tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jarin ja Karin kesäloma

Jarin ja Karin kesäloma on Petteri Summasen käsikirjoittama ja ohjaama lasten televisiosarja vuodelta 2019. Jaria näyttelee Kari Hietalahti ja Karia Jukka Rasila. Sarja on jatkoa viittä vuotta aiemmin valmistuneeseen sarjaan "Jari ja Kari" (2014), jonka päähenkilöt perustuivat samojen tekijöiden televisiosarjan "JugiStyle" (2009) parodisiin hahmoihin Jari ja Kari.
Juoni.
Road movie -henkisessä sarjassa Jari ja Kari saavat isoenolta (äänenä Veikko Honkanen) salaisen tehtävän ja ajelevat ympäri Suomea sitä selvittämässä vanhalla matkailuautolla nimeltä Kolina. Neljännessä jaksossa mukaan tulee myös papukaija nimeltä Kaija. Jari toimii autonkuljettajana, ja vähäpuheisempi Kari toimii kartanlukijana, joka katselee paperikarttaa ja antaa Jarille suullisia ohjeita mekaanisesti kuin autonavigaattori. Kari vaikuttaa joskus hieman hidasälyiseltä ja asioita sekoittavalta vaikuttava, mutta osoittaa yllättävillä lyhyillä tokaisuillaan usein ymmärtävänsä asiat paremmin ja nopeammin kuin Jari. Kari on ilmeisesti jonkinlainen aikuiseksi varttunut erityislapsi, mutta asiaa ei tässäkään sarjassa edeltäjän tavoin mitenkään korosteta. Jari ja Kari ovat ilmeisesti veljeksiä (perustuen jaksossa 10 olevaan lyhyeen mainintaan).
Peter Paltchik

Peter Paltchik (; s. 4. tammikuuta 1992) on israelilainen judon Euroopan-mestari ja olympiamitalisti.
Paltchik voitti Euroopan-mestaruuden alle 100 kg:n painoluokassa Prahassa 2020 kukistettuaan loppuottelussa Venäjän Arman Adamianin. Hän saavutti pronssia alle 100 kg:n sarjassa Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018. Hän sijoittui samassa painoluokassa seitsemänneksi Varsovan EM-kilpailuissa 2017. Hän saavutti alle 20-vuotiaiden EM-hopeaa 90 kg:n sarjassa 2011.
Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Paltchik oli mukana Israelin judojoukkueessa, joka voitti sekajoukkuekilpailun pronssia. Hän osallistui myös alle 100 kg:n sarjaan, jossa hän sijoittui seitsemänneksi. Sofian EM-kilpailuissa 2022 hän oli alle 100 kg:n sarjassa seitsemäs. Saman vuoden Taškentin MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia sekajoukkuekilpailussa. Dohan MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti alle 100-kiloisissa pronssia. Saman vuoden Montpellier'n EM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi. Hän saavutti Pariisin olympialaisissa 2024 pronssia alle 100 kg:n painoluokassa.
Paltchik on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa kuusi turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja yksitoista kolmossijaa. Maailmancupeissa / Continental Open -kilpailuissa hän on ollut neljä kertaa kolmas. Hän on voittanut aikuisten sarjassa neljä Israelin-mestaruutta.
Ennen Pariisin 2024 olympialaisia Paltchik julkaisi viestipalvelu X:ssä kuvan Gazaan tarkoitetusta tykistöammuksesta, jossa oli hänen nimikirjoituksensa. Pian poistamamsa julkaisun saatetekstinä oli: "minulta teille ilolla", jonka mukana oli myös hymy-emoji.
Sergei Kovaltšuk

Sergei Sergejevitš Kovaltšuk (, kyrill. mold. Сергей Сергеевич Ковалчук, , , s. 20. tammikuuta 1982 Odessa, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Ukraina) ukrainalaissyntyinen on moldovalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kazakstanin jalkapalloliigassa pelaavaa FK Aktoben ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Kovaltšukilla on myös Moldovan ("de jure") vuonna 1997, Transnistrian ("de facto"), Venäjän vuonna 2007 ja Ukrainan kansalaisuus. Hänen on nuorempi veljensä on jalkapalloilija Kyrylo Kovaltšuk.
Raltegraviiri

Raltegraviiri (C20H21N6O5F) on pyrimidonijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä HIV-infektioiden hoidossa ja se on niin kutsuttu integraasinestäjä. Raltegraviiri kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Raltegraviiri sitoutuu HI-viruksen integraasientsyymiin. Se muodostaa kompleksin entsyymin aktiivisen kohdan aminohappojen ja magnesiumionien kanssa. Tällöin integraasin toiminta estyy ja entsyymi ei kykene liittämään HI-viruksen DNA:ta osaksi ihmisen solujen DNA:ta ja viruksen lisääntyminen estyy. Rategraviiriä käytetään yhdessä muiden HIV-lääkkeiden kanssa erityisesti muille lääkkeille resistenttien infektioiden hoidossa. Aine on ensimmäinen markkinoille tullut lääkeaine luokassaan ja se hyväksyttiin Euroopan unionin alueella ja Yhdysvalloissa vuonna 2007.
Haittavaikutukset.
Tyypillisimpiä raltegraviirin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, ilmavaivat, ripuli ja pääkipu.
Nina Lykke

Nina Lykke (s. 1965 Trondheim, Norja) on norjalainen kirjailija ja graafinen suunnittelija. Hän varttui Oslossa ja valmistui graafikoksi Den Grafiske Højskolesta Kööpenhaminasta. Lykke toimi vuodesta 1989 Oslossa graafisena suunnittelijana, mutta on jäänyt päätoimiseksi kirjailijaksi. Hän kuitenkin suunnittelee edelleen kirjankansia.
Lykken ensimmäinen suomennettu romaani "Ei, ei ja vielä kerran ei" ("Nei og atter nei") kertoo naisesta, jonka mies jättää nuoremman vuoksi. Lykken mukaan aiheesta ei ole kirjoitettu vaikka se on arjessa hyvin yleistä. Kirja ei perustu hänen omaan elämäänsä, vaikka hän onkin eronnut.
Lykke on toista kertaa naimisissa. Hänellä on kaksi aikuista tytärtä.
Jeunesse dorée

Jeunesse dorée () on ranskankielinen sanapari, joka tarkoittaa ylempien sosiaaliluokkien varakasta ja huvittelunhaluista nuorisoa.
Jeunesse dorée viittasi alkujaan Ranskan suuren vallankumouksen vallankumoushallituksen kukistumista seuranneen thermidorin reaktion aikaisiin seurapiireihin. Sanaa alettiin käyttämään Robespierren tuhon jälkeen propagandasanana jakobiinien termille miespuolisista pariisilaisista, jotka vaativat vastavallankumousta poliitikko ja journalisti L. Fréronin (1754–1802) johdolla.
Ranskalaisen elokuvaohjaaja Marcel Carnén "Les Tricheurs" (Suurkaupungin nuorisoa, 1958) kuvaa oman aikansa "jeunesse dorée" -nuorison elämää.
Ono no Komachi

