tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nordzucker

Nordzucker on saksalainen sokeria tuottava yritys. Yhtiön päätoimipaikka on Braunschweigissa. Vuoden 2005 lopussa yhtiöllä oli liikevaihtoa 1,2 miljardia euroa, 3 600 työntekijää. Sen toiminnan piirissä oli 14 300 sokerijuurikkaan viljelijää, jotka kasvattivat juurikkaita 199 000 hehtaarin alalla. Yhtiöllä oli 15 sokeritehdasta Saksassa, Puolassa, Serbiassa, Slovakiassa ja Unkarissa. Lisäksi sillä oli kaksi osakkuustehdasta Tšekissä.
Daniscon sokeriliiketoiminta.
Nordzucker osti heinäkuussa 2008 tanskalaisen Daniscon sokeriliiketoiminnan, johon kuuluu muun ohessa koko Suomen sokerintuotanto. 30. huhtikuuta 2008 päättyneen Daniscon tilikauden mukaan sen sokeriliiketoiminnan liikevaihto saavutti miltei 940 miljoonaa euroa ja voitto ennen pääomien korkoja ja veroja 60 miljoonaa euroa. Nordzuckerin liikevaihto oli 2007 päättyneellä tilikaudella 1,3 miljardia euroa ja voitto ennen pääomien korkoja ja veroja 110 miljoonaa euroa. Kaupan arvoksi Danisco ilmoitti 750 miljoonaa euroa, minkä lisäksi Danisco saa vielä 80 miljoonaa euroa siirtäessään tuotantoonsa liittyvät Euroopan unionin yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyvät sokerintuotantokiintiöt. 
MTK:n sokerijuurikasvaliokunnan puheenjohtaja piti kauppaa suomalaista sokerijuurikkaan tuotantoa turvaavana tekijänä.
Suljetut tehtaat.
Euroopan unioni pienensi sokerikiintiöitä ja tehtaita jouduttiin sulkemaan.
Abdullahi Issa

Abdullahi Issa eli Abdullahi Issa Mohamud () (1922–1988) oli somalialainen poliitikko ja maan ensimmäinen pääministeri, joka oli ministerinä vuosina 1949–1960.
Abdullahi syntyi Hiranin alueella ja oli äitinsä Marera Dinin kasvattama, koska isä kuoli pian hänen syntymänsä jälkeen. Käytyään koraanikoulun Bulo Burtissa, hänen äitinsä muutti lapsineen Mogadishuun, jossa hän pääsi italialaiseen kouluun. Vuosina 1939–1941 Issa työskenteli postivirkailijana Merkan kaupungissa rannikolla Mogadishusta etelään. Sieltä hän muutti liikemieheksi kotikaupunkinsa Bulo Burtiin. Toisen maailmansodan jälkeen Issa liittyi Somali Youth League-puolueeseen ja perusti puolueosaston Bulo Burtiin. Hän nousi yhdeksi puolueen johtohenkilöistä.
Vuonna 1956 Issa valittiin Italian Somalimaan pääministeriksi. Siirtymäkauden hallituksen haasteet oli kovat. Itsenäistyvän maan perustuslaki piti laatia. Naisten poliittinen tasa-arvo piti toteuttaa. Rajakysymys Etiopian kanssa piti vahvistaa. Maan virallisesta kielestä piti sopia. Somalian itsenäistyessä vuonna 1960 pääministeriksi valittiin Aden Abdullah Osman Daar, mutta Issa jatkoi aktiivista toimintaansa ulkoasiainministerinä. Hän osallistui mm. Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokoukseen ja Afrikan konferensseihin mm. Lagosissa, Addis Abebassa ja Dakarissa. Uransa aikana Issa toimi myös sisäasiainministerinä ja oikeusministerinä. Siad Barre vanagitsi hänet vallankaappauksessa 1969. Vapauduttuaan 1974 hänet nimitettiin Ruotsin ja Suomen suurlähettilääksi asemapaikkanaan Tukholma. Issa kuoli Roomassa 1988.
Scooby’s All-Star Laff-A-Lympics

Scooby's All-Star Laff-A-Lympics oli Hanna-Barberan tuottama kaksituntinen lauantaiaamupiirrossarja, jota esitettiin vuosien 1977–1978 aikana yhteensä 16 jaksoa ABC:llä. Ohjelma koostui neljän eri piirrossarjan muutamista jaksoista, jotka olivat Scooby-Doo, Laff-A-Lympics, Dynomutt, Dog Wonder ja Captain Caveman and the Teen Angels. Myöhemmin sarja sai toisen tuotantokauden, jonka nimeksi muutettiin Scooby's All-Stars. Vuosina 1978–1979 ohjelmaa esitettiin puolentoista tunnin kestoisena, joka sisälsi kahdeksan uutta jaksoa ja uusintoja sarjoista Scooby-Doo, Laff-A-Lympics ja Captain Caveman and the Teen Angels.
Vastaanotto ja arvostelu.
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Scooby's All-Star Laff-A-Lympicsin sijalle 53 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.
Mac OS X Snow Leopard

Mac OS X Snow Leopard (versio 10.6) on Applen Mac OS X -käyttöjärjestelmän seitsemäs pääjulkaisu, joka tuli maailmanlaajuisesti myyntiin 28. elokuuta 2009. Applen mukaan Snow Leopard sisältää lähinnä parannuksia suorituskykyyn, eikä niinkään edellisten versioiden tapaan uusia ominaisuuksia. Julkaisu sisältää muun muassa paremman tuen moniytimisille suorittimille.
Järjestelmävaatimukset.
Tietokoneen yleiset vaatimukset
Mac OS X v10.6 ei enää asentanut oletuksena Rosetta-emulaattoria, jolla pystyi ajamaan PowerPC-prosessoreille käännettyjä ohjelmia.
Sen pystyi kuitenkin vielä asentamaan asennusohjelmalla tai Apple Software Updaten avulla.
Bawinkel

Bawinkel on kunta Emslandin piirikunnassa Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa. Asukkaita Bawinkelissä oli 31. joulukuuta 2008 2 385, joista naisia oli 1 171 ja miehiä 1 214. Kunnan pinta-ala on 20,35 neliökilometriä ja väestötiheys 117 as./km² (31.12.2008). Bawinkelin pormestari on Adolf Böcker.
Vuonna 2006 pidetyissä kunnallisvaaleissa Saksan kristillisdemokraattinen unioni (CDU) sai 11 paikkaa Bawinkelin kunnanvaltuustossa. SPD ja FDP saivat molemmat yhden paikan.
Maantiede.
Bawinkelin naapurikunnat ovat Geeste ja Haselünne pohjoisessa, Gersten idässä, Langen etelässä ja Lingen lännessä. Bundesstraße 213 -tie yhdistää kunnan koillisessa Haselünneen ja lounaassa Lingeniin.
Bawinkelin kuntaan on kuulunut viisi Bauernschaftia: Groß-Bawinkel, Plankorth, Duisenburg, Clusorth ja Bramhar. Clusorth-Bramhar erosi vuonna 1974 Bawinkelistä ja liittyi naapurikaupunki Lingeniin.
Yhdysvaltain 7. armeija

Yhdysvaltain 7. armeija () on Yhdysvaltain maavoimien yhtymä, joka kuuluu Yhdysvaltain Euroopan joukkoihin (USEUCOM).
Toinen maailmansota.
Armeija perustettiin vuonna 1943, ja se osallistui ensimmäiseksi Operaatio Huskyyn eli Sisilian valtaukseen, jossa sitä komensi George S. Patton. Sen seuraava maihinnousu tapahtui Etelä-Ranskassa 15. elokuuta 1944. 
Kylmä sota.
Toisen maailmansodan jälkeen 7. armeija aktivoitiin uudelleen Korean sodan sytyttyä Saksassa Yhdysvaltain Nato-joukkojen johtoportaaksi. Vuonna 1967 se yhdistettiin U.S. Army Europen kanssa, ja sen esikunta muutti Stuttgartista Heidelbergiin.
10 Year Anniversary Tour

