tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ali-Melkkilä

Ali-Melkkilä eli "Alimälkilä" on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylän ydinalue sijaitsee Perniön eteläosassa Perniönjoen varrella.
Ali-Melkkilä sijaitsee Perniönjoen laaksossa Melkkilän ja Laiterlan välissä. Ali-Melkkilän kyläalue ulottuu joelta Torpparikulmalle ja länteen suurelle drumliinimuodostumalle ja sen päälliselle Kylmäojansuolle. Ali-Melkkilällä on myös suuri takamaa Joutnan ja Kirakanjärven tienoilla, joka yltää kiilana Kemiöntielle saakka.
Ali-Melkkilässä oli isojaon aikaan viisi kantatilaa, joista yksi on enää jäljellä ja muodostaa Ali-Melkkilän tilan. Tiloista itsenäistyi useita torppia ja mäkitupia 1900-luvun alussa, jolloin syntyi Torpparikulman alue. Kylän takamaalle Kemiöntien varteen perustettiin vuonna 1915 Uusitalon uudistila, joka muodostaa yhtenäistä kokonaisuutta Kivelän ja Merihuhdin kylien kanssa.
Lauro Mumar

Lauro G. Mumar (6. joulukuuta 1924 Talibon, Yhdysvaltain miehittämä Filippiinit – 20. joulukuuta 1990) oli filippiiniläinen koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Mumar pelasi 1950- ja 1960-luvuilla Filippiinien miesten maajoukkueessa, joka voitti MM-pronssia Brasiliassa 1954 Mumarin oltua joukkueen kapteeni. Filippiinien MM-mitali on vuoteen 2022 mennessä ainoa aasialaisen maan voittama miesten koripallossa. Mumar edusti Filippiinejä myös Lontoon kesäolympialaisissa 1948, missä maa sijoittui 12:nneksi.
Mumar valmensi Filippiinien miesten maajoukkuetta vuoden 1969 Aasian-mestaruuskilpailuissa, missä maa ylsi pronssille. Tämän jälkeen hän siirtyi valmentamaan Intiaan ja toimi lopulta myös Intian miesten maajoukkueen päävalmentajana.
Lyttä

Ville Harald Lyttä (s. 14. heinäkuuta 1994, Strängnäs, Ruotsi), taiteilijanimeltään Lyttä, on jyväskyläläinen rap-artisti. Hän syntyi Ruotsissa ja muutti lapsena Suomeen. Lyttä oli osa Korstoraatio-yhtyettä, jonka hajoamisen jälkeen hän julkaisi PME Recordsin kautta vuonna 2019 EP-levyn "Pieniä voittoi", jolla vierailee muun muassa Gracias. Vuonna 2020 hän julkaisi entisen Korstoraation jäsenen Tohtori Geton kanssa yhteisalbumin. Lyttä on julkaissut uransa aikana myös muutamia singlejä.
Vuoden 2022 marras-joulukuun aikana Lyttä osallistui KPC Records -kollektiivin kärkinimien mukana viiden keikan mittaiselle KPC Tour-kiertueelle, joka käynnistyi Jyväskylästä 12.11.2022 ja päättyi Ouluun 17.12.2022.
Diskografia.
"Pääartikkeli: Lytän diskografia"
Diplomaatti (albumi)

Diplomaatti on suomalaisen rap-artisti Gettomasan toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2019. Albumi palkittiin Emma-gaalassa vuoden rap / R&amp;B -albumina.
Kingfish

JustSeSomali (joskus "SupiSuomiSomali") aiemmin Kingfish (oik. Remzi Rafle, s. 1992 Hämeenlinna) on helsinkiläinen rap-artisti, joka on julkaissut kappaleen muun muassa Gettomasan kanssa. Kingfish muutti Helsinkiin vuonna 1995. 
Kingfishin ura lähti nousuun kesällä 2015, kun street single "TONNI" julkaistiin. Myöhemmin Mikael Gabriel otti Kingfishiin yhteyttä ja ehdotti yhteistyötä. Sen seurauksena julkaistiin Mikael Gabrielin ja Ville Gallen tähdittämä kappale "TONNI remix".
Keväällä 2016 Kingfish lämppäsi Tavastialla Ty Dolla $ignia.
Kingfish oli esiintymässä Flow Festivaalilla elokuussa 2016. 
Kesällä 2016 Kingfishiltä ilmestyi "Koko kesä" -niminen EP, jonka nimikkoraita on Kingfishin suosituin kappale suoratoistopalveluissa, kuten Spotifyssa, jossa sillä oli joulukuuhun 2019 mennessä yli 3 miljoonaa kuuntelukertaa. Kingfishin tuorein julkaisu on huhtikuussa 2019 julkaistu "Promo". Vieraana kappaleella on Eevil Stöö.
Kingfishin levyt on julkaissut Mikael Gabrielin luotsaama levy-yhtiö, Tasoi Records, joka toimii yhteistyössä Universal Musicin kanssa. 
YleX:n haastattelussa vuonna 2017 Kingfish totesi, että "mä tuun varmaan vallottaan Suomen tässä ihan lähiaikoina". 
Nettipila.
Syksyllä 2022 Rafle laittoi Tiktok-kanavalleen videon, jossa hän kertoi jutun, että oli saanut ravintolasta ilmaiseksi ruokakassin, kun henkilökunta oletti hänet Wolt-kuskiksi asiakkaan sijaan. Humoristinen tarina oli keksitty, mutta se päätyi paria kuukautta myöhemmin totena Helsingin Sanomien sivuille osoituksena arkipäivän rasismista, mikroaggressioista ja etnisestä profiloinnista ja mainostamaan rasisminvastaista kirjaa. Rafle paljasti jutun Laudi-podcastin jaksossa ”Trollauksen aatelisia (vieraana Kingfish ja Gracias)”. Raflen mukaan jutun kirjoittanut toimittaja Hilla Körkkö ei ottanut yhteyttä, vaan kirjoitti jutun pelkästään Tiktok-videon perusteella.
Biswabhusan Harichandan

Bishwabhusan Harichandan (s. 3. elokuuta 1934) on intialainen asianajaja, kirjailija ja poliitikko, joka on vuodesta 2023 alkaen toiminut Chhattisgarhin kuvernöörinä. Hän oli Andhra Pradeshin kuvernööri vuosina 2019–2023. Vuonna 1961 hän alkoi työskentelemään Odishan korkeimmassa oikeudessa. Kymmenen vuoden päästä hän siirtyi politiikkaan Intian kansanpuolueen edeltäjän Bharatiya Jana Sangh -puolueen riveissä. Kun Indira Gandhi julisti kansallisen hätätilan vuonna 1975 Harichandan joutui vankilaan vastustaessaan hätätilaa. 
Kun Intian kansanpuolue perustettiin vuonna 1980 hän siirtyi siihen ja päätyi puolueensa Odishan yksikön puheenjohtajaksi. Odishan osavaltioparlamenttiin hänet äänestettiin lainsäätäjäksi viisi kertaa. Vuonna 1990 hän siirtyi viideksi vuodeksi Biju Janata Dal -puolueeseen, kunnes palasi takaisin Intian kansanpuolueeseen. Osavaltiopolitiikassa hän on toiminut useita kertoja Odishan osavaltiohallitusten eri ministerinviroissa. 
Kirjailijana Harichandan on kirjoittanut useita orijankielisiä kirjoja sekä artikkeleita kotiosavaltionsa eri sanomalehtiin.
Jalkapallon Aasian-mestaruuskilpailut 1972

Jalkapallon Aasian-mestaruuskilpailut 1972 pelattiin 7.–19. toukokuuta 1972. Turnaus oli järjestyksessään 5. Aasian-mestaruuskilpailut. Isäntämaana toimi Thaimaa. Mestaruuden voitti Iran.
Ottelut.
Esiottelut.
Esiottelujen voittajat jaettiin eri lohkoihin.
Kan’onji

