tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
ZOG (salaliittoteoria)

ZOG ("Zionist Occupation Government" tai "Zionist Occupied Government") () on salaliittoteoria, jonka mukaan sionistit tosiasiassa johtavat maata, jonka virallinen hallitus on vain nukkehallitus.
ZOG-termin yhteydessä sanalla sionisti voi olla monta merkitystä. Useimmiten sitä käytetään halveksivana kiertoilmaisuna juutalaiselle kuvaamaan kaikkia juutalaisia negatiivisesti vehkeilijöinä ja salaliittolaisina. Sillä voidaan tarkoittaa myös juutalaista, joka pyrkii tavoittelemaan Israelin hyötyä ennen Yhdysvaltojen hyötyä — usein käyttämällä apukeinona Yhdysvaltain asevoimia ja taloudellista valtaa. Sionisti voi tarkoittaa myös ketä tahansa henkilöä, joka kannattaa ajatusta juutalaisesta valtiosta.
Termin uskotaan juontuvan amerikkalaisen uusnatsin Eric Thomsonin vuonna 1976 kirjoittamasta tekstistä "Welcome to ZOG-World". Termi tuli laajaan käyttöön The Order -ryhmän suorittamista ryöstöistä "The New York Timesiin" kirjoitetun artikkelin jälkeen, jossa kerrottiin ryöstöjen tähdänneen rahan keräämiseen ZOGia vastaan. The Order oli antisemitistisiä yhteyksiä omaavan Aryan Nations -järjestön haara.
Vuonna 1996 Aryan Nations julkaisi verkkosivuillaan itsenäisyysjulistuksensa "Aryan Declaration of Independence", jossa sanotaan muun muassa ZOGin päämääränä olevan valkoisten ihmisten ja kulttuurin poistaminen. Itsenäisyysjulistuksen ajankohdaksi valittiin Adolf Hitlerin syntymäpäivä 20. huhtikuuta. Tämän jälkeen termiä ZOG ovat käyttäneet useat juutalaisvastaiset ryhmittymät.
Hausan kieli

Hausa on Afrikan toiseksi puhutuin kieli, jolla on 43 928 100 äidinkielistä puhujaa. Lisäksi sitä puhuu toisena kielenään noin 20 miljoonaa ihmistä. Hausa on maailman 19. puhutuin kieli. Suurin osa äidinkielisistä puhujista asuu Nigeriassa, jonka väestöstä noin 29 prosenttia eli noin 40 miljoonaa ihmistä on hausoja, sekä Nigerissä, jonka väestöstä 56 prosenttia eli kuusi miljoonaa ihmistä on hausoja. Lisäksi hausaa käytetään lingua francana useissa Länsi-Afrikan maissa erityisesti muslimien keskuudessa, kuten Kamerunissa, Beninissä, Togossa ja Ghanassa. Suuri osa kielen puhujista kuuluu hausojen etniseen ryhmään, mutta monet äidinkielisetkin hausan puhujat edustavat muita kansoja. Hausa on Afrikan puhutuin alkuperältään afrikkalainen kieli, mutta se ei ole minkään maan virallinen kieli. Sen sijaan sillä on kansalliskielen asema sekä Nigerissä että Nigeriassa.
Hausalla on ollut kirjoitettu muoto yli 200 vuoden ajan. Aluksi sitä kirjoitettiin ajamilla (eräs arabialaisten aakkosten muunnos). Latinalaiset aakkoset ovat olleet ensisijaisessa käytössä vuodesta 1880 alkaen. Hausan kirjoituksessa ei merkitä vokaalin pituutta eikä tavun sävelkulkua, vaikka ne ovat kielelle ominaisia piirteitä.
Hausa on tšadilainen kieli, joten se kuuluu afroaasialaisiin kieliin. Hausalla on useita eri murteita. 
Hausankieliseen elokuvatuotantoon viitataan nimellä Kannywood. Islamin vaikutuksen vuoksi hausankielistä elokuvakulttuuria voi luonnehtia keholliselta ilmaisultaan (esimerkiksi julkisen halailun, hyväilemisen tai suutelemisen esittämisen osalta) pidättyväksi, ja tällainen voi johtaa ainakin nuoren naisnäyttelijän poissulkemiseen Kannywood-tuotannoista.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Kaikki vokaalit voivat esiintyä niin lyhyinä kuin pitkinäkin. Hausa on tonaalinen kieli, jossa on sekä nouseva että laskeva tooni. Diftongeja on kaksi [au] ja [ai].
Lähde:
Kielioppi.
Hausan perussanajärjestys on subjekti–verbi–objekti. Kielen morfologiaa kuvataan monimutkaiseksi ja sanat rakentuvat juurien (yleensä kolme konsonanttia) ympärille kuten arabiassa ennemmin kuin sanan vartalon. Substantiivilla on kaksi lukua (yksikkö ja monikko) ja kaksi sukua (maskuliini ja feminiini)..
Lukusanat 1–10 hausaksi:
Päijät-Hämeen ilmailumuseo

Päijät-Hämeen ilmailumuseo, tunnetaan myös nimellä Vesivehmaan varastohalli, on Asikkalassa Lahti-Vesivehmaan lentopaikan länsilaidalla sijaitseva ilmailumuseo. Nykyisellä nimellään museo avattiin virallisesti 19. toukokuuta 2006.
Museo on pääosin Suomen ilmavoimien koneiden museo. Suomen Ilmavoimat alkoi vuonna 1948 tehdyn päätöksen mukaan sijoittaa osan käytöstä poistetuista konetyypeistään Vesivehmaan varastohalliin. Varasto säilytti pitkään paljon vanhempiakin sotilaslentokoneita. Toisaalta ilmavoimat myi 1940-luvun lopulla romuksi suuren määrän toisen maailmansodan aikaisia lentokoneita.
Museota ylläpitää Lahden ilmasilta (LIS), joka on perustettu 15. marraskuuta 1962. Se on kiltajärjestö, joka alkoi suojella varastoituja koneita, joita on parikymmentä. Museokoneita Päijät-Hämeen ilmailmuseoon on kunnostanut myös Ilmailumuseoyhdistys ry:n Tiistaikerho.
Kävijöitä museossa on ollut noin 2000 vuodessa.
Kokoelmat.
Se, että esimerkiksi 1920-luvun koneita ylipäätään on museolla johtuu Ilmavoimien päätöksestä tuolloin säästää museoita varten lentokoneistaan ainakin yhden kappaleen kutakin mallia. 1930-luvun metallirakenteiset koneet kelpasivat romumetalliksi toisen maailmansodan jälkeen. Entisöintiajatus syttyi vasta 1960-luvun lopulla ja tuolloin Vesivehmaan varastohallin tuolloin laajempi konemäärä oli avainasemassa.
Museossa on useista muista koneista osia - siipiä, ampumoita, moottoreita.
Forssan lentokenttä

Forssan lentokenttä sijaitsee Forssassa, noin kaksi kilometriä kaupungin keskustasta kaakkoon. Lentokenttää ylläpitää Forssan Seudun Ilmailuyhdistys ry. Kentällä on etenkin purjelento- ja lennokkitoimintaa.
Vuonna 2006 kentän kiitotietä siirrettiin jonkin verran pituussuunnassa, kun sen lounaiskärki jäi uuden kadun alle.
Timor

