In Search of Space

In Search of Space (tunnetaan myös nimellä X In Search of Space) on Hawkwind-yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1971. Albumi nousi Britannian albumilistalla top-20:neen ja on myös fanien ja kriitikoiden keskuudessa yksi yhtyeen suosituimmista albumeista sisältäen yhtyeen klassikoihin lukeutuvia kappaleita kuten ”Master of the Universe” ja ”You Shouldn’t Do That”. Albumista on julkaistu remasteroitu versio vuonna 1996. 
Kokoonpanomuutokset.
Pian ensilevyn ilmestymisen jälkeen basisti John A. Harrison ja kitaristi Huw Lloyd Langton jättivät yhtyeen. Langtonin tilalle ei otettu uutta kitaristia ja Harrisonin tilalle basistiksi tuli ensin Thomas Crimble ja sittemmin keväällä 1971 Amon Duul II-yhtyeessä soittanut Dave Anderson. Yhtyeen efekti- ja tehostepuolesta vastannut Dik Mik erosi yhtyeestä keväällä 1971 juuri ennen albumin nauhoitusten alkua ja hänen tilalleen vastahankittua syntetisaattoria otettiin soittamaan yhtyeen miksaajana toiminut Del Dettmar. Dik Mik palasi kuitenkin yhtyeeseen albumin levytysten loppuvaiheessa ja jatkossa hän ja Dettmar hoitivat yhdessä elektronisten instrumenttien soittovastuun.
Vuonna 1971 yhtyeen toimintaan tuli mukaan myös kirjoittaja-lyyrikko Robert Calvert, joka innostui yhtyeen avaruus-teemasta nähtyään heidät konsertissa. Calvert kirjoitti tämän albumin liitteenä tulleen "The Hawkwind Log"-liitteen ja toimi myöhemmin yhtyeessä vokalistina ja lausujana sekä säveltäjänä. Yhtyeessä jatkoivat myös alkuperäisjäsenet, vokalisti-kitaristi Dave Brock, saksofonisti Nik Turner ja rumpali Terry Ollis.
Ennen albumin julkaisua basisti Dave Anderson lähti yhtyeestä riitaannuttuaan muitten jäsenien kanssa. Hänen tilalleen tuli Dik Mikin suosituksesta Ian "Lemmy" Kilmister, joka oli soittanut aiemmin kitaraa mm. Sam Gopalin yhtyeessä sekä Opal Butterfly- ja The Rockin' Vickers -yhtyeissä. Vuoden 1972 alussa puolestaan rumpali Terry Ollis jätti yhtyeen huumeongelmien vuoksi ja hänen tilalleen tuli Kilmisterin vanha yhtyetoveri Simon King.
Nauhoitus ja kappalemateriaali.
Albumi nauhoitettiin keväällä 1971 George Martinin AIR-studiolla ja pääosin Olympic-studiolla Lontoossa tuottaja George Chkianzin johdolla. Edelliseen albumiin verrattuna "In Search of Space" on enemmän kappale-painotteinen, kuitenkaan yhtyeen instrumentaali-jami-perinteitä unohtamatta. Musiikki on myös jykevöitynyt raskaampaan suuntaan ja etenkin Dave Andersonin bassonsoitto on hyvin pinnalla albumilla. 
Albumin avauskappale on pitkä, yli 15-minuuttinen Brockin monotonisen riffin ja Ollisin nopean kompin varassa kulkeva ”You Shouldn’t Do That”, josta tuli vakionumero yhtyeen keikoille ja sitä oli myös jo soitettu ennen albumin levytystä. Kappaleen sävelsivät Nik Turner, joka myös laulaa kappaleen vokaalit ja Dave Brock. Del Dettmarin ja Dik Mikin "avaruus"-tehosteet ovat kuuluvasti esillä kappaleessa. 
"You Know You're Only Dreaming" on tunnelmallinen, blues-pohjainen kappale, joka myös löysi paikkansa yhtyeen konsertteihin. Brock on maininnut kappaleen inspiraationa olleen Steve Miller Bandin kappaleen "Jackson-Kent Blues". Kappaleesta levytetty varhaisempi versio löytyy yhtyeen "Parallel Universe"-kokoelmalta.
Turnerin ja Brockin säveltämä "Master Of The Universe", on vahvasti heavy rock -vaikutteinen Brockin raskaan kitara-riffin ansiosta. Myös Dave Andersonin basso-kuvio on olennainen ja kuuluva osa kokonaisuutta. Kappaleessa on Nik Turnerin efektoitu saksofoni-soolo. Kappale on yhtyeen historian tunnetuimpia. Vuonna 2012 autonvalmistaja Ford käytti kappaletta mainoksessaan. 
"We Took The Wrong Step Years Ago" on rakenteeltaan "avaruusballadi", jossa Brockin 12-kielistä akustista kitarointia säestävät erilaiset ääniefektit. Aihepiirinä kappaleessa on ihmiskunnan kehityksen kritisointi. 
Psykedeelis-vaikutteinen "Adjust Me" on 6-minuuttinen bändi-improvisaatio, tyyliltään ensimmäisen albumin jami-henkisyyteen verrattavissa. Kappaleen alussa Turner esittää "dramaattisen" ja efektoidun puheen. 
Albumin päättää "Children of the Sun", jonka Turner ja Anderson sävelsivät viime hetken lisäyksenä albumille. He myös soittavat kappaleen kahdestaan. Kappale kulkee suoraviivaisen akustisen kitarariffin ja ajoittaisten sähkökitara-sointujen sekä Turnerin huilunsoiton myötä. 
Kansitaide ja "The Hawkwind Log".
Alkuperäisen, kahteen suuntaan avautuvan kannen suunnitteli yhtyeen lähipiiriin kuulunut underground-taiteilija Barney Bubbles. Dik Mikin kuva sisäkannessa on eri muodossa muiden jäsenten kuviin verrattuna, koska hän oli eronnut yhtyeestä levytyksen aikana ja palannut takaisin juuri ennen albumin julkaisua, joten hänen kuvansa lisättiin kanteen viime hetkellä. Takakannessa on alastonkuva tanssija Staciasta sekä teksti "Technicians of space ship Earth this is your captain speaking your captain is dead".
Yhtyeen toimintaan mukaan tullut Robert Calvert teki yhdessä Bubblesin kanssa albumin mukana tulleen 24-sivuisen "The Hawkwind Log"-liitteen. Se sisältää kuvia ja lokikirjan muodossa eri päivämääriin ja aikakausiin merkittyjä kertomuksia ja runoja joiden aiheina ovat muun muassa avaruus, science fiction, tähtitiede, astrologia, luonto, uskonnot, okkultismi ja mystiikka sekä filosofia. Osa teksteistä oli mukana paria vuotta myöhemmin "Space Ritual"-konseptissa. 
Albumin saama vastaanotto mediassa ja listoilla.
Isossa-Britanniassa albumi menestyi hyvin nousemalla top 20:een albumi-listalla. Julkaisun aikoihin albumi sai hyviä arvosteluja niin kotimaassaan kuin myös Yhdysvalloissa, jossa yhtye ei tuolloin ollut vielä esiintynyt. Brittiläinen Melody Maker-lehti kritisoi hieman yhtyeen soittotaitoa verrattuna mm. saksalaisiin saman genren krautrock-yhtyeisiin, mutta kehui yhtyettä "elektronisen musiikin edelläkävijänä". Myös brittiläinen "Beat Instrumental" kehui albumia "loistavaksi sekoitukseksi hard rockia ja mielikuvia avaruudesta". Amerikkalaiset "Rolling Stone"- ja "Billboard"-lehdet suhtautuivat myös positiivisesti albumiin ja sen "avaruushenkiseen äänimaailmaan".
Myöhemmin "In Search of Space" on ollut niin fanien ja kriitikoidenkin keskuudessa yksi yhtyeen suosituimmista albumeista. Muun muassa Allmusic-sivuston kriitikko sanoo albumin olleen "edelläkävijä ja ovien aukoja progressiivisen rockin uusilla alueilla" ja Classic Rock-lehden "The 100 Greatest British Rock Albums" -äänestyksessä albumi sijoittui sijalle 83. vuonna 2006.