Kan’onji () on Japanin kaupunki Shikokun saarella Kagawan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin länsireunalla Seton sisämeren Hiuchinmeren rannikolla ja rajautuu etelässä Ehimen ja Tokushiman prefektuureihin. Kaupungin keskiosissa levittäytyy Mitoyon tasanko, etelässä sen alue nousee Sanukivuorille, jossa sen etelärajalla kohoaa muun muassa Unpeijivuori. Kaupunkiin kuuluu myös useita saaria, merkittävimpänä Ibukijima. Kan’onjissa on 59 992 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 117,84 neliökilometriä.
Kan’onji on saanut nimensä siellä sijaitsevalta Kan’on-jin buddhalaiselta temppeliltä, joka on yksi Shikokun pyhiinvaellusreitin temppeleistä (temppeli nro. 69). Sen historia ulottuu 700-luvun alkuun saakka. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Kan’onji sai vuonna 1955, kun silloiseen Kan’onjin maaseutukaupunkiin liitettiin kolme ympäristön kyläkuntaa. Vuonna 2005 kaupunki laajeni huomattavasti, kun siihen liitettiin Ōnoharan ja Toyohaman maaseutukaupungit. Merkittäviä elinkeinoja ovat esimerkiksi tekstiili-, maatalouskone- ja muoviteollisuus, vesiviljely ja merenelävätuotteiden kuten "kamabokon" ja "chikuwan" valmistus sekä maanviljely, joka tuottaa riisiä, vihanneksia ja "mikan"-mandariineja.
Kaupungin merkittävin nähtävyys on Kan’on-jin temppeliä ympäröivä, meren rannalla sijaitseva Kotohikin puisto, joka koostuu Kotohikivuoresta ja Ariaken hiekkarannasta. Sinne on rakennettu suuri hiekkaveistos Zenigata sunae, joka esittää vanhaa "Kan’ei tsūhō" -kolikkoa. Alueella ovat myös Kotohiki Hachiman-gūn pyhäkkö ja toinen Shikokun pyhiinvaellusreitin temppeli, Jinne-in (temppeli nro. 68). Osa kaupungista kuuluu Seton sisämeren kansallispuistoon. Kan’onjia palvelee JR Shikokun Yosan-linja.
Lihaliemi

Lihaliemi (luuliemi) on luista pitkään haudutettua lientä, jota on käytettyä perinteisesti kastikkeiden ja keittojen raaka-aineena sekä lämpimänä juomana. Lihaliemi voi sisältää esimerkiksi kollageenia sekä glukosamiinia. Lisäksi liemi sulaa helposti ja siinä on antioksidantteja. Lihaliemi voi sisältää myös nivelrustojen ylläpitoon tarvittavaa glukosamiinia, kaliumia, fosforia ja magnesiumia. Myös riistan perkauksesta jääneitä tähteitä, kuten luita ja sisäelimiä voidaan hyödyntää liemen valmistuksessa.
Lihaliemituotteet.
Suomalaisessa keittiössä lihaliemenä käytetään usein lientä, joka saadaan sulattamalla liemikuutio kuumaan veteen. Niiden sijaan suositellaan kuitenkin monissa lähteissä fondeja mm. liemikuutioiden korkean suolapitoisuuden vuoksi.
Suomen Budapestin-suurlähetystö

Suomen Budapestin-suurlähetystö sijaitsee Unkarin pääkaupungissa Budapestissa. Sen toimialueeseen kuuluu myös Slovenia. Suurlähetystön päällikkö on suurlähettiläs Pertti Anttinen.
Historia.
Suomen ensimmäinen Unkarin-lähettiläs K. G. Idman nimitettiin vuonna 1922. Hänen asemapaikkansa oli Kööpenhamina, mistä käsin hän hoiti sivuakkreditointina Unkarin asioita. Vuonna 1927 tehtävään nimitettiin E. N. Setälä. Onni Talaan aikana 1933 Budapestiin perustettiin lähetystö. Talas muutti 1934 kreivi Wenckheimin perillisiltä vuokrattuun huvilaan, jonka Suomen valtio osti tammikuussa 1939.
Toisen maailmansodan lopulla Suomi katkaisi syyskuussa 1944 välirauhansopimuksen velvoittamana suhteet Unkariin, ja suurlähettiläs Aarne Wuorimaa perheineen poistui maasta. Budapestin piirityksen lopussa puna-armeijan joukot tunkeutuivat rakennukseen, ja se ryöstettiin ja hävitettiin. Lopulta rakennus tuhoutui pommituksessa, jossa selviytyivät hengissä pommisuojaan menneet, mutta taloon jäänyt vahtimestari Ferenc Tömör kuoli.
Suomen ja Unkarin väliset suhteet solmittiin uudelleen lokakuussa 1949. Lähetystö korotettiin suurlähetystöksi vuonna 1960. Rauniorakennuksen tilalle valmistui uusi lähetystörakennus marraskuussa 1988 arkkitehti Ilmo Valjakan suunnitelmien pohjalta.
Budapestissä toimii myös Suomen Unkarin-instituutti, jonka johtaja on Heljä Franssila.
Segmentia

Segmentia on seinäjokelainen vuonna 2019 perustettu pop metal -yhtye. Yhtyeeseen kuuluvat laulaja Kansana, kitaristi Manu Lenkkeri, basisti Stefan Laine ja rumpali Jere Luokkamäki. 
Pop metal -bändi Segmentia kutoo musiikkiinsa tarttuvia melodioita ja orkestraatioita, rakentaen metallin ja pop- ja elektrovaikutteiden perustuksille. Segmentian musiikki kertoo tarinoita yksilöiden todellisesta elämästä ja ajatuksista. 
Segmentian esiaste muotoutui jo vuoden 2012 lopussa, cover-viritelmän raunioille. Segmentian ensimmäinen EP ”Shanghai” julkaistiin syksyllä 2019. Sitä ennen yhtyeen nimeä pyöriteltiin, basistit ja laulajat ovat vaihtuneet ja omaa soundia on etsitty, tutkittu – ja lopulta löydetty.
Musiikki.
Segmentia ottaa musiikkiinsa vaikutteita säveltäjä-sanoittaja Jere Luokkamäen mukaan Suomesta ja suomalaisuudesta. Musiikki on pääasiallisesti suomalaista rock-, pop- ja metallimusiikkia. Kappaleiden perusteella musiikkia voisi kuvailla seitsemän musiikkityylin/segmentin (pop, rock, punk, metal, soul, disko, hip-hop) yhdistämiseksi, mutta lyhykäisyydessään se on sinfonista, vaihtoehtoista poprockia elektronisilla soundeilla maustettuna.
Sy Kadiatou Sow

Sy Kadiatou Sow (kutsumanimeltään "Salama", s. 7. maaliskuuta 1955 Nioro) on malilainen poliitikko.
Kadiatou Sow on suorittanut kirjallisuuden ja julkisoikeuden tutkinnot Nizzassa ja Pariisissa. Hän työskenteli puuvillayhtiö CMDT:ssä ja osallistui Malin demokratialiikkeen toimintaan sekä Adema-järjestön perustamiseen. Sow nimitettiin Bamakon piirikunnan kuvernööriksi vuonna 1991. Hän oli Malin ensimmäinen naiskuvernööri.
Sow nimitettiin helmikuussa 1994 Malin ensimmäiseksi naispuoliseksi ulkoministeriksi. Lokakuusta 1994 aina vuoteen 2000 saakka hän toimi kaupunkisuunnittelu- ja asuntoministerinä. Työskenneltyään useissa kehityshankkeissa Sow palasi politiikkaan vuonna 2016. Hänet tunnetaan varsinkin Malin perustuslakiin suunniteltujen muutosten vastustajana.
Ministerinä toiminut Ousmane Sy on Sown aviomies.
Shanghai-EP