Ono no Komachi (; 825 tai 834 – 900) oli japanilainen "waka"-runoilija. Hän oli yksi kuudesta "rokkasen"-runoilijasta, joita pidettiin Japanissa parhaina waka-runoilijoina Heian-kaudella. Hänet on liitetty myös luetteloon "Runouden 36 kuolematonta". Hän oli tunnettu kauneudestaan, ja "Komachi" tuli myöhemmin japanissa tarkoittamaan kauneutta. Hänen runonsa ovat hyvin surumielisiä ja ne käsittelevät yleensä ahidstusta, yksinäisyyttä ja intohimoista rakkautta.
Ono no Komachin elämäkertatiedot ovat vahvistamattomia. Perimätiedon mukaan hänen isänsä oli aatelismies Yoshisada, Dewan herra. Hänen uskotaan olleen hovinainen eräälle keisarille, luultavasti keisari Ninmyōlle, joka kuoli vuonna 850. Keisarin kuoleman jälkeen hänellä olisi ollut rakkaussuhde moniin miehiin. Väitetään, että kohtalo rankaisi häntä vanhana julmuudesta siten, että kun ikä vei kauneuden, häntä pilkattiin, mutta tutkijat pitävät tietoa vääränä. Tarinoiden mukaan Ono no Komachi olisi ollut julma ihailijoitaan kohtaan.
Romulus Linneyn näytelmän "Three Poets" yksi näytös kertoo runoilija Komachista.
Ono no Komachin runoja on julkaistu Tuomas Anhavan suomentamana muun muassa teoksessa "Kuuntelen, vieras: valikoima klassillisia japanilaisia tanka-runoja" (Otava, 1977) ja runouslehti "Taitessa" (2005).
Suomennettuja runoja.
Antologiassa: "Japanilaisia runoja", suom. G. J. Ramstedt, WSOY, 1953.
Antologiassa: "Kuuntelen vieras", suom. Tuomas Anhava. Otava, 1977.
Julkaisussa "Taite", 2005.
Yksittäisiä runoja:
Itä-Yhdysvallat

Itä-Yhdysvallat () on Yhdysvaltojen alue, johon perinteisesti lasketaan Mississippijoen itäpuoliset alueet.
Vuonna 2011 Itä-Yhdysvalloissa oli 179 948 346 asukasta, joka on noin 58,28 prosenttia koko maan asukasluvusta.
Jesuaatit

Jesuaatit (alkujaan "Clerici apostolici Sancti Hieronymi" eli “Pyhän Hieronymuksen apostoliset papit”) oli katolinen keskiaikainen sääntökunta. Sen jäsenet seurasivat alkujaan fransiskaanien ja benediktiinien elämänohjeita, mutta myöhemmin kirkkoisä Augustinuksen opetuksia. Sääntökunnan perusti Giovanni Colombini (n. 1300–1367) Sienassa vuonna 1360 ja sen lakkautti paavi Klemens IX vuonna 1668.
Järjestön naishaaran Jesuaattisisaret perusti Caterina Colombini (k. 1387) Sienassa. Se säilyi yli 200 vuotta miesten sääntökunnan lakkauttamisen jälkeen Italian pienissä maalaiskylissä aina vuoteen 1872 saakka.
Jesuaatteihin kuului muun muassa matemaatikko Bonaventura Cavalieri.
K. E. Heikkilä

Kaarlo Evert Heikkilä (17. lokakuuta 1875 Lavia – 26. lokakuuta 1933 Tampere) oli suomalainen kauppias ja vaatetustehtailija. Hän perusti vuonna 1919 Tampereelle Heikkilä &amp; Kestilän pukutehtaan yhdessä turkulaisen Heikki Kestilän kanssa.
Maanviljelijän poikana syntynyt Heikkilä kävi kansakoulun ja siirtyi sitten 15-vuotiaana Mänttään, jossa hän toimi kauppa-apulaisena. Vuonna 1898 Heikkilä avasi Mäntässä oman sekatavarakaupan, jota hän piti vuoteen 1906 saakka. Heikkilä perusti 1907 Mänttään "Mäntän Paita- ja Esiliinatehtaan" päällys- ja alusvaatteiden valmistamista varten. Tehdas sähköistettiin 1914 ja se tuotti paljon vaatetavaraa armeijan käyttöön. Vuonna 1918 Heikkilä siirsi tehtaan Tampereelle ja aloitti sotilasvaatteiden valmistuksen "K. E. Heikkilän Liinavaate- ja Pukutehtaan" nimellä. Heikkilä muodosti 1919 uuden yrityksen nimellä "Puku- ja Liinavaatetehdas Oy Kalevi". Yrityksen toimintaan liittyivät osakkaiksi Pekka Leskinen ja Heikki Kestilä ja maaliskuussa 1919 yrityksen nimeksi muutettiin "Heikkilä &amp; Kestilä Osakeyhtiö".
Heikkilä &amp; Kestilän pukutehtaan tuotemerkkejä olivat miesten "Leijonapuku" ja naisten "HEKETA". Yhtiö oli yksi ensimmäisiä tehdaspukujen valmistajia Suomessa. Yritys toimi aluksi vuokratiloissa kunnes sille valmistui vuonna 1926 oma nelikerroksinen rakennusmestari Heikki Tiitolan suunnittelema tehdasrakennus Tampereen Nalkalan kaupunginosaan. Yrityksen palveluksessa oli 1920-luvun lopulla noin 230 työntekijää. Laskusuhdenne aiheutti kuitenkin sen että yhtiön tulos kääntyi 1929 tappiolliseksi ja samana vuonna Heikki Kestilä erosi yhtiön johtokunnasta. Heikkilä &amp; Kestilä Oy fuusioitui maaliskuussa 1931 vuonna 1920 perustetun, sotilaspukimia valmistaneen "Vaatetus Osakeyhtiön" kanssa, uuden yhtiön nimi oli Yhtyneet Pukutehtaat Oy. Yhtyneet Pukutehtaat Oy osti jo kesäkuussa 1931 Kauppiaitten Pukutehdas Oy:n. Yhtyneet pukutehtaat Oy otti 1930-luvulla käyttöön Leijona-tuotemerkin ja valmisti sotilaspukuja Suomen armeijalle sekä suojeluskunta- ja Lotta Svärd-pukuja. SOK osti vuonna 1941 Yhtyneet Pukutehtaat Oy:n ja muodosti siitä tytäryhtiön nimellä "Yhtyneet Pukutehtaat Leijona". Tampereen pukutehtaan nimeksi muutettiin 1972 Oy Leijona-Pukine Ab. Nalkalan pukutehdas toimi Leijona-Pukine nimisenä aina vuoteen 1983 saakka.
Heikkilä oli Suomen sisällissodan aikana valkoisten Hämeen ryhmän esikunnassa intendenttinä. Myöhemmin hän osallistui suojeluskuntien toimintaan ja oli mukana perustamassa toukokuussa 1929 sisällissodan valkoisten veteraanijärjestöä Vapaussodan Rintamamiesten Liittoa.
Runoilija Lasse Heikkilä oli enonsa K. E Heikkilän perheessä kasvattipoikana ja hän sai kasvatti-isänsä sukunimen 1930 kun Heikkilän oma poika Matti kuoli 18-vuotiaana polioon.
Cavalieri

Cavalieri on italiankielinen sukunimi. Se on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Floridan territorio

Floridan territorio () oli Yhdysvaltain territorio, joka perustettiin 30. maaliskuuta 1822 ja lakkautettiin 3. maaliskuuta 1845, jolloin territoriosta tuli osavaltio. Alun perin Florida kuului Espanjalle, ja oli jaettu Itä- ja Länsi-Floridan provinsseihin. Yhdysvalloille Florida siirtyi 1819, jolloin Adamsin–Onísin sopimus allekirjoitettiin.
Bonnie++

Bonnie++ on tiedostojärjestelmien suorituskyvyn mittaamiseen kehittetty tietokoneohjelma, joka toimii myös hajautetuille levyjärjestelmille. Ohjelma mittaa kolmea asiaa: tiedon luku- ja kirjoitusnopeutta; hakuja per sekunti; ja metadataoperaatioiden määrää per sekunti.
Ohjelmaa on sanottu makro-IO -testien "de facto" -standardiksi.
Ohjelmassa on useita toimintoja välimuistin vaikutuksen minimomiseksi tuloksissa.
Russell Coker omien sanojensa mukaan kehitti ohjelman koska Tim Brayn ohjelma Bonnie oli rajattu 2 gigatavun tiedostoihin, joka ei ollut riittävä suuren muistimäärän laitteilla. Koska Bray ja Coker eivät olleet samaa mieltä C ja C++ kielien käytöstä Bray ehdotti että Coker julkaisee työnsä omana erillisenä projektina.
Esimerkkitulostus ohjelman tuloksista:
Taxman

