tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Paharpur

Paharpur on rauniokaupunki Bangladeshissa. Mahayana-buddhalaiset asuttivat kaupunkia 700-luvulta 1200-luvulle. Paharpur on erityisen arvokas muistomerkki buddhalaisesta arkkitehtuurista, jonka esimerkkiä seurattiin ympäri Etelä-Aasiaa. Se on ollut Etelä-Aasian suurin yksittäinen buddhalaisluostari ja huomattava buddhalaisen tiiliarkkitehtuurin saavutus. On ajateltu sen olleen mallina 400 vuotta myöhemmin Kaakkois-Aasiaan tehdylle Angkor Watille.
Kaupungin arkeologisesti merkittävin rakennus on suuri luostari, "Sompur Bihara". Palan kuningaskunnan hallitsija Dharmapala rakensi luostarin 700-luvulla aasialaiseksi oppimis- ja pyhiinvaelluskeskukseksi. Luostarikompleksin pinta-ala on 85 000 m² ja se koostuu 177 luostarikammiosta, useista stupista ja temppeleistä sekä lukuisista sivurakennuksista. Luostarin koristellut terrakottalaatat esittävät jumalia, kasveja, eläimiä, miehiä ja naisia. Vuonna 1985 luostari valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Luostarista erillään on Paharpurin keskuspyhäkkö, joka on keskiaikaisen insinööritaidon ihme, sillä se on rakennettu kokonaan tiilistä ilman savilaastia. Tiileen oli turvauduttava, sillä alueella ei juurikaan ole kiviä. Pyhäkkö oli keskeltä avoin neliö, jossa oli kolme tasoa. Ensimmäinen tasanne on 3 metriä korkea ja 4 825 m²:n laajuinen. Toinen tasanne on vastaavasti 4 m korkea ja 2 620 m²:n laajuinen. Tornin korkein osa, kolmas tasanne on nykyisin 15-metrinen, mutta sen arvellaan olleen 22-metrinen. Sen pinta-ala on 400 m².
Sinfonia nro 9 (Dvořák)

Antonín Dvořákin sinfonia nro 9 e-molli op. 95, lisänimeltään "Uudesta maailmasta", valmistui vuonna 1892, kun Dvořák asui New Yorkissa. 
Sinfonia on säveltäjänsä tunnetuimpia teoksia, ja se on nauttinut yleisön suosiota kantaesityksestään asti. Dvořák sisällytti teokseen Yhdysvaltojen intiaanien ja angloamerikkalaisten sävelmiä, ja sinfonian toinen ja kolmas osa saivat innoitusta Henry Wadsworth Longfellow’n Hiawatha-runoelmasta. Toisen osan englannintorvisoolo on spirituaalityylinen teema, joka tunnetaan Yhdysvalloissa myös nimellä ”Goin’ Home”. Se ei kuitenkaan ole kansansävelmä, vaan se on tullut erillisenä suosituksi Dvořákin oppilaan William Arms Fisherin sovituksena vuodelta 1922. 
Sinfoniassa on neljä osaa:
Teoksen kantaesittivät New Yorkin filharmonikot Anton Seidlin johdolla Carnegie Hallissa 16. joulukuuta 1893.
John Kibowen

John Kibowen (s. 21. huhtikuuta 1969 Changach, Kenia) on kenialainen kestävyys- ja maastojuoksija, joka kuuluu kalenjin-heimon keiyo-haaraan.
Kibowenin ensimmäiset kansainväliset arvokisat olivat Ateenan MM-kisat 1997, joissa hän karsiutui 1 500 metrin juoksun alkuerissä. Samana vuonna hän oli IAAF:n GP-finaalissa neljäs mailin juoksussa. Vuonna 1998 hän voitti maastojuoksun maailmanmestaruuden lyhyellä matkalla Marrakechissä järjestetyissä MM-kisoissa. Samana vuonna hän oli voittamassa maantieviestijuoksun MM-kultaa ja sijoittui GP-finaalissa 1 500 metrillä neljänneksi. Hän ei kilpaillut vuonna 1999 loukkaantumisten takia, mutta 2000 hän voitti toisen maastojuoksun MM-kultansa voittamalla Vilamouran MM-kisoissa lyhyen matkan kilpailun. Vuonna 2001 hän oli Oostenden maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla seitsemäs, mutta Edmontonin MM-kisoissa hän voitti pronssia 5 000 metrin juoksussa ajalla 13.05,20. Saman vuoden syyskuussa hän juoksi GP-finaalissa yhdeksänneksi 3 000 metrin juoksussa.
Kibowen voitti MM-hopeaa 2003 Lausannessa maastojuoksun MM-kisojen lyhyellä matkalla. Samana vuonna hän sijoittui neljänneksi Pariisin MM-kisoissa 5 000 metrillä ajalla 12.54,07 ja toiseksi 3 000 metrillä ajalla 7.38,21. 2004 Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa hän oli lyhyellä matkalla kolmaskymmenestoinen. Ateenan olympialaisissa hän oli 5 000 metrillä kuudes. Vuonna 2005 Kibowen sijoittui Helsingin MM-kisoissa 5 000 metrillä kuudenneksi ja samalla matkalla kahdeksanneksi. Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa 2006 hän oli pitkällä matkalla kahdestoista ja oli samalla voittamassa joukkuekilpailun MM-kultaa.
Peregrin Tuk

Peregrin Tuk eli Pippin on kuvitteellinen J.R.R. Tolkienin kirjoittaman "Taru sormusten herrasta" -trilogian henkilöhahmo.
Pippin on hobitti. Hän syntyi Konnun vuonna 1390 nuorimpana neljästä sisaruksesta. Hänen isänsä oli Paladin II Tuk ja äitinsä Angervo Törmä. Pippin on Meriadoc Rankkibukin serkku isänsä puolelta ja he ovat lähes erottamattomat ystävät. Pippin on myös (kaukaista) sukua Frodo Reppulille.
Pippin on luonteeltaan utelias ja kekseliäs. Hänen kommelluksensa ajavat usein hänet ja ystävänsä vaikeuksiin, mutta joskus hänen hyväntahtoisuutensa ja urheutensa myös palkitaan. Peter Jacksonin elokuvatrilogiassa Pippiniä esittää Billy Boyd.
Peregrin Tuk lähtee ystäviensä Frodo Reppulin, Meriadoc Rankkibukin ja Samvais Gamgin mukana Rivendelliin ja liityy siellä myös Sormuksen Saattueeseen. Saattueen hajoamisen jälkeen örkit kaappaavat hänet ja Meriadoc Rankkibukin ja aikovat viedä heidät Sarumanille Rohanin kautta, mutta he pakenevat Fangornin metsään rohanilaisten hyökätessä örkkejä vastaan. Metsässä he tapaavat Puuparta-entin, joka vie heidät kotiinsa. Hobittien uutiset saavat entit kokoontumaan entkäräjille, joilla he päättävät hyökätä Rautapihaan. Hobitit lähtevät enttien mukaan tuhoamaan Rautapihaa. Sarumanin kukistumisen jälkeen Peregrin päätyy Gandalf Valkoisen kanssa Minas Tirithiin ja vannoo siellä uskollisuutta käskynhaltija Denethorille. Hän pelastaa siellä ollessaan Faramirin roviolta ja taistelee myöhemmin Mustalla portilla.
Palattuaan Barad-dûrin tuhon jälkeen Kontuun Peregrin ottaa vaimokseen (vuonna 1427) Suuralhon Timantin. Heidän poikansa Faramir syntyy vuonna 1430. Vuonna 1484 thain Peregrin ratsastaa ystävänsä Meriadocin kanssa Gondoriin, ja viettää siellä loput elinvuotensa. Hänen ja Meriadocin hautojen kerrotaan olevan kuninkaan kummankin puolen.
John Carew

John Alieu Carew (s. 5. syyskuuta 1979 Oslo, Norja) on norjalainen jalkapalloilija. Carew oli pelipaikaltaan hyökkääjä. 
Isokokoisen Carewin isä on gambialainen, äiti norjalainen. Carew aloitti ammattilaisuransa vuonna 1997 Vålerengassa, jossa hän voitti Norjan Cupin. Rosenborgiin hän siirtyi vuonna 1999, josta hän siirtyi vuonna 2000 Primera Divisiónin Valenciaan esiinnyttyään hyvin Rosenborgin paidassa Mestarien liigassa. Kauden 2003–2004 Carew vietti lainalla Serie A:n AS Romassa.
Vuonna 2004 Beşiktaş osti Carewin. Carew pelasi siellä kuitenkin vain yhden kauden, sillä Gérard Houllier tarjoutui ostamaan hänet Lyoniin kauden 2005–2006 alkaessa. Vuoden 2007 alussa Carew siirtyi Aston Villaan, josta vaihdossa Lyoniin siirtyi tšekkihyökkääjä Milan Baros. Vuoden 2011 alussa hän pelasi 10 ottelua lainalla Stoke Cityssä. Kaudeksi 2011–2012 Carew siirtyi West Ham Unitediin. Carew lopetti uransa kauden 2011-2012 jälkeen.
Norjan maajoukkueessa Carew pelasi 91 ottelua ja teki niissä 24 maalia.
Jano

Jano on tuntemus, joka ilmaisee elimistön tarvitsevan nestettä.
Jano syntyy, kun elimistön vesipitoisuudet laskevat, suolapitoisuus kasvaa ja veren tilavuus pienenee. Nämä muutokset havaitaan sydän- ja verisuonijärjestelmän painereseptoreissa sekä aivojen hypotalamuksen suolapitoisuusherkissä soluissa. Sen seurauksena aivolisäke vapauttaa antidiureettista hormonia (ADH), joka saa munuaiset estämään veden kulkua ja tuottamaan vähemmän virtsaa. Munuaiset erittävät vereen reniini-entsyymiä, ja reaktiosarjan jälkeen muodostuu angiotensiini II -hormonia. Sen havaitsee aivokaaren alainen elin, joka on yhteydessä hypotalamukseen. Janon tunne syntyy, kun hypotalamus aktivoi enemmän ADH:tä tuottavia soluja. Jano saa eliön juomaan, mikä palauttaa nestetasapainon.
Jos ihminen ei juo, vaikka janottaa, seurauksena on kuivuminen ja huono olo, heikotus tai ummetus. Ilman janoa juominen taas johtaa nesteen poistumiseen nopeasti elimistöstä ja vaaraan, että elimistön neste- ja suolatasapaino häiriintyy tai aiheutuu vesipöhö.
Janontunne heikkenee ihmisen vanhetessa, sillä aivot eivät enää käske juomaan riittävän usein. Lääkkeet voivat aiheuttaa suun kuivumista, jota voi lievittää muutenkin kuin juomalla. Lisääntynyt jano on yksi diabeteksen oireista.
Sosiogrammi

Sosiogrammi on graafinen esitys henkilön sosiaalisista siteistä. Sosiogrammi voidaan tehdä eri kriteereillä, esimerkiksi sosiaalista suhteista tai vaikutuskanavista. Sosiogrammi laaditaan ryhmän jäsenille tehdyn kyselyn avulla. Sitä käytetään esimerkiksi kouluissa opetusryhmän sosiaalisia kartoitettaessa. Tällöin sosiogrammi kuvaa sitä, onko ryhmässä erityisen suosittuja tai eristäytyneitä oppilaita.
Eero Korte

Eero Korte (s. 20. syyskuuta 1987 Orimattila) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi kausina 2004–2016 Veikkausliigassa ja edusti FC Lahtea, JJK Jyväskylää sekä Tampereen Ilvestä. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Hänen kasvattajaseuransa on Lahden Reipas, jossa hän pelasi kaikki juniorivuotensa. Korte nostettiin FC Lahden rinkiin ja pelasi ensimmäisen liigaottelunsa kaudella 2004, vain 16 vuoden iässä. Ensimmäinen liigamaali näki päivänvalonsa vuonna 2005. Johtuen useista loukkaantumisista hän nousi merkittävään rooliin joukkueessaan vasta kaudella 2006 pelaten valtaosassa sarjaotteluita. Vuonna 2008 Korte oli jo yksi tärkeimpiä tekijöitä, kun FC Lahti sijoittui sarjassa kolmanneksi ja saavutti historiansa ensimmäisen Veikkausliiga-mitalin.
Korte siirtyi JJK Jyväskylään kaudeksi 2011 FC Lahden pudottua Ykköseen. 
Korte on käynyt useasti Euroopassa harjoitusleireillä, ollen muun muassa ollut Ajaxin, Chelsean ja Fiorentinan testattavana. Korte on pelannut myös useita otteluita Suomen alle 17- ja 19-vuotiaiden maajoukkueissa. Lokakuussa 2007 Korte kutsuttiin Suomen alle 23-vuotiaiden maajoukkueeseen, joka kohtasi Vietnamin Hanoissa pelattavassa Agribank Cupissa Vietnamin, Zimbabwen ja Uzbekistanin alle 23-vuotiaiden maajoukkueet.
Atlantic Airways

Atlantic Airways on Färsaarten kansallinen lentoyhtiö. Se on perustettu vuonna 1987. Se operoi kotimaan ja ulkomaan lentoja Vágarin lentoasemalta. Yhtiön fäärinkielinen nimi on Atlantsflog.
Laivasto.
Yhtiön laivasto elokuussa 2021:
Laivaston keski-ikä 2,7 vuotta (Elokuu 2021).
Kikwit

Kikwit on satamakaupunki Lounais-Kongossa, Kwilujoen rannalla. Se on Kwilun maakunnan pääkaupunki ja tärkein kaupallinen keskus. Vuoden 2004 arvion mukaan siellä asui 294 210 asukasta.
Kikwitissä puhutaan kitubaa.
Kikwit oli aikaisemmin vilkas kauppapaikka, mutta sen infrastruktuuri on jäänyt jälkeen kehityksestä, ja kaupunki taantui 1900-luvun loppupuolella.
Vuonna 1995 kaupungissa puhkesi ebolaviruksen aiheuttama epidemia, jonka seurauksena 316 henkilöä sairastui ja 245 menehtyi.
Rastatukka

Rastatukka (lyh. sanasta "rastafari") on hiustyyli, johon on tehty tai annettu muodostua lukuisia pitkähköjä lettimäisiä takkuja.
Rastakampauksia ovat tehneet esimerkiksi muinaiset egyptiläiset, germaaniheimot, viikingit, Tyynenmeren saarelaiset, varhaiskristityt ja Australian aboriginaalit sekä Afrikan somalit, gallat, maasait, ašantit ja fulanit. Nykyaikana 1900-luvun lopulta alkaen rastatukka on yleistynyt myös länsimaissa Jamaikan rastafarikulttuurin vaikutuksesta. Jamaikan rastafarimiehille vapaasti kasvava takkuinen, leikkaamaton tukka ja parta ovat Vanhaan testamenttiin perustuva merkki liitosta Jumalan kanssa. Rastaletit liittyvät rastamiehillä myös heidän afrikkalaiseen identiteettiinsä. Afrohiuksiin rastaletit muodostuvat luonnollisesti, ilman käsittelyä. Länsimaissa rastatukka on monille vain kampaus, eikä siihen liitetä uskonnollisia tai kulttuurisia merkityksiä.
Rastatukkaa tehtäessä hiukset takutetaan kammalla, hierotaan käsien välissä pötköiksi ja tiivistetään pistelemällä huovutusneulalla. Sen jälkeen lettejä tiivistetään edelleen vesipesujen ja huovutusneulan avulla. Rastatukka on melko työläs kampaus ylläpitää.
M/S Birka Gotland