Shanghai on Segmentian ensimmäinen EP. Se julkaistiin 18.10.2019.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Jere Luokkamäki ja Segmentia.
Dawran Anessin piirikunta

Dawran Anessin piirikunta sijaitsee Jemenissä Dhamarin maakunnassa. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 121 553.
Jabal Aš-šarqin piirikunta

Jabal Aš-šarqin piirikunta sijaitsee Jemenissä Dhamarin maakunnassa. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 62 034.
Jahranin piirikunta

Jahranin piirikunta sijaitsee Jemenissä Dhamarin maakunnassa. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 86 590.
Maghirib Ansin piirikunta

Maghirib Ansin piirikunta sijaitsee Jemenissä Dhamarin maakunnassa. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 53 261.
Mayfa'at Anssin piirikunta

Mayfa'at Anssin piirikunta sijaitsee Jemenissä Dhamarin maakunnassa. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 60 854.
Utmahin piirikunta

Utmahin piirikunta sijaitsee Jemenissä Dhamarin maakunnassa. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 145 284.
Wusab Al Alin piirikunta

Wusab Al Alin piirikunta sijaitsee Jemenissä Dhamarin maakunnassa. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 164 223.
Wusab As Safilin piirikunta

Wusab As Safilin piirikunta sijaitsee Jemenissä Dhamarin maakunnassa. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 149 531.
Traoré Fatoumata Nafo

Traoré Fatoumata Nafo (s. 10. marraskuuta 1958 Dia) on malilainen lääkäri.
Fatoumata Nafo on valmistunut lääkäriksi Malin lääketieteellisestä korkeakoulusta ja suorittanut tutkinnot kansanterveydestä ja epidemiologiasta Brysselin vapaassa yliopistossa. Hän toimi Malin terveysministerinä vuosina 2000–2002 sekä sosiaalikehitys-, yhteisvastuu- ja vanhusministerinä vuonna 2002.
Nafo on toiminut rokotusjärjestö Gavin hallintoneuvoston jäsenenä, Maailman terveysjärjestön malariaohjelman johtajana sekä terveysjärjestön edustajana Kongon tasavallassa ja Etiopiassa. Hän on työskennellyt myös Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälisen liiton Afrikan aluejohtajana.
Traoré

Traoré -nimisiä henkilöitä ovat:
Feksinidatsoli

Feksinidatsoli (C12H13SN3O3) on imidatsolijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä unitaudin hoitoon ja sitä tutkitaan myös eräiden muiden alkueläininfektioiden hoitoon. Feksinidatsoli kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Feksinidatsoli kehitettiin 1970-luvun lopulla antibiootiksi ja sitä tutkittiin unitaudin hoitoon 1980-luvun alussa, mutta tutkimus keskeytettiin, koska lääkeaineen kehittäminen katsottiin taloudellisesti kannattamattomaksi. Feksinidatsoli löydettiin uudelleen 2000-luvulla etsittäessä uusia alkueläinlääkkeitä. Feksinidatsolin vaikutusmekanismi perustuu siihen, että se muodostaa reaktiivisen amiinimetaboliitin alkueläimissä ja tämä metaboliitti estää DNA:n synteesiä. Ihmiselimistössä feksinidatsoli metaboloituu sulfoksidi- ja sulfonijohdannaisiksi, jotka ovat myös lääkeaineena aktiivisia. Lääkeaine tehoaa kaikkiin kolmeen "Trypanosoma brucei" -alkueläimen alalajeihin ja se tehoaa myös "T. cruzi" -alkueläimeen ja sitä tutkitaan käytettäväksi Chagasin taudin hoidossa. Se läpäisee veri-aivoesteen, jolloin sitä voidaan käyttää myös keskushermostoon levinneen kroonisen infektion hoitamisen. Feksinidatsoli voidaan annostella tablettina ja tämä on etu aikaisempiin ruiskeina annettaviin lääkkeisiin verrattuna. Euroopan unionin lääkevirasto hyväksyi feksinidatsolin vuonna 2018 ja se on hyväksytty myös Kongossa ja Guineassa.
Haittavaikutukset.
Mahdollisia feksinidatsolin aiheuttamia haittavaikutuksia voivat olla pääkipu, huonovointisuus, oksentelu, unettomuus, lihasheikkous ja lihaskouristukset.
Katolinen kirkko Thaimaassa

Katolinen kirkko Thaimaassa toimii osana maailmanlaajuista katolista kirkkoa paavin ja hänen kuuriansa hengellisessä ohjauksessa.
Organisaatio ja jäsenmäärä.
Katolinen kirkko Thaimaassa jakautuu hallinnollisesti 11 hiippakuntaan. Näihin kuului vuoden 2017 lopussa 502 seurakuntaa. Tuolloin katolisia oli maassa noin 389 000, 0,59% väestöstä.
Mika Walkamo

Mika Matti Valdemar Walkamo (s. 1962 Helsinki) on suomalainen yritysomistaja ja poliitikko. Nykyisin Walkamo on Vanajanlinna Oy:n osakas ja vuoteen 2021 hallituksen puheenjohtaja. Vanajanlinna Oy omistaa Vanajanlinna Groupin, johon kuuluvat Vanajanlinna ja Linna Golf Hämeenlinnassa, Metsänvartijan Tila Janakkalassa, Mukkulan Kartano Lahdessa ja Levi Spirit Levillä. Vanajanlinna on palkittu useana vuonna Suomen laadukkaimpana kokoushotellina ja Linna Golf Suomen parhaana golfkenttänä.
Politiikka.
Walkamo on toiminut Hämeenlinnan kaupunginvaltuustossa kokoomuksen edustajana vuosina 1992–2000. Hän oli myöhemmin ehdolla vuoden 2019 eduskuntavaaleissa kokoomuksen ehdokkaana Hämeen vaalipiirissä saaden 3097 ääntä, muttei tullut valituksi.
Keïta Rokiatou N’Diaye

Keïta Rokiatou N’Diaye (s. 26. helmikuuta 1938 Bamako) on malilainen maantieteilijä ja poliitikko. Hän on maan ensimmäinen naispuolinen korkeakoulun opettaja.
Rokiatou N’Diaye opiskeli Dakarin yliopistossa ja Ranskassa. Hän puolusti väitöskirjaansa "Kayes et le Haut-Sénégal" Strasbourgin yliopistossa vuonna 1971. N’Diaye työskenteli maantieteen opettajana Malin virkamieskorkeakoulussa vuosina 1966–1969 ja Bamakon opettajakorkeakoulussa vuosina 1968–1978. Hän toimi kansallisen tieteen ja tekniikan tutkimuslautakunnan puheenjohtajana vuosina 1966–1968 ja opettajakorkeakoulun rehtorina vuosina 1977–1978.
Toimittuaan FAO:n asiantuntijana Ghanassa N’Diaye työskenteli Malin opetusministerinä vuosina 1991–1992 ja kulttuuri- ja tiedeministerinä 1992–1993, presidentti Alpha Oumar Konarén kabinettipäällikkönä vuosina 1992–1994 ja presidentin neuvonantajana vuosina 1994–1996.
N’Diaye kuului Adéma-PASJ -puolueeseen. Hän erosi siitä vuonna 2001 ottaen osaa Ibrahim Boubacar Keïtan Rassemblement pour le Mali (RPM) -puolueen perustamiseen. Vuosina 2002–2004 N’Diaye työskenteli Malin terveysministerinä. Hän on nykyään eläkkeellä ja toimii yhtenä RPM:n kunniapuheenjohtajista.
Entinen ministeri Issa N’Diaye on Rokiatou N’Diayen veli.
Rivikäävät