Taxman on brittiläisen rockyhtyeen The Beatlesin kappale, joka julkaistiin yhtyeen vuoden 1966 albumin "Revolver" ensimmäisenä kappaleena. Sen sanoitti ja sävelsi The Beatlesin soolokitaristi George Harrison. Kappale kritisoi Britannian Työväenpuolueen Harold Wilsonin progressiivista veroa.
Kappale sai inspiraatiota 1960-luvun suositun televisiosarjan "Batman – Lepakkomies" tunnusmusiikista, jonka teki ja alkuperäisesti nauhoitti Neal Hefti ja josta surf rock -yhtye The Marketts teki coverversion vuoden 1966 alussa. The Markettsin versio sijoittui Yhdysvaltain musiikkilistan 17. sijalle. Harrison oli televisiosarjan suuri fani.
Ingrida Šimonytė

Ingrida Šimonytė (s. 15. marraskuuta 1974 Vilna, Liettuan SNT) on liettualainen ekonomisti ja poliitikko, joka toimi Liettuan pääministerinä vuosina 2020–2024. Hän oli ollut vuosina 2009–2012 valtiovarainministerinä, ja hän oli vuonna 2019 presidenttiehdokkaana. Šimonytė on toiminut urallaan muun muassa Vilnan yliopiston luennoitsijana ja Liettuan keskuspankin hallituksen varapuheenjohtajana. Hänet valittiin vuonna 2016 Liettuan parlamenttiin, Seimasiin.
Opiskelu ja ekonomistina ministeriössä ja Liettuan keskuspankissa.
Ingrida Šimonytė syntyi Vilnassa vuonna 1974. Hän kävi Vilnan yliopisto, mistä hän sai vuonna 1996 alemman korkeakoulututkinnon liiketaloustieteestä ja vuonna 1998 maisterintutkinnon rahoitusalalta.
Šimonytė työskenteli valmistuttuaan Liettuan valtiovarainministeriössä. Hän johti vuosina 1998–2001 ministeriön verotusosaston välillisten verojen jaostoa ja vuosina 2002–2004 koko verotusosastoa. Valtiovarainministeriön alivaltiosihteerinä hän oli 2004–2009. Alivaltiosihteerinä Šimonytė oli vastuussa laskentatoimesta ja finanssiraportoinnista. Liettuan valtiovarainministeriksi Šimonytė nimettiin heinäkuussa 2009. Ministerinä hän toimi vuoteen 2012 saakka.
Šimonytė aloitti tammikuussa 2013 Vilnan yliopiston makrotaloustieteen luennoitsijana. Samana vuonna hänet valittiin Liettuan keskuspankin hallituksen varapuheenjohtajaksi. Hän toimi luennoitsijana ja keskuspankin hallituksessa vuoteen 2016 saakka.
Parlamentista pääministeriksi.
Šimonytė valittiin vuoden 2016 parlamenttivaaleissa Seimasiin. Hän oli ehdolla konservatiivisen Kotimaan liitto – Liettuan kristillisdemokraatit -puolueen listoilla sitoutumattomana ehdokkaana. Puolue valitsi hänet marraskuussa 2018 presidenttiehdokkaakseen vuoden 2019 vaaleihin. Vaalien ensimmäinen kierroksella Šimonytė sai eniten ääniä, mutta ero toiseksi tulleeseen Gitanas Nausėdaan oli pieni: Šimonytė sai 31,3 prosenttia ja Nausėda 30,9 prosenttia äänistä. Nausėda voitti kuitenkin toisen kierroksen selvästi.
Kotimaan liitto voitti vuoden 2020 parlamenttivaalit ja asetti Šimonytėn pääministeriehdokkaakseen, vaikka tämä ei virallisesti kuulukaan puolueeseen. Kotimaan liitto alkoi muodostaa hallitusta kahden pienemmän puolueen, liberaalien liikkeen ja Vapauspuolueen kanssa. Presidentti Nausėda nimitti Šimonytė pääministeriksi 25.11.
Kate Brown

Katherine Brown (s. 21. kesäkuuta 1960 Torrejón de Ardoz, Espanja) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi vuosina 2015–2023 Oregonin 38. kuvernöörinä. Vuosina 2009–2015 hän oli osavaltion valtiosihteeri.
Brown astui kuvernöörin virkaan edeltäjänsä John Kitzhaberin eroamisen jälkeen. Hän oli Yhdysvaltain historian ensimmäinen biseksuaalinen kuvernööri.
Zoë Saldañan filmografia

Tämä on Zoë Saldañan filmografia.
Love You To

Love You To on brittiläisen rockyhtyeen The Beatlesin kappale, joka julkaistiin yhtyeen vuoden 1966 albumilla "Revolver". Sen sanoitti ja sävelsi The Beatlesin soolokitaristi George Harrison. Kappale sisältää intialaisia soittimia kuten sitarin ja tablan. Muut The Beatlesin jäsenet eivät kontribuoineet kappaleeseen paljoa, vaan Harrison teki sen tablansoittajan Anil Bhagwatin sekä muiden Lontoon Asian Music Circlen intialaisten muusikoiden kanssa. 
”Love You To” on The Beatlesin ensimmäinen kappale, joka perustuu kokonaan intialaiseen musiikkiin. Kappaleessa ”Norwegian Wood (This Bird Has Flown)” käytetään myös sitaria, mutta se perustuu vain osaksi intialaiseen musiikkiin. 
”Love You To” esiintyy The Beatlesin vuoden 1968 elokuvassa "Keltainen sukellusvene".
Sulo Salmelin

Sulo Toivo Valdemar Salmelin (12. marraskuuta 1883 Jyväskylä – 26. maaliskuuta 1930 Tampere) oli suomalainen tehtailija ja konsuli.
Salmelinin vanhemmat olivat seppä Erkki Salmelin (s. 1853) ja Maria Toivontytär Nieminen (s. 1855). Hän muutti 1897 vanhempiensa mukana Tampereelle ja perusti jo 17-vuotiaana sekatavarakaupan. Myöhemmin Salmelin perusti paperipussitehtaan ja kirjapainon sekä toimi myös tukkukauppiaana. Hän perusti 1911 Tampereelle Suomen ensimmäisen tehdaspukuja valmistaneen yrityksen Pukutehdas Osakeyhtiön ja hän oli mukana myös perustamassa Lokomo Oy:tä ja Väriteollisuus Oy:tä. 
Vuonna 1922 Salmelin hankki Pyynikin juomatehtaan osake-enemmistön ja laajensi sen toimintaa. Vuonna 1927 hän osti Porissa toimineen Bäckmanin Olutpanimo Oy:n osakkeet. vuonna 1928 yhdistettiin tämä panimo sekä Oy Satakunnan Mallasjuoma Ab, uuden yhtiön nimeksi tuli samana vuonna Porin Oluttehdas Oy. Vuonna 1928 Salmelin nimitettiin Viron kunniakonsuliksi Tampereella. 
Sulo Salmelin oli naimisissa vuodesta 1912 Rosa Aleksandra Lembergin kanssa joka johti Salmelinin yrityksiä hänen kuoltuaan. Heillä oli viisi lasta. Heidän poikansa Simo Salmelin (1913–1973) oli Oy Pyynikin toimitusjohtajana vuodesta 1939 alkaen. Toinen poika Juhani Salmelin (1927–1992) johti Pyynikin panimoa vuoteen 1985 saakka jolloin panimo myytiin Sinebrychoffille ja toiminta siirretiin Keravan panimolle.
Memphis rap