Timor on Pieniin Sundasaariin kuuluva saari, joka jakautuu itsenäiseen Itä-Timoriin ja Indonesialle kuuluvaan Länsi-Timoriin. Saaren eteläpuolella on Timorinmeri. Saaren pinta-ala on 30 777 km².
Jo siirtomaakaudella saari oli jaettu hollantilaisten hallinnoimaan länsiosaan ja portugalilaisten hallinnoimaan itäosaan. Hollannin hallitsema osa liitettiin Indonesiaan vuonna 1949, mutta itäosa säilyi Portugalilla vuoteen 1975 saakka, jolloin Indonesia miehitti sen. Japanilaiset miehittivät saarta vuosina 1942–1945. Itä-Timor itsenäistyi pitkän sodan jälkeen vuonna 2002.
Timorlaiset ovat sekoitus papualaisia ja malajilaisia kansoja, mistä syystä saarella puhutaan useita sekä austro­nesia­laisia että papualaisia kieliä. Merkittävimmät paikalliskielet ovat timor (tunnetaan myös nimellä "uab meto") ja tetum. Muita austro­nesia­laisia kieliä ovat kawaimina, galoli, idalaka, mambai, kemak, tokodede ja dawan-baikenu. Papualaista alkuperää ovat fataluku, maklere, makasae ja bunak. Saaren itäosissa puhutaan myös portugalia.
Pleistoseenikaudella Timorilla on elänyt muun muassa komodonvaraanin tapaisia jättiläisvaraaneja sekä norsunkaltaisia stegodontteja. Naapurisaari Sumban tapaan Timor on muita Pieniä Sundasaaria vanhempi eikä siellä ole tulivuoritoimintaa. Saaren korkein huippu on 2 963 metrin korkuinen Ramelau.
Kazumi Watanabe

Kazumi Watanabe (s. 14. lokakuuta 1953 Tokio) on japanilainen fuusiojazziin erikoistunut sähkökitaristi.
Watanabe on äänittänyt 1970-luvulta lähtien kymmeniä jazz-rock-albumeita. Hän on usein työskennellyt tunnettujen länsimaalaisten muusikoiden, kuten Michael Breckerin, Bill Brufordin, Marcus Millerin, Wayne Shorterin ja Lenny Whiten kanssa.
Watanaben tunnetuimpiin albumeihin kuuluvat esimerkiksi "To Chi Ka" (1980) ja "Spice of Life" (1987). Suomessa albumeita ei ole ollut saatavissa uusina vuosiin, koska Gramavision-levy-yhtiön konkurssin jälkeen mikään taho ei ole levittänyt uusia painoksia Pohjois-Euroopassa.
Länsi-Timor

Länsi-Timor on alue, joka muodostaa Timorin saaren läntiset osat. Alue kuuluu Indonesialle ja rajoittuu idässä itsenäiseen Itä-Timoriin. Länsi-Timor on osa Nusa Tenggara Timurin maakuntaa. Alueen, kuten myös koko Timorin saaren suurin kaupunki on Kupang. Länsi-Timorin pinta-ala on 15 850 km². Länsi-Timorista lounaiseen sijaitsee Rote, joka on Indonesian eteläisin saari. Länsi-Timorin asukasluku on 1 980 000 (2019). Alueen pääuskontoryhmät ovat katolilaiset (56%), protestantit (35%) ja muslimit (8%).
Kupang

Kupang on Indonesialle kuuluvan Nusa Tenggara Timurin provinssin pääkaupunki. Kaupungissa on 450 000 asukasta.
Maantiede.
Kupang sijaitsee Länsi-Timorin alueella, Timorin saarella Kupanginlahdella lähellä saaren lounaiskärkeä.
Kupangissa lämpötila pysyy melko tasaisena ympäri vuoden, päivän ylimmät lämpötilat ovat 30–34 astetta ja yön alimmat 20–24 astetta. Vuoden sadesumma on noin 1 400 mm, ja se kertyy pääosin joulukuun ja maaliskuun välisenä aikana.
Historia.
Portugalilaiset miehittivät kaupungin 1530-luvulla, mutta hollantilaiset karkottivat heidät vuonna 1613. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli Japanin miehityksen alla.
Talous.
Kalastus ja käsityöt, mukaan lukien puuveistokset, korinteko ja nahan parkitus, ovat taloudellisesti tärkeitä. Satamassa rakennetaan rannikkoaluksia. Kupangilla on lentokenttä ja satama. Se on kauppa- ja jälleenlaivauskeskus: kopraa, vuotia, santelipuuta, helmiä ja kalaa viedään Jaavalle, Länsi-(Indonesian) Uuteen-Guineaan ja Australiaan.
Aeschillus Petraeus

Aeschillus (Eskil) Petraeus () oli Turun piispa vuosina 1652–1657. Ennen tätä hän oli Turun kymnaasin lehtori ja tuomiorovasti. Hän oli myös Turun akatemian ensimmäinen teologian professori ja yliopiston rehtori. Petraeus toimi valtiopäivämiehenä vuosina 1634, 1638 ja 1640.
Petraeus oli ruotsalaissyntyinen, mutta hyvin perehtynyt suomen kieleen. Hän muun muassa johti Raamatun käännöskomiteaa ja julkaisi ensimmäisen suomen kielen kieliopin "Linguae Finnicae brevis institutio" vuonna 1649.
Rote

Rote (joissakin lähteissä Roti) on Indonesian eteläisin asuttu saari. Se on osa Nusa Tenggara Timurin maakuntaa. Saari sijaitsee lounaiseen isommasta Timorin saaresta. Roten suurin kaupunki Ba'a sijaitsee saaren pohjoisosassa. Saari muodostaa yhdessä sen länsipuolella sijaitsevan Ndaon kanssa oman hallintoalueensa ("kabupaten"). 
Heti Roten eteläpuolella sijaisteva asumaton Ndana on Indonesian eteläisin saari.
Roten väestö harjoittaa lähinnä maataloutta ja kalastusta, mutta myös matkailuelinkeino on kasvussa. Tärkeä osa ravinnosta saadaan sokeripitoisesta lontarpalmun ("Borassus flabellifer") mahlasta. Saarelle on säännöllinen lauttayhteys Kupangista, Timorin saarelta. Saarella puhuttuja kieliä ovat austronesialaisiin kieliin kuuluvat ringgou, bilba, termanu, lole, tii, dengka ja dela-oenale.
Johannes Terserus

Johannes Elai Terserus (1605–1678) oli ruotsalainen teologi ja piispa. Hän toimi Turun piispana vuosina 1658–1664. Ennen piispan virkaa hän toimi vuodesta 1640 kaunopuheisuuden ja sitten teologian professorina Turun akatemiassa vuosina 1640–1658. Turun akatemian teologian professori Enevaldus Svenonius syytti Terserusta kalvinistisesta harhaopista ja puhdasoppisesta luterilaisuudesta luopumisesta. Terserus joutui Tukholman valtiopäiville, missä hänen näkemyksensä tuomittiin ja hänet pakotettiin eroamaan virastaan. 
Eronsa jälkeen Terserus toimi Linköpingin piispana vuosina 1671–1678. Turun piispana ollessaan Terserus aloitti Genealogia Sursillianan kokoamisen. Kaunopuheisuuden professorina hänen seuraajansa Turussa oli professori Martinos Miltokephalos.
Modena

Modena () on kaupunki Pojoen laakson eteläreunalla Italian Emilia-Romagnan alueella Modenan maakunnassa. Kaupungissa on runsaat 180 000 asukasta. Se sijaitsee Bolognan luoteispuolella Secchia- ja Panarojokien välissä. Modenassa on vuonna 1175 perustettu yliopisto.
Historia.
Antiikki.
Mutina oli alun perin liguurien ja etruskien kaupunki. Se tuli roomalaisten valtaan vuoteen 218 eaa. mennessä. Vuonna 183 eaa. kaupungista tehtiin roomalainen "colonia" eli sotilassiirtokunta. Mutina sijaitsi Via Aemilian varrella, mikä teki siitä sotilaallisesti, poliittisesti ja kaupallisesti merkittävän ja vauraan kaupungin. Kaupunki oli antiikin historiassa monien taistelujen kohde. Niistä tunnetuin on Mutinan sota vuonna 43 eaa.
Myöhempi historia.
Hunnit ja lombardit tuhosivat kaupunkia kansainvaellusaikana. Se kuitenkin heräsi jälleen eloon 800-luvulla ja oli myöhemmin vapaakaupunki ja toimi guelfien ja ghibelliinien väkivaltaisten yhteenottojen näyttämönä. Kaupunki siirtyi Este-suvun haltuun vuonna 1288. Ruhtinaskunta siitä tehtiin vuonna 1452. Modena liittyi Italian kuningaskuntaan vuonna 1860.
Talous.
Modena tunnetaan autoteollisuudestaan, mutta siellä on myös muuta metalli- ja konepajateollisuutta, ja se on tärkeä maatalouskeskus.
Nähtävyydet.
Kaupungin merkittäviin nähtävyyksiin kuuluvat Modenan tuomiokirkko, jonka rakennustyöt aloitettiin vuonna 1099, kaupungin symbolina toimiva Ghirlandina-niminen kellotorni 1300-luvulta ja 1600-luvun ruhtinaanpalatsi. Merkittävä museo on kaupungin hallinnoima Palazzo dei Musei, jossa on runsaasti renessanssimaalauksia ja Este-kirjasto runsaine käsikirjoituksineen. Kaupungin entisten puolustusmuurien takia keskusta on muodoltaan viisikulmio.
Johannes Gezelius vanhempi

