tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pyloksen taistelu

Pyloksen taistelu käytiin peloponnesolaissodan aikana vuonna 425 eaa. Ateenan ja Spartan välillä. 
Vuoden 425 eaa. keväällä spartalaiset tekivät, kuten olivat jo monena vuonna aikaisemmin, hyökkäyksen Attikan alueelle. Samaan aikaan he saivat sisilialaisen Messenen kaupungin kapinoimaan Ateenaa vastaan. Ateenalaiset päättivät lähettää laivaston Sisiliaan, mutta ennen sitä sen piti auttaa Demosthenesta tekemään hyökkäyksen Peloponnesokselle. Demosthenes oli päättänyt linnoittaa Pyloksen niemen eli Koryfasionin niemen, josta käsin hän saattaisi hyökätä Spartan alueelle. Laivasto jatkoi matkaansa linnoituksen valmistuttua ja Demosthenes jäi Pylokselle viiden laivan kanssa. 
Kun spartalaiset saivat kuulla, että ateenalaiset olivat linnoittaneet Pyloksen, he vetivät heti takaisin armeijansa Attikasta. He lähettivät myös oman 60 laivaa käsittäneen laivastonsa piirittämään Pylosta mereltä käsin. Heti kuullessaan spartalaisten olevan matkalla Demosthenes kutsui takaisin ateenalaisen laivaston. Kun spartalaiset pääsivät Pyloksen luokse lähettivät he Epitadaan ja 440 hopliittia nousemaan maihin Pyloksen lähellä olevalle Sfakterian saarelle. Spartalaiset yrittivät hyökätä laivastonsa kanssa Pylosta vastaan, mutta heidät lyötiin takaisin. Pian tämän jälkeen ateenalainen laivasto palasi Pylokselle. 
Ateenalainen laivasto mursi helposti spartalaisten saartorenkaan ja kukisti spartalaisten laivaston. Sfakterialla olevat spartalaiset jäivät taistelun jälkeen itse saarroksiin. Spartalaiset näkivät tilanteen mahdottomaksi ja pyysivät ateenalaisia neuvottelupöydän ääreen. Neuvottelut eivät kuitenkaan johtaneet minkäänlaisiin tuloksiin ja lopulta ateenalaiset hyökkäsivät Sfakterialla olleiden spartalaisten kimppuun. Sfakterian taistelussa ateenalaiset ottivat vangiksi 292 spartalaista hopliittia.
Värintoistoindeksi

Värintoistoindeksi (lyhenne CRI, englanniksi "colour rendering index") eli Ra-indeksi on suure, jolla mitataan valonlähteen kykyä toistaa värejä verrattuna vertailuvalonlähteeseen.
Värilämpötilaltaan alle 5 000 kelvinin valonlähteitä verrataan Planckin säteilijään, mustaan kappaleeseen, kun taas yli 5 000 kelvinin valonlähteitä verrataan standardoituun luonnonvaloloisteputkeen (D65). Päivänvalon värintoistoindeksi on 89, kun vertailuvalonlähde on Planckin säteilijä. Hehkulampun värintoistoindeksi on samoin 89 verrattuna päivänvaloon. Tämä on yksi syy, minkä vuoksi on alettu kehitellä uusia värintoistoindeksin mittausmenetelmiä.
Värintoistoindeksi ilmoitetaan lukuna asteikolla nollasta sataan, missä 0 tarkoittaa täysin monokromaattista valoa, jossa värit eivät toistu lainkaan, ja 100 täysin jatkuvaspektristä valoa eli täydellistä värintoistoa. Värintoistoindeksi ei ilmoita valon väriä, vaan sen ilmoittaa värilämpötila.
Värintoistoindeksi määritetään vertaamalla kahdeksan eri värin toistumista referenssivalossa ja tarkasteltavassa valossa. Kunkin värin kohdalla mitataan ero sijoittumisessa väriavaruuteen. Värintoistoindeksi on siis objektiivinen, ei subjektiivinen suure. Poikkeamista lasketaan neliöllinen keskiarvo. Vain yhden värin suuri poikkeama ei laske värintoistoindeksiä paljoa, ongelmaksi muodostuu epätasaisen spektrin omaavat valonlähteet mm. valkoinen ledi. 
Valo, jonka värintoistoindeksi on yli 80, koetaan yleensä varsin luonnolliseksi. Indeksiltään alle 70:n jäävä valo taas koetaan luonnottomaksi tai värittyneeksi, tai jotkin tietyt kohteet näyttävät valossa omituisilta. Valo- tai videokuvauksessa käytettävän valonlähteen värintoistoindeksin on yleensä syytä olla vähintään 90. Yleisistä valonlähteistä hehkulampuilla, jotka ovat likimäärin mustia kappaleita, on värintoistoindeksi 100, samoin kuin auringonvalolla. Teollisuus- ja liikennevalaisimien värintoistoindeksit ovat usein 20–60 (matalapainenatriumlampulla 0). Tavallisten loisteputkien värintoistoindeksit ovat jopa 80–85.
Värintoistoindeksin ei nykyään katsota tyydyttävästi mittaavan uusien valonlähteiden, kuten parannettujen loisteputkien ja muiden purkauslamppujen sekä valkoisten ledien subjektiivisia ominaisuuksia, joten kansainvälinen valaistuskomissio CIE valmistelee parhaillaan uutta, tarkempaa menetelmää.
Norbert Elias

Norbert Leo Elias (22. kesäkuuta 1897 Breslau – 1. elokuuta 1990 Amsterdam) oli saksanjuutalainen sosiologi, joka työskenteli Amsterdamissa. Hänen sivilisaatioprosessia käsittelevä pääteoksensa "Über den Prozess der Zivilisation" ilmestyi vuonna 1939.
Elias tutki muun muassa hoviyhteisöjä. Hän loi oman sivilisaatioteorian, jonka mukaan sivilisaation perusta on ulkoisen pakon sisäistäminen väestön keskuudessa. Teoria on tullut tunnetuksi 1970-luvulta lähtien.
Elias opetti Heidelbergin yliopistossa 1924–1929 ja Frankfurtin yliopistossa 1930–1933. Kansallissosialistien valtaannousun myötä hän pakeni Ranskaan ja asettui vuonna 1935 Englantiin, missä hän asui vuoteen 1975 saakka. Vuosina 1954–1962 hän opetti Leicesterin yliopistossa ja 1962–1964 Ghanan yliopistossa.
Kastu

Kastu on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee noin kaksi kilometriä keskustasta pohjoiseen, Tampereen valtatien ja Raunistulan puistotien välissä. Pohjoisessa Kastu rajoittuu Kaerlan Takakirveeseen. Kaupunginosassa on panostettu viihtyvyyteen ja palveluihin keskustan lähellä. Siellä ei ole teollisuutta.
Kastu on kuulunut 1950-luvulla Maarian kuntaan, ja lähistöllä on edelleenkin vanhaan emo-kuntaan liittyviä nimiä, kuten Maarian kirkko ja Maarian VPK.
Vuosina 1970–2016 viereisessä Vätin kaupunginosassa Tampereentien länsipuolella oli Kastun koulu, alun perin Raunistulan yhteislyseo, sitten Kastun koulu ja lukio ja loppuaikoina vain Kastun lukio. Koulurakennukset purettiin 2016 sisäilmaongelmien vuoksi ja tilalle rakennettiin vuoden 2019 alusta toimintansa aloittanut Kastun päiväkoti.
Pekingin olympialaiset