Memphis rap (tunnetaan myös nimillä Memphis hip hop ja Memphis horrorcore) on rapin alagenre, joka kehittyi Tennesseen osavaltiossa Memphisissa 90-luvun alussa. Se on tunnettu rosoisesta tuotannosta ja toistavuudesta. Memphis rapin tunnusmerkkejä ovat Roland TR-808 -rumpukoneen käyttäminen, aggressiivinen tai laahaava flow eli räppäystekniikka, äänenmadallus kertosäkeissä, synkkä tunnelma ja minimalistiset syntetisaattorimelodiat. Alusta asti itse tehdyt biitit ovat tyypillisiä, mutta myös funk, soul ja kauhuelokuvasampleja esiintyy. 
Sanoitukset ja alakulttuuri.
Memphis rapille tyypillisiä teemoja ovat esimerkiksi saatananpalvonta, väkivalta, kannabis ja muut huumeet sekä jengielämä. Useimmat Memphis -artistit käyttävät runsaasti slangia sanoituksissaan. Kansitaide on musiikin tavoin DIY -periaatteen mukaan toteutettua ja valtaosan Memphis -julkaisuja löytää ainoastaan kasetteina. Genrelle tyypillistä ovat pitkä albumikesto ja useat skitit ja preludet eli välikappaleet ja johdattelut. 
Memphis rap Suomessa.
Niin sanottu Suomimemphis on ollut 2010-luvun alusta lähtien melko huomattava ilmiö. Artistit kuten Eevil Stöö ja DJ Kridlokk ovat kehittäneet oman alakulttuurinsa, jossa Memphikselle uskollinen musiikki räpätään suomen kielellä. Kappaleissa jäljitellään amerikkalaisten artistien äänimaailmaa, joskus myös tietoisesti alleviivaten ja liioitellen, ajoittain samplaten alkuperäisiä teoksia. Laajasta kulttisuosiosta ja kysynnästä huolimatta Eevil Stöön ja DJ Kridlokin lisäksi on vain muutama Suomimemphis -artisti, ja he ovat pysytelleet syvällä undergroundissa. Eevil Stöö on sittemmin etääntynyt Memphiksesta lähemmäs trap-musiikkia ja cloud rappia ja DJ Kridlokk lähemmäs ambientia ja kokeellista hip hoppia.
André Aciman

André Aciman (s. 2. tammikuuta 1951 Aleksandria, Egypti) on yhdysvaltalainen kirjailija ja kirjallisuudentutkija. Hänet tunnetaan Proust-tutkimuksistaan sekä romaaneistaan, joista "Kutsu minua nimelläsi" on saavuttanut suosiota myös elokuvana "Call Me by Your Name".
Aciman syntyi Egyptissä juutalaiseen perheeseen, jossa puhuttiin ladinoa, turkkia, arabiaa ja ranskaa, ja André kävi englanninkielistä koulua. Perhe joutui lähtemään Egyptistä 1960-luvulla ja muutti Italian kautta Yhdysvaltoihin. Aciman väitteli tohtoriksi Harvardin yliopistossa ja työskentelee professorina New Yorkin kaupunginyliopistossa. Hän vieraili Suomessa keväällä 2019 Helsinki Lit -tapahtumassa.
Bahujan Samaj Party

Bahujan Samaj Party (lyh. BSP) on intialainen puolue, joka perustettiin ajamaan Intian heikoimmassa asemassa olevien, kuten dalitiväestön, asiaa. Puolueen perusti vuonna 1984 Kanshi Ram, joka toimi sen johtajana vuoteen 2003, jolloin Mayawati otti hänen paikkansa puolueen johdossa. Puoluetta ja Mayawatia on kritisoitu korruptiosta ja rahojen haaskaamisesta, esimerkiksi vuonna 2012 Mayawatin ollessa Uttar Pradeshin osavaltion pääministeri hän rakennutti useita itseään ja puolueen symbolia, norsua, esittäviä patsaita.
Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa puolue liittoutui entisen kilpailijansa, muslimien ja alhaiskastisten hindujen suosiman, Samajwadi Partyn kanssa muodostaakseen vastavoiman Intian kansanpuolueelle. Puolueet ovat tehneet yhteistyötä aikaisemminkin, vuonna 1993, mutta yhteistyö päättyi kahden vuoden kuluttua kun Mayawati syytti Samajwadi Partyä yrityksestä salamurhata hänet. Vuodesta 2007 lähtien puolue on yrittänyt laajentaa kannattajakuntaansa tavoittelemalla kaikkien intialaisten, mukaan lukien korkeampiin kasteihin, kuuluvien ääniä.
Demòcrates per Andorra

Demòcrates per Andorra (DA) on andorralainen keskusta-oikeistolainen puolue, joka perustettiin vuonna 2011.
DA perustettiin Coalició reformista -puolueen pohjalle, ja sen tarkoituksena oli luoda tarpeeksi laaja kannattajakunta vuonna 2010 syntyneen poliittisen kiistan selvittämiseksi. Se saikin tukea Uudelta keskustalta, sitoutumattomien ryhmältä ja osalta Sosiaalidemokraattiselta puoluetta. Puolue sai vuoden 2011 vaaleissa ehdottoman enemmistön Andorran parlamenttiin ja uudisti paikkansa vuoden 2015 vaaleissa. Vuoden 2019 vaaleissa Demòcrates per Andorra menetti ehdottoman enemmistönsä, vaikka se oli edelleen vaalien suurin puolue.
Tyyni Vahter

Tyyni Ilma Vahter (19. maaliskuuta 1886 Iitti – 2. kesäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen historioitsija, kansatieteilijä, museonhoitaja ja tietokirjailija.
Henkilöhistoria.
Tyyni Vahterin vanhemmat olivat sahanhoitaja David Vahter ja Maria Taavetintytär. Vahter tuli ylioppilaaksi Kotkan yhteiskoulusta 1906 ja valmistui filosofian maisteriksi 1914. Hän työskenteli Muinaistieteellisen toimikunnan kansatieteellisen osaston amanuenssina 1924–1935 ja osaston intendenttinä sekä Seurasaaren ulkomuseon hoitajana 1935–1953. Vahter teki useita kymmeniä tutkimusmatkoja eri puolille Suomea, jatkosodan aikana myös Aunukseen, joiden yhteydessä hän keräsi aineistoa, samoin kuin valokuvasi. Hän erikoistui käsityötutkimukseen. Vahter oli tuottelias kirjoittaja, joka julkaisi useita tutkielmia ja tietoteoksia, mutta myös muun muassa museo-oppaita ja yleistajuisia kirjoituksia aikakauslehdissä.
Qatarin kansalliskirjasto

Qatarin kansalliskirjasto (; ) on Qatarin pääkaupungin Dohan suurkaupunkialueella, Al-Rayyanin kunnan koulutukseen ja tieteeseen keskittyvässä Education Cityssä sijaitseva kansalliskirjasto. Kirjaston johtajana on työskennellyt Tan Huism (2023).
Qatarin kansalliskirjastolle rakennettiin uudisrakennus vuosina 2012-2018. Sen suunniteltiin arkkitehti Rem Koolhaasin johdolla kansainvälisesti tunnetussa alankomaalaisessa arkkitehtitoimisto OMA:ssa (Office for Metropolitan Architecture). Kansalliskirjasto rakennettiin ja vihittiin käyttöön huhtikuussa 2018.
Qatarin aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan lukutaitoisia 93,2 prosenttia (vuonna 2016). Vaikka väestön valtaosa muodostuu vierastyövoimasta, maa myöntää vain hyvin vähän pysyviä oleskelulupia maahan. On epäselvää, missä määrin vuosiakin maassa työskentelevien vierastyöläisten lukutaitoa on arvioitu väestön lukutaitoa tilastoitaessa.
Kyrylo Kovaltšuk

Kyrylo Serhijovytš Kovaltšuk (, kyrill. mold. Кирил Сергеевич Ковалчук, , , s. 11. kesäkuuta 1986 
Beljajevka, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Biljajivka, Ukraina) on moldovalais-ukrainalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kazakstanin jalkapalloliigassa pelaavaa FK Ordabasyin ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Kovaltšukilla on myös Ukrainan ja Moldovan kansalaisuus. Hänen on vanhempi veljensä on jalkapalloilija Serghei Covalciuc.
Palestiinan kansalliskirjasto

Palestiinan kansalliskirjasto (; ) on Palestiinan Länsirannan alueella, Ramallahin kaupungissa toimiva kansalliskirjasto.
Palestiinan kansalliskirjasto rakennettiin alkujaan Palestiinalaishallinnon presidentin vierastaloksi, mutta elokuussa 2017 ilmoitettiin, että tämä 4 700 neliömetrin laajuinen rakennus on päätetty muuttaa tarpeellisempana pidetyksi kansalliskirjastoksi.
Jocelyne Saab

Jocelyne Saab (myös "Jocelyn Saab", 30. huhtikuuta 1948 Beirut – 7. tammikuuta 2019 Pariisi) oli libanonilainen toimittaja ja elokuvaohjaaja. 
Hänen toinen pitkä elokuvansa "Once Upon a Time, Beirut" (1994) oli eräs ensimmäisistä libanonilaisista pitkistä elokuvista vuonna 1975 alkaneen ja viisitoista vuotta kestäneen Libanonin sisällissodan jälkeen. Hänen elokuvansa "Dunia" (2004) aiheutti paljon keskustelua Egyptissä, koska elokuvassa käsiteltiin maassa yleistä naisen ympärileikkausta.
Jasse Varpama

Jasse Varpama on suomalainen pianisti ja musiikkipedagogi. Hän on opettanut vapaata säestystä ja musiikkiteknologiaa Sibelius-Akatemiassa, Helsingin pop- ja jazzkonservatoriossa ja Kuopion konservatoriossa ja laatinut alan oppikirjoja. Esiintyvänä taiteilijana hän on työskennellyt useimpien suomalaisten kevyen musiikin artistien kanssa sekä teatterimuusikkona musiikkinäytelmissä ja tehnyt tuhansia keikkoja.
Vuosina 1994–1995 Varpama oli mukana Helsingin Svenska Teaternin menestysmusikaalissa "Hype". Vuonna 2007 Jasse Varpama esitti yhdessä Pauli Karin kanssa Richard Greenblattin ja Ted Dykstran menestyskomediaa "2 pianoa, 4 kättä" Helsingin Hotelli Presidentissä. Musiikkiteatterin parissa Varpama on toiminut myös ainakin Åbo Svenska Teaterissa, Kotkan kaupunginteatterissa ja Kouvolan Teatterissa.
Vuonna 2009 Varpama julkaisi tupla-albumin "Stories", jolla hänen omia sävellyksiään tulkitsevat 17 suomalaisartistia, muiden muassa Erja Lyytinen, Sami Pitkämö, Geir Rönning, Pepe Ahlqvist ja Jani Wickholm.
Gitanas Nausėda

Gitanas Nausėda (s. 19. toukokuuta 1964 Klaipėda) on Liettuan presidentti 12. heinäkuuta 2019 alkaen.
Tausta ja yksityiselämä.
Nausėda syntyi vuonna 1964 Klaipėdassa. Hänellä on yksi yksi sisko. Lapsuudessaan Nausėda oli kiinnostunut säästä ja sen ennustamisesta. Kouluaikoinaan hän myös lauloi paikallisessa poikakuorossa. Vuonna 1981 Nausėda ei päässyt läpi matematiikan kokeesta eikä siksi päässyt opiskelemaan taloustiedettä Vilnan yliopistoon. Sen sijaan hän alkoi työskennellä lääkevaraston puhtaanapitotyöntekijänä.
Koulutukseltaan Nausėda on ekonomisti. Hän valmistui Vilnan yliopistosta vuonna 1987. Tämän jälkeen hän jäi yliopistoon taloustieteen lehtoriksi ja toimi virassa aina vuoteen 2004. Vuosina 1990–1992 hän opiskeli DAAD-stipendillä Mannheimin yliopistossa, ja väitteli yhteiskuntatieteiden tohtoriksi seuraavana vuonna. Nausėdan väitöskirja käsitteli tulopolitiikkaa inflaation ja stagflaation aikana. Vuodesta 2009 lähtien hän toimi apulaisprofessorina Vilnan yliopiston kauppakorkeakoulussa. Hän on työskennellyt ruotsalaispankki SEB:n neuvonantajana.
Nausėda on ollut naimisissa Diana Nausėdienėn kanssa vuodesta 1990 lähtien. Parilla on kaksi tytärtä.
Äidinkielensä liettuan lisäksi Nausėda osaa myös saksaa, englantia ja venäjää. Hänen harrastuksiinsa kuuluvat mm. šakki, vanhojen liettualaisten kirjojen keräily sekä laulaminen.
Poliittinen ura.
Vuosina 2004–2009 Nausėda toimi Valdas Adamkusin neuvonantajana.
Riippumaton ehdokas Nausėda voitti vuoden 2019 presidentinvaalit toisella kierroksella, jossa hänen vastaehdokkaansa oli Ingrida Šimonytė. Virkaanastujaiset pidettiin 12. heinäkuuta 2019. Vain kuukauden virassa toimittuaan Liettuan yleisradioyhtiön toteuttamassa kyselytutkimuksessa kävi ilmi, että Nausėda oli maan luotetuin poliitikko.
Vuonna 2023 kävi ilmi, että Nausėda oli liittynyt Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1988. Skandaalin tästä teki se, että Nausėda ei ollut ilmoittanut asiasta vuoden 2019 vaalien aikana.
Nausėda uusi paikkansa presidenttinä vuoden 2024 vaaleissa. Hän sai ennätykselliset 74,43 % annetuista äänistä, mikä on enemmän kuin koskaan aikaisemmin sitten itsenäisyyden palauttamisen jälkeen.
Kunnianosoituksia.
Vuonna 2019 Nausėdalle myönnettiin kunniatohtorin arvo Gifun yliopistossa.
Köysikiipeilyn Suomen-mestaruuskilpailut

Köysikiipeilyn Suomen-mestaruuskilpailut on Suomen Kiipeilyliiton alainen kilpailu, jossa ratkaistaan köysikiipeilyn Suomen-mestaruus. Kilpailut järjestetään vuosittain.
U13 ja U15 (aiemmin Youth C ja D, sitä ennen Kids A ja B) -sarjojen tittelit ovat vuodesta 2019 lähtien viralliset ja tätä edeltävät epävirallisia. U11 -sarjan tittelit (aiemmin Youth E, sitä ennen Kids C) ovat vuodesta 2024 virallisia.
Vuonna 2025 ikäsarjat muuttuivat kaikissa juniori-ikäluokissa (U20 -&gt; U21, U18 -&gt; U19, U16 -&gt; U17, U14 -&gt; U15, U12 -&gt; U13, U10 -&gt; U11).
Mitalistit.
Juniorit.
U21
U19.
U17
U15
U13
U10
Die PARTEI

Die PARTEI (saks. "Partei für Arbeit, Rechtsstaat, Tierschutz, Elitenförderung und basisdemokratische Initiative", suom. "työn, oikeusvaltion, eläinsuojelun, eliittien tukemisen ja ruohonjuuridemokratian puolue)" on vuonna 2004 parodia-projektina perustettu saksalainen puolue. 
Puolueen puheenjohtaja Martin Sonneborn on Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2014.
Saksan liittopäivävaaleissa 2017 Die PARTEI sai 1% Saksan ääneistä ja oli suurin Saksan liittopäivien ulkopuolelle jäänyt puolue. Europarlamenttivaaleissa 2019 Die PARTEI sai lähes 900.000 ääntä (2,4%) ja toisen MEP-paikan.
Italialaisia kertomuksia 1900-luvulta

Italialaisia kertomuksia 1900-luvulta on antologia, joka sisältää italialaisten kirjailijoiden novelleja. Teoksen on toimittanut Rolando Pieraccini ja sen on julkaissut vuonna 2007 Lauttasaari Press. Suomentajia on useita.
Teos sisältää kirjailijoiden elämäkertatietoja ja lähdeteokset myös italiaksi.
Portable C Compiler

Portable C Compiler (PCC) on Stephen Johnsonin kehittämä C-kielen kääntäjä, jonka kehitys alkoi 1970-luvun lopulla. Ohjelmaa on käytetty pohjana kääntäjille useille eri alustoile: 1980-luvun alkupuolella lähes jokainen C-kielen kääntäjä perustui PCC-ohjelmaan. Kääntäjä on pitkälle yhteensopiva C-kielen K&amp;R C-standardin kanssa, mutta standardi oli vielä epätarkka eikä PCC:tä voinut ajatella referenssikääntäjänä.
Ohjelma on julkaistu BSD-lisenssillä ja siihen tehdään edelleen päivityksiä. Kääntäjä koostuu 30 tiedostosta, jossa on riviä alustariippumatonta ohjelmakoodia ja riviä alustariippuvaista ohjelmakoodia.
Sammy Nelson

Sammy Nelson (s. 1. huhtikuuta 1949 Belfast) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, joka pelasi vasempana puolustajana.
Nelson edusti Englannin liigassa Arsenalia vuosina 1969–1981 ja Brightonia vuosina 1981–1983. Hän oli voittamassa FA Cupia vuonna 1979. Hän kuului Arsenalin mestarijoukkueeseen kaudella 1970–1971 mutta pelasi tuolloin liigassa vain neljä ottelua ja niistä kaksi avauskokoonpanossa. Seuraavalla kaudella hän pelasi liigassa jo 24 ottelua. Kiistattomaksi vakiokokoonpanon pelaajaksi hän murtautui kaudella 1975–1976, jolloin hän pelasi liigassa 36 ottelua. Kaudella 1977–1978 hän pelasi yhtä vaille kaikki liigaottelut ja kaikki FA Cupin ottelut tappioon päättynyttä loppuottelua myöten. Vielä kaudella 1979–1980 hän pelasi liigassa 35 ottelua ja Euroopan cup-voittajien cupissa, jossa Arsenal ylsi loppuotteluun, kaikki pelit välieräotteluita lukuun ottamatta. Viimeisellä Arsenalin-kaudellaan hän pääsi kentälle vain kauden viimeisessä liigaottelussa vaihtopelaajana. Kaudella 1982–1983 Nelsonin edustama Brighton pääsi FA Cupin loppuotteluun mutta Nelson ei pelannut ensimmäisessä loppuottelussa eikä tappioon päättyneessä uusinnassakaan.
Nelson pelasi Pohjois-Irlannin maajoukkueessa 51 ottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 1970–1982. MM-kilpailuissa 1982 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle yhdessä alkulohko-ottelussa ja pelasi kokonaan yhden jatkolohko-ottelun.
David O’Leary

David O’Leary (s. 2. toukokuuta 1958 Stoke Newington, Englanti) on irlantilainen jalkapalloilija, joka pelasi keskuspuolustajana.
O’Leary edusti Englannin liigassa Arsenalia vuosina 1975–1993 ja Leedsiä vuosina 1993–1995. Hän voitti Arsenalin joukkueessa liigamestaruuden kausilla 1988–1989 ja 1990–1991. Hän pelasi 25 liigaottelua heti ensimmäisellä liigakaudellaan 1975–1976 ja kuului 1990-luvulle saakka Arsenalin vakiomiehistöön. Kaudella 1977–1978 hän pelasi yhtä vaille kaikki liigaottelut ja kaikki FA Cupin ottelut tappioon päättynyttä loppuottelua myöten. Kaudella 1979–1980 hän pelasi Euroopan cup-voittajien cupissa kaikki Arsenalin ottelut joukkueen edetessä loppuotteluun saakka. Hän oli voittamassa FA Cupia vuosina 1979 ja 1993, joista jälkimmäisellä kerralla hän pääsi loppuottelussa ja sen uusinnassa kentälle vasta aivan ottelun lopussa.
O’Leary pelasi Irlannin maajoukkueessa 68 ottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 1977–1993. MM-kilpailuissa 1990 neljännesvälieräottelussa Romaniaa vastaan hän pääsi vaihtopelaajana jatkoajalla kentälle ja teki rangaistuspotkukilpailussa viimeisen maalin Irlannin mennessä jatkoon lukemin 5–4.
Ribaviriini

Ribaviriini (C8H12N4O5) on nukleosidianalogeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä useiden virusinfektioiden esimerkiksi hepatiitti C:n hoitoon. Ribaviriini kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa ribaviriini on kiinteää ainetta. Ribaviriini tehoaa hyvin moniin viruksiin. Se metaboloituu ihmiselimistössä ribaviriini-5-trifosfaatiksi, joka on aktiivinen metaboliitti ja jolla on useita vaikutustapoja. Se estää RNA:n synteesiä estämällä GMP:n biosynteesiä ja estämällä RNA:ta muodostavia RNA-polymeraaseja. Lisäksi ribaviriini-5-fosfaatti altistaa virukset mutaatioille, jotka voivat olla virukselle haitallisia. Ribaviriiniä käytetään esimerkiksi virusten aiheuttaman verenvuotokuumeen, kroonisen hepatiitti-C-infektion, RS-virusinfektion ja sytomegalovirusinfektioiden hoitamiseen. Ribaviriiniä käytetään tyypillisesti yhdessä interferoni α;n, pegyloidun interferonin, bosepreviirin, daklatasviirin, simepreviirin, sofosbuviirin tai telapreviirin kanssa. 
Norjassa tehtiin lääketutkimus, jossa ribaviriinia annettiin tuoreille tyypin 1 diabeetikoille ja tarkoitus oli tutkia, estääkö tämä elimistön beetasolutuhoa. Oslon yliopistollisen sairaalan ja Oslon yliopiston toteuttamassa tutimuksessa saatiin hyviä tuloksia kun ribaviriinia annettiin yhdessä plekonariilin kanssa 48:lle 6-16-vuotiaalle vastasairastuneelle tyypin 1 diabeetikolle. Kontrolliryhmä oli saman kokoinen ja ikäinen. Se sai lumelääkettä. Viruslääkitystä saaneella ryhmällä oli ”huomattavasti korkeampi” elimistön oman insuliinin tuotannon taso vuoden päästä kuin kontrolliryhmällä. Tutkijat päättelivät, että lääkeyhdistelmä hidastaa diabeteksen kehittymistä. Tutkijoiden mukaan on mahdollista, että viruslääkkeiden, tulehduskipulääkkeiden ja haimasolujen vahvistajien yhdistelmälääkitys voi tulevaisuudessa ehkäistä tyypin 1-diabetes kokonaan. Tutkimustyötä lääkehoidosta on jatkettava ja saatu tutkimustulos on toistettava toisten tutkijaryhmien toimesta.
Haittavaikutukset.
Tyypillisimmät ribaviriinin aiheuttamat haittavaikutukset ovat ihottuma, anemia, kuumeilu, huonovointisuus ja ripuli. Ribaviriini voi olla teratogeeninen eli vaurioittaa sikiötä, minkä vuoksi ribaviriinin käyttöä raskauden aikana ei suositella.
Valmistus.
Ribaviriinin synteesissä 1,2,4‐triatsoli‐3‐karboksylaatti ja 1,2,3,5‐tetra‐O‐asetyyli‐β‐d‐ribofuranoosi reagoivat muodostaen nukleosidisidoksen. Asetyyliryhmät poistetaan käsittelemällä tuotetta ammoniakin metanoliliuoksella ja tuotteena muodostuu ribaviriiniä.
Willie Young