Johannes (Juhana) Gezelius, vanhempi (3. helmikuuta 1615 – 20. tammikuuta 1690) oli Turun piispa sekä Turun akatemian varakansleri vuosina 1664–1690.
Elämänvaiheet.
Gezelius oli talonpojan poika Västmanlandista, mutta koska hänet jo lapsuudessaan havaittiin ilmeisen lahjakkaaksi, hän sai kotiopettajakseen Boëtius Mureniuksen. Gezeliuksen lapsuudessa kirkon kansanopetustoiminta alkoi saada entistä systemaattisempia muotoja. Johannes Rudbeckiuksen hiippakunnassa Västeråsissa oli päätetty alkaa järjestää katekismus- ja saarnakuulusteluja. Piispa kierteli kuulustelemassa kansalta, mitä tämä tiesi kristinopista. Enää ei tyydytty painottamaan, miten tärkeä kansan oli osata Katekismus ulkoa – haluttiin myös tietää, kuinka hyvin kansa todellisuudessa ymmärsi kristinopin perusteet.
Opiskeltuaan Västeråsissa, Uppsalassa ja Tartossa Gezelius valmistui Tartossa filosofian maisteriksi vuonna 1641 ja Uppsalassa teologian tohtoriksi vuonna 1661. Ensimmäisen professuurinsa hän sai kreikan ja itämaisten kielten professorina Tartossa vuonna 1642. Tämän jälkeen hän toimi Västeråsissa kymnaasin teologian lehtorina ja Stora Skedvin kirkkoherrana. Ennen tuloaan Turkuun Gezelius toimi Liivinmaan superintendenttinä ja Tarton yliopiston varakanslerina sekä Riian ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherrana.
Gezelius edisti kansanopetusta, kävi ahkerasti tarkastusmatkoilla ja julkaisi muun muassa omassa kirjapainossaan painattamiaan oppikirjoja, kuten kirjan "Yxi paras lasten tawara" (1666). Gezeliuksen kirjallinen tuotanto on muutenkin laaja ja kattaa paitsi teologista kirjallisuutta, myös laajan ensyklopedian, "Encyclopaedia synoptican" (1672), sekä kreikkalais-latinalaisen sanakirjan. 
Gezeliuksen aikana laajennettiin Turun katedraalikoulua ja perustettiin triviaalikoulut Ouluun ja Hämeenlinnaan. Kansanopetuksen tehostamiseksi määrättiin seurakuntiin hankittaviksi kirjantaitavat lukkarit tai näiden puutteessa erityiset koulumestarit. Lukkarien tuli opettaa lukutaito hyväpäisille pojille ja näiden edelleen oman kylänsä muille lapsille; tämä oli kiertokoulujen alku. Kristinopin osaamista määrättiin tutkittavaksi kinkereillä ja tulokset oli merkittävä kirkonkirjoihin. Katekismuksen osaaminen ja ehtoollisella käynti määrättiin aviokuulutuksen saamisen ehdoiksi. Ensimmäisellä ehtoollisella käyntiin valmistautuvien nuorten opettamisesta annettiin määräykset, jotka olivat rippikoulun alkuna. 
Mattias Salamnius laati Gezeliuksen hautajaisiin 1 600 säkeen mittaisen kronikkamuotoisen runoteoksen "Surullinen ja Jumalinen Jälkimuisto" tämän elämänvaiheista. Gezeliuksen jälkeen Turun piispana jatkoi hänen poikansa Johannes Gezelius nuorempi.
Suomalaisen pakanauskon vastustaja.
Vuonna 1673 Gezelius antoi määräyksen loitsujen hävittämisestä:
Johannes Gezelius nuorempi

Johannes (Juhana) Gezelius, nuorempi (6. syyskuuta 1647 – 10. huhtikuuta 1718) toimi Turun piispana vuosina 1690–1718. Sitä ennen hän oli 1681–1689 Inkerinmaan superintendentti, joka kannusti inkerikkojen ja karjalaisten ortodoksien voimalliseen käännyttämiseen luterilaisiksi.
Hän oli edellisen piispan Johannes Gezelius vanhemman poika. Hän jatkoi uutterasti isänsä työtä, muun muassa hänen suunnittelemaansa Gezeliuksen raamattuteosta. Työhön hän otti vaikutteita Englantiin ja Saksaan vuosina 1670–1674 tekemällään opintomatkalla. Gezelius opiskeli matkallaan hepreaa ja omaksui Philipp Jacob Spenerin opit. Vuonna 1686 julkaistiin hänen Inkerinmaan superintendenttinä kirjoittamansa ortodoksien kohtelun ohje luterilaisille papeille. Sen nimi on "Uscollinen Manaus". Siinä hahmotellaan luterilaisuuden suhde sellaisiin ihmisiin, jotka puhuvat suomea, mutta kuuluvat ortodoksiseen kirkkoon.
Gezeliuksen aikana Suomessa otettiin käyttöön uusi kirkkokäsikirja vuonna 1694 ja virsikirja (ns. Vanha virsikirja) vuonna 1701. Gezeliuksen kaudella puhdasoppisuuden valta-asema alkoi murtua osaksi uusien filosofisten virtausten ja osaksi pietismin vaikutuksesta. Isonvihan alettua vuonna 1713 Gezelius pakeni Ruotsiin ja yritti vielä sieltä käsin kirjeitse hoitaa oman hiippakuntansa ja hänen hoitoonsa vuonna 1712 uskotun Viipurin hiippakunnan asioita.
Ilmatilan loukkaus

Ilmatilan loukkaukset ovat tekoja, missä luvatta tunkeudutaan tuottamuksellisesti tai tahallisesti toisen valtion ilmatilaan. Asianomaisen maan ilmavalvonta ja lennonjohto seuraavat ilmatilaansa ja ilmatilan loukkauksen jatkuessa loukkaaja pyritään tunnistamaan loukkaajamaahan diplomaattisesti vaikuttamiseksi. 
Ilmatilaloukkauksia tapahtuu Suomessa eniten yleis- ja harrasteilmailijoille. Vuonna 2009 ilmatilaloukkauksia oli Suomessa 113, vuonna 2010 niitä oli 141 ja seuraavana vuonna 133. Kunakin vuonna näistä noin 70 % oli harrasteilmailussa tapahtuneita.
Oleellista loukatun maan kannalta on se, millaisella lentokoneella on ilmatilaa loukattu, koska konetyypistä voi päätellä sen mahdollisen tehtävän sekä se, miten kauan ilmatilaa loukkaava ilma-alus on ilmatilassa ja kuinka syvälle asianomaisen maan ilmatilaan loukkaava ilma-alus tunkeutuu sekä se, millä alueella loukkaaminen tapahtuu. Asianomaisen maan kannalta herkkiä ilmatilan alueita ovat ilmapuolustuksen avainkohteista ja johtojärjestelmiä mahdollisesti vastaan suunnattavat lennot sekä muut kohteet, mistä satelliiteilla ei ole saatu riittävän tarkkoja kuvia.
Tilanteessa, missä ilmatilaa lähestyy uhkaavaksi koettu ilma-alus, saatetaan lähettää ilmatilan rajalle vastaan jo ennakkoon tunnistuskoneen sijasta torjuntahävittäjiä. Suurten väärinkäsitysten välttämiseksi vahinkotapauksissa ilmoittavat suuria lentoharjoituksia pitävät valtiot jo ennakkoon naapurimaille pitämästään harjoituksesta.
Ilmatilan loukkauksia, nopeita ilmatilan lähestymisiä tai lentämistä ilmatilan rajalla viivalehtona kuitenkaan ilmatilaa loukkaamatta voidaan käyttää asianomaisen maan lennonjohdon ja ilmavalvonnan kyvyn kokeilemiseksi.
Vähäisemmissä tapauksissa lennonjohto odottaa, että jo ilmatilaa lähestyttäessä lähestyvät kone ilmoittaisi tunnisteensa ja matkan päämääränsä, jolloin sitä voitaisiin tutkalla paremmin valvoa. Kansainvälisessä ilmatilassa lentäminen ei kuitenkaan edellytä pakollista ilmoittautumista. Jos yksityislennolla Suomessa tapahtuu onnettomuus, vaaratilanne tai poikkeama, on siitä tehtävä siitä ilmoitus Trafille.
Parodia (musiikki)

