tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lynch.

Lynch. on japanilainen, Visual Kei-liikettä (alalaji Nagoya kei) edustava metallibändi. Nimi lynch. tulee englannin kielen verbistä lynkata ja siihen on lisätty piste "tiivistämään" sitä. Bändin visuaalisuus on tummemman puoleista ja musiikkityyli on raskasta rockia, ympättynä vokalisti Hazukin lauluun, joka on yhdistelmä puhdasta laulua ja karjumista. Bändin perustivat vuonna 2004 Hazuki (ex-DEATHGAZE), Reo sekä Asanao. Lynch. on yksi japanin nopeimmin suosiotaan kasvattavista uusista Visual Kei-yhtyeistä ja heidän saavutuksiaan on alettu noteerata myös ulkomailla. 
Historia.
Syyskuussa 2004 tapahtuneen perustamisen jälkeen tuolloin kolmihenkinen bändi etsi basistia jonkin aikaa, kunnes löysi sessiobasistiksi Yukinon. Lynch.:in ensimmäinen keikka oli 27.12.2004 Shibuya CLUB QUATTROlla.
Bändin ensimmäinen julkaisu oli albumi Greedy Dead Souls, joka julkaistiin 20. huhtikuuta 2005. Kokopitkä levytys yhtyeen ensimmäisenä julkaisuna takasi lynch.:ille huomiota, sillä se ei ole kovin yleistä, varsinkaan Japanissa. Yhtye teki 2005 yhteiskiertueen deadmanin kanssa ja mainosti samalla uutta levyään. Seuraavaksi lynch. julkaisi vuoden loppupuolella maxi-singlen underneath the skin ja lähti underneath above ground-kiertueelle.
Vuonna 2006 yhtye kiersi uudelleen deadmanin kanssa, sekä julkaisi singlen A grateful shit, sekä maxi-singlet Roaring in the dark ja Enemy. Tämän vuoden aikana Yukino lähti bändistä ja uudeksi basistiksi otettiin Hikaru. Bändiä täydentämään otettiin kiinteäksi jäseneksi uusi kitaristi Yusuke.
Alkuvuodesta 2007 lynch. julkaisi maxi-single Forgiven ja huhtikuussa uuden albumin THE AVOIDED SUN. Ehkä hieman yllättäen saman vuoden aikana ilmestyi toinenkin albumi, THE BURIED. Ennen levyn marraskuista julkaisua, basisti Hikaru erosi lynch.istä.
Hänen tilalleen pestattiin Junji. Junjinkin on kuitenkin ilmoitettu olevan vain sessiojäsen, eikä vakituisen basistin lisäämisestä bändin kokoonpanoon ole tietoa. Lynch. keikkaili paljon vuoden 2007 aikana ja osallistui vuoden lopulla uudenvuodenkonsertti "stylish wave COUNTDOWN '07-'08:n". Albumi THE BURIED julkaistiin myös Euroopassa.
Vuoden 2008 huhtikuussa single Adore julkaistiin. Jo aiemmin he olivat kiertäneet Japania URGE TO DOWN-oneman kiertueella. Vastikään he ilmoittivat 『THE DIFFUSING IDEAL』 oneman-kiertueesta, joka alkoi lokakuussa.
Jäsenet.
Ex-jäsenet
Maksim Tšudov

Maksim Aleksandrovitš Tšudov (, s. 12. marraskuuta 1982 Baškortostan) on venäläinen ampumahiihtäjä, sprintin ja viestin maailmanmestari.
Tšudov saavutti Anterselvan MM-kilpailuissa 2007 hopeaa takaa-ajokilpailussa. Hän lähti kilpailuun sprintin (10 kilometriä) jälkeiseltä 13. sijalta, mutta nousi toiseksi kolmesta sakkokierroksestaan huolimatta. Eroa kilpailun voittaneeseen Ole Einar Bjørndaleniin oli toista minuuttia. Viestissä Tšudov hiihti toisen osuuden Venäjän joukkueessa, joka voitti maailmanmestaruuden yli minuutin erolla Norjaan.
Tšudov voitti sprintin maailmanmestaruuden Östersundin MM-kilpailuissa 2008 19,8 sekunnin erolla Halvard Hanevoldiin; molemmat selviytyivät kilpailusta ilman sakkokierroksia. Takaa-ajossa Tšudov sijoittui Ole Einar Bjørndalenin jälkeen hopealle. Viestissä hän hiihti ankkuriosuuden Venäjän joukkueessa, joka voitti kultaa lähes 50 sekunnin erolla Norjaan. Yhteislähtökilpailussa Tšudov saavutti pronssia kolmesta ohilaukauksestaan huolimatta; hän hävisi yhden sakkokierroksen kiertäneille Emil Hegle Svendsenille ja Ole Einar Bjørndalenille noin 25 sekuntia.
Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 Tšudov saavutti hopeaa takaa-ajossa. Välillä hänet nostettiin mestariksi Bjørndalenin saatua minuutin aikasakon väärästä reitinvalinnasta. Tuomaristo kuitenkin perui päätöksensä myöhemmin, jolloin Tšudov putosi takaisin toiseksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän hiihti kolmannen osuuden pronssia saaneessa Venäjän viestijoukkueessa.
Maailmancupissa Tšudov on voittanut neljä kilpailua, ollut yhdeksän kertaa toinen ja viisi kertaa kolmas. Kauden 2007–2008 kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs ja kaudella 2008–2009 viides.
Wild Life

Wild Life on Paul McCartneyn johtaman Wings-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1971. Vuonna 1993 albumi julkaistiin remasteroituna sisältäen neljä bonuskappaletta.
Kappaleet.
"Kaikki kappaleet kirjoittaneet Linda ja Paul McCartney, ellei toisin mainita."
Vuoden 1993 remasteroidun version bonuskappaleet
Erlabrunn

Erlabrunn on kunta Baijerin osavaltiossa, Saksassa. Se kuuluu Unterfrankenin hallintopiiriin ja Würzburgin piirikuntaan. Kunta sijaitsee noin 10 kilometriä pohjoiseen Würzburgin kaupungista. Vuoden 2015 lopussa kunnan asukasluku oli 1 742. Pinta-alaltaan kunta on 4,01 neliökilometrin suuruinen.
Varhaisin tunnettu maininta Erlabrunnista on peräisin vuodelta 1209. Paikkakunnan nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa 1600-luvulla rakennettu St. Andreasin kirkko. Ensimmäinen kirkko Erlabrunniin rakennettiin jo 1300-luvulla.
Minamoto-klaani

Minamoto-klaani () oli japanilainen merkittävä samurai- ja aatelissuku, joka kohosi Japanin tosiasiallisiksi hallitsijoiksi Kamakura-kaudella. Nimi merkitsee "kotikaupunkia" ja jos sen kirjainmerkit luetaan kiinaksi, ne voidaan lausua "Genji". Klaani oli kotoisiin Osakan seudulta.
Klaani sai alkunsa Heian-kaudella, kun hovi kasvoi liian suureksi, ja keisari määräsi, että edellisen keisarin jälkeläiset liian monennessa polvessa eivät enää ole prinssejä, vaan saavat sukunimen ja aatelisarvon. Päätöstä aletiin soveltaa keisari Kammun aikana (782–805), ja näin syntyi Minamoto-klaanin ohella Taira-klaani.
Minamoton klaania kutsutaan myös Genji-klaaniksi, ja siihen perustettiin neljä sukuhaaraa neljän keisarin jälkeläisille: Saga-Genji, Murakami-Genji, Uda-Genji ja Seiwa-Genji. Näistä viimeksi mainittu on historiallisesti merkittävin. Sen perusti prinssi Sadazumin poika, keisari Seiwan pojanpoika Tsunemoto, joka otti sukunimekseen Minamoto vuonna 961.
Klaanin kuuluisin jäsen oli Minamoto no Yoritomo, Kamakura-shōgunaatin ensimmäinen shōgun. Selviteltyään välejään Taira-klaanin kanssa Heiji-kapinan aikana vuonna 1159 ja sitä seuranneessa Genpei-sodassa hän nousi samurai-luokan johtoon ja koko Japanin tosiasialliseksi hallitsijaksi vuonna 1192.
Reinfried Herbst