Pekingissä on järjestetty olympiakisat kahdesti:
Marabou

Marabou on Mondelez Internationalin omistama suklaatuotemerkki. Yritys perustettiin Ruotsissa vuonna 1916. Kraft General Foods (jonka osasta myöhemmin tuli Mondeléz International) osti Maraboun vuonna 1993 kolmella miljardilla Norjan kruunulla silloiselta omistajalta, norjalaiselta Freialta.
Marabou-suklaan tunnusomainen karamellin maku johtuu 1950-luvulla keksitystä, "crumb"-nimisestä valmistusprosessista. Prosessi perustuu maidon, sokerin ja kaakaomassan sekoittamisen ja lämmittämisen tiettyyn ajoitukseen.
Suklaapatukat.
Brejk.
Täytteenä suklaakeksiä, toffeeta ja paahdettua riisiä.
Daim.
Daim (alkuperäinen ruotsalainen nimi Dajm) on suklaamakeinen. Suklaa on maitosuklaata, jonka välissä on mantelikrokantteja. Daimia myydään patukoina ja makeispusseina. Suomessa Daim-suklaa tuli myyntiin vuonna 1963.
Dubbel Nougat.
Vaaleaa mantelinougatia ja tummaa hasselpähkinänougatia.
Japp.
Maitosuklaata, jossa täytteenä suklaamarenkia ja toffeeta.
Pigall.
Täytteenä krokantteja, riisimuroja ja pähkinätryffeliä.
Nappirullat.
Mintchoko.
Karamelillä ja mintulla täytettyjä suklaanappeja.
Daim.
Daimilla täytettyjä suklaanappeja.
Konvehdit.
Maraboun jouluvalikoimiin kuuluvat Aladdin-, Paradis- sekä Noblesse-konvehdit. Muina aikoina myynnissä on Aladdin Sydän- ja Fortuna-konvehtirasiat sekä Twist-konvehtipussit.
Sertifiointi.
Maraboun omistava Mondelez-yhtiö luopui vuonna 2015 Rainforest Alliance -sertifioinnista ja korvasi sen omalla Cocoa Life -vastuullisuusohjelmallaan. Cocoa Life -ohjelmassa ei ole kyse sertifioinnista, eikä ohjelmaan kuulu säännöllisiä auditointeja.
Leena Pöysti

Leena Pöysti (s. 1976 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan etenkin televisiorooleistaan, esimerkiksi sarjoissa "Käenpesä", "Roba" ja "Syke".
Ura.
Opiskellessaan Kallion ilmaisutaidon lukiossa 17-vuotias Pöysti sai ensimmäisen näyttelijäroolinsa Suomen Kansallisteatterin näytelmässä. Myöhemmin hän opiskeli Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa, josta valmistuttuaan hän esiintyi vierailevana ja 2006–2007 kiinnitettynä näyttelijänä Kansallisteatterissa. Hän on näytellyt lisäksi esimerkiksi Turun kaupunginteatterissa ja Espoon kaupunginteatterissa.
2000-luvun alussa Pöysti näytteli muun muassa televisiosarjoissa "Benner &amp; Benner" ja "Hovimäki". Vuosina 2004–2007 hän näytteli "Käenpesässä" Pirjo Räsäsen roolissa. Vuodesta 2012 lähtien Pöysti on näytellyt Maikki Kurkelaa poliisisarjassa "Roba". Vetäytyvän ja työkeskeisen poliisin rooli erottuu Pöystin usein esittämistä sympaattisista ja rauhallisista hahmoista. Vuonna 2014 Pöysti alkoi näytellä Johanna Alankoa sairaaladraamassa "Syke". Pöysti on esiintynyt myös muun muassa televisiosarjoissa "Keisari Aarnio", "Huone 301" ja "Karppi".
Elokuvia, joissa Pöysti on esiintynyt, ovat muun muassa "Ganes, Suomen hauskin mies" ja "Syke"-sarjaan pohjautuva "".
Pöysti juonsi keväällä 2008 "Hurtta ja stara" -kilpailuohjelmaa, jossa julkisuuden henkilöt kouluttivat kodittomia koiria. Hän on tehnyt myös äänitöitä mainoksissa ja äänikirjoissa.
Yksityiselämä.
Pöysti asuu Espoossa. Hän on naimisissa lavastaja ja pelisuunnittelija Max Wikströmin kanssa ja hänellä on kaksi lasta.
Frank Murkowski

Francis "Frank" Hughes Murkowski (s. 28. maaliskuuta 1933 Seattle) on amerikanpuolainen Yhdysvaltain republikaanisen puolueen poliitikko, joka toimi Alaskan edustajana Yhdysvaltain senaatissa vuosina 1980–2002 ja Alaskan osavaltion 10. kuvernööri. Hänet valittiin kuvernööriksi 5. marraskuuta 2002 56 %:n ääniosuudella. Murkowskia seurasi vuonna 2006 Alaskan kuvernöörinä Sarah Palin.
Ammatiltaan Murkowski on pankkiiri. Hän on naimisissa ja hänellä on kuusi lasta, joista Lisa Murkowski on Alaskan edustaja senaatissa.
Shinnecock-intiaanit

Shinnecock-intiaanit olivat Long Islandin alkuperäisväestöä nykyisen New Yorkin alueella. Long Islandin seuduilla asui kaikkiaan 13 eri heimoa, joista shinnecock oli yksi. Kaikki heimot olivat algonkin kieliryhmää ja sukua mohikaaneille ja delawareille. 
Shinnecockit jäivät historiaan "rahantekijöinä". He olivat ykkösasemassa wampumien tuottajina. Amerikan alkuperäisväestö käytti wampumia maksuvälineenä ja koruina. Shinnecockien ranta-alueilta löytyi valtavia simpukka- ja osterimääriä. Valkoisista ja purppuranvärisistä helmistä tehtiin nauhoja, joita kutsuttiin wampumeiksi. Ne kulkivat heimolta toiselle, jopa niinkin kauas kuin Etelä-Dakotan mustille vuorille kiowa-intiaaneille. Ennen eurooppalaisten tuloa intiaanit käyttivät niitä pääasiassa seremoniossa. 1700-luvun alkupuolella wampumeja käytettiin kuitenkin rahana valkoisten ja intiaanien välisessä kaupassa eurooppalaisen valuutan puutteen takia. Kun koneet keksittiin, ja ne yleistyivat 1800-luvun puolivälissä ja wampumeja alettiin massatuottaa, syntyi inflaatio joka pysäytti niiden käytämisen rahana Itä-Amerikassa. Lännessä intiaanit kuitenkin käyttivät niitä edelleen kaupankäytiin 1800-luvun puoliväliin asti.
Shinnecockeja ja alueen muita heimoja kutsuttiin meteoceiksi ja joskus myös montaukeiksi. Eurooppalaiset alkoivat 1600-luvulla liikkua näiden rauhaarakastavien ja melko kekseliäitten intiaanien alueilla Long Islandilla. He liikkuivat suurilla puista koverretuilla kanooteilla joskus pitkiäkin matkoja tehden vierailuja Long Island Soundin toiselle puolelle sukulaiskansojen luo. Kovin suuri heimo ei shinnecock koskaan ollut. Eurooppalaiset toivat mukaan tarttuvat taudit isorokon, tuhkarokon jotka tappoivat muallakin amerikassa paljon intiaaneja. Osa kansasta on kuitenkin säilynyt nykypäivään asti. Edelleen heitä asuu Long Islandissa jossa heitä asuu noin 1 500, jossa heillä on 750 eekkerin maa-alue Southamptonin kaupungissa New Yorkissa. Heidät tunnetaan verrattain hyvin ja heidän maineensa rahantekijöinä on jäänyt elämään. He ovat hätkähdyttäneet Wall Streetin pankkiireja haastamalla heidät oikeuteen ja vaatimalla maitaan takaisin.
Hypogammaglobulinemia

Hypogammaglobulinemia tarkoittaa tilaa, jossa seerumin IgG-pitoisuus on normaalia alempi. Määritelmän mukaan pitoisuus on alle 2 SD iänmukaisesta viitearvosta. Hypogammaglobulinemian syitä on tunnistettu yli 100 kappaletta. 
Yksi hypogammaglobulinemiaa aiheuttavista sairauksista on X-kromosomaalinen agammaglobulinemia eli XLA. XLA on X-kromosomiin liittyvä sairaus, joka tunnetaan myös Brutonin agammaglobulinemiana. Periytymistapa on äidiltä periytynyt tautigeeniä
sisältävä X-kromosomi. Kyseinen sairaus huomataan jo varhain lapsena. Sairaudessa potilaan verenkierrosta puuttuu kypsiä B-soluja.
Vincent Lukáč

 
Vincent Lukáč (s. 14. helmikuuta 1954 Košice, Tšekkoslovakia) on slovakialainen uransa lopettanut jääkiekkoilija ja poliitikko. Pelipaikaltaan hän oli laitahyökkääjä.
Lukáč aloitti uransa Tšekkoslovakian pääsarjassa HC Košice -joukkueessa kaudella 1971–1972. Quebec Nordiques varasi hänet NHL:ään 1982 varaustilaisuuden kymmenennellä kierroksella numerolla 202. Hän ei kuitenkaan ikinä pelannut NHL:ssä, vaan siirtyi 1985 Saksaan Rosenheim SB:hen. Kahden Saksassa pelatun kauden jälkeen hän siirtyi yhdeksi kaudeksi Itävallan pääsarjaan ja sieltä Yhdistyneen kuningaskunnan sarjaan, jossa pelasi vuodet 1988–1990. Maajoukkueurallaan Lukáč edusti Tšekkoslovakiaa 1984 olympialaisissa, jossa joukkue saavutti hopeaa. MM-kilpailuissa hän oli mukana 1977 (kultaa), 1982 (hopeaa), 1983 (hopeaa) ja 1985 (kultaa). Hän edusti maataan myös 1984 Kanada Cupissa.
Pelaajauransa jälkeen Lukáč toimi valmentajana HC Košicessa, MsHK Žilinassa sekä Slovakian maajoukkueessa. Hänet nimitettiin Slovakian Hockey Hall of Fameen vuonna 2004.
Lukáč valittiin Slovakian parlamenttiin vuoden 2010 vaaleissa äärikansallismielisen Slovakian kansallispuolueen edustajana. Kansallispuolueen johtaja Ján Slota toimi myös MsHK Žilinan presidenttinä Lukáčin työskennellessä seurassa.
Lukáčin veljet Imrich ja Jozef olivat myös pääsarjatason jääkiekkoilijoita, poikapuoli Jiří Bicek puolestaan voitti omalla jääkiekkourallaan Stanley Cupin vuonna 2003.
So Called Plan

So Called Plan on suomalainen vuonna 2003 perustettu melodinen punk rock -yhtye, joka myös yhdistelee monia eri tyylilajeja sävellyksissään. 
Ensimmäinen albumi "Suburbian Symphony" julkaistiin 2006. Yhtyeen läpimurto kansan tietoisuuteen alkoi "Same About The Sorrow" singlellä. Toinen albumi "December Turns To Fall" julkaistiin 3. syyskuuta 2008. Tähän yhtyeen toiseen albumiin levynkannen suunnitteli tatuointitaiteilijana tunnettu Lasse Sjöroos. Kolmas albumi julkaistiin maaliskuussa 2011 ja se kantaa nimeä Go! And We Will Follow...
Historia.
So Called Plan perustettiin Suomen Turussa vuonna 2003 keväällä, kun eri yhtyeissä soittaneet Eero Saarikoski (laulu, kitara), Joni Saarinen (basso), Ville Asp (rummut, laulu) ja Jussi Bang (kitara) ystävystyivät ja päättivät perustaa yhtyeen. He aloittivat soittamalla vanhojen yhtyeidensä kappaleita, kunnes uusia biisejä alettiin kasata treenipaikalla.
Yhtyeen ensimmäiset tuotokset olivat demot, joista toinen ilmestyi kesällä 2003, ja toinen vuonna 2004. Tällöin musiikki oli vielä melodista punkia, joka myöhemmin muuttui synkemmäksi ja myös metallin vaikutteet alkoivat kuulua.
Vuonna 2005 marraskuussa So Called Plan allekirjoitti levytyssopimuksen suomalaisen Hype Recordsin kanssa. Pian kuitenkin yhtyeen kitaristi Jussi päätti alkaa keskittyä enemmän lentäjän opintoihinsa ja erosi yhtyeestä. Pian hänet kuitenkin saatiin korvattua Sauli Sipilällä.
Debyyttialbumi "Suburbian Symphony" nauhoitettiin syksyllä vuonna 2005, jolloin myös kappaleesta Right Direction kuvattiin musiikkivideo. Albumi on omistettu solisti Eero Saarikosken edesmenneelle veljelle. Helmikuussa 2006 ilmestynyt ensimmäinen single "Same About The Sorrow" nousi heti virallisen singlelistan kolmanneksi. Debyyttialbumi ilmestyi 15. maaliskuuta 2006 ja se saavutti listalla sijan 10. Single "Music Box" julkaistiin 30.8.2006 ja saavutti listasijat 2. ja 5.
Yhtye äänitti "December turns to fall" albumin kesällä/syksyllä 2007. Albumi julkaistiin 3. syyskuuta 2008.
Yhtye äänitti "Go! And We Will Follow...l" albumin talvella 2010. Albumi julkaistiin 15. maaliskuussa 2011.
Janet Napolitano

Janet Ann Napolitano (s. 29. marraskuuta 1957 New York City) on Yhdysvaltojen demokraattisen puolueen poliitikko. Napolitano toimi kotimaan turvallisuuden ministerinä Barack Obaman hallinnossa. Napolitano ilmoitti 12. heinäkuuta 2013 eroavansa ministerin tehtävästään ja jatkavansa Kalifornian yliopiston rehtorina. Napolitano toimi kotimaan turvallisuudesta vastaavana ministerinä vuodesta 2009 alkaen. Hän oli aiemmin Arizonan osavaltion 25. kuvernööri vuodesta 2003, tätä ennen Arizonan oikeusministeri 1999–2002.
Napolitano valmistui Santa Claran yliopistosta Kaliforniasta ja väitteli oikeustieteen tohtoriksi Virginian yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa.
Time-lehti nimesi hänet marraskuussa 2005 yhdeksi viidestä parhaasta osavaltion kuvernööristä, ja häntä pidettiin yhtenä kahdeksasta naisesta, joilla oli mahdollisuus tulla valituksi Yhdysvaltain presidentiksi seuraavissa vaaleissa vuonna 2008.
Napolitano kannattaa aborttioikeutta ja tukee kuolemanrangaistusta vakavista rikoksista.
Ahmad Tejan Kabbah

Alhaji Ahmad Tejan Kabbah (16. helmikuuta 1932 Pendembu, Brittiläinen Sierra Leone – 13. maaliskuuta 2014 Freetown, Sierra Leone) oli sierraleonelainen poliitikko. Hänet valittiin ensimmäisen kerran maansa presidentiksi keväällä 1996 vaalien voittajana.
Toukokuussa 1997 maassa tapahtui kuitenkin sotilaiden johtama vallankaappaus ja Kabbah joutui pakenemaan maasta. Maan väliaikaiseksi johtajaksi nousi sotilasjohtaja Johnny Paul Koroma. Sekasortoista tilannetta valvomaan valittu yhteisafrikkalainen sotilasjoukko palautti pian Kabbahin takaisin valtaan.
Vuoden 2002 alussa Kabbah neuvotteli Revolutionary United Frontin sissijohtajan Foday Sankohin kanssa lopulta maan sisällissodan virallisesti päättäneen rauhansopimuksen. Kabbahin valta vahvistettiin presidentinvaaleilla 2002. Kabbah oli presidenttinä vuoteen 2007.
Luettelo Keski-Maan käsitteistä