Parodia tarkoittaa 1600- ja 1700-luvun taidemusiikissa yhden sävellyksen uudelleentyöstämistä toiseksi, esimerkiksi motetista klaveeriteokseksi tai lauluteoksen sovittamista uusiin sanoihin. Parodiamessuksi eli ("missa parodiaksi") nimitetään teosta, jossa lainataan laajasti muita teoksia. Tomas Luis de Victoria, Giovanni Pierluigi da Palestrina ja Orlando di Lasso käyttivät tätä menetelmää teoksissaan. Johann Sebastian Bach parodioi erityisesti omia kantaattejaan säveltäessään sekä h-molli-messua että Jouluoratoriota.
Tongan musiikki

Tonga on saaristovaltio Oseaniassa.
Kansanmusiikki.
Tongan musiikista ajalta ennen eurooppalaisten tuloa tiedetään suhteellisen vähän. Muun muassa lali-rumpujen tiedetään olleen olemassa jo silloin. Joitakin vanhoja kansanlauluja ja -tansseja on säilynyt näihin päiviin asti. Tunnetuimpia kansantansseja ovat muun muassa ula ja me'etu'upaki. 
Populaarimusiikki.
Tongalainen populaarimusiikki ei ole saavuttanut suurta suosiota kotimaansa ulkopuolella.
Herman Witte

Herman Witte (1666–1728) toimi Turun piispana vuosina 1721–1728.
Baltiansaksalainen Witte opiskeli Saksassa. Hän oli Stettinin kirkkoherra, kun hän sai vuonna 1707 Saarenmaan superintendentin viran. Ruotsi menetti Baltian suuressa Pohjan sodassa, ja Witte siirtyi vuonna 1710 hovisaarnaajaksi. Vuonna 1721 hänet nimitettiin Turun piispaksi. Hän vastusti tiukasti pietismiä ja pyrki puhdasoppisuuteen.
Witte oli ennen piispaksi tuloaan toiminut opettajana Wittenbergin ja Tarton yliopistoissa sekä superintendenttinä Saarenmaalla. Johannes Gezelius nuoremman lähimpänä seuraajana Turun piispan istuimella Witte sai tehtäväkseen hiippakunnan kirkollisten olojen järjestämisen isonvihan levottomuuksien jälkeen ja teki sen taitavasti ja tarmokkaasti. Hän ei kuitenkaan ymmärtänyt suomalaisten herääviä kansallisia pyrkimyksiä.
Laurentius Tammelin (nuorempi)

Lars (Lauri) Tammelin (Tammelinus) (2. toukokuuta 1669 Turku – 2. heinäkuuta 1733 Turku) toimi Turun piispana vuosina 1728–1733. Ennen tätä hän toimi matematiikan professorina Turun akatemiassa vuosina 1698–1717, mutta pakeni isoavihaa Ruotsiin ja sai nimityksen Färnebon kirkkoherraksi. Hän palasi sittemmin piispaksi Suomeen. Tammelin oli Lauri Pietarinpoika Tammelinuksen pojan Gabriel Tammelinin poika. Hän julkaisi ensimmäiset suomenkieliset almanakat vuosina 1705–1727.
Tammelin kävi Turun katedraalikoulua ja hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1683 tai 1684. Hän valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1694. Tammelin teki ulkomaanmatkan Tanskaan, Saksaan ja Hollantiin 1698–1699 ja hän opiskeli matkan aikana Leidenin yliopistossa 1698. Hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1706 ja hän sai teologian kunniatohtorin arvon Uppsalan yliopistosta 1732.
Tammelin oli Uusmaalaisen osakunnan inspehtorina 1701–1717 ja filosofisen tiedekunnan promoottorina 1712 sekä teologisen tiedekunnan promoottorina 1733. Hän oli Turun katedraalikoulun lehtorina vuodesta 1694 ja Turun akatemian matematiikan professorina vuodesta 1698. Hän oli samalla palkkapitäjänsä Paimion kirkkoherrana vuodesta 1706, Liedon kirkkoherrana vuodesta 1708, Maarian kirkkoherrana vuodesta 1710 sekä Turun tuomiokapitulin jäsenenä vuodesta 1708. Tammelin toimi Turun akatemian rehtorina 1702–1703 ja 1709–1710 sekä sijaisrehtorina syyslukukaudella 1703. Paettuaan sotaa Tukholmaan 1713 Tammelin oli Ruotsissa Västeråsin hiippakunnassa Västerfärnebon kirkkoherrana vuodesta 1717 eroten samalla professorinvirasta. Vuonna 1728 hänestä tuli Turun hiippakunnan piispa ja Turun akatemian varakansleri sekä samalla palkkapitäjiensä Paraisten ja Sauvon kirkkoherra.
Lars Tammelin oli naimisissa Margareta Hedvig Hahnin (k. 1742) kanssa, jonka isä oli Turun akatemian fysiikan professori ja kirjastonhoitaja Petter Hahn. Heidän lapsiaan olivat Uppsalassa raatimiehenä ollut Petter Tammelin, Sauvon kirkkoherra Gabriel Tammelin (1702–1748), hovioikeuden suorituskomissaari Lars Tammelin, hovioikeudensihteeri Henrik Tammelin (k. 1771), Henkirakuunarykmentin sotatuomari Nils Tammelin (k. 1741), ylioppilas Isak Tammelin ja kuninkaallinen sihteeri Jakob Tammelin (1718–1775).
Yacata

Yacata on Fidžin valtioon kuuluva saari Tyynessä valtameressä. Saaren asukasluku on noin 240 (2019). Yacatan saarelle on määrä saada aurinkoenergialla toimiva pienverkko osana laajempaa hanketta, jonka tavoitteena on sähköistää maaseutuyhteisöjä Fidžissä. Saari sijaitsee Kaibun saaren vieressä. Fidžiläinen laulaja Laisa Vulakoro on kotoisin Yacatan saarelta.
Jonas Fahlenius

Jonas Fahlenius (1674–1747) oli ruotsalais-suomalainen piispa. Hän toimi Turun piispana vuosina 1734–1746. Fahlenius oli syntyisin Falunista, Ruotsista. Hän muutti Suomeen vasta Uudenkaupungin rauhan jälkeen 1721. Ennen piispaksi tuloaan hän toimi logiikan ja metafysiikan sekä teologian professorina ja vuodesta 1728 tuomiorovastina. Hän pyrki kansanopetuksen kehittämiseen, kuten esimerkiksi siten, ettei ketään saanut ottaa oppilaaksi kouluun ilman asianomaisen kirkkoherran suostumusta ja ettei ketään vihitty papiksi, ellei tämä ollut ainakin vuoden ajan seurannut teologisen tiedekunnan luentoja ja harjoituksia. Jotta seurakunta ymmärtäisi mitä saarnassa sanottiin, oli papin keskusteltava aiheesta seurakunnan kanssa jumalanpalveluksen jälkeen. Annettiin myös Turun hiippakuntaa koskeneet määräykset rippikoulun käynnistä ennen ensimmäistä ehtoolliskäyntiä ja papiston tehtävästä pitää kirjaa seurakunnassaan syntyneistä, kastetuista, kuolleista, haudatuista ja ehtoollisella käyneistä. 
Hänen edeltäjänsä Lars Tammelin toimi Turun piispana vuosina 1728–1733 ja hänen seuraajansa Johan Browallius vuosina 1748–1755.
Fahlenius pakeni pikkuvihan aikana Ruotsiin ja hänen sijaisenaan toimi tällöin Johan Wallenius.
Johan Browallius