10 Year Anniversary Tour oli brittiläisen Black Sabbath -yhtyeen kymmenvuotisjuhlakiertue vuonna 1978. Se promotoi samalla yhtyeen uutta "Never Say Die!" -albumia.
Settilista.
Kappaleet, jotka soitettiin vain muutamissa konserteissa:
Sylinterinkansi

Sylinterinkansi on polttomoottorin sylinterin yläpää. Sylinterikannen alapuolella ovat moottorin palotilojen yläosat. Sylinterikannet valmistetaan valuraudasta ja myös uudemmissa moottoreissa kevytmetallista tai alumiinista, painon säästämiseksi. Moottorin virittämisessä kansi näyttelee suurta osaa.
Nykyaikainen 4-tahtimoottori.
4-tahtimoottorissa kannen läpi kulkevat palotilasta lähtevät imu- sekä pakokanavat, voiteluöljykanavat sekä vesijäähdytteisissä moottoreissa jäähdytysvesikanavat. Sytytystulpalle on oma reikä, jossa on kierteet.
Sylinterinkanteen liittyvät pääosat ovat imusarja, pakosarja, venttiilit ja nokka-akseli sekä sytytystulpat. Venttiileitä liikutetaan nokka-akselin avulla.
2-tahtimoottori.
2-tahtimoottorissa sylinterinkannessa on reikä sytytystulpalle. Pako- ja imukanavat sijaitsevat sylinterissä.
Kiinnitys muuhun moottoriin.
Sylinterinkannen ja sylinterin, moottorin keskiosan, väliin tulee kannentiiviste. Pultit joilla kansi kiinnitetään, on kiristettävä oikeassa järjestyksessä ja oikealla tavalla kannen vääntymisen estämiseksi. Pulttien lopullinen kiristysmomentti on myös tarkoin määritetty.
Kay Parker

Kay Taylor Parker (myös Kay Rebecca Taylor, 28. elokuuta 1944 Birmingham, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 14. lokakuuta 2022) oli brittiläinen pornonäyttelijä.
Hän toimi tv-uralla vuosina 1962–1998. Lisäksi hän kirjoitti omaelämäkerran "Taboo: Sacred, Don't Touch" sekä toimi eläköitymisensä jälkeen ihmisten hengellisen hyvinvoinnin konsulttina. Hänet on kiinnitetty AVN-kunniagallerian jäseneksi.
The Lost Angel

The Lost Angel on vuonna 2004 valmistunut kanadalais-yhdysvaltalainen trilleri, jonka ohjasi Dimitri Logothetis ja tuotti Nicholas Celozzi. Elokuvan pääosissa nähdään Alison Eastwood, Judd Nelson sekä John Rhys-Davies.
Juoni.
Rikostarkastaja Billie Palmer rupeaa tutkimaan erikoista murhatapausta, jonka arvellaan olevan uskonnollinen rituaalimurha. Palmer pelkää jo pahinta, ja haastatellessaan satanismiin ja erilaisiin rituaaleihin perehtynyttä katolilaista pappia hänen epäilyksensä vahvistuvat. Tapauksen takana on sarjamurhaaja, jonka uhriluku tulee todennäköisesti nousemaan. Palmer rupeaa tutkimaan tapausta ja kuulustelee muun muassa paikallisen baarin satanistista omistajaa sekä isä Keviniä, mutta kumpikaan ei tunnu tietävän asiasta mitään. Samoihin aikoihin Palmerin kollega Julian kuskaa pieniä määriä huumeita urheiluhalliin eräälle laitapuolen kulkijalle, jotta tämä paljastaisi tietoja tapauksesta.
Sarjamurhaajan uhreja rupeaa löytymään lisää, ja Palmerilla on vaikeuksia selvittää tapaus; hänen pitää taistella samalla myös menneisyyttään ja pelkojaan vastaan. Palmerin ongelmia vaikeuttaa lisäksi hänen siskonsa kidnappaus, josta on vähällä syntyä vaarallinen tilanne. Palmer onnistuu kuitenkin pelastamaan siskonsa ja ampuu tämän kidnappaajaa. Palmer on jo valmiina kuullakseen tunnustuksen sarjamurhista, mutta viimeisillä voimillaan kidnappaaja paljastaakin, ettei tiedä tapauksista mitään. Palmer lähtee kuulustelemaan uudelleen isä Keviniä, mutta tämä käyttäytyy oudosti ja lopulta myrkyttää itsensä. Palmer tajuaa tämän liian myöhään, mutta vielä hengissä sinnittelevä isä Kevin paljastaa tappavansa itsensä, jotta hänen poikansa saisi syntinsä anteeksi. Poliiseille selviää siis, että isä Kevinin poika on etsitty sarjamurhaaja.
Palmer miettii mahdollisia vaihtoehtoja, mutta yllättäen muistaa erään keskustelun, jossa piilee tarinan ratkaisu. Julian lähtee taas urheiluhallille keskustelemaan "vasikoijan" kanssa, mutta Palmer ja muut poliisit ovatkin seuranneet häntä. Palmer näkee urheiluhallin penkillä kaikki ne huume-erät, jotka Julian on sanojensa mukaan antanut "vasikalleen". "Vasikoijaa" ei siis ole olemassakaan, vaan hän on Julianin toinen persoona, etsitty murhaaja.
La Tranche-sur-Mer

La Tranche-sur-Mer on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 2 510 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. La Tranche-sur-Merin pinta-ala on 18 neliökilometriä.
Tiffauges

Tiffauges on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 328 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Tiffaugesin pinta-ala on 10 neliökilometriä.
Saint-Jean-de-Monts

Saint-Jean-de-Monts on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 6 886 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Jean-de-Montsin pinta-ala on 62 neliökilometriä.
Saint-Hilaire-de-Riez

Saint-Hilaire-de-Riez on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 8 761 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Hilaire-de-Riezin pinta-ala on 49 neliökilometriä.
Saint-Gilles-Croix-de-Vie

Saint-Gilles-Croix-de-Vie on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 6 797 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Gilles-Croix-de-Vien pinta-ala on kymmenen neliökilometriä.
Etelä-Intian Thali

Etelä-Intian Thali on dokumenttielokuva, joka kertoo Etelä-Intiassa sijaitsevasta Keralan osavaltion arjen värikkäästä elämänmenosta. Dokumentin erikoisuutena on rinnastaa perinteisen eteläintialaisen monta ruokalajia sisältävän thali-annoksen eri makuelämykset Keralan osavaltiossa koettuihin elämyksiin, ikään kuin Keralan elämän "makuihin". Thali-ruokalajissa tarjoillaan 6–7 hyvin erimakuista kuppia, kuten myös dokumentissa on tunnelmiltaan eli "mauiltaan" selvästi hyvin erilaisia kohtauksia. Dokumentin kuvailemaan Keralan eksotiikkaan kuuluvat mm. uskonnolliset rituaalit, joiden vastakohtina ja erilaisina "elämänmakuina" ovat vaikkapa häiden hartaus tai poliittinen kiihko.
Ohjaaja on pitkän linjan dokumentaristi Lasse Naukkarinen. Elokuva tuli ensi-iltaan vuonna 2008.
Noirmoutier-en-l’Île