M/S Birka Gotland (aiemmilta nimiltään M/S "Birka Stockholm" ja M/S "Birka Paradise") on Viking Line- ja Gotlandsbolaget -laivayhtiöiden omistama risteilyalus, joka liikennöi Tukholma–Maarianhamina–Visby ja Tukholma–Maarianhamina -reiteillä. Vuosina 2006–2020 Birka oli tehnyt kesäisin useita pidempiä risteilyjä Tukholmasta.
Alus on tasokkaasti sisustettu ja muistuttaa Karibianmeren loistoristeilijöitä kokoaan lukuun ottamatta. Laivalla on muun muassa ympärivuotinen auringonotto- ja uintimahdollisuus. Alus on alun perinkin tarkoitettu vain risteilykäyttöön, minkä vuoksi siinä ei ole autokantta.
Gotlandsbolaget osti M/S "Birka Stockholmin" Rederiaktiebolaget Eckeröltä vuonna 2023 noin 38 miljoonalla eurolla. Alus aiotaan asettaa Tukholman, Maarianhaminan ja Visbyn väliseen liikenteeseen. Liikennöinti on tarkoitus aloittaa keväällä 2024. Elokuussa 2023 Viking Line ilmoitti ostavansa 50 % "Birka Stockholmista" 19 miljoonalla eurolla.
Hytit.
Kaikissa Birkan hyteissä on ainakin kaksi sänkyä, WC, suihku, puhelin, hiustenkuivain ja ilmastointi.
Alleghenyvuoret

Alleghenyvuoret on vuoristo Pohjois-Amerikan itäosassa. Se on osa Appalakkeja, ja ulottuu Pennsylvanian, Marylandin ja Länsi-Virginian osavaltioihin. Länsi-Virginian puolella Alleghenyvuorten rinteillä kasvaa pihlaja, punakuusi ("Picea rubens") ja palsamipihta ("Abies balsamea"), jotka muuten ovat paljon pohjoisempia lajeja.
Alleghenyvuorten huippuja:
Divinefire

Divinefire on kahden ruotsalaismiehen ja yhden suomalaismiehen muodostama kristillinen, sinfonista power metalia soittava yhtye, joka perustettiin keväällä 2004. Yhtye on julkaissut viisi albumia. Yhtyeessä on ollut vierailijoita muun muassa Narniasta ja Renascentista.
Jäsenet.
Yhtyeen levyillä ovat vierailleet muun muassa:
Kuopio tanssii ja soi

Kuopio tanssii ja soi on Pohjoismaiden vanhin ja laajin kansainvälinen tanssifestivaali. Viikon mittaisessa ohjelmassa on tanssi- ja musiikkiesityksiä sekä koulutusta. 
Historia.
Idean tapahtuman järjestämisestä sai vuonna 1967 Kuopion kaupungin silloinen orkesterinjohtaja Lauri Siimes, palattuaan opintomatkaltaan Yhdysvalloista. Tapahtuman ideointiin osallistui Siimeksen lisäksi Kuopion silloinen kaupunginjohtaja Eino Luukkonen, teatterijohtaja Aimo Hiltunen sekä Kuopion balettikoulun silloinen johtaja Elsa Sylvestersson. Festivaalia on järjestetty vuodesta 1970 lähtien, jolloin festivaali oli nimeltään Kuopio tanssii. Vuonna 1971 tapahtuman nimi muutettiin nykyiseksi, "Kuopio Tanssii ja Soi". 
Tapahtuma nykyään.
Kuopio tanssii ja soi -tapahtuman taiteellisena johtajana toimii Riku Lehtopolku (2020–) ja toiminnanjohtajana syyskuusta 2022 lähtien Salima Peippo. Vuosina 2002–2019 taiteellisena johtajana toimi Jorma Uotinen. Vuosina 1996–2021 toiminnanjohtajana toimi Anna Pitkänen ja hänen jälkeensä vuoden verran Johanna Rajamäki.
Festivaalin ohjelmisto koostuu noin kahdestakymmenestä nykytanssin, klassisen baletin ja folkloren (mm. flamenco, breakdance) tanssiesityksestä, noin neljästäkymmenestä tanssin ammattilaisille, harrastajille ja aloittelijoille tarkoitetusta tanssikurssista, sekä kattavasta tori-, klubi- ym. ilmaisohjelmatarjonnasta. Vuosittain festivaalin eri tapahtumissa vierailee kymmeniätuhansia ihmisiä.
Finland Festivals nimesi Kuopio tanssii ja soi -tapahtuman vuoden 2006 festivaaliksi. Vuonna 2009 järjestettiin 40. Kuopio tanssii ja soi (11.–17.6.2009), joka ylitti tavoitteensa. Esitykset keräsivät yli 8 000 katsojaa.
Finland Festivals

Finland Festivals ry toimii eri taiteenalojen kulttuuritapahtumia järjestävien jäsentensä yhteiselimenä ja edunvalvojana sekä edistää niiden arvostusta, markkinointia ja tiedotusta kotimaassa ja ulkomailla. Yhdistys on perustettu vuonna 1968. 
Toiminta.
FF toimii piiriinsä kuuluvien tapahtumien yhteistyön kehittäjänä ja etujärjestönä kulttuurin ja matkailun alalla sekä markkinointi- ja tiedotuselimenä.
Keskeisiä toimintamuotoja ovat julkaisu-, markkinointi- ja tiedotustoiminta, internet, extranet, tutkimus, jäsentapahtumien toimi- ja luottamushenkilöiden koulutus sekä muu jäsentapahtumien palvelutoiminta. Finland Festivals osallistuu kansainväliseen yhteistyöhön ja markkinointiin edistääkseen jäsenfestivaaliensa verkottumista ja kehittääkseen uusia yhteistyön sisältöjä ja muotoja.
Finland Festivalsin kokonaisjäsenmäärä vuonna 2012 on 77 ja festivaaleja on yli 80. Kaikki taiteenalat ovat edustettuina. Jäsenfestivaalin kokonaisyleisömäärä on lähes kaksi miljoonaa. 
Uusia jäseniä otettaessa kiinnitetään erityisesti huomiota ohjelmiston laatuun ja suunnitteluun, pitkäjännitteisyyteen, järjestelyjen tasoon ja festivaalitunnelmaan. Talouden pitää olla sellaisessa kunnossa, että festivaalin voidaan uskoa jatkavan vähintään kolme vuotta. Nimekkäimpiä jäsenfestivaaleja ovat Helsingin juhlaviikot, Kaustisen kansanmusiikkijuhlat, Kuhmon kamarimusiikki, Pori Jazz, Savonlinnan oopperajuhlat ja Tampereen teatterikesä.
Tutkimuksia.
Finland Festivalsin tutkimuksen mukaan suomalaiset festivaalit hankkivat itse paljon suuremman osan tuloistaan kuin kulttuuri-instituutiot keskimäärin. Tutkimuksen mukaan keskimäärin 69 prosenttia tuloista kertyy pääsylipuista, sponsoreilta ja muusta omasta tulonhankinnasta. Selvitys perustui järjestön jäsenfestivaalien avainlukuihin vuodelta 2007. Tutkituilla 74 festivaalilla oli vakinaisia henkilökunnan jäseniä vain 159. Tapahtumiin tarvittiin runsas 2 000 tilapäistyöntekijää, mutta enemmistö oli talkooväkeä, jota oli peräti 5 500.
Jäsenfestivaalit.
Lähde
Vuoden festivaali.
Finland Festivals nimeää vuosittain Vuoden festivaaliksi sellaisen tapahtuman, joka on tehnyt poikkeuksellisen vahvaa ja korkeatasoista työtä sekä normaalin toimintansa kehittämiseksi että luomalla uutta sisältöä ja parantamalla palveluja.
José Miguel Gómez

José Miguel Gómez (6. kesäkuuta 1853 Santa Clara, Kuuba − 13. kesäkuuta 1921 New York, USA) oli Kuuban toinen presidentti.
Nuoruus ja sotahistoria.
José Miguel Gómez syntyi vauraaseen plantaasinomistajaperheeseen. Jo nuorena Gómez osoitti taipumuksia sotilasuralle ja jo ennen 20. syntymäpäiväänsä hän liittyi armeijaan ja taisteli ensin kymmenvuotisessa sodassa ja myöhemmin pienessä sodassa espanjalaisia vastaan. Alle 24-vuotiaana hän oli kohonnut everstiluutnantiksi. 
Vuonna 1895 Gómez liittyi taistelijana Kuuban itsenäisyyssotaan, jossa palveli synnyinkaupunkinsa prikaatin johtajana ja nousi nopeasti everstiluutnantin arvoon. Santa Clarassa vietettynä aikana hänestä tuli paitsi merkittävä sotilaallinen johtaja myös arvostettu poliittinen hahmo. Tuona aikana hän osallistui myös "Perustuslailliseen konferenssiin" joka laati maalle sen ensimmäisen varsinaisen perustuslain. Yhdysvaltain miehityksen päätyttyä Gómezista tuli Santa Claran alueen kuvernööri.
Politiikka.
28. tammikuuta 1908 Gómezista tuli Kuuban toinen presidentti. Hänen presidenttikauttaan leimasivat paluu vanhaan ajatteluun muun muassa siten, että hallituksen virkamiesten valta kasvoi ja byrokratia lisääntyi. Kuten moten Karibianmeren alueen johtajista häntä ennen ja jälkeen, Gómez osoitti taipumusta hallita kaikkia hallinnon aloja liki tyrannimaisella otteella. Hän ei kuitenkaan kaudellaan syyllistynyt varsinaisiin ylilyönteihin kuten muun muassa seuraajansa Gerardo Machado.
Gómezin hallinnon ainoina varsinaisina ylilyönteinä voidaan pitää muun muassa hyökkäystä kenraali "Pino" Guerraa vastaan. Hyökkäyksen toteuttivat kapinalliset voimat jotka vastustivat hänen nimittämistään maan armeijan johtoon. Myös Gómezin hallintoa syytettiin tapauksesta, mutta maan tavan mukaan heitä ei koskaan osoitettu syyllisiksi taikka syytetty oikeudessa.
Gómez toimi maansa presidenttinä kahden kauden ajan. Kautensa päättyttyä 20. toukokuuta 1913 hän erosi virastaan. Maassa tapahtuneiden poliittisen ilmapiirin muutosten seurauksena José Gómez pakeni Yhdysvaltoihin jossa kuoli 1921.
Like Kustannus

Like Kustannus Oy on vuonna 1987 perustettu suomalainen kirjakustantamo. Like on yleiskustantamo, jonka vahvuuksia ovat musiikki- ja populaarikulttuurikirjat, sarjakuvat, elokuva- ja teatterikirjat, scifi ja yhteiskunnallisesti kantaa ottavat kirjat.
Like on kuulunut Otavaan vuodesta 2006.
Historia.
Like Kustannus perustettiin vuonna 1987 Vanhan kuppilassa. Kustantamo syntyi Helsingin yliopiston matemaattisten aineiden opiskelijoiden ainejärjestön Limeksen Elokuvakerhon (lyhenne Lieke) elokuvakirjahankkeesta. Alkuperäisestä nimestä Lieke jouduttiin luopumaan, koska kyseessä oli suojattu sukunimi. Perustajajäseniä olivat muun muassa Hannu Paloviita, Timo Ernamo ja Mika Siltala. Kustantamon ensimmäiset julkaisut olivat pääasiassa elokuvakäsikirjoituksia. Ensimmäinen myyntimenestys oli Ralf Königin "Tappajakondomi"-sarjakuva, minkä innoittamana alettiin julkaista enemmänkin koti- ja ulkomaisia sarjakuvia. Myös kaunokirjallinen julkaisutoiminta alkoi vähitellen, ja Mikael Niemen "Populäärimusiikkia Vittulajänkältä" nousi suurmenestykseksi. Vuonna 1994 Like perusti oman lehtensä "Like-uutiset", mikä kasvatti pienkustantamon näkyvyyttä.
Yhdessä Suomen rauhanpuolustajien kanssa Like alkoi julkaista yhteiskunnalliseen kirjallisuuteen keskittyvää "Pystykorva"-sarjaa. Kääntöpiiri-kustantamon oston jälkeen perustettiin myös yhteiskunnallista naisnäkökulmaa esiin tuova "Kääntöpiiri"-sarja. Vuonna 1999 Like luopui omasta kirjapainostaan.
Vuonna 2006 Liken kirjankustantannustoiminta siirtyi Otavan omistukseen. Liken omistuksessa olleet kirjakaupat jatkoivat kaupan jälkeen toimintaa Rosebud Books Oy -nimisenä yhtiönä toimitusjohtajanaan Hannu Paloviita.
Nykyhetket.
Liken kotimaisia kirjailijoita ovat muun muassa Kyllikki Villa ja Arno Kotro sekä Kauko Röyhkä, Kikka Laitinen ja Jouni Hynynen musiikin puolelta. Sofi Oksanen siirtyi Liken leipiin loppuvuodesta 2011. Lisäksi kustantamo on julkaissut kantaa ottavia teoksia varteenotettavilta ulkomaisilta kirjailijoilta, kuten Ryszard Kapuścińskilta ja Noam Chomskylta. Käännetyistä ulkomaisten muusikkojen teoksista suurin menestys on ollut Mötley Crüe -yhtyeen raisu historiikki "Törkytehdas".
Vuoden 2006 alusta lähtien Like Kustannus on toiminut itsenäisenä yhtiönä Otavan alaisuudessa. Vuonna 2013 Liken johto koostui seuraavista henkilöistä:
Two Witches

Two Witches on vuonna 1987 Tampereella perustettu goottirock-yhtye. Yhtye toimi alun perin nimellä "Noidat", mutta nimi vaihtui nykyiseen englanninkieliseen muotoonsa jo 1988. Perustajajäseniin kuuluivat Jyrki Witch (ent. Virtanen) ja Anne Nurmi. Yhtyeen kokoonpano on vaihdellut useita kertoja yhtyeen uran aikana. Nurmi lopetti yhtyeessä 1993 siirtyessään sveitsiläiseen Lacrimosa-yhtyeeseen. Two Witches on tehnyt kiertueita Euroopassa ja Etelä-Amerikassa.
Charles Kamathi

Charles Kamathi (s. 18. toukokuuta 1978 Nyeri, Kenia) on kenialainen kestävyys- ja maastojuoksija.
Kamathin ensimmäiset arvokilpailut olivat 2000 Vilamourassa järjestetyt maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut, joissa hän sijoittui pitkällä matkalla seitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän oli Oostendessa maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla kolmas ja voitti MM-kultaa Edmontonin MM-kisoissa 10 000 metrin juoksussa ajalla 27.52,25. Vuonna 2002 Kamathi juoksi viidenneksi Dublinin maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla sekä yhdeksänneksi puolimaratonin MM-kisoissa Brysselissä. 2003 hän oli Pariisin MM-kisoissa 10 000 metrillä seitsemäs ja kahdeksas 5 000 metrin juoksussa.
Kamathi sijoittui vuonna 2004 Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla viidenneksi. Samana vuonna hän voitti Afrikan mestaruuden 10 000 metrillä, mutta jäi Ateenan olympialaisissa samalla matkalla kolmanneksitoista. samana vuonna hän oli 5 000 metrillä seitsemäs. Vuonna 2005 Kamathi juoksi kymmenenneksi maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla ja oli samalla voittamassa joukkuekilpailussa hopeaa. Helsingin MM-kisoissa hän oli 10 000 metrillä kahdestoista.
Kamathi juoksi ensimmäisen maratoninsa Milanossa joulukuussa 2007 ja huhtikuussa 2008 hän juoksi Rotterdamin maratonilla kolmanneksi ajalla 2.07.33.
Villähde

Villähde on entisen Nastolan kunnan lounaisosaan sijoittuva kylä, joka kuuluu nykyään Lahteen. Salpausselän reunamuodostuma, rautatie ja maantiet halkovat kylää. Siellä sijaitsevat mm. K-Market Solina, Sale, kyläkirjasto ja -toimisto, ABC Nastola, Tokmanni Nastola, S-market Villähde, Lähde-grilli, Lähdekrouvi, Erstan ja Villähteen koulut, Villähteen Leipä sekä Villähteen Kukkasen ja Kymijärven uimarannat. Villähteellä toimi aikaisemmin myös Lahden Autokorin linja-autotehdas, jonka tuotanto siirrettiin uusiin tiloihin Lahteen. Nykyisin Autokorin tiloissa toimii Liike- ja yrityskeskus Kori yli 40 yrityksen voimin.
Villähteelle on myös joulukuussa 2010 avattu rautatieasema, jossa pysähtyvät Lahden ja Kouvolan välillä kulkevat taajamajunat. Asema oli henkilöliikenteen käytössä aiemmin vuosina 1888–1970.
F1-kuljettaja Valtteri Bottas on kotoisin Villähteeltä.
Mxyzptlk

Mister Mxyzptlk on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä Teräsmiehen pitkäaikainen vastustaja, joka on aiheuttanut riesaa Metropoliksen asukkaille jo vuosikymmeniä. Hahmon on luonut Jerry Siegel ja sen ensimmäinen esiintyminen tapahtui jo vuonna 1944 tarinassa Superman #30. Mxyztplk esiintyi alun perin pienenä kaljuna miehenä violetissa puvussa, vihreässä rusetissa ja violetissa derbyhatussa. Tämä muutettiin futuristisen näköiseksi oranssiksi asuksi, jossa oli violetti koristelu ja valkoiset hiukset pään sivuilla 1950-luvun puolivälissä, vaikka keilahattu on edelleen mukautettu uuteen värimaailmaan.
Zrfffian rotuun kuuluva imppi Mxyzptlk, toisinaan myös Mr. Mxyzptlk, Mister Mxyzptlk tai (ensimmäisessä esiintymisessään) Mister Mxyztplk, on alun perin kotoisin viidennestä ulottuvuudesta, josta hän voi palata takaisin maailmaamme aina 90 päivän välein. Hän ei ole varsinaisesti paha tai rikollinen, hän haluaa lähinnä vain pitää hauskaa ja ärsyttää Teräsmiestä. Hahmolla on kyky vaikuttaa lähes mihin tahansa ja saattaa olla, että hänen voimiensa rajat ovat vain käsikirjoittajien mielikuvituksessa. Hänelle ei esimerkiksi tuota mitään vaikeuksia muuttaa pilvenpiirtäjää elolliseksi olennoksi tai ihmistä mallinukeksi.
Aiemmin Mxyzptlk voitiin palauttaa takaisin omaan ulottuvuuteensa huijaamalla häntä sanomaan nimensä takaperin (Kltpzyxm), mutta tämä oli niin sanottua pre-Crisis -aikaa. DC-universumin uudistuksen jälkeen Mxyzptlk palasi kyllä ensimmäisen uuden näyttäytymisensä jälkeen takaisin tällä keinolla, mutta seuraavalla kerralla hän muuttikin sääntöjä ja hänet piti saada maalaamaan naamansa siniseksi.
Tarinassa "Emperor Joker" Jokeri huijasi Mxyzptlkin antamaan hänelle lähes kaikki voimansa, jonka jälkeen Jokeri muutti todellisuuden omaksi vääristyneeksi kuvakseen. Myöhemmin Mxyzptlkin saatua voimansa takaisin hän palautti todellisuuden ennalleen.
Vuonna 2009 Mxyzptlk listattiin sijalle 76 IGN-sivuston laatimassa luettelossa sata suurinta sarjakuvarikollista kautta aikain.
Club Teatria

Club Teatria on Oulussa sekä Torniossa sijaitseva keikkapaikka. 
Historia.
Alun perin Club Teatria toimi Oulun Limingantullissa vuosina 2005–2013. Se perustettiin Atrian entiseen tehdashalliin. Club Teatria avattiin 7. toukokuuta 2005 Twisted Sister -yhtyeen konsertilla. Club Teatria oli Suomen suurin rockklubi-monitoimitila: lattiapinta-ala oli noin 2 000 neliömetriä, ja tilan korkeus oli noin 15 metriä. Club Teatrian yleisökapasiteetti oli tapahtumasta riippuen noin 2 500 henkilöä. Jääkiekkoilija Janne Niinimaa oli yksi klubin perustajista, mikä toi Club Teatrialle julkisuutta etenkin sen perustamisen yhteydessä.
Lisäksi Teatria toimi monipuolisena messu- ja viihdetapahtumien järjestämispaikkana. Teatria-nimeä käytettiin ensimmäisen kerran Oulun kaupunginteatterin toimiessa siellä sijaistiloissa, varsinaisen teatterirakennuksen ollessa kunnostettavana.
Teatrian rakennus purettiin vuonna 2014, ja sen paikalle rakennettiin kerrostaloja. Purkupiha Oy siirsi rakennuksen Lahteen, jossa se toimii kierrätyslaitoksena. Club Teatrian uudet tilat sijaitsivat tammikuusta 2017 alkaen Torniossa.
Elokuussa 2018 sanomalehti "Kaleva" uutisoi, että Teatrian toiminta käynnistyi Oulussa uudelleen Limingantullissa Krouvintiellä rakennuksessa, jossa toimi aikaisemmin Starkki-ketjun rautakauppa. Rakennuksen omistaja Väylävirasto kuitenkin purki rakennuksen ratatöiden ja sillan tieltä vuonna 2022.
Toiminnan on edelleen määrä jatkua myös Torniossa entiseen tapaan. 15. lokakuuta 2018 Club Teatrian sosiaalisen median kanavat ja verkkosivut jakaantuivat omiin Oulun ja Tornion toimintaan keskittyviksi kanavikseen. 
Uuden Club Teatria Oulun avajaiset olivat 16.–17. marraskuuta 2018.
Teatrian on määrä saada uudet toimitilat Oulun Nallikariin tai Hietasaareen lähivuosina, mutta rakentaminen on viivästynyt.
TCP-kaappaus

TCP-kaappaus tarkoittaa TCP:n mahdollistamaa protokollalla luotua yhteyden väärentämistä tai kaappaamista. Toimenpide perustuu IP-väärennökseen, jossa käytännössä väärennetään IP-pakettien lähdeosoite, muutoin pyritään aivan normaalisti muodostamaan TCP-yhteyttä. Ongelmaksi tulee kuitenkin väärennetyn osoitteen käyttäytyminen; kun se saa kohdeasemalta SYN/ACK-paketin. Normaalisti tähän tulisi :n mukaan vastata kohdeasemalle RST-valitsimella (ilmaisu hylätä yhteys välittömästi) varustetulla paketilla portin ollessa kiinni ja tämä aiheuttaisi luonnollisesti kaappauksen epäonnistumisen. Ongelma voidaan ratkaista mm. SYN-tulvaamalla kohdekoneen TCP-pino, jonka toivottu vaikutus olisi kykenemättömyys vastata yhteyspyyntöihin. Ratkaisu voi myös olla väärennetyn aseman yhteyksien hallinta, joka toisaalta edellyttäisi jonkin asteista asemaan tunkeutumista. Päällimmäinen ongelma kaappauksen onnistumisessa on kuitenkin TCP-yhteyden vaatimien kuittaus- eli ACK-numeroiden oikeellisuus väärennetyissä paketeissa; mikäli numerot eivät täsmää yhteyden muodostus epäonnistuu. Jos vastauspaketteja ei mitenkään voida nähdä (koska ne reititetään väärennettyyn osoitteeseen) täytyy kuittausnumerot pystyä päättelemään, jotta niihin voitaisiin lähettää oikealta näyttävä vastaus. Aikaisemmin TCP-pinojen aloittavat järjestysnumerot noudattivatkin yksinkertaisia kaavoja, joka saattoi olla verkkotiedustelua käyttämällä helpostikin selvitettävissä. Kaappausta pidettiin aikaisemmin hyvin teoreettisena ja vainoharhaisten henkilöiden spekulaationa kunnes se lopulta toteutettiin. TCP-pinototeutusten tuottamien järjestysnumeroiden ennustettavuutta on kaappausten jälkeen jossakin määrin onnistuneesti pyritty vaikeuttamaan. 
Kuuluisa krakkeri Kevin Mitnick käytti TCP-kaappausta murtautuessaan tietoturvaekspertti Tsutomu Shimomuran koneeseen. Kaappausta ei todellisuudessa tarvittu kuin muutaman paketin verran; Mitnick käytti hyväkseen kahden koneen luottamussuhteita rlogin-palveluissa, jolloin hän onnistui muokkaamaan Shimomuran rlogin-palvelimen erästä konfigurointitiedostoa siten, että etäkirjautumiset hyväksyttiin ilman salasanaa kaikista koneista. Vaikka kaappaus kesti kokonaisuudessaan vain muutaman sekunnin murto-osan, se oli kuitenkin olennainen osa kyseisen tietomurron onnistumista.
Aiheesta muualla.
Maan vapautusrintama

Maan vapautusrintama (, ELF) on vuonna 1992 Brightonissa Englannissa perustettu ilman varsinaista organisaatiota oleva radikaali "ekoterrorismia" harrastava liike. Liikkeen aatteeseen kuuluu taloudellisen tappion aiheuttaminen niille, jotka hyötyvät ympäristön tuhoamisesta, ja kaiken ihmisiin kohdistuvan vahingoittamisen välttäminen. Aate ja toimintamalli on Eläinten vapautusrintaman kaltainen. Näiden kahden liikkeen nimissä on tehty suurin osa laittomasta ympäristöaktivismiin liittyvästä ilkivallasta ja sabotaaseista. 
Maan vapautusrintama ei ole perinteisessä mielessä järjestö vaan yhteinen toimintamalli, jolla ei ole johtoa tai hierarkiaa. Se koostuu itsenäisistä ryhmistä tai yksilöistä, jotka tunnustavat liikkeen aatteen ja toimivat sen mukaisesti.
Aktiivisimmin Maan vapautusrintama toimii Britanniassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa, ja se on aiheuttanut toiminnallaan satojen miljoonien eurojen arvosta tappioita yrityksille. 
Maan vapautusrintama on Yhdysvalloissa käyttänyt useissa iskuissa palopommeja ja räjähteitä. Maan vapautusrintaman iskuista syytettyjä henkilöitä on vangittu useissa maissa. Kuuluisin vanki lienee Jeffrey "Free" Luers, joka istuu 23 vuoden tuomiota kolmen kaupunkimaasturin polttamisesta Yhdysvalloissa. Suomessa ilkivaltaa on tehty ELF:n nimissä ainakin 90-luvun loppupuolella, mutta ilman suurta kansainvälistä huomiota.
Tuomarinkartano

Tuomarinkartano () on Tuomarinkylän kaupunginosaan kuuluva osa-alue Pohjois-Helsingissä. Tuomarinkartano kuuluu Itä-Pakilan peruspiiriin.
Tuomarinkartano rajoittuu lännessä Tuusulanväylään ja idässä Vantaanjokeen. Kaupunginosan eteläraja kulkee Koivumäentietä pitkin ja jatkuu idempänä Vantaanjokea kohti kutakuinkin samaa itä-länsi -linjaa seuraten. Alueen eteläpuolelle sijoittuu Itä-Pakila siirtolapuutarhoineen.
Tuomarinkartanossa asui vuonna 2024 noin 280 henkeä. Työpaikkoja alue tarjosi vuonna 2022 noin 190 hengelle.
Toimintoja Tuomarinkartanossa.
Tuomarinkartanon keskellä sijaitsee Tuomarinkylän kartano 1800-luvulta peräisin olevine puistoalueineen. Kaupunki viljelee kartanon laajoja peltoalueita. Komea kustavilaisen tyylin kartano on nykyään Helsingin kaupunginmuseon ylläpitämä ja yhdessä tallien kanssa aktiivisesti ratsastusharrastajien käytössä. Kartanon rakennuksissa toimi vuoteen 2013 asti "Tuomarinkylän museo". Hevosharrastajia palvelevat Tuomarinkylän ratsastuskoulu, Tuomarinkartanon ratsastusopisto sekä kolme yksityistallia.
Itä-Pakilan kyljessä sijaitseva, ympäristökasvatusta ja viestintätaitoja painottava "Metsolan ala-asteen koulu" kuuluu Tuomarinkartanon alueeseen.
Ulkoilureitti kulkee Vantaanjoen vartta pitkin. Jalankulku- ja pyöräilysilta yhdistää Tuomarinkartanon Tapaninvainioon Vantaanjoen itäpuolella.
Tuomarinkyläntien eteläpuolella sijaitsee myös vinttikoirien juoksurata (Vinttikoirakeskus), jossa järjestetään juoksuharjoitusten ja -kilpailujen lisäksi muun muassa koiranäyttelyitä.
Indie rock

Indie rock (myös indie-rock ja indierock) on vaihtoehtorockin alalaji, jota edustaa joukko pieniä yhtyeitä, jotka julkaisevat materiaaliaan usein joko pienillä ja riippumattomilla levy-yhtiöillä tai omakustanteina.
Nykyisin termiä käytetään yhä väljemmin ja laajenevassa mittakaavassa, ja jopa erittäin menestyneiden ja suurille kansainvälisille levy-yhtiöille siirtyneitä artisteja saatetaan luokitella indierockiksi. Kuten yleensäkin musiikkigenrejen suhteen, ilmenee kuuntelijoiden ja fanien suhteen runsaasti erimielisyyksiä lajityypistä ja siihen luokiteltavista yhtyeistä.
Technip

Technip S.A. on suuri ranskalaislähtöinen, maailmanlaajuisesti toimiva yhtiö, joka suunnittelee, valmistaa ja toimittaa laitteita öljy-, kaasu- ja petrokemian teollisuudelle. Yhtiöllä on Suomessa tytäryhtiö Technip Offshore Finland Oy, joka omistaa Rauma-Repola Oy:lle aikanaan kuuluneen Mäntyluodon telakan. Mäntyluodossa valmistetaan nykyään pääasiassa raskaita teräsrakenteita öljyntuotantoon.
Technipin liikevaihto vuonna 2005 oli 5,4 miljardia euroa ja sen palveluksessa oli noin 21 000 henkilöä, joista Technip Offshore Finlandin palveluksessa on noin 850 henkilöä.
Mario Smash Football

Mario Smash Football (Yhdysvalloissa nimellä Super Mario Strikers) on Next Level Gamesin kehittämä ja Nintendon julkaisema jalkapalloaiheinen urheilupeli. Peli on julkaistu vuonna Nintendo GameCubelle.
Pelaaminen.
Pelissä on karsittu realismista ja muun muassa erotuomari on poistettu kentältä ja sivu- ja päätyrajat on korvattu sähköaidoilla, joihin iskeytynyt pelaaja saa mojovan sähköiskun ja vastustaja parin sekunnin ajan pelata ylivoimalla, kun aitaan törmännyt pelaaja on toipumassa tällistä. Pelaajat voivat tehdä yli-inhimillisiä hyppyjä ja potkuja ja saattavat heittäytyä väkivaltaisiksi, kun kukaan ei ole heitä valvomassa. Pelikin pysäytetään hetkeksi vasta, kun joku laukoo maalin tai peliaika päättyy. Peli erottuu muista jalkapallopeleistä myös sillä, että pelaaja valitsee ensin joukkueen kapteenin ja sitten muut pelaajat.
Hahmot.
Joukkueet koostuvat viidestä pelaajasta; kapteeni, kolme "apulaista" ja maalivahti. Pelin alussa on pelattavana seuraavat tunnetut Mario-pelien hahmot:
Maalivahti.
Pelissä voi myös avata Bowserin tekemän "robottijoukkueen" (Super Team), joka koostuu neljästä robotista ja robotti-Kritteristä.
Pelimoodit.
Grudge Match (suom. Vihamielisyysottelu).
Voit pelata haluamallasi joukkueella haluamaasi joukkuetta vastaan. Voit halutessasi pelata isommalla porukalla (max. 4 henkilöä) toisiaan vastaan tai samalla puolella.
Cup Battles (suom. Cup-ottelut).
Uramoodin ensimmäinen osa, joka sisältää neljä cuppia, joiden pituus on kolmesta kierroksesta lähemmäs kymmentä.
Super Cup Battles (suom. Super Cup-ottelut).
Uramoodin toinen osa. Saa avattua, kun on pelannut Cup Battles-moodin läpi. Muuten identtinen edellisen kanssa, mutta vaikeustasoista ei voi valita helpointa ja cupit ovat pidempiä.
Custom Battles (suom. Muokattavat ottelut).
Voit itse tehdä max. kahdeksan joukkueen liigan tai pudotuspelin haluamallasi säännöillä. Ihmis- ja CPU-pelaajien joukkueet pitää määrittää niitä valittaessa.
Strikers 101.
Voit harjoitella pelihahmon kontrollointia ja eri liikkeitä katsomalla selostuksen haluamastasi liikkeestä ja halutessasi myös videon ja harjoitella sitten vapaasti.
Stadionit.
Pelin alussa voi pelata kolmella stadionilla nimeltään The Palace (suom. palatsi), Pipeline Central (suom. putkikeskus) ja The Underground (suom. maanalainen). Pelaamalla Cup Battles-moodin läpi (olemalla jokaisessa cupissa kolmen parhaan joukossa) saa avattua neljä muuta kentää: Konga Coliseum (Konga Colosseum), Crater Field (Kraatterikenttä), The Battle Dome (Taistelukupoli), Bowser Stadium (Bowser Stadion).
Éric-Emmanuel Schmitt

Éric-Emmanuel Schmitt (s. 28. maaliskuuta 1960 Lyon, Ranska) on ranskalainen filosofi ja kirjailija.
Schmitt opiskeli musiikkia Lyonin konservatoriossa ja filosofiaa Pariisin normaalikorkeakoulussa ("Ecole normale supérieure"). Hän väitteli tohtoriksi 27-vuotiaana aiheenaan Diderot ja metafysiikka. 
Schmitt tuli tunnetuksi 1990-luvulla varsinkin näytelmistään "Arvoituksellisia muunnelmia, Kahden maailman hotelli, Milarepa" sekä "Oscar ja Mamma Roosa". Näytelmissä käsitellään usein uskontoa ja metafyysisiä kysymyksiä. Päähenkilöinä esiintyy historiallisia henkilöitä, kuten Diderot, Freud, Hitler ja Mozart. 
Schmittin ensimmäinen näytelmä, "La Nuit des Valognes" (1991), kertoo Don Juan -hahmosta. Näytelmä "Arvoituksellisia muunnelmia" ("Variations énigmatiques", (1996)) kertoo Nobel-kirjailijasta, joka on vetäytynyt yksinäisyyteen Norjan merelle kaukaiselle Rösvannöyn saarelle. Häntä saapuu haastattelemaan toimittaja Erik Larsen. Dialogin edetessä käy ilmi, että molemmat ovat rakastaneet samaa naista. Näytelmän pohjana on Edward Elgarin sävellys "Enigma Variations". Tästä on peräisin myös näytelmän nimi.
Näytelmien saaman suuren suosion jälkeen Schmitt jätti yliopiston opettajan työnsä ja ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi. 
Kirjassaan "La part de l’autre" Schmitt leikittelee ajatuksella, miten erilaiseksi historiankirjoitus olisi saattanut muodostua, jos Adolf Hitler olisi hyväksytty opiskelemaan Wienin taideakatemiaan. 
"Ma vie avec Mozart" -teoksessa Schmitt kuvaa musiikin käänteentekevää merkitystä elämälleen. Kirjaan sisältyy myös CD-levy, jossa tunnetut artistit esittävät Mozartin musiikkia. 
Schmittin teoksia on käännetty 30 kielelle. Näytelmien lisäksi hän kirjoittaa romaaneja, esseitä ja elokuvakäsikirjoituksia. Schmittin elokuvakäsikirjoitus "Le libertin" (Vapaa-ajattelija, (1997)) kertoo valistusfilosofi Denis Diderot'sta, joka viimeistelee ensyklopediaansa ja kirjoittaa yhä uudelleen moraali-aiheista lukua.
Schmittin romaanin "Herra Ibrahim ja Koraanin kukkaset" (1999) pohjalta julkaistiin samanniminen elokuva vuonna 2003. Romaanisuomennos (Like, 2005) paketoitiin elokuvan dvd-julkaisun osaksi.
Shakkikello

Shakkikello on kello, jolla mitataan lautapeleissä kuten shakissa tai gossa käytettyä peliaikaa. Shakkikelloja on "mekaanisia" ja "analogisia", jotka vedetään käsin, sekä paristoilla tai verkkovirralla toimivia "digitaalisia" kelloja. Myös älypuhelimiin saa shakkikellosovelluksia.
Rakenne.
Shakkikellossa on kaksi kellotaulua, yksi kummankin pelaajan jäljellä olevaa peliaikaa ilmoittamaan, sekä painonupit. Analogisissa kelloissa on viisarinäyttö ja digitaalikelloissa yleensä numeronäyttö. Digitaalikelloissa on painikkeet, joilla peliaika voidaan valita ennen pelin alkua ja lisätä mahdollinen lisäaika pelin aikana. Analogisissa kelloissa on takana kierrettävät säätimet, joilla viisareita voi liikuttaa, sekä vetoruuvit.
Käyttö.
Pelin aluksi kummallekin pelaajalle asetetaan kelloon heille käyttöönsä annettava peliaika, ja ensimmäisen siirron tekevän pelaajan kello käynnistetään. Jokaisen vuoronsa päätteeksi pelaajat painavat kellossa omalla puolellaan olevaa nuppia pysäyttääkseen oman kellonsa ja käynnistääkseen vastapelaajansa kellon.
Pelin säännöistä ja pelitilanteesta riippuen pelaaja yleensä häviää, jos hänen kellostaan loppuu aika ennen vastustajaa. Ajan loppumista havainnollistaa analogisissa kelloissa usein punainen merkkilippu, joka putoaa ala-asentoon minuuttiosoittimen saavuttaessa kello kahdentoista. Digitaalikellon taulu näyttää ajan loppuessa peliaikavalinnasta riippuen joko lukemaa 0:00 tai näyttöön ilmestyy merkkilippu.
Asetukset.
Digitaaliset kellot voidaan ohjelmoida esimerkiksi antamaan jokaisesta siirrosta lisäaikaa (esimerkiksi Fischer-ajanotossa tai Bronstein-ajanotossa), tai lisäämään pelaajille aikaa tietyn ajan tai siirtomäärän jälkeen. Analogista kelloa voidaan yleensä vain kääntää eteen- ja taaksepäin.
Suosio.
Tärkeissä shakkikilpailuissa käytetään nykyisin ensisijaisesti digitaalisia shakkikelloja, sillä ne ovat tarkempia kuin analogiset kellot ja sallivat monipuolisemmat peliaika-asetukset. Edullisuutensa vuoksi analogisia kelloja käytetään kuitenkin yhä harrastelijoiden peleissä ja shakkikerhoissa.
The Ramainz

The Ramainz oli yhdysvaltalainen Ramonesin musiikkia esittänyt tribuuttiyhtye.
Yhtyeen perustivat vuonna 1996 pian Ramonesin hajoamisen jälkeen Dee Dee Ramone, hänen vaimonsa Barbara Zampini sekä Marky Ramone. Kahdessa ensimmäisessä yhtyeen soittamassa konsertissa soitti myös C.J. Ramone. Yhtye käytti aluksi nimeä The Remains, kunnes vuonna 1999 kävi ilmi että nimi oli jo toisen yhtyeen (Barry &amp; The Remains) käytössä. Yhtye nimettiin tämän takia uudelleen, nimeksi tuli The Ramainz. Vuonna 2000, Marky Ramonen perustettua oman yhtyeen (Marky Ramone &amp; The Intruders), ja Dee Deen keskittyessä kirjojen kirjoittamiseen, yhtye hajosi.
Make Ankee

Make Ankee (s. 1974) on suomalainen laulaja, joka esittää niin sanottua ”kaljarock”-musiikkia.
Laulaja tunnetaan Internetistä saatavilla olleesta – pääosin laulajan itsensä levittämästä ja mainostamasta – ”Irkkibiisi”-kappaleesta, joka käsittelee suomalaisten nuorten keskuudessa suosituksi tullutta IRC-Galleria-internet-sivustoa. Vuonna 2020 laulaja julkaisi kappaleesta uuden version ”Irkkibiisi 2020”.
Musiikkituottajat Group julkaisi heinäkuussa 2006 laulajan esikoisalbumin "Pahaa seuraa". Albumi ei noussut Suomen virallisella albumilistalle.
Make on julkaissut muutaman sinkun vuosina 2017-2021 joista muutama on julkaistu Makevoice Oy:n kautta ja uusin julkaistu Ankee-yhtyeen nimissä.
Diskografia.
Singlet
Albumit
M/S Sea Diamond

M/S Sea Diamond (aikaisemmin M/S Birka Princess) oli vuonna 1986 rakennettu risteilyalus. Se rakennettiin Oy Valmet Ab:n telakalla Vuosaaressa Helsingissä ja maksoi 350 miljoonaa Suomen markkaa.
Alus kuului ahvenanmaalaiselle Birka Linelle, kunnes se myytiin kyproslaiselle Louis Public Co:lle 30 miljoonalla eurolla helmikuussa 2006. Sen jälkeen alus liikennöi M/S "Sea Diamond" -nimisenä.
"Birka Princess" risteili lähinnä Tukholmasta Maarianhaminaan, mutta se vieraili toisinaan myös Riiassa, Visbyssä, Turussa ja Gdańskissa.
Alus peruskorjattiin Lloyds Werft -telakalla Bremerhavenissa Saksassa vuonna 1999. Tuolloin siihen lisättiin mm.uusia luksushyttejä.
Uppoaminen.
Alus ajoi karille 5. huhtikuuta 2007 Egeanmerellä vain muutamia minuutteja Santorinilta lähtönsä jälkeen. Laivalla raportoitiin olleen yli 1 200 matkustajaa ja 390 miehistön jäsentä. Matkustajista suurin osa oli yhdysvaltalaisia ja saksalaisia. Kahta kadonnutta ranskalaista matkustajaa lukuun ottamatta kaikki laivalla olleet evakuoitiin. Alus upposi Santorinin edustalle noin 140 metrin syvyyteen varhain aamulla 6. huhtikuuta 2007 noin 15 tuntia sen jälkeen, kun laiva oli osunut kiviin ja alkanut vuotaa.
Miehistön mukaan kari oli piirretty merikarttaan väärin. Kartan mukaan sen piti olla 57 metriä rannasta, mutta uudet mittaukset ovat osoittaneet, että se sijaitseekin 131 metriä rannasta.
Alus oli tunnettu Ruotsissa, sillä siellä kuvattiin 1990-luvun televisiosarjaa "Varustamo" ("Rederiet"), jossa laiva kulki nimellä "Freja".
S/S Svea Jarl

M/S Andaman Princess (aikaisemmin S/S Svea Jarl ja M/S Apollo III) oli Silja Linen vuosina 1962–1976 käytössä ollut alus.
Kansikuvaus￼.
Tiedot ovat Viking Linen ajoilta.
Kansi 1: Pää- ja apukonehuoneet, 
kattilahuone, teknisiä tiloja ja hyttejä
Kansi 2: Hyttejä
Kansi 3: Autokansi, hyttejä
Kansi 4: Hyttejä, neuvonta, kahvila, Supermarket
Kansi 5: Ruokasali, Á la carte- ravintola, baari, aurinkokansi
Kansi 6: Baari, Tanssisalonki, konferenssitiloja, hyttejä, baari, aurinkokansi.
Kansi 7: Komentosilta
Rakentaminen.
Alus tilattiin Finnboda Varvilta joulukuussa 1959 työnimellä "Sten Sture". Sen köli laskettiin 2. joulukuuta 1960. Estelle Bernadotte kastoi 5. lokakuuta 1961 aluksen "Svea Jarliksi" ja se laskettiin 16. lokakuuta vesille. Alus oli koeajoissa 24.–25. maaliskuuta 1962, ja se luovutettiin 12. joulukuuta tukholmalaiselle Rederi Ab Svealle, joka maksoi aluksesta 18 318 000 kruunua. Se teki kutsuvieraiden kanssa neitsytmatkansa 15.–17. huhtikuuta.
Käyttöhistoria.
"Svea Jarl" asetettiin 21. huhtikuuta Silja Linen Tukholman ja Helsingin sekä Tukholman ja Turun välisille reiteille. Aluksen sähköjärjestelmä sammui 27. joulukuuta 1963. Alus teki 25. helmikuuta 1972 viimeisen matkansa Skeppsbronilta Tukholmasta Helsinkiin. Alus ajoi 27. helmikuuta paluumatkalla karille Tukholman saaristossa ja "Fennia" kuljetti alukset Tukholmaan.
Alus myytiin 15. maaliskuuta 1976 Rederi Ab Slitelle 7 750 000 Ruotsin kruunulla, ja uusi omistaja nimesi aluksen "Apollo III:ksi". Vuodesta 1976 vuoteen 1989 alus liikennöi Viking Linellä "Apollo III" -nimisenä. Maaliskuussa 1989 alus myytiin thaimaalaiselle Siam Cruise Co Ltd:lle ja sen nimi vaihtui "M/S Andaman Princessiksi" vuoteen 2006 saakka. Vuonna 2010 Sierra Leonen lipun alla seilaava "M/S Prince" myytiin romutettavaksi Intiaan.
Aluksessa oli alun perin höyrykone, mutta vuonna 1981 siihen vaihdettiin kaksi dieselmoottoria. Aluksen omistaja Rederi AB Slite teetti koneenvaihdon Wärtsilän Turun telakalla pääasiassa kustannussyistä. "Apollo III" liikennöi Viking Linen omistusaikana Tukholman ja Maarianhaminan välisessä risteilyliikenteessä. Aluksen seuraajaksi tuli vuonna 1989 "M/S Athena" ( sittemmin M/S Pearl of Scandinavia). 
Aiheesta muualla.
Aura (etunimi)

Aura on naisen etunimi. Nimi on muunnos Aurorasta, joka tarkoittaa aamuruskoa. Auran nimipäivä on 10. maaliskuuta, josta se on löytynyt vuodesta 1908 lähtien. Suomessa nimi Aura on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 3273 naiselle ja alle 20 miehelle.
Aura-neito oli Suomen henkilöitymä 1800-luvun alkupuolella.
Kia Cerato

Kia Cerato on Kia Motorsin vuosina 2003–2008 valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Kia Sephian. Pohjois-Amerikassa mallin nimenä oli Kia Spectra, Latinalaisessa Amerikassa sitä myytiin edeltäjänsä tavoin Kia Sephia -nimisenä. Mallin seuraajaksi tuli Euroopassa Kia cee’d ja muilla markkina-alueilla Kia Forte.
Vuoden 2006 Euro NCAP -kolaritestistä Cerato sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.