tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Andrei Homutov

Andrei Valentinovitš Homutov (, s. 21. huhtikuuta 1961 Jaroslavl, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Homutov oli pienikokoinen oikea laitahyökkääjä, jonka loistava tekniikka ja luistelutaito korvasivat fyysisen koon ja voimakkuuden. Hän on kolminkertainen jääkiekon olympiavoittaja ja moninkertainen maailmanmestari.
Parhaat saavutukset.
Andrei Homutov pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa vuosina 1981–1989. Hän voitti Itsenäisten valtioiden yhteisön joukkueessa olympiakultaa 1992. Hän on voittanut Venäjän maajoukkueessa jääkiekon maailmanmestaruuden 1993.
Christopher Lawford

Christopher Kennedy Lawford (29. maaliskuuta 1955 Santa Monica, Kalifornia – 4. syyskuuta 2018 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedyn siskon Patricia Kennedyn ja Hollywood-näyttelijä Peter Lawfordin ensimmäinen lapsi.
Lawford näytteli monissa elokuvarooleissa, muun muassa presidentti Kennedyn aikakauteen liittyvässä poliittisessa trillerissä "Kolmetoista päivää" sekä tieteis-toimintaelokuvassa "". Lisäksi hän esiintyi monissa televisiosarjoissa.
Jorge Amado

Jorge Leal Amado de Faria (10. elokuuta 1912 Brasilia – 6. elokuuta 2001 Salvador, Brasilia) oli brasilialainen modernistinen kirjailija. Amadon kuuluisimpia romaaneja ovat "Gabriela: Kanelia ja neilikkaa" (1958), "Dona Flor ja hänen kaksi aviomiestään" (1966) sekä "Ihmeiden markkinat" (1969). Hänen teoksiaan on käännetty 30 kielelle ja sovitettu elokuviksi, joista tunnetuin on "Dona Flor ja hänen kaksi aviomiestään" (1976). Amadon kirjat sijoittuvat enimmäkseen Bahian köyhien mustien ja mulattien joukkoon. 
Amado kasvoi kaakaotilalla, kävi jesuiittojen koulua ja opiskeli oikeustiedettä Rio de Janeiron yliopistossa. Kolme hänen varhaisista töistään käsittelee työväen oloja kaakaoviljelmillä.
Amado oli kommunisti, ja hän joutui lähtemään maanpakoon 1941. Hän vietti aikaansa Argentiinassa, Uruguayssa, Ranskassa, Tšekkoslovakiassa ja Neuvostoliitossa, jossa hänelle myönnettiin Stalinin rauhanpalkinto 1951. Amado palasi Brasiliaan 1955 ja lopetti aktiivisen politiikkaan osallistumisen.
Romaanien lisäksi Amadolta on suomennettu satu "Kirjava Kissa ja Tytti Pääskynen" (1976), jonka Amado kirjoitti maanpaossa Pariisissa yksivuotissyntymäpäivälahjaksi pojalleen. Teos julkaistiin lähes kolmekymmentä vuotta myöhemmin. Se on kuvaus kissan ja pääskysen onnettomasta rakkaudesta. Siitä on sovitettu myös näytelmä.
Middlesbrough FC

Middlesbrough Football Club eli ”Boro” on jalkapalloseura Middlesbrough’sta, Englannista. Joukkue pelaa kaudella 2025–2026 Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestaruussarjassa.
Middlesbrough voitti vuonna 2004 Englannin liigacupin, mikä oli vuonna 1876 perustetun seuran historian kautta aikain ensimmäinen pokaali.
Historia.
Middlesbrough Football Clubin perustivat "Middlesbrough Cricket Clubin" jäesenet vuonna 1876. Noihin aikoihin oli tapana pelata jalkapalloa aikana, jolloin krikettikausi oli tauolla. Vuonna 1889 Middlesbroughista tuli ammattilaisseura, mutta se palasi amatöörijoukkueeksi vuonna 1892. Vuonna 1899 siitä tuli jälleen ammattilaisseura. Middlesbrough nousi Englannin 1. divisioonaan kauden 1901–1902 päätteeksi.
1980-luvulla seura kärsi pahoista taloudellisista ongelmista, ja se putosi 3. divisioonaan. Pelastajaksi tuli paikallinen liikemies Steve Gibson, joka palautti seuran talouden tasapainoon. Gibson nauttii tämän johdosta suurta suosiota seuran kannattajien keskuudessa. Gibsonin aikakaudella Boro kävi pelaamassa kaksi kautta korkeimmalla sarjatasolla, 1988–1989 ja 1992–1993, ennen kuin vuonna 1994 joukkueen pelaaja-manageriksi palkattiin entinen Englannin maajoukkueen kapteeni Bryan Robson. Robsonin kaudella joukkueeseen palkattiin lukuisia uusia huippunimiä, kuten italialaistähti Fabrizio Ravanelli sekä pienikokoinen brasilialainen maajoukkuepelaaja Juninho. Heti Robsonin ensimmäisellä kaudella Boro nousi Valioliigaan, mistä se putosi kauden 1997 päätteeksi. Samana vuonna se myös pelasi sekä FA Cupin että Liigacupin finaaleissa, mutta hävisi molemmat. Seuraavan kauden päätteeksi se nousi takaisin liigaan. 
Robson lähti kauden 2000–01 päätteeksi ja hänen tilalleen tuli Steve McClaren. Joukkue jatkoi tasapainoisia otteitaan ja voitti 2003–2004 Liigacupin loppuottelussa Boltonin. Kaudella 2005–2006 joukkue eteni toukokuussa Eindhovenissa Hollannissa pelattuun UEFA Cupin loppuotteluun, jossa se hävisi espanjalaiselle Sevilla FC:lle lukemin 4-0.
Kauden 2008–2009 päätteeksi Middlesbrough putosi takaisin Mestaruussarjaan kymmenen vuoden pääsarjarupeaman jälkeen.
Alacahöyük

Alacahöyük (Alaca Hüyük) on kylä Turkissa Çorumin maakunnassa Anatolian ylängöllä. 1900-luvun alkupuolen kaivauksissa sieltä löytyi muurien ja tornien suojaaman linnoitetun kaupungin rauniot ja komea sfinksien koristama kaupunginportti heettiläisten ajoilta. Muurien sisältä löytyi 13 kuninkaallista hautaa heettiläisiä edeltäneeltä, ajalta, noin 2500 eaa. Haudoista löytynyt keramiikka on varsin alkeellista, mutta metalliesineet ovat taidokkaita.
Kuoleman planeetta

Kuoleman planeetta () on Harry Harrisonin tieteisromaani, jonka on suomentanut Hannu Tervaharju ja julkaissut John Books Oy vuonna 1980. Kirja kertoo Jason dinAltin matkasta Pyrrus-planeetalle. Jason lähtee Pyrrukselle, koska häntä kiinnostavat sen eläimet ja luonto, jotka ovat äärettömän vihamielisiä ihmiselämää kohtaan. Jason saa selville, että planeetan eliöt eivät aina ole olleet ihmisiä kohtaan yhtä vihamielisiä kuin nykyisin. Jason ryhtyy selvittämään, mikä planeetalla on aiheuttanut nykyisen tilan. Ratkaistessaan arvoitusta Jason kohtaa suurta vastarintaa paikallisten asukkaiden asenteissa ja ennakkoluuloissa. Siksi hänen täytyy selvitellä myös planeetan sosiaalisia ongelmia.
Kirja oli Hugo-palkintoehdokkaana vuonna 1981.
Alkuasetelma.
Jason dinAlt on menestyvä ammattiuhkapeluri, joka kieretelee ympäriinsä keräten suuria pelivoittoja. Jasonin menestyksen salaisuus on PSI-voimat, joilla hän pystyy voittamaan uhkapelejä. Jason tapaa Kerk Pyrruksen. Kerk on peräisin Pyrrus-planeetalta, joka on olosuhteiltaan äärimmäisen vihamielinen ihmiselämälle. Kerk tarvitsee kiireellisesti rahaa puolustaakseen ihmisiä planeettansa vaarallisia eläimiä vastaan. Rahan tarpeessa hän tarjoutuu rahoittamaan Jasonin pelaamista. Jason kiinnostuu planeetan ääriolosuhteista ja haluaa lähteä Kerkin mukaan. Heidän kulkunsa vie lopulta Pyrrukselle, missä Jason alkaa selvittää planeetan arvoituksia ja ongelmia.
Stephen Edward Smith

Stephen Edward Smith (24. syyskuuta 1927 – 19. elokuuta 1990) oli Jean Ann Kennedyn puoliso, joka oli presidentti John F. Kennedyn sisko ja suurlähettiläs. He avioituivat 19. toukokuuta 1956. Hän toimi presidentti Kennedyn tulevien vuoden 1964 vaalien kampanjapäällikkönä presidentin kuolemaan 1963 saakka. Smith kuului Kennedyn klaaniin.
Petr Bříza

Petr Bříza (s. 9. joulukuuta 1964 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkomaalivahti.
Bříza aloitti uransa Tšekkoslovakian 1. liigassa HC Slavia Prahassa, jossa pelasi kaudet 1981–1983. Tämän jälkeen hän siirtyi kahdeksi kaudeksi Extra-liigaan HC Ceské Budejoviceen. Kaudet 1985–1987 hän pelasi Dukla Jihlavassa, jonka jälkeen jälleen kaksi kautta HC Ceské Budejovicessa. Kaudet 1989–1991 hän pelasi HC Sparta Prahassa. Jälkimmäisen kauden päätteeksi hänet valittiin sarjan tähdistökentälliseen. Kauden jälkeen hän siirtyi SM-liigaan Rauman Lukkoon, missä pelasi kaksi kautta. Kummankin kauden päätteeksi Briza valittiin SM-liigan All Stars-kentälliseen. Vuonna 1993 hän siirtyi Saksaan Landshutiin, jossa pelasi aina vuoteen 1999 saakka. Syksyllä 1999 Briza palasi kotimaahansa ja pelasi HC Sparta Prahassa aina kevääseen 2006 asti.
Maajoukkueurallaan Bříza edusti Tšekkoslovakiaa 1988 ja 1992 talviolympialaisissa, 1987 Kanada Cupissa sekä vuosien 1989, 1990, 1991 ja 1992 MM-kisoissa. Tšekin paidassa hän puolestaan pelasi 1994 talviolympialaisissa, 1996 maailmancupissa ja vuosien 1993, 1994 ja 1995 MM-kisoissa. Arvoturnauksista hän keräsi olympiapronssia ja neljä MM-pronssia.
Peliuransa jälkeen vuosina 2006–2011 Briza toimi HC Sparta Prahan General Managerina ja vuodesta 2015 lähtien seuran puheenjohtajana. Vuodesta 2016 lähtien Briza on ollut myös seuran omistaja.
Emile Heskey

Emile William Ivanhoe Heskey (s. 11. tammikuuta 1978 Evington, Leicester, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka aloitti liigauransa Leicester Cityssä 1990-luvulla ja oli Liverpoolin joukkueessa voittamassa UEFA-cupia vuonna 2001. Hänen viimeinen seuransa oli Englannin Mestaruussarjan Bolton Wanderers. Hän pelasi hyökkääjänä. Hänen isänsä on Antigualta ja äitinsä Barbudalta.
Heskey aloitti uransa kotikaupunkinsa Leicester Cityssä. Edustusjoukkueessa hän esiintyi ensi kerran vuonna 1995 ja pelasi kaudella 1995–1996 joukkueessa 30 ottelua auttaen joukkueen nousuun Valioliigaan. Hän pelasi myös Englannin alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa, joka voitti EM-pronssia. Vuosina 1997 ja 2000 hän voitti joukkueessa liigacupin. Huhtikuussa 2000 Heskey siirtyi Liverpooliin, missä hän voitti seuraavalla kaudella jo kolmannen liigacupinsa, FA Cupin sekä UEFA-cupin ja teki Valioliigassa 23 maalia. Kaudella 2003–2004 hän teki 7 maalia ja kilpaili peliajasta Milan Barošin kanssa. Kauden päätyttyä hän siirtyi Birmingham Cityyn 6,25 miljoonalla punnalla. Kesästä 2006 alkaen hän edusti Wigan Athleticia kahden ja puolen kauden ajan. Tammikuussa 2009 Heskey liittyi Aston Villan riveihin 3,5 miljoonan punnan siirtosummalla.
Syyskuussa 2012 Heskey siirtyi australialaiseen Newcastle United Jetsiin, jossa hän pelasi kaksi kautta. Uransa lopuksi hän pelasi Englannin mestaruussarjassa Bolton Wanderersissa kausina 2014–2016.
Englannin maajoukkueessa Heskey pelasi ensimmäisen kerran vuonna 1999 ystävyysottelussa Unkaria vastaan. Hän pelasi kaksi ottelua EM-kilpailuissa 2000. MM-kilpailuissa 2002 valmentaja Sven-Göran Eriksson peluutti häntä laitapelaajana ja hän teki maalin neljännesvälieräottelussa Tanskaa vastaan. EM-kilpailuissa 2004 Heskey pääsi pelaamaan vain vaihtopelaajana ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Ranskaa vastaan. MM-kilpailuissa 2010 hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua, joista kaksi ensimmäistä alkulohko-ottelua avauskokoonpanossa.
Heskey pelasi kaikkiaan 62 maaottelua ja teki niissä seitsemän maalia: kesäkuussa 2000 ystävyysottelussa Maltaa, helmikuussa 2001 ystävyysottelussa Espanjaa, syyskuussa 2001 MM-karsintaottelussa Saksaa, kesäkuussa 2002 MM-kisaottelussa Tanskaa, toukokuussa 2003 ystävyysottelussa Etelä-Afrikkaa, maaliskuussa 2009 ystävyysottelussa Slovakiaa ja kesäkuussa 2009 MM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan.
Mobiilipeli

Mobiilipeli on digitaalinen peli, jota pelataan matkapuhelimella, älypuhelimella tai tablet-laitteella. Mobiilipelejä on julkaistu myös kämmentietokoneille (PDA) sekä älykelloille. Mobiilipeleihin eivät sisälly käsikonsoleilla kuten Nintendo DS:llä tai PlayStation Portablella pelattavat pelit.
Nykyään mobiilipelit ladataan suosituimpien älypuhelinvalmistajien Android- ja iOS-käyttöjärjestelmien sovelluskaupasta. Alustoilla on tyypilliset ensisijaiset kauppapaikkansa, jotka ovat Android-alustalla Google Play ja Applen iOS-alustalla App Store. Suuri osa mobiilipeleistä on ladattavissa ilmaiseksi. Vuoden 2014 tutkimuksen mukaan jopa 66 prosenttia Android- ja iOS-ilmaispelien lataajista lopetti pelin pelaamisen vuorokauden sisällä pelin lataamisesta. 
Suosittuja mobiilipelisarjoja ovat muun muassa suomalaisen Rovio Entertainmentin "Angry Birds" sekä suomalaisen Supercellin "Clash of Clans" ja "Clash Royale".
Mobiilipelaamisesta on tulossa yhä suositumpi tapa rahapelaamiselle. Uhkapelaaminen mobiililaitteilla on nopeasti kasvava osa mobiilipelaamisen markkinoilla, ja arvioitu keskimääräinen vuotuinen kasvu (CAGR) on 7 prosenttia vuosina 2017 – 2023. Mobiilipelien suosio on saanut online-kasinot ja vedonvälittäjät yhä kiinnostuneemmiksi kehittämään mobiilisovelluksia.  
Historia.
Matkapuhelinten kehitys teki mahdolliseksi suorittaa laitteessa muutakin kuin itse puhelintoimintoon liittyviä ohjelmia. Matopeli oli aikanaan suosittu peli, joka oli mukana Nokia 6110 puhelimessa ja joka innoitti eri matkapuhelinvalmistajia liittämään laitteeseensa erilaisia peliohjelmia. Myöhemmin J2ME-pelit yleistyivät ja suomalaiset mobiilipelien kehittäjät kuten Universomo ja Mr. Goodliving perustettiin.
Ennen mobiilipelit kehitettiin käyttämällä teknologioita kuten Macromedia Flash Lite, Docomo Doja, Sun J2ME, Qualcomm BREW tai Infusio Exen. Näiden lisäksi oli käytössä myös muita vähemmän yleisiä alustoja.
Ennen älypuhelimille suunnattuja kauppapaikkoja pelejä voitiin ladata operaattorin verkosta. Nykyisin puhelimien internet-yhteys mahdollistaa myös muiden kauppapaikkojen käytön kuin mitä alustan oletuksena on käytössä.
Yhteisenä tekijänä mobiilipeleillä on että ne eivät tarvitse ulkoista laitetta vaan ovat "mobiileja" (mukana kulkevia). Pelit voivat käyttää GPS-paikannusta tai lisättyä todellisuutta laitteen kameran avulla ("Pokémon Go"). Pelit voivat myös käyttää Wi-Fi-verkkoa tai muita älypuhelimen ominaisuuksia.
Uusina alustoina älykelloille kehittää pelejä esimerkiksi suomalainen Everywear Games.
Joe Cole

Joseph "Joe" John Cole (s. 8. marraskuuta 1981 Islington, Lontoo, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka on pelannut useissa Englannin Valioliigan seuroissa, viimeksi Aston Villassa. Hän on oikeajalkainen keskikenttäpelaaja.
Cole on West Hamin juniorikoulun kasvatteja ja debytoi seuran edustusjoukkueessa 17-vuotiaana. 20-vuotiaana hänestä tehtiin joukkueen kapteeni. Vuonna 2003 Cole siirtyi Chelseaan 6,6 miljoonan punnan siirtosummalla ja debytoi samana vuonna myös Englannin maajoukkueessa. Hän kuului maajoukkueeseen myös vuoden 2004 EM-kisoissa, mutta ei pelannut otteluakaan. José Mourinhon tultua Chelsean manageriksi Cole vakiinnutti paikkansa yhtenä joukkueen avainpelaajista. Kaudella 2004–2005 hän teki joukkueessa 10 maalia ja voitti Englannin Valioliigan mestaruuden sekä Liigacupin.
Sittemmin Cole on vakiinnuttanut paikkansa myös maajoukkueen avauksessa. Hän on pelannut maajoukkueessa 56 ottelua, viimeisimmän kesäkuussa 2010, ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Vuonna 2008 Joe Cole valittiin Chelsean vuoden pelaajaksi.
Valko-Venäjän lippu

Valko-Venäjän lippu on Valko-Venäjän tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella.
 Se otettiin käyttöön 7. kesäkuuta 1995. Se korvasi aiemman valko-puna-valkoisen lipun, joka oli käytössä maan itsenäistyttyä Neuvostoliitosta.
Kuvaus.
Lippu on lähes sama kuin Neuvostoliiton aikainen lippu. Värit ovat tummemmat kuin neuvostoaikaisessa lipussa. Aiempi sirppi ja vasara -symboli on poistettu. Vasemmalla oleva koristeellinen kuvio on perinteinen valkovenäläinen kuvio, jonka väritys on neuvostoaikaiseen lippuun verrattuna käänteinen. Punainen väri symboloi verta, jota on vuodatettu maan puolustamiseen, vihreä taas symboloi maan metsiä.
Historiallisia lippuja.
Valko-Venäjän kansantasavalta.
1918–1919.
Venäjän vallankumouksen 1917 jälkeen uusi Valko-Venäjän kansantasavalta otti käyttöön valko-puna-valkoisen lipun.
Valko-Venäjän SNT:n liput.
1919–1927.
Kommunistisen vallankaappauksen jälkeen käyttöön Liettualais-valkovenäläinen SNT:n käyttöön yksivärinen punainen lippu. Kun Valko-Venäjä sai oman neuvostotasavallan, vasemmassa reunassa olevaksi tekstiksi vaihtui "SSRB" kyrillisillä merkeillä kirjoitettuna.
1937–1951.
1937 merkeiksi vaihdettiin "BSSR", ja lippuun lisättiin kultainen vasara, kultainen sirppi sekä punainen tähti.
1951–1991.
25.12. 1951 Valko-Venäjän SNT otti taas käyttöön uuden lipun. Tämä muistutti nykyisin käytössä olevaa, mutta mukana oli myös neuvostotyyliset sirppi ja vasara sekä tähti. Tämän lisäksi vasemmalla olevan kuvion väritys oli nykyiseen verrattuna käänteinen.
Valko-Venäjän tasavalta.
1991–2012.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen otettiin 19. syyskuuta 1991 takaisin käyttöön valko-puna-valkoisen kansallislippu. Aljaksandr Lukašenkan tultua valtaan 1994 otettiin seuraavana vuonna käyttöön uudet valtiolliset symbolit kiistanalaisen kansanäänestyksen jälkeen. Oppositio käyttää tätä lippua edelleen kansallislippuna.
Michael Essien

Michael Kojo Essien (s. 3. joulukuuta 1982 Accra, Ghana) on ghanalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Hän toimii tanskalaisen Nordsjællandin apuvalmentajana. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. 
Ura.
Essien aloitti uransa Liberty Professionals -seurassa kotimaassaan Ghanassa. Hän herätti eurooppalaisten kykyjenetsijöiden mielenkiinnon vuonna 1999 alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa. Saman vuoden heinäkuussa hän teki sopimuksen korsikalaisen Bastian kanssa. Hän pelasi Ghanan joukkueessa nuorten MM-kisoissa 2001 Argentiinassa ja vuotta myöhemmin Afrikan mestaruusturnauksessa Ghanan aikuisten maajoukkueessa. Monet suurseurat esittivät 2003 kiinnostusta Essieniä kohtaan ja hän siirtyi lopulta Lyoniin. Hän pelasi joukkueessa keskikentän alakerrassa ja voitti kaksi Ranskan mestaruutta. Chelseaan hän siirtyi elokuussa 2005 24,4 miljoonalla punnalla, joka on korkein koskaan afrikkalaisesta pelaajasta maksettu siirtokorvaus. Chelsea vuokrasi hänet kaudeksi 2012-2013 Real Madridiin. Hän siirtyi Madridista ensin Milaniin ja sieltä vuonna 2015 Kreikan Panathinaikokseen jota edusti noin vuoden verran. Hän teki sittemmin sopimuksen vapaana pelaajana indonesialaiseen Persib Bandung- seuraan.
Maaliskuussa 2019 Essien teki vapaana pelaajana yksivuotisen sopimuksen Azerbaidzanin liigaan FK Sabailin joukkueeseen. Siellä hän pelasi 15 ottelua ilman maaleja ja lopetti pelaajauransa syksyllä 2020.
Maajoukkueura.
Essien nimettiin maajoukkueeseen Saksan MM-kisoihin 2006. Ennen MM-kisoja Essien oli esiintynyt 17 ottelussa Ghanan paidassa ja tehnyt niissä neljä maalia. Vuoden 2010 MM-kisoista Essien jäi pois loukkaantumisen takia. Hän pelasi jalkapallon MM-kisoissa 2014 ja tuli kerran vaihdosta kentälle. Kaikkiaan hän pelasi 59 maaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia.
Lassana Diarra

Lassana ”Lass” Diarra (s. 10. maaliskuuta 1985 Pariisi, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Edustaa vuonna 2018 Ligue 1 -sarjassa pelaavaa PSG:tä.
Seurajoukkueura.
Diarra aloitti ammattilaisuransa Ranskan Ligue 2:n Le Havressa, jossa pelatessaan hänet valittiin Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen. Heinäkuussa 2005 hän siirtyi englantilaisseura Chelseaan, joka etsi seuraajaa ikääntyvälle Claude Makélélélle. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa lokakuussa 2005 Mestarien liigan ottelussa Real Betisiä vastaan.
Kaudella 2005–2006 Diarra valittiin Chelsean vuoden nuoreksi pelaajaksi. Kaudella 2006–2007 hän pelasi joukkueen loukkaantumisongelmien vuoksi myös oikeana laitapuolustajana, mutta peliaika jäi kokonaisuudessaan vähiin. Diarran sopimus oli umpeutumassa tammikuussa 2008 eikä hän ollut halukas jatkamaan sitä, joten kesällä 2007 hänet myytiin ranskalaismanageri Arsene Wengerin luotsaamaan Arsenaliin. Myös Arsenalissa peliaika oli vähissä, minkä vuoksi hän halusi vaihtaa seuraa ja tammikuussa 2008 hän teki 3,5-vuotisen sopimuksen Portsmouthin kanssa. Hän nousi pian Harry Redknappin luotsaaman joukkueen avauskokoonpanoon ja oli mukana toukokuussa 2008, kun joukkue voitti FA Cupin loppuottelussa Cardiff Cityn maalein 1–0. Elokuussa liigamestari Manchester Unitedia vastaan pelatussa Community Shield -ottelussa hän oli rangaistuspotkuissa yksi Portsmouthin kolmesta epäonnistujasta, kun United vei pokaalin rangaistuspotkuin 3–1.
Pelattuaan Portsmouthissa vain vajaan vuoden espanjalainen Real Madrid hankki Diarran korvaamaan pitkäaikaisloukkaantunutta Mahamadou Diarraa. 20 miljoonan euron kauppa ja Diarran kesään 2013 asti ulottuva sopimus vahvistettiin 21. joulukuuta 2008, ja virallisesti hän siirtyi seuraan siirtoikkunan auettua tammikuussa 2009. Diarra peri sukunimikaimansa pelinumeron 6, mutta erottuakseen tästä hän päätti käyttää muun muassa pelipaidassaan nimeä Lass.
Maajoukkueura.
Ensiesiintymisensä Ranskan maajoukkueessa Diarra teki 24. maaliskuuta 2007 EM-karsintaottelussa Liettuaa vastaan. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2008 EM-kilpailuissa, mutta ei pelannut minuuttiakaan.
Glen Johnson (jalkapalloilija)

Glen McLeod Cooper Johnson (s. 23. elokuuta 1984) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi viimeksi Englannin Valioliigan Stokessa. Johnson siirtyi seuraan heinäkuussa 2015 sopimuksensa päätyttyä Liverpoolissa. Johnson pelaa tavallisesti oikeana laitapuolustajana, mutta on pelannut myös vasemmassa laidassa.
Johnson siirtyi Chelseaan West Hamista kuudella miljoonalla punnalla Claudio Ranierin toimiessa seuran managerina. Aikaisemmin hän oli ollut lainassa Millwallissa. Johnson ei kuitenkaan pystynyt vakiinnuttamaan paikkaansa Chelsean kokoonpanossa, joten Chelsea lainasi hänet Portsmouthiin kaudeksi 2006–2007. Onnistuneen kauden jälkeen Portsmouth osti hänet 4,5 miljoonalla eurolla kesällä 2007. 
9. tammikuuta 2009 Johnson solmi Portsmouthin kanssa uuden jatkosopimuksen. Uusi sopimus olisi pitänyt Johnsonin Portsmouthissa kauden 2012–2013 loppuun asti, mutta Liverpool tarjosi hänestä kesäkuussa 2009 17,5 miljoonaa euroa, mikä muutti Portsmouthin mielen.
Johnson on kuulunut Englannin maajoukkueen vakionimiin Portsmouthiin siirtymisensä jälkeen. Hän on pelannut kaikkiaan 54 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Yksityiselämässään Johnsoniin on kiinnitetty huomiota muun muassa ylinopeuden takia saadusta ajokiellosta ja hänen jäädessään kiinni näpistyksestä vuonna 2007.
Igor Romiševski

Igor Anatoljevitš Romiševski (, 25. maaliskuuta 1940 Žukovski, Venäjän SFNT – 28. syyskuuta 2013 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut venäläinen jääkiekkoilija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Romiševski pelasi 122 maaottelua tehden 15 maalia Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1965–72. Hän pelasi 437 liigaottelua tehden 126 maalia Neuvostoliiton mestaruussarjassa.
Romiševski kuoli Moskovassa 28. syyskuuta 2013, 73-vuotiaana.
Ricardo Carvalho

Ricardo Alberto Silveira Carvalho [] (s. 18. toukokuuta 1978 Amarente, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän pelaa keskuspuolustajan paikalla Monacossa.
Seurajoukkueura.
Carvalho nousi suuren yleisön tietoisuuteen 2000-luvun alussa Portossa esittämiensä hyvien otteiden myötä. Hän voitti joukkueen riveissä UEFA-cupin, Mestarien liigan, Portugalin superliigan ja Portugalin cupin, ja hänet valittiin UEFAn seurajoukkuekilpailuiden parhaaksi puolustajaksi kaudella 2003–2004. Kesällä 2004 hän siirtyi englantilaiseen Chelseaan 19,85 miljoonalla punnalla. Lontoolaisseurassa hän voitti kuuden kauden aikana muun muassa kolmesti Englannin valioliigan mestaruuden ja FA Cupin.
Elokuussa 2010 Carvalho siirtyi espanjalaiseen Real Madridiin. Hänet hankki seuraan valmentaja José Mourinho, jonka alaisuudessa hän pelasi aikaisemmin sekä Portossa että Chelseassa. Hän pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa joukkueessa 29. elokuuta 2010 Mallorcaa vastaan. Ensimmäinen maali syntyi kaksi viikkoa myöhemmin 11. syyskuuta 2010 kotiottelussa Osasunaa vastaan.
Maajoukkueura.
Carvalho on pelannut Portugalin jalkapallomaajoukkueessa vuodesta 2003 lähtien. Hän oli mukana voittamassa EM-hopeaa Portugalin EM-kilpailuissa 2004, minkä lisäksi hän on edustanut maataan Saksan MM-kilpailuissa 2006, Itävallan ja Sveitsin EM-kilpailuissa 2008 ja Etelä-Afrikan MM-kilpailuissa 2010. Carvalho oli osa Ranskan EM-kilpailujen 2016 voittanutta joukkuetta.
Tuohikotti

Tuohikotti on kylä, tilastoalue ja entinen tilastollinen taajama Kouvolan Valkealassa. Tilastoalueeseen kuuluu Tuohikotin, Pyöriälän, Heikkilän, Parolan, Inkerilän, Rämälän, Metsä-Rämän, Rasin ja Penttilän kylät. Tuohikotti sijaitsee entisen Valkealan kunnan koillisosassa, noin 25 kilometrin päässä Valkealan kirkonkylältä ja noin 35 kilometrin päässä Kouvolasta. Tilastoalueen väkiluku oli 449 vuonna 2015. Talouksia alueella on 175 ja kesäasuntoja noin 320. Kouvolan kaupungin aluejaossa Tuohikotin alueella sijaitsee Kangasrannan kaupunginosa, johon kuuluu lisäksi myös Kääpälän kylä ja Vekaranjärven varuskunta. 
Kylä on perimätiedon mukaan saanut nimensä ensimmäisestä asumuksesta, joka oli tuohesta rakennettu kota tai talo. Pysyvää asutusta alueella on ollut jo 1500-luvulla, jolloin kylällä mainitaan olleen viisi taloa. Vuosina 1769–1808 kylässä oli venäläinen varuskunta. 
Tuohikotissa on ABC-liikenneasema, Sale-myymälä, asiamiesposti, kirkko, paloasema ja Valkealan yhtenäiskouluun kuuluva Pohjois-Valkealan pienten lasten talo, jossa on luokat 1-2 ja päiväkoti. Entinen Tuohikotin koulu lakkautettiin keväällä 2012. Kylässä on ollut myös neljä kyläkauppaa (Kytö, Rämä, Ripatti ja Osuuskauppa), neuvola ja kolme pankkia (Osuuspankki, Valkealan Säästöpankki ja Postipankki).
Tuohikotti on Veikko Koppisen romaanin Räjähtävä tyhjyys keskeisiä tapahtumapaikkoja. Mikko-Pekka Heikkisen veijariromaanin Terveiset Kutturasta ratkaisutaistelu käydään Kouvolan koilliskulman ABC-huoltamolla. Tuohikottia ei mainita nimeltä, mutta viittaukset lähikyliin ja maantieteellisiin paikkoihin kertovat selvästi Tuohikotista.
Varisvesi

Varisvesi on Vuoksen vesistöön ja Kallaveden reittiin kuuluva järvi Heinävedellä ja Leppävirralla Etelä-Savossa. Se ja Suvasvesi muodostavat Heinäveden reitin alkupisteen. Varisvesi saa vetensä pääasiassa Juojärven reitin vesistöistä sekä osittain myös Suvasvedeltä ja Kallavedeltä. Järvellä kulkee Karvion kanavan kautta laivaväylä Suvasvedeltä Heinäveden reitin pääjärveen Kermajärveen. Kanavan vieressä on myös suosittu Karvion kalastuskoski. Laivaväylä järveltä pohjoiseen Juojärveen kulkee Varistaipaleen ja Taivallahden kanavien kautta.
Varisvesi on Kallaveden pinnan tasolla eli korkeus merenpinnasta on 81,6 metriä ja on itäisin osa Iso-Kallaa. Varisveden pinta-ala on 783,81 hehtaaria.
Albert Tallroth

Karl Albert Tallroth (26. maaliskuuta 1871 Pirkkala – 15. maaliskuuta 1899 Helsinki ) oli suomalainen kuvanveistäjä, järjestöjohtaja ja yksi Kuurojen Liiton perustajista. 
Tallrothin ajatuksesta kuurojen toiminta järjestäytyi ja paikallisjärjestöjä perustettiin ympäri Suomea. Tallroth, joka itsekin oli kuuro, oli mukana perustamassa ensimmäiset kuurojen yhdistykset Helsinkiin, Turkuun, Tampereelle sekä Vaasaan. Yhdistyksien myötä kuurojen oli mahdollista saada työtä, koulutusta, tavata muita kuuroja sekä saada tietoa kuuroudesta. Tallroth oli ammatiltaan kuvanveistäjä: mm. Vaasan suomalaisen lyseon koristeveistokset ovat hänen veistämiään. Tallroth kuoli nuorella iällä keuhkokuumeeseen.
Filosofian periaatteet

Filosofian periaatteet () on René Descartesin kirjoittama filosofinen tutkielma. Se julkaistiin latinaksi vuonna 1644 ja ranskaksi nimellä "Principes de philosophie" vuonna 1647. Descartesin tavoitteena oli korvata Aristoteleen filosofia ja perinteinen skolastinen filosofia, jota tuohon aikaan harjoitettiin yliopistoissa.
Teos on jaettu neljään osaan:
Kategoriat

Kategoriat (; tai "Praedicamenta") on Aristoteleen logiikan alan "Organon"-kokoelmaan kuuluva teos, joka käsittelee termien luokittelua. Se jakaa termit kymmeneen kategoriaan.
Historia.
"Organon" (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää "Kategorioiden" lisäksi viisi muuta teosta.
"Organoniin" luetuista teoksista "Kategoriat" kuuluu Aristoteleen varhaisimpiin teoksiin. Varhaisella keskiajalla aina 1100-luvulle saakka "Kategoriat" oli teoksen "Tulkinnasta" ohella ainoa Aristoteleen teos, joka oli tunnettu latinankielisessä lännessä, kunnes muut Aristoteleen teokset käännettiin kreikasta latinaksi. Näin teoksen historiallinen vaikutus on ollut monia muita Aristoteleen teoksia suurempi.
Aristoteleen nimiin on pantu myös toinen "Kategoriat"-niminen teos, joka ei ole ollut osa "Organonia". Siitä on säilynyt nykyaikaan ainoastaan katkelmia.
Sisältö.
"Kategoriat" käsittelee yksinkertaisissa väitelauseissa eli subjekti–predikaatti-muotoisissa lauseissa esiintyvien termien loogista muotoa.
Aristoteleen mukaan kaikki mahdolliset loogisissa väitelauseissa esiintyvät termit voidaan luokitella kymmeneen kategoriaan. Nämä kategoriat ovat:
Väittelijä voi siis aloittaa väitelauseen analysoimisen pilkkomalla sen ensin yksittäisiin termeihin, ja sitten luokittelemalla termit lueteltuihin kategorioihin. Tämän jälkeen niiden välisiä totuusarvoja on helpompi puntaroida. Oleminen itsessään ei ole yksi kategorioista; sen sijaan olemisella voidaan nähdä yhtä monta eri merkitystä kuin kategorioita on.
Ei tiedetä, miksi Aristoteles päätyi juuri näihin kymmeneen kategoriaan. Voidaan ajatella, että kategoriat luettelevat kaikki mahdolliset kustakin asiasta (ihminen, kappale jne.) kysyttävissä olevat asiat (kysymykset on esitetty suluissa). Kategoriat ovat jossain määrin sukua kreikan kielen sanaluokille, mutta Aristoteleen tarkoituksena ei ollut varsinaisesti kieliopillinen käsittely.
Kategorioiden lisäksi Aristoteles käsittelee teoksessa myös muun muassa homonymiaa, synonymiaa ja paronymiaa, sekä vastakkaisuuden, ensisijaisuuden ja liikkeen käsitteitä.
Tulkinnasta

Tulkinnasta (; tai "De elocutione oratoria") on Aristoteleen logiikan alan "Organon"-kokoelmaan kuuluva teos, joka käsittelee väitelauseiden ominaisuuksia ja loogista muotoa.
Historia.
"Organon" (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää "Tulkinnasta"-teoksen lisäksi viisi muuta teosta.
"Organoniin" luetuista teoksista "Tulkinnasta" kuuluu Aristoteleen varhaisimpiin teoksiin. Nykyään hermeneutiikka merkitsee filosofista tekstien tulkintaa tai esimerkiksi Raamatun tulkintaa. "Tulkinnasta"-teoksen nimessä kreikan sanan "hermēneuein" voisi suomentaa myös toisin, jolloin teoksen nimi voisi olla esimerkiksi ”Väittämistä”.
Varhaisella keskiajalla aina 1100-luvulle saakka "Tulkinnasta" oli teoksen "Kategoriat" ohella ainoa Aristoteleen teos, joka oli tunnettu latinankielisessä lännessä, kunnes muut Aristoteleen teokset käännettiin kreikasta latinaksi. Näin teoksen historiallinen vaikutus on ollut monia muita Aristoteleen teoksia suurempi.
Sisältö.
"Tulkinnasta" määrittelee perustavanlaatuiset väitelauseiden osat ja muodot, muun muassa:
Käytännössä teos siis kuvaa, millainen väitelause on loogisesti pätevä, eli minkälaisia väitelauseita muotonsa puolesta voidaan yleensäkään käyttää väittelyissä. Aristoteles antaa myös negatiivisia esimerkkejä käsittelemällä kolmannen poissuljetun lakia sekä kieltämällä yleistykset ja modaliteetit.
Fredrik I (Tanska)

Fredrik I (7. lokakuuta 1471 – 10. huhtikuuta 1533) oli Tanskan ja Norjan kuningas vuosina 1523–1533.
Suku.
Fredrikin isä oli Tanskan, Norjan ja Ruotsin ensimmäinen Oldenburg-sukuinen kuningas Kristian I, jonka kuoltua 1481 kuninkaaksi tuli Fredrikin isoveli Hannu. Hannun kuoltua valtaan tuli tämän poika Kristian II, joka kuitenkin pakotettiin eroamaan vuonna 1523, jolloin Fredrikistä tuli kuningas. Fredrikille oli tarjottu Tanskan kruunua jo kymmenen vuotta aikaisemmin Hannun kuoleman jälkeen, mutta tällöin hän kieltäytyi tietäen aatelin olleen uskollinen Kristianille. Maanpakoon ajettu Kristian yritti vielä vallankaappausta vuonna 1532, mutta epäonnistui.
Kuningas.
Fredrikin valtakaudelle osui talonpoikaiskapinoita ja voimistuva protestanttiliike, mutta hän onnistui välttämään suuremmat yhteenotot, vaikkei häntä minään erityisen suurena valtiomiehenä pidetäkään. Hän omaksui joitakin Lutherin ajatuksia ja salli Tanskan luterilaisille uskonnonvapauden. Luterilaisten suosiminen takasi Fredrikille talonpoikien suosion ja kasvatti kuninkaan valtaa kirkkoon verrattuna.
Avioliitot ja lapset.
Vuonna 1502 Fredrik I avioitui 15-vuotiaan pikkuserkkunsa Anna Brandenburgilaisen (1487–1514) kanssa. Pari sai kaksi lasta, joista toisesta tuli Fredrikin kuoleman jälkeen kuningas Kristian III. Anna kuoli vuonna 1514 vain 26-vuotiaana. 
Neljä vuotta myöhemmin Fredrik nai 20-vuotiaan Sofia Pommerilaisen (1498–1568), joka oli Puolan kuningas Kasimir Jagiellon ja Elisabet Itävaltalaisen tyttären Anna (1476–1503) Pommerin herttuattaren ja Pommerin herttua Bogislaw X "Suuren" (1454–1523) tytär. Pari sai kuusi lasta.
Ensimmäinen analytiikka

Ensimmäinen analytiikka (; ) on Aristoteleen logiikan alan "Organon"-kokoelmaan kuuluva teos, joka käsittelee syllogistista logiikkaa.
Historia.
"Organon" (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää "Ensimmäisen analytiikan" lisäksi viisi muuta teosta.
"Organonin" teoksista "Topiikka", "Ensimmäinen analytiikka" ja "Toinen analytiikka" liittyvät läheisesti toisiinsa ja viittaavat toisiinsa usein. Aristoteles itse luki "Ensimmäisen" ja "Toisen analytiikan" yhdeksi teokseksi nimellä "Analytiikat". Ne ovat kummatkin länsimaisen logiikan ja tieteenfilosofian perusklassikoita.
"Ensimmäinen analytiikka" vaikuttaa kirjoitetun "Topiikan" jälkeen. Simo Knuuttilan mukaan Aristoteleelle vaikuttaa kehittyneen "Topiikan" kirjoittamisen jälkeen uudenlainen näkemys yleisestä dialektisesta menetelmästä, joka voidaan yleistää formaaliksi logiikaksi. "Ensimmäinen analytiikka" on tämän logiikan ensimmäinen systemaattinen esitys. Tarkemmin teos on ajoitettu noin vuoteen 350 eaa. Siinä on kuitenkin eri ajoilta peräisin olevia osia.
Sisältö.
"Ensimmäinen analytiikka" käsittää kaksi kirjaa. Aristoteles kehittelee teoksessa syllogistiikan loogisen, rationaalisen ajattelun yleiseksi teoriaksi. Hän määrittelee muun muassa seuraavat käsitteet:
Hänen mukaansa päätelmässä premisseistä seuraa, eli voidaan johtaa, jotain muuta kuin ne itsessään ovat, siksi että ne ovat sitä mitä ne ovat. Syllogistiset premissit voidaan esittää neljällä tavalla:
AaB (A kuuluu jokaiselle B:lle)
AeB (A ei kuulu millekään B:lle)
AiB (A kuuluu jollekin B:lle)
AoB (A ei kuulu jollekin B:lle)
Klassinen esimerkki Sokrateen kuolevaisuudesta esitettäisiin tällöin seuraavalla tavalla:
A = Sokrates
B = Olla ihminen
C = Olla kuolevainen
CaB       Kaikki ihmiset ovat kuolevaisia
BaA       Sokrates on ihminen
CaA       Sokrates on kuolevainen
Toinen analytiikka

Toinen analytiikka (; ) on Aristoteleen logiikan alan "Organon"-kokoelmaan kuuluva teos, joka käsittelee tieteellistä tietoa, määritelmiä ja todistamista.
Historia.
"Organon" (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää "Toisen analytiikan" lisäksi viisi muuta teosta.
"Organonin" teoksista "Topiikka", "Ensimmäinen analytiikka" ja "Toinen analytiikka" liittyvät läheisesti toisiinsa ja viittaavat toisiinsa usein. Aristoteles itse luki "Ensimmäisen" ja "Toisen analytiikan" yhdeksi teokseksi nimellä "Analytiikat". Ne ovat kummatkin länsimaisen logiikan ja tieteenfilosofian perusklassikoita. "Toinen analytiikka" koostuu paljolti Aristoteleen luentojen muistiinpanoista. Vaikka teos on kirjoitettu "Ensimmäisen" jatkoksi, eräät sen osat ovat kuitenkin selvästi varhaisempia.
Sisältö.
"Toinen analytiikka" käsittää kaksi kirjaa. Teoksessa Aristoteles määrittelee tieteellisen todistamisen, määrittelyn ja muita seikkoja, jotka tekevät tiedosta nimenomaan tieteellistä tietoa ("epistēmē"). Näin teos soveltaa "Ensimmäisessä analyytikassa" kehitettyä syllogistiikkaa tieteenteoriaan.
Teoksessa Aristoteles esittelee muun muassa seuraavat määrittelyt, vaatimukset ja käsitteet:
Topiikka

Topiikka (; ) on Aristoteleen logiikan alan "Organon"-kokoelmaan kuuluva teos, joka sisältää Aristoteleen dialektiikan teorian.
Historia.
"Organon" (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää "Topiikan" lisäksi viisi muuta teosta.
"Organonin" teoksista "Topiikka", "Ensimmäinen analytiikka" ja "Toinen analytiikka" liittyvät läheisesti toisiinsa ja viittaavat toisiinsa usein. "Topiikka" liittyy läheisesti yhteen myös teoksen "Sofistiset kumoamiset" kanssa, ja "Sofistiset kumoamiset" voidaan nähdä "Topiikan" eräänlaisena lisäyksenä. Muihin "Organonin" teoksiin verrattuna nämä kaksi teosta ovat luonteeltaan käytännöllisempiä. Niiden voidaan nähdä jatkavan Platonin Akatemiassa alkanutta dialektiikan tutkimusta.
"Organonin" ulkopuolisista Aristoteleen teoksista "Retoriikka" on monin osin riippuvainen "Topiikassa" esitetyistä näkemyksistä.
Sisältö.
"Topiikka" käsittää kahdeksan kirjaa. Lähtökohtana on väittelytilanne, jossa väittelijöistä toinen puolustaa jotain asiaa, ja toinen yrittää kumota vastustajan kaikki argumentit. Aristoteles esittää "Topiikassa", että dialektiikan taidon avulla väittelijä voi menestyksekkäästi joko puolustaa tai kritisoida mitä tahansa väitteitä riippumatta siitä, mitä mieltä niistä itse sattuu olemaan.
Teos tarjoaa joukon premissejä, joiden avulla on mahdollista keksiä uskottavia argumentteja joko puolesta tai vastaan. Esimerkiksi väitteiden uskottavuutta lisää niiden tukeutuminen enemmistön ja tunnettujen viisaiden käsityksiin. Vastustajan väitteiden totuutta taas voi testata esimerkiksi kääntämällä ne päinvastoin, ja katsomalla paljastuiko sillä tavalla joku looginen ristiriita tai muu virhe argumentaatiossa.
Sofistiset kumoamiset

Sofistiset kumoamiset (; tai "De sophisticis elenchis") on Aristoteleen logiikan alan "Organon"-kokoelmaan kuuluva teos, joka pyrkii esittämään kaikki mahdolliset virhepäätelmät, jotka saattavat esiintyä väittelytilanteessa.
Historia.
"Organon" (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää "Sofististen kumoamisten" lisäksi viisi muuta teosta.
"Organonin" osista "Sofistiset kumoamiset" ja "Topiikka" liittyvät läheisesti yhteen, ja "Sofistiset kumoamiset" voidaan nähdä "Topiikan" eräänlaisena lisäyksenä. Muihin "Organonin" teoksiin verrattuna nämä kaksi teosta ovat luonteeltaan käytännöllisempiä. Niiden voidaan nähdä jatkavan Platonin Akatemiassa alkanutta dialektiikan tutkimusta.
Sisältö.
"Sofistiset kumoamiset" pyrkii esittämään kaikki mahdolliset virhepäätelmät eli argumentaatiovirheet, jotka saattavat esiintyä väittelytilanteessa. Väittelyssä vastustaja tyypillisesti pyrkii luomaan illuusion, että hänen argumenttinsa ovat päteviä, ja että hänen päättelynsä etenee loogisesti oikein, vaikka hän tietäisikin olevansa heikoilla. Teoksessa käsitellään myös vastustajan provosointia.
Virhepäätelmät voivat olla joko kielellisiä (jolloin ne ovat myös kielisidonnaisia) tai kielen ulkopuolisia. Esimerkiksi kieleen liittyvä virhepäätelmä voi seurata jonkun sanan tai ilmaisun moniselitteisyydestä, jolloin väitelause ei ole tosi kaikissa tapauksissa. Kielen ulkopuolinen virhepäätelmä taas voi seurata esimerkiksi jotain asiaa ja sen määrettä koskevien asioiden sekoittamisesta.
Vjatšeslav Bykov

Vjatšeslav Arkadjevitš ”Slava” Bykov (, s. 24. heinäkuuta 1960 Tšeljabinsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Bykov on pelaajana kaksinkertainen olympiavoittaja ja viisinkertainen maailmanmestari. Bykov oli myös suhteellisen pienikokoinen pelaaja, hän pelasi samassa hyökkäysketjussa muun muassa Andrei Homutovin ja Viktor Žluktovin kanssa Neuvostoliiton maajoukkueessa. Québec Nordiquesin varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 1989. Bykov pelasi 199 maaottelua ja teki 87 maalia Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1981–1991. Hän voitti jääkiekon olympiakultaa Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Georgian muodostamassa yhdistyneessä joukkueessa 1992. Hän pelasi Moskovan TsSKA:ssa. Bykov on voittanut Venäjän maajoukkueen päävalmentajana maailmanmestaruuden vuosina 2008 ja 2009. Bykov erotettiin päävalmentajan tehtävästä vuonna 2011.
Saavutukset valmentajana.
Bykov valittiin Venäjän jääkiekkomaajoukkueen valmentajaksi 2006.
Nancy Cartwright

Nancy Campbell Cartwright (s. 25. lokakuuta 1957 Kettering, Ohio) on yhdysvaltalainen Emmy-palkittu ääninäyttelijä. Cartwright tunnetaan erityisesti "Simpsonit"-animaatiosarjan Bart Simpsonin äänenä.
Elämäkerta.
Cartwright syntyi Ohiossa Miriam ja Frank Cartwrightille. Valmistuttuaan Kettering Fairmontin high schoolista Nancy siirtyi opiskelemaan Ohion yliopistoon ennen siirtymistään UCLA:han, jossa hän suoritti teatterialan tutkinnon. Omien sanojensa mukaan hän ei halunnut esiintyä kameran edessä vaan työskennellä ääninäyttelijöiden tavoin näkymättömänä ja hakeutui siksi ääninäyttelijäveteraani Daws Butlerin oppiin.
Ura.
Cartwright teki ensimmäisiä äänirooleja animaatioihin vuonna 1980, jolloin hän oli Riku Rikkaan tyttöystävän Glorian äänenä Riku Rikkaan omassa piirrossarjassa. Cartwright oli muun muassa Gustyn äänenä My Little Pony and Friendsissä ja teki sivuääniä "Alvin ja pikkuoravat" -piirrettyyn. Samoihin aikoihin Simpsonien ääniä haettiin ja Nancy lähti koe-esiintymiseen. Aluksi häntä kaavailtiin Lisan rooliin, mutta nähtyään Bartin kuvan hän oitis halusi "näytellä" Bartia. Sittemmin Cartwrightista on tullut ehkä Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian suosituin ääni. Cartwright on palkittu Bartin roolista Emmyn lisäksi Annie-palkinnolla. Bartin ohella Cartwrightin muita vakituisia rooleja "Simpsoneissa" ovat Nelson Muntz, Ralph Wiggum, Todd Flanders, Kearney ja Database. Cartwright näyttelee nykyään myös pääosan Maggie Simpsonin äänistä, lukuun ottamatta tutista lähtevää ääntä (varhaisemmissa jaksoissa Maggien ääniä esitti Yeardley Smith).
Simpsoneiden aikana hän on tehnyt äänirooleja niin elokuviin, kuin televisiosarjoihin, kuten "Pieni merenneito", "Animaaniset", "Hopon poppoo", "Toonsylvania" ja "All Grown Up". Lisäksi Cartwrightilla on ollut päärooleja Disneyn tuottamissa animaatiosarjoissa "Vaihdokit" ja "Kim Possible", joista jälkimmäisestä sarjasta hänet huomioitiin Daytime Emmy-ehdokkuudella Rufusin ääniroolista.
Skientologia.
Cartwright on Skientologiakirkon jäsen. Hän liittyi skientologeihin vuonna 1989 ja saavutti arvonimen Puhdas vuonna 1991. Vuonna 2007 Cartwright lahjoitti skientologeille 10 miljoonaa dollaria eli lähes kaksi kertaa vuosipalkkansa verran. Tästä hyvästä kirkko myönsi hänelle Patron Laureate -palkinnon.
Vuonna 2009 Cartwright herätti pahennusta käyttäessään Bart Simpsonin nimeä ja ääntä puhelinnauhoitteessa mainostaessaan Skientologiakirkkoa.
Darren Bent

Darren Bent (s. 6. helmikuuta 1984 Tooting, Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Mestaruussarjan Derby Countya lainalla Aston Villasta. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Bent on Ipswich Townin junioriakatemian kasvatti. Kaudella 2004–2005 hän oli joukkueen paras maalintekijä 19 maalillaan yhdessä Shefki Kuqin kanssa ja siirtyi seuraavana kesänä Charltoniin 2,7 miljoonalla punnalla. Ipswichissä Bent pelasi kaikkiaan 141 ottelua ja teki 55 maalia. Charltonissa pelatessaan hänet valittiin elokuussa 2005 Valioliigan kuukauden pelaajaksi. 
Bent siirtyi kesällä 2007 Valioliigasta pudonneesta Charltonista Tottenhamiin 16,5 miljoonalla punnalla. Bentistä maksettu siirtosumma on Tottenhamin historian suurin. Kesällä 2009 tämä englantilaishyökkääjä siirtyi Sunderlandiin. Tottenhamista siirto Sunderlandiin maksoi 10 miljoonaa puntaa. Bentistä tuli sillä hetkellä historian kallein Sunderlandin hankkima pelaaja. Aikaisempi siirtoennätys oli jo kaksi vuotta vanha, kun Sunderland oli maksanut maalivahti Craig Gordonista 9 miljoonaa puntaa. Riippuen pelatuista otteluista Bentin siirtosumma saattaa kasvaa vielä yhteensä 16,5 miljoonaan puntaan. Bent alle kirjoitti Sunderladin kanssa neljän vuoden mittaisen sopimuksen. Sunderlandissa Bent pelasi tammikuuhun 2011 asti, jolloin Aston Villa osti hänet noin 24 miljoonalla punnalla.
Maajoukkuetasolla Bent pelasi alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa 12 ottelua ja teki 8 maalia. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi 14 ottelua ja teki 9 maalia. Englannin A-maajoukkueessa hän debytoi 1. maaliskuuta 2006 ystävyysottelussa Uruguayta vastaan. Hänellä on tilillään seitsemän A-maaottelua Englannin maajoukkueessa.
Darius Vassell

Darius Martin Clarke Vassell (s. 13. kesäkuuta 1980 Sutton Coldfield, Englanti) on englantilainen uransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Vassell on jamaikalaisten maahanmuuttajien poika. Hän aloitti jalkapalloilijan uransa Birminghamin paikallisessa juniorisarjassa. Hän oli Aston Villan kannattaja ja pääsi seuran juniorijoukkueeseen, missä hän teki yhden kauden maaliennätyksen 39 maalillaan.
Vassell pelasi ammattilaisurallaan seitsemän kautta Aston Villassa, neljä Manchester Cityssä, yhden turkkilaisessa Ankaragücüssä ja kaksi Leicester Cityssä. Hänen paras sarjakautensa tilastojen valossa oli kausi 2001–2002, jonka aikana hän teki 12 maalia.
Englannin maajoukkueessa Vassell pelasi vuosina 2002–2004 yhteensä 22 A-maaottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Ensiesiintymisensä hän teki vuonna 2002 ottelussa Alankomaita vastaan. Hän teki ottelussa 1–1-tasoitusmaalin.
Solothurn (kantoni)

Solothurn on kantoni Pohjois-Sveitsissä. Siellä on runsaat 270 000 asukasta. Kantonin pinta-ala on 790 neliökilometriä. Kantonin pääkaupunki on Solothurn.
Historiaa.
Solothurn liittyi Sveitsin valaliittoon vuonna 1481. Vaikka ympärillä velloi uskonpuhdistus, Solothurn säilyi katolisena, ja siksi katoliset suurlähettiläät asettuivat sinne. Ranskan lähettiläät asuivat Solothurnin kaupungissa 250 vuoden ajan, ja heidän vaikutuksensa näkyy barokkityylisissä rakennuksissa. Solothurnin suojeluspyhimys on marttyyri Pyhä Ursus. 
Maantiede.
Kantoni sijaitsee pääosin Aarejoen laaksossa, Sveitsin Mittellandissa. 
Hallinto ja asutus.
Kunnat.
Solothurnin kantoni koostuu 109 kunnasta (31.12.2014 alkaen). Kunnat muodostavat 10 hallintoaluetta ().
Kantonin kaupungit eli yli 10 000 asukkaan kunnat ovat:
Asukkaat.
Solothurn on saksankielinen kantoni: sen asukkaista 88 prosenttia oli vuonna 2017 saksankielisiä. Katolilaiset ovat kantonin suurin uskonnollinen ryhmä (33 % v. 2017). Ulkomaalaisten osuus vakituisista asukkaista oli vuonna 2017 noin 22 prosenttia.
Talous.
Maatalous oli pääelinkeino pitkälle 1900-luvulle, mutta 1800-luvulta alkaen teollisuus, ja myöhemmin ennen muuta palveluala, ovat nousseet tärkeämmiksi elinkeinoiksi. Vuonna 2016 maa- ja metsätalous työllisti enää kolme prosenttia solothurnilaisista. Teollisuudessa oli 27 prosenttia ja palvelualoilla 70 prosenttia työpaikoista. 
Teollisuus tuottaa muun muassa kelloja, koruja, tekstiileitä, paperia, sementtiä ja autojen osia. Oltenin itäpuolella, Dänikenissä, on Gösgenin ydinvoimalaitos, joka käynnistettiin vuonna 1979.
Liikenne.
Moottoritiet A1, A2 ja A5 kulkevat kantonin kautta. Olten ja Solothurn ovat rautatieliikenteen solmukohtia.