Noirmoutier-en-l’Île on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella läntisessä Ranskassa. Kunta sijaitsee Noirmoutierin saarella Atlantin rannikolla. Kuntaan kuuluu kolme kylää: Noirmoutier, L’Herbaudiere ja Le Vieil.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä on 1100-luvulta peräisin oleva linna Château de Noirmoutier. Se on ollut vuodesta 1994 lähtien historiallinen muistomerkki. Linna on nykyään museo, jossa on näytteillä Noirmoutier-en-l’Île’n esineistöä esihistoriallisesta ajasta lähtien. Erityisen näyttävä on Jerseystä peräisin oleva posliinikokoelma. Nykyinen linna rakennettiin La Garnacen lordeille. Se rakennettiin 800-luvun puolivälissä viikinkien tuhoaman luostarin raunioille. Linnaa käytettiin myös vankilana Ranskan vallankumouksessa sekä molemmissa maailmansodissa.
Toinen kunnan nähtävyyksistä on Saint-Philibertin kirkko. Se on entinen benediktiiniläisluostari. Kirkon krypta on peräisin 1000-luvulta, ja siellä on luostarin perustajan munkki Pyhän Philibert Jumiegeslaisen hauta. Vuonna 1794 kirkkoa käytettiin vankilana. Siellä oli tuolloin 1 500 vendéeläistä, jotka teloitettiin Vendéen kapinassa.
Rantaruttojuuri

Rantaruttojuuri ("Petasites spurius") on pääasiassa Keski- ja Itä-Euroopassa tavattava, rannoilla kasvava ruttojuurilaji. Suomessa rantaruttojuuri on uhanalainen kasvi ja luonnonsuojeluasetuksen mukaan erityisesti suojeltava laji.
Ulkonäkö ja koko.
Rantaruttojuuren 20–45 cm pitkä kukintoverso ilmestyy keväällä ennen lehtiä. Verso on yläosastaan runsaskarvainen. Kukinnon suomulehdet ovat 5–12 cm pitkiä ja tavallisesti lavattomia, suikeita ja väriltään vihertäviä tai punertavia. Mykeröstö on huiskilomainen ja siinä on mykeröitä 10–40 kappaletta. Kukat ovat väriltään kellanvalkeat. Kukkimisen jälkeen kasvavat, leveän kolmiomaiset lehdet ovat lopulta 25×20 senttimetrin kokoisia. Lehti on tyvestä molemmin puolin 2–4-liuskainen ja alapinnaltaan kauttaaltaan tiheän, valkoisen nukkakarvan peitossa. Myös lehden yläpinta on karvainen, mutta kaljuuntuu kesän aikana. Suomessa rantaruttojuuri kukkii toukokuussa. Laji on kaksikotinen, mutta Suomessa tavataan ilmeisesti ainoastaan hedekukintoja. Rantaruttojuuri leviää tehokkaasti kasvullisesti juurakkonsa avulla.
Levinneisyys.
Rantaruttojuurta tavataan Tanskasta ja Pohjois-Saksasta itään Keski-Venäjälle ja Keski-Aasiaan. Runsaimmillaan laji on Lounais-Venäjällä ja Ukrainassa. Suomen lähialueilla sitä kasvaa eteläisimmässä Ruotsissa ja Baltiassa paikoittain.
Suomessa rantaruttojuuri tavattiin ensimmäisen kerran 1930-luvulla Ahvenanmaan Eckeröstä, mutta tilapäiseksi jäänyt esiintymä on kadonnut. Uudestaan laji löydettiin vuonna 1974 Helsingin Vartiosaaresta, jossa sitä kasvaa yhä noin kahden aarin alalla. Koko esiintymä lienee yhtä ja samaa yksilöä eli kloonia. Kasvupaikka oli pitkään lajin ainoa tunnettu nykyesiintymä Suomessa. 2000-luvulla lajista on löydetty esiintymä myös Kotkan seudulta.
Elinympäristö.
Suomessa ja muualla Itämeren ympäristössä rantaruttojuuri kasvaa merenrantahietikoilla. Keski- ja Itä-Euroopassa lajia tavataan myös suurten jokien rannoilla. Suomen ainoa esiintymä sijaitsee luonnonsuojelualueella.
Anklam

Anklam on kaupunki Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa, koillisessa Saksassa. Kaupunki sijaitsee Peenejoen varrella lähellä Itämeren rannikkoa. Sen pinta-ala 41,65 neliökilometriä. Anklam on entinen Ostvorpommernin piirikunnan pääkaupunki, vuodesta 2011 lähtien se on kuulunut Vorpommern-Greifswaldin piirikuntaan. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 13 096 asukasta. Kaupungin läpi virtaa Peene.
Historia.
Keskiaika.
Varhaisin tunnettu Anklamista kaupunkina on peräisin vuodelta 1264. Kaupunki liittyi Hansaliittoon vuonna 1283 ja sai kaupunginoikeudet Lyypekin lain nojalla vuonna 1292. Kaupungin aikainen liittyminen Hansaliittoon ja silloinen vauraus perustuivat sen harjoittamaan huomattavaan kalakauppaan. 
Anklamissa niitti tuhoa vuoden 1350 tienoilla ruttoepidemia. Juutalaiset tuomittiin ruton aiheuttajiksi ja heidät poltettiin roviolla. Juutalaisia ei päästetty kaupunkiin useisiin vuosisatoihin. Vuonna 1377 kaupungissa riehui suuri tulipalo, jonka johdosta suuri osa rakennuskannasta tuhoutui. 
Hansaliiton ajautuessa sotaan Tanskaa vastaan vuonna 1427 Anklam jättäytyi sodan ulkopuolelle. Taustalla vaikuttivat Anklamin solmimat kalastussopimukset tanskalaisten kanssa. Tapauksen johdosta Anklam suljettiin hetkeksi Hansaliiton ulkopuolelle. 1530-luvulla kaupungissa toteutettiin protestanttinen uskonpuhdistus. 1560-luvulla kolmasosa anklamilaisista kuoli ruttoon. 
1600- ja 1700-luku.
Kolmikymmenvuotisessa sodassa Anklam kärsi ihmistappioita. Sota toi kaupunkiin myös jälleen ruton. Westfalenin rauhassa vuonna 1648 Anklamista muodostui ruotsalainen raja- ja kasarmikaupunki. Pohjan sodassa puolalaiset hävittivät ruotsalaisten hallussa ollutta Anklamia. 
Suuressa Pohjan sodassa Anklamin ruotsalainen hallinto sai päätöksensä, kun Saksin, Venäjän, Tanskan, Puolan ja Preussin muodostama liitto valloitti kaupungin. Vuoden 1720 rauhan jälkeen kaupunki jaettiin. Peene-joen pohjoinen osa jäi Ruotsille, kun taas suurempi eteläinen puoli tuli osaksi Preussia.
1800- ja 1900-luku.
Napoleonin sotien Jenan–Auerstedtin taistelun päätyttyä Preussin tappioon ranskalaiset marssivat vuonna 1806 Anklamiin ja miehittivät kaupunkia vuoteen 1809. Wienin kongressin jälkeen 1815 kaupunki päätyi kokonaan Preussille. Juutalaisia alkoi muuttaa kaupunkiin vuonna 1812 ja kaupungin yli 200 juutalaista varten rakennettiin synagoga vuonna 1841. Rautatieyhteys Anklamiin valmistui vuonna 1863. 
Anklamin juutalainen synagagoga tuhoutui monien muiden saksalaisten synagogien tavoin natsien kristalliyönä vuonna 1938. Vuonna 1936 osana natsi-Saksan valmistautumista kohti toista maailmansotaa kaupunkiin avattiin uusi kasarmialue ja lentokenttä. Myöhemmin kaupunkiin myös rakennettiin Arado-lentokonetehdas. Kaupungin asukasluku kohosi yli 20 00:een. 
Yhdysvaltalaisten pommitukset Arado-lentokonetehtaalle vuonna 1943 tuhosivat myös osan Anklamin sisäkaupungista. Neuvostoliiton Puna-armeija saapui kaupunkiin vuonna 1945. Sen vastaisissa taisteluissa tuhoutui noin kahdeksankymmentä prosenttia Anklamin keskustasta.
Ikonos