Reinfried Herbst (s. 11. lokakuuta 1978 Salzburg, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, joka on erikoistunut pujotteluun. Hän on olympiamitalisti ja pujottelun maailmancupin voittaja.
Herbst saavutti Torinon olympialaisissa 2006 hopeaa pujottelussa Benjamin Raichin jälkeen. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli samassa lajissa kymmenes ja Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 kahdestoista. Maailmancupissa hän saavutti ensimmäisen palkintokorokepaikkansa oltuaan toinen Kitzbühelin pujottelukilpailussa 22. tammikuuta 2006. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Shigakogenissa 11. maaliskuuta 2006 tasa-ajalla Kalle Palanderin kanssa. Toisen voittonsa Herbst sai 9. helmikuuta 2008 Garmisch-Partenkirchenissä.
Marko Reinola

Marko Reinola (s. 1964) on suomalainen näyttelijä, joka näytteli Jarkko Peltosta televisiosarjassa "Salatut elämät". Salatuissa elämissä hän on näytellyt aiemmin vuonna 2001 Paavo Portista, joka vuokrasi Salineille mökkiään. Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa "Pelkovaara", "Headhunters" ja "Käenpesä". 
Reinola valmistui vuonna 1991 Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta teatteritaiteen maisteriksi. Hän on ollut kiinnitettynä näyttelijänä Kansallisteatterissa 1992–1993, Turun kaupunginteatterissa 1995–1996 ja Lahden kaupunginteatterissa 1997–1999. Vuodesta 2000 hän on työskennellyt freelancerina. Hän on ollut mukana muun muassa Esa-Matti Pölhön ohjaamassa David Mametin näytelmässä "Metsä" Koko-teatterissa, Yrjö Juhani Renvallin ohjaamassa, Nikolai Gogolin näytelmästä sovitetussa teatterioopperassa "Reviisori" Oulun kaupunginteatterissa sekä Jotarkka Pennasen ohjaamassa ja käsikirjoittamassa näytelmässä "Linnunrata" Espoon kaupunginteatterissa.
Évinos

Évinos (), antiikin Euenos () tai "Lykormas" (), on joki, joka virtaa Keski-Kreikassa. Sen pituuden ilmoitetaan olevan lähteestä riippuen 80–113 kilometriä. Joki saa alkunsa Artotínan kylän läheisyydestä Vardoúsia- eli Kórakas-vuorilta Fokiin alueyksikön alueella ja virtaa lounasta kohti halki Aitolia-Akarnanian alueyksikön alueen. Joki laskee Joonianmereen Patraksenlahden pohjoisrannikolla.
Évinos on padottu Ágios Dimítrioksen kylän kohdalla, mikä muodostaa Evinolímnin eli Évinoksen tekojärven. Sen pinta-ala on noin 10 neliökilometriä. Joki on suosittu koskenlaskukohde.
Joki tunnettiin jo homeerisena aikana, ja kreikkalaisessa mytologiassa kerrotaan siihen hukkuneen kuningas Euenoksen, joka ajoi takaa Idasta tämän ryöstettyä hänen tyttärensä Marpessan. Euenoksesta tuli joen jumala. Toisen version mukaan aiemmin nimellä Lykormas tunnettu joki nimettiin uudelleen kuninkaan mukaan. Kentauri Nessoksen kerrottiin kantaneen matkaajia joen yli maksua vastaan.
Savonlinnan vanha rautatieasema

Savonlinnan rautatieasema (, ratakm 481+772) oli rautatieliikennepaikka Suomen rataverkoon kuuluvalla rataosalla Huutokoski-Parikkala. Savonlinnan rautatieasema oli tärkein väliasema Parikkalan ja Pieksämäen välisellä poikkiradalla. Asemarakennus sijaitsee Savonlinnan kaupungin keskustasta lähes kilometrin luoteeseen.
Savonlinnan asemarakennus on rakennettu vuonna 1907. Piirustukset laati rautatiehallituksen arkkitehti Bruno Granholm. Aseman ulkoasuun on sittemmin tehty muutoksia. Museovirasto on määritellyt Savonlinnan vanhan rautatieaseman yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Siihen liittyvä Asemapuisto on kaupunkikuvallisesti merkittävä.
Savonlinnan rautatieasemalta oli henkilöliikennettä Parikkalaan. Pieksämäen suuntaan henkilöliikenne lopetettiin vuonna 1988. Tavaraliikenne loppui vuonna 2002, jolloin toiminnot siirrettiin Pääskylahden asemalle.
Lipunmyynti ja asiakaspalvelu Savonlinnan rautatieasemalla lopetettiin maaliskuun lopussa 2007. Asemalla oli kahvila 1930-luvulta vuoteen 1988.
Liikenne Savonlinnan vanhalle asemalle lopetettiin 11.12.2011, ja liikennepaikka poistui käytöstä seuraavana päivänä Savonlinnan rinnakkaisväylän rakennustöiden myötä. Pääskylahteen avattiin uusi henkilöliikenteen pysähdyspaikka, ja sinne siirtyivät myös Savonlinnan ratapihatoiminnot. Savonlinnan vanha ratapiha on purettu ja asemarakennus on jäänyt sivuun uudesta ratalinjasta. 
Lähempänä Savonlinnan keskustaa sijaitsee Kauppatorin seisake, joka rakennettiin uudelleen vuonna 2012 ja nimettiin samalla Savonlinnaksi. Tämä uusi rautatieasema toimii nykyisin Parikkalasta tulevien kiskobussien pääteasemana.
Go-Toba

Go-Toba (; 1180–1239) oli Japanin keisari vuosina 1183–1198.
Hän oli keisarina Kamakura-kauden aikana, jolloin todellinen valta oli sijaishallitsijoiden käsissä. Vuonna 1198 Go-Toba luopui vallasta ja vetäytyi luostariin. Siellä hän keräsi joukkoja ja nousi Jōkyū-kapinaan Kamakura-shōgunaattia vastaan vuonna 1221. Tukenaan hänellä oli varsinkin Taira-klaanin jäseniä. 
Kapina kukistettiin ja Go-Toba karkotettiin Okisaarille, missä hän eli kuolemaansa saakka.
M/S Baltic Star

M/S "Baltic Star" () on Bulgarian lipun alle rekisteröity irtolastialus. Alus on rakennettu vuonna 1985 Georgi Dimitrovin telakalla Varnassa Bulgariassa. 
Käyttöhistoria.
Vuonna 1985 alus valmistui bulgarialaiselta telakalta ja sai nimen "General Grot-Rowecki".
Alus törmäsi 13. marraskuuta 2005 eteläisellä Itämerellä () yhteen ruotsalaisen matkustajarahtilaiva M/S "Finnsailorin" kanssa. "Finnsailor" oli matkalla Saksan Travemündesta Ruotsin Malmöhön. Molempien alusten runko vaurioitui törmäyksessä vakavasti, mutta alukset pääsivät silti telakalle korjattaviksi.
"General Grot-Rowecki" oli 31. tammikuuta 2006 Englannin kanaalissa matkalla Marokon Safista Puolan Policeen. Lastina aluksella oli 26 000 tonnia fosfaattia. Englannin kanaalissa oli matkalla myös Marokon Casablancasta Belgian Gentiin matkalla oleva kemikaalitankkeri M/S "Ece". Lastina "Ecellä" oli fosforihappoa. Alukset törmäsivät yhteen noin 48 kilometriä Guernseyn saaren rannikosta luoteeseen. "General Grot-Rowecki" säästyi kolarista pienillä vauriolla ja pääsi jatkamaan matkaansa kohti Policea. "Ecen" 22-henkinen miehistö puolestaan jouduttiin pelastetamaan ja kuljettamaan Guernseylle. Koko miehistö säilyi vahingoittumattomina. Eceä alettiin hinata 1. helmikuuta, mutta 50 meripeninkulmaa ennen Alankomaiden Haagia "Ece" upposi ja painui 70 metrin syvyyteen. Hylky sijaitsee kansainvälisillä vesillä.
Alus sai vuonna 2010 nimen "General Grot" ja se rekisteröitiin Saint Kitts ja Nevisin saarivaltion lipun alle. Nykyisin alus liikennöi Bulgarian lipun alla nimellä "Baltic Star".
Sydänten silta

Sydänten silta on Arja Saijonmaan vuonna 2000 julkaistu albumi. Levy sisältää pääosin ruotsalaisten ja eteläeurooppalaisten tekijöiden iskelmiä. Valtaosan suomenkielisistä teksteistä on laatinut Turkka Mali, mutta myös Saijonmaa itse esiintyy tekstittäjänä.
Albumi sisältää osin samoja kappaleita samoin ruotsalaismuusikoiden soittamin taustanauhoin kuin Saijonmaan vuonna 1999 julkaisema ruotsinkielinen albumi "En bro av gemenskap".
Osakan linna

Osakan linna () Osakan kaupungissa on yksi Japanin merkittävimmistä linnoista. Se on vaikuttava rakennus, ja siihen liittyy useita historian käännekohtia vuosisatojen varrelta.
Se sijaitsee noin neliökilometrin laajuisella maa-alueella kahden täyttömäen päällä joista kumpaakin tukee kivestä rakennettu muuri ja suojaa vallihauta. Keskuslinna on ulkopuolelta viisi, sisältä kahdeksan kerrosta korkea.
Vuonna 1583 Toyotomi Hideyoshi määräsi linnan rakennustyöt aloitettaviksi. Hän suunnitteli linnasta uuden, yhtenäisen Japanin keskuspaikkaa. Linnan sisempi osa valmistui vuonna 1585, ja loput vuoteen 1598 mennessä. Samana vuonna Hideyoshi kuoli ja linna siirtyi hänen poikansa Toyotomi Hideyorin haltuun. Vuonna 1600 Tokugawa Ieyasu voitti Hideyorille uskollisen Länsi-Japanin liittouman joukot, ja hänet nimettiin shōguniksi. Vuonna 1614 Hideyorin ja Ieyasun välille syttyi sota, ja Ieyasu piiritti Osakan linnan. Ieyasun ensimmäinen sotaretki Hideyoria vastaan päättyi lyhyeen aselepoon, mutta seuraavana vuonna linna piiritettiin jälleen ja taistelu päättyi Hideyorin itsemurhaan.
Scary Monsters (and Super Creeps)

Scary Monsters (and Super Creeps) on David Bowien vuonna 1980 julkaistu albumi. Se nousi Britanniassa listaykköseksi, kuten myös single ”Ashes to Ashes”.
Albumilla on cover-versio Television-yhtyeen laulajan Tom Verlainen kappaleesta ”Kingdom Come”. The Whon johtohahmo Pete Townshend soittaa kitaraa kappaleessa ”Because You’re Young”.
Euenos

Euenos () viittaa kahteen eri hahmoon kreikkalaisessa mytologiassa.
Aitolialainen prinssi.
Euenos oli aitolialainen prinssi. Hesiodos sanoo hänen olleen Okeanoksen ja Tethyksen poika. Muissa lähteissä isäksi mainitaan Ares ja äidiksi Apollodoros mainitsee Demodiken ja Plutarkhos Steropen.
Euenos sai Alkippen kanssa tyttären, Marpessan. Marpessan vartuttua naiseksi Idas ryösti tämän vaimokseen, jolloin Euenos lähti ajamaan heitä vaunuillaan takaa. Idas oli kuitenkin saanut Poseidonilta siivekkäät vaunut, eikä Euenos tavoittanut enää tytärtään. Saavuttuaan Lykormasjoelle Euenos surmasi hevosensa ja heittäytyi jokeen kuolemaan. Euenos muuttui kuitenkin kuolemattomaksi jokijumalaksi, ja Évinosjoki kantaa nykyään hänen nimeään.
Lyrnessoksen kuningas.
Euenos oli Lyrnessoksen kuningas ja Selepoksen poika. Akilleus surmasi hänen poikansa Myneen ja Epistrofoksen hyökätessään kaupunkiin.
Leto svet

Leto svet oli Viron edustuskappale vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun Belgradissa. Sen esitti komediaryhmä Kreisiraadio. 
Kappale on pääosin serbiaksi, mutta osa siitä lauletaan myös saksaksi ja suomeksi. Kyseessä on ensimmäinen muun kuin Suomen edustuskappale Euroviisuissa, josta ainakin osa on laulettu suomeksi. Serbiankielinen osuus sisältää useita kieliopillisia virheitä, esimerkiksi "leto svet" ("svet" on suomeksi 'maailma') kuuluisi olla "letnje svetlo" ('kesävalo'). 
Kappale voitti Viron euroviisukarsinnat vuonna 2008 saatuaan 21 000 ääntä. Toiseksi sijoittui "Ice-cold Story". 
Eurovision laulukilpailussa.
Kreisiraadio esitti kappaleen varsinaisen kilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 20. toukokuuta 2008. Kappale arvottiin esiintymään semifinaalissa kolmantena, Israelia edustaneen Boazin kappaleen "The Fire in Your Eyes" jälkeen ja ennen Moldovan Geta Burlacun esittämää edustuskappaletta "A Century of Love". Yhtyeen kanssa lavalla olivat tanssijat Kauna Kõrge-Hårajuvet, Laura Lambut ja Merit Reigam.
"Leto svet" ei päässyt finaaliin. Kappale sijoittui semifinaalissa yhdeksäntoista kappaleen joukossa 18. sijalle kahdeksalla pisteellä, joista seitsemän tuli Suomesta. Yhden pisteen antoi Moldova.
Paula Cale

Paula Korologos Cale (s. 2. kesäkuuta 1970) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Joanie Hansenin roolia televisiosarjassa "Vain yksi elämä".
Cale on perheensä kolmesta lapsesta nuorin. Hän on etnisiltä juuriltaan kreikkalainen ja uskoltaan mormoni. Hänen isänsä Tom C. Korologos (s. 1933) on Yhdysvaltojen entinen Belgian-suurlähettiläs. Äiti Joy kuoli syöpään vuonna 19971.
Langley High Schoolista päästyään Cale opiskeli vuoden ajan opettajaksi Vanderbiltin yliopistossa ennen siirtymistään Chicagoon DePaulin yliopistoon, jossa hän opiskeli näyttelemistä. Hän oli vuosina 1995–1999 naimisissa Bennett Calen kanssa ja meni vuonna 2006 naimisiin Michael Lisben kanssa.
Nefeliini

