tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Abel Goumba

Abel Nguéndé Goumba (18. syyskuuta 1926 Grimari – 11. toukokuuta 2009 Bangui) oli keskiafrikkalainen poliitikko.
Goumbaa arvostettiin demokraattina ja ”Keski-Afrikan Mandelana”. Hän oli maan itsenäisyyden isän Barthélemy Bogandan toveri. Boganda nimitti hänet talousministeriksi ja hän oli väliaikainen presidentti vuonna 1959 Bogandan kuoltua, ennen David Dackon valtaannousua.
Vuonna 1960 Dacko voitti Goumban poliittisessa taistelussa nousten maan presidentiksi. Goumba vangittiin ja ajettiin maanpakoon Ranskaan, josta hän palasi vuonna 1980. Hän lähti opiskelemaan lääketiedettä ja väitteli tohtoriksi 1968 Bordeaux’ssa ja myöhemmin julkisesta terveydenhuollosta 1971 Pariisissa. Goumba perusti Front patriotique pour le Progrès -puolueen ja vastusti sekä Jean-Bédel Bokassaa että Ange-Félix Patasséa.
Hän osallistui viidesti maassa järjestettyihin presidentinvaaleihin, mutta sai aina alle kymmenen prosenttia äänistä. Hän toimi myös Banguin yliopiston rehtorina.
15. marraskuuta 2003 jälkeisen vallankaappauksen jälkeen Goumba kuitenkin jätti ikuisen oppositiopoliitikon asemansa ja suostui kansallisen yhtenäisyyden hallituksen johtoon itsensä presidentiksi julistaneen kenraali François Bozizén alaisuudessa. Hänestä tuli Keski-Afrikan tasavallan pääministeri ja 12. joulukuuta 2003 maan varapresidentti. Hän osallistui 13. maaliskuuta 2005 pidettyihin presidentinvaaleihin, mutta sai äänistä vain 2,5 prosenttia. Pian vaalien jälkeen presidentti Bozizé erotti Goumban varapresidentin virasta, jonka hän myös lakkautti.
Évoran yliopisto

Évoran yliopisto () on yliopisto Portugalin Évorassa. Se perustettiin vuonna 1559, ja oli jesuiittojen johtama oppilaitos. Jesuiittoihin kohdistuneen painostuksen seurauksen oppilaitoksen toiminta lakkasi 1759. 
Nykyinen yliopisto sai alkunsa Portugalin opetusministeri José Veiga Simãon allekirjoittamalla säädöksellä vuonna 1973 (Instituto Universitário de Évora) ja on vuodesta 1979 lähtien toiminut nykynimellään (Universidade de Évora). 
Yliopistolla on noin 5 100 alemman korkeakoulututkinnon opiskelijaa ja 2 200 maisteriksi opiskelevaa sekä 900 tohtoriopiskelijaa. Opetushenkilökunnan laajuus on 640, ja hallinnolliseen henkilökuntaan kuuluu 470 ihmistä.
Verkkonäkyvyyttä korostavassa espanjalaisessa Webometrics-yliopistorankingissa yliopisto ylsi vuonna 2018 Portugalin yliopistoista 7. sijalle ja maailmanlistan sijalle 1138.
Madeiran yliopisto

Madeiran yliopisto (, UMA) on yliopisto Funchalissa, Portugalin Madeiralla. Se perustettiin vuonna 1988.
Yliopiston rehtorina toimii José Manuel Nunes Castanheira da Costa.
Azorien yliopisto

Azorien yliopisto () on yliopisto Ponta Delgadassa, Portugalissa. Se on maan läntisin ja Azorien saarten ainoa yliopisto. 
Azorien yliopisto perustettiin 1976.
Verkkonäkyvyyttä korostavassa espanjalainen Webometrics-yliopistoranking arvioi yliopiston vuonna 2018 Portugalin 14. parhaaksi yliopistoksi ja maailmanlistan sijalle 1813.
Brenda Fricker

Brenda Fricker (s. 17. helmikuuta 1945 Dublin, Irlanti) on Oscar-palkittu irlantilainen näyttelijä.
Fricker on näytellyt lähinnä brittiläisissä ja irlantilaisissa elokuvissa. Hänen ensimmäinen roolisuorituksensa oli pieni osa elokuvassa "Elämän kahle" (1964). Vuoden 1989 elokuvasta "Minun elämäni" Fricker sai parhaan naissivuosan Oscarin ja oli ehdolla Golden Globen saajaksi.
Ponta Delgada

Ponta Delgada on kunta Portugalissa. Se sijaitsee São Miguelin saarella ja on Azorien suurin asutuskeskus. Kunnan pinta-ala on 231,9 km² ja väkiluku noin 68 000.
Ponta Delgadan nykyinen pormestari on Berta Maria Cabral. 
Kaupungissa on toiminut vuodesta 1976 Azorien yliopisto.
Oulun läänin vaakuna