Johan Browallius (1707–1755) toimi Turun piispana vuosina 1748–1755. Sen lisäksi, että hän oli Turun akatemian teologian professori, hän toimi myös fysiikan ja kasvitieteen professorina. Browallius toimi myös Hämäläis-Osakunnan inspehtorina vuosina 1740–1751. Hän edusti pappissäätyä valtiopäivillä, ja oli politiikassa kiivas vapauden ajan valtiomuodon kannattaja.
Browallia-suvun kukat on nimetty hänen mukaansa.
Marshallinsaarten musiikki

Marshallinsaaret on saarivaltio Oseaniassa.
Kansanmusiikki.
Marshallinsaarten yleisimpiä kansanmusiikin muotoja on muun muassa beet -niminen kansantanssi, jossa on vaikutteita espanjalaisista kansantansseista. Vaikka mikronesialaisessa musiikissa käytetään harvoin rumpuja, ne ovat yksi yleisimmistä marshallinsaarelaisen kansanmusiikin soittimista.
Muu musiikki.
Marshallinsaarten kansallislaulu on Forever Marshall Islands, jonka sävelsi ja sanoitti Marshallinsaarten entinen presidentti Amata Kabua.
Erik Gabriel Melartin

Erik Gabriel Melartin (11. tammikuuta 1780 Kärkölä – 8. heinäkuuta 1847 Turku) oli suomalainen koulumies ja Turun arkkipiispa vuosina 1833–1847. 
Elämäkerta.
Melartin opiskeli Porvoossa ja Turun akatemiassa. Hän oli Viipurin lukion lehtori vuosina 1805–1810 ja Vanhan Suomen koululaitoksen johtaja vuosina 1810–1814. Hän sai vuonna 1812 Turun akatemian teologian professorin viran ja oli vuodesta 1828 lähtien dogmatiikan professori. Vuonna 1833 hänet valittiin Turun arkkipiispaksi.
Melartin oli jäsenenä kahdessa koulukomiteassa, jotka toimivat 1810–1830-luvuilla. Komitean jäsenenä hän esitti muun muassa kirkon ja koululaitoksen erottamista toisistaan, mutta ehdotusta ei toteutettu. Melartin oli jäsen myös komiteassa, joka valmisteli vuoden 1843 koulujärjestyksen.
Melartin oli mukana perustamassa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraa ja oli sen ensimmäinen esimies vuosina 1831–1833.
Arkkipiispa 1833–1847.
Melartin nimitettiin arkkipiispaksi toiselta vaalisijalta vuonna 1833. Nimityksessä poliittiset näkökohdat saivat erityistä arvoa. Melartinin uskollisuus uutta esivaltaa kohtaan nosti hänet arkkipiispaksi ohi tuomiorovasti Gustaf Gadolinin. Nimityksen teki keisari Nikolai I. 
Melartinin kaudella kirkon sisällä vaikutti uskonnollinen herätys erityisesti Pohjois-Savossa ja Pohjanmaalla. Aluksi Melartin piti nuorten herännäispappien työtä kirkon elämää elvyttävänä. Arkkipiispana Melartin kehotti papistoa aluksi osallistumaan seuroihin. Keisari Nikolai I piti pietismiä kuitenkin yleiseurooppalaisena vallankumouksellisena liikehdintänä ja uudet uskonnolliset liikkeet oli torjuttava. Venäläisille viranomaisille lähetetty ilmiantokirje johti herätysliikkeiden tarkkailuun ja toiminnan selvittämiseen. Täten myös arkkipiispa Melartinin kanta herätysliikkeitä kohtaan jyrkkeni torjuvaksi.
Torsten Thure Renvall

Torsten Thure Renvall (23. lokakuuta 1817 Turku – 16. lokakuuta 1898 Turku) toimi Turun arkkipiispana vuosina 1884–1898.
Ura.
Renvallin vanhemmat olivat pormestari Henrik Renvall ja Agneta Cornelia Cairenius. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1840 ja historian dosentiksi 1845.
Vaasan lukiossa hän toimi historian lehtorina 1845–1851 ja sitten Turun lukiossa 1852–1858. Renvallia pidettiin uudenaikaisena pedagogina, joka osallistui myös yhteiskunnallisiin tehtäviin. Vuosina 1846–1847 hän toimitti "Wasa Tidning" -lehteä ja oli 1848–1850 perustamassa suomenkielistä "Ilmarinen"-lehteä.
Vaasan aikana Renvall oli herännäisyyden piirissä, mutta Turussa siirtyi ns. raamatullisen teologian kannattajaksi. Papiksi hänet vihittiin 1857 ja jo seuraavana vuonna hänestä tuli Turun tuomiorovasti. Renvall muun muassa osallistui kirkkolain uudistukseen, oli Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 sekä osallistui valtiopäiville pappissäädyn edustajana 1863, 1872, 1877, 1882, 1885, 1888, 1891 ja 1894. Säätynsä puhemiehenä hän toimi 1885, 1888, 1891 ja 1894.
Arkkipiispa 1884–1898.
Arkkipiispana Renvall oli maltillinen uudistaja. Kielikysymyksessä hän oli suomenmielinen, esimerkiksi vuonna 1879 hän oli mukana perustamassa Turun suomalaista yksityislyseota. Vuonna 1878 hän suoritti ensimmäisen suomenkielisen papiksi vihkimisen Suomessa. Kirkolliskokousten puheenjohtajana Renvall toimi 1886 ja 1893, ensimmäiseen kirkolliskokoukseen vuonna 1876 hän myös osallistui. Teologian tohtorin arvon Renvall sai vuonna 1864.
Yksityiselämä.
Renvallin ensimmäinen puoliso vuodesta 1843 oli Emilia Maria Lovisa Bergenstråle (1814–1863) ja toinen vuodesta 1865 Amanda Sofia Limnell (1837–1915), kruununvouti Gustaf Magnus Rindellin leski.
Tokelaun musiikki

Tokelaun musiikkiin Tokelaun Uuden-Seelannin liitännäisvaltiossa Oseaniassa kuuluu paikallista kansanmusiikkia ja siitä vaikutteita saanutta populaarimusiikkia.
Yleisimpiin tokelaulaisiin kansanmusiikin tyylilajeihin kuuluu fatele-niminen kansantanssi. Sitä esittää ryhmä, jota säestetään perinteisillä lyömäsoittimilla, kuten pokihilla ja apalla. 
Uudessa-Seelannissa toimivan Te Vaka -yhtyeen populaarimusiikissa on vaikutteita tokelaulaisesta musiikista ja sen musiikki on laulettu tokelaun kielellä.
Tuomiorovasti