Nefeliini tai nefeliitti on foideihin kuuluva pii-alikylläinen alumiinisilikaattimineraali, ja sen kaava on Na3KAl4Si4O16. Nefeliiniä esiintyy vähän piitä sisältävissä vulkaniiteissa ja plutonisissa kivilajeissa sekä niiden pegmatiiteissa. Joskus, tosin erittäin harvoin, nefeliiniä löydetään kiilleliuskeesta ja gneissistä.
Nefeliinikiteet ovat harvinaisia, ja ne kuuluvat heksagonaaliseen järjestelmään. Mineraalilla on usein lyhyet, kuusisivuiset kiteet, jotka päättyvät perustahkoon. Keinotekoisesti särmäpinnalle tehdyt epäsymmetriset etsatut kuviot kuitenkin viittaavat siihen, että kiteet ovat hemimorfisia ja tetartohedraalisia ja ainoa symmetrinen elementti on polaarinen heksadi akseli. Kiteitä esiintyy tiiviissä, rakeisissa kasaumissa, ja väriltään ne voivat olla valkoisia, keltaisia, harmaita, vihreitä ja jopa punertavia (eleoliitti muunnos). Nefeliinin kovuus on 5,5–6, ja sen ominaispaino on 2,56–2,66. Se on usein läpikuultava ja sillä on rasvakiilto.
Vähäinen valon taittuminen nefeliinissä ja sen himmeä kahtaistaitteisuus ovat lähes samat kuin kvartsilla, mutta koska nefeliinin kahtaistaitteisuus on negatiivista ja kvartsilla se on positiivista, mineraalit on helppo erottaa toisistaan mikroskoopilla. Hyvä nefeliinin tuntomerkki on sen helppo hajottaminen suolahapolla, joka erottaa sen hyytelömäiseen piihin (joka on vaivatta värjättävissä väriaineilla) ja suolakuutioihin. Siksi nefeliinin puhdas kide muuttuu happoon upotettaessa sameaksi. 
Vaikka kalsiumia ja natriumia on aina luonnollisesti esiintyvässä nefeliinissä atomisuhteessa 3:1, keinotekoisesti tuotettujen kiteitten koostumus on NaAlSiO4, jota vastaavaa kaliumyhdistettä KAiSiO4 (kaliofiliitti) on myös valmistettu keinotekoisesti. Sen tähden on ehdotettu, että ortosilikaattikaava (Na,K)AlSiO4 on nefeliinin aito koostumus.
Nefeliini on erittäin altis muuntelulle, ja laboratoriossa nefeliinille on luotu lukuisia korvaavia aineksia. Luonnossa se muuttuu usein zeoliiteiksi (erityisesti natroliitiksi), sodaliitiksi, kaoliiniksi tai tiiviiksi muskoviitiksi. Gieseckiitti ja liebeneriitti ovat nefeliinin pseudomorfeja.
Nefeliinille tiedetään kaksi muunnosta, jotka eroavat ulkonäöltään ja esiintymistavoiltaan toisen ollessa yhdenmukainen sanidiinille ja toisen ortoklaasille. Lasisella nefeliinillä on pieniä, värittömiä läpinäkyviä kiteitä ja rakeita, joilla on lasikiilto. Sitä esiintyy tyypillisesti myöhäisissä, runsasalkalisissa vulkaniiteissa, kuten fonoliitissa, nefeliini-basaltissa, leusiitti-basaltissa jne., ja myös tietyissä kivissä, jotka esiintyvät magmajuonessa, joka leikkaa kohtisuoraan sedimenttikerroksia, kuten tinguaiitissa. Parhaat kiteet löytyvät Monte Somman kiilteissä, sanidiinissa, graniiteissa jne. Nefeliinin toinen muunnos, joka tunnetaan elaeoliittinä Karstenin ja Klaprothin (1809) nimeämänä, esiintyy suurina, karkeina kiteinä ja useammin epäsäännöllisinä kasaantumina. Näillä on rasvakiilto, ja ne ovat sameita tai enintään läpikuultavia, ja ovat väriltään punertavia, vihertäviä, rusehtavia tai harmaita. Elaeoliitti on olennainen osa tiettyjä nefeliinisyeniittisarjan alkalisia plutonisia kiviä, jotka ovat tavallisesti muodostuneet Etelä-Norjassa.
Mary Wortley Montagu

Mary Wortley Montagu (o.s. Pierrepoint) (26. toukokuuta 1689 Lontoo, Englanti – 21. elokuuta 1762 Lontoo, Englanti) Lady, oli englantilainen aatelinen, näytelmäkirjailija ja runoilija. Hän oli Kingston-upon-Hullin herttuan Evelyn Pierrepointin ja Lady Mary Fieldingin tytär.
Mary Pierrepoint avioitui Edward Wortley Montagun kanssa elokuussa 1712. Vuonna 1713 heille syntyi poika, joka nimettiin isänsä mukaan. Joulukuussa 1715 Mary Wortley Montagu sairastui isorokkoon, joka arpeutti hänen kasvojaan.
Edward Wortley Montagu nimitettiin suurlähettilääksi Turkkiin, ja he muuttivat Konstantinopoliin vuonna 1717. Seuraavana vuonna heille syntyi tytär Mary. Turkissa Mary Wortley Montagu tutustui paikalliseen terveydenhuoltoon ja rokotukseen isorokkoa vastaan. Hän myös rokotutti oman poikansa.
Mary Wortley Montagun palasi perheineen Englantiin vuonna 1718, ja he muuttivat Länsi-Lontoossa sijaitsevaan Twickenhamiin. Hän esitteli isorokkoa vastaan keksityn rokotteen englantilaisille lääkäreille ja auttoi rokotteen markkinoinnissa.
Montagyn tuotannosta merkittävimpiä ovat hänen kirjeensä, "Letters" (1793), jotka ilmentävät tarkkaa satiirista huomiokykyä.
Kind Soul

Kind Soul on The Stance Brothersin ensimmäinen albumi. Se julkaistiin syyskuussa 2007 Suomessa, ja se on julkaistu myös muualla Euroopassa ja Japanissa. Albumin kappaleet ovat tyylilajeiltaan funkia, soulia, hip hoppia ja jazzia. Albumin tuotti ja äänitti Teppo Mäkynen sekä soitti sillä kaikki instrumentit. Albumi on julkaistu Ricky-Tick Recordsin kautta.
Levyn kansi on Antti Eerikäisen käsialaa.
Roomari

Roomari on ammattinimike, joka oli käytössä Pohjois-Pohjanmaalla. Ammattinimikettä voi myös kutsua nimillä lossimies
tai lautturi. Nimi ”roomari” tulee ilmeisesti murresanasta ”roomu” (proomu), joksi lauttaa tai lossia myös kutsutaan. Roomarin tehtävänä oli kuljettaa ”roomua” eli lossia, jolla ihmiset ylittävät jokia, järviä tai salmia. 
Roomarin työnantaja, useimmiten kunta, maksoi hänelle kiinteää vuosipalkkaa. Lisäksi hän sai periä pienen maksun kulkijoilta, jalankulkijat pääsivät halvimmalla, hevosmiehet maksoivat ylityksestä enemmän. Myös autoja roomari pääsi kuljettamaan, vaikkakin ne olivat harvinaisia silloin, kun roomarit vielä ammattiaan harjoittivat. Autoliikenteen lisääntyminen vaikutti osaltaan roomarin ammatin katoamiseen. ”Roomujen” tilalle rakennettiin siltoja liikenteen nopeuttamiseksi.
Aiheesta muualla.
Roomari-patsas Utajärvellä
M/S AIDAcara

M/S AIDAcara () on saksalaisen Aida Cruisesin omistama risteilyalus. Alus on rakennettu Kvaener Masa-Yardsin Turun Uudella Telakalla Suomessa vuonna 1996. Laivan matkustajakapasiteetti on 1 230 ja kaikille matkustajille on varattu hyttipaikka. "AIDAcara" on rekisteröity Italian lipun alle ja sen kotisatama on Genova.
Käyttöhistoria.
16. helmikuuta 1996 alus laskettiin vesille ja 4. kesäkuuta se luovutettiin Deutsche Seereederei Touristikin haltuun. 7. kesäkuuta alus kastettiin Warnemündessä "Aidaksi". 11. kesäkuuta alus lähti ensimmäiselle risteilylle, joka suuntautui Bremerhavenista Palma de Mallorcalle. Kesäisin alus risteilee Välimerellä ja muina aikoina Karibialla. Elokuussa 1997 alus siirtyi Norwegian Cruise Linen omistukseen. Jälleen elokuussa 1999 Deutsche Seereederei osti aluksen. Syyskuussa alus siirtyi Aida Cruisesin haltuun. Joulukuussa 2001 alus sai nykyisen "AIDAcara" -nimensä.
Ajo päällä