Oulun läänin vaakuna muodostui siten, että halkoisen kilven heraldisesti oikeanpuoleisessa kentässä oli Pohjanmaan historiallisen maakunnan vaakuna ja vasemmanpuoleisessa kentässä Kajaanin kaupungin vaakunan linna. Vaakunan heraldinen selitys kuuluu "halkoisen kilven oikeanpuoleisessa sinisessä kentässä kuusi juoksevaa hopeakärppää, joiden hännänpäät mustat, sijoitettuina 2:2:2. Vasemmanpuolisessa kentässä kultainen kaksitorninen linna, jonka ikkuna- ja oviaukot punaiset. Kilven päällä kreivikunnan kruunu."
Historiaa.
Vuonna 1775 Pohjanmaan läänin pohjoisosista muodostettu Oulun lääni, jota usein kutsuttiin myös Oulun ja Kajaanin lääniksi, käytti ensimmäisissä sineteissään katkoista tunnusta, jonka yläkenttään oli kuvattuna kaksi linnantornia ja alakenttään Pohjanmaan maakuntavaakunan kuusi kärppää. Kyseistä sinettiä käytettiin myös pelkästään Kajaanin kihlakunnan tunnuksena.
1800-luvulta alkaen Oulun läänin tunnukseksi vakiintui Pohjanmaan maakuntavaakuna, vaikka lääni käsitti ainoastaan maakunnan pohjoisosat. Pohjanmaan eteläosat käsittänyt Vaasan lääni käytti vaakunanaan Vaasain kuningassuvun tunnusta. Suomen itsenäistyttyä valtioneuvosto laati vuonna 1919 päätöksen, jonka mukaan läänien sineteissä tuli käyttää läänin alueen kattaneiden maakuntien vaakunoita. Vaikka Oulun lääni käsitti vuoteen 1938 saakka myös Lapin historiallisen maakunnan alueet, käytettiin läänin tunnuksena yhä Pohjanmaan maakuntavaakunaa.
Vuonna 1962 Suomen lääneille suunniteltiin kokonaan uudet, maakuntavaakunoista erilliset vaakunat. Heraldikko Ahti Hammarin laatimassa Oulun läänin vaakunassa kuvattiin sen varhaisimpiin sinetteihin perustuen Pohjanmaan kärpät ja Kajaanin linna. Historiallisista syistä eli Pohjanmaan vaakunasta johtaen vanhan Oulun läänin vaakunakilven päällä oli kreivikunnan kruunu, mutta vuonna 1997 tapahtuneen lääniuudistuksen yhteydessä läänien vaakunoiden kruunut päätettiin yhdenmukaistaa ja kaikkiin – Ahvenanmaan läänin vaakunaa lukuun ottamatta – määrättiin herttuakunnan kruunu. Vaakunan heraldinen selitys pysyi muutoin ennallaan. Vaakuna säilyi käytössä vuoteen 2009 saakka, jolloin Suomen läänit lakkautettiin.
Kälviän vaakuna

Kälviän vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers. Se on saanut aiheensa vanhasta pitäjänsinetistä. Sinetin vaikeaselkoinen kuvio, joka mahdollisesti kuvaa rantamaisemaa, on vaakunassa yksinkertaistettu tulkitsemalla se kolmeksi osmankäämiksi.
Vaakunan selitys on ""sinisessä kentässä kolme hopeista, nousevaa osmankäämiä, emitähkät kultaa"." Se muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi vuonna 2009 Kälviän liityttyä osaksi Kokkolan kaupunkia.
Algarven yliopisto

Algarven yliopisto () on Portugalin Farossa toimiva yliopisto. Se perustettiin 28. maaliskuuta 1979. Opiskelijoita yliopistossa on noin 10 000 ja henkilökuntaa 700.
Yliopistolla on neljä kampusta: Penha, Gambelas, Saúde ja Portimão. Penha sijaitsee Faron keskustassa ja siellä sijaitsee ammattikorkeakoulun oppilaitoksia. Se on Faron entinen ammattikorkeakoulu, joka yhdistyi yliopistoon 1980-luvulla säilyttäen kuitenkin itsenäisyytensä ja omat ammatilliset opinto-ohjelmansa.
Varsinaiset yliopiston tiedekunnat sijaitsevat Gambelasin kampuksella kuuden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Tiedekuntia on kolme: taloustieteellinen, humanistinen ja yhteiskuntatieteellinen sekä luonnontieteellinen.
Saúdessa sijaitsee terveystieteellinen oppilaitos ja Portimãon kaupungissa kauempana Farosta matkailuun ja johtamiseen (management) keskittynyt oppilaitos.
Algarven yliopiston nykyinen rehtori ("reitor") on Adriano Lopes Gomes Pimpão.
Yliopistossa on mahdollista suorittaa kandidaatin ("licenciatura"), maisterin ("mestrado") ja tohtorin ("doutoramento") tutkinnot.
Ylikiimingin vaakuna

Ylikiimingin kunnanvaakunan ovat suunnitelleet taiteilija Oskari Jauhiainen ja heraldikko Olof Eriksson, ja se on vahvistettu 3. toukokuuta 1957. Vaakunan selitys on 'sinisessä kentässä kolme kultaista pajurekeä alakkain', ja se on saanut aiheensa Rekikylästä ja siellä toimineista rekien tekijöistä.
Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009 Ylikiimingin liityttyä Oulun kaupunkiin.
Nikoloz Tškheidze

Nik’oloz Tškheidze (, , 1864 Kutaisin läänin Putin kylä – 7. kesäkuuta 1926 Leuville-sur-Orge, Ranska) oli georgialainen menševikkipoliitikko, joka toi marxismin Georgiaan 1890-luvulla. Hänellä oli huomattava rooli Venäjän vuoden 1917 helmikuun vallankumouksessa ja itsenäisen Georgian perustamisessa.
Tškheidze syntyi aristokraattisen perheeseen Venäjän keisarikuntaan kuuluneessa Georgiassa. Yhdessä veljensä Kalenike Tškheidzen kanssa Nikolos oli perustamassa Georgian sosiaalidemokraattista liittoa. 
Vuosina 1907–1917 Tškheidze oli menševikkien ryhmän johtaja Venäjän valtakunnanduumassa. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hän toimi Petrogradin neuvoston ja yleisvenäläisen toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajana. Tškheidze kannatti Venäjän väliaikaista hallitusta ja vastusti bolševikkien vaikutusvallan lisääntymistä.
Lokakuun vallankumouksen aikana, kun bolševikit ottivat vallan Venäjällä, Tškheidze oli lomalla Georgiassa. Hän jäi Georgiaan, jossa hänestä tuli Transkaukasian demokraattisen federatiivisen tasavallan johtaja vuonna 1918. 
Toukokuussa 1918 Tškheidzestä tuli itsenäisen Georgian demokraattisen tasavallan puhemies. Versailles’n rauhankonferensissa vuonna 1919 hän etsi ententen tukea itsenäiselle Georgialle.
Tškheidze oli mukana laatimassa uuden tasavallan ensimmäistä perustuslakia vuonna 1921. Puna-armeijan vallattua Georgian saman vuoden maaliskuussa hän siirtyi maanpakoon Ranskaan Konstantinopolin kautta .
13. kesäkuuta 1926 Tškheidze teki itsemurhan Georgian demokraattisen tasavallan pakolaishallituksen virka-asunnossa Leuville-sur-Orgessa Ranskassa. Hänet on haudattu Père Lachaisen hautausmaalle Pariisiin..
Ylikiimingin Nuijamiehet