Ikonos on yhdysvaltalainen kaukokartoitussatelliitti. Se oli ensimmäinen siviilikäyttöön tarkoitettu, suuren erottelukyvyn kuvia tarjoava satelliitti. Tätä ennen suuren erottelukyvyn kuvia maapallosta on saatu vain sotilaallisten satelliittien välityksellä rajoitetusti. Ikonos-satelliitin kuvien tarkkuus on 0,86–1 m mustavalkokuville ja 4 m värillisille kuville. Kuvia välittää GeoEye-yhtiö.
Historia.
Ikonos oli määrä laukaista Maata kiertävälle radalle vuonna 1999. Yhdysvalloista Vandenbergin lentotukikohdasta tehty ensimmäinen laukaisu 27. huhtikuuta 1999 kuitenkin epäonnistui Athena 2 -kantorakettiin tulleen vian vuoksi. Toinen Ikonos pääsi radalleen 24. syyskuuta 1999.
Radan ominaisuuksia.
Ikonos kiertää maapalloa noin 680 km korkeudessa polaarisella radalla, jonka kaltevuus päiväntasaajaan nähden on 98,1 astetta. Mittalaitteiden kartoituskentän leveys on 11 km.
Rakenne.
Satelliitin kokonaismassa on 726 kg. Satelliitin rungon koko on noin 1,83 m x 1,57 m. Sen rakenteeseen kuuluu kolme aurinkopaneelia, joiden avulla satelliitti saa tarvittavan energian mittalaitteilleen. Satelliitissa on kuusi rakettimoottoria rata- ja asentokorjauksia varten. Satelliitin valmisti Lockheed Martin Missiles &amp; Space.
Arta (Djibouti)

Arta on kaupunki ja Artan alueen hallinnollinen keskus Djiboutissa. Se sijaitsee Ougoulvuorilla 40 kilometriä Djiboutin kaupungista länteen. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan Artassa oli 13 300 asukasta.
Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1946 rakennetusta ulkomaisten yritysten asuinalueesta. Viileän ja kuivan ilmastonsa ansiosta siitä tuli ranskalaisten sotilaiden ja Djiboutin eliitin suosima lomanvietto- ja asuinpaikka. Myöhemmin sinne on rakennettu asuntoja myös vähävaraisille. Artasta tuli hallintoalueen keskus vuonna 2002.
Kaupungin ohi kulkee maantie RN1, josta haarautuu RN4 Artaan. Paikallisia elinkeinoja ovat kaupankäynti, liikenne, karjanhoito, kalastus ja matkailu. Palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulut, lyseo, sairaala, kulttuurikeskus ja hotelleja. Artassa toimii hotelli- ja ravintolakoulu sekä geofysiikan observatorio.
Matkailijoita houkuttelevat Tadjouranlahden hiekkarannat ja koralliriutat sekä alueen vaihtelevan luonnon tarjoamat retkeilymahdollisuudet.
Umur

Umur on Kai Lehtisen ohjaama kokoillan romanttinen draamaelokuva vuodelta 2002. Elokuva kuvattiin Kilpisjärvellä, Inarissa, Kuhmossa, Helsingissä, Vantaalla ja Lohjalla vuosina 2000–2001.
Välillä mystisiä elementtejä sisältävää "Umuria" voidaan verrata tematiikaltaan ja tunnelmiltaan 50-luvun lapinelokuvan klassikkoon "Valkoinen peura". Heikki Rantanen sai roolistaan Poikana Parhaan miespääosan Jussi -ehdokkuuden.
Juoni.
Elokuva kertoo Lapin luontoon vahvasti kytköksissä olevan tuskaisen kauniin rakkaustarinan. Poika, yksinkertainen mutta erämaafilosofointiin taipuvainen nuori rajavartijamies, rakastuu palavasti mystiseen Lapin kaunottareen Umuriin. Poika elää Umurin kanssa suloisen tietämättömänä naisen pimeästä ja traagisesta puolesta.
Kotivideojulkaisut.
Elokuva on julkaistu VHS-kasettina sekä DVD:nä vuonna 2002 Finnkinon toimesta. Nordisk Film julkaisi DVD:n uudestaan vuonna 2007.
Televisioesitykset.
Elokuva on esitetty televisiossa vuosina 2004, 2006, 2011, 2012 ja 2017.
Île d’Yeu

L’Île-d’Yeu on saari Ranskassa Atlantin rannalla. Se on myös kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella. Kunnassa oli 4 788 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saaren ja kunnan pinta-ala on 23 neliökilometriä.
Vichyn Ranskan valtionpäämies Philippe Pétain kuoli vankilassa L’Île-d’Yeun saarella vuonna 1951.
Huovinrinteen varuskunta

Huovinrinteen varuskunta on varuskunta Säkylän kunnassa Satakunnan maakunnan eteläosassa. Siellä toimii Porin prikaatin Säkylän toimipiste ja lähellä sijaitsee Porin prikaatin käyttämä Säkylän ampuma-alue. Suomen 1960-luvulla perustettuihin korpivaruskuntiin kuuluva Huovinrinne edustaa korkeatasoisesti oman aikansa karua modernia kasarmiarkkitehtuuria. Se on myös yksi Museoviraston määrittelemistä Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Kasarmialueeseen liittyy laaja, maisemaan hyvin sopeutuva asuntoalue.
Historia.
Uuden varuskunnan rakentaminen silloin Heikkilän kasarmeilla Turussa toimineelle Porin prikaatille (vuoteen 1957 saakka Porin rykmentti) nousi esille 1950-luvun alkuvuosina kaupungin laajenemisen vuoksi. Kilpailun rakennettavan varuskunnan sijoituspaikasta voitti Säkylän kunta, jossa maaston ja alueen soveltuvuus maavoimien koulutuskeskukselle oli hyvä. Lisäksi kunnalliset palvelut olivat lähellä. Valtioneuvosto valtuutti syyskuussa 1959 puolustusministeriön pakkolunastamaan varuskuntaa ja siihen liittyvää harjoitusaluetta varten noin 4 000 hehtaarin maa-alueet, ja myös Säkylän kunta osallistui niiden hankintaan. Varuskunta-alueen rakentaminen aloitettiin työllisyystöinä marraskuussa 1959. Kasarmialueen asemakaavan laati puolustusministeriön arkkitehti Pentti Viljanen, ja rakennukset suunnitteli arkkitehti Osmo Lappo. Porin prikaatin II komppania muutti Huovinrinteelle elokuussa 1963, ja kolme vuotta myöhemmin koko prikaati oli siirtynyt uuteen varuskuntaansa. Huovinrinteen varuskunnan suunnittelu- ja rakennustyöt kestivät kaikkiaan kahdeksan vuotta suurelta osin siksi, että rakennustöitä tehtiin työllisyystöinä vain talvisin.
Vuonna 2008 Huovinrinteen varuskuntaan siirrettiin Niinisalon varuskunnasta Euroopan unionin nopean toiminnan joukkoihin osallistuvien rauhanturvaajien koulutus. Vuoden 2015 alussa toteutetussa puolustusvoimien organisaatiouudistuksessa Niinisalossa toiminut Tykistöprikaati lakkautettiin ja Niinisalon varuskunnasta tuli Porin prikaatin Niinisalon toimipiste. Samasta ajankohdasta lähtien Huovinrinteen varuskunta on muodostanut Porin prikaatin Säkylän toimipisteen.
Toimijoita:.
Varuskuntaan kuuluvat seuraavat yksiköt ja toimijat:
Varuskunta-alueen taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat.
Huovinrinteen varuskunta-alueella on monia muistoteoksia esikuntarakennuksen lähettyvillä Kunniapolulla.
Angels in America

Angels in America on palkittu yhdysvaltalais-kanadalainen HBO-kanavan vuonna 2003 valmistama minisarja, joka perustuu Tony Kushnerin samannimiseen näytelmään. Kushner kirjoitti itse televisioversion käsikirjoituksen ja sen ohjasi Mike Nichols.
HBO esitti sarjan useissa eri formaateissa. Ohjelma esitettiin ensin kahdessa kolmen tunnin mittaisessa osassa, joiden nimet olivat "Millennium Approaches" ja "Perestroika". Myöhemmin ohjelma esitettiin myös kuudessa tunnin mittaisessa osassa. Suomessa tv-sarjan esitti Nelonen kuudessa tunnin mittaisessa jaksossa loppuvuodesta 2004.
Angels in America oli yksi Yhdysvaltojen katsotuimpia ja palkituimpia tv-elokuvia vuonna 2003, keräten useita alansa palkintoja sekä ylistystä kriitikoilta.
Se sai viisi Golden Globe -palkintoa: sarjana parhaan minisarjan palkinnon ja lisäksi Meryl Streep, Jeffrey Wright, Mary-Louise Parker ja Al Pacino palkittiin roolisuorituksistaan.
Sucros