Tämä on luettelo fantasiakirjailija J. R. R. Tolkienin luoman Keski-Maan käsitteistä.
Kirjoitusmenetelmät.
Cirth.
Cirth (riimut, yksikkö "certh") on fiktiivinen haltioiden kirjoitusjärjestelmä J. R. R. Tolkienin mielikuvitusmaailmassa. Cirthin kehittivät "sindar" Beleriandissa. Cirth ovat kulmikkaita, koska niitä piti pystyä kaivertamaan puuhun ja kiveen. Toisella Ajalla monet kansat oppivat tuntemaan sen. Ennen Ensimmäisen Ajan loppua doriathilainen Daeron laati cirthin uuteen uskoon. Morian kääpiöt omaksuivat nämä uudet riimut, joita kutsuttiin nimellä Angerthas. Sitä vastoin lännen haltiat hylkäsivät riimujen käytön lähes kokonaan.
Aakkoset.
Angerthasin riimut koostuvat 60 eri merkistä: 
Tengwar.
Tengwar (quenyaa, yks. "tengwa", ) olivat "eldar"in käyttämä kirjoitusmerkkijärjestelmä J. R. R. Tolkienin luomassa fantasiamaailmassa, Ardassa. Myös "certar"ia käytettiin, mutta "tengwar" oli vanhempi, ja sen olivat kehittäneet "noldor". Vanhin versio "tengwar"ista olivat Rúmilin "tengwar", mutta näitä ei tunnettu Keski-Maassa. Siellä käytettiin Fëanorin Rúmilin kirjaimiston pohjalta kehittämää "tengwar"ia, jonka "noldor" olivat sinne maanpaon aikana tuoneet.
Olennot.
Puolhaltiat.
Puolhaltiat ovat ihmisen ja haltian lapsia. Heidän nimensä oli haltiakielellä Peredhel, monikossa Peredhil.
Puolhaltioille annettiin mahdollisuus valita, tulisiko heistä ihmisiä ("edain") eli kuolevaisia vai haltioita ("eldar") eli kuolemattomia. Listassa on tärkeimpiä puolhaltioita Keski-Maasta.
Eärendil olisi mieluummin halunnut olla ihminen, mutta hän valitsi kuolemattomuuden vaimonsa takia, joka oli haltia. Eärendilin kohtalo oli erikoinen: hänen ei sallittu asua Valinorissa, mutta hän purjehti taivaalle laivallaan, Vingilotë, mukanaan Berenin ja Lúthienin Silmaril. Elwing rakensi Varjoisten Merien tornin ja tapasi Eärendilin usein tämän palatessa. 
Heidän perillisensä Elrond ja Arwen Undómiel saivat vapaasti valita, kumpaan kansaan heidät luettaisiin. Elrond ja hänen kaksospoikansa Elladan ja Elrohir valitsivat "eldar"in kansan ja Arwen valitsi "edain"in isänsä suureksi suruksi. Elrosin jälkeläisille ei annettu mahdollisuutta valita, mutta he elivät paljon pidempään kuin tavallinen ihminen. Myöhempinä aikoina Númenorin kuninkaat, Elrosin jälkeläiset, katuivat esi-isänsä päätöstä, ja tämä johti Númenorin tuhoon. 
Dior oli Berenin ja Lúthienin poika, ja hänet laskettiin puolhaltiaksi, kuten myös hänen lapsensa Doriathin Nimloth, Eluréd, Elurín ja Elwing. Eluréd ja Elurín tapettiin, mutta Elwing sai valita sukunsa.
Arwen, Elrondin tytär, nai Aragornin, Elrosin perillisen, yhdistäen kaksi puolhaltiasukua Neljännellä ajalla. Heidän poikaansa Eldarionia tai heidän tyttäriään ei laskettu puolhaltioiksi. 
Dol Amrothissa númenorilainen Imrazôr oli nainut haltian, ja siten Dol Amrothin prinssit olivat haltioiden perillisiä, mutta heitä ei laskettu puolhaltioiksi.
Huhkola

Huhkola on pientalolähiö itäisessä Turussa. Vuoden 2016 lopussa Huhkolan väkiluku oli 889. Väestöstä alle 15-vuotiaita oli 18,8 %, 15–64-vuotiaita 63,4 % ja yli 64-vuotiaita 17,8 %. Äidinkieleltään suomenkielisiä alueen asukkaista oli 89,1 %, ruotsinkielisiä 7,0 % ja muunkielisiä 3,9 %.
Palvelut.
Lähimmät palvelut löytyvät pääosin Huhkolan vieressä sijaitsevasta kauppakeskus Skanssista. Huhkolassa sijaitsee urheilukenttiä, päiväkoti ja kaupungin sisäisen liikenteen linja-autopysäkki. Huhkolassa sijaitsee myös kaupungin ylläpitämä valaistu puruton pururata ja frisbeegolfpuisto.
Manaaja (elokuva)

Manaaja ("The Exorcist") on vuonna 1973 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jota pidetään yhtenä lajityypin klassikoista. Sen on ohjannut William Friedkin, ja pääosissa ovat Linda Blair, Ellen Burstyn, Max von Sydow ja Jason Miller. Elokuva perustuu William Peter Blattyn "Manaaja"-romaaniin.
Uskonnollisaiheisen kauhun lisäksi "Manaajassa" kuvataan perheyhteyden hajoamista, kun Reganin puberteetin ja teinikapinan laajentuminen rinnastetaan riivaukseen.
Vuonna 2000 "Manaajasta" julkaistiin yksitoista minuuttia alkuperäistä pidempi ohjaajan versio, joka sisältää ennennäkemätöntä materiaalia, kuten Linda Blairin niin sanotun hämähäkkikävelyn portaita alas.
Katolisen kirkon virallisen päämanaajan Gabriele Amorthin mukaan elokuva on sisällöltään tarkka ja perustuu tositapahtumiin, joskin erikoistehosteet ovat liioiteltuja. Hän suosittelee "Manaajan" katsomista, koska ”ihmisten tulee saada tietää mitä me teemme”.
Juoni.
Elokuva kertoo Regan-nimisestä tytöstä ja hänen äidistään Chrisistä. Demoni Pazuzu riivaa Reganin. Oireet ilmenevät aluksi rivona kielenkäyttönä ja sängyn tärinänä. Regan viedään sen jälkeen tutkimuksesta toiseen. 
Samaan aikaan lähistöllä alkaa tapahtua kaikenlaisia etupäässä seksuaalisia kirkon häpäisyjä: Neitsyt Marian patsas on maalattu muistuttamaan katunaista, ja latinankielinen alttarikortti, jossa on osa rukouksista, on vaihdettu koneella kirjoitettuun niin ikään puhtaalla latinalla kirjoitettuun kuvaukseen lesbolaisesta suhteesta Neitsyt Marian ja Magdalan Marian välillä. Maalauksessa käytetyt värit ovat peräisin Reganin maalilaatikosta, ja kirjoituskone, jolla teksti on tehty, hänen kotonaan - asiaa tutkiva poliisi ja katoliset papit ovat ymmällään: miten tämä on mahdollista?
Samoin tytön äidin ystävä, juoppo ja rivoon kielenkäyttöön ihastunut elokuvaohjaaja Burke Dennings löydetään kuolleena: hänen niskansa on kirjaimellisesti väännetty nurin niin että kasvot ovat selän puolella.
Tytön tila pahenee pahenemistaan niin, että hänet joudutaan kytkemään lepositeiden avulla vuoteeseensa ja ruokkimaan nenämahaletkulla.
Ainoaksi pelastusmahdollisuudeksi osoittautuu katolisen kirkon harjoittama manaus.
Asian havaitsee nuori jesuiittapappi ja lääkäri Damien Karras, jolla on vaikea henkilökohtainen kriisi: hänen äitinsä potee nopeasti pahenevaa dementiaa ja tarvitsisi läheisen apua kipeästi. 
Tämän vuoksi tehtävään määrätään varsinaiseksi manaajaksi kokenut filosofi ja paleontologi, isä Lankester Merrin. Karrasista tulee hänen apulaisensa. Merrin päättää jo aluksi, että manaus toteutetaan lyhyellä kaavalla eli pyhien litania jätetään pois. 
Operaatio alkaa vyöryä eteenpäin kiihtyvällä tahdilla. Nopeasti Karras havaitsee, että demoni estää tyttöä nukkumasta, mikä merkitsee, että tämän elimistö pettää ennemmin tai myöhemmin.
Kauhu, mystiikka ja armo kietoutuvat vavahduttavasti yhteen lopputaistelussa, jossa ihmissielua raastanut demonin mahti murretaan hirvittävällä hinnalla. 
Jatko-osat.
Elokuva on saanut kaikkiaan neljä jatko-osaa. "Manaaja III" perustuu William Peter Blattyn "Manaajan" jatko-osaksi kirjoittamaan romaaniin "Paholaislegioona" ja sivuuttaa "Manaaja II":n tapahtumat.
Huambo