Ylikiimingin Nuijamiehet r.y. (YNM) on ylikiiminkiläinen urheilun yleisseura. Seura on perustettu ensimmäisen kerran 1922, ja uudelleen sotien jälkeen vuonna 1945. Alusta alkaen lajeina ovat olleet perinteikkäät lajit kuten hiihto, yleisurheilu, pesäpallo ja lentopallo, sittemmin myös suunnistus, jääkiekko sekä pöytätennis. Lajikirjo on kaventunut käsittämään suunnistuksen, hiihdon, yleisurheilun ja pöytätenniksen. Urheilutoiminnan lisäksi Nuijamiehet hoitavat talkootyönä ylikiiminkiläisen tanssipaikan, Nuijamiesten lavan toimintaa. Seura järjestää tilaisuuksia myös kirkonkylällä sijaitsevassa Vesaisenlinnassa.
Kilpailuhistoria.
1970-luvulla seura voitti nuorten juoksijoiden sarjassa joukkueena suomenmestaruuden. Seura on päässyt SM-mitaleille kaikkiaan yli viisikymmentä kertaa, ja on saavuttanut useita suomenmestaruuksia myös pääsarjoissa. Kotimaisissa suunnistuskilpailuissa Nuijamiesten suunnistajat ovat sijoittuneet kärkisijoille.
Maajoukkue-edustus.
Kolme Nuijamiesten urheilijaa on ollut Suomen maajoukkue-edustajina:
CorelDRAW

CorelDRAW on Corelin kehittämän vektorigrafiikkaohjelman ja graafisen ohjelmistopaketin nimi. Ohjelman ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1989 . Sen viimeisin versio on CorelDRAW Graphics Suite 2019.
Ohjelmistopaketin sisältö vaihtelee jonkin verran versiosta toiseen, mutta yleensä mukana on ainakin vektorigrafiikkaohjelma CorelDRAW ja kuvankäsittelyohjelma Corel PhotoPaint sekä valikoima fontteja ja kuvia. CorelDRAW'n huomattavin kilpailija on Adoben Adobe Illustrator. CorelDRAW Graphic Suite -ohjelmistokokonaisuuteen kuuluu lisäksi Corel Photopaint, Corel Capture ja Bitstream Font Navigator -fontinhallintaohjelma, jonka neljäs versio tukee OpenType-fontteja.
Versiosta 9 lähtien CorelDRAW on ollut suosittu ohjelma myös kirjapainoalalla varsinkin Windows-käyttöjärjestelmällisissä PC-koneissa.
Sademies

Sademies () on parhaan elokuvan Oscarin 1988 voittanut yhdysvaltalainen draamaelokuva. Sen on ohjannut Barry Levinson, käsikirjoittanut Barry Morrow ja Ronald Bass, ja sen pääosia näyttelevät Dustin Hoffman, Tom Cruise ja Valeria Golino. 
"Sademies" oli ehdolla kahdeksaan Oscar-palkintoon. Se voitti niistä neljä: parhaan elokuvan, parhaan miespääosan (Dustin Hoffman), parhaan ohjauksen (Barry Levinson) ja parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen (Ronald Bass ja Barry Morrow). Elokuva palkittiin myös parhaan draamaelokuvan Golden Globella ja Hoffman ansaitsi Globen parhaasta miespääosasta draamaelokuvassa.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Sademiehen" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Juoni.
Elokuva kertoo omahyväisestä liikemiehestä Charlie Babbittista (Cruise), joka kuulee, että hänen isänsä on kuoltuaan jättänyt koko omaisuutensa autistiselle veljelle Raymondille (Hoffman), jonka olemassaolosta Charlie ei ollut aikaisemmin tiennyt. Hän pyrkii rahan toivossa tekemisiin veljensä kanssa ja kaappaa tämän mukaansa hoitokodista, jossa tämä siihen asti on asunut. Matkan edistyessä hän kuitenkin ystävystyy veljensä kanssa, mikä vaikuttaa positiivisesti myös Raymondiin.
Tausta.
Raymondilla on savant-kykyjä, ja roolihahmo perustuu osittain Kim Peekiin. Näyttelijä Dustin Hoffman tapasi rooliin valmistautuessaan myös monia muita autistisia henkilöitä, kuten Peter Guthrien. Elokuvan DVD-version lisämateriaalit kertovatkin elokuvan malleina olleista autistisista henkilöistä. He ovat selviytyneet vaikeuksistaan huolimatta ja erityislahjakkuuksien ansiosta itsenäiseen elämään. Elokuva antoi autismille kasvot ja on inspiroinut muun muassa autistien oikeuksien liikettä.
Palkintoja.
Oscarit.
Ehdokkaana:
BAFTAt.
Ehdokkaana:
Golden Globet.
Ehdokkaana:
Ivan Franko

Ivan Jakovytš Franko, salanimiä: Džedžalyk, Žyvyi, Kremin, Myron jne., (, 27. elokuuta 1856 Nahujevytši, Galitsia – 28. toukokuuta 1916 Lemberg) oli ukrainalainen runoilija, kirjailija, yhteiskunta- ja kirjallisuuskriitikko, toimittaja, taloustieteilijä ja poliittinen aktivisti. Hän oli vallankumouksellinen demokraatti, joka perusti Ukrainan sosialistisen liikkeen. Oman tuotantonsa lisäksi hän käänsi muun muassa William Shakespearea, Dantea, Victor Hugoa ja Johann Wolfgang von Goethea. Taras Ševtšenkon ohella hänellä on ollut valtava vaikutus Ukrainan moderniin kirjallisuuteen ja poliittiseen ajatteluun.
Frankon isä oli seppä. Franko opiskeli Lvivin yliopistossa, joka on nimetty hänen mukaansa, ja Wienin yliopistossa. Hän aloitti kirjoittajana vuonna 1874 lviviläisissä ylioppilaslehdissä. Hän oli marxilainen vallankumouksen julistaja, ja hän vastusti puolalaisaateliston harjoittamaa sortoa. Ajaessaan kansallista yhdistymistä hän joutui poliittisen vainon kohteeksi. Hän kirjoitti ukrainaksi ja puolaksi.
Frankon poikia olivat kirjailija Petro Franko ja kielitieteilijä Taras Franko.
Jared Borgetti