Sucros Oy ja sen tytäryhtiö Suomen Sokeri Oy valmistavat, myyvät ja markkinoivat sokerituotteita Suomessa. Yritykset ovat osa Euroopan toiseksi suurinta sokeriyritystä, Nordzucker Groupia. Sucros Oy:n omistavat Nordzuckerin pohjoismainen tytäryhtiö Nordic Sugar A/S (80 %) ja suomalainen Apetit Oyj (20 %). Yritys työllistää yhteensä noin 280 henkilöä ja liikevaihto on noin 150 miljoonaa euroa.
Sucros Oy:n juurikassokeritehdas sijaitsee Säkylän Iso-Vimmassa. Säkylän tehdas tuottaa koko EU:n Suomelle myöntämän sokerikiintiön, 81 miljoonaa kiloa vuodessa, joka on vajaa puolet Suomen kulutuksesta. Vuorokaudessa juurikkaita käsitellään noin 7,5 miljoonaa kiloa, josta saadaan noin miljoona kiloa valmista kidesokeria. Tehdas on käynnissä syyskuusta joulukuuhun. 
Suomen Sokeri Oy puhdistaa raakasokeria sekä vastaa kaikkien sokerituotteiden myynnistä ja markkinoinnista Suomessa. Suomen Sokeri Oy:n sokeripuhdistamo sijaitsee Kirkkonummen Kantvikissä. Sokeripuhdistamossa valmistetaan kidesokereita, nestesokereita, siirappeja sekä erikoistuotteita kuten palasokeria, tomusokeria, raesokeria ja hillosokeria. 1970-luvulla Suomen Sokeri kehitti teollisen prosessin, joka mahdollisti ksylitolin massavalmistuksen ja vaikutti osaltaan Xylitol-Jenkki-purukumin syntyyn. 
Kuluttajatuotteet myydään Dansukker-tuotemerkillä, joista tunnetuimpia ovat Sirkku- ja Pulmu-palasokerit. 
Historiaa.
Suomen Sokeri Oy perustettiin vuonna 1918, kun suomalaiset sokerinpuhdistamot yhdistyivät. Suomen Sokeri Oy omisti Töölön sokeritehtaan Helsingissä, Auran sokeritehtaan Turussa sekä Vaasan ja Kotkan sokeritehtaat.
Abdiqasim Salad Hassan

Abdiqasim Salad Hassan ( ) (s. 1941) on somalialainen poliitikko. Hän toimi pakolaispresidenttinä 2001–2004 sijoituspaikkana Djibouti vuoden 2006 lopulle. Hänellä ei ole virallista tehtävää siirtymäkauden hallinnossa. Hän on aiemmin toiminut Siad Barren hallituksessa ennen sen kaatumista 1991 sisäasiain- ja valtiovarainministerinä. Hän on syntyisin Mogadishuun keskittyneen Hawiye-klaanin alaklaanista Habr Gedir.
Hassanin veli Abdi Salad Hassan toimii myös Somalian politiikassa.
Steve Lewis

 
Steven "Steve" Earl Lewis (s. 16. toukokuuta 1969 Los Angeles) on entinen yhdysvaltalainen yleisurheilija, jonka päämatka oli 400 metrin juoksu.
Lewisin ennätys kauden 1987 jälkeen oli 45,76. Vuoden 1988 Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa hän teki puolivälierissä nuorten maailmanennätyksen 44,61. Seuraavana päivänä hän paransi välieräjuoksussa ennätystä tasan puoli sekuntia lukemiin 44,11. Loppukilpailussa hän sijoittui Butch Reynoldsin ja Danny Everettin jälkeen kolmanneksi ajalla 44,37.
Soulin olympialaisissa Reynolds oli ehdoton ennakkosuosikki juostuaan elokuussa uuden maailmanennätyksen 43,29. Lewis aloitti kuitenkin loppukilpailun vauhdikkaasti, eikä Reynolds pystynyt enää tavoittamaan häntä, vaan eroksi jäi kuusi sadasosasekuntia. Lewisin voittoaika 43,87 oli jälleen uusi nuorten maailmanennätys ja se on voimassa oleva nuorten ME edelleen heinäkuussa 2008 . 4 x 400 metrin viestissä Lewis juoksi toisen osuuden Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti kultamitalin maailmanennätystä sivunneella ajalla 2.56,16.
Barcelonan olympialaisissa 1992 Lewis sijoittui Quincy Wattsin jälkeen 400 metrillä toiseksi ajalla 44,21. Pitkässä viestissä hän saavutti kolmannen olympiakultansa juostuaan ankkuriosuuden Yhdysvaltain joukkueessa, joka teki uuden maailmanennätyksen 2.55,74. 
Barcelonan kisojen jälkeen Lewisin uraa varjostivat loukkaantumiset ja virustauti, eikä hän päässyt enää mukaan arvokilpailuihin.
Brava

Barawa eli Brava (somaliksi: "Baraawe") on satamakaupunki Somalian kaakkoisrannikolla. Osa kaupungin asukkaista puhuvat swahilin murretta chimwiinia. Kaupunki on perustettu 800-luvulla.
Kaupungissa valmistetaan käsityötuotteita ja huonekaluja. Sen merkitys satamakaupunkina on vähentynyt. Kuivakauden seuraksena vuonna 1974 sinne sijoitettiin asumaan 5 000 nomadia, mikä on vaikuttanut kaupungin olemukseen. Sisällissodan aikana vuonna 1991 kaupunki piiritettiin ja se raunioitui.
Samson Kitur

Samson Kitur (25. helmikuuta 1966 – 25. huhtikuuta 2003) oli kenialainen pikajuoksija, olympiamitalisti.
Kitur saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa Barcelonan olympialaisissa 1992, josta hän saavutti pronssia 400 metriltä yhdysvaltalaisten Quincy Wattsin ja Steve Lewisin jälkeen juostuaan ajan 44,24. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän saavutti kaksi mitalia: hopeaa pitkästä viestistä Kennedy Ochiengin, Simon Kemboin ja Abednego Matilun kanssa sekä pronssia 400 metriltä ajalla 44,54.
Hän kuoli äkillisesti määrittämättömään sairauteen 37-vuotiaana kotonaan Eldoretissa 25. huhtikuuta 2003.
Quincy Watts

 
Quincy D. Watts (s. 19. kesäkuuta 1970 Detroit) on entinen yhdysvaltalainen yleisurheilija, jonka päämatka oli 400 metrin juoksu.
Watts opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa, jossa menestyi urheilupuolella yleisurheilun lisäksi amerikkalaisessa jalkapallossa ja koripallossa. Hän juoksi aluksi 100 ja 200 metriä, kunnes yliopistovalmentaja Jim Bush sai hänet vakuuttumaan, että 400 metriä olisi hänen paras matkansa. 
Watts kuului Yhdysvaltain joukkueeseen, joka voitti 4 x 400 metrin viestin nuorten maailmanmestaruuden vuonna 1988. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän juoksi toisen osuuden Yhdysvaltain viestijoukkueessa, joka jäi yllättäen toiseksi Yhdistyneen kuningaskunnan vietyä voiton 0,04 sekunnin erolla. Barcelonan olympialaisissa 1992 Watts paransi 400 metrillä kahdesti Lee Evansin 24 vuotta vanhaa olympiaennätystä. Hän juoksi välierissä ajan 43,71 ja voitti loppukilpailun ylivoimaisesti ajalla 43,50; ero hopeamitalisti Steve Lewisiin oli 71 sadasosasekuntia. Pitkässä viestissä Watts juoksi toisella osuudella ajan 43,1 ja Yhdysvallat voitti kultaa uudella maailmanennätysajalla 2.55,74. 
Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 Watts juoksi viestissä toisen osuuden Yhdysvaltain tehdessä jälleen maailmanennätyksen: 2.54,29. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli neljäs ajalla 45,05. Seuraavien kahden kauden aikana hän ei onnistunut alittamaan 45 sekunnin rajaa, jäi kesällä 1996 Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa seitsemänneksi, ja lopetti uransa seuraavalla kaudella.
Tällä hetkellä Watts toimii apuvalmentajana Harvard-Westlake High Schoolissa.
Quini

