joloksen ala-asteen koulu lakkautettiin keväällä 2001 kosteus- ja homevaurion vuoksi.
Joloksella toimi heinäkuussa 2010 toimintansa aloittanut Sortolan Kotijäätelö, joka oli Pohjois-Suomen ensimmäinen kotijäätelöä valmistava yritys.
Kota

Kota on pieni perinteinen asumus tai virkistyskäyttöön tarkoitettu rakennus. 
Kota asumuksena.
Perinteinen kota on joko rakennettu riukujen varaan "korvakodaksi" tai "keila- eli pirrikodaksi", ja katettu esimerkiksi nahalla, tuohilevyillä, kankaalla tai turpeella. Kota voi olla myös puista salvettu "turve- eli multakota". Kodan keskellä on yleensä tulisija. Kota voi olla kupumainen tai telttamainen. Intiaanitelttoja ei kuitenkaan kutsuta kodiksi vaan teltoiksi tai tiipiiksi. 
Suomalaiset siirtyivät jo esihistoriallisena aikana käyttämään pysyvämpiä rakennustyyppejä varsinaisina asumuksina, mutta kotaa käytettiin vielä pitkään pihapiirissä ruoanlaittoon tarkoitettuna tilana, keittokotana sekä tilapäisasumuksena metsästys- ja kalastusmatkoilla ja poropaimenien siirrettävänä asumuksena.
Sana "kota" on hyvin vanha asumusta tarkoittava sana, josta nykysuomen sana "koti" on johdettu, ja sillä on vastineet kaikissa suomen lähisukukielissä ja useimmissa etäsukukielissä. Suomen kirjakielessä "kota" on esiintynyt Agricolan ajoista lähtien.
Kota virkistyskäytössä.
Kotamaiset rakennukset ovat yleisiä virkistyskäytössä, yleensä taukopaikkana, jossa on tulisija tai grilli ja istuinpenkit. Tyypillinen kota on puurakenteinen monikulmainen rakennus, jossa tulisija on keskellä, penkit kiertävät seinänvieriä, jokaisella seinällä on ikkuna ja yhdellä ovi. Kota voidaan salvaa hirrestä tai tehdä lankuista ja laudoista. Kodassa on usein huopakatto, joskus tosin sekin on tehty laudoista. Perustuksena voi olla betonilaatta tai nurkkakivet. Kotia valmistetaan myös teollisesti.
Eta Ophiuchi

Eta Ophiuchi (η Oph / η Ophiuchi) eli Sabik on kaksoistähti Käärmeenkantajan tähtikuviossa. Molempien tähtien summattu kirkkaus 2,43, etäisyys 84 valovuotta, 
absoluuttinen kirkkaus 0,37. Tähti on sinivalkoinen, väri-indeksi B-V -0,05. Spektrityyppi A2.5Va, lämpötila 8920 K, säteilyntuotto 70 Aurinkoa. Säde 2 Aurinkoa, massa 3 Aurinkoa. Kaksoistähden komponenttien väli on 22 AU, rata hyvin soikea, mikä tekee planeettojen muodostumisen ehkä mahdottomaksi.
Kaksoistähden tähtien A ja B kirkkaudet ovat 2,9 ja 3,4. Kiertoaika on 88 vuotta. A:n tyyppi on A2V ja B:n A3V. Näiden luminositeetit ovat 36 ja 23 Aurinkoa.
Kotihiiret

Kotihiiret ("Mus") on varsinaisten hiirten ja rottien alaheimoon kuuluva jyrsijäsuku, johon kuuluu noin 40 lajia.
Ruumiinrakenne.
Tunnistettavana piirteenä kotihiirillä on kallon muoto ja selkeä hampaiden rakenne. Sekä ylä- että alaleuassa on kaksi kaarevaa ja talttamaista etuhammasta. Hampaiden etureuna on hyvin kestävää hammaskiillettä ja takareuna pehmeämpää hammasluuta. Hiiren hampaat kasvavat koko sen elinajan, koska jyrsiminen kuluttaa hampaita kärjestä. Koska kasvisravinto sulaa vaikeasti suolistossa, hiirillä on iso umpisuoli, jossa bakteerit hajottavat ruokaa edistäen näin sulamista.
Elintavat.
Kotihiiret käyttävät ravinnokseen erilaisia jyviä, juuria, marjoja, ihmisen elintarvikkeita, toukkia sekä pieniä hyönteisiä. Jyrsijälajeille selkeä, yhteinen piirre on suuri lisääntymiskyky ja kannanvaihtelujen suuri vaihtelu eri vuosina. Kannanvaihteluiden suuri merkitys vaikuttaa myös jyrsijöitä pääravintonaan käyttäviin petolajeihin, kuten pöllöihin, kettuihin ja kissoihin. Vaikutus näkyy myös hiirten aiheuttamien vahinkojen määrässä maataloudessa. Hiiren elinikä on lyhyt, kuten lähes kaikilla muillakin nopeasti lisääntyvillä pikkujyrsijöillä.
H’erson