Jared Francisco Borgetti Echeverría (s. 14. elokuuta 1973 Culiacan, Sinaloa) on meksikolainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Borgetti aloitti menestyksekkään uransa meksikolaisessa CF Atlas -joukkueessa. Uransa menestyksekkäimmät kaudet hän pelasi Santos Lagunassa, jossa hänet palkittiin kolmesti "kultaisella kengällä" tehdessään eniten maaleja kauden aikana. Santosin kanssa hän voitti kahdesti Primera División de Méxicon mestaruuden.
Kesällä 2005 Borgetti kirjoitti sopimuksen Englannin Valioliigassa olevan Bolton Wanderers FC:in kanssa. Täten hänestä tuli ensimmäinen englantilaisessa seurassa pelannut meksikolainen. Siirtosummaksi tuli 900 000 puntaa. Kauden 2005-2006 jälkeen sopimus Boltonin kanssa purettiin ja Borgetti siirtyi saudiarabialaiseen Al-Ittihadiin. MM-kisojen 2006 karsintasarjan päätyttyä Borgetista tuli Meksikon maajoukkueen kaikkien aikojen eniten maaottelumaaleja tehnyt pelaaja: hänen ennätyksensä oli tuolloin 37 maalia 60 ottelussa. Joulukuussa 2006 Borgetti jätti kuitenkin tämän seuran sopimuksessaan olleen kohdan mukaan, jonka mahdollisti lähdön milloin vain, jos hänen perheensä ei pystyisi mukautumaan saudiarabialaiseen kulttuuriin.
Kaudella 2007 Borgetti palasi kotimaahansa ja pelasi yhden kauden sopimuksella Cruz Azulin riveissä. Kaudella 2008 hän siirtyi edustamaan CF Monterreyta.
Borgetti on edustanut Meksikoa vuosien 2001 ja 2004 Copa Américassa, vuoden 2002 ja vuoden 2006 MM-kisoissa sekä vuoden 2005 Maanosaliittojen Cupissa. Hän pelasi kaikkiaan 89 maaottelua ja teki niissä 46 maalia. Hänen maaliennätyksensä rikkoi 2010-luvun lopulla Javier Hernández.
Katja Kiuru

Katja Kaarina Kiuru-Miller (s. 21. elokuuta 1965 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. 
Ura.
Kiuru on valmistunut Teatterikorkeakoulusta, jossa hän oli Jouko Turkan oppilaana. Vuonna 1988 heti valmistumisensa jälkeen Kiuru sai kiinnityksen Tampereen Työväen Teatteriin, jossa hän näytteli vuoteen 1990 saakka. Kiuru lähti opiskelemaan näyttelemistä Lontooseen, minkä lisäksi hän kierteli muun muassa työpajoissa Baltiassa ja Keski-Euroopassa, Venäjällä, Intiassa ja Kuubassa. Hän opiskeli sahaja-joogaa, klovneriaa sekä intuitio- ja rituaaliteatteria. Kiuru on tehnyt myös toisen työuran psykoterapeuttina.
Kiurulla on vuonna 1996 syntynyt poika.
Vuonna 2017 Kiuru julkaisi kirjan "Palasina ja kokonaisena: Ihminen näyttämöllä".
Kiuru oli Asukkaiden Helsinki -listan ehdokkaana vuoden 2021 kuntavaaleissa.
Kantvik

Kantvik on kylä ja asuinalue Kirkkonummella. Se sai alkunsa 1960-luvulla Suomen Sokerin hankittua suuret maa-alueet ja rakennettua tehtaan Kantvikiin, Pikkalan lahden perukkaan. Kantvikin alkuperäiset asukkaat olivat pääosin sokeritehtaan työntekijöitä. Vuonna 2001 Dansuckerin ostettua Suomen Sokerin maa-alueet myytiin pääosin Kirkkonummen kunnalle, joka on kaavoittanut alueelle uusia asuinalueita vuonna 2003 valmistuneen Meri-Kantvikin ideasuunnitelman pohjalta. 
Kantvik on viime vuosina kasvattanut suosiotaan lapsiperheiden asuinpaikkana, ja se on yksi Kirkkonummen nopeimmin kasvavista kylistä. Alueella toimii asukasyhdistys.
Kantvikissa on teollisuutta, kuten Suomen Sokerin tehdas, ja kasviöljytuotteita valmistava Apetit Kantvik Oy. Stömsbyn teollisuusalueelle suunnitellaan suurta veneiden talvisäilytysaluetta Helsingin kaupungin tarpeisiin sen omistamalle maalle.
Palvelut.
Kantvikissa on myös ala-aste, päiväkoti ja lähikauppa. Muut palvelut kuten terveydenhuolto, kirjasto ja uimahalli sijaitsevat Kirkkonummen keskustassa, joka on noin viiden kilometrin päässä Kantvikista. Kantvikiin pääsee Kirkkonummen keskustasta linja-autolla. 
Kantvikissa on Kirkkonummen kunnan nuorisotila, jonka yhteydessä on muun muassa kunnan omistama äänitysstudio yhtyeille. Nuorisotilassa on paljon aktiivista musiikinharrastusta.
Lähiliikunta-alue.
Kantvikin koulun vieressä sijaitsee vuonna 2021 valmistunut Kantvikin lähiliikunta-alue. Alueella on tenniskenttä, katukoriskenttä, katusählykenttä, valaistu jääkiekkokaukalo ja luistinkenttä, ulkokuntoilulaitteita, lasten leikkipaikka, sekä hiekkapohjainen jalkapallokenttä. Lähiliikunta-alueen rakentaminen maksoi 906 000 €.
Pururata.
Kantvikin koulun lähellä sijaitsee pururata, jota käytetään talvisin myös hiihtolatuna. Pururadan viereen valmistui vuonna 2022 frisbeegolfharrastaja Tero Raunion suunnittelema 9-väyläinen frisbeegolfrata.
Satama.
Kantvikin rahtisatamassa käy noin 200 rahtilaivaa vuosittain. Vuosittain sataman kautta kulkee keskimäärin 850 000 tonnia rahtia. Rahdista pääosa on hiiltä, kipsiä ja raakasokeria.
Sokeritehtaan sataman yhteydessä on pieni pienvenesatama, jossa toimii kesäisin kahvila. Satamassa Kirkkonummen soutajat ry harjoittelee kirkkoveneillä osallistuakseen muun muassa Sulkavan Soutu -tapahtumaan. Satamaa pitää kotisatamanaan Kantvikin Purjehtijat.
Luonto ja kulttuuri.
Kantvik on merenläheinen kylä, jonka läheisyydessä sijaitsee uimaranta. Uimaranta sijaitsee noin kahden kilometrin päässä Kantvikista Syväjärven rannalla. Meren rannalla uimarantoja ei toistaiseksi ole. Kantvikissa on myös useita röykkiöhautoja.
Varuboden-areena