Enrique Castro González eli Quini (23. syyskuuta 1949 Oviedo, Espanja – 27. helmikuuta 2018 Gijón, Espanja) oli espanjalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä ja edusti uransa aikana Sporting Gijónia sekä Barcelonaa. Quini voitti uransa aikana Espanjan pääsarjan maalikuninkuuden viidesti. 
Quini kuului Espanjan jalkapallohistorian parhaisiin hyökkääjiin. Hän voitti uransa aikana muun muassa Espanjan pääsarjan maalikuninkuuden viidesti. Quini oli maan pääsarjan kuudenneksi paras maalintekijä kautta aikain. 
Quini kuoli 27. helmikuuta 2018 Gijónissa sydänkohtaukseen.
Seurajoukkueura.
Quini syntyi Oviedossa, mutta aloitti ammattilaisuransa naapuriseura Sporting Gijónista. Ensimmäisellä kaudellaan 1970–1971 maan pääsarjassa hän pelasi 30 ottelua, joissa syntyi 13 maalia. Kesällä 1980 hän siirtyi Espanjan suurseura Barcelonan riveihin. Quini teki ensimmäisinä kahtena kautenaan katalonialaisseurassa 47 maalia. Vuonna 1981 joukkue voitti Copa Del Reyn, jonka loppuottelussa Quini teki kaksi maalia vanhaa seuraansa vastaan. Hän voitti Barcelonan riveissä myös Cup-voittajien cupin vuonna 1982, jonka loppuottelussa belgialaista Standard Liègeä vastaan hän laukoi 2–1-voittomaalin.
Seuraavina kahtena kautena Quinin peliesitykset hieman heikkenivät, mutta hän teki muun muassa Barcelonan seurahistorian 3000. pääsarjamaalin kotiottelussa Castellónia vastaan. Quini suunnitteli päättävänsä pelaajauransa vuoteen 1984 ollessaan 35-vuotias. Myöhemmin hän kuitenkin pyörsi päätöksensä ja palasi vanhaan seuraansa Sporting Gijóniin vielä kolmeksi vuodeksi. 14. kesäkuuta 1987 Quini pelasi viimeisen ottelunsa ammattilaisurallaan Barcelonaa vastaan. Hän pelasi urallaan yhteensä 448 pääsarjaottelua, joissa hän teki 219 maalia.
Kidnappaus.
1. maaliskuuta 1981 Quini kaapattiin Barcelonassa pelatun Hércules-ottelun jälkeen, kaksi miestä pakotti hänet aseella uhaten menemään pakettiautoon. Etsintöjen jälkeen 25 päivää tapahtuneesta, jona aikana Barcelona ei onnistunut voittamaan neljästä ottelustaan yhtään ja täten putosi samalla mestaruustaistelusta, Quini löydettiin lopulta vahingoittumattomana.
Maajoukkueura.
Quini teki ensiesiintymisensä Espanjan maajoukkueessa 28. lokakuuta 1970 ystävyysottelussa Kreikkaa vastaan. Hän onnistui myös tekemään maalin ottelussa , joka päättyi lopulta Espanjan 2–1-voittoon.
Hän pelasi yhteensä 35 maaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Quini oli mukana vuosien 1978 ja 1982 MM-kilpailuissa sekä vuosien 1976 ja 1980 EM-kilpailuissa.
Olga Kurylenko

Olga Kostjantynivna Kurylenko (, s. 14. marraskuuta 1979 Berdjansk, Ukrainan SNT) on ranskalais-ukrainalainen näyttelijä ja malli. Hänet löydettiin malliksi 13-vuotiaana ja hän muutti 16-vuotiaana Pariisiin aloittaakseen mallinuran. Kurylenkon näyttelijänura alkoi vuonna 2005. Hän sai tunnettavuutta elokuvasta "Hitman" vuonna 2007 ja nousi kuuluisaksi Bond-tyttönä James Bond -elokuvassa "Quantum of Solace" (2008). Hän näyttelee myös Antonia Dreykovia / Urakoitsijaa Marvel Cinematic Universen elokuvissa "Black Widow" (2021) ja "Thunderbolts*" (2025).
Varhaiselämä.
Olga Kurylenko syntyi Berdjanskissa, Ukrainassa, joka oli tuolloin osa Neuvostoliittoa. Hänen isänsä on ukrainalainen ja äiti venäläistä syntyperää. Kurylenkon vanhemmat erosivat hänen ollessa kolmevuotias, ja hän kasvoi yksinhuoltajaäitinsä luona. Isäänsä hän tapasi harvoin, ja näki tämän seuraavan kerran vasta kahdeksanvuotiaana. Lomaillessaan Moskovassa 13-vuotias Kurylenko löydettiin malliksi, kun hän istui äitinsä kanssa metrossa.
Ura.
Mallina.
Kurylenko muutti Pariisiin 16-vuotiaana ja solmi mallisopimuksen pariisilaisen Madison-mallitoimiston kanssa. 18-vuotiaana hän oli jo esiintynyt "Vogue"- ja "Elle"-lehtien kannessa. Kurylenko esiintyi myös "Marie Clairen" kannessa ja oli Beben, Clarinsin ja Helena Rubinsteinin mainoskasvo. Hän on toiminut mallina myös Roberto Cavallin ja Kenzon mainoksissa sekä Victoria’s Secretin katalogissa.
Näyttelijänä.
Kurylenkon ensimmäisiä näyttelijäntöitä oli esiintyminen artisti Sealin musiikkivideolla ”Love’s Divine” vuonna 2003. Elokuvauransa hän aloitti vuonna 2005 ranskalaisessa "L'Annulaire"-elokuvassa, ja vuonna 2006 hänelle myönnettiin Brooklynin elokuvajuhlilla parhaan naisnäyttelijän palkinto suorituksestaan. Samana vuonna hän esiintyi "Pariisi, rakkaudella" -elokuvassa sekä Kenzo Amour -hajuveden mainoksissa.
Vuonna 2007 Kurylenko näytteli Timothy Olyphantin kanssa elokuvassa "Hitman". Seuraavana vuonna hän sai Bond-tyttö Camille Montesin roolin elokuvasta "Quantum of Solace". Samana vuonna hänellä oli pieni sivurooli elokuvassa "Max Payne". Vuonna 2012 Kurylenko näytteli Terrence Malickin elokuvassa "To the Wonder" ja seuraavana vuonna scifi-elokuvassa "Oblivion".
Yksityiselämä.
Kurylenko avioitui valokuvaaja Cedric van Molin kanssa vuonna 2000. Liitto päättyi eroon neljä vuotta myöhemmin. Sen jälkeen Kurylenko oli vuoden naimisissa yrittäjä Damian Gabriellen kanssa. Hänellä on entisen poikaystävänsä Max Benitzin kanssa vuonna 2015 syntynyt poika. 
Kurylenko asuu Lontoossa. Hänelle myönnettiin Ranskan kansalaisuus vuonna 2001.
Star (vene)