Ajo päällä ("Der Fahnder") oli saksalainen rikossarja, jota tuotettiin vuosina 1984−2005.
Suomessa sarjaa esitettiin tuotantovuosilta 1984−1992, jolloin Klaus Wennemann esitti etsivä Hannes Faberia. Faberin tapa oli ottaa minttupastilli metallisesta karkkirasiasta kerran kussakin jaksossa.
Wennemanin poistuttua sarjassa on ollut useita vaihtuvia pääosan esittäjiä muun muassa Jörg Schüttauf ja Michael Lesch. Sarjan jaksot sijoittuvat fiktiiviseen suurkaupunkiin Ruhrin alueella.
Aiheesta muualla.
Das Erste -kanavan ohjelman kotisivut
Supertiistai

Supertiistai () on Yhdysvaltojen presidentinvaaleihin liittyvä päivä, jolloin suuri osa maan osavaltioista osallistuu esivaaleihin, joissa äänestetään demokraattisen ja republikaanisen puolueen presidentinvaaliehdokasta.
Vaalivuoden helmi- tai maaliskuulle ajoittuva supertiistai on tärkeä osa esivaalikampanjaa, sillä silloin valitaan enemmän edustajia puoluekokoukseen kuin minään muuna päivänä. Merkittävä voitto supertiistaina antaa ehdokkaalle usein vauhtia koko esivaalin voittamiseen. Supertiistaina esivaalin järjestävät valtiot vaihtelevat vuosittain, samoin niiden määrä. 
Demokraattien esivaali on aina suhteellinen, eli ehdokkaat saavat edustajia suhteessa äänimääräänsä. Republikaaneilla taas oli ennen vuotta 2012 käytössä enemmistövaalitapa monissa runsasväkisimmissä osavaltioissa, mikä tarkoitti, että voittaja sai kaikki edustajat.
Sana "supertiistai" yleistyi vuonna 1988, jolloin demokraatit useissa etelän osavaltioissa päättivät pitää esivaalit samana päivänä 8. maaliskuuta. Sillä toivottiin olevan vaikutusta, että saataisiin esiin konservatiivisempi presidenttiehdokas. Suunnitelma kuitenkin epäonnistui, kun osavaltiot jakautuivat Al Goren, Jesse Jacksonin ja Michael Dukakisin kesken ja loppujen lopuksi liberaalista Dukakisista tuli demokraattien presidenttiehdokas. Supertiistai on sittemmin ollut 10. maaliskuuta 1992, 12. maaliskuuta 1996, 7. maaliskuuta 2000, 2. maaliskuuta 2004, 5. helmikuuta 2008, 6. maaliskuuta 2012, 1. maaliskuuta 2016, 3. maaliskuuta 2020. ja 5.maaliskuuta 2024.
Ortoklaasi

 
Ortoklaasi (KAlSi3O8) on tärkeä hohkasilikaattimineraali, joka muodostaa magmakiviä. Ortoklaasi on yksi kalimaasälvän polymorfeista. Sitä esiintyy tavallisesti graniitissa ja siihen liittyvissä kivissä.
Ortoklaasin nimi tulee kreikan sanoista ”suora murtuma”, sillä sen kaksi lohkeavuutta ovat suorassa kulmassa toisiinsa nähden. Ortoklaasi kiteytyy monokliinisessä kidejärjestelmässä. Sen kovuus on 6 ja sen ominaispaino on 2,56–2,58. Sen kiilto vaihtelee lasimaisesta helmiäiseen. Väriltään ortoklaasi voi olla valkoinen, harmaa, keltainen, vaaleanpunainen tai punainen, ja harvoin vihreä. Kiteiden kaksostuminen on melko tavallista. Ortoklaasi on tavallinen aineosa enimmissä osassa graniitteja ja muita felsisiä magmakiviä, ja se esiintyy usein valtavina kiteinä ja suurina määrinä pegmatiittimassoissa. 
Tyypillinen ortoklaasi on puhtaan kaliumpäätejäsenen ja natriumpäätejäsenen (albiitti NaAlSi3O8) välillä oleva isomorfinen seossarja. Maassa tapahtuvan hitaan jäähtymisen aikana runsasnatriumiset albiittilamellit muodostuvat suotautumalla, ja jäljelle jäävä ortoklaasi on kaliumpitoisuudeltaan korkeampaa. Tästä syntyvää kahden maasälvän yhteenkasvettumaa kutsutaan pertiitiksi.
Ortoklaasin korkean lämpötilan muoto on sanidiini. Sanidiini on yleinen nopeasti jäähtyneissä vulkaniiteissa kuten obsidiaanissa ja felsisissä pyroklastisissa kivissä. Alhaisen lämpötilan polymorfi puolestaan on mikrokliini.
Yhdessä muiden kalimaasälpien kanssa ortoklaasi on yleinen raaka-aine joissakin laseissa ja keramiikassa, kuten posliinissa.
Lisa Zane

Lisa Zane (s. 5. huhtikuuta 1961) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Chicagossa, Illinoisissa, ja sai vuonna 1966 nuoremmaksi veljekseen Billy Zanen.
Zanen vanhemmista molemmilla on kreikkalaisia juuria. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Huonoa seuraa" (1990), "Femme Fatale" (1991), "" (1991) ja "Tappavan tehokas hoitaja" (1996). 
Zanella on ollut rooleja televisiossakin, huomionarvoisena esimerkkinä sarjassa "L.A. Law" vuosina 1992–1993. Hän on tehnyt myös äänirooleja muun muassa "Prätkähiiriin". Hän on seurustellut muun muassa Heath Ledgerin kanssa.
Reilun kaupan kaupunki

Reilun kaupan kaupunki on Fairtrade-järjestön myöntämä huomionosoitus kaupungille, joka on toiminut reilun kaupan tuotteiden edistämiseksi.
Historia.
Reilun kaupan kaupunki -kampanja järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2001 Garstangissa, Lancashiressä. Bruce Crowther, paikallisen Oxfam-järjestön aktiivi, oli kampanjan ideoija. Kampanjan tavoitteena oli tehdä tunnetuksi reilun kaupan tuotteita ja se onnistui hyvin. Muutamassa kuukaudessa reilun kaupan tuotteiden tunnettuvuus ylitti 70 prosenttia ja tuotteiden myynti kasvoi merkittävästi. Kampanjan aikana Garstang aloitti yhteistyön reilun länsiafrikkalaisten kaupan kaakaota tuottavien maatilojen kanssa.
Kampanjan herättäessä huomiota myös Garstangin ulkopuolella, Fairtrade Foundation julkaisi reuilun kaupan kaupungin tavoitteet ja toimintaohjelman. Vuosien 2001–2006 välillä yli 209 kaupungille Britanniassa myönnettiin reilun kaupan kaupungin arvo. Kampanja laajennettiin manner-Eurooppaan ja perustettiin Fairtrade Towns in Europe. Myös Euroopan komissio on mukana rahoittamassa hanketta.
Marraskuussa 2006 järjestiin ensimmäinen reilun kaupan kaupunkien konferenssi Lontoossa. Sen tavoitteena oli:
Järjestyksessään toinen konferenssi järjestettiin Brysselissä tammikuussa 2008.
Reilun kaupan kaupunkeja oli huhtikuussa 2013 jo 1 288, ja ne sijaitsivat 24 valtiossa.
Kriteerit.
Reilun kaupan kaupungin kriteerit vaihtelevat hieman maittain, mutta lähes kaikkien maiden kriteereissä on viisi perusvaatimusta:
Michael Bilirakis

Michael Bilirakis (s. 16. heinäkuuta 1930) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui vuosina 1983–2007 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Floridan yhdeksännestä vaalipiiristä. 
Bilirakisin poika on republikaanipoliitikko Gus Bilirakis.
Gus Bilirakis

Gus Michael Bilirakis (s. 8. helmikuuta 1963) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, joka seurasi vuonna 2007 isäänsä Michael Bilirakisia Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Floridan yhdeksännestä vaalipiiristä. Vaaleissa 2012 vaalipiirin numeroksi muuttui kaksitoista.
Bilirakis on syntyperäinen floridalainen ja etniseltä taustaltaan amerikankreikkalainen. Hän oli ennen liittovaltion kongressiin pääsyään istunut Floridan edustajainhuoneessa jo vuodesta 1998.
Jean Bourgain

Jean Louis, Bourgainin paroni (synt. Jean Louis Bourgain, 28. helmikuuta 1954 Oostende, Belgia – 22. joulukuuta 2018 Bonheiden, Belgia) oli belgialainen matemaatikko.
Hän väitteli vuonna 1977 Brysselissä Banachin avaruuksien teoriasta. Hän työskenteli muun muassa Institute for Advanced Study -tutkimuslaitoksessa. 
Hän julkaisi yli 300 artikkelia eri matematiikan aloilta kuten analyysistä (erityisesti Banachin avaruuksista ja harmonisesta analyysistä), analyyttisestä lukuteoriasta, kombinatoriikasta, ergoditeoriasta ja osittaisdifferentiaaliyhtälöistä.
Hänelle myönnettyihin tunnustuksiin lukeutuivat muun muassa Ostrowski-palkinto (1991), Fieldsin mitali (1994), Crafoord-palkinto (2012), matematiikan alan Breakthrough-palkinto (2017) ja Amerikan matematiikkaseuran (AMS) elämäntyöstä myönnetty Steele-palkinto (2018). Hän on ollut Academia Europæan ulkomaalaisjäsen vuodesta 2008. Hänelle myönnettiin paronin arvo vuonna 2015.
Aiheesta muualla.
&lt;br&gt;
Valtaa ja voimaa

Valtaa ja voimaa (PÄLP 70 / POKS 70 / POKOCD 119) on suomalaisen Jussi Hakulinen &amp; Kinsky -yhtyeen ainoaksi jäänyt albumi, ja Jussi Hakulisen toinen oma albumi. Se julkaistiin vuonna 1986 levymerkillä Poko Rekords.
Albumista julkaistiin uusintapainos vuonna 2002.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Jussi Hakulinen, ellei toisin mainittu.
Katarina Gäddnäs

Katarina Gäddnäs (s. 1970 Finström, Ahvenanmaa) on suomalainen kirjailija ja freelancetoimittaja.
Gäddnäs on opiskellut teologiaa Turun Åbo Akademissa ja työskennellyt toimittajana ja opetustehtävissä. Hän on toiminut myös muun muassa nuoriso-ohjaajana, tutkimusapulaisena ja juontajana erilaisissa kirjallisuustilaisuuksissa.
Gäddnäsin runokokoelmissa korostuu naisnäkökulma. Ensimmäinen runokokoelma "Men göken gal" (1997) kuvaa elämän kiertokulkua neljän naisen silmin. Seuraava runokokoelma "Hon. På ludna tassar" ilmestyi vuonna 1999 Schildtin julkaisemana. Kolmannessa runokokoelmassaan "Jungfrutornet" (2002) Gäddnäs alleviivaa naisen oikeutta ajatella itse. Runokokoelmiensa lisäksi Gäddnäs on kirjoittanut artikkelin äitiyttä käsittelevään "Rapport från Planet Mamma" (2004) -antologiaan. 
Vuonna 2005 Gäddnäs julkaisi yhdessä valokuvaaja Gabriella Nordlundin kanssa tietokirjan "Ytterst. Kökar mitt i havet" (suom. "Ääressä – elämää Kökarissa"), jonka on kääntänyt Julia Donner.
Pennitön Onassis

Pennitön Onassis on suomalaismuusikko Jussi Hakulisen kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1991.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset ja sanoitukset Jussi Hakulinen.
Eurofox

Aeropro Eurofox on slovakialainen Aeropro s.r.o.:n valmistama ultrakevyt lentokone. Kone on luokiteltu Yhdysvalloissa LSA-luokkaan 560 kg lentopainolla. Se on kaksipaikkainen rinnakkainistuttava ylätaso, jonka erityisenä ominaisuutena on helppo siipien kääntäminen säilytysasentoon.
Tekniikkaa.
Tekniset tiedot.
Lentokonetta valmistetaan nokkapyörälaskutelineellä ja kannustelineellä. Lentokone on asennettavissa myös kellukkeille ja suksille. Moottorivaihtoehdot ovat 80 hv ja 100 hv Rotax 912 -nelitahtimoottorit.
Vieraskirja (albumi)

Vieraskirja on suomalaismuusikko Jussi Hakulisen neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 1995.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset ja sanoitukset Jussi Hakulinen.
Juhan Viiding

Juhan Viiding [vi:tiŋk] (1. kesäkuuta 1948 Tallinna, Viron SNT – 21. helmikuuta 1995 Rapla, Viro) oli virolainen runoilija, teatterinäyttelijä ja -ohjaaja. 
Elämänvaiheet.
Juhan oli perheen neljästä lapsesta nuorin ja ainoa poika. Hän oli lapsena levoton ja älyllisesti varhaiskypsä. Hän opiskeli Tallinnan konservatoriossa vuosina 1968–1972. Hänen puolisonsa on musiikinopettaja Riina Viiding.
Viiding työskenteli Viron Draamateatterissa kuolemaansa asti ja ohjasi mm. Samuel Beckettin, Eugène Ionescon ja Minoru Betsuyakun näytelmiä. Hän saavutti suosiota näyttelijänä ("Peer Gynt", "Hamlet"), ja hän esiintyi myös laulajana mm. Amor-Trio-yhtyeessä. Hän vieraili Suomessa sekä näyttelijänä että runojensa tulkitsijana.
Viiding julkaisi runojaan vuosina 1968–1978 salanimellä Jüri Üdi. Kirjailijanimen käytössä hänen esikuvakseen voidaan mainita Fernando Pessoa. 1970-luvulla Viiding oli maansa tunnetuimpia runoilijoita. Hänen runoutensa on terävän älyllistä, taiturimaista ja kielellisesti nokkelaa. Runonsäkeissä jännitys perustuu vastakohtien leikkiin: hän rinnastaa oudon ja odottamattoman, ja todellisuus kietoutuu mielikuvitukselliseen, ylevä matalamieliseen, hullunkurinen ahdistavaan, nauru kuolemanvakavaan. Viiding nojaa äkillisiin tyylinvaihdoksiin, sanojen monimerkityksisyyteen ja epäloogisiin käsiteleikkeihin. Toisin kuin monet muut sukupolvensa runoilijat, Viiding ei kirjoittanut esseitä eikä arvosteluja. Vuonna 1980 hän osallistui itsenäisyysliikehdintään ja allekirjoitti ns. neljänkymmenen kirjeen.
M. A. Numminen kirjoitti vuonna 1987 kirjan "Kirjeitä virolaiselle runoilijalle", jossa hän kuvaa Viidingulle itseään ja suomalaista kulttuuria. Viidingun runoja julkaistiin suomeksi vuonna 1988 valikoimana "Julkaistavaksi Suomen tasavallassa".
Masennukseen taipuvainen Viiding teki itsemurhan viiltämällä ranteensa auki kotinsa ulkopuolella Raplassa 21. helmikuuta 1995.
Juhan Viidingun isä Paul Viiding (1904–1962) oli tunnettu runoilija, ja myös hänen tyttärensä Elo Viiding (1974–) on runoilija.
Minun lauluni 1983–96

Minun lauluni 1983–96 on suomalaismuusikko Jussi Hakulisen ensimmäinen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1996.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 39.
Kappaleet.
1-5, 9-17 ja 19 säv./san. Jussi Hakulinen, 7 ja 18 säv. Jussi Hakulinen.
3.33.33

3.33.33 on suomalaisen muusikon Jussi Hakulisen viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1998.
3.33.33 on Jussi Hakulisen sukunimikaiman Veikko Hakulisen voittoaika vuoden 1952 talviolympialaisten 50 kilometrin hiihdossa.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 34.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset ja sanoitukset Jussi Hakulinen.
Lagosuchus

Lagosuchus oli pienten arkosaurien suku, joka eli keskitriaskaudella. Se oli läheistä sukua dinosauruksille, joiden kanssa ne kuuluvat Dinosauromorpha-kladiin. "Lagosuchuksen" fossiileita on löydetty Chañares Formationista, Argentiinasta.
Koko ja ulkonäkö.
"Lagosuchuksesta" on löydetty hyvin epätäydellisiä jäännöksiä; ainoastaan takaraajat sekä osa selkärankaa ja lapaluuta. Nämä jäännökset kuitenkin osoittavat sen olleen kevytrakenteinen arkosauri, ja sillä oli pitkät, hoikat ja hyvin kehittyneet raajat - mikä on tyypillistä tietyille dinosauruksille. Nämä ominaisuudet sekä vertaukset "Lagosuchuksen" lähisukulaisiin ovat todisteena, että "Lagosuchus" saattoi joskus juosta takaraajoilla, vaikka se käveli suurimman osan ajastaan neljällä jalalla. "Lagosuchus" oli luultavasti ketterä lihansyöjä, joka käytti nopeutta sekä saalistuksessa että paetessa suurempia saalistajia. "Lagosuchus" oli suunnilleen fretin kokoinen, noin 30 senttimetriä pitkä. 
Toinen dinosaurusten lähisukulainen, "Marasuchus lilloensis", saattaa olla "Lagosuchuksen" toinen laji.
On myös mahdollista, että "Lagosuchus" ja "Marasuchus" saattoivat olla kehitysaskel vaihtolämpöisten matelijoiden ja tasalämpöisten dinosaurusten välillä.
Vieraskirja

Vieraskirja on kirja, johon vieraat kirjoittavat terveisiä tai nimikirjoituksensa. Vieraskirjaa käytetään kotona, juhlissa, museossa tai muussa julkisessa laitoksessa tai taidenäyttelyssä. Vieraskirjaan kirjoittaminen voi olla myös seremoniallinen osa arvovieraan käyntiä.
Vieraat voivat kirjoittaa kirjaan esimerkiksi kiitoksensa, runon tai kuvauksen vierailusta.
Monilla kutsuilla vieraskirja on korvannut perinteisen käyntikorttikulhon, johon vierailla on ollut tapana jättää oman korttinsa. Taidenäyttelyissä ja museoissa vieraskirja on tapa pitää lukua eri päivien kävijöistä ja heidän asuinpaikkakunnistaan. Näiden tietojen lisäksi näyttelyiden ja tapahtumien vieraskirjoihin kirjoitetaan yhä useammin myös kommentteja kävijän kokemuksista.
Surunvalittelu- ja onnittelukirjat.
Vieraskirjan ja adressin välimuotoja ovat surunvalittelu- ja onnittelukirjat esimerkiksi maan suurlähetystöissä valtionpäämiehen kuoleman tai hallitsijaperheen perhetapahtuman johdosta.
Vieraskirja verkossa.
Yksityishenkilöiden, julkisten laitosten ja yritysten verkkosivustoilla voi myös olla vieraskirjaksi nimetty osio, johon kävijät voivat jättää kommentteja.
Thor (satelliitti)

Thor on norjalainen tietoliikennesatelliittien perhe. 
Thor-satelliittien operaattori on Telenor ASA:n tytäryritys Telenor Satellite Broadcasting. Se on tilannut vuoteen 2008 mennessä kuusi Thor-nimeä kantavaa satelliittia, Thor 1 - Thor 6. Thor 5 laukaistiin talvella 2008 ja otettiin käyttöön helmikuussa 2009.
Thor 5.
Telenor ASA tilasi Orbital Sciences Corporation -yhtiöltä (OSC) syyskuussa 2006 GEO-radan tietoliikennesatelliitin, joka sai nimen Thor 2R, joka muutettiin Thor 5:ksi, kun satelliitti valmistui tehtaalta. Satelliitin hinta oli 217 miljoonaa dollaria. Se perustuu OSC:n satelliittiin STARTM. Satelliitti laukaistiin 11. helmikuuta 2008 International Launch Services (ILS) käyttäen venäläistä Proton-kantorakettia.
The Thor 5 toimii KU-taajuuskaistalla välittäen TV-ohjelmia 0,8 astetta läntistä pituutta asemasta geosynkrooniselta kiertoradalta. Satelliitissa on 24 transponderia ja sen lähetysteho on 3600 W. Satelliitti painaa 1960 kg. Sen lähetysalue kattaa Pohjoismaat, Itä-Euroopan ja Keski-Idän. Sen toiminta-aika on 15 vuotta. Satelliitti korvasi Thor 2 -satelliitin joka on nykyisin 5 astetta itään.
Aiemmat Thor-satelliitit.
Aiemmat Thor-satelliitit ovat
Brianin elämä

Brianin elämä () on Monty Python -ryhmän käsikirjoittama ja ohjaama satiirinen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1979. Elokuvassa Graham Chapman esittää Brian Cohenia, joka syntyi samaan aikaan kuin Jeesus ja jota erehdytään pitämään messiaana.
Aihe.
Ennen elokuvan tekoa ryhmän jäsenet vitsailivat seuraavan elokuvan aiheen olevan Jeesus ("Jesus Christ: Lust For Glory") mutta vaihtoivat hahmon 13. opetuslapseen Brianiin, joka myöhästyisi aina ihmeistä. Lopulta he päättivät ettei Brianilla olisi mitään yhteyttä Jeesukseen; hän vain sattui elämään samaan aikaan ja fanaattiset massat erehtyvät pitämään häntä messiaana. Satiirin kohteena ei ole Jeesus tai opetukset vaan poliittiset militantit, herkkäuskoiset ihmisjoukot ja tyrannit.
Tuotanto.
Elokuva kuvattiin Monastirin, Soussen, Karthagon ja Matmatan kaupungeissa Tunisiassa. Elokuvasssa käytettiin Franco Zeffirelliin televisiosarjan "Jeesus Nasaretilainen" (1977) lavasteita. Kesken kuvauksia EMI Filmsin johtaja Bernard Delfont veti rahoituksen projektista. Ex-beatle George Harrison, joka oli Eric Idlen ystävä ja Pythonien fani, otti lainan rahoittaakseen elokuvan loppuun.
Vastaanotto.
Elokuvasta tuli Britannian neljänneksi tuottoisin elokuva vuonna 1979.
Uskontoa satirisoivan huumorinsa vuoksi elokuva joutui monissa maissa paheksunnan, sensuurin ja elokuvatarkastajien hampaisiin. Joissakin maissa, kuten Suomessa ja Britanniassa elokuvaa esitettiin leikattuna versiona ja julkaisun aikoihin taas muutamat maat kuten Norja ja Irlanti kielsivät sen esittämisen kokonaan. Elokuvan tekijät kokivat Norjan sensuurin niin huvittavaksi että naapurimaassa Ruotsissa sitä päätettiin markkinoida julisteissa lauseella ”Niin hauska, että kiellettiin Norjassa!” Yhdysvalloissa elokuvaa suunniteltiin näytettävän 200:lla kankaalla, mutta uskonnollisten ryhmien protestien seurauksena näyttämöiden määrä kolminkertaistettiin.
"Helsingin Sanomain" Mikael Fränti arvioi Suomen-ensi-iltaa kielteisesti: ”Valitettavasti koomikot ovat tehneet tavattoman suttuisan, limaisen ja ikävän elokuvan. Heidän maailmaansa on vaikea päästä sisälle, ja siksi "Brianin elämä" ei innosta, ei huvita.”
Vuonna 2000 "Total Film" -lehti äänesti "Brianin elämän" kaikkien aikojen parhaaksi komediaksi. Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä "Brianin elämä" äänestettiin kaikkien aikojen 28. parhaaksi britti­elokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisio­ammattilaista. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Brianin elämän" kaikkien aikojen kuudenneksi hauskimmaksi komediaksi.
Hubert Aquin