Rivikäävät ("Antrodia") on monilajinen ja heterogeeninen kääpäsuku tai ehkä paremmin sanottuna sukukompleksi. Rivikääpien lajisto ja asema kääpien sukupuussa muuttunevat dna-analyysien tarkentaessa lajien välisiä suhteita. Rivikääpien suvusta on jo erotettu omiksi suvuikseen riekonkäävät ja kohvakäävät. Fylogenian perusteella ainakin nykyiset sokkelokäävät, kantokäävät (kantokääpä, rusokantokääpä) ja sukunsa ainoa laji pökkelökääpä kuuluisivat nykyiseen "Antrodia"-kompleksiin. Siksi uusien sukujen muodostaminen ja lajien siirrot suvusta toiseen ovat odotettavissa.
Rivikääpien jaottelu.
Rivikäävät on jaoteltu alla esitettyihin ryhmiin, jotka voivat antaa suuntaa uusille sukujaoille. Kaikki mainitut lajit eivät esiinny Suomessa.
Aurel Aldea

Aurel Aldea (28. maaliskuuta 1887 – 17. lokakuuta 1949) oli romanialainen kenraali ja sisäministeri, joka toimi myös maan toisen maailmansodan jälkeisen kommunistien vastaisen vastarintaliikkeen johtohahmo. Aldea pidätettiin toimintansa johdosta vuonna 1946 ja hän kuoli saamansa pakkotyötuomion aikana vuonna 1949.
Elämäkerta.
Aurel Aldea syntyi Slatinassa 28. maaliskuuta 1887. Hän opiskeli sittemmin sotilasopistossa Bukarestissa ja liityttyään armeijaan hän yleni nopeasti sotilasarvoissaan. Lopulta hänestä oli tullut yksi Romanian kuningas Mikaelin lähimmistä neuvonantajista.
Toukokuussa 1944 järjestettiin tapaamiinen kuninkaan ja marsalkka Ion Antonescun valtaa vastustaneen opposition välillä. Mukana tapaamisessa oli myös Aurel Aldea. Tapaamisen tarkoituksena oli sopia Romanian vetäytymisestä toisesta maailmansodasta ja välien katkaisu Romanian siihenastisen liittolaisen natsi-Saksan kanssa. Aldea oli mukana myös seuraavassa tapaamisessa 23. elokuuta samana vuonna, jonka aikana marsalkka Antonescu pidätettiin.
Antonescun vallastasyöksemisen jälkeen perustettiin kenraali Constantin Sănătescun johtama uusi hallitus, jonka sisäministeriksi Aldea nimitettiin. Aldea toimi sisäministerinä marraskuuhun saakka, jolloin hän sai toisen viran aluepuolustusjoukkojen komentajana. Aldea syrjäytettiin virastaan 24. maaliskuuta 1945. Hieman myöhhemmin hänestä tuli Romanian kommunistien vastaisen kansallisen vastarintaliikkeen ("Mişcarea Naţională de Rezistenţă") johtaja. Järjestöön kuului myös aseellisia ryhmiä.
Aldea pidätettiin toukokuussa 1946 ja häntä syytettiin kommunistien vastaisen vastarinnan järjestämisestä. Syytteisiin kuului myös väärä syyte unkarilaisen separatismin tukemisesta. 18. marraskuuta 1946 Aldea tuomittiin loppuelämäkseen pakkotyöhön. Hän kuoli tuomionsa aikana sydänkohtaukseen Aiudissa 17. lokakuuta 1949.
Ervasto

Ervasto () on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön etelärajalla Ervastonlahden rannalla. Ervaston naapurikylät ovat Lanviikki ja Kraila.
Ervasto on keskiaikainen uudisasutuskylä. Kylä sijoittuu kahden korkean kallioalueen väliseen viljeltyyn laaksoon merenlahden rannalle. Kylän alue ulottuu lahdelta etelään Mustajärvelle, jonka länsipuolella olevassa laaksossa on yksi maatila. Muutoin kylän alueet ovat osittain soista metsämaata. Ervasto on aina ollut pieni, muutaman tilan kylä. Perimätiedon mukaan lahden rannalla on ollut tukkien vesillelaskupaikka ja lastauslaituri. 1960-luvulla kylään on syntynyt hieman kesäasutusta.
Štšadritskoje

Štšadritskoje ( ) tai Šadritskoje (Шадрицкое ) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Palkinon piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 0,78 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on noin 70 hehtaaria. Se muodostaa pienen järviryhmän sitä isomman Belaja Strugan ja muiden järvien kanssa. Järvi on saareton ja sen kaakkoiskulmassa sijaitsee Steržnin (Стержни) kylä, joka viljelee järven ympärillä olevia peltomaita. Järveen laskee kuivatusojia ympäröiviltä pelloilta.
Luontoarvoja.
Järviryhmän järvet jakavat samanlaisen metsämaiden lähiympäristön, mutta tällä järvellä peltomaat ulottuvat kaikille rannoille asti. Ilmakuvissa näkyy rannoilla hyllyviä hetteikköjä.
Vesistösuhteita.
Štšadritskoje sijaitsee Belaja Strugan laskuojan Struglitsan valuma-alueella. Struglitsa on Velikajan sivujoki ja kuuluu siten Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Štšadritskojeen laskuoja laskee suoraan Belaja Strugan eteläpään lahteen.
Iso-Juures

Iso-Juures on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Sysmässä.
Maantietoa.
Iso-Juures on 2,2 kilometriä pitkä, 1,5 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,93 neliökilometriä . Se sijaitsee Tehinselän koillispuolella ja Judinsalonselän kaakkoispuolella. Molemmat selät näkyvät saarelta ja saaren kaakkoispuolella aukeaa lisäksi pienempi Paimenselkä. Saaren länsipuolella sijaitsee Juurestensalmen takana Vähä-Juures ja 800 metriä etelään päin Töijensalo. Iso-Juureksen rannan tuntumassa on kymmenen luotomaista pikkusaarta ja ainoa isompi lähisaari on eteläpuolella sijaitseva Kuivasaari. Iso-Juures on metsäinen saari, jonka keskellä sijaitsee suo ja sen keskellä matala ja umpeenkasvava Juureslampi. Saaren korkeimmat kohdat sijaitsevat sen koillisosassa, miss korkein mäki kohoaa 27 metrin korkeuteen Päijänteestä. Mäen lakialueet ovat kallioalueita. Saarella alle 20 vapaa-ajan asuntoja ja niitä halutaan rakentaa lisää saaren itäosiin . Saarella ei ole kiinteää ympärivuotista asutusta.
Luontoarvoja.
Saaren ainoa lampi Juureslampi ja ympäröivää suomaata on jossakin vaiheessa suojelu.
Historiaa.
Hartolan seudun taloudellisissa kartoissa vuosilta 1935 näkyy saarella kaksi maatilaa Iso Juures ja Juures. Niiden peltomaat sijaitsevat Juureslammen ympärillä ja muissa alavissa osissa. Saaren nimi kirjoitettiin pitkässä muodossa ”Iso Juuressaari” Vuoden 1969 peruskartassa on saaren peltomaat vähentyneet noin puoleen edellisestä kartasta. Kumpinkin maatila puuttuu kartasta. Saarelle on rakennettu seitsemän vapaa-ajan asuntoa. Vuoden 1985 kartassa vapaa-ajan asuntoja on 10, ja peltomaat on kaikki metsitetty.
Jānis Balodis