Star on yksityyppinen kahden hengen klassinen kölivene kilpapurjehdukseen. Star-veneen tulee painaa vähintään 671kg ja purjepinta-ala on enintään 26,5m². Vene on bermudarikattu ja sen isopurje suhteellisen suuri verrattuna keulapurjeeseen. Toisin kuin monissa muissa kilpaveneissä siinä ei ole spinaakkeria. Star on suunniteltu vuonna 1910 ja sen jälkeen veneitä on rakennettu noin 8300. 
Star-luokka olympialaisissa.
Vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisista alkaen Star on ollut miehille ja naisille avoin olympialuokka. Ainoastaan vuonna Montrealin olympialaisissa 1976 sen korvasi Tempest-luokka. Star-luokka varattiin vain miehille 2004, jolloin olympialaisiin perustettiin naisille oma köliveneluokka eli Yngling. Yhdysvallat on Star-luokan menestyksekkäin maa seitsemällä olympiakullallaan, joista viimeisin tuli Mark Reynoldsin kipparoimalle veneelle Sydneyn olympialaisista vuonna 2000.
Rion olympialaisissa 2016 Star-luokkaa ei enää ollut.
Danisco

Danisco A/S oli tanskalainen elintarviketeollisuusyhtymä, joka tuotti muun muassa entsyymejä, stabilisaattoreita ja makeutusaineita, kuten ksylitolia ja fruktoosia. Sen liikevaihto oli 30. huhtikuuta 2007 päättyneellä tilikaudella 20 360 miljoonaa Tanskan kruunua ja sillä oli noin 10 000 työntekijää. Yhtiön pääkonttori oli Kööpenhaminassa. Se kuului Tanskan 20 suurimman OMX:ssa noteeratun pörssiyhtiön joukkoon.
Tammikuussa 2011 monikansallinen kemian- ja lääkealan teollisuusyritys DuPont ilmoitti jättäneensä Daniscosta ostotarjouksen. Kauppa varmistui toukokuussa 2011.
Danisco Suomessa.
Danisco osti vuonna 1999 suomalaisen Cultor Oyj:n. Kauppaan sisältyi Cultorin ja Lännen Tehtaat Oy:n yhdessä omistama Suomen koko sokerituotanto eli Sucros Oy ja sen tytäryhtiö Suomen Sokeri Oy – Finnsugar Ltd. Cultorin osuus Sucroksesta oli 80 %. Cultoriin kuului myös tärkkelysmakeuttajia ja beta-amylaasientsyymiä valmistava Neson Oy, rehuvalmistaja Suomen Rehu Oy, lohen rehun tuottaja Ewos AS sekä Food Science -ryhmä, joka valmisti muun muassa erikoismakeuttajia ja maku- ja tuoksuparanteita ja Rehuparanteet-ryhmä, joka valmisti muun muassa rehuentsyymejä. Lisäksi Cultor omisti 50 % yhdysvaltalaisesta Genencor International Inc:stä, jonka tuotteena ovat teollisuusentsyymit. Toisen puolen Genencorista omisti yhdysvaltalainen Eastman Chemical Company. 
Sokerituotanto.
Danisco myi heinäkuussa 2008 sokeriliiketoimintansa saksalaiselle Nordzuckerille. Kauppaan sisältyi myös Suomen Sokerin Kirkkonummen tehdas. Siitä on käytetty myös nimeä Porkkalan tehdas, tehdas tosin ei sijaitse Porkkalanniemellä.
Suljetut sokeritehtaat.
Euroopan unioni pienensi sokerikiintiöitä ja tehtaita jouduttiin sulkemaan.
Makeutusaineet.
Danisco Sweeteners Oy Kotkassa valmistaa ksylitolia ja fruktoosia. Se siirtyi vuonna 2011 DuPontin "Nutrition &amp; Health" -ryhmään.
Entsyymituotanto.
Genencor International Oy on Daniscon tytäryhtiö. Sillä on Suomessa muun muassa entsyymituotantoa, joka jatkuu yrityskaupan jälkeen "DuPont Industrial Biosciences" -nimellä. Tuotantolaitokset ovat Hangossa, Jämsänkoskella, Naantalissa, Jokioisilla ja Vaasassa. 
Vuonna 1982 perustettu yhdysvaltalainen Genencor International, Inc. on maailman toiseksi suurin teollisuusentsyymien valmistaja. Se oli puoliksi Cultorin ja puoliksi yhdysvaltalaisen Eastman Chemical Companyn (vuoteen 1994 asti Eastman Kodak Companyn) omistama. Cultor-kaupassa vuonna 1999 50 % yhtiöstä saanut Danisco hankki vuonna 2005 omistukseensa loputkin vuonna 2000 pörssiin listautuneesta Genencorista.
Salon kaupunginvaltuusto

Salon kaupunginvaltuusto on kuntalain mukaan Salon kaupungin korkein päättävä elin.
Salon kaupunginvaltuustoon kuului ennen vuoden 2009 kuntaliitosta 43 valtuutettua. Uuteen suurkuntaan valittiin vuonna 2009 siirtymäkaudeksi 75 valtuutettua, minkä jälkeen seuraavaksi kaudeksi valtuutettujen määrä laski 51:een.
Salon kaupunginvaltuuston valtuustoryhmät vuoden 2025 vaalien jälkeen (suluissa paikkamäärä vuoden 2021 vaalien jälkeen):
Salon lautakunnat.
Lähde:
Ana Fidelia Quirot

Ana Fidelia Quirot (s. 23. maaliskuuta 1963 Palma Soriano) on kuubalainen entinen 800 metrin juoksija.
Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Rooman MM-kisoissa 1987, Quirot sijoittui neljänneksi. Vuoden 1989 yleisurheilun maailmancupissa Barcelonassa hän voitti 800 metrin matkan. Tokion MM-kisoissa 1991 hän saavutti hopeaa neuvostoliittolaisen Lilija Nurutdinovan takana. Seuraavana vuonna Barcelonan olympialaisissa hän saavutti pronssia.
Tammikuussa 1993 Quirot oli raskaana, kun pesukoneen räjähdys hänen kotonaan aiheutti hänelle vakavia palovammoja ja ennenaikaisen synnytyksen. Keskosena syntynyt lapsi kuoli muutaman päivän kuluttua. Onnettomuudesta jäi Quirotille pysyviä arpia muun muassa kasvoihin. 
Quirot palasi kuitenkin kilparadoille kauden 1993 loppupuolella ja saavutti Keski-Amerikan kisoissa hopeaa surinamelaisen Letitia Vriesden takana. Göteborgin MM-kisoissa 1995 Quirot saavutti viimein kultamitalin. Seuraavana vuonna Atlantan olympiakisoissa hän jäi hopealle kultamitalin mentyä Venäjän Svetlana Masterkovalle. Ateenan MM-kisoissa 1997 Quirot puolusti menestyksekkäästi MM-kultaansa.
Quirotin ennätykseksi jäi Barcelonan maailmancupissa 1989 juostu 1.54,44, mikä on yhä kaikkien aikojen maailmantilaston neljänneksi paras aika. 400 metriä Quirot on juossut aikaan 49,61.
Lilija Nurutdinova

Lilija Foatovna Nurutdinova (s. 15. joulukuuta 1963) on venäläinen entinen 800 metrin juoksija. Aktiiviaikanaan hän edusti Neuvostoliittoa ja "IVY:n joukkuetta".
Tataari Nurutdinova saavutti 1990 Splitin EM-kisoissa pronssimitalin 800 metrillä. Seuraavana vuonna 1991 MM-kisoissa Tokiossa hän voitti matkalla kultaa ajalla 1.57,50. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän johti kilpailua vielä ensimmäisen kierroksen jälkeen, mutta jäi lopulta niukasti hopealle kultamitalin mentyä Alankomaiden Ellen van Langenille. Samoissa kisoissa hän sai kuitenkin kultamitalin 4 × 400 metrin viestistä hänen juostua IVY:n joukkueessa alkuerissä.
Nurutdinovan ennätys 800 metrillä on Barcelonan olympialaisissa juostu 1.55,99. 400 metriä hän on juossut aikaan 51,34.
Burns ja Allen