Tuomiorovasti () on Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa ja Ruotsin kirkossa tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherra. Samalla hän on hiippakunnan tuomiokapitulin vakinainen jäsen ja toimii tuomiokapitulin johdossa piispan ollessa estyneenä jolloin hän hoitaa piispan kiireelliset ja välttämättömät tehtävät. Hän on myös tuomiokapitulin varapuheenjohtaja. Ruotsin kirkossa Upsalan hiippakunnassa tuomiorovasti on tuomiokapitulin toinen varapuheenjohtaja. Hän voi piispan määräyksestä toimittaa kirkonvihkimisisä ja kirkkoherran virkaanasettamisia. 
Tuomiorovastina toimivan kirkkoherran kelpoisuusehtona on kirkkoherran kelpoisuuden lisäksi ylempi pastoraalitutkinto.
Nimitys tuomiokapituli tulee sanoista "domus capituli" ’lukukappaleen talo’ (piispan talo, jossa luetaan Raamattua). Tätä samaa sanajuurta ovat myös sanat "tuomiorovasti" ja "tuomiokirkko". Jokaisessa hiippakunnassa on tuomiokirkkoseurakunta, jonka pääkirkko on hiippakunnan pääkirkko. Hiippakunnan pääkirkkoa on perinteisesti kutsuttu katedraaliksi ("cathedra" ’istuin’), koska siellä on piispanistuin. Tästä tulee myös tuomiokirkkoseurakunnan vanha nimitys katedraaliseurakunta. Nykyisissä luterilaisissa tuomiokirkoissa ei yleensä ole fyysistä piispanistuinta.
Tuomiorovastin vastine anglikaanisessa kirkossa on dekaani. Venäjän ortodoksisessa kirkossa ja sen alaisissa kirkoissa vastaava nimike on katedraalirovasti.
Oskar Friman

Oskar David ”Oskari” Friman (27. tammikuuta 1893 Valkeala – 18. lokakuuta 1933 Viipuri) oli suomalainen peltiseppä ja painija. Hän voitti kaksi kertaa olympiakisojen kultamitalin.
Friman voitti kolme Pohjoismaiden mestaruutta. Hän oli mestari vuonna 1920 67,5 kg:n sarjassa ja vuosina 1921 ja 1923 75 kg:n sarjassa.
”Oski” oli luonteeltaan nopea painija, jolla oli kovat sormivoimat. Hänen lempinimensä oli ”Paini-insinööri”. Matossa käsivarsiotteesta tehty kiepaus sillan kautta sai nimen ”Frimanin patentti”.
Friman edusti urallaan Imatran Jyskettä, Voikkaan Viestiä, Viipurin Reipasta ja parhaina vuosinaan Viipurin Voimailijoita. Hän oli 1930-luvun alussa ennen kuolemaansa ensin Ruotsin ja viimeksi Suomen painimaajoukkueen päävalmentaja. Ennen valmennustyötä hän työskenteli teurastajana ja peltiseppänä.
Oskar Frimanin muistokivi paljastettiin 21. lokakuuta 1934 Viipurissa Sorvalin hautausmaalla. Kahta painijaa esittävän kiven pystytti Viipurin Voimailijat.
Barreli

Barreli () on useiden eri anglosaksista alkuperää olevien mittayksiköiden nimi. Se suomennetaan usein ”tynnyriksi”.
Mitta barreli on sovittu mittayksikkö. Se on peräisin niiltä ajoilta, jolloin öljykauppa oli vielä nuorta. Todennäköisesti 42 gallonaa vetävää tynnyriä (barrelia) ei ole koskaan ollutkaan. USA:ssa on yleisessä käytössä tynnyri, jonka vetoisuus on 55 gallonaa (208 litraa). Öljykaupan alkuaikoina asiakkaat ostivat öljyä omiin astioihinsa, joiden koko vaihteli huomattavasti. Vuonna 1866 eräät Länsi-Virginian öljytuottajat päättivät lopettaa kirjavan käytännön ja sopivat, että raakaöljyä myydään vain gallonamitalla. Jokaista 40 gallonan ostoerää kohti annettiin tehdyn sopimuksen mukaan kaupan päälle kaksi gallonaa. Näin syntyi 42 gallonan "barreli", vaikka astia, johon määrä yleensä mitattiin, olikin 55 gallonan tynnyri. Edelleen barreli on 42 amerikkalaista gallonaa sekä 34,5 brittiläistä gallonaa. Bbl/d = barrelia päivässä. (lähde Neste Oil)
Sotilasyksikkö

Sotilasyksikkö on organisaatio asevoimissa. Se sisältää tietyn määrän sotilaita, aluksia, ajoneuvoja tai lentokoneita.
Maavoimat, merivoimat ja ilmavoimat on järjestetty hierarkkisesti eri kokoisiin ryhmiin toiminnallisista, taktisista ja hallinnollisista syistä.
Teknisesti "yksikkö" on yhtenäinen sotilasorganisaatio kuten pataljoona tai rykmentti ja sen hallinnolliset ja komennolliset toiminnot luetaan kuuluvaksi "yksikkötasolle". Pienemmät organisaatiot
eli komppaniat, joukkueet ja ryhmät ovat "perusyksikköjä" kun taas pataljoonat ja rykmentit ovat "joukkoyksikköjä".
Suuremmat sotilasorganisaatiot ovat "yhtymiä". Yhtymä on kokoelma erillisiä yksiköitä ja se kykenee itsenäiseen taisteluun. 
Sotilasyksiköiden järjestys.
Vaikka eri maiden asevoimissa on eroja, suurin osa perustuu Yhdistyneen kuningaskunnan tai Yhdysvaltojen asevoimien malleihin. Seuraavan taulukon symboleita käytetään Natossa ja monessa tähän sotilasliittoon kuulumattomassakin maassa.
Dismember

Dismember on ruotsalainen death metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1988.
Historia.
Yhtyeen vuonna 1991 julkaistu esikoisalbumi "Like an Ever Flowing Stream" oli yksi ensimmäisistä skandinaavisista death metal -levytyksistä.
Dismemberin esiaste Carnage, jossa soitti myös Entombedin jäseniä, julkaisi yhden albumin, "Dark Recollections". Dismember äänitti myöhemmin joitakin Carnagen kappaleita uudelleen.
Lokakuussa 2011 yhtye ilmoitti päättävänsä 23 vuotta kestäneen uransa, mutta teki paluun vuonna 2019.
Yhtye solmi levytyssopimuksen saksalaisen Nuclear Blast Recordsin kanssa vuonna 2022.
Diskografia.
EP:t
DVD:t
Energy Information Administration

Energy Information Administration (EIA) on osa Yhdysvaltain energiaministeriötä. Se kerää ja levittää tietoa energiareserveistä, tuotannosta, kulutuksesta, jakelusta, hinnoista, teknologiasta sekä niihin liittyvistä kansainvälisistä ja taloudellisista kysymyksistä. EIA:n ohjelmat kattavat tiedonkeruun kivihiilestä, maaöljystä, sähköstä ja ydinenergiasta.
Suomessa vastaavia tehtäviä hoitaa Kauppa- ja teollisuusministeriö.
Ahvenanmeri

Ahvenanmeri () on Ruotsin rannikon ja Ahvenanmantereen välissä oleva, Itämereen kuuluva merialue. Se on pohjoisessa 200–300 metriä syvä, etelässä matalampi. Näiden välissä on poikki meren 70–80 metrin syvyydellä kulkeva kynnys. Ahvenanmeren kapein kohta on nimeltään Ahvenanrauma.
Merisääennustuksissa käytetään Ahvenanmeren rajoille seuraavaa määritelmää: meren eteläraja kulkee leveyspiiriä 59°50’ N ja pohjoisraja leveyspiiriä 60°30° N seuraten. Länsiraja on Ruotsin itärannikolla; itäraja seuraa Ahvenanmaan pääsaaren länsirannikkoa ja merellä pituuspiiriä 20° E. Merialueen lyhennekoodi on B4W, missä B on lyhennys Itämeren englanninkielisestä nimestä (the Baltic Sea).
Saksojen välinen raja

Saksojen välinen raja oli Saksan liittotasavallan (Länsi-Saksan) ja Saksan demokraattisen tasavallan (Itä-Saksan) välinen raja vuosina 1949–1990. Rajan pituus oli 1 381 kilometriä ja varsinkin vuodesta 1961 lähtien se oli raskaasti vartioitu ja varustettu.
Länsi-Saksassa rajasta käytettiin usein termiä "vyöhykeraja" (), kun taas Itä-Saksassa virallinen nimitys oli "DDR:n ja Saksan liittotasavallan valtioraja" (). 
Yhdysvaltain ja Ison-Britannian sekä Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeiden välinen raja määriteltiin toisen maailmansodan jälkeen ja se pysyi muuttumattomana, kun Länsi-Saksasta tuli liittotasavalta ja Itä-Saksan valtio perustettiin 1949.
Mahdollisuuksien tasa-arvo