Hubert Aquin (24. lokakuuta 1929 Montreal, Kanada – 15. maaliskuuta 1977 Montreal, Kanada) oli kanadalainen kirjailija, esseisti ja elokuvaohjaaja. Hän kirjoitti ranskaksi.
Aquin valmistui yliopistosta 1951. Hän opiskeli Pariisissa vuosina 1951−1954. Palattuaan kotimaahansa hän teki töitä Radio-Canadassa 1954–1959.
Aquin toimi 1961–1968 Quebecin itsenäistymisen hyväksi. Vuonna 1964 hän ilmoitti työskentelevänsä itsenäisyyden hyväksi terrorismin kautta. Pian hänet pidätettiin, ja hän joutui neljäksi kuukaudeksi psykiatriseen sairaalaan. Siellä hän kirjoitti ensimmäisen romaaninsa "Prochain épisode", joka kertoo vangitusta vallankumouksellisesta.
Novellin kertojan itsetuhoiset ajatukset ennakoivat Aquinin omaa kuolemaa; hän teki itsemurhan maaliskuussa 1977. Hän jätti itsemurhaviestin, jossa hän kertoo tekonsa olleen positiivinen valinta.
Tom Ruegger

Thomas Charles Ruegger (s. 4. huhtikuuta 1954 Plainfield, New Jersey) on yhdysvaltalainen animaatioiden käsikirjoittaja, tuottaja, ohjaaja ja animaattori, joka on palkittu useaan kertaan Daytime Emmyllä.
Elämäkerta.
Ruegger kasvoi Metuchenissa, New Jerseyssä, jossa hän kävi high schoolinsa. Koulussa Ruegger toimi muun muassa oppilasjohtokunnan puheenjohtajana, sekä vara kapteenina koulun jalkapallo- ja yleisurheilujoukkueissa. Lisäksi Ruegger oli sarjakuvapiirtäjänä koulunsa lehdessä. High Schoolin jälkeen hän opiskeli Dartmouth Collegessa New Hampshiressa, jossa Ruegger muun muassa loi tunnusta saaneen 10 minuuttia kestäneen animaation "The Premiere of Platypus Duck" ja toimi myös ohjaajana Dartmouth Film Societylle.
Hänellä on kolme lasta Nathan, Luke ja Cody Ruegger, jotka olivat muun muassa isänsä tuottamissa animaatiosarjoissa Tiny Toonsissa, Animaanisissa ja Histeria!:ssa ääninäyttelijöinä.
Ura.
Ruegger muutti Kaliforniaan, jossa hän yritti löytää itselleen töitä ja soitti kolikkopuhelimesta Hanna-Barberan studiolle, jossa hän sai kutsun William Hannalta tulla paikan päälle esittämään kykynsä. Ruegger sai kuukauden koeajan ja työskenteli aluksi apulaisanimaattorina. Hän oli mukana 1970-luvulla varsinaisena animaattorina piirrossarjoissa, kuten "The World's Greatest SuperFriends", "Scooby-Doo and Scrappy-Doo" ja "Kivisten ja Sorasten uudet seikkailut". 1980-luvulla hän työskenteli käsikirjoittajana ja tuottajana Hanna-Barberan piirrettyjen parissa, kuten "Yogi's Treasure Hunt", "Snorkkelit", "The 13 Ghosts of Scooby-Doo ja Pound Puppies".
Warner Bros. Animation.
Sittemmin Ruegger siirtyi työskentelemään Warner Bros. Animationille vuonna 1989, jonka myötä hänet tunnetaan erityisesti useiden piirrossarjojen tuottamisesta, käsikirjoittamisesta, sekä luomisesta, kuten "Tiny Toons", "Animaaniset", "Äly ja Väläys", "Batman" ja "Histeria!". Menestyksensä myötä Ruegger toimi Warner Bros. Animationin puheenjohtajana.
Tom Ruegger Productions ja Disney.
Vuonna 2002 hän perusti oman animaatiostudion Tom Ruegger Productions ja neljä vuotta myöhemmin Ruegger tuotti muun muassa 40 jaksoa kestäneen animaatiosarjan Animalia. Sittemmin Ruegger siirtyi 2011 "Walt Disney Television Animationille" töihin ja työsti pilottia nimeltä 7D, joka ei kuitenkaan päässyt tuotantoon.
San Bruno

San Bruno on kaupunki San Mateon piirikunnassa, San Franciscon lahden ympäristössä Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.
Kaupungissa oli 41 415 asukasta vuonna 2009. San Brunon pinta-ala on 14,1 km2, ja asukastiheys 2 839 asukasta per neliökilometri.
San Franciscon kansainvälinen lentoasema sijaitsee kaupungin läheisyydessä.
San Brunon lähistöllä tapahtui syyskuussa 2010 kaasuräjähdys, jota seurasi tulipaloja. Useita ihmisiä kuoli ja kymmeniä loukkaantui onnettomuudessa.
Clovis Cornillac

Clovis Cornillac (s. 16. elokuuta 1968 Lyon) on ranskalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Asterix olympialaisissa", "Olemisen sietämätön keveys" ja "Lucky Luke – Lähde länteen!". 
Cornillac syntyi vuonna 1968 Lyonissa. Hänen isänsä oli ohjaaja Roger Cornillac ja äiti näyttelijä Myriam Boyer, mutta hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan 5-vuotias. Hän aloitti näyttelijänuransa teatterissa ilman alan koulutusta vuonna 1984. Cornillac siirtyi 2000-luvulla enemmän elokuvien pariin oltuaan vuonna 2000 ehdolla parhaana tulokkaan César-palkintoon elokuvasta "Karnaval" (1998). Hänet palkittiin Césarilla parhaasta miessivuosasta vuonna 2005 elokuvassa "Mensonges et trahisons et plus si affinités..." (2004).
Cornillac meni naimisiin näyttelijä Caroline Proustin kanssa vuonna 1994, mutta he erosivat vuonna 2010, ja heillä on kaksi tytärtä. Hän meni toisen kerran naimisiin näyttelijä Lilou Foglin vuonna 2013, ja heillä on yksi yhteinen lapsi.
Cartosat

Cartosat on intialainen kaukokartoitussatelliittien sarja, jotka toteuttaa Intian avaruusjärjestö.
Ensimmäiset Cartosat-nimen saaneet satelliitit olivat IRS-satelliitteja, akronyyminsäkin mukaan "intialainen kaukokartoitussatelliitti". Myös myöhemmät satelliitit on kehitetty alkuperäisen IRS-satelliitin perustalta. 
Cartosat-2A.
Cartosat-2A laukaistiin 28. huhtikuuta 2008. Se korvaa Cartosat-2 satelliitin, johon ilmeisesti tuli sen laukaisun aikana vaurioita.
Cartosat-2A on varustettu yhdellä pankromaattisella kameralla. Kuvien resoluution on alle yksi metri ja kuvan leveys on 10 km. Satelliitin asentoa voidaan suunnata 45 astetta nopeasti. Satelliitin ratakorkeus on 630 km.
Cartosat-2B.
Satelliitti laukaistaan 5. toukokuuta 2010.
Yvonne de Bruyn

Yvonne Constance de Bruyn (oik. de Bruyn-Ouboter, ent. "de Bruyn-Luhtala", 17. toukokuuta 1934 – 12. kesäkuuta 2013 Orimattila) oli vuoden 1954 Miss Suomi. Silloin 17. tammikuuta järjestettyihin Miss Suomi -kilpailuihin Helsingin Messuhallissa osallistui 23 ehdokasta. Tuomaristossa olivat lehdistön, kuvanveiston ja elokuvan edustajat. Yvonne de Bruyn oli historian ainoa aatelista sukua olevan Miss Suomi. Hänet valittiin Miss Eurooppa -kilpailussa perintöprinsessaksi.
Myöhemmin de Bruyn toimi muun muassa Finnkarelia Virke Oy:n pr- ja tiedotusjohtajana sekä johtoryhmän jäsenenä. Viimeksi hän asui Orimattilassa ja toimi muun muassa paikallismatkaoppaana ja useissa luottamustehtävissä.
De Bruyn oli 175 cm pitkä ja painoi Miss Suomi -voittonsa aikaan 63 kg.