Burns ja Allen oli yhdysvaltalainen koomikko- ja näyttelijäpari, joka koostui avioparista George Burns ja Gracie Allen. Heidät tunnetaan parhaiten esiintymisistään radiossa.
Burns ja Allen tekivät ensiesiintymisensä radiossa BBC:llä vuonna 1929, ollessaan kiertuematkalla Englannissa. Palattuaan Yhdysvaltoihin he liittyivät mukaan "The Guy Lombardo Show"hun, joka vuonna 1934 sai uudeksi nimekseen sarjan tähdeksi nousseen Gracie Allenin mukaan "The Adventures of Gracie".
Vuonna 1942 pari sai oman radiotilannekomediansa "The Burns &amp; Allen Show". Vuonna 1950 se siirtyi televisioon, jossa sitä esitettiin vuoteen 1958 asti.
"Burns ja Allen" -esiintyjäpari pääsi Radio Hall of Fameen vuonna 1994.
Francisco Yeste

Fransisco Javier Yeste Navarro (s. 6. joulukuuta 1979 Bilbao, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija.
Tavallisesti Yesten paikka on hyökkäävänä keskikenttäpelaajana, ja hän käyttää tälle paikalle ominaista paitanumeroa 10. Kauden 2004–2005 näyttöjen perusteella Yeste sai kutsun Espanjan maajoukkueeseen, mutta ei pelannut joukkueessa otteluakaan.
19. kesäkuuta 2010 hän teki kaksivuotisen sopimuksen Al Waslin kanssa.
Spirogyra

Spirogyra oli 1970-luvulla toiminut, vuonna 1969 perustettu brittiläinen progressiivinen folkrock-yhtye. Yhtye julkaisi yhteensä kolme albumia, joiden jälkeen vuonna 1974 se virallisesti hajosi.
Tietystä kotimaansa progressiivisen rockin piireissä saavutetusta kulttimaineesta huolimatta Spirogyran kolme albumia, ja erityisesti viimeinen, vuoden 1973 "Bells, Boots and Shamblesia", ovat melko lailla keräilyharvinaisuuksia, johtuen lähinnä yhtyeen lyhyestä eliniästä. Yhtyeen vuoden 1971 debyyttialbumi "St. Radigunds", joka on nimetty yhtyeen jäsenten opiskeluaikojen asunnon kadun mukaan, saavutti jonkinasteista mainetta Britanniassa, kuten myös seuraavana vuonna julkaistu "Old Boot Wine" -albumi.
Ruotsalaisen progressiivisen metalliyhtye Opethin laulajakitaristi Mikael Åkerfeldt on maininnut alankomaalaisen FaceCulture.nl-verkkosivuston vuonna 2006 tekemässä haastattelussa omistavansa kaikki Spirogyran albumit.
Ašera

Ašera on seemiläinen äitijumalatar, jota palvottiin laajalti Syyrian ja Palestiinan alueella. Ašera on Dagonin puoliso ja Baalin äiti. Ašera esiintyy lukuisissa muinaisissa kirjoituksissa, kuten akkadinkielisissä teksteissä nimillä Ašratum/Ašratu ja heettiläisissä lähteissä nimillä Ašerdu/Ašertu. Ašeraa pidetään yleensä samana jumalattarena kuin ugaritilaista (kanaanilaista) ʼAṯirat-jumalatarta, ja ugaritilaisissa lähteissä hänen puolisonsa oli Ēl.
Lähi-idän arkeologiaa tutkineen William G. Deverin mukaan Ašeraa pidettiin Jahven puolisona israelilaisten uskonnossa ennen pakkosiirtolaisuuden aikaa. Siinain niemimaalta on löytynyt ostrakoneja, joissa mainitaan ”Temanin Jahve ja hänen Ašeransa” sekä ”Samarian Jahve ja hänen Ašeransa”.
Raamatussa.
Vanha Testamentti mainitsee Ašeran 37 kertaa ("asera-paalu" tai "asera-karsikko" eri käännösten mukaan), esimerkiksi "kukistakaa heidän alttarinsa, murskatkaa heidän patsaansa, hakatkaa maahan heidän asera-karsikkonsa ja polttakaa tulessa heidän jumalankuvansa." (5. Mooseksen kirja 7:5). Vanhassa Testamentissa aseralla tarkoitetaan paitsi jumalatarta, myös sitä esittävää veistosta.
Perunsaku

Perunsaku ("Penelope albipennis") on erittäin uhanalainen kanalintu, jota tavataan Perun luoteisosissa Lambayequen, Cajamarcan ja Piuran alueilla.
Kooltaan perunsaku on noin 85 cm pitkä. Väriltään se on musta lukuun ottamatta valkoisia siiven reunoja ja punaista kaulahelttaa. Linnun nokka on sininen. Perunsakun elinympäristöä ovat puustoiset laaksot ja niiden rinteet 300–1 300 metrin korkeudessa. Ravintonaan laji käyttää kasvien hedelmiä, kukkia, nuppuja, lehtiä ja siemeniä.
Vuonna 2015 perunsakukannan kooksi arvioitiin 300 yksilöä. Kannan koko on kuitenkin vakiintunut. Suurin uhka lajille on edelleen jatkuva laajamittainen metsästys. Lisäksi metsien hakkuut maanviljelysmaaksi ja polttopuiksi lisäävät lajin uhanalaisuutta.
Bromelaiini

Bromelaiini on entsyymi, jota on ananaskasveissa, muun muassa ananaksessa. Sen tehtävä kasvissa on proteiinien hydrolysointi. Bromelaiinia alettiin käyttää ravintolisänä 1957, ja sitä on tutkittu hyvin paljon eri maissa. Sitä käytetään ehkäisemään tulehduksia ja edistämään ruoansulatusta. Bromelaiinin eristi 1891 ensimmäisenä venezuelalainen kemisti Vicente Marcano. 
Bromelaiini saadaan kaupalliseen tuotantoon kasvin rungosta, jolloin itse hedelmät voidaan hyödyntää muuten. Bromelaiinia tuotetaan trooppisissa maissa, kuten Taiwanissa ja Thaimaassa.
Liiallisesti nautittuna bromelaiini voi aiheuttaa sivuvaikutuksia, kuten mahavaivoja, kuukautisvuodon runsastumista ja allergisia reaktioita.
Bromelaiinia käytetään myös ruokataloudessa lihan pehmentämiseen papaiinin tavoin sen peptidejä hajottavan vaikutuksen vuoksi.
Bromelaiinin CAS-numero on 9001-00-7.
Move1

Move1 on suomalainen kapearaiteinen teollisuusveturi.
Veturityypin valmistus alkoi Valmetin Tampereen tehtailla samaan aikaan sotakorvausveturien kanssa. Tyyppiä valmistettiin aluksi puukaasukäyttöisenä, joskin nopeasti siirryttiin bensiinikoneisiin. 
Move 1 on kaksiakselinen, jossa molemmat akselit vetävät. 
Veturia toimitettiin runsaasti eri teollisuuslaitoksille, ja sitä on säilynyt useita kappaleita. Useimmat ovat varastoituina vaihtelevassa kunnossa. Ajokuntoisena on tiettävästi vain kolme: Ähtärin eläinpuiston rautatien ykkösveturina käytetty entinen VAPOn Kurjennevan turveradan veturi (49/1947, 0-4-0 dm), joka nykyisin on Robert Sandin rautatiellä, Kiikan tiilitehtaan veturi (29/1947), joka on samalla omistajalla, sekä Toijalan Veturimuseossa oleva entinen Nakkilan kenttäradan veturi (aiemmin Urjalan tiilitehdas). Kahteen viimeksi mainittuun on vaihdettu tehokkaampi kone ja riisuttu hytti.
Useita kunnostuskelpoisia yksilöitä on Jokioisten museorautatien omistuksessa. Elokuussa 2010 siirrettiin Minkiöltä Humppilaan yksi varastoituna ollut pelkän alustan ja konetilan kehykset käsittävä Move1, jonka kunnostusta suunnitellaan.