Mahdollisuuksien tasa-arvo tarkoittaa yhtäläisiä edellytyksiä menestyä. Tasa-arvoiset mahdollisuudet näkyvät esimerkiksi siinä, että köyhän perheen lapsesta tulee hyvin toimeentuleva aikuinen. Mahdollisuuksien tasa-arvo on yksi tärkeimpiä hyvinvointivaltion tavoitteista. Köyhyyden ylisukupolvisuus taas kertoo mahdollisuuksien epätasa-arvosta ja siitä, että yhteiskunnan hyvinvointijärjestelmät, kuten koulutus ja sosiaaliturva, eivät ole onnistuneet tasoittamaan lähtökohtien erilaisuutta.
Mahdollisuuksien tasa-arvolle on useita erilaisia määritelmiä. Perinteisesti mahdollisuuksien tasa-arvo on lähellä tasa-arvoa lain edessä sekä ajatuksia meritokraattisesta yhteiskunnasta, missä yksilöiden henkilökohtaiset ominaisuudet määräävät heidän asemansa.
Mahdollisuuksien tasa-arvoa on perusteltu sekä oikeudenmukaisuudella että sen tuottamilla hyödyillä. Hyödyt koskevat työvoiman uusintamista ja tuottavuuden kasvua.
Mahdollisuuksien tasa-arvo on kuulunut oikeiston tavoitteisiin. Ilmaisu esiintyy Suomen Keskustan ja Kansallisen Kokoomuksen periaateohjelmissa. Keskeistä on, että muita heikompia tuetaan siten, että kaikki saavat mahdollisuuden koulutukseen ja elämän perusedellytysten toteutumiseen, ja jokainen voi tavoitella itse hyvänä pitämiään päämääriä.
Tasa-arvoisten mahdollisuuksien vasemmistolainen kritiikki pitää periaatetta liian kapeana. Siinä tasa-arvoa on jo lähteminen samalta viivalta, mutta ei vaadita saapumista maaliin yhtä aikaa. Oikeistolaisen näkemyksen mukaan sama palkka ahkeruudesta riippumatta murentaa yritteliäisyyttä. Vasemmistolaisen vastauksen mukaan on kuitenkin mahdoton tietää, milloin ympäristön vaikutus lakkaa ja yksilön vastuu alkaa. Lisäksi lopputuloksen tasa-arvo voi jo seuraavassa sukupolvessa olla mahdollisuuksien tasa-arvoa, jos vaikkapa perheiden varallisuuseroja kavennetaan.
Ahvenanmaan maakuntapäivät

Ahvenanmaan maakuntapäivät () on Ahvenanmaan lakiasäätävä elin eli "parlamentti". Maakuntapäivät nimittää Ahvenanmaan maakuntahallituksen. Maakuntapäivät kokoontuivat ensimmäiseen täysistuntoonsa 9. kesäkuuta 1922. Sitä juhlitaan nykyään Ahvenanmaan itsehallintopäivänä.
Maakuntapäivien lainsäädäntötyötä johtaa puhemies. Mikäli tämä on estynyt, hänen virkaansa hoitaa varapuhemies, joita on kaksi. Nämä valitaan aina vuodeksi kerrallaan. Nykyisenä puhemiehenä toimii Jörgen Pettersson, joka valittiin tehtävään 11. maaliskuuta 2024.
Maakuntapäivillä on Ahvenanmaan itsehallintolainsäädännön nojalla mahdollisuus säätää laeilla maakunnan omista asioista ja päättää maakunnan tulo- ja menoarviosta.
Lainsäädäntötyötä tehdään kolmessa pysyvässä valiokunnassa:
Maakuntapäivävaalit.
Maakuntapäiville valitaan 30 edustajaa joka neljäs vuosi salaisilla ja suhteellisilla vaaleilla. Äänioikeusikäraja on 18 vuotta. Ahvenanmaan kotiseutuoikeus on äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden edellytys.
Ahvenanmaan maakunnan hallitus

Ahvenanmaan maakunnan hallitus () on Ahvenanmaan itsehallinnon yleinen hallintoviranomainen ja poliittinen hallitus, jonka valitsee Ahvenanmaan maakuntapäivät. Ahvenanmaan itsehallintolain muutoksen myötä hallituksen nimi alkaen 1.6.2004 on "Ahvenanmaan maakunnan hallitus" (ei enää maakuntahallitus, entinen ruots. "Ålands landskapsstyrelse").
Maakunnan hallitus 2023–.
Ministerit:
Maakunnan hallitus 2019–2023.
Ministerit: 
Maakunnan hallitus 2015–2019.
Ministerit: 
Maakunnan hallitus 2011–2015.
Ministerit:
San Franciscon lahti

San Franciscon lahti on Tyynestämerestä erkaneva lahti Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltiossa. Se on noin 97 kilometriä pitkä ja 5–19 kilometriä leveä ja pinta-alaltaan yli 1 400 neliökilometriä. Sen syvyys on keskimäärin vain noin 4 metriä mutta kasvaa lähellä Golden Gaten salmea yli 91 metriin. Lisäksi pohjaan on ruopattu laivaväyliä.
Lahti on kutakuinkin rannikon myötäinen, ja se yhdistyy pohjoisessa San Pablon lahteen ja lännessä Tyyneenmereen Golden Gaten kautta. Golden Gaten eteläpuolella sen erottaa Tyynestämerestä San Franciscon niemimaa ja pohjoispuolella Marinin niemimaa. Lahdella sijaitsee monia saaria, muun muassa Alcatrazin entinen vankilasaari, Treasure Island, Yerba Buena Island ja Angel Island. Joissakin yhteyksissä San Pablon lahti ja Suisun Bay saatetaan lukea osaksi sitä. 
San Franciscon lahti on myös Yhdysvaltojen länsirannikon suurin estuaari, johon virtaa vettä Sacramento- ja San Joaquin -joista San Pablon lahden kautta. Makean jokiveden sekoittuminen suolaiseen meriveteen on johtanut suureen biologiseen monimuotoisuuteen ja lajirunsauteen. Alueella sijaitsee runsaasti mutamatalikkoja ja kosteikoita, jotka tarjoavat merkittävän elinympäristön monille lajeille. Sadattuhannet muuttolinnut käyttävät lahtea levähdyspaikkana ja sen vesissä esiintyy yli 130 kalalajia.
Lahden ympäristössä elää 7,7 miljoonaa ihmistä yhdeksän piirikunnan alueella (2020). Sen rannoilla sijaitsee yli 40 kaupunkia, joista suurimpia ovat San Francisco, Oakland ja San José. Lahtea ympäröivä väestökeskittymä on maailman 19. suurin talousalue, jossa sijaitsee kaksi kansainvälistä lentoasemaa ja Yhdysvaltojen 5. suurin satama Oaklandissa – lahti itsessään on maailman hienoimpia luonnonsatamia. Alueen kaupunkeja yhdistää toisiinsa Bay Area Rapid Transit -järjestelmä ja useita siltoja: Richmond–San Rafael Bridge, Golden Gate Bridge (oikeastaan lahden ulkopuolella), San Francisco–Oakland Bay Bridge, San Mateo–Hayward Bridge ja Dumbarton Bridge.
Max Jacob