Varuboden-areena on Kirkkonummella sijaitseva jääkiekko- ja monitoimihalli, joka toimii Kirkkonummen Salamoiden kotiareenana sekä Kirkkonummen taitoluisteluklubin harjoitushallina. Hallin omistaa Kirkkonummen Monitoimihalli Oy, jonka suurimmat omistajat ovat Community Centre Service Oy ja Kirkkonummen kunta. Halli avattiin 6. syyskuuta 2002 ja yhtenä hallin perustajista oli jääkiekkoilija Teemu Selänne, jonka nimikkoparkkipaikka sijaitsee hallin pihassa. Hallin kapasiteetti on noin 1 000 paikkaa. Halli on toiminut myös rullakiekon SM-sarjassa pelanneen ja Suomen mestaruudenkin voittaneen Kirkkonummen Thunderin kotihallina. Hallissa toimii myös sport cafe. Hallin yläkerrassa sijaitsee keilahalli.
Varuboden-Areenan osoite on Vanha Rantatie 8, 02400 Kirkkonummi.
Vahid Hashemian

Vahid Hashemian (, s. 21. heinäkuuta 1976 Teheran) on iranilainen jalkapalloilija, joka pelasi kärkipelaajana. Saksassa pelatessaan hän sai lempinimen "Hubschrauber", ’helikopteri’.
Hashemian aloitti ammattilaisuransa Pas Tehranin joukkueessa, josta siirtyi kaudeksi 1999–2000 Saksaan ja Hamburger SV:hen. Hän pelasi vain 12 ottelussa ennen siirtymistään VfL Bochumiin, jossa hän teki varsinaisen läpimurtonsa. Hashemian teki kolmella kaudella kaikkiaan 34 maalia 87 ottelussa. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi 2 miljoonan euron siirtosummalla Bayern Müncheniin, josta hän yhden kauden jälkeen siirtyi Hannover 96:een. Kaudella 2005–2006 hän pelasi 29 ottelua, joissa teki neljä maalia.
Iranin maajoukkueessa Vahid Hashemian on ollut joukkueen avainpelaajia: hän on 26 maaottelussa tehnyt 11 maalia (). Hän kuului Iranin joukkueeseen vuoden 2006 MM-kisoissa ja pelasi Iranin kaikissa kolmessa ottelussa avauskokoonpanossa.
Kellotapuli

Kellotapuli on kirkon läheisyydessä sijaitseva hirsirakenteinen torni, jossa pidetään kirkonkelloja. Se saattaa olla korkea rakennelma, pylväsmäinen tai matalahko torni, mutta sillä kuitenkin on enemmän korkeutta kuin leveyttä. Useimmat suomalaiset kellotapulit ovat 1700-luvulta.
Kirkon yhteydessä olevaa (esimerkiksi sen päädystä tai keskeltä kohoavaa) kellojen säilyttämiseen tarkoitettua tornia kutsutaan kellotorniksi.
John Joubert (sarjamurhaaja)

John J. Joubert (2. heinäkuuta 1963 – 17. heinäkuuta 1996) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, joka tuomittiin kahdesta murhasta kuolemaan Nebraskassa ja lisäksi yhdestä murhasta elinkautiseen vankeuteen Mainessa. Hänet teloitettiin Nebraskassa vuonna 1996.
Joubertin vanhemmat erosivat, kun hän oli kuusivuotias. Siitä lähtien hän asui äitinsä kanssa Lawrencen kaupungissa Massachusettsissa. Vuonna 1974 he muuttivat Portlandiin, Maineen.
22. elokuuta 1982 Joubert surmasi 11-vuotiaan Richard Stetsonin Mainessa. Stetsonin vanhemmat tekivät ilmoituksen poliisille, kun hän ei ollut palannut kotiin yöksi. Murhasta epäiltynä pidätettiin väärä henkilö, joka kuitenkin vapautettiin puolentoista vuoden kuluttua. Joubertin toinen uhri oli 13-vuotias Danny Joe Eberle, joka katosi 18. syyskuuta 1983 oltuaan jakamassa "Omaha World-Herald" -lehteä lähellä Omahaa Nebraskassa. Eberlen ruumis löydettiin kolmen päivän kuluttua. 2. joulukuuta Joubert surmasi viimeisen uhrinsa, Christopher Waldenin, Nebraskassa. Lopulta silminnäkijähavainnot johtivat Joubertin kiinnijäämiseen.
Joubert tunnusti murhat oikeudessa. Hänellä oli psykiatrisia ongelmia, mutta hänen ei todettu olleen tekohetkellä psykoosissa. Hänet tuomittiin Eberlen ja Waldenin murhista kuolemaan, ja hänet oli myös tuomittu vuonna 1990 elinkautiseen Stetsonin murhasta Mainen osavaltiossa. Joubert teloitettiin 17. heinäkuuta 1996 sähkötuolilla.
Hans Heinrich

Hans Heinrich (s. 26. kesäkuuta 1935 Weiler, Saksa) on saksalais-suomalainen urkujenrakentaja, joka on valmistanut urkuja Maksamaalla Pohjanmaalla. Hänen entinen urkumuseonsa on nykyään Maksamaan kotiseutuyhdistyksen talossa Klemets-maatilojen museotiloissa Kärklaxissa Valtatien 8 vieressä. Heinrich on kotoisin Saksasta, josta hän muutti Suomeen 1960-luvulla. Hän työskenteli jonkin aikaa Veikko Virtasen urkurakentamolla, mutta perusti Maksamaalle oman tehtaansa vuonna 1964 ja lopetti 2009. Niiden vuosien aikana hän ehti valmistaa 183 urut, joista suurin osa on pieniä. Lopettamisen jälkeen hän muutti Tammisaareen Raaseporiin mutta jatkaa edelleen urkujen huoltamista ympäri Suomea.
Merkittävimmät Heinrichin valmistamat urut ovat Keuruun uudessa kirkossa (43 äänikertaa, 3 sormiota), Nurmeksen kirkossa (41 äänikertaa, 3 sormiota), Helsingin Malmin kirkossa (41 äänikertaa, 3 sormiota) ja Hyvinkään kirkossa (35 äänikertaa, 3 sormiota).
Iso Seluskanjärvi