Jānis Balodis (20. helmikuuta 1881 – 8. elokuuta 1965) oli latvialainen kenraali ja poliitikko. Balodis komensi latvialaisia joukkoja Latvian vapaussodan aikana ja myöhemmin hän toimi maansa varapresidenttinä ja puolustusministerinä. NKVD pidätytti hänet Neuvostoliiton miehitettyä Latvian vuonna 1940. Balodis vietti vuosia vankeudessa, mutta sai lopulta palata Latviaan, jossa hän kuoli vuonna 1965.
Elämäkerta.
Jānis Balodis syntyi Trikātassa 20. helmikuuta 1881. Hän liittyi Venäjän armeijaan vuonna 1898 ja vuonna 1902 hän valmistui Vilnan sotilasakatemiasta. Vuosina 1904–1905 Balodis oli mukana Venäjän–Japanin sodassa tullen palkituksi palveluksestaan.
Sittemmin Balodis osallistui ensimmäiseen maailmansotaan. Balodis haavoittui Itä-Preussissa käytyjen taistelujen aikana ja jäi saksalaisten vangiksi. Balodis pääsi palaamaan Latviaan marraskuussa 1918 ja kotimaassaan hän liittyi uuteen Latvian armeijaan kapteenina ja otti osaa Latvian vapaussotaan. Balodis nousi nopeasti sotilasurallaan ensin pataljoonan, sitten prikaatin ja lopulta divisioonan komentajaksi. Oskars Kalpaksin kuoltua maaliskuussa Balodisista tuli tuolloin bolševikkeja, Venäjän valkoisia joukkoja ja saksalaisia vastaan taistelleiden latvialaisten joukkojen komentaja. 16. lokakuuta 1919 hänestä tuli koko Latvian armeijan komentaja. 30. joulukuuta 1919 Balodis solmi yhteistyösopimuksen Puolan kanssa ja tammikuussa 1920 hän komensi latvialaisia joukkoja Edward Rydz-Śmigłyn komentamien puolalaisten kanssa Latgallian vapautuksen aikana. Samassa kuussa hän yleni sotilasarvoltaan kenraaliksi.
Balodis jäi reserviin heinäkuussa 1921 ja vuonna 1925 hänestä tuli kansanedustaja Kārlis Ulmanisin johtamassa hallituksessa. Vuonna 1931 Balodisista tuli Latvian puolustusministeri ja hän osallistui 16. toukokuuta 1934 Ulmanisin järjestämään vallankaappaukseen. Vallankaappaajien mukaan maata uhkasi välitön kaaos ja sisällissota äärivasemmiston ja äärioikeiston toiminnan takia. Kaappauksen toteuttivat Ulmanisin puolueen puolisotilaallinen järjestö Aizsargs ja Balodisin roolina vallankaapauksen tukena oli kenraali Martins Penikisin johtaman Latvian armeijan neutralisointi. Onnistuneen vallankaapapuksen jälkeen vuonna 1936 Balodisista tuli Latvian varapresidentti ja puolustusministeri.
Neuvostoliiton joukot miehittivät Latvian heinäkuussa 1940. NKVD pidätytti Balodisin ja hän vietti useita vuosia vankiloissa ja vankileireillä. Lopulta hän sai kuitenkin palata Latviaan. Balodis kuoli Saulkrastissa 8. elokuuta 1965.
Tšornoje (Belaja Struga)

Tšornoje (), tai joskus se kirjoitetaan myös Tšernoje (Чeрное), on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Palkinon piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 0,84 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 80 hehtaaria. Se sijaitsee aivan Belaja Strugan eteläpään lahden länsipuolella. Saarettoman järven ympärillä on joitakin peltopalstoja ja entisiä peltoja niittyinä, mutta metsämaata on vähemmistönä. Järven kaakkoisrannassa on kaksi pientä kylää Ahlupy (Ахлупы) ja Naumki (Намки). Järvi laskee Belaja Strugaan.
Luontoarvoja.
Järviryhmän järvet jakavat samanlaisen metsämaiden lähiympäristön, mutta tällä järvellä peltomaat ulottuvat kaikille rannoille asti. Ilmakuvissa näkyy rannoilla hyllyviä hetteikköjä.
Vesistösuhteita.
Tšornoje sijaitsee Belaja Strugan laskuojan Struglitsan valuma-alueella. Struglitsa on Velikajan sivujoki ja kuuluu siten Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Tšornojeen laskuoja laskee suoraan Belaja Strugan eteläpään lahteen.
Brjuškovo (Velikaja)

Brjuškovo () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Opotškan piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 1,6 kilometriä pitkä, 0,52 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 60 hehtaaria. Se sijaitsee viisi kilometriä Opotškan kaupungista pohjoiseen laajalla suoalueella, joka jää sivujoen Kudkan ja sen pääjoen Velikajan väliin. Järvi on laaja suojärvi, jonka reunasta on nostettu turvetta. Samalla suolla on kolme muuta suojärveä. Järvi on saareton ja autio.
Suon kaakkoisosan eteläpuolella sijaitsee tyhjentynyt kulmakunta Brjuškovo, etelämpänä lisäksi virkeitä ja suuri kylä Ljapuny () sekä pienemmät kulmakunnat Pogoreltsevo (), Lemešiha () ja Galuha (). Järvelle ei tule tietä.
Luontoarvoja.
Järvi on suojärvi, mutta se ei enää ole karu, vaan siinä kasvaa ilmakuvista päätelleen runsas vesikasvillisuus.
Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, ruutana, suutari ja mutakala. Suojärven pohja on mutaa ja sen rannat ovat turvemaata. rannat ovat osittain hyllyvää hetteikköä.
Vesistösuhteita.
Brjuškovon laskuoja on Velikajan sivujoki (-oja) ja kuuluu siten Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Brjuškovon laskuoja on johdettu jo alusta alkaen turvetuotantoalueen kuivatusojiin ja niiden jatke jatkuu suoraksi kaivettuna johto-ojana Velikajaan asti, mihin se lopuksi yhtyy.
Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, ruutana, suutari ja mutakala. Suojärven pohja on mutaa ja sen rannat ovat turvemaata. Järven rannat ovat osittain hyllyvää hetteikköä.
Riekonkäävät

Riekonkäävät ("Anthoporia") on kääpäsuku, johon kuuluu tällä hetkellä vain yksi laji, riekonkääpä. Riekonkäävät erotettiin omaksi suvukseen rivikäävistä fylogeneettisin perustein. Riekonkääville on ominaista mikroskoopilla nähtävä pohjamallon kerroksellisuus, jossa tyvikerros näyttää täysikasvuisella itiöemällä lähes mustalta tiheässä olevien tummien tukirihmojen vuoksi.
Punatumake

Punatumake () sijaitsee keskiaivoissa. Se on yhteydessä pikkuaivoihin ja se osallistuu muun muassa ihmisen liikkeiden säätelyyn.
Kalvaskääpä

Kalvaskääpä ("Antrodia cretacea") on vanhoissa metsissä viihtyvä kääpälaji, jota on tavattu myös talousmetsistä. Se kasvaa vielä kuorellisella tai kelottuneella, maassa makaavalla kuusella, joskus myös kannossa. Lajin levinneisyys on Suomessa eteläinen, ja sitä tavataan myös ainakin Keski-Euroopassa. Kalvaskääpä on erottettu omaksi lajikseen kalkkikäävästä.
Monivuotinen itiöemä on alustanmyötäisesti kasvava ja matalia portaittaisia pseudopileuksia muodostava, tuoreena juustomainen ja kuivana liitumainen (lohkeava muttei halkeileva). Pillipinta on sileä ja väriltään valkoinen, portaissa näkyy keltaista. Pillit ovat pyöreitä tai kulmikkaita ja niitä on 4–5 millimetrillä. Vanhan itiöemän reuna rappeutuu harmaanruskeaksi. Leikkauspinnassa vain nuorin pillistön vuosilusto on selvä, muut pillikerrokset ja malto ovat sekaista valkoista massaa. Kalvaskääpä ei tummu ja kovetu kuivuessaan kuten sitkaskääpä. Kalvaskäävällä on tuoreena voimakas, miellyttävän makea tuoksu, mutta se maistuu kitkerältä.
I Dug a Hole in the Yard for You