Huambo on kunta, kaupunki ja Huambon maakunnan maakuntakeskus Angolassa. Pääkaupunki Luanda sijaitsee 600 kilometrin päässä pohjoisluoteeseen. 
Portugalilaiset perustivat paikkakunnan vuonna 1912. Vuosina 1928–1975 sen nimi oli Nova Lisboa (Uusi-Lissabon). Angolan tilastoviranomaisen mukainen kaupungin tai kunnan vuoden 2024 asukaslukuennuste oli 999 605.
Benguela on noin 220 kilometriä kaupungista länteen ja sieltä kaupunkiin johtaa Angolan päärata, Benguelan rautatie. Kaupunkia palveleva Nova Lisboan lentoasema kuuluu keskeisiin kansallisen tason lentoasemiin, ja sieltä on lentoyhteyksiä Luandaan.
Korkeakouluopetusta kaupungissa antaa José Eduardo dos Santosin yliopisto (UJES).
Linja-autopysäkki

Linja-autopysäkki eli bussipysäkki on ajoradan varteen merkitty alue tai erillinen levennys, jossa linja-autot pysähtyvät ottaakseen kyytiin matkustajia tai jättääkseen heitä pois. Bussipysäkit ovat linja-autojen kulkusuunnan puoleisella ajoradan laidalla. Linja-autopysäkin tunnistaa keltapohjaisesta linja-auton kuvalla varustetusta liikennemerkistä. 
Pysäkeille, joiden käyttäjämäärä on suuri, rakennetaan usein katos suojaamaan odottavia matkustajia säältä. Pysäkkien yhteyteen on tapana asentaa roska-astioita sekä haja-asutusalueilla usein postilaatikoita.
Matkustajainformaatio.
Kaupungeissa linja-autopysäkeillä on usein paperinen aikataulu. Katoksellisilla pysäkeillä voi olla myös linjakartta. Esimerkiksi pääkaupunkiseudulla, Tampereella, Turussa, Oulussa ja Kuopiossa on pysäkeillä myös sähköisiä aikataulunäyttöjä, jotka kertovat linja-autojen tuloon jäljellä olevan ajan. Joillakin linjoilla näytöt saavat ajantasaista informaatiota linja-auton sijainnista ja vastaavat näin todellista tilannetta, eivätkä pysäkkiaikataulun arvioaikaa.
Linja-autopysäkkiin liittyviä liikennesääntöjä.
Tieliikenneasetuksessa linja-autopysäkin merkki kieltää pysäköinnin 12 metrin etäisyydellä merkistä, ellei reunakiveykseen ole värityksellä merkitty tästä poikkeavaa pysäkkialuetta. Väritys on Suomessa useimmiten keltainen. Pysäkiltä lähtevää linja-autoa on muun liikenteen väistettävä, jos tien nopeusrajoitus on korkeintaan 60 km/h.
Liikennemerkit.
Merkin yhteyteen voidaan asettaa kunnan vaakuna, tariffin ja liikenteenharjoittajaryhmän tunnus, lisäkilvissä pysäkin nimi sekä varsinkin kaupungeissa paikallisliikenteen linja-auton pysäkeillä siinä pysähtyvien linjojen numerotunnukset sekä päätepisteiden nimet, jonne linjat liikennöivät. Pikavuorolinjan pysäkki osoitetaan merkin yhteyteen asetettavalla lisäkilvellä.
Tieliikennelain uudistuksen myötä kaikki linja-automerkit muuttuivat keltaisiksi, eikä pikavuoroja enää mainita lisäkyltillä. Joissakin paikoissa pikavuoro-lisäkilpiä on vielä jäljellä. Uudessa pysäkkimerkissä linja-auton kulkusuunta on vasemmalle, kun vanhoissa (paikallisliikenteen keltaisissa ja kaukoliikenteen sinisissä) merkeissä se oli oikealle.
Vasili Pervuhin

Vasili Aleksejevitš Pervuhin (, s. 1. tammikuuta 1956 Penza, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Pervuhin pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa 280 maaottelussa tehden 22 maalia vuosina 1976–1989. Hän voitti olympiakultaa vuonna 1984, Kanada-cupin vuonna 1981 ja kuusi maailmanmestaruutta. Hän voitti alle 20-vuotiaiden epävirallisen maailmanmestaruuden vuosina 1974, 1975 ja 1976 sekä alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1975. Neuvostoliiton mestaruussarjassa Pervuhin pelasi 703 liigaottelua tehden 93 maalia. Hän edusti pääsarjatasolla pääosan urastaan Dynamo Moskovaa sekä myöhemmin Krylja Sovetovia, Severstal Tšerepovetsia ja Molot Permiä. Pervuhin oli Neuvostoliiton maajoukkueen luotettavimpia puolustajapelaajia 1970- ja 1980-luvuilla.
Igor Liba

Igor Liba (s. 4. marraskuuta 1960 Prešov, Tšekkoslovakia) on slovakialainen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli laitahyökkääjä.
Liba aloitti uransa Tšekkoslovakian pääsarjassa kaudella 1978–1979 ZPA Prešovissa. Seuraavalla kaudella hän siirtyi HC Košiceen, jossa pelasi vuoteen 1982 saakka voittaen samana vuonna liigan maalikuninkuuden. Seuraavat kaksi kautta Liba pelasi HC Dukla Jihlavassa ennen paluutaan HC Košiceen. Calgary Flames varasi hänet NHL:ään 1983 varaustilaisuuden viidennellä kierroksella numerolla 91. Calgary kauppasi Liban oikeudet Minnesota North Starsille 20. toukokuuta 1988. Saman vuoden syksyllä hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan. Minnesota kuitenkin käski hänet farmijoukkueeseensa, mihin Liba ei suostunut. Hänet siirrettiin New York Rangersiin 11. lokakuuta. Saman kauden aikana hänet kaupattiin Los Angeles Kingsiin, missä Liba pääsi pelaamaan Wayne Gretzkyn kanssa. Kauden jälkeen hän palasi Tšekkoslovakiaan. Hän pelasi Euroopassa kevääseen 2003 asti Tšekkoslovakiassa, Sveitsissä, Italiassa, Suomessa TuTo Hockeyssä, Itävallassa ja Slovakiassa.
Maajoukkueurallaan Liba edusti Tšekkoslovakiaa olympialaisissa 1984 (hopeaa), 1988 ja 1992 (pronssia). MM-kilpailuissa hän pelasi 1982 (hopeaa), 1983 (hopeaa), 1985 (kultaa), 1986, 1987 (pronssia) ja 1992 (pronssia). Kanada Cupissa hän kilpaili 1984 ja 1987. Hänet nimitettiin Slovakian Hockey Hall of Fameen vuonna 2004.
Vankila (museo)

Vankila (ennen Vankilamuseo) on Hämeenlinnan Linnanniemessä sijaitseva museo, joka esittelee Suomen vankeinhoidon ja vankilaelämän historiaa. Se sijaitsee vanhassa lääninvankilassa, josta viimeiset vangit siirrettiin uusiin tiloihin Kylmäkosken vankilaan 15. maaliskuuta 1993. Vankila on Suomen Kansallismuseon kohde.
Arkkitehti L.I. Lindqvistin suunnittelema rakennus valmistui Suomen ensimmäiseksi sellivankilaksi vuonna 1871. Aikaisemmin vangit asuivat yhteismakuusaleissa. Vankila rakennettiin miesten kuritushuoneeksi. Kymmenen vuotta myöhemmin kuritushuonevangit siirrettiin Helsinkiin ja viereisessä linnassa ollut lääninvankila levittäytyi rakennukseen.
Hämeen linnan alueella on ollut vankeja keskiajalta lähtien. Lääninvankilan naapurina on ollut kuritus- ja työvankila naisille. Hallinnollisesti alueen vankilat yhdistettiin vuonna 1927 Hämeenlinnan keskus- ja lääninvankilaksi.
Linnan alueen vankilatoiminta väistyi pikkuhiljaa. Vanhan linnan kunnostustyö museoksi alkoi 1950-luvulla, jolloin naisvankila antoi tilaa kunnostukselle. Naisten käytössä ollut nelikerroksinen sellirakennus purettiin vuonna 1976 Vankilan pohjoispuolelta. Vankilan naapuri, ojennuslaitokseksi valmistunut rakennus toimi viimeiset vankila-aikansa lääninvankilan avo-osastona. Nyt tiloissa sijaitsee Hämeenlinnan Keskiaikayhdistys Ry ja pakohuonepeli.
Pikku-Parolassa Hämeenlinnassa toimii edelleen Hämeenlinnan vankila, joka aloitti uusissa tiloissa vuonna 1972.
Vankila muodostaa Hämeen linnan ja Museo Militarian kanssa Linnanniemen museoalueen. Kävijällä on myös mahdollisuus ostaa yhteislippu useisiin museoihin.
Vankila oli Hämeenlinnan kaupunginmuseon (aiemmalta nimeltään Hämeenlinnan kaupungin historiallinen museo) vastuulla 20 vuotta syksyyn 2015 saakka. Tämän jälkeen näyttelyn ylläpitovastuu siirtyi Museovirastolle; valtion Senaatti-kiinteistöille vuoden 2014 alusta lähtien siirtämä rakennus oli remontissa ja suljettuna kesään 2017 saakka. 
Vankila avattiin jälleen yleisölle toukokuussa 2017. Museo on avoinna kesäkauden. Vuodesta 2018 museon näyttelytoimintaa on ylläpitänyt Museovirasto.
Clandestino

Clandestino on Manu Chaon levy, joka julkaistiin syksyllä 1998. Se on ensimmäinen Chaon soololevy ja sekoitus espanjan-, portugalin-, ranskan-, ja englanninkielisiä kappaleita. Levystä on Amerikassa myynnissä Ark21:n painos ja Euroopassa Virgin Francen painos.
Ulkoasu.
Virgin Francen painos.
Etukannessa on Manu Chao. Takana on keltaisella pohjalla iso punainen aurinko, jossa on sotkuisella mustalla tekstillä kappaleiden nimiä ja päällä lukee mustalla "Manu Chao" ja sen alapuolella turkoosilla "Clandestino". CD-levyllä on oranssinpunainen monisäteinen aurinko.
Ark21:n painos.
Etukansi on sama kuin Virgin Francessa, mutta takapuolella pieni punainen aurinko keltaisella pohjalla, jossa kirjoitus on vähemmän sotkuista kuin toisessa versiossa. Takakannen kuvan päällä on Ark:in "tuoteseloste". CD-levyllä on aurinko, jossa on punaista ja vihreää. Tekstilipuke eroaa paljon Virgin Francen painoksesta.
Viilupuu

Viilupuu () on useista ohuista havupuuviiluista liimattu teollinen puutuote.
Käyttö.
Viilupuutuotteita käytetään yleensä määrämittaiseksi työstettynä palkkeina, seinärankoina, sekä lattia- ja seinälevyinä. Viilupuu sopii kestävyytensä ansiosta kantaviin rakenteisiin.
Valmistus.
Viilupuu valmistetaan sorvatuista 3,2 millimetrin paksuisista havupuuviiluista säänkestävästi liimaamalla. Viiluista liimataan 1,8 tai 2,5 metriä leveää jatkuvaa laattaa, joka sahataan palkeiksi, soiroiksi ja levyiksi, joita käytetään sellaisenaan tai jatkojalostetaan rakennusosiksi. Laatta puristetaan yhteen 135–150 °C:n lämpötilassa ja 14-18 bar paineessa. Paksuudesta riippuen puristusaika on 15 minuuttia 27 mm:n tuotteella ja 55 minuuttia 75 mm:n tuotteella. Vanerin valmistuksesta prosessi eroaa siinä, että viilupuu valmistetaan jatkuvana laattana ja vaneri määrämittaisina levyinä. Viilupuuta valmistetaan joko siten että viilujen syysuunta on pitkittäinen kaikissa viilukerroksissa, sekä laattaa jossa ristiviilut lisäävät poikittaista lujuutta ja jäykkyyttä myös koivuviilulla pystytään lisäämään lujuutta jossa osa havuviilusta korvataan koivuviilulla.
Projekteja.
Metsäliittoyhtymä rakennutti yhdessä Tapiola-yhtiöiden kanssa Kiinteistö Oy FMO:n Espoon Tapiolaan 2005. Rakennus on Euroopan suurin puurakenteinen toimistorakennus, ja sen runkomateriaalina on käytetty viilupuuta. Rakennus on palkittu Puupalkinto-puuarkkitehtuuripalkinnolla vuonna 2006, ja se samana vuonna sai jaetun toisen palkinnon Suomen Rakennusinsinöörien Liiton RIL-kilpailussa.
Halinen

Halinen () on Turun Aurajoen yläjuoksulla sijaitseva kaupunginosa. Vuonna 2016 Halisten asukasluku oli 3 571. Alueen väestöstä 20,7 % on alle 15-vuotiaita ja 7,9 % yli 65 vuotiaita. Suomea puhuu äidinkielenään 66,3 % väestöstä ja ruotsia 4,4 %. Muun kielisiä on 29,3 %. Turussa Halinen on tunnettu yhtenä kaupungin suurimmista maahanmuuttajakeskittymistä, Halistenkoskesta ja padostaan. 
Halisten kerrostaloalueet sijoittuvat Halisten keskustaan, jota kiertää laaja pientaloalue. Halinen onkin suurimmaksi osaksi pientalovaltaista omakoti- ja rivitaloasutusta, jonka sivualuetta kutsutaan vanhaksi Haliseksi ja Halisten päätyä Halisten jatkoksi. Tunnusomaista Halisille ovat laajat metsäalueet ja laaja asumaton pinta-ala, jotka luovat ulkoilu- ja virkistysmahdollisuuksia asukkaille.
Vanhinta asutusta Halisissa edustaa Aurajoen varressa historiallinen Halisten kylämäki, joka läheisen Kuralan kylämäen tapaan on ollut asuttuna yhtäjaksoisesti rautakaudelta asti. Kylän perinteinen rakenne on vieläkin säilynyt, ja rakennukset ovat pääosin 1800-luvulta ja 1900-luvun alusta. Kylämäki muodostaa yhdessä viereisen Halistenkosken ja Turun vesilaitoksen kanssa yhden Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Klinefelterin oireyhtymä

Klinefelterin oireyhtymä eli XXY-oireyhtymä tai XXY-trisomia on tila, jossa miehellä on yksi tai useampi ylimääräinen X-kromosomi. Tällöin hänen kromosomistonsa on tavallisimmin 47,XXY, harvemmin 48,XXXY (XXXY-oireyhtymä) tai 49,XXXXY (XXXXY-oireyhtymä).
Klinefelterin oireyhtymä syntyy sattumalta yleensä ennen hedelmöittymistä, eikä se ole perinnöllinen. Sitä esiintyy yhdellä pojalla 500–1000:sta, mahdollisesti paljon useamminkin. Arviolta yli puolet XXY-miehistä jää diagnosoimatta oireiden lievyyden johdosta.
Oireyhtymän oirekirjo vaihtelee yksilöittäin. XXY-poika tai -mies on usein pitkä. Hänen kehityksensä saattaa viivästyä ja sukupuolinen kehityksensä häiriintyä murrosiästä alkaen. Ennen murrosikää oireet ovat usein huomaamattomia. Joskus puheen ja kävelyn oppiminen voi viivästyä. Koulussa hänellä voi olla kirjoittamisen ja lukemisen oppimisen vaikeuksia. Luonteeltaan hän on usein hiljainen, herkkä ja ujo, ja hänellä voi olla autistisia piirteitä, ADHD tai tunne-elämän ja sosiaalisten taitojen ongelmia. Laskeutumattomat kivekset ja virtsaputken aukon sijainnin pienet poikkeamat ovat heillä hiukan yleisempiä kuin muilla pojilla.
Murrosiässä XXY-pojalla havaitaan joskus tavallista pienemmät kivekset, suurentuneet rintarauhaset sekä kasvojen ja kehon karvoituksen vähäisyys. Hänellä on tavallisesti alentunut testosteroni sekä puutteellinen siittiöiden tuotanto, mikä aiheuttaa lapsettomuutta. Aikuisena oireyhtymästä seuraa suurentunut riski sairastua joihinkin sairauksiin.
Jos ylimääräisiä X-kromosomeja on enemmän kuin yksi, myös oireet ovat voimakkaampia.
Oireyhtymä sai nimensä Harry Klinefelterin mukaan, joka kuvasi sen Fuller Albrightin ja E. C. Reifensteinin kanssa vuonna 1942. Oireyhtymän perimmäisen syyn selvittivät Patricia Jacobs ja John Anderson Strong vuonna 1959.
6. päivä

6. päivä () on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut Roger Spottiswoode. Pääosissa esiintyvät Arnold Schwarzenegger, Michael Rapaport, Wendy Crewson, Tony Goldwyn, Michael Rooger ja Sarah Wynter.
Juoni.
Elokuva kertoo lähitulevaisuudesta, jossa kloonaustekniikka on harpannut rajusti eteenpäin, mutta ihmiskloonaus on kiellettyä. Päähenkilö, lentäjä Adam Gibson, tulee eräänä päivänä töistä kotiin ja huomaa että hänet on vaihdettu klooniin. Pian Adam huomaa olevansa takaa-ajettu ja hänen perheensäkin on vaarassa. Myöhemmin Adamille kerrotaan hänen itsensä olevan klooni.
Untamala (Laitila)

Untamala on vanha kyläkeskus ja taajama luoteisessa Laitilassa. Tyypiltään se on raittikylä, joka syntyi harjulle, vesiväylän varrelle. Nykyisin kylää halkoo valtatie 8. Kylässä on nykyisin kyläkirkko, kylätalo ja kotiseutumuseo sekä kahvila, joka on auki kesäisin. Untamalan koulussa on luokat 1–6. Untamala lienee saanut nimensä muinaisesta germaanisesta miehen nimestä, josta esimerkiksi Kalevalassa tunnetaan muoto Untamo ja kansanperinteessä myös Untamoinen. Asukkaita Untamalassa on n. 380.
Sen lisäksi että valtatie 8 menee kylän läpi, kylän ja Laitilan keskustan välillä menee myös 2000-luvulla tehty pyörätie, joka on yksi Laitilan pisimmistä. Lähimpiin taajamiin Laitilan keskustaan on matkaa viisi kilometriä ja Pyhärannan Ihodeen yhdeksän kilometriä.
Untamalassa on toiminut 2000-luvulla avattu Untamalan arkeologinen opastuskeskus, joka on esitellyt yleisölle arkeologien työtä ja Lounais-Suomen esihistoriaa. Opastuskeskus sijaitsee vanhaan kivinavettaan remontoiduissa tiloissa mäellä, jolla sijaitsee roomalaisen rautakauden kalmisto. Vuodesta 2010 opastuskeskus on ollut säästösyistä suljettuna.
Untamala on valittu Suomen vuoden kyläksi vuonna 2006.
Historia.
Untamalan korkeimmat kohdat kohosivat Litorinamerestä noin 4 000 vuotta sitten. Ensimmäiset merkit ihmistoiminnasta ajoittuvat kivikauden loppuun. Kylän paikalla on asuttu yhtäjaksoisesti yli 2 000 vuotta, ja kirjallisissa lähteissä se esiintyy vuodesta 1413 lähtien. Historian merkit näkyvätkin hyvin eri ajanjaksoilta.
Esihistoria.
Harjulla sijaitsee yksi Suomen tunnetuimmista rautakautisista hautapaikoista eli kalmistoista. Ne on ajoitettu roomalaisaikaan, jonka mukaan on saanut myös nimen: Untamalan tyypin kummut. Untamala on esihistoriallisilta löydöiltään poikkeuksellisen rikas. Siellä on 16 kiinteää muinaisjäännöstä ja viisi muuta hajalöytöpaikkaa. Kylä on myös säilyttänyt tiiviin raittikylän rakenteensa poikkeuksellisen hyvin.
Kirkollinen historia.
Untamala oli 1400-luvulla (ainakin vielä 1467) emäkirkkona ja Laitila sen kappelina. Jo ennen isonvihan aikaa oli suhde päinvastainen, ja 1700-luvulla ei Untamalan kappelissa enää ollut omaa pappia.
Kirkonseutu kertoo kristinuskon varhaisvaiheista Laitilassa 1200–1300-luvuilla. Keskiaikaisen kirkon paikalle on rakennettu nykyinen kyläkirkko vuonna 1785. Nykyiseen asuunsa Pyhän Pietarin kirkko on korjattu vuonna 1870.
Kirkkomaalla sijaitsee varhaiskeskiaikainen kristillinen hautamuistomerkki, Kalevanpojan viikatteentikku. 
Kulttuuriympäristö.
Museovirasto on vuonna 2009 määritellyt Untamalan raittikylän valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Aleksandr Skvortsov

Aleksandr Vikentjevitš Skvortsov (, (28. elokuuta 1954 Gorki, Venäjän SFNT – 4. helmikuuta 2020) oli venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1976–1985 123 maaottelua tehden 41 maalia. Neuvostoliiton mestaruussarjassa Skvortsov pelasi 580 liigaottelua tehden 244 maalia Gorkin Torpedon joukkueessa.
Skvortsov pelasi myös yhden kauden Suomessa Oulun Kärppien joukkueessa I-divisioonassa kaudella 1989–90. Tämän jälkeen hän pelasi vielä Ruotsissa Kalix HF:ssä kolmannella sarjatasolla vuosina 1991–94, minkä jälkeen hän toimi yhden kauden ajan Kalixin päävalmentajana. Skvortsov toimi apuvalmentajana Amur Habarovskissa, Torpedo Nižni Novgorodissa ja HK Sarovissa.
Skvortsov kuoli 65-vuotiaana 4. helmikuuta 2020.
Timo Susi

Timo Antero Susi (s. 25. tammikuuta 1959 Kouvola) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli laitahyökkääjä. Hänet muistetaan etenkin omintakeisesta kääntölaukauksestaan.
Susi aloitti pelaajauransa Kouvolassa, mutta siirtyi 1978 Tapparaan SM-liigaan. Hän pelasi Tapparassa 14 kautta, joiden aikana voitti Suomen mestaruuden kuudesti (1979, 1982, 1984, 1986, 1987 ja 1988). Hän oli Tapparan kapteeni syksystä 1986 kauteen 1991–1992. 
Suden keskushyökkääjänä Tapparassa oli alkuvaiheessa usein Juha Nurmi ja myöhemmin Erkki Lehtonen, jonka kanssa Susi esiintyi myös maajoukkueessa.
Yhteensä Susi keräsi uransa aikana runkosarjassa 552 ottelussa 295 maalia ja 245 syöttöä eli yhteensä 540 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän saalisti 91 ottelussa 38 maalia ja 50 syöttöä eli yhteensä 88 tehopistettä. Susi oli pitkään kaikkien aikojen pudotuspelien maalipörssissä jaetulla ykköstilalla, kunnes Petri Varis otti ennätyksen itselleen keväällä 2008.
Maajoukkueurallaan Susi edusti Suomea 148 maaottelussa. Hän pelasi neljissä MM-kilpailuissa sekä kaksissa olympialaisissa, joista 1988 tuloksena oli olympiahopea. Hänet nimitettiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 120 vuonna 2000. Vuonna 2005 Tappara jäädytti hänen pelinumeronsa.
Timo Suden poika Atte Susi pelasi Tapparassa juniorijoukkueissa ja syksyn 2010 European Trophyn otteluissa. Hän pelasi vuoteen 2016 asti Mestiksessä Lempäälän Kisassa ja Kiekko-Laserissa sekä Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Dunkerquen, Reimsin ja Courbevoien riveissä.
Id Tech 4

id Tech 4 (aikaisemmalta nimeltään Doom 3 -pelimoottori) on id Softwaren kehittämä pelimoottori, jota käytettiin ensi kerran samannimisessä ensimmäisen persoonan ammuntapelissä. Pelimoottorin pääsuunnittelija on John Carmack, joka on suunnitellut myös "Doom 3" -pelimoottorin edeltäjien, "Doomin" ja "Quaken", pelimoottorit. Pelimoottori lisäsi parannuksia edelliseen id Tech 3 -pelimoottoriin verrattuna kuten normaalikartoituksen.
Pelimoottorin ominaisuuksiin kuuluvat muun muassa dynaaminen valaistus, pelihahmojen huulisynkronoitu puhe ja "bump mapping" eli pintastrukturointi. Pelin vaatimukset olivat aikoinaan vertex ja pixel shaderia tukeva grafiikkakortti, kuten NVIDIA GeForce 3 tai ATI Radeon 8500, ja 64 MB grafiikkamuistia. Peli on toteutettu Carmackin suosimalla OpenGL:llä.
Merkittävin muutos on siirtyminen täyteen dynaamiseen valaistukseen ja aiempien grafiikkamoottorien ennalta lasketut pintojen valaistusarvot jätettiin kokonaan pois. Pelaajahahmot on animoitu skeletal animation -tekniikalla, jossa hahmon liikkeet animoidaan sen sisällä olevien ”luiden” avulla.
Pelimoottorin haittapuolena oli se, että kentät suunnitellaan edelleen Quakesta periytyvällä tavalla luoden suljettu pelialue kiinteän tilan sisään. Tämä vuoksi laajojen avoimien tilojen, kuten ulkoalueiden luominen on hankalaa. Puute korjattiin vasta "" -pelissä MegaTexture-tekniikalla. Tässä muodostetaan yksi iso tekstuuri, jolla esitetään pelikentän ”maa” korkeuseroineen ja muine ominaisuuksineen.
Pelimoottori julkaistiin avoimen lähdekoodin lisenssillä marraskuussa 2011, lukuun ottamatta erästä varjojen piirtoa koskevaa osaa, johon Creative Technology omistaa patentin. Patenttikiista oli aikoinaan sovittu sillä että id otti peliin mukaan tuen Creativen markkinoimalle Environmental audio extensions -tekniikalla (EAX).
Tony Yayo

Tony Yayo, oikealta nimeltään Marvin Bernard (s. 31. maaliskuuta 1978), on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän on yksi 50 Centin johtaman G-Unitin alkuperäisjäsenistä. Yayo pidätettiin New Yorkissa muun muassa laittomien aseiden hallussapidosta vuonna 2003 ja hän joutui yli vuodeksi vankilaan. Samana vuonna hän sai tyttären. Yayon päästyä vapaaksi ei mennyt kuin päivä ja hän joutui uudestaan vankilaan, tällä kertaa väärennetyn passin vuoksi. Vankilasta päästyään Yayo alkoi valmistella esikoisalbumiaan "Thoughts Of A Predicate Felon", joka julkaistiin lopulta elokuussa 2005. Enimmäkseen Yayon kappaleet käsittelevät hänen vankilassa viettämäänsä aikaa.
Julkaisut.
Albumit.
"Thoughts of a Predicate Felon"
Stéphane Chapuisat

Stéphane ”Chappi” Chapuisat (s. 28. kesäkuuta 1969 Lausanne, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Chapuisatia pidetään yhtenä maansa kaikkien aikojen parhaista pelaajista. Sveitsin parhaaksi jalkapalloilijaksi hänet on valittu neljästi, vuosina 1992, 1993, 1994 ja 2001. Myös Chapuisatin isä Pierre-Albert oli tunnettu jalkapalloilija.
Seurajoukkueura.
Chapuisat aloitti jalkapallon pelaamisen vuonna 1977, jolloin hän liittyi Zürichin Punaisen Tähden juniorijoukkueeseen. Kotimaassaan hän edusti myös FC Lausanne-Sportia ja FC Étoile Sportive Malleyta, kunnes siirtyi vuonna 1991 Saksaan, Bayer 05 Uerdingeniin. Siellä hän pelasi vain kymmenen ottelua ennen siirtymistään suurseura Borussia Dortmundin riveihin. Hän pysyi Saksassa vuoteen 1999 asti, jolloin hän palasi Sveitsiin, Grasshoppersiin, ja sieltä 2001 BSC Young Boysin joukkueeseen. Hän palasi kesällä 2005 Lausanne-Sportiin ja lopetti uransa vuonna 2006. Chapuisatin seurajoukkueuran paras saavutus on Mestareiden liigan voitto vuodelta 1997 Borussian joukkueessa. Vuosina 1995 ja 1996 hän voitti samassa seurassa Saksan Bundesliigan ja vuonna 2001 Sveitsin mestaruuden Grasshoppersissa.
Maajoukkueura.
Sveitsin maajoukkueessa "Chappi" on pelannut 103 ottelua ja tehnyt niissä 21 maalia. Hän oli mukana MM-kisoissa 1994 ja EM-kisoissa 1996 ja 2004.
Meroiittinen aakkosto

Meroiittinen aakkosto on Egyptin hieroglyfeihin perustuva kirjaimisto, jolla kirjoitettiin meroen kieltä muinaisessa Meroën valtakunnassa – ja mahdollisesti sen seuraajiksi nousseiden Nubian valtakuntien kieliä, joita myöhemmin alettiin kirjoittaa kreikkalaisin kirjaimin.
Kirjoitusjärjestelmä oli aakkoskirjoitusta, ja poikkesi siten suuresti hieroglyfeistä. Joidenkin tutkijoiden mielestä kreikkalaisella kirjoituksella oli suuri merkitys meroiittisen aakkoston syntymisessä, koska myös meroiittisessa kirjoituksessa on vokaalimerkit. Muuten kreikkalainen ja meroiittinen kirjoitusjärjestelmä toimivat varsin eri tavoin. 
Meroiittisessa järjestelmässä muille kirjaimille oli oma merkkinsä, mutta ellei muuta vokaalia ollut merkitty, tavun vokaaliksi oletettiin a. Toisaalta yksin oleva konsonantti merkittiin samalla merkillä kuin e. Niinpä kaksi merkkiä me tarkoitti joko 'm' tai 'me', kun taas ma merkittiin yhdellä merkillä ja mi kahdella. Joillekin muille tavuille oli omia erityismerkkejään. Siinä mielessä meroiittista kirjaimistoa voidaan sanoa "puoliksi tavukirjoitusjärjestelmäksi". Useita tavun lopussa olevia konsonantteja voitiin jättää merkitsemättä.
Kirjaimistossa oli kaiken kaikkiaan 23 symbolia. Näiden joukossa oli 
Vaikka brittiläinen egyptologi Francis Llwellyn Griffith tulkitsi kirjoitusjärjestelmän jo vuonna 1909, sillä kirjoitettua kieltä ei vieläkään ymmärretä täysin.
Raaka keikka

 
Raaka keikka () on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut John Irvin. Pääosissa esiintyvät Arnold Schwarzenegger, Kathryn Harrold, Darren McGavin, Sam Wanamaker, Paul Shenar ja Ed Lauter.
Elokuva kertoo liian kovien otteittensa vuoksi FBI:sta potkut saaneesta Mark Kaminskystä (Schwarzenegger), joka soluttautuu kokaiiniliigaan.
Näyttelijät.
Lähde: 
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen pitää "Raakaa keikkaa" tukevana tarinana mutta sen väkivaltaa paikoin ylilyötynä. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.