Iso Seluskanjärvi tai yleisesti Seluskanjärvi on järvi Ylikiimingin kaupunginosassa Oulussa seututien 834 (Muhoksentie) varrella lähellä Muhoksen kunnanrajaa. Järven suurin pituus on noin 2,7 kilometriä ja suurin leveys noin kilometri. Järvessä on yksi varsinainen saari, Kotasaari, joka on yhteydessä mantereeseen pengertien kautta. Järven pinnankorkeus on 65,4 metriä merenpinnan yläpuolella. Seluskanjärvellä toimii erämaakahvila.
Koska alueen maanomistajien mielestä järven arvo taloudellisesti oli maanviljelysmaana, kuivatettiin se kolmessa vaiheessa vuosina 1881–1930, ja 1960-luvulla alue muuttui joutomaaksi.
Maanomistajat tekijät järven kunnostuspäätöksen 14.12.1995. Kunnostustoimet suoritti Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskus sekä talkoolaiset. Järven kunnostamistoimista vastaa Seluskanjärven järviyhtymä, jossa on osakkaana noin 80 henkilöä. Kunnostuksen jälkeen järvestä tulee yksi entisen Ylikiimingin kunnan suurimmista, pinta-alaltaan noin 140 hehtaaria. Järveen laskee pienen Viitajoen lisäksi pääasiassa vain suo-ojia. Järven vedet laskevat Kiiminkijokeen Seluskanojan ja Vepsänjoen kautta.
R. L. Stine

Robert Lawrence Stine (salanimi Jovial Bob Stine; s. 8. lokakuuta 1943 Columbus, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. 
Stine kirjoitti jo kymmenvuotiaana kavereilleen vitsi- ja sarjakuvakirjoja. Hän opiskeli Ohion valtionyliopistossa ja valmistuttuaan sieltä 1965 muutti New Yorkiin. Stine avioitui Jane Waldhornin kanssa 1969, ja heidän poikansa Matthew syntyi 1980.
Stine on tehnyt toimittajan töitä, ja hän oli kymmenen vuotta Bananas-huumorilehden päätoimittaja. Ensimmäisen teini-ikäisille suunnatun kauhukirjansa "Blind Daten" hän kirjoitti vuonna 1986. Stine on kirjoittanut myös salanimellä Jovial Bob Stine. Vuonna 1989 Stine aloitti "Fear Street" -sarjan ja kolme vuotta myöhemmin "Goosebumps-sarjan". Goosebumps on maailman myydyimpiä nuortenkirjasarjoja. Vuonna 2008 Stine aloitti Kauhumaa-kauhukirjasarjan ("Goosebumps HorrorLand"), jossa esiintyvät myös jotkut Goosebumps-kirjoista tutut hahmot.
R. L. Stine on myös yksi aikojen menestyneimmistä nuortenkirjailijoista. Hänen kirjojaan on myyty yli 350 miljoonaa kappaletta.
Veikko Virtanen

Veikko Virtanen (s. 14. kesäkuuta 1928 Helsinki) on suomalainen urkujen rakentaja. Hänellä on kanttori-urkurin koulutus ja hän aloitti rakentamalla pieniä mekaanisia urkuja vuonna 1951 isänsä puusepänverstaalla nykyisessä Joupinlaaksossa.
Urkurakentamo Veikko Virtanen Oy on johtava kirkkourkujen valmistaja Suomessa. Tehdas on rakentanut käsityönä yli 150 urut. Urkurakentamon historiasta on saatavana kirja "Veikko Virtanen ja puoli vuosisataa suomalaista urkujenrakennusta". Nykyisin hän on eläkeläinen ja hänen poikansa jatkavat urkujen rakentamista.
Merkittäviä Veikko Virtasen rakentamia urkuja ovat muun muassa Turun tuomiokirkon urut (1979–1980, Suomen toiseksi suurimmat, 81 äk), Lahden kansainvälisen urkuviikon konserteissa paljon käytetyt Lahden Ristinkirkon urut (1978, 52 äk) sekä Temppeliaukion kirkon urut (1975, 43 äk).
Hän on myös kunnostanut vanhoja urkuja, kuten Myrskylän kirkon 19-äänikertaiset alun perin vuodelta 1776 olevat urut.
Lluís Claret

Lluís Claret (s. 10. maaliskuuta 1951, Ordino) on andorralainen sellisti. Hän aloitti musiikinopintonsa 9-vuotiaana ja muutti Barcelonaan 1964. 
Claretin repertuaari ulottuu Bachista nykyajan säveltäjiin, ja hän on levyttänyt esimerkiksi Harmonia Mundille ja Auvidikselle. Hän on myös yksi Trio de Barcelonan perustajajäsenistä.
Georges Lentz

Georges Lentz (s. 1965) on luxemburgilaissyntyinen, Australiassa vuodesta 1990 asunut säveltäjä. 
Lentz opiskeli Luxemburgin ja Pariisin konservatorioissa sekä Hannoverin musiikkikorkeakoulussa. Hän on säveltänyt muun muassa "Caeli enarrant..." -sarjan ja Tabea Zimmermannille omistetun alttoviulukonsertto "Monhin". Hänen teoksiaan julkaisee Universal Edition.
Heinrich

Heinrich on saksalaisperäinen miehen etunimi, joka esiintyy myös sukunimenä. 
Nimi Heinrich on saksalainen muoto vanhasta germaanisesta nimestä, jonka jälkiosa merkitsee ’rikas’ tai ’mahtava’, alkuosana on ’kotia’ tai ’aitausta’ merkitsevä sana. Saman nimen jatkajia ovat Henrik, Heikki ja Harry.
Nuno Gomes

