Farah Pahlavi

Farah Pahlavi (, , o.s. Diba, s. 14. lokakuuta 1938 Teheran) on Iranin šaahi Mohammad Reza Pahlavin kolmas vaimo. Farah Pahlavi oli Iranin kuningatar vuosina 1959–1967 ja Iranin keisarinna vuodesta 1967 islamilaiseen vallankumoukseen asti. Hän oli ensimmäinen Iranin keisarinna, joka kruunattiin nykyaikana. 
Nuoruus ja yksityiselämä.
Farah Pahlavi syntyi azerivanhempiensa Sohrab Diban ja Farideh Diban ainoana lapsena. Hänen isänsä oli Iranin kuninkaallisen kaartin upseeri. Farah Pahlavin isän suku on kotoisin Iranin Azerbaidžanista, joka sijaitsee Luoteis-Iranissa aivan Azerbaidžanin rajan tuntumassa.
Farah Diba on opiskellut Teheranin ranskalaisessa lukiossa ja arkkitehtuuria École Spéciale d'Architecturessa Pariisissa. Opiskeluaikana Farah tapasi tulevan miehensä suurlähetystön järjestämissä juhlissa.
Farah puhuu sujuvasti englantia, ranskaa sekä azeria.
Uskonnolliselta vakaumukseltaan Farah on šiialainen.
Avioliitto ja lapset.
Mohammad Reza oli eronnut toisesta vaimostaan Soraya Esfandiary Bakhtiarysta vuonna 1958, koska pari ei kyennyt saamaan lapsia avioliitosta. Farah ja Mohammad Reza menivät naimisiin vuonna 1959.
Farah ja Mohammed Reza Pahlaville syntyi neljä lasta:
Šaahin puolisona.
Vuonna 1967 Mohammad Reza kruunasi vaimonsa Iranin keisarinnaksi ja teki hänestä mahdollisen sijaishallitsijan, mikäli šaahi kuolisi ennenaikaisesti. Farahista tuli Iranin historian ensimmäinen šaahitar, joka on kruunattu kyseiseen asemaan, ja jolle myönnettiin laillinen oikeus hallita mahdollisena sijaishallitsijana.
Šaahin puolisona Farahia verrattiin usein Yhdysvaltain ensimmäiseen naiseen Jacqueline Kennedyyn, ja Farahia onkin kutsuttu "Lähi-idän Jacqueline Kennedyksi".
Farah teki valtiovierailun miehensä kanssa Suomeen vuonna 1970. He vierailivat Urho Kekkosen isännöimänä Espoossa ja Kuopiossa. Šaahipariskunta sai osakseen myös vihaa, kun näitä syytettiin lännen tukemiksi diktaattoreiksi. Helsingissä šaahiparin vierailua vastusti muun muassa Erkki Tuomioja, jonka poliisi sittemmin pidätti.
Šaahittaren 20-vuotisen kauden aikana Iraniin perustettiin useita museoita (muun muassa iranilaisten mattojen museo) ja oppilaitoksia (muun muassa sokeiden koulu) hänen aloitteestaan. Šaahittarena Farah pysytteli poissa politiikasta, ja keskittyi taiteen, kirjallisuuden ja arkkitehtuurin edistämiseen. Tämän johdosta Farah säilytti suosionsa iranilaisten keskuudessa jopa vallankumouksen jälkeen. Farah kuitenkin puolusti Iranin 2500-vuotisjuhlan järjestämistä, mikä oli monien iranilaisten silmissä vain osoitus kuilusta rikkaiden ja köyhien välillä. Farahin mielestä 2500-vuotisjuhlien tuli edustaa sitä, että Pahlavien dynastia oli "iranilaisen siviilisaation renessanssikausi". Juhlissa tarjottiin myös 33-kiloinen kakku, koska šaahitar oli viikkoa aikaisemmin täyttänyt 33.
Vallankumouksen jälkeen.
Iranin islamilaisen vallankumouksen jälkeen 1979 Farah on asunut maanpaossa. Ensin šaahi ja Farah matkustivat Assuaniin, Egyptiin, jossa presidentti Anwar Sadat otti heidät vastaan lämpimästi. Egyptistä he muuttivat Rabatiin Marokkoon, jossa kuningas Hassan II otti heidät vieraakseen. Šaahin syövän takia sairaalahoito oli järjestettävä, joten he saivat hoitopaikan Sveitsistä, mutta Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carter antoi šaahin tulla New Yorkiin hoitoon. Yhdysvalloista he muuttivat Bahamalle ja sieltä edelleen Panamaan, jossa he asuivat eräällä saarella. Lopulta he muuttivat Egyptiin, jossa šaahi kuoli 27. heinäkuuta vuonna 1980. 
Presidentti Sadat järjesti šaahille valtiolliset hautajaiset. Farah asui šaahin kuoleman jälkeen kaksi vuotta Kairossa. Kun presidentti Anwar Sadat salamurhattiin vuonna 1981, Farah lähti Egyptistä.
Presidentti Ronald Reagan antoi Farahille luvan tulla Yhdysvaltoihin. Farah asui ensin Williamstownissa, Massachusettsissa, jonka jälkeen hän muutti Greenwichiin, Connecticutiin. Leilan kuoleman jälkeen vuonna 2001 Farah muutti Potomaciin, Marylandiin Washington D.C:n lähelle. Farah asuu Washington D.C:ssa ja Pariisissa, ja osallistui vuonna 2018 Ranskan entisen presidentin Jacques Chiracin hautajaisiin. 
Farah on kertonut taiteen olevan yksi tapa lievittää koti-ikäväänsä. Hän on myös ilmaissut olleensa huolissaan iranilaisten naisten asemasta maassa, ja kuvannut nykytilannetta "kammottavaksi". Hän on kertonut seuraavansa Iranin tapahtumia tarkkaan ja uskoo, että maan nykyinen hallitus kaatuu vielä jonakin päivänä.
Farah on kertonut muistelmissaan, ettei hänellä ollut aavistustakaan Iranissa kyteneestä vallankumouksesta. Hän on myös vähätellyt Iranin salaisen poliisin tekemiä ihmisoikeusloukkauksia sanoen, että SAVAK oli turvallisuuden ja vakauden tae.
Farah Pahlavi oli suomalaisen kuvanveistäjä Eila Hiltusen hyvä ystävä.
Kunnianosoituksia.
Iranilaiset.
Lähde:
Ulkomaalaiset.
Lähde: