tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Surinamen juutalaiset

Surinamen juutalaiset ovat pieni juutalainen vähemmistö Etelä-Amerikan Surinamessa. Juutalaisyhteisön lukumäärä on nykyisin alle 200, mutta 1600-luvulta 1700-luvulle niin sanotun Jodensavannen alueen sokeriplantaaseja asutti noin 2 000 juutalaista, jotka olivat alueen tuolloisen valkoihoisen väestön enemmistö.
Historia.
Ensimmäinen pysyvä juutalaisasutus nykyisessä Surinamessa perustettiin Barbadosin englantilaisen kuvernööri Francis Willoughbyn luvalla vuonna 1652. Sen asuttivat juutalaiset ja englantilaiset siirtolaiset, joihin liittyi kaksi muuta joukkoa juutalaisia nykyisin Ranskan Guyanassa sijaitsevasta Remirestä vuonna 1663 ja 1667. 17. elokuuta 1665 seudun juutalaiset olivat saaneet tiettyjä erioikeuksia, joihin lukeutui esimerkiksi juutalaisten uskonnollisten tapojen vapaa harjoittaminen. Alankomaiden vallattua nykyisen Surinamen vuonna 1667 juutalaisten erityisoikeudet vahvistettiin vielä uudestaan. Vuonna 1669 alankomaalaiset perustivat myös juutalaisista koostuneen sotilasosaston.
Ensimmäiset juutalaiset olivat asettuneet Cassipoerajoen varrelle, mutta he siirtyivät vähitellen tautien vähemmän vaivaamalle alueelle Surinamejoen varrella. Alue tunnettiin nimellä juutalaissavanni eli Jodensavanne. Juutalaiset perustivat plantaaseja joilla kasvatettiin sokeriruokoa ja valmistettiin sokeria. Vuonna 1694 alueella oli 570 juutalaista ja heidän 40:llä plantaasillaan työskenteli 9 000 työläistä. Seuraavan vuosisadan puolivälissä juutalaisia oli jo noin 2 000 ja he muodostivat Surinamen valkoihoisen väestön tuolloisen valtaosan. Alueelle oli saapunut sefardijuutalaisia Amsterdamista ja aškenasijuutalaisia Rotterdamista. Yhteisöön sekoittui ajan kanssa myös vapautettuja orjia, sekä juutalaisten ja entisten orjien seka-avioliittojen jälkeläisiä.
Juutalaisten plantaasien talous kärsi huomattavasti 1700-luvulla toistuvien orjakapinoiden takia, sokerin hinnan romahduksesta ja esimerkiksi Ranskan laivaston hyökkäyksistä alueella. Plantaasien juutalaiset alkoivat siirtyä alueen pääkaupunki Paramariboon. 1800-luvulla niin sanottua juutalaissavannia asutti enää vain noin sata juutalaista. Paramaribossa juutalaiset omistivat tyypillisesti pienimuotoisia kauppoja. Yleisen juutalaisvastaisuuden kasvaessa Surinamen juutalaiset menettivät heille myönnetyt erityisoikeudet vuonna 1925. Saman vuosisadan alussa juutalaisten määrä Surinamessa oli noin 1 500 ja vuonna 1923 1 818. Surinamen itsenäistyessä vuonna 1975 juutalaisia oli vain 500. Kuten huomattava osa maan muustakin väestöstä, suuri joukko juutalaisia muutti taloudellisen romahduksen pelossa ulkomaille. Muuttajia lähti maasta myös 1980-luvun sisällissodan takia. Maan nykyisen juutalaisyhteisön koko on alle 200 henkilöä. Yhteisö käyttää 1800-luvulla rakennettua puista Neve Shalomin synagogaa Paramaribossa.
Team Köllensperger

Team Köllensperger (tai Team K) on Etelä-Tirolissa toimiva alueellinen puolue. Puolue katsoo haastavansa Etelä-Tirolin kansanpuolueen politiikkaa.
Historia.
Team K irtautui Viiden tähden liikkeestä, kun sen perustaja Paul Köllensperger jätti puolueen katsottuaan, ettei Viiden tähden liike puolusta saksankielisen vähemmistön etuja. Köllensperger kuitenkin myönsi, että aatemaailma entisen puolueen kanssa on samanlainen, joten yhteistyö on todennäköinen..
Ensimmäisissä vaaleissan, vuoden 2018 paikallisvaaleissa, puolue sai 15,2 % äänistä ja sai kuusi paikkaa nousten Landtagin toiseksi suurimmaksi puolueeksi.
Europarlamenttivaaleissa 2019 puolue liittoutui Più Europan kanssa ja asetti yhden oman ehdokkaan.
Näkemyksiä.
Team K katsoo olevansa vaihtoehto sekä italian- että saksankielisille äänestäjille. Se haluaa pitää kiinni alueen kaksikielisyydestä ja päästä eroon mm. kieliryhmien erillisistä kouluista.. 
Puolue kannattaa mm.:
Roman Semtšenko

Roman Sergejevitš Semtšenko (, s. 1. lokakuuta 1987 Habarovsk) on venäläinen karateka ja valmentaja. Hän on Kyokushinin kolminkertainen Venäjän mestari ja Japanin mestari.
Alkuvuodet.
Semtšenko alkoi harjoittelemaan karatea 1993 Habarovskissa ja saavutti 1. danin mustan vyön 2001.
Kilpaura.
Semtšenko saavutti ensimmäisen isomman turnausmitalin 2007 Siperian federaatiopiirin mestaruuskilpailuissa tultuaan toiseksi.
2008 Semtšenko saavutti Japanin kevytsarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa maamiehensä Nikolai Krushin. Hän saavutti samana vuonna Siperian federaatiopiirin kisoissa toistamiseen hopeaa.
Semtšenko saavutti ensimmäisen Venäjän mestaruuden 2009 voitettuaan loppuottelussa edellisvuoden mestarin Stanislav Romantševin. Hän sijoittui lisäksi kolmanneksi Kaukoidän federaatiopiirin mestaruuskisoissa ja voitti Moskovan mestaruuden, jonka hän myös onnistui voittamaan toistamiseen 2010.
2011 hän uusi Venäjän kevytsarjan mestaruutensa voitettuaan tällä kertaa loppuottelussa Kirill Zubarevin. Semtšenko voitti myös Siperian federaatiopiirin mestaruuden, joka pidettiin hänen kotikaupungissaan.
2012 Semtšenko saavutti kolmannen Venäjän kevytsarjan mestaruutensa voitettuaan loppuottelussa Alexander Mikhailovin. Hän saavutti samana vuonna uransa kolmannen Kaukoidän federaatiopiirin mestaruuden.
Semtšenko on sittemmin pääosin keskittynyt nuorten valmentamiseen Habarovskissa ja on valmentanut useita Venäjän ja Euroopan mestareita, kuten Ksenia Zasorina ja Kirill Psarjov. Hänet palkittiin Venäjällä vuoden kyokushin karaten valmentajaksi vuosina 2015 ja 2016.
Aguilar

Aguilar on espanjankielinen sukunimi. Merkittäviä henkilöitä ovat muun muassa:
Ventura Ruiz Aguilera

Ventura Ruiz Aguilera (2. marraskuuta 1820 Salamanca, Espanja – 1. heinäkuuta 1881 Madrid, Espanja) oli espanjalainen runoilija ja lääkäri, joka toimi Espanjan kansallisen arkeologisen museon johtajana kuolemaansa asti. Hän laati nationalistisia sanomalehtikirjoituksia ja isänmaallisia runoja, kuten ”Ecos nacionales”, sekä elegioita, kuten ”Elegias y Armonias”. Hän kirjoitti myös suorasanaista kirjallisuutta, muun muassa näytelmiä, jota eivät saaneet yhtä paljon huomiota osakseen.
Aguilera opiskeli ensin lääketiedettä mutta heittäytyi pian poliittisiin kiistoihin. Hänestä tuli loistava journalisti ja Espanjassa aikansa runollisin edistysmielinen. Hänen maineensa runoilijana loi kokoelma "Los cantares", joka toi hänelle nimen Espanjan Bérangerina. Hän vaikutti suuresti omana aikanaan poliittisesti kiihkeällä runokokoelmalla "Ecos nacionales" (1849), jonka alussa on ”Roncesvalles” ja lopussa ”Vergara”. Merkittävimmäksi hän kuitenkin nousi lyyrikkona kokoelmallaan "Elegías y armonías". Muita merkittäviä ovat "Sátiras", joka koostuu yksitoistatavuisista kolmirivisistä säkeistä, "Rimas varias", "Legenda de Nochebuena" (1872), "Proverbios ejemplares" sekä "Proverbios cómicos" (1864), joissa erityisen merkittävää on tyylin puhtaus ja tunteen syvyys. Intohimoinen rakkaus isänmaahan ja kotiin ovat leimallisia koko hänen runotuotannolleen.
Kuivuus noin 4 200 vuotta sitten

Kuivuus noin 4 200 vuotta sitten ("4,2 kilovuoden tapahtuma") oli jakso, jolloin Lähi-idässä ja Kiinassa kuivuus aiheutti nälänhätää ja harvensi asutusta. Kuivuus aloitti Meghalyan-jakson. Kaikilla maailman alueilla ei tapahtunut kuivumista, joillain päin vastoin kostumista. Pohjois-Euroopassa kuivuminen ei vaikuttanut.
Nimitys.
4 200 vuoden takaista kuivumista kutsutaan usein 4,2 kilovuoden tapahtumaksi (engl. "4,2 ka event", "4,2 kyr event"). Tämä on sama kuin Bondin tapahtuma 3 tai IRD 3. 
Historia.
Monien lähteiden mukaan noin 4 200 vuotta sitten alkanut kuivuus oli kaksiosainen, välissä oli kostea kausi.
Intian monsuuni, Mawmluhin luola.
Yli 4 255 vuotta sitten kostea
4 255–4 070 vuotta sitten hyvin vaihteleva monsuuni:
Kuivuus noin 4 200 (~ 13 v) ja noin 4 175 (~ 10 v) vuotta sitten
4 070–4 010 vuotta sitten kostea vaihe 
4 010–3 890 vuotta sitten kuiva, erityisesti keskimäärin 3 970 (~ 20 v) ja keskimäärin noin 3 915 (~ 25 v)
Namibia.
Namibiassa kuivuutta vastasi kostea kausi.
Ensimmäinen kostea kausi 4 150–4 190 vuotta sitten
Kuiva kausi 4 150–4 050 vuotta sitten
Toinen kostea kausi 4 050–4 000 vuotta sitten
Kuiva kausi 4 000 vuotta sitten
Kosteata varsinkin 4 015–3 930 vuotta sitten, keskimäärin 4 007 vuotta sitten. Tällöin Lähi-idässä oli kuiva kausi.
Grace Aguilar

Grace Aguilar (2. kesäkuuta 1816 Hackney, Englanti − 16. syyskuuta 1847 Frankfurtin vapaakaupunki) oli kuuluisa viktoriaanisen ajan englantilainen runoilija ja romaanikirjailija.
Aguilar oli Portugalista tullutta sefardijuutalaista sukua. Aguilar sairasteli koko ikänsä paljon: jokin tuntematon sairaus heikensi hänen vastustuskykyään jo lapsena. Tuhkarokko hänellä oli 19-vuotiaana, ja selkärangasta johtuva halvaantuminen jäi parantumatta. Hän kykeni silti aktiviteetteihin, kuten soittoharrastukseen instrumentteinaan harppu ja piano, ja hän matkusteli. Hän oli kristillisen siveysopin kannattaja mutta säilytti myös vanhempiensa perinteitä. Hänen teoksensa käsittelivät pitkälti kotia ja kasvatusta. Niistä ovat tunnetuimmat "Home influence" (1855), "The mother’s recompense" (1855). Teokset levisivät laajalti Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Hän käänsi isänsä pyynnöstä ranskasta englanniksi Orobio de Castron "Israel Defended" -puolustuspuheen ja loi muuta Israelin ja juutalaisuuden historia -aiheista tuotantoa.
Beatrice Egli

Beatrice Margerite Egli (21. kesäkuuta 1988 Pfäffikon, Schwyz, Sveitsi) on sveitsiläinen kevyen musiikin laulaja ja televisiojuontaja. Hän on niittänyt mainetta saksankielisessä Euroopassa hyväntuulisella ja tarttuvalla pop-musiikillaan eritoten vuodesta 2013, jolloin hän voitti "Deutschland sucht den Superstar" -kilpailun.
Beatrice Eglin menestysiskelmiä ovat muun muassa Dieter Bohlenin kynästä syntynyt "Mein Herz" sekä "Irgendwann", "Kick im Augenblick", "Wo sind all die Romeos" ja "Herz an". Tuonnempana Eglin lauluja on säveltänyt ja tuottanut Joachim Wolf.
Ura.
Beatrice Egli alkoi opiskella laulua teini-ikäisenä. Lavaesiintymisensä hän aloitti erilaisilla kansanjuhlilla, kuten Alpenschlager-festivaaleilla. Hän hankki myös porvarillisen ammatin ja valmistui hiusmuotoilijaksi. Eglin taiteellinen ura haki suuntaansa vuosikausia, eikä ollut ottaa urjetakseen. Vuonna 2007 Egli duetoi Lys Assian kanssa Grand Prix der Volksmusik -kilpailussa ja vuonna 2009 hän esiintyi iskelmälaulaja Andy Borgin juontamassa "Musikantenstadl"-ohjelmassa. 2010-luvun alussa Egli suoritti näyttämötaiteellisia opintoja Hampurissa.
Eglin vuonna 2007 julkaistu esikoisalbumi "Sag mir wo wohnen die Engel" ja seuraavana vuonna julkaistu "Wenn der Himmel es so will" menestyivät heikohkosti. Toukokuussa 2013 Egli voitti saksalaisen kykyjenetsintäkilpailun "Deutschland sucht den SuperStar", ja suosio ampaisi nousuun. Samana keväänä julkaistiin albumi "Glücksgefühle", joka oli myyntimenestys. Marraskuussa 2013 julkaistiin albumi "Pure Lebensfreude", joka niin ikään myi erinomaisesti.
"DSDS"-voiton jälkeen julkaistut studioalbumit ovat myyneet sadointuhansin ja Egli antoi myös menestyksekkään konserttikiertueen 2010-luvun puolessa välissä. Vuonna 2019 julkaistu studioalbumi "Natürlich!" on Eglin viides listaykkönen Sveitsissä ja se menestyi varsin hyvin myös Saksassa ja Itävallassa. Studioalbumi "Alles was du brauchst" nousi Saksan listaykköseksi syyskuussa 2021.
Vuonna 2014 Egli voitti Echo-palkinnon uuden tulokkaan sarjassa. Vuonna 2015 hänet palkittiin Swiss Music Awardsissa parhaana naissolistina.
Televisiojuontajan uransa Beatrice Egli aloitti keväällä 2015 ohjelmassa "Ein Frühlingstag in Rom".
Eglin ulkotaiteellisista saavutuksista mainittakoon kiipeäminen Matterhornin huipulle vuonna 2021.
Sukutausta.
Beatrice Eglin vanhemmat ovat Ida ja Bruno Egli-Keller. Hänellä on kolme veljeä ja hänen äidillään peräti yksitoista sisarusta. Äitinsä puolelta Eglillä on yli 50 serkkua.
Ravintolalaiva Glückauf

Ravintolalaiva Glückauf on Porvoon jokirannassa sijaitseva kesäkaudella auki oleva ravintolalaiva.
Laivan historia.
M/S "Glückauf" on kaksimastoinen, teräsrakenteinen kuunari, joka rakennettiin Bremerhavenissa Saksassa vuonna 1898. Aluksen kasteessa saama nimi "Glückauf" tarkoittaa saksalaisten louhijoiden käyttämää tervehdystä "Glück Auf". Paraisten Kalkkivuori Osakeyhtiö osti aluksen Saksasta vuonna 1904. Kaupan yhteydessä alus nimettiin M/S "Kalkiksi".
Yrityksen omistaja purjehti aluksella Saksasta takaisin Suomeen omalla häämatkallaan. Vuonna 1959 alus myytiin Nordströmin veljeksille, jotka antoivat aluksen nimeksi M/S "Margot". Alus kuljetti hiekkaa Porvoon ja Helsingin välillä aina vuoteen 1984 jolloin Böge Larsenin omistama Oy Larsen Marin Ab osti aluksen. 
Böge Larsen kunnosti aluksen ja rakensi siitä kelluvan kaupan jota hän piti Porvoon jokirannassa aina vuoteen 1987 asti. Laivassa myytiin erilaisia veneilytarvikkeita. Toimiessaan kelluvana kauppana alus nimettiin uudelleen "Glückauf"-nimiseksi. 
Vuonna 1987 porvoolainen yrittäjäpariskunta Marjo ja Esa Nuutinen ostivat aluksen ja tekivät siitä ravintolalaivan. Alus vietiin Helsinkiin, jossa se toimi ravintolalaivana Siltasaarenrannan kupeessa Hakaniemessä. Vuonna 1996 porvoolainen Jalohovi Oy pelasti aluksen pakkohuutokaupasta. Alus vietiin takaisin Porvooseen kesällä 1996. Glückaufin saapumista takaisin Porvooseen oli seuraamassa monisatapäinen yleisö.
Saapuessaan takaisin kotikaupunkiinsa Porvooseen alus kunnostettiin täydellisesti sekä takiloitiin alkuperäiseen muotoonsa Porvoolaisen merenkulun asiantuntijan Lasse Wahan toimesta. Alus on vuodesta 1996 yhtäjaksoisesti toiminut ravintolalaivana Porvoon jokirannassa. 15. tammikuuta 2010 alus oli upota Porvoonjokeen vuodon seurauksena. Vuonna 2015 Glückauf myytiin kahdelle porvoolaiselle yksityishenkilölle, jotka omistavat aluksen edelleen. Ravintolatoimintaa harjoittaa heidän yhtiönsä Ravintolalaiva Glückauf Oy.
Tekniset tiedot.
Entiset nimet:
Nathaniel Shilkret

Nathaniel Shilkret (25. joulukuuta 1889 Queens, New Yorkin kaupunki – 18. helmikuuta 1982 Franklin Square, New Yorkin osavaltio) oli yhdysvaltalainen klarinetisti, säveltäjä ja kapellimestari. Hän työskenteli klassisen ja kevyen musiikin sekä elokuvamusiikin parissa.
Shilkret soitti jo teini-ikäisenä esimerkiksi Victor Herbertin ja John Philip Sousan orkestereissa sekä Vasilii Safanovin ja Gustav Mahlerin johdolla New Yorkin filharmonisessa seurassa. Vuosien ajan hänet tunnettiin parhaiten yhteydestään Victor Talking Machine Companyyn (myöhemmin RCA Victor), jolle hän ohjasi lukuisia levytyksiä salonkiorkesterinsa kanssa. Monista näistä levyistä tuli myyntimenestyksiä. Tyyliltään ne edustivat populaari- tai kevyttä klassista musiikkia. Hän teki kapellimestarina radiolähetyksiä ja levytyksiä useille muillekin levy-yhtiöille. Osalla levytyksistään hän myös soitti itse eri soittimia. Shilkret teki levytykset myös George Gershwinin teoksista "Rhapsody in Blue" ja "An American in Paris".
Shilkret sävelsi monia populaarilauluja, joista tunnetuimmaksi ja kaupallisesti menestyneimmäksi tuli "The Lonesome Road". Sen ovat levyttäneet muiden muassa Andrews Sisters, Louis Armstrong, Benny Goodman, Bing Crosby, Sammy Davis Jr., Peggy Lee, Frank Sinatra, Tommy Dorsey, Earl Hines, Al Hirt, Paul Robeson ja Helen Traubel.
Vuodesta 1935 Shilkret asui Los Angelesissa, jossa työskenteli Hollywoodissa. Hän työskenteli säveltäjänä, sovittajana ja kapellimestarina kymmenten elokuvien musiikin parissa. Näiden elokuvien joukossa ovat "The Bohemian Girl" (1936), "Mary of Scotland" (1936), "Hääkarkuri" ("Swing Time", 1936), "Saanko luvan?" ("Shall We Dance", 1937) sekä lukuisat Ohukaisen ja Paksukaisen elokuvat. Shilkret muistetaan parhaiten kaupallisesta ja elokuvamusiikista, mutta hän sävelsi myös konserttiteoksia, kuten konserton pasuunalle ja orkesterille. Teoksen tilasi Tommy Dorsey, joka soitti sen vuonna 1945 New Yorkissa Leopold Stokowskin johdolla. Vuonna 2003 sen esitti Carnegie Hallissa Skitch Hendersonin johtama The New York Pops -orkesteri. Maailmanensilevytyksen teoksesta julkaisi BIS-levy-yhtiö vuonna 2005. Levyllä solistina soittaa Christian Lindberg ja orkesterina John Neschlingin johtama São Paulon kaupungin sinfoniaorkesteri. Muita Shilkretin klassisia teoksia ovat muiden muassa sinfoninen runo "Skyward" (1928), "Firefly Scherzo", "Southern Humoresque" viululle ja klarinettikvintetto.
Kolumbianromisko

Kolumbianromisko ("Chauna chavaria") on romiskoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosista.
Koko ja ulkonäkö.
Kolumbianromisko on hyvin suurikokoinen lintu ja voi kasvaa 76–94 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Kolumbianromisko on yleisväritykseltään harmaa. Päälaki ja työhtö ovat vaaleanharmaat ja silmien ympärillä on paljas punainen ihoalue. Nokka on punainen ja koukkupäinen. Linnun kurkku ja posket ovat valkoiset ja pitkä kaula on musta. Kolumbianromiskon siivet, selkä ja pyrstö ovat tummanharmaat ja siiven alapuoella on valkoista. Lajin vatsa on väriltään ruskehtavan harmaa. Klumbianromiskon jalat ovat pitkät, paksut ja väriltään punaiset.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kolumbianromiskoa tavataan ainoastaan Kolumbian pohjoisosista ja pieneltä alueelta Venezuelan kaakkoisosasta. Lajin elinympärsitöä ovat kosteikot kuten suot, marskimaat, laguunit ja hitaasti virtaavien jokien rannat. Kannan kooksi arvioidaan 60 000–130 000 aikuista lintua. Kantaa uhkaavat elinympäristön vähentyminen saastumisen ja maatalousmaaksi muuttamisen takia, munien keräily ja lintujen pyydystäminen lemmikeiksi. Kolumbianromiskot elävät yleensä pareittain tai pieninä ryhminä. Linnunravintoa ovat vesikasvien lehdet, juuret ja siemenet. Kolumbianromiskon pesimäkausi alkaa loka-marraskuussa. Pesä on suuri litteä alusta, joka rakennetaan vesikasveista. Naaras munii 2–7 munaa.
Khirasara

Khirasara on muinainen Indus-kulttuurin jo raunioitunut kylä Gujaratin osavaltiossa, Intiassa.
Paikka sijaitsee 85 kilometrin päässä Bhujista Nakhatranassa, Kutchin piirikunnassa. Khari-joki virtaa lähellä. Khirasara oli Indus-kulttuurin aikoina noin 2600–2200 eaa. suurehko käsityökeskus. Indus-kulttuurille tyypillisiä säännöllisiä rakennelmia on löydetty. Myös esineistöä: helmiä, sinettejä, ongenkoukkuja, kultakoruja. Paikalta on löydetty mm. punaista kiillotettua keramiikkaa.
Helen Traubel

Helen Traubel (20. kesäkuuta 1899 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat – 28. heinäkuuta 1972 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän oli keskeinen Richard Wagnerin tulkki, mutta hän nautti suosiota myös populaarimusiikin parissa.
Traubel alkoi käydä laulutunneilla 13-vuotiaana ja keskeytti high schoolin omistautuakseen päätoimisesti laulamiselle. Hän teki konserttidebyyttinsä vuonna 1925 St. Louisin sinfoniaorkesterin kanssa. Traubel esiintyi St. Louisin sinfoniaorkesterin kanssa useissa Yhdysvaltojen Keskilännen ja etelän kaupungeissa. Hän lauloi New Yorkin filharmonikkojen kanssa vuonna 1926 ja piti myöhemmin konserttisarjan Philadelphian orkesterin kanssa.
Toukokuussa 1937 Traubel teki Metropolitan-oopperassa Mary Rutledgen roolin Walter Damroschin oopperassa "The Man Without a Country". New Yorkin -konserttidebyyttinsä hän teki The Town Hallissa lokakuussa 1939. Metropolitan-oopperan säännöllisellä kaudella hän esiintyi ensimmäisen kerran Sieglindena Wagnerin "Valkyyriassa" joulukuussa 1939. Kirsten Flagstadin lähdettyä vuonna 1941 Traubelista tuli Metropolitan-oopperan johtava Wagner-sopraano. Hän teki useita kansallisia sekä Euroopan-kiertueita ja oli suosittu levyttäjä. Hän lauloi usein myös radiossa, televisiossa ja yökerhoissa.
Traubel aloitti myös kirjallisen uran "The Ptomaine Canary" -teoksella vuonna 1950. Toisena romaanina ilmestyi vuonna 1951 "The Metropolitan Opera Murders". Metropolitan-oopperan yleisjohtaja Rudolf Bing vastusti vuonna 1953 jyrkästi Traubelin esiintymisiä New Yorkin yökerhoissa, joten Traubel sanoi irti sopimuksensa Metropolitan-oopperassa. Tämän jälkeen hän esiintyi Broadwaylla Rodgers ja Hammerstein -musikaalissa "Pipe Dream" (1955) ja useissa elokuvissa. Vuonna 1959 hän julkaisi omaelämäkertateoksen "St. Louis Woman".
Four By Four

Four by Four on Backyard Babiesin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 28. elokuuta 2015.
Sliver &amp; Gold

Sliver &amp; Gold on Backyard Babiesin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2019.
Uhkolansuo

Uhkolansuo on suurehko suo Riihimäellä. Suo on suurimmilta osin ojitettu ja sijaitsee laajojen mäkien välissä. Se on pääosin puustoista räme- ja korpimuuttumaa. Ojia on varsinkin suon pohjoisosassa. Paikoin, etenkin suon keskiosassa, on luonnontilaisempia kohtia, joissa on korpirämettä, tupasvillarämettä ja isovarpurämettä sekä joitain pienialaisia nevalaikkuja. 
Alueen pääpuulajeina vaihtelevat mänty, koivu ja kuusi. Kasveista valtalajeina kasvaa juolukka ja mustikka. Muita runsaista lajeja ovat muurain, riidenlieko, variksenmarja, kanerva, puolukka, suopursu ja metsäalvejuuri. Ojissa ja ojapientareilla runsaimpia lajeja ovat korpikaisla, luhtasara, polkusara ja röyhyvihvilä. Melko runsaita ovat myös ratamosarpio ja luhtamatara. Nevamaisella alueella kasvaa runsaasti karpaloa ja suokukkaa sekä vaivaiskoivua ja paikoitelleen tähtisaraa, kihokkia ja riippasaraa.
Alueella on polkuja ja pitkospuita. Lähistöllä sijaitsevat myös Vahteriston luonnonsuojelualue sekä Helsingin yliopiston atsaleaistutuskokeilu eli atsaleapuisto.
Kerttu ja Hannu

Kerttu ja Hannu () on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, jonka on ohjannut Oz Perkins. Se perustuu Grimmin veljesten satuun ”Hannu ja Kerttu”.
"Kerttu ja Hannu" sai ensi-iltansa 31. tammikuuta 2020.
Arolammi

Arolammi tai Arolampi on Riihimäellä, Arolammen kylässä sijaitseva Vantaanjoen lampimainen laajentuma. Se on rehevä ja umpeen kasvava peltojen ympäröimä kosteikko. Alue on merkittävän arvokas vesi- ja rantalinnuston pesintä- ja ruokailupaikka. Lintujen pesimäaika Arolammella on 1.4. - 15.7.
Maantietoa.
Arolammi on 450 metriä pitkä, 250 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Arolammen rantojen kasvillisuus on muuttunut paljon 8. helmikuuta 2003 rakennetun pohjapadon jälkeen. Pato on tasannut lammen vedenpinnan 84,5-85,0 metrin tasolle. Vedenpinnan nousu ja jääminen korkeammalle tasolle on ilmeisesit pysyvästi aiheuttanut lisää pajukkojen ja rantakoivujen jäämistä veden alle ja niiden poistamista rannoilta. Varsinkin Arolammen luoteispäädyssä puustoa ei juuri olekaan. Arolammen pohjassa on lähteitä, jotka ovat parantavat veden laatua. Lähteiden kohdalla vesi pysyy sulana talvellakin kylmimpiä viikkoja lukuun ottamatta.
Arolammen rantaviivan pituus on 750 metriä. Lammen rantaa kiertävät eri kasvillisuusvyöhykkeet. Etelä- ja pohjoisrannalla on pajukkoluhtia. Itse lampea reunustaa rehevä saraikkorantaluhtavyöhyke, jossa kasvaa muun muassa viiltosaraa, vesihierakkaa, ruokohelpiä, mesiangervoa, viitakastikkaa, luhtasaraa, leveäosmankäämiä ja kurjenmiekkaa. Uloimpana vedessä on järviruohovyöhyke ja avovedessä kasvaa ulpukkaa. Alueen länsiosassa, Vantaanjoen varrella kasvaa haapoja, raitoja ja harmaaleppää.
Ympäröivä Arolammen kylä on saanut nimensä tästä lammesta.
Vesistösuhteet.
Arolammi sijaitsee Vantaanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 21) Vantaan yläosan alueella (21.02), jonka Vantaan-Herajoen valuma-alueeseen (21.023) järvi kuuluu. Lampi on Vantaanjoen läpivirtausjärvi, jonka vesi vaihtuu nopeasti. Sen vedenpinnan korkeus on 84,5 metriä mpy.
Tiril Liverud Knudsen

Tiril Liverud Knudsen (s. 31. elokuuta 1998) on norjalainen maastohiihtäjä.
Maailmancup.
Knudsen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 8. joulukuuta 2018, jolloin hän oli 42:s Beitostølenissä 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Toisessa maailmancup-kisassaan 10. maaliskuuta 2019 hän oli 41:s Oslossa 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähdössä. Knudsen paransi parasta maailmancup-sijoitustaan myös kolmannessa maailmancup-kilpailussaan 7. joulukuuta 2019 ollen 38:s yhdistelmäkilpailussa Lillehammerissa.
Skandinavia Cup.
Skandinavia Cupissa Knudsen kilpaili ensimmäisen kerran 14. joulukuuta 2018, jolloin hän oli 41:s perinteisen hiihtotavan sprintissä Östersundissa. Kymmenen parhaan joukkoon Knudsen hiihti ensimmäisen kerran jo toisessa Skandinavia Cup -kisassaan 16. joulukuuta 2018, kun hän oli kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan kisassa seitsemäs. Kauden 2018–2019 yhteispisteissä Knudsen sijoittui yhdeksänneksi.
Palkintopallille Knudsen ylsi ensimmäisen kerran 14. joulukuuta 2019, kun hän oli toinen 20 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Vuokatissa.
Nuorten MM-kilpailut.
Knudsen oli mukana nuorten MM-kilpailuissa Gomsissa 2018 alle 20-vuotiaiden sarjassa. Ainoassa kisassaan, viiden kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa, hän oli 23:s.
Vuoden 2019 nuorten MM-kilpailuissa Lahdessa Knudsen kilpaili alle 23-vuotiaiden sarjassa. Näissäkin kilpailuissa hän hiihti yhden matkan, kymmenen kilometriä perinteisellä hiihtotavalla, ollen 30:s.
Norjan-mestaruuskilpailut.
Norjan-mestaruuskilpailuissa Knudsen ylsi ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon 2. helmikuuta 2019, kun hän oli kymmenes yhdistelmäkilpailussa Meråkerissa.
Savo-Karjalan Kokoomus

Savo-Karjalan Kokoomus ry on yksi Kansallisen Kokoomuksen piirijärjestöistä. Se aloitti toimintansa 2014, kun Pohjois-Karjalan Kokoomus ja Pohjois-Savon Kokoomus päättivät yhdistyä vuonna 2013.
Historiaa.
Vuonna 2013 tapahtuneen yhdistymisen taustalla oli Suomen vaalipiiriuudistus, jossa mm. Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon vaalipiirit yhdistyivät Savo-Karjalan vaalipiiriksi.
Jäsenjärjestöt.
Piirijärjestön muodostaa noin 50 kokoomusyhdistystä, mukaan lukien neljä Kokoomuksen Naisten Liiton jäsenyhdistystä, kolme Kokoomuksen Nuorten Liiton jäsenyhdistystä sekä yksi Kokoomuksen Opiskelijaliitto Tuhatkunnan yhdistystä. Lisäksi Joensuussa toimii Kokoomuksen Joensuun kunnallisjärjestö ja Kuopiossa Kokoomuksen Kuopion kunnallisjärjestö, jotka vastaavat kyseisten kaupunkien kuntapolitiikasta.
Rush (trampoliinipuisto)

Rush on trampoliinipuisto, joka sijaitsee Helsingissä Pitäjänmäessä, Valimon rautatieaseman läheisyydessä. Puisto avattiin keväällä 2016 Pohjoismaiden ensimmäisenä trampoliinipuistona. Myös Vantaalla sijaitsi aiemmin Rush-puisto, mutta puisto suljettiin vähäisen kävijämäärän vuoksi kevään 2019 lopussa. Kesällä 2018 puistot tarjosivat löysin perustein ilmaista sisäänpääsyä, mikä vaikutti kannattavuuteen.
Puistosta löytyy muun muassa yli 50 freestyle-trampoliinia, vaahtokumimonttu Foam pit, Wipe Out, hyppypatja Stunt Jump sekä airwalk-alue.
Jääpallon Ruotsin 1.divisioonan kausi 1945

Jääpallon Ruotsin Division I:n kausi 1945 pelattiin kahdessa kahdeksan joukkueen lohkossa, joiden voittajat pelasivat loppuottelun vuoden 1945 Ruotsin jääpallomestaruudesta.
Lohkovoittajiksi selviytyivät Sandvikens AIK ja Slottsbrons IF. Tukholmassa 25. helmikuuta pelatussa loppuottelussa Sandvikens AIK voitti maalein 3-2.
Division I.
Etelä.
VSK sai luovutusvoiton IF Götasta.
Loppuottelu.
25.2.1945 Tukholma
Rantalentopallon maailmanmestaruuskilpailut 2019

Rantalentopallon maailmanmestaruuskilpailut 2019 pelattiin Hampurissa, Saksassa 28. kesäkuuta – 7. heinäkuuta. Nämä olivat rantalentopallon 12. maailmanmestaruuskilpailut. Kilpailupaikkana oli 13 000 katsojan Am Rothenbaum -stadion. Sekä miesten että naisten turnaukseen osallistui 48 paria. Molemmissa sarjoissa voittajapari sai palkintorahoina 60 000 Yhdysvaltain dollaria, toiseksi sijoittunut pari 45 000 ja kolmanneksi paras pari 35 000 dollaria.
Miesten loppuottelussa venäläispari Oleg Stojanovski / Vjatšeslav Krasilnikov voitti saksalaisparin Julius Thole / Clemens Wickler erin 2–1 (19–21, 21–17, 15–11). Pronssiottelussa norjalaispari Anders Mol / Christian Sørum voitti yhdysvaltalaisparin Tri Bourne / Trevor Crabb erin 2–1 (19–21, 21–15, 15–10). Stojanovskista tuli 22 vuoden, 9 kuukauden ja 11 päivän iässä lajin historian nuorin miesten maailmanmestari.
Naisten loppuottelussa kanadalaispari Sarah Pavan / Melissa Humana-Paredes voitti yhdysvaltalaisparin Alix Klineman / April Ross erin 2–0 (23–21, 23–21). Pronssiottelussa australialaispari Taliqua Clancy / Mariafe Artacho del Solar voitti sveitsiläisparin Nina Betschart / Tanja Hüberli erin 2–0 (21–18, 22–20).
Ainsworth

Ainsworth on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
James Howard Kunstler

James Howard Kunstler (s. 19. lokakuuta 1948) on yhdysvaltalainen yhteiskuntakriittinen kirjailija, toimittaja, puhuja ja podcast-juontaja. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat "The Geography of Nowhere" (1994), yhdysvaltalaisten lähiöiden ja urbaanin kehityksen historia, sekä öljyhuippua ja tämän olettamiaan taloudellisia vaikutuksia käsittelevä "The Long Emergency" (2005) ja "Too Much Magic" (2012). Esseististen teostensa lisäksi Kunstler on kirjoittanut myös scifi-romaaneja. Kunstlerin teoksia ei ole käännetty suomeksi.
Laajemmassa julkisuudessa Kunstler tunnetaan parhaiten amerikkalaisen kaupunkisuunnittelun ja siihen kytkeytyvän elämäntavan ankarasta kritiikistään ja uuden urbanismin puolustuksestaan; hänen 2004 pitämä TED-puheensa "How Bad Architecture Wrecked Cities" on kerännyt yli 400 000 katselukertaa Youtubessa, ja hän on pitänyt puheita myös "American Institute of Architects", "The National Trust for Historic Preservation" ja "The National Association of Science" "and Technology" -järjestöjen tilaisuuksissa, sekä lukuisissa yliopistoissa kuten Yale, MIT, Cornell, USMA ja Rutgers.
Toimittajana Kunstler on kirjoittanut muun muassa seuraaville julkaisuille: "The Atlantic Monthly", "Slate.com", "RollingStone", "The New York Times Sunday Magazine". Kunstler pitää myös suosittua podcastia KunstlerCast, jossa hän keskustelee vieraiden kanssa muun muassa ympäristöön, talouteen, politiikkaan ja arkkitehtuuriin liittyvistä aiheista. Vierailijoina on ollut esimerkiksi Steve Keen, Dmitry Orlov, John Michael Greer, Richard Heinberg, David W. Orr, Pioro San Giorgio ja Bill Kauffman.
Tausta.
Kunstler syntyi New York Cityssä juutalaiseen perheeseen, mistä hänen perheensä muutti vanhempien eron jälkeen lähiöön Long Islandiin. Hänen biologinen isänsä toimi timanttikauppiaana, ja hänen isäpuolensa, jonka perheessä Kunstler vietti suurimman osan lapsuuttaan, sitä vastoin työskenteli "Broadway show" -markkinoijana. Kesät hän vietti poikien leireillä New Hampshiren osavaltiossa, jonka pikkukaupunki-idylli vaikutti hänen myöhempiin uusurbanististisiin näkemyksiinsä. 
Kunstler valmistui vuonna 1966 "New Yorkin High School of Music &amp; Art" -lukiosta, ja siirtyi opiskelemaan State University of New York at Brockport -yliopistoon pääaineenaan teatteri. Valmistuttuaan hän ryhtyi toimittajaksi ja kirjoitti lukuisiin julkaisuihin päätyen lopulta osaksi RollingStone -lehden palkatuksi toimittajaksi. Vuonna 1975 hän ryhtyi kokoaikaiseksi kirjailijaksi ja luennoitsijaksi. 
Kunstler elää Washingtonin piirikunnassa New Yorkin osavaltiossa ja hän on naimisissa lastenkirjailija Jennifer Armstrongin kanssa.
Huotrakala

Huotrakala ("Trichiurus lepturus") on huotrakalojen (Trichiuridae) heimoon kuuluva kalalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Huotrakalan ruumis on hyvin pitkänomainen, leveys- ja korkeussuunnassa litteä ja nauhamainen. Sillä ei ole suomuja. Huotrakalalla on suuret silmät ja sen kummassakin leuassa on torahampaat. Peräaukko sijaitsee lähempänä suuta kuin takaosaa. Laji on tavallisesti noin metrin mittainen ja enintään viiden kilogramman painoinen. Suurin onkimalla saatu huotrakala painoi 3,69 kilogrammaa ja se pyydystettiin Guanabaranlahdelta Rio de Janeirosta. Huotrakala voi kasvaa parhaimmillaan 120 senttimetrin mittaan.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Huotrakalaa tavataan maailmanlaajuisesti trooppisissa ja lauhkeissa vesissä lukuun ottamatta Tyynenmeren keskiosaa. Se on lajina laajalle levinnyt ja elinalueillaan runsaslukuinen. Lajin populaatiot ovat vakaita, ja vaikka sitä saatetaan joskus saada sivusaaliina pohjatroolauksessa, merkkejä lukumäärän vähenemisestä ei ole havaittavissa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee sen elinvoimaiseksi lajiksi. Tavallisesti huotrakala elää mutapohjalla matalissa rannikkovesissä. Ne myös uivat usein estuaareissa. Poikaset ja nuoremmat aikuiset huotrakalat muodostavat päiväsaikaan parvia 100 metriä pohjan yläpuolella. Vanhemmat aikuiset taas saalistavat päiväsaikaan lähellä pintaa ja viettävät pohjalla aikaa vain öisin. Huotrakaloja voidaan tavata vedenpinnasta aina 589 metrin syvyyteen, mutta yleensä ne pysyttelevät 100–350 metrin syvyisessä vedessä.
Ravinto ja elintavat.
Nuoret ja sukukypsyyttä vielä saavuttamattomat huotrakalat syövät krilliäyriäisiä, pieniä pelagisia planktonäyriäisiä ja pieniä kaloja. Aikuisiässä ne siirtyvät enemmän kalaravintoon, mutta syövät toisinaan äyriäisiä ja kalmareita. Huotrakalan pisin tavattu elinikä on 15 vuotta. Sukukypsyyden se saavuttaa 2 vuoden iässä. Lisääntyminen tapahtuu yleensä myöhäiskeväällä ja kesällä mutta on mahdollista ympäri vuoden.
Käyttö.
Huotrakalalla on kaupallista käyttöä, ja sitä myydään marketeissa tuoreena, pakasteena ja suolattuna.
Grace Paley

Grace Paley (11. joulukuuta 1922 Bronx, New York – 22. elokuuta 2007 Thetford, Vermont) oli yhdysvaltalainen kirjailija, runoilija ja aktivisti. Hänen kunniakseen on nimetty Grace Paley -palkinto.
Jean Aicard

Jean Aicard (4. helmikuuta 1848 − 13. toukokuuta 1921) oli ranskalainen kirjailija. Hänet valittiin 1909 Ranskan akatemian jäseneksi.
Aicardin teoksia ovat muun muassa murteella kirjoitettu provencelainen idylli "Miette et Noré" ja Ranskan akatemian palkitsemat runokokoelmat "Poëmes de Provence" ja "La chanson de l’enfant".
Søren Gade

Søren Gade (s. 27. tammikuuta 1963) on tanskalainen poliitikko, joka on toiminut europarlamentaarikkona vuodesta 2019 lähtien. Hän oli maansa puolustusministerinä vuosina 2004–2010.
Gade valittiin edustajaksi kansankäräjille 20. marraskuuta 2001. Hän on vaikuttanut siellä kolme kautta, kunnes lopetti 5. kesäkuuta 2019 siirtyessään europarlamenttiin. Vuonna 2004 hänet valittiin maansa puolustusministeriksi. Hän erosi kuusi vuotta myöhemmin johtuen kirjasta, jonka julkaisemisen Tanskan puolustusvoimat yritti epäonnistuneesti estää. Afganistanissa suoritettua sotilasoperaatiota käsitellyt kirja sisälsi puolustusvoimien mukaan arkaluontoista tietoa, jota ei tulisi paljastaa julkisuuteen. Lopulta Politiken-lehti julkaisi kirjan vuonna 2009 Gaden vastustuksesta huolimatta.
Puolustusministerikautensa jälkeen häntä kuulusteltiin oikeudessa vuonna 2012, koska talvella 2004 vangitut irakilaiset väittivät tanskalaisten sotilaiden luovuttaneen heidät Irakin viranomaisille kidutettaviksi. Oikeus päätti vuonna 2018 maksaa korvauksia 18 irakilaissiviilille ja vapauttaa tanskalaiset sotilaat syytteestä, koska he eivät oikeuden mukaan voineet tietää kidutuksesta, mikä heidän luovuttamiaan henkilöitä kohtasi.
Tuoksuverijuuri

Tuoksuverijuuri ("Agrimonia procera") on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, verijuurien ("Agrimonia") sukuun kuuluva monivuotinen ruohovartinen kasvilaji. Se muistuttaa paljolti yleisempää maarianverijuurta ("Agrimonia eupatoria"), mutta lajit ovat erotettavissa etenkin ylimmän varsilehden ulkonäön perusteella.
Tuoksuverijuuri on kasvutavaltaan pysty ja se voi kasvaa noin metrin korkuiseksi. Varsi on pehmeäkarvainen, ja karvat ovat pitkiä ja suoria. Tuoksuverijuuri ei kasvata varren tyvelle lehtiruusuketta. Varsilehdet ovat parilehdykkäisiä ja päättöparisia. Varsilehtien lehdykät ovat sahalaitaisia sekä alapinnoiltaan vihreitä ja villakarvaisia. Ylin varsilehti on yhtä suuri kuin alemmatkin varsilehdet toisin kuin maarianverijuurella, jolla ylin varsilehti on selvästi alempia varsilehtiä pienempi ja lehdykät ovat alapinnoiltaan harmahtavia. Tuoksuverijuuren kukinto on tähkämäinen terttu ja kukat ovat pieniä sekä keltaisia. Tuoksuverijuuri kukkii heinä–elokuussa.
Tuoksuverijuuri kasvaa niityillä, metsänlaidoissa sekä tienvarsilla. Suomessa tuoksuverijuurta tavataan lähes pelkästään Ahvenanmaalla.
Postitorvi (mustekala)

Postitorvi ("Spirula spirula") on postitorvien lahkoon (Spirulida) kuuluva pienikokoinen mustekalalaji. Se on postitorvien lahkon ainoa nykyisin tavattava laji, heimonsa Spirulidae ainoa laji ja täten myös sukunsa Spirula ainoa laji. 
Postitorvea tavataan merissä ympäri maailman troopiikista napa-alueille. Postitorvet viettävät päivät 550–1 000 metrin syvyydessä ja yöt 100–300 metrin syvyydessä. 
Postitorven pituus on enintään 45 millimetriä. Ulkoisesti se muistuttaa kalmaria. Postitorvella on sisäinen spiraalimainen kalkkikuori. Nämä pienet kuoret ovat varsin kestäviä, kelluvia, ja niitä löytyy erityisesti trooppisten alueiden hiekkarannoilta ympäri maailmaa.
Hyönteiskuningatar

Hyönteiskuningatar on aitososiaalisten hyönteisten yhdyskunnassa yksilö, jonka tehtävä on lisääntyä koko muun yhdyskunnan puolesta. Kuningattaria voi olla yhteiskunnassa yksi tai useampia.
Muurahaisyhdyskunnassa voi olla useampi kuningatar samanaikaisesti. Tätä esiintyy esimerkiksi "Myrmica"-, "Serviformica"-, "Formica"-, "Pheidole"-, "Messor"-, "Solenopsis" ja "Linepithema"-sukujen muurahaisilla. "Camponotus"- ja "Lasius"-suvuissa on joitakin lajeja, joiden yhdyskunnissa saattaa elää kaksi kuningatarta, ja kaikki työläiset hyväksyvät tämän, mutta jos kuningattaret tapaavat toisensa, ne taistelevat jommankumman kuolemaan saakka. Monien muurahaislajien kuningattarilla on paritteluaikaan siivet, jotka ne kuitenkin pudottavat heti parittelun jälkeen.
Mehiläisten yhdyskunnassa on vain yksi kuningatar kerrallaan. Jos pesään ilmaantuu toiseen kuningatarmehiläinen, se taistelee vanhan kanssa kunnes jompikumpi kuolee.
Hanna Paulsberg

Hanna Paulsberg (s. 13. marraskuuta 1987) on norjalainen jazziin ja rytmiseen improvisointiin erikoistunut saksofonisti ja säveltäjä. Hänen pääasiallinen soittimensa on tenorisaksofoni.
Paulsberg varttui pienellä maatilalla Ryggessä ja aloitti saksofoninsoiton 16-vuotiaana Stan Getzin innoittamana. Hänen isänsä on jazzrumpali Håkon Paulsberg. Paulsberg opiskeli Norjan teknis-luonnontieteellisessä yliopistossa (NTNU) Trondheimissa jazzia John Pål Inderbergin ja Eirik Hegdalin johdolla. Hän on hakenut muusikkona innoitusta Amerikan ja Afrikan suunnilta.
Vuonna 2010 Paulsberg perusti Hanna Paulsberg Concept -kvartetin, joka vuonna 2011 voitti Young Nordic Jazz Comets -kilpailun Tukholmassa ja sai Trondheimin jazzfestivaalin lahjakkuuspalkinnon. Vuonna 2012 Paulsberg valittiin edustamaan Norjaan European Jazz Orchestraan, jonka kanssa hän kiersi Itä-Euroopassa. Vuonna 2016 Oslon Nasjonal jazzscene tilasi Paulsbergiltä konsertin ja pyysi tätä tekemään musiikkia yhtyeelle, johon valitsisi muusikot. Mukaan hankkeeseen suostui Bobo Stenson, ja Nasjonal jazzscene järjesti kiertueen Paulsbergin ja Stensonin kvintetille, jonka täydensivät Laura Jurd, Hans Hulbækmo ja Mats Eilertsen. Paulsberg on usein soittanut Trondheim Jazzorkesterin kanssa. Hänen musiikillisia yhteistyökumppaneitaan ovat olleet myös Chick Corea, Motorpsycho, Ståle Storløkken, Elin Rosseland, Eirik Hegdal, Marius Neset, Come Shine, Skrap, Bugge Wesseltoft, Jon Balke, Marilyn Mazur, Georg Riedel, Svante Thuresson, Chris Minh Doky, Jimi Tenor, Jan Eggum ja Henning Sommerro. Paulsberg on esiintynyt lukuisten Euroopan maiden ohella Madagaskarissa, Angolassa, Indonesiassa ja Singaporessa.
Paulsberg julkaisi ensimmäisen albuminsa ("Waltz for Lilli") kokoonpanon johtajana lokakuussa 2012. Hänen neljännellä albumillaan, Hatshepsutille omistetulla levyllä "Daughter of the Sun" (2018) trumpettia soittaa Magnus Broo. Vuonna 2018 Paulsberg voitti GURLS-kokoonpanon kanssa Spellemannprisenin. Hän vastaa enimmäkseen sanoituksista ja sävellyksistä GURLS-triossa, jonka jäseniä hänen lisäkseen ovat Rohey Taalah ja Ellen Andrea Wang.
Terqa

Terqa (nykyisin "Tell Ashara") on Syyriassa sijaitseva hylätty kylä, joka oli asuttu vanhalla ajalla. Paikan ala on 8,1 hehtaaria. Terqassa palvottiin aikoinaan Dagonia. Uus-Assyrian aikana Terqaa alettiin kutsua nimellä Sirqu.
Terqa ja Mari olivat kanaanilaisia ruhtinaskuntia. Terqan kaupungissa oli Daagon-jumalan temppeli. Raamatussa kerrotaan kanaanilaisten palvelleen Daagonia. Noin 1760 eaa. Terqaa hallitsi Ila-kabkabu. Hänen pojastaan Šamši-Adadista tuli Assurin kuningas.
Nuolenpääkirjoitukset kertovat, että Terqassa oli jäätalo. Jäitä tuotiin talvella pohjoisesta ja säilöttiin ilmeisesti jäätalon kellariin, jolloin kesäkuumalla oli hovin elintarvikkeille olemassa kylmä säilytyspaikka.
Marmorikutsa

Marmorikutsa eli marmorisuoankerias ("Synbranchus marmoratus") on kutsien (Synbranchidae) heimoon kuuluva kalalaji.
Marmorikutsan ruumis on liereä ja pitkä ja sen silmät ovat pienet. Selkä- ja peräevä ovat surkastuneita. Lajin pituus on tavallisesti 50 senttimetrin luokkaa. Se voi kuitenkin kasvaa jopa 150 senttimetrin mittaan, ja on näin heimonsa suurikokoisin laji.
Marmorikutsaa tavataan laajoilla alueilla Keski- ja Etelä-Amerikassa alueella Meksikosta Argentiinan pohjoisosiin. Se on yksi harvoista kalalajeista, jotka elävät suurten vesiputousten yläjuoksuilla.
William Harrison Ainsworth

William Harrison Ainsworth (4. helmikuuta 1805 Manchester, Lancashire, Englanti − 3. tammikuuta 1882 Reigate, Surrey, Englanti) oli englantilainen kirjailija. Hän on kirjoittanut romaaneja, aiheena usein Englannin historia. Hän aloitti jo nuorena kirjailijantyön, mutta toimi myös kustannusalalla Lontoossa.
Ainsworthin maineen perustana on romaani "Rookwood" (1834). Sen jälkeen seurasivat "Crichton" (1837) ja "Jack Sheppard" (1839), jonka kuvaus Lontoon rikollismaailmasta sai lukijoiden suosion ja jota on esitetty usein näytelmänä. Useimmat seuraavista romaaneista käsittelevät aiheita Englannin historiasta. Ne julkaistiin ensin lehdissä.
Ainsworth oli vuodesta 1840 "Bentley’s miscellanyn" toimittaja. Hän perusti 1842 "Ainsworth’s Magazinen" ja osti 1845 "New Monthly Magazinen". Kirjoituksissaan hän hyödyntää vastakohtaisuuksia ja puistattavia tilanteita. Harvinaisen kekseliäästi hän kuvaa paikkoja ja henkilöitä. Hänen merkittävimpiä romaanejaan ovat "Guy Fawkes" (1840), "The Tower of London" (1840), "Saint-James’s, or the court of queen Anne" (1844), "The Lancashire witches" (1848) ja "The Star Chamber" (1854). Ainsworthin viimeinen romaani ilmestyi 1881. Hänen kirjansa olivat aikoinaan suosittuja.
Sunset on the Golden Age

Sunset on the Golden Age on skotlantilaisen power metal -yhtye Alestormin neljäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 1. elokuuta 2014 Napalm Recordsin kautta.
Alain de Lille

Alain de Lille eli Alanus ab Insulis (noin 1128, ehkä Lille, Flanderi – 1202 Cîteaux, Ranska) oli skolastinen teologi 12. vuosisadalta. Hän on kirjoittanut muun muassa "Anticlaudianus"-nimisen ensyklopedian, josta Danten arvellaan saaneen vaikutteita. Hänen teoksensa ovat Jacques-Paul Mignen kokoelmassa "Patrologia latina".
Laila Dalseth