Nuno Miguel Soares Pereira Ribeiro, tunnetaan nimellä Nuno Gomes, s. 5. heinäkuuta 1976 Amarante, Portugali) on portugalilainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Gomes edusti suurimman osan ammattilaisurastaan Benficaa, jossa hän pelasi 292 Portugalin Primeira Ligan ottelua ja teki niissä 126 maalia. Hän pelasi Primeira Ligassa myös Boavistassa (79 ottelua ja 23 maalia) ja Bragassa (20 ottelua ja kuusi maalia). Portugalin mestaruuden Gomes voitti Benficassa kausina 2004–2005 sekä 2009–2010 ja Portugalin cupin Boavistassa kaudella 1996–1997 sekä Benficassa kaudella 2003–2004. Ulkomailla Gomes edusti Italian Serie A:n Fiorentinaa, jossa hän teki 14 maalia 53 ottelussa, sekä Englannin mestaruussarjan Blackburn Roversia, jossa hän teki neljä maalia 18 ottelussa. Fiorentinassa Gomes voitti Italian cupin kaudella 2000–2001.
Portugalin maajoukkueessa Gomes pelasi 76 maaottelua ja teki 29 maalia vuosina 1996–2011. Hän oli mukana EM-kilpailuissa 2000, EM-kilpailuissa 2004 ja EM-kilpailuissa 2008 sekä MM-kilpailuissa 2002 ja 2006. Gomes kuului Portugalin joukkueeseen myös kesäolympialaisissa 1996. Maajoukkueessa hän saavutti EM-hopeaa kotikisoissa 2004. Gomes teki EM-kilpailuissa 2000 neljä maalia ja kahdessa seuraavassa EM-turnauksessa yhden maalin, ja jakaa vuoden 2016 kisojen jälkeen neljännen sijan EM-kilpailujen kaikkien aikojen parhaiden maalintekijöiden listalla. MM-kilpailuissa 2002 hän pääsi kentälle vain vaihtopelaajana kahdessa ottelussa.
Saavutukset.
Boavista
Benfica
Fiorentina
Portugalin maajoukkue
Valko-Venäjän jalkapalloliiga

Valko-Venäjän jalkapalloliiga (, suomeksi yleensä vain Valko-Venäjän liiga) on Valko-Venäjän jalkapallon pääsarja, jonka voittaja on maan jalkapallon mestari. Liiga toimii Valko-Venäjän jalkapalloliiton alaisuudessa. Liigassa pelaa 16 joukkuetta. Kauden päätteeksi kaksi huonoimmin sijoittunutta joukkuetta putoaa ykkösliigaan, josta kaksi parasta nousee korkeimmalle sarjatasolle.
Solero

Solero on kunta Pohjois-Italiassa. Se kuuluu Alessandrian maakuntaan ja sijaitsee Piemonten alueella. Naapurikunnat ovat Alessandria, Felizzano, Oviglio ja Quargnento. 
Solero sijaitsee noin 100 metriä merenpinnan yläpuolella. Pinta-ala on 22,55 km², ja asukkaita on 1 645 (31.12.2015).
Pekka Myllymäki

Pekka Myllymäki (s. 6. maaliskuuta 1960 Raisio) on suomalainen keskustaa edustava poliitikko ja maanviljelijä. Hän on Varsinais-Suomen maakuntavaltuuston puheenjohtaja. Myllymäki on toiminut myös Keskustan Varsinais-Suomen piirin puheenjohtajana sekä Mietoisten ja Mynämäen kunnanhallituksen puheenjohtajana.
Vuodesta 2003 lähtien Myllymäki on ollut MTK:n sokerijuurikasvaliokunnan puheenjohtaja.
Elämä.
Syntyjään raisiolainen Myllymäki on asunut Mietoisissa 1990-luvun alusta lähtien, jolloin hän osti yhdessä veljensä ja vanhempiensa kanssa paikallisen Ravean kartanon. Myllymäen äiti on kotoisin Mynämäeltä ja isä Loimaan seudulta. Koulutukseltaan Myllymäki on kasvatustieteiden maisteri ja hän on valmistunut Turun yliopistosta vuonna 1985. Hän on myös toiminut opettajana. 
Pekka Myllymäen puoliso on Irmeli Myllymäki ja heillä on kolme lasta.
Ura.
Kunnallispolitiikassa Myllymäki on toiminut vuodesta 2001, jolloin hänet valittiin keskustapuolueen ehdokkaana Mietoisten kunnanvaltuustoon ja sen varapuheenjohtajaksi. Myllymäki on ollut kunnanhallituksen puheenjohtajana sekä Mietoisissa että Mietoisten ja Mynämäen kuntaliitoksen jälkeen myös uudessa Mynämäen kunnassa.
Puoluetasolla Myllymäki on toiminut Keskustan Varsinais-Suomen piirin puheenjohtajana sekä puoluehallituksen jäsenenä. Myllymäki on Varsinais-Suomen maakuntavaltuuston puheenjohtaja. Hän on ollut myös Varsinais-Suomen maakuntahallituksen toinen varapuheenjohtaja. 
Sokerijuurikasta itsekin viljelevä Myllymäki on kunnallis- ja puoluepolitiikan ohella toiminut myös maatalouspolitiikassa. Myllymäki on johtanut puhetta MTK:n sokerijuurikasvaliokunnassa vuodesta 2003 sekä edustanut suomalaisia juurikkaanviljelijöiden eurooppalaisessa ammattijärjestössä CIBE:ssä. Vuodesta 2001 alkaen Myllymäki on myös kuulunut Euroopan unionin komission neuvoa-antavaan sokeria käsittelevän ryhmään. 
Pekka Myllymäki on lisäksi ollut ehdolla eurovaaleissa vuosina 2004 ja 2009, mutta ei ole tullut valituksi. Hän oli keskustan ehdokkaana kevään 2015 eduskuntavaaleissa. Hän keräsi 3255 ääntä, mikä ei riittänyt valituksi tulemiseen. Myllymäki oli ehdolla myös vuoden 2019 vaaleissa. Tuolloin hän keräsi 2364 ääntä, eikä tullut valituksi eduskuntaan.
Marraskuussa 2014 Vakka-Suomen Sanomien päätoimittaja kertoi Myllymäen painostaneen lehden linjan muuttamiseen vuonna 2013. Oman näkemyksensä mukaan Myllymäki ei painostanut vaan antoi lehdelle lukijapalautetta. Vakka-Suomen Sanomia julkaisee kuntayhtymä, jonka valtuusto myöhemmin paheksui lehteen kohdistuneita painostusyrityksiä.
Sapporo Dome

Sapporo Dome () on Sapporossa Japanissa sijaitseva katettu urheilustadion. Sitä käytetään enimmäkseen baseball- ja jalkapallo-otteluihin. Se toimii baseballseura Hokkaido Nippon Ham Fightersin ja jalkapalloseura Consadole Sapporon kotikenttänä.
Stadion valmistui vuoden 2001 maaliskuussa, ja sen yleisökapasiteetti on 42 300 henkilöä. Sen suunnittelusta vastasi japanilainen arkkitehti Hiroshi Hara. Stadion myös isännöi joitakin jalkapallon vuoden 2002 maailmanmestaruuskilpailujen otteluita.
Stadion oli myös vuoden 2007 hiihdon maailmanmestaruuskisojen maastohiihdon ja yhdistetyn sprinttien lähtö ja maali.
Kesäolympialaisten 2020 jalkapallo-otteluita tullaan myös pelaamaan stadionilla.
Jolosjoki

Jolosjoki on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva joki Oulun kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla, entisten Ylikiimingin ja Kiimingin kuntien alueella.
Reitti.
Jolosjoen nimetty uoma alkaa Mannilan kylässä olevasta Mannisenjärvestä ja laskee Kiiminkijokeen Tirinkylässä. Joen pituus on noin 27 kilometriä.
Veden lähteet ja laatu.
Valjastamaton Jolosjoki virtaa halki pääosin suoperäisen maaston. Jokeen laskee useita suo-ojia sekä muita pienempiä puroja.
Suoperäisen maaston takia joen vesi on tummaa ja humuspitoista, ja sen rauta- ja fosforipitoisuudet ovat suuria. Tutkimuksissa veden laatu on todettu alajuoksulla välttäväksi ja yläjuoksulla tyydyttäväksi. Joki saa vetensä pääosin Joloksen Mannisenjärvestä. Jolosjärvi laskee Keskimmäisenojan–Väliojan kautta Mannisenjärveen. Myös laajalta Värkkisuon–Säippäsuon suoalueelta alkava Hirvioja laskee Väliojaan.
Viidakon Ykä

Viidakon Ykä ("George of the Jungle") on 1997 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva. Tämä Tarzan-parodia kertoo viidakossa varttuneen Ykän (Brendan Fraser) ja valkoisen naisen, Ursulan (Leslie Mann), rakkaustarinan. Ursulan äiti, josta tulee Ykän anoppi, ei siedä heidän suhdettaan ja tekee kaikkensa, jotta he eroaisivat. Ursulan entinen poikaystävä, huono-onninen ja hieman yksinkertainen Lyle van de Groot uhkaa myös heidän avioliittoaan.
Viidakon Ykä asuu puumajassa fiksun gorillaystävänsä Apinan kanssa ja hänellä on lemmikkinorsu nimeltä Musti. Ykä pitää liaaneissa keinumisesta, mutta kolhii itsensä aina törmäämällä puunrunkoon.
Vuonna 2004 valmistui "Viidakon Ykä 2", joka on ensimmäisen elokuvan jatko-osa.
Elokuva perustuu piirrossarjaan "George of the Jungle" (1967), jota ei ole nähty Suomessa.
Katso myös.
Viidakon Ykä (animaatiosarja), (2007).
Robby Krieger

Robert Alan ”Robby” Krieger (s. 8. tammikuuta 1946 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rockkitaristi, -lauluntekijä ja -laulaja, joka tunnetaan parhaiten vuosina 1965–1973 toimineen The Doors -yhtyeen kitaristina ja lauluntekijänä.
Elämä ja ura.
Krieger syntyi 8. tammikuuta 1946 Los Angelesissa. Hän on kitaristina itseoppinut. Krieger soitti aluksi flamencokitaraa ja sen jälkeen myös folkia, jazzia ja bluesia. Rockin soittamisesta hän kiinnostui käytyään Chuck Berryn konsertissa, minkä jälkeen hän osti itselleen tunnusmerkiksi muodostuneen Gibson SG -kitaran. Hän opiskeli yliopistossa fysiikkaa ja intialaista musiikkia. Hän jammaili rumpali John Densmoren kanssa ja tapasi meditaatiotunneilla myös Ray Manzarekin. Tämän kautta hän tutustui Jim Morrisoniin, ja nelikko muodosti yhdessä The Doorsin. Yhtyeen ensimmäinen hitti oli Kriegerin kirjoittama ”Light My Fire”. Muita Kriegerin kirjoittamia The Doorsin kappaleita ovat esimerkiksi ”Love Me Two Times”, ”Touch Me” ja ”Love Her Madly”.
Morrisonin kuoltua 1971 yhtye julkaisi triona kaksi albumia, joilla Krieger jakoi lauluosuudet kosketinsoittaja Manzarekin kanssa. The Doorsin hajottua kahden vuoden kuluttua Krieger perusti rumpali Densmoren kanssa The Butts Band -yhtyeen, jonka ainoaksi jäänyt yhtyeen nimeä kantanut albumi ilmestyi vuonna 1974. 1970- ja 1980-luvuilla hän levytti joitakin albumeja The Robby Krieger Bandissä. Krieger on myös soittanut kitaraa joissakin Blue Öyster Cultin kappaleissa. 
2000-luvulla Krieger esiintyi Manzarekin kanssa nimellä "The 21st Century Doors", vuodesta 2005 lähtien nimellä "Riders on the Storm" ja myöhemmin nimellä "Manzarek–Krieger".
"Rolling Stonen" kaikkien aikojen sadan parhaan kitaristin listalla Krieger on sijoittunut 91. sijalle.
Krieger on kirjoittanut Doors-ajastaan muistelmat "Set the Night on Fire: Elämää, kuolemaa ja kitaransoittoa The Doorsissa" (Like, 2022).
Kiiminkijoen vesistöalue

Kiiminkijoen vesistöalue (vesistöaluetunnus 60) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Kiiminkijoki laskee Perämereen. Se sijaitsee Pohjois-Pohjanmaalla Utajärven, Pudasjärven, Puolangan ja entisten Haukiputaan, Kiimingin ja Ylikiimingin kuntien alueella. Vesistöalueen pääjoet ovat Kiiminkijoki sekä sen suurin sivujoki Nuorittajoki.
Yleistä.
Vesistön sijainti.
Kiiminkijoen valuma-alueen pinta-ala on 3 813,55 neliökilometriä ja järvisyys on 2,97 %. Joen pääuoman pituus on noin 150 kilometriä. Nuorittanjoen valuma-alueen pinta-ala on 1 136 km² ja järvisyys 2,2 %. Muut Kiiminkijoen huomattavat sivujoet ovat Tilanjoki-