William David ”Willie” Young (25. marraskuuta 1951 Edinburgh – 2025) oli skotlantilainen jalkapalloilija, joka pelasi keskuspuolustajana.
Young pelasi kaudet 1970–1975 Skotlannissa Aberdeenin joukkueessa ja siirtyi sitten Englannin liigaan Tottenhamin joukkueeseen ja maaliskuussa 1977 edelleen Arsenaliin, jonka riveissä hän voitti FA Cupin vuonna 1979 ja oli loppuottelun häviävänä osapuolena vuosina 1978 ja 1980. Kaudella 1979–1980 hän pelasi Euroopan cup-voittajien cupissa kaikki Arsenalin yhdeksän ottelua ja teki niissä kolme maalia, kun Arsenal ylsi loppuotteluun, jossa se hävisi rangaistuspotkukilpailussa espanjalaisseura Valencialle. Kaudella 1980–1981 Young pelasi vielä liigassa 40 ottelua eli kahta vaille kaikki Arsenalin ottelut mutta kesken seuraavan kauden hän siirtyi Nottingham Forestiin. Vuosina 1983–1985 hän edusti vielä Norwichia, Brightonia ja Darlingtonia.
David Price (jalkapalloilija)

David James Price (s. 23. kesäkuuta 1955) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajana.
Price edusti Englannin liigan Arsenalia vuosina 1970–1981. Hän pääsi ensimmäisen kerran liigassa kentälle 9. toukokuuta 1973 vaihtopelaajana kauden 1972–1973 viimeisessä ottelussa Leedsiä vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi neljä liigaottelua, kaudella 1974–1975 yhden liigaottelun ja yhden välikauden jälkeen kaudella 1976–1977 kahdeksan liigaottelua. Hän teki ensimmäisen liigamaalinsa 23. maaliskuuta 1977 tasapeliin 1–1 päättyneessä vierasottelussa Stokea vastaan.
Kaudella 1977–1978 Price kuului Arsenalin vakiokokoonpanoon. Hän pelasi liigassa 39 ottelua eli kolmea alkukauden ottelua lukuun ottamatta kaikki Arsenalin pelit ja teki niissä viisi maalia. FA Cupissa hän pelasi kaikki Arsenalin ottelut tappioon päättynyttä loppuottelua myöten. Kaudella 1978–1979 Price pelasi liigassa 39 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Hän oli myös voittamassa FA Cupia. Kaudella 1979–1980 Price pelasi 22 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän oli häviämässä sekä FA Cupin että Euroopan cup-voittajien cupin loppuottelua.
Kaudella 1980–1981 Young pelasi Arsenalissa vielä 12 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Keväällä 1981 hän siirtyi Crystal Palaceen, jossa hän pelasi 27 liigaottelua. Uransa lopulla hän edusti vielä Leyton Orientia.
Isabella Beeton

Isabella Beeton, o.s. Mayson (12. maaliskuuta 1836 – 6. helmikuuta 1865) oli englantilainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti kotitaloutta käsittelevästä teoksestaan "Mrs. Beeton’s Book of Household Management". Teosta pidetään tunnetuimpana englantilaisena kotitaloutta käsittelevänä teoksena ja se sisältää esimerkiksi reseptejä ja ohjeita kotitalouden hoitamiseen.
Elämäkerta.
Isabella Mayson syntyi Lontoossa 12. maaliskuuta 1836. Hänen vanhempansa olivat Benjamin ja Elizabeth Mayson. Isabellan isä kuoli ja hänen äitinsä meni uudelleen naimisiin Henry Dorlingin kanssa, jolloin perhe muutti Surreyn kreivikunnan Epsomin kaupunkiin. Sittemmin Isabella opiskeli leivontakoulussa Saksan Heidelbergissä ja otti oppitunteja epsomilaisessa konditoriassa.
19-vuotiaana Isabella tapasi julkaisia Samuel Beetonin. Pari meni naimisiin vuonna 1856. Samuel Beeton julkaisi lehteä nimeltä "Englishwoman's Domestic Magazine". Isabella Beeton vastasi huomattavasta osasta lehden sisältöä. Vuonna 1859 Isabella alkoi kirjoittaa sittemmin tunnetuksi tullutta teostaan "Mrs. Beeton’s Book of Household Management". Teosta julkaistiin aluksi kuukausittain ilmestyneissä osissa "Englishwoman's Domestic Magazine"-lehdessä ja se julkaistiin omana teoksenaan vuonna 1861. Muodoltaan teos oli kokoelma esseitä ja reseptejä. Kirjassa on yli 2 000 eri reseptiä ja ohjeita kotitalouden pyörittämiseen. Kirjassa on reseptien ohella esimerkiksi neuvoja siitä, kuinka vieraita tulisi istuttaa ruokapötään, pukeutumisohjeita ja neuvoja ystävien ja tuttavien valitsemiseksi. Suurin osa neuvoista oli suunnattu varsinaisesti kotiapulaisille, eikä niinkään talon emännälle, jonka tehtävänä oli Beetonin mukaan ennemminkin jakaa tehtäviä apulaisille. Kirja oli välitön menestys ja se myi jo ensimmäisenä vuotenaan yli 60 000 kappaletta. Vuoteen 1868 mennessä teosta oli myyty jo yli 2 miljoonaa kappaletta. Teosta pidetäänkin tunnetuimpana englantilaisena kotitalouskirjana.
Teoksen kirjoittamista olivat hankaloittaneet vaikeat synnytykset. Beeton oli ollut kirjaa kirjoittaessaan raskaana ja kaksi hänen lapsistaan kuoli vauvana. Beeton kuoli vain 29-vuotiaana 6. helmikuuta 1865 neljännen lapsensa synnytyksen jälkeen saamaansa tulehduksen.
ETIM-standardi

ETIM-standardi on kansainvälinen de facto teollisuusstandardi, joka määrittelee sen, miten sähkö-, LVI- ja rakennusalan tuotteiden tekniset ominaisuudet tulee ilmoittaa ja välittää koko toimitusketjussa yhdenmukaisella tavalla. ETIM tulee alun perin sanoista European Technical Information Model. ETIM-standardia ylläpitää ja kehittää kansainvälinen ETIM International -järjestö, jonka jäseniä ovat 20 kansallista ETIM-järjestöä. Suomessa ETIM-standardin käyttöä kehittää ja edistää ETIM Suomi -yhteisö.
Rakenne.
ETIM sisältää noin 5000 erilaista ETIM-luokkaa (=ETIM-class), joista kussakin on määritelty, mitä teknisiä ominaisuuksia (= ETIM feature) kyseiseen luokkaan kuuluvista tuotteista tulisi ilmoittaa ja millaisia teknisiä arvoja (=ETIM value) näille ominaisuuksille voi antaa.
ETIM-luokat, -ominaisuudet ja -arvot on yksilöity koodeilla, joihin on liitetty erikieliset käännökset. 
Esimerkiksi ETIM-luokan "EC001743" suomenkielinen nimi on "Ripustusvalaisin". Tähän ETIM-luokkaan soveltuvista tuotteista valmistajan tulisi ilmoittaa 79 erilaista teknistä ominaisuutta, joista yksi on "EF002423", jonka suomenkielinen nimi on "Valonlähteen tyyppi". Sille voi antaa 17 erilaista vaihtoehtoista arvoa, joista yksi "EV011514" on "LED, vaihdettava".
ETIMin rakennetta ja termien käännöksiä ylläpidetään "Classification Management Tool (CMT)" -sivustolla, josta vastaa ETIM International. 
ETIM ei ole tuotetietokanta.
ETIM ei ole tuotetietokanta eikä se sisällä varsinaisia tuotteita. Erilaiset tuotetietopalvelut, tukkujen verkkokaupat ym. sovellukset voivat hyödyntää ETIMin mukaista rakennetta ja niihin sisältyvät hakutoiminnot voivat perustua ETIMin mukaisesti ilmoitettuihin tuotteiden teknisiin tietoihin. 
Esimerkiksi Sähkönumerot.fi-palvelussa tuotteiden tekniset ominaisuudet esitetään ETIM-standardin mukaisessa muodossa ja standardin mukaista rakennetta hyödynnetään myös palvelun hakutoiminnoissa. Samoin useiden suomalaisten sähkötukkuliikkeiden sekä valmistajien ja maahantuojien verkkopalveluissa hyödynnetään ETIM-standardia.
Viralliset standardit vs. ETIM.
ETIM ei korvaa tai kilpaile ISO-, SFS- tai EN-standardien kanssa. ETIM tarjoaa toimivan, käytännöllisen tavan välittää tietoa siitä, miten tuote täyttää sille virallisissa standardeissa asetetut vaatimukset. 
Esimerkiksi "EC003251 Energiakaapeli &gt;= 1 kV, kiinteä asennus" -luokan teknisistä ominaisuuksista yksi on "EF11577 Palokäyttäytyminen standardin EN 13501-6 mukaan". Ominaisuuden arvoksi kelpaa vain jokin EN-standardin mukaisesta kahdeksesta arvosta - "Aca (=EV013527) , B1ca (=EV013517), B2ca, Cca, Dca jne". 
ETIM sisältää vain tuotteiden tekniset tiedot.
ETIM ei sisällä kaikkia tuotteen tietoja. Tuotenimien, -koodien, kuvien, logistiikka- ja hintatietojen välittämisessä käytetään Suomessa kiinteistö- ja rakentamisen aloilla tuotetietostandardia.
Ranskan avoin tennisturnaus 2019 – naisten kaksinpeli