I Dug a Hole in the Yard for You on Lordin toinen single yhtyeen fiktiiviseltä kokoelma-albumilta "Killection". Kappaleesta julkaistiin singlen julkaisupäivänä YouTubessa musiikkivideo. Musiikkivideon toteutuksesta vastasi Kaira Films. Kappale on fiktiivisen kokoelman modernein. Kappale kertoo pariskunnasta joka asuu keskellä metsää. Mustasukkainen mies tappaa vaimonsa, ja hautaa tämän pihalle. Vaimo kuitenkin nousee zombina kostamaan miehelle.
Lähteet.
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: "Lordiary". Tammi, 2022
Sinisimpukka

Sinisimpukka eli tyynenmerensinisimpukka ("Mytilus trossulus") on sinisimpukoiden (Mytilidae) heimoon kuuluva nilviäislaji.
Lajin maailmanlaajuinen levinneisyys kattaa itäisen Tyynenmeren, Atlantin valtameren ja arktiset alueet. Sinisimpukka on Itämeressä yleinen kiinteillä alustoilla korkeintaan 30 metrin syvyydessä. Se kasvaa siellä enintään 4 senttimetrin mittaiseksi. Maailmanlaajuisesti sen maksimipituus on 9 senttimetriä. Suomessa sinisimpukka on elinvoimainen laji LC.
Sinisimpukka on yksi Itämeren avainlajeista. Se luo elinympäristön monelle sitä syövälle lajille ja on tässä korvaamaton. Esimerkiksi haahkat syövät sinisimpukoita, ja huonoina sinisimpukkavuosina myös haahkakannat romahtavat.
Sinisimpukka on yksineuvoinen. Sen lisääntyminen tapahtuu keväisin, jolloin koirassimpukka laskee siittiöt ja naaras munat, joita voi naaraan koosta riippuen olla useitakin miljoonia. Kun munat hedelmöittyvät, ne muuttuvat toukiksi, jotka keijuvat vedessä useita viikkoja ennen asettumistaan pohjalle missä ne kasvattavat itselleen kuoren.
Ilmastonmuutos on sinisimpukalle vakava uhka, sillä sen aiheuttama meriveden lämpeneminen ja veden suolapitoisuuden vähentyminen haittaavat sen lisääntymistä. Sinisimpukoiden levinneisyysalue siirtyy tämän vuoksi jatkuvasti etelään päin.
Rūdolfs Bangerskis

Rūdolfs Bangerskis (21. heinäkuuta 1878 – 25. huhtikuuta 1958) oli latvialainen kenraali ja poliitikko. Bangerskis otti osaa muun muassa Venäjän sisällissotaan ja toiseen maailmansotaan latvialaisten SS-joukkojen komentajana. Sodan päättyessä hän jäi brittien sotavangiksi ja vapauduttuaan vuonna 1946 hän asettui loppuelämäkseen Saksan Oldenburgiin.
Elämäkerta.
Rūdolfs Bangerskis syntyi Taurepessa tuolloisella Liivinmaalla 21. heinäkuuta 1878. Hän liittyi Venäjän armeijaan vuonna 1895 ja valmistui jalkaväen kadettikoulusta Pietarissa vuonna 1901. Valmistuttuaan Bangerskis toimi upseerina ottaen osaa Venäjän–Japanin sotaan vuosina 1904–1905. Sodan jälkeen vuonna 1912 hän aloitti opinnot Pietarin yleisesikunta-akatemiassa, mutta jätti opintonsa kesken ensimmäisen maailmansodan syttyessä vuonna 1914.
Ensimmäisen maailmansodan aikana vuodesta 1916 Bangerskis toimi everstinä 14. ja sittemmin 31. armeijakunnan esikunnissa. Tammikuussa 1917 hänet asetettiin siperialaisen kiväärirykmentin komentoon. Bangerskis päätti palveluksensa maaliskuussa 1918, minkä jälkeen hän liittyi kenraali Aleksandr Koltšakin johtamiin valkokaarteihin Jekaterinburgissa. Valkokaarteissa Bangerskis yleni kenraaliluutnantiksi, komensi divisioonaa ja lokakuusta 1919 lähtien ensin armeijakuntaa ja sitten armeijaa. Joulukuussa 1920 Bangerskis palasi lopulta tällä välin itsenäistyneeseen Latviaan. Latviassa Bangerskis komensi vuodesta 1924 divisioonaa Latvian armeijassa. Joulukuusta 1924 ja joulukuuhun 1925, sekä joulukuusta 1926 tammikuuhun 1928 hän toimi maansa puolustusministerinä. Bangerskis oli saanut vuonna 1925 myös Latvian armeijan kenraalin arvon. Vuonna 1936 hän jäi lopulta eläkkeelle.
Neuvostoliitto miehitti Latvian vuonna 1940. Neuvostoviranomaiset olivat määränneet Bangerskisin karkotettavaksi, mutta hänen onnistui pakoilla pidättäjiään. Natsi-Saksa miehitti Latvian toisessa maailmansodassa hieman myöhemmin. Vuosien 1942 ja 1943 välillä Bangerskis toimi saksalaismyönteisessä Latvian hallinnossa ja huhtikuussa 1943 latvialaisen SS-legioonan Gruppenführer. Saksalaiset alkoivat lopulta vetäytyä etenevien neuvostojoukkojen tieltä ja Bangerskis vetäytyi heidän mukanaan kohti länttä. Hän jäi brittijoukkojen sotavangiksi kesäkuussa 1945. Päästyään vapaaksi joulukuussa 1946 Bangerskis asettui Saksan Oldenburgiin ja kirjoitti muistelmansa "Mana mūža atmiņas". Bangerskis kuoli autokolarissa Oldenburgissa 25. huhtikuuta 1958.
Intian kielet

Ethnologuen mukaan Intiassa puhutaan 447 eri kieltä. Tämän lisäksi 14 kieltä on hiljattain kuollut. Yksi iso ongelma on kielen ja murteen välinen ero, joka ei ole edes kielitieteilijöille selkeä.
Viralliset kielet.
Intian perustuslain (osa XVII, kpl. 1, art. 343) mukaan maassa on liittovaltion tasolla kaksi virallista kieltä: englanti ja hindi (kirjoitettuna devanagarilla). Hindin puhuma-alueesta käytetään usein nimitystä hindivyöhyke (eng. "Hindi belt"). 
Perustuslain mukaan (osa XVII, kpl. 3, art. 348) englanti on virallinen kieli Intian korkeimmassa oikeudessa. 
Osavaltioiden viralliset kielet.
Osavaltiot saavat määritellä itselleen tarpeelliseksi katsomansa määrän virallisia kieliä. Näiden kielten tulee kuitenkin olla ns. listattuja kieliä (eng. "scheduled languages"). Presidentillä on perustuslain (osa XVII, kpl. 2, art. 347) suomat valtaoikeudet täydentää listaa, mikäli riittävä määrä osavaltion asukkaista vaatii kielen listaamista. 
Virallisiksi kieliksi kelpaavat kielet ovat listattuna perustuslakiin kuuluvana erillisenä listana (ns. kahdeksas lista) ja se kattaa tällä hetkellä 22 kieltä : assami, bengali, bodo, dogri, gujarati, hindi, kannada, kashmiri, konkani, maithili, malayalam, manipuri, marathi, nepali, orija, punjabi, sanskrit, santali, sindhi, tamili, telugu, urdu. 
Virallisten kielten rinnalla osavaltioissa on usein myös muita tunnustettuja kieliä kulttuurisyistä 
Lähde:
Territorioiden viralliset kielet.
Territorioilla on vähemmän itsenäistä valtaa kuin osavaltioilla ja ne ovat kooltaan huomattavasti pienempiä. Tosin nekin voivat määritellä viralliset kielensä itse. 
Lähde:
Hyyrykääpä