Max Jacob (12. heinäkuuta 1876 – 5. maaliskuuta 1944) oli ranskalainen runoilija ja taidemaalari. Erityisesti hänet muistetaan humoristisista proosarunoista.
Jacob syntyi Quimperissä, Bretagnessa, jossa juutalaiset vanhemmat pitivät pientä antiikkikauppaa. Runoilijan- ja piirtäjänlahjoja jo varhain osoittanut Max lähetettiin Pariisiin opiskelemaan, mutta taiteilijan ammatti vei pojan mukanaan. Boulevard Voltairen varrella hän jakoi huoneen Pablo Picasson kanssa ja vietti montmartrelaista boheemielämää. Nuorten taiteilijoiden laumassa Jacobin tuttaviin kuuluivat muun muassa Guillaume Apollinaire, Georges Braque, Jean Cocteau, Amedeo Modigliani ja André Derain. Toimeentulonsa hän hankki sekalaisilla töillä esimerkiksi säestäjänä, opettajana, kriitikkona, taidekauppiaana, astrologina, jopa puuseppänä. Jacob empi runoilijan ja taidemaalarin ammatin välillä, jolloin hänen ystävänsä Picasso suositteli kirjoittamista. Myöhemmin Jacob totesi ystävän neuvon vaikuttaneen ehkä liikaa valintaan.
Juutalaista alkuperää oleva Jacob väitti nähneensä Kristuksen vuonna 1909 ja kääntyi katolilaiseksi. Uusi uskonto ei kuitenkaan kyennyt erkaannuttamaan häntä homoseksuaalisuudesta, kuten hän oli toivonut. ”Mikäli taivas todistaa katumustani, se antaa minulle anteeksi nämä mielihalut, jotka se tietää tahattomiksi”, sanoi Jacob. Myöhemmin hän sai pari muutakin ilmestystä. Hänen ystävänsä eivät tienneet kuinka suhtautua hänen hartaaseen uskonnollisuuteensa, sillä paitsi parantumatonta juoppoutta Jacobissa oli huomattavasti koomikon vikaa.
Max Jacob oli nopea ja sujuva kynänkäyttäjä ja puki tuotoksensa hyvin erilaisiin runomuotoihin, joista hän piti parhaana proosarunoutta. Hän kirjoitti mitä mieleen juolahtaa: usein hänen runonsa ovat satiirisia, koomisia, värikkäitä koosteita sekalaisista arkipäivän aiheista. Jacobia pidetään linkkinä symbolististen taidemaalarien ja surrealistien välillä, mutta itse hän vältti kuulumista mihinkään koulukuntaan.
Todettuaan työnteon ja hartaudenharjoitukset Pariisissa mahdottomiksi Jacob halusi rauhoittua. Vuonna 1921 hän muutti Saint-Benoît-sur-Loiren kylään, jossa hän kirjoitti paljon ja kävi kirkossa vielä sitäkin ahkerammin. Siellä hän piileskeli myös saksalaismiehitystä toisen maailmansodan aikana. Natsit murhasivat Jacobin sisaren ja tämän miehen, ja myös veli kuljetettiin Auschwitziin. 24. tammikuuta 1944 Gestapo pidätti Jacobin. Hänet kuljetettiin Drancyn kokoamisleiriin odottamaan jatkokuljetusta keskitysleirille. Jacob kuoli kuitenkin jo Drancyssa keuhkokuumeeseen 5. maaliskuuta. Vain päivä tämän jälkeen saapui vapauttava päätös, jonka eteen hänen ystävänsä, erityisesti Jean Cocteau, olivat taistelleet.
Teokset.
Suomennoksia.
Jacobin proosarunoja on julkaistu kirjoissa:
Jacobin runoja on julkaistu lehdissä
Turan (kaupunki)

Turan () on kaupunki Tuvassa, Venäjällä. Se perustettiin vuonna 1885 ja kaupunki se on ollut vuodesta 1945 lähtien. Turan sijaitsee 70 kilometrin päässä Tuvan pääkaupungista Kyzylistä. Kaupungin asukasluku on noin 5 598 (2002). Kaupungissa on muun muassa lentokenttä.
Stormlord

Stormlord on vuonna 1991 perustettu extreme epic metalia (black metalin ja eeppisen metallin yhdistelmä) soittava italialainen yhtye, jonka perustivat basisti-laulaja Cristiano Borchi ja kitaristi Claudio Di Carlo yhdessä rumpali Riccardo Montanarin kanssa. Yhtyeen kappaleet ammentavat aiheensa fantasiasta, kauhusta ja antiikin eeppisistä tarinoista ja olennoista.
Yhtyeen musiikkivideot ovat raakoja, kuten kuuluisuutta saavuttanut vuoden 2004 loppupuolella julkaistu video Under The Boards (195 M.A ).
Urmas Paet

Urmas Paet (s. 20. huhtikuuta 1974 Tallinna) on virolainen reformipuolueen poliitikko, joka toimi vuosina 2005–2014 maansa ulkoministerinä. Marraskuussa 2014 hän ilmoitti siirtyvänsä Euroopan parlamenttiin Andrus Ansipin siirryttyä Euroopan komission jäseneksi.
Opinnot ja ura politiikassa.
Paet on opiskellut Tarton yliopistossa pääaineenaan valtio-oppi ja hän valmistui vuonna 1996. Opiskelujensa ohessa hän työskenteli toimittajana, ensin radiossa ja sitten Postimees-lehdessä, muun muassa lehden politiikan toimittajana. Paet jatkoi toimittajana vuoteen 1999 saakka, jolloin hän liittyi Reformipuolueeseen ja aloitti poliittisen uransa.
Paetista tuli Viron kulttuuriministeri huhtikuussa 2003 Juhan Partsin johtaman keskustaoikeistolaisen hallituksen astuessa virkaansa. Hän jatkoi tehtävässä kevääseen 2005, jolloin Partsin hallitus kaatui. Andrus Ansipin ensimmäisen hallituksen, jonka muodostivat reformipuolue, keskustapuolue ja Viron kansanliitto, astuttua virkaansa huhtikuussa 2005, Paetista tuli ulkoministeri. Kevään 2007 parlamenttivaalien jälkeen Paet jatkoi ulkoministerinä Ansipin toisessa hallituksessa, jonka muodostivat reformipuolue, Isänmaan ja Res Publican liitto sekä sosiaalidemokraattinen puolue.
Hallituspuolueet saavuttivat vaalivoiton vuoden 2011 parlamenttivaaleissa ja Ansip jatkoi pääministerinä. Paet nimitettiin myös Ansipin kolmannen hallituksen ulkoministeriksi. Ansipin erottua maaliskuussa 2014 Paet jatkoi tehtävässään myös pääministeri Taavi Rõivasin hallituksessa. Marraskuussa 2014 Paet ilmoitti jättävänsä ulkoministerin tehtävät ja siirtyvänsä Euroopan parlamenttiin komissaariksi valitun Ansipin tilalle. Paetin paikalle ulkoministeriksi nousi Reformipuolueesta ympäristöministerinä toiminut Keit Pentus-Rosimannus.
Paet on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hän puhuu äidinkielensä viron lisäksi venäjää, englantia ja saksaa.
Edward Bunker

Edward "Eddie" Bunker (31. joulukuuta 1933 Los Angeles – 19. heinäkuuta 2005 Burbank, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka vietti puolet elämästään Yhdysvaltojen kovimmissa vankiloissa. Vankilavuosien jälkeen hänestä tuli arvostettu kirjailija. Bunker on kirjoittanut muun muassa kirjan "Verikoirat", joka perustuu vankilavuosien aikana kuultuihin elämäntarinoihin. Hän myös näytteli monissa kuuluisissa elokuvissa. 
Varhainen elämä.
Edward Bunker syntyi 31. joulukuuta 1933 Hollywoodissa. Hänen vanhempansa erosivat, kun hän oli 4-vuotias, minkä jälkeen hän vietti kuusi vuotta sijaiskodeissa. Ollessaan kahdentoista Bunker joutui ensimmäisen kerran koulukotiin. 17-vuotiaana hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin rikollinen kovamaineisessa San Quentinin vankilassa. Sitä ennen hän oli paennut Los Angeles Countyn vankilasta, jossa istui tuomiota toisesta rikoksesta. 18-vuotiaana hän oli ehtinyt tehdä ryöstöjä, shekkiväärennöksiä ja muita rikoksia.
Hänen tiedetään myös olleen Meksikon entisen mafiajohtajan, Joe ”Pegleg” Morganin, tuttava. Hän oli aikanaan myös FBI:n kymmenen etsityimmän rikollisen joukossa.