Turnauksen puolustava mestari Simona Halep putosi puolivälierässä Amanda Anisimovalle.
Ashleigh Barty voitti ensimmäisen Grand Slam -turnauksensa, kun hän voitti loppuottelussa Markéta Vondroušován.
Sijoitetut pelaajat.
&lt;section begin=sijoitetut /&gt;
 Naomi Ōsaka "(3. kierros)"
 Karolína Plíšková "(3. kierros)"
 Simona Halep "(puolivälierät)"
 Kiki Bertens "(2. kierros, keskeytti)"
 Angelique Kerber "(1. kierros)"
 Petra Kvitová "(vetäytyi)"
 Sloane Stephens "(puolivälierät)"
 Ashleigh Barty (mestari)
 Elina Svitolina "(3. kierros)"
 Serena Williams "(3. kierros)"
 Aryna Sabalenka "(2. kierros)"
 Anastasija Sevastova "(4. kierros)"
 Caroline Wozniacki "(1. kierros)"
 Madison Keys "(puolivälierät)"
 Belinda Bencic "(3. kierros)"
 Wang Qiang "(2. kierros)"
 Anett Kontaveit "(1. kierros)"
 Julia Görges "(1. kierros)"
 Garbiñe Muguruza "(4. kierros)"
 Elise Mertens "(3. kierros)"
 Darja Kasatkina "(2. kierros)"
 Bianca Andreescu "(2. kierros, vetäytyi)"
 Donna Vekić "(4. kierros)"
 Caroline Garcia "(2. kierros)"
 Hsieh Su-wei "(2. kierros)"
 Johanna Konta "(välierät)"
 Lesja Tsurenko "(3. kierros)"
 Carla Suárez Navarro "(3. kierros)"
 María Sákkari "(2. kierros)"
 Mihaela Buzărnescu "(1. kierros)"
 Petra Martić "(puolivälierät)"
 Aljaksandra Sasnovitš "(1. kierros)"
&lt;section end=sijoitetut /&gt;
Sofja Žuk

Sofja Andrejevna Žuk (; s. 1. joulukuuta 1999 Moskova) on uransa vuonna 2019 selkävaivoihin lopettanut venäläinen tennispelaaja. Hän sijoittui parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalle 116 joulukuussa 2018.
Žuk voitti tyttöjen kaksinpeliturnauksen Wimbledonissa vuonna 2015. Ammattilaistasolla Žuk pelasi Grand Slam -turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Yhdysvaltain avoimissa 2017.
Žuk asuu Floridassa Yhdysvalloissa ja työskentelee urheilijoille manageripalveluja tarjoavassa firmassa.
Apollon (kirjasarja)

Apollon () on yhdysvaltalaisen Rick Riordanin kirjoittama kirjasarja. Kirjasarja kertoo kuolevaiseksi muutetun Apollonin seikkailuista. Se sijoittuu samaan universumiin kuin muutkin Riordanin kirjasarjat.
Kirjat.
Vaiennut Oraakkeli.
Kirja alkaa Apollonin pudotessa New Yorkiin kuolevaisteininä nimeltä Lester Papadopoulus. Hän oli suututtanut isänsä Zeuksen roomalaisten ja kreikkalaisten puolijumalien sodan takia ja tämä oli ottanut häneltä jumalalliset voimat. Kujalla hän tapaa Demeterin kodittoman lapsen, Meg McCaffreyn. Apollon luulee, että hänen pitää tehdä muutama helppo tehtävä saadakseen kuolemattomuutensa takaisin ja hän ja Meg menevät Percy Jacksonin avulla Puoliveristen leirille. Siellä heille selviää, että useat oraakkelit ovat lakanneet toimimasta.
Synkkä Ennustus.
Kirja jatkaa Apollonin tarinaa kuolevaisena. Hän matkaa Pohjois-Amerikassa ja yrittää saada oraakkeleita entiselleen Leo Valdezin, Kalypson ja Festus-lohikäärmeen avulla.
Palava Labyrintti.
Leon ja Apollonin tiet erkanevat. Leon pitää kiirehtiä Juppiterin leiriin varoittamaan tulevasta uhasta. Apollonilla taas on omat ongelmansa. Hänen täytyy kohdata odottamattomat vaarat, kolmas keisari ja olla valmis uhraamaan kaikki, jopa oma henkensä.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen 2019 kokoonpanot

Tämä on luettelo jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin 2019 nimetyistä urheilijoista. Pelaajan nimen yhteydessä on ilmoitettu hänen pelinumeronsa, pelipaikkansa, pituutensa, painonsa, syntymäaikansa ja kaudella 2018–2019 edustamansa seura.
Lohko A.
Suomi.
&lt;section begin="Suomi"/&gt;
&lt;section end="Suomi"/&gt;
Kaukasian imaamikunta

Kaukasian imaamikunta oli valtio, jonka Dagestanin ja Tšetšenian imaamit perustivat Pohjois-Kaukasiaan taistellakseen Venäjän keisarikuntaa vastaan Kaukasian sodassa. Imaamikunnan perustivat vuonna 1828 kaksi radikaalia imaamia, Ghazi Muhammad ja Šamil. Imaamikunta lakkasi olemasta vuonna 1859, kun imaami Šamil suostui Venäjän keisarin tarjoamaan antautumissopimukseen.
Antti Pendikainen

Antti Pendikainen (27. helmikuuta 1990 – 26. toukokuuta 2019 Asikkala) oli Nilsiässä asunut suomalainen stunt-esiintyjä, sijaisnäyttelijä ja tubettaja. Hän tuli tunnetuksi ympäri maailmaa tekemistään hurjapäisistä stunt-tempuista. Pendikaisen tunnetuimpiin temppuihinsa kuuluu hyppääminen kuumailmapallosta ilman laskuvarjoa vuonna 2015. Samana vuonna hän hyppäsi Hotelli Torni Tampereen katolta base-hypyn. 
Pendikainen kertoi tehneensä pikkupojasta asti stunt-tyylisiä temppuja. Hänen mukaansa sisäinen palo tehdä mahdottomasta mahdollista ajoi häntä uralla eteenpäin. Antti Pendikainen kuului stunt-temppuja tekevään Stunt Freaks Team -ryhmään.
Pendikainen kuoli Asikkalan Vesivehmaalla järjestetyssä offroad-moottoripyörien cross country -kilpailussa toukokuussa 2019. Hän todennäköisesti menetti kohtalaisen hitaassa vauhdissa moottoripyöränsä hallinnan ja törmäsi puuhun.