Hyyrykääpä ("Antrodia hyalina") on Suomessa vain muutamista paikoista tavattu uhanalainen kääpälaji. Hyyrykääpä on vanhojen metsien laji ja kasvaa kaatuneissa, kuorellisissa haavan rungoissa. Hyyrykääpää ei ole tavattu muilta puulajeilta Suomessa, mutta Venäjältä sitä on löydetty myös pajuista ja vaahteralta.
Hyyrykäävän yksivuotinen itiöemä on pienialainen ja resupinaattinen. Tuoreena se on sitkeä ja muuttuu kuivuessaan hauraan korkkimaiseksi. Nuorella itiöemällä on nukkaisen ohut reunus ja (kerman)valkoinen pillipinta, joka kuultaa ohuissa kohdissa läpi. Täysikasvuiselta käävältä reunus on kadonnut pillien kasvaessa ja pillipinnan väri muuttunut (okran)kellertäväksi. Vanhemmiten väri muuttuu yhä kohti nahanharmaata. Pillit ovat kulmikkaita, paikoin pitkulaisia ja niitä mahtuu 3–5 millimetrille. Pohjamalto on ohut ja valkoinen. Hyyrykääpä tuoksuu heikosti sienelle. Hyyrykäävän erottaminen sitä muistuttavista lajeista voi vaatia mikroskopointia, vertaa: poimukääpä, pajunkääpä, orvonkääpä ja kirvelikääpä.
Väljäpillikääpä

Väljäpillikääpä ("Antrodia heteromorpha") on Suomessa pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta niukasti esiintyvä kääpälaji. Sitä tavataan tuoreista ja lehtomaisista kangasmetsistä, myös talouskäytössä olevista. Isäntäpuuna on yleensä kuusi, joskus mänty, koivu tai haapa.
Ulkonäkö.
Itiöemä on yhden tai muutaman vuoden elävä ja tyypiltään joko pileaattinen tai puoliresupinaattinen. Pienet lakit ovat muodoltaan typäköitä tai hyllymäisiä ja kasvavat ryhminä. Lakin yläpinta on väriltään harmaa tai valkoinen, pinnaltaan epätasainen. Lohko- ja pillipinnat ovat valkoiset. Kulmikkaat tai sokkeloiset pillit ovat suuria, 9–14 pilliä senttimetrillä, ja voivat muistuttaa helttoja. Väljäpillikäävän aiheuttama ruskolaho on melko kovaa. Vertaa lajeihin: tanakkakääpä, vinopillikääpä, pähkinänkääpä, mesipillikääpä, pettukääpä, kelokääpä.
Levinneisyys.
Väljäpillikääpää kasvaa Suomen lisäksi ainakin Isossa-Britanniassa, Slovakiassa ja Ruotsissa.
Ma Thanegi

Ma Thanegi (; s. 1946 Shwebo) on myanmarilainen kirjailija, toimittaja, kielenkääntäjä ja taidemaalari. Hän kirjoittaa englanniksi. Hänet tunnetaan lukuisista Myanmariin liittyvistä kirjoista, joiden joukossa on muistelmia, matkakertomuksia, kulttuurihistoriallisia teoksia ja keittokirja. Teoksiin kuuluvat "Myanmar Architecture: Cities of Gold" (2005) ja "Defiled on the Ayeyarwaddy: One Woman's Mid-Life Travel Adventures on Myanmar's Great River" (2010).
Thanegi on nimennyt suosikkikirjailijoikseen Ludu Daw Amarin, Journal Kyaw Ma Ma Layn, Hilary Mantelin ja Wesley Stacen. Hän käänsi Ma Ma Laylta englanniksi teoksen "A Man Like Him". Hän on tehnyt toimitustyötä "Myanmar Timesissa" ja matkalehti "Enchanting Myanmarissa". Hän osaa englannin lisäksi myös ranskaa ja saksaa.
Thanegi toimi 1980-luvulla Aung San Suu Kyin avustajana ja oli vuosina 1989–1992 Inseinin vankilassa. Vapautumisensa jälkeen hän jatkoi yhteistyötä Suu Kyin kanssa, mutta poliittiset erimielisyydet tekivät hänestä 1990-luvun aikana tämän kriitikon. Vankeuskokemuksistaan Thanegi on kirjoittanut teoksen "Nor Iron Bars A Cage" (2010).
Taidemaalarina Thanegi aloitti uransa vuonna 1967 ryhmänäyttelyllä Myanmarissa, ja vuonna 1998 hän piti toistaiseksi viimeiseksi jääneen seitsemännen oman näyttelynsä.
Vjada (joki)

Vjada (, ) tai yleisesti myös Veda (Ве́да) on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella ja Latviassa Viļakan kunnassa virtaava joki, joka on Velikajan sivujoki.
Joen kulku.
Vjadan valuma-alue, jonka nimi on alussa Vāda, saa alkunsa Haanjan ylängön eteläosista, jota kutsutaan Latviassa Alūksnen ylängöksi. Pääuomaan tuleva vesi kerätään ylängön metsäojista alueella, joka sijaitsee kahdeksan kilometriä Viļakan kylästä länteen päin. Ojat johdetaan Nastrovan järven kautta Tepenīcan järveen. Järvien välistä osuutta kutsutaan jo Vādaksi, ja järvien jälkeen Vāda alkaa virtaamaan kohti koillista. Metsäalueet muuttuvat osittain viljellyksi alueeksi, missä joki käy Žīgurin kylä eteläpuolella ja sukeltaa sitten ikimetsien suojelualueeseen. Suojelualue päättyy Venäjän rajalle, jossa joki seuraa rajaa 2,3 kilometriä. Vādan osuus Latvian puolella on noin 40 kilometriä ja loppu on Venäjän Vjadan 43 kilometriä pitkä osuus. Joen meanderoiva kulku jatkuu Venäjällä laajempina kaarteina. Rajan takana jokea kutsutaan myös Vedaksi. Siihen yhtyy heti Liepna, joka virtaa lähes kokonaan Latviassa, ja 10 kilometrin jälkeen Voroža, melkein vain venäläinen joki. Neljän kilometrin päässä Vjada saapuu Rodovojeen (Родовое), jossa venäläinen Opotšna yhtyy siihen. Alajuoksulla 8 kilometriä Rodovojen alapuolla Vjadaan yhtyy Kira, joka on ainoa oikealta puolelta siihen yhtyvä sivujoki. Vjada yhtyy Velikajaan Rutšin kylän (Ручьи) kohdalla aivan sivujokien Kuhvan ja Utrojan alapuolella.
Valuma-alue ja sivujoet.
Vjada sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Velikajan valuma-alueella. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Vjadan valuma-alueen latva-alueet sijaitsevat Latviassa ja niiden pinta-ala on 610 neliökilometriä. Matalampien osien valuma-alue, jonka pinta-ala on 550 neliökilometriä, sijaitsee Venäjällä pääosin Pihkovan alueella, ensin Ostrovin piirissä ja sitten Palkinon piirissä. Koko valuma-alueen pinta-ala on siten 1 160 neliökilometriä. Vjadan suurimpia sivujokia on esitelty alla taulukossa.
Lähteet: 1 = 
Joen valuma-alueella on joitakin järviä. Järvistä Nastrova ja Tepenīca sijaitsevat Vādan pääuomassa.
Hallintoalue.
Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (). Joen vesistörekisterin numero on 01030000212102000028853 . Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan- ja Leningradin alueeseen.
Heksakontaani