H’erson (; ) on runsaan 66 000 asukkaan (2025) kaupunki Ukrainan eteläosassa. Se on Hersonin alueen ja saman nimisen piirin hallinnollinen keskus, ja alueellisesti merkittävä satama. Kaupunki sijaitsee Dneprjoen rannalla noin 15 kilometriä sisämaahan Mustaltamereltä.
Historia.
Kaupunki perustettiin aiemman venäläisen linnoituksen paikalle vuonna 1778, ja nimettiin Sevastopolin läheisyydessä sijaitsevan Khersonesoksen muinaisen asuinpaikan mukaan. H’ersonista tuli perustamisestaan lähtien merkittävä laivanrakentamisen keskus ja satama, josta vietiin erityisesti viljaa ja puutavaraa Eurooppaan. H’ersonista tuli entistäkin merkittävämpi vientisatama, kun Dnepr- ja Bugjokien välistä suistoa syvennettiin 1900-luvun alussa ja aiempaa suuremmat rahtialukset pääsivät satamaan.
Ukrainan itsenäisyyssodan (1917–21) aikana kaupunkia hallitsivat vuoroin ukrainalaiset, punaiset, ranskalaiset, puolalaiset ja valkoiset joukot. H’erson kärsi merkittäviä vahinkoja toisen maailmansodan aikana. Heinäkuusta 2020 lähtien kaupunki on ollut osa tuolloin perustettua H’ersonin piiriä.
Venäläiset valtasivat H’ersonin 3. maaliskuuta 2022, kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan. Ukraina valtasi kaupungin takaisin 11. marraskuuta.
Hallinto ja alueellinen jako.
Suvorovin kaupunkipiiri nimettiin 2023 uudelleen Ukrainan venäläistämistoimien vastaisen lain mukaisesti Keskuspiiriksi () Kaksi muuta kaupunkialuetta ovat Dnipron () ja Korabelnyin () piirit.
Talous ja kulttuuri.
H’erson on edelleen merkittävä Mustanmeren sekä Dneprjoen vientisatama. Kaupungissa on laivanrakennusteollisuutta, puuvillatekstiilitehdas ja merkittäviä telakoita. H’ersonissa sijaitsee neljä yliopistoa, useita muita ammatillisia oppilaitoksia ja tieteellisiä tutkimuskeskuksia. Vielä vuonna 2022 yksi kaupungin suurimmista kulttuurikeskuksista oli H’ersonin taidemuseo. 
Liikenneyhteydet.
H’erson on osa Ukrainan rautatieverkkoa, ja kaupungin asemalta on päivittäinen junayhteys Ukrainan suurimpiin kaupunkeihin. Hersonin alueella sijaitsee myös H’ersonin kansainvälinen lentoasema.
Väestö.
Toisen maailmansodan jälkeen H’erson rakennettiin uudelleen. Samalla väestö ukrainalaistui ja kaupungin asukasluku kasvoi nopeasti. Vuonna 2001 väestöstä etnisesti ukrainalaisia oli 76,5 prosenttia ja venäläisiä 19,9 prosenttia. Ukrainalaisista 28,2 prosenttia puhui venäjää äidinkielenään.
Kalevi Pollari

Kalevi Pollari (s. 15. tammikuuta 1958) on suomalainen radiotoimittaja. 
Pollarilla oli oma paikkansa Radio Suomen Yöradiossa, jossa hän kunkin vuorokauden varhaisilla alkutunneilla kertoi jonkin tietyn kyseiseen päivään liittyvän tarinan, jonka jälkeen kuultiin enemmän tai vähemmän läheisesti asiaan liittyvä musiikkikappale otsikolla Nuotin vieressä. Pollari toimitti lisäksi Radio Suomessa musiikkiohjelmia kuten Jokaniemen sävelradio, Iskelmäradio, Kersantti Pippuri, Rockradio, Nyrokradio, Nuotin vieressä, Suomi soi ja Kadonneen levyn metsästäjät sekä Yle Radio 1:n ohjelmaa Muistojen bulevardi.
Pollari antoi monien vuosien ajan vakioveikkausvihjeitä lauantaiaamupäivisin Yle TV2 -kanavan Peliuutisissa. 
Hän jäi eläkkeelle Yleisradiosta alkuvuonna 2023.
Habarovskin sotarikosoikeudenkäynti

Habarovskin sotarikosoikeudenkäynti käytiin Habarovskissa 25. joulukuuta – 31. joulukuuta 1949 Japanin Kwantungin armeijan upseereita vastaan, jotka olivat valmistaneet ja käyttäneet toisen maailmansodan aikana biologisia aseita.
Tuomiot jaettiin 1. tammikuuta 1950. Kaikki tuomitut palautettiin Japaniin 1956. Sinä vuonna Neuvostoliitto ja Japani solmivat perussopimuksen diplomaattisuhteiden avaamiseksi. Rauhansopimusta ei voitu tehdä Kuriilien saariin liittyvän avoimen kysymyksen vuoksi.
Tuomioiden arveltiin olevan lieviä siksi, että syytettyjen epäillään toimittaneen yksikkö 731:n tutkimustuloksia myös neuvostoliittolaisille. Yhdysvaltalaisten tiedetään saaneen tietoja japanilaisten kiinalaisilla tekemien ihmiskokeiden tuloksista.
Matti Närhi

Juha Matti Närhi (s. 17. elokuuta 1975 Viitasaari) on suomalainen arvokisoissa kilpaillut keihäänheittäjä. Närhen urheiluseura oli Viitasaaren Viesti.
Nuorena Närhi oli yksi maailman lupaavimmista keihäänheittäjistä. Hän saavutti hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa 1993, alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1994 ja alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 1997. Vuonna 1998 Närhi pääsi mukaan ensimmäisiin aikuisten arvokisoihinsa EM-kilpailuihin Budapestiin, jossa hän selviytyi loppukilpailuun ja sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 82,59. Närhi oli yhdessä Aki Parviaisen kanssa syrjäyttänyt vanhat konkarit Kimmo Kinnusen ja Seppo Rädyn Suomen mieskeihäänheiton terävimmältä huipulta.
Närheltä odotettiin paljon vuodelle 1999, mutta epäonnekseen reiden lähentäjä kramppasi kuitenkin juuri ennen Sevillan MM-kilpailuja. Närhi kuitenkin heitti karsinnassa tuloksen 85,05 ja pääsi loppukilpailuun. Lopulta Aki Parviaisen kultamitalijuhliin päättyneen loppukilpailun kolmannessa heitossa Närheltä kuitenkin katkesi akillesjänne ja hän sijoittui 12:nneksi tuloksella 79,47.
Sinnikkäästi Närhi kuitenkin kuntoutti itsensä seuraavalle kesälle, vaikka ei vielä täysin huippukuntoon kerennytkään. Olympiapaikka jäi lunastamatta ja katse oli suunnattu jo seuraavaan kauteen. Myös vuosi 2001 oli vaivoja täynnä, ja kaiken huipennus oli olkapään hajoaminen Edmontonin MM-kilpailujen karsinnan avausheitossa. Närhi harkitsi uransa jatkoa, ja päätti yhdessä valmentajansa Kari Ihalaisen kanssa yrittää vielä kerran ja tavoitteeksi asetettiin Ateenan olympiakisoihin 2004 kaikki tai ei mitään -asenteella. 
Vuosi 2002 menikin olkapäätä parannellessa, ja vielä 2003 heitot jäivät 77 metriin, mutta tärkeintä olikin pitää käsi ehjänä ja kokeilla sen kestävyyttä. Toipumisaikana Närhen nimi pudotettiin pois Suomen Olympiakomitean ja Urheiluliiton tukilistoilta pois. Hän myös valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 2003. Myös painoharjoittelua piti hieman soveltaa, koska kaksi kertaa leikattu selkä asetti sille omat rajoituksensa.
Talvikausi 2003–2004 meni harjoitellessa viisaasti, ja kevään ensimmäinen kisa Äänekosken sateessa sujui hyvin. Pihtiputaan Keihäskarnevaalit osoittivat Närhen olevan parhaiden vuosiensa vireessä. Keihäs lensi 86,61 metriä ja paikat kestivät ehjinä. Keihäskarnevaalien voitto varmisti olympiapaikan saman tien. Olympialaisissa Närhi selvitti tiensä keihäsfinaaliin ja sijoittui kymmenenneksi tuloksella 80,28.
Pirkko

Pirkko on suomalainen naisen etunimi. Lokakuuhun 2025 mennessä nimi on Suomessa annettu 34 993 naiselle ja alle 30 miehelle. Yli puolet Pirkoista on syntynyt 1940- ja 1950-luvuilla.
Nimen alkulähteenä on Birgitta. Pirkon samoin kuin Birgitankin nimipäivä on 7. lokakuuta, Pyhän Birgitan muistopäivänä. Vuosina 1890–1907 Pirkko vietti päiväänsä myös 1. helmikuuta, irlantilaisen Pyhän Brigidin muistopäivänä.
The Independent

The Independent on brittiläinen sanomalehti. Se perustettiin vuonna 1986. Perustajina olivat kolme "The Daily Telegraphin" jättänyttä journalistia: Andreas Whittam Smith, Stephen Glover ja Matthew Symonds. 
Lehden omistaa Aleksandr Lebedevin ESI Media, joka omistaa myös "London Evening Standardin". Aiemmin lehteä julkaisi Tony O’Reillyn Independent News &amp; Media.
"The Independent" teki vuonna 2009 tappiota 12,4 miljoonaa puntaa. Lehden levikki on 92 000. Paperilehti lakkautettiin vuonna 2016. Viimeinen numero ilmestyi maaliskuun lopussa. Sen sisarlehti myydään Johnston Pressille, ja osa työntekijöistä siirtyy uuden omistajan palvelukseen.
"The Independent" on puolueista riippumaton, mutta se on kampanjoinut vaaliuudistuksen ja luonnonsuojelun puolesta ja kansallista henkilökorttia vastaan, ja sitä pidetään usein vasemmalle kallistuvana. Lehti on tukenut Bonon Product Red -kampanjaa ja julkaisee ajoittain punaisen "The (RED) Independentin", jonka tuotosta puolet menee Afrikan AIDSin vastaiseen taisteluun. Ensimmäinen The (RED) Independent ilmestyi toukokuussa 2005 Bonon toimittamana ja houkutteli paljon ostajia.
Lehden perustamisen aikaan Rupert Murdochin News International taisteli ammattiliittoja vastaan ja irtisanoi yli viisi tuhatta työntekijää. Useat ammattijournalistit jättivät Murdochin lehdet, ja "Independent" sai ammattitaitoista toimituskuntaa. "Independent" haastoi "The Guardianin" keskustavasemmistolaisten lukijoiden markkinoilla, ja sen levikki nousi vuonna 1989 ennätykselliseen 400 000:een. Kova kilpailu johti myös hintasotaan, eikä "Independentin" sunnuntainumero kerännyt tarpeeksi ostajia.
1990-luvun alussa julkaisijan Newspaper Publishing talousvaikeudet kävivät ilmeisiksi. Maaliskuussa 1995 Tony O’Reillyn yhtiöt ja Mirror Group Newspapers jakoivat yhtiön äänivallan (O’Reilly 43 %, MGN 43 % ja Prisa (El País), 12 %). Huhtikuussa 1996 O'Reilly osti 54 % yhtiöstä ja otti vastattavakseen sen velat. Päätoimittajaksi tuli Simon Kelner huhtikuussa 1998. Lehden levikki oli tällöin enää alle 200 000.
Syyskuussa 2003 lehti julkaisi ensimmäisen tabloid-kokoisen numeronsa, jota nimitetään ”compactiksi” tabloid-lehtiin liittyvien ennakkoluulojen vuoksi. Murdochin "The Times" seurasi pian perässä, ja 14. toukokuuta 2004 "Independent" julkaisi viimeisen broadsheet-kokoisen numeron. Maaliskuussa 2010 venäläinen Aleksandr Lebedev osti talousvaikeuksiin ajautuneen lehden yhden punnan nimellisellä hinnalla.
Kriittisestä näkökulmastaan tunnettu toimittaja Robert Fisk oli pitkään lehden Lähi-idän kirjeenvaihtaja.