Laila Ellinor Dalseth (s. 6. marraskuuta 1940 Bergen) on norjalainen jazzlaulaja.
Dalseth aloitti uransa Bergenissä, jossa teki yhteistyötä muiden muassa Victor Molvikin ja Knut Eide Haugsøenin kanssa. Radiodebyyttinsä hän teki vuonna 1957. Hän muutti vuonna 1960 Osloon, jossa jatkoi uraansa Kjell Karlsenin ja Helge Hurumin big bandeissa sekä Egil Kapstadin, Ditlef Eckhoffin ja Roy Hellvinin kanssa. Sittemmin Dalseth on toiminut omissa kvinteteissään, useimmiten yhteistyössä miehensä, saksofonisti Totti Berghin kanssa. Skandinavialaisten jazzfestivaalien lisäksi hän on esiintynyt esimerkiksi Hollywoodissa (1987), Sacramentossa (1990) ja kiertueella Indonesiassa (1992). Oslon jazzfestivaalilla Dalseth toteutti esitykset George Gershwinin (1998) ja Duke Ellingtonin (1999) satavuotisjuhlien kunniaksi. 1980–1990-luvuilla hän teki merkittävissä jazztapahtumissa esiintymisiä Major Holleyn, Flip Phillipsin, Roger Kellawayn, Frank Cappin, Jim Hughartin, Nat Piercen, Per Husbyn ja muiden kanssa.
Dalseth on tehnyt lukuisia levytyksiä, useimmiten Gemini Recordsille. Sooloalbumeillaan hän on esiintynyt Al Cohnin, Milt Hintonin, Red Mitchellin, Bucky Pizzarellin, Louis Stewartin ja Philip Catherinen kanssa. Hän on vieraillut Arne Domnéruksen, Bengt Hallbergin ja miehensä albumeilla. Dalseth on saanut Spellemannprisenin vuoden parhaasta norjalaisesta jazzlevytyksestä kolmesti: vuonna 1975 albumista "Just Friends", 1978 albumista "Glad There Is You" ja 1984 albumista "Daydreams". Muihin hänen saamiinsa palkintoihin ovat kuuluneet Buddyprisen (1976) ja Gammleng-palkinto (1986).
Yhdessä &amp; Erikseen

Yhdessä &amp; Erikseen on Heikki Helan kuudes levy kokoelmalevy mukaan lukien. Heikki sanoo albumista seuraavaa: "Albumista tuli runsas kokonaisuus – nippu aika erilaisia kipaleita eri tyylien lomassa. Rock’n’rollista reggae-sävyihin, soulista latino-tunnelmiin”. Osa kappaleista on Heikki Helan käsialaa kuten Eino Leinon runoon "Laulu onnesta" tehty sävellys, mutta mukana on myös pari Esa Elorannan tekemää kappaletta "Kyyneleitä" ja "Lauluni sulle" sekä Yrjö Mattilan kanssa tehty yhteisbiisi "Yksin hiljaa".
Osa kappaleista julkaistiin kahtena eri EP-levynä (Yhdessä ja Erikseen) ja Saaren taa, Kuubalainen mies, Kyyneleitä sekä Maanantaikappale taas erillisinä singleinä. Lisäksi albumi sisältää pari aikaisemmin levytettyä kappaletta uudelleensovitettuina versioina: Karjalan kunnailla-sarjassa esitetyn kappaleen Tähtisilmä (nimellä Yli kynnysten) sekä alun perin Anna Hanskille tehdyn kappaleen Kaulaillen.
Hietakattara

Hietakattara ("Anisantha sterilis", syn. "Bromus sterilis") on viuhkakattaroiden sukuun kuuluva yksivuotinen heinäkasvi. Lajia esiintyy Euroopassa ja Länsi-Aasiassa.
Heinä kasvaa 25–80 senttimetriä korkeaksi. Sillä on pitkävihneiset, nuokkuvat tähkylät harsussa röyhyssä. Laji muistuttaa kattokattaraa ("Anisantha tectorum"). Hietakattara voi kasvaa rikkakasvina syysviljapelloilla, minkä vuoksi sitä pidetään haitallisena vieraslajina. Suomessa hietakattaraa on havaittu satunnaistulokkaana useissa paikoissa, yleensä rannikolla. Lajia on havaittu enimmäkseen 1900-luvun alkupuolella ja muutamia kertoja 2000-luvun aikana.
Iranin presidentinvaalit 2017

Iranin presidentinvaalit 2017 järjestettiin Iranissa 19. toukokuuta 2017. Vaalit ratkesivat ensimmäisellä kierroksella Hasan Ruhanin tullessa uudelleenvalituksi presidentiksi noin 57 prosentin ääniosuudella.Äänestysaktiivisuus oli 73,33 %.
Ehdokkaat.
Vaaleihin ehdolle ilmoittautuneista kuuden ehdokkuus hyväksyttiin. Iranin edellinen presidentti Hasan Ruhani asettui tavoittelemaan jatkokautta. Hän sai vastaansa viisi ehdokasta. Heistä merkittävin oli Iranin uskonnollisen johtajan Ajatollah Khamenein tukema Ebrahim Raisi. Muita ehdokkaita oli varapresidentti Eshaq Jahangiri, Teheranin pormestari Mohammad Bagher Ghalibaf, entinen ministeri Mostafa Hashemitaba ja konservatiivi Mostafa Mirsalim. Ghalibaf luopui ehdokkuudestaan 15. toukokuuta ja ilmoitti tukevansa Raisia. Varapresidentti Jahangiri luopui ehdokkuudestaan seuraavana päivänä ja ilmoitti tukevansa Ruhania.
Tulokset.
Taulukon äänimäärät ovat peräisin Iranin sisäministeriöltä:
Kinuyo Tanaka

Kinuyo Tanaka (28. marraskuuta 1910 Yamaguchi, Japani –21. maaliskuuta 1977 Japani) oli japanilainen näyttelijä ja ohjaaja. Hänen uransa kesti yli 50 vuotta, ja hän näytteli yli 250 elokuvassa, muun muassa Kenji Mizoguchin elokuvissa "O'Haru – naisen tie", "Ugetsu – kalpean kuun tarinoita" sekä "Lääninherra Sansho". Tanaka voitti parhaan naisnäyttelijän Hopeisen karhun Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 1975 Kei Kumain ohjaamasta elokuvasta "Sandakan No. 8".
Näyttelemisen lisäksi Tanaka ohjasi elokuvia. Häntä ennen Japanissa oli ollut vain yksi naispuolinen elokuvaohjaaja, Sakane Tazuko. Tanaka ohjasi muun muassa draamaelokuvan "Ruten no ouhi" (suom. ”Vaeltava prinsessa”), joka perustuu Hiro Sagan muistelmateokseen. Pääosaa siinä esitti Machiko Kyō.
Filmografia.
Lähde:
Lombardian ympäriajo 2019

Lombardian ympäriajo 2019 oli järjestyksessään 113. maantiepyöräilyn Lombardian ympäriajo. Se käytiin 243 kilometrin reitillä Bergamosta Comoon 12. lokakuuta 2019.
Bauke Mollema voitti kilpailun karattuaan kärkimiesten ryhmästä toiseksi viimeisessä nousussa Civigliossa 18 kilometriä ennen maalia. Seuraaville sijoille ajaneet Alejandro Valverde, Egan Bernal ja Jakob Fuglsang hävisivät hänelle 16 sekuntia.
Tulokset.
Lähde: Pro Cycling Stats
Osallistuneet joukkueet.
Lähde: Pro Cycling Stats
Aiheesta muualla.
Virallinen sivusto
François-Philippe Champagne

François-Philippe Champagne (s. 25. kesäkuuta 1970) on kanadalainen liberaalipuolueen poliitikko, joka on toiminut Kanadan ulkoministerinä marraskuusta 2019 alkaen. Hänet valittiin maan parlamentin edustajainhuoneeseen Quebecin Saint-Maurice—Champlainin äänestysalueelta vuoden 2015 vaaleissa. Hän on toiminut aiemmin Justin Trudeaun hallituksen ulkomaankauppaministerinä 2017–2018 ja infrastruktuuriministerinä 2018–2019.
Champagne varttui Quebecin Shawiniganissa ja opiskeli muun muassa Université de Montréalissa. Hän on koulutukseltaan lakimies ja toiminut aiemmin liike-elämässä, muun muassa kansainvälisen sähkötekniikkakonsernin ABB:n ylimmässä johdossa.
UCI World Tour 2019

UCI World Tour 2019 oli järjestyksessään yhdeksäs miesten maantiepyöräilyn UCI World Tour -kilpailusarjan kausi, joka muodostui 38 kilpailusta.
Kilpailut.
Lähde: UCI
UCI World Ranking 2019.
Lähde: Memoire du Cyclisme
UCI World Tour -tallit 2019.
Lähde: UCI