Heksakontaani eli n-heksakontaani (C60H122) on 60-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää. Heksakontaanin rakennekaava on CH3(CH2)58CH3, moolimassa 843,6 g/mol, sulamispiste 96-100 °C, kiehumispiste 620,2 °C, leimahduspiste 604 °C, tiheys 0,827 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), taitekerroin 1,461 ja CAS-numero 7667-80-3.
Tepenīcanjärvi

Tepenīcanjärvi (, latg. "Tepeneica Azar" ) on järvi Latviassa Viļakan kunnassa.
Maantietoa.
Järvi on 1,2 kilometriä pitkä, 0,48 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 30,9 hehtaaria. Se sijaitsee 6 kilometriä Viļakan kylästä länteen päin. Järvi on melko yhtenäinen, mutta koillispäässä on lahti, jonka lahdensuu on alle 20 metriä leveä, ja järven keskellä on kolme saarta, joiden yhteispinta-ala on noin 82 aaria. Järven keskisyvyys on 1,7 metriä ja syvimmät kohdat 3 metriä sijaitsevat saarien koillispuolella. Järven ympärillä on viljeltyä peltomaata, joiden maatilat sijaitsevat peltojen äärellä.
Luontoarvoja.
Järvessä kasvaa järviruokoa, lummetta, ulpukkaa, kaislaa, saraa ja kortetta. Järven pohja on mutaa ja sen rannat vaihtelevat matalista jyrkkiin. Vesi ruskean väristä ja sen yleisimmät kalalajit ovat hauki, ahven ja särki. Järven kalastusoikeudet kuuluvat valtiolle.
Vesistösuhteita.
Tepenīcan sijaitsee Vādan valuma-alueella. Vjada () on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järven lounaispäähän laskee Nastrovan järvestä tuleva oja, joka on sama Vāda, joka lähtee eteenpäin järven koillispäästä. Tämä tekee järvestä läpivirtausjärven. Joki laskee Latvian ja Venäjän rajan yli ja yhtyy Velikajaan Venäjällä.
Mytilus trossulus × edulis

Mytilus trossulus" × "edulis on atlantinsinisimpukan ("Mytilus edulis") ja sinisimpukan eli tyynenmerensimpukan ("Mytilus trossolus") risteymä, jota tavataan Suomessa Itämeressä Perämerta lukuun ottamatta. Se on Itämeressä korkeintaan 4 senttimetrin mittainen.
J. V. Snellmanin patsas

J. V. Snellmanin patsas sijaitsee Suomen Pankin edustalla Helsingin Kruununhaassa. Keräysvaroin rahoitettu muistomerkki paljastettiin Snellmanin päivänä 12. toukokuuta 1923. Muistomerkkikilpailu järjestettiin vuonna 1913 ja patsas valmistui jo vuonna 1916, mutta ensimmäinen maailmansota sekä Suomen sisällissota viivästyttivät sen paljastusta. Patsas on valettu Kööpenhaminassa Tanskassa ja sen on veistänyt Emil Wikström. Patsaan jalustan ja muistomerkin ympäristön on suunnitellut arkkitehti Eliel Saarinen. Patsas vaurioitui jatkosodan aikana Helsingin suurpommituksissa helmikuussa 1944. Sirpaleiden jalustaan jättämät vauriot on jätetty muistuttamaan pommituksista.
Linda Dessau

Linda Marion Dessau (s. 8. toukokuuta 1953 East Melbourne, Victoria) on australialainen juristi ja asianajaja. Hän on toiminut Victorian kuvernöörinä 1. heinäkuuta 2015 alkaen.
Alex Chernov

Alex Chernov (s. 12. toukokuuta 1938 Liettua) on australialainen juristi. Hän oli Victorian kuvernöörinä 8. huhtikuuta 2011 – 30. kesäkuuta 2015.
Shivkumar Sharma

Shivkumar Sharma (myös Shiv Kumar Sharma; 13. tammikuuta 1938 Jammu – 10. toukokuuta 2022 Mumbai) oli intialainen muusikko. Hänen soittimensa oli santur, jonka hän oli ottanut säestävän roolin sijaan solistiseen käyttöön.
Sharma aloitti musiikin opiskelun viisivuotiaana. Häntä opetti hänen isänsä Uma Dutt Sharma, joka toimi sekä laulajana että lyömäsoittajana. Alun perin Shivkumar Sharma itsekin lauloi ja soitti tablarumpuja, mutta teini-ikäisenä hänen isänsä tutustutti hänet santuriin, joka oli siihen mennessä vakiintunut osana Kashmirin alueen sufilaista musiikkia. Ensimmäisen suuren esiintymisensä santurin soittajana Sharma piti vuonna 1955. Hän sai suosiollista palautetta uudistusmielisemmältä yleisöltä, mutta kritiikkiä perinteisempää musiikkia suosineilta. Kielteiseen palautteeseen Sharma vastasi tekemällä muokkauksia soittimeensa; hän laajensi sen äänialaa, muutti kielten viritystä ja kehitti ihmisääntä muistuttavamman soittotekniikan. Vähitellen santur sai laajemman hyväksynnän.
Sharma julkaisi urallansa monia albumeita ja teki elokuvamusiikkia niin säveltäjänä kuin soittajanakin. Vuonna 1986 hän sai Sangeet Natak Akademin palkinnon. Hänelle myönnettiin myös Padma Shri (1991) ja Padma Vibhushan (2001). Vuonna 2002 hän julkaisi Ina Purin kanssa kirjoittamansa omaelämäkerran "Journey with a Hundred Strings: My Life in Music". Sharman kanssa on esiintynyt hänen poikansa Rahul Sharma. Hänen muiden yhteistyökumppaniensa joukossa olivat Zakir Hussain ja Hariprasad Chaurasia, jonka kanssa hän esiintyi yhteisnimellä Shiv-Hari.
Yhdessä Brij Bhushan Kabran ja Hariprasad Chaurasian kanssa levytetty "Call of the Valley" (1967) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Ram Oren

Ram Oren (s. 4. helmikuuta 1952) on yhdysvaltalainen metsätieteilijä, joka työskentelee Duken yliopistossa ekosysteemien toiminnan ja rakenteen professorina (1986-) ja Helsingin yliopiston vierailevana professorina Ilmakehätutkimuksen huippuyksikön metsätieteiden tutkimusryhmässä (2017-2021). Hän kuuluu poikkitieteellisen tutkimuksen alalla maailman viitatuimpiin tutkijoihin (2018 ja 2019).
Oren suoritti alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1978 (B.Sc., Humboldt State University). Hän jatkoi maisteriksi (M.Sc. 1980) ja metsätieteen tohtoriksi (Ph.D., 1984) Oregonin osavaltionyliopistossa. Orenin englanninkielinen väitöskirja (1984) käsitteli metsän lehtipinta-alan ja lehvistön massan yhteyttä yhteyttämisen ja puuston kasvun tulkitsemisessa. Työ oli otsikoitu "Leaf area index and specific leaf weight : keys to interpreting canopy photosynthesis and stand growth". 
Oren nousi syksyllä 2018 (ja uudelleen marraskuussa 2019) viitatuimpien tutkijoiden joukkoon tieteenalat ylittävän tutkimuskentän aihepiiristä (Highly Cited Researchers, luokka Cross-Field). Tunnustus pohjautuu analyytikkayritys Clarivaten ylläpitämään Web of Science -julkaisutietokantaan. Marraskuussa 2019 julkaistuun luetteloon oli valittu yhteensä noin 6 200 tutkijaa, joista 3 700 oli ryhmitelty johonkin 21:stä selvityksessä mukana olleesta tieteenalaryhmästä ja 2 500 oli poikkitieteellisten aihepiirien tutkijoita. He kaikki kuuluvat tieteenalaryhmässään viitatuimman prosentin joukkoon kaikista julkaisutietokannassa mukana olevista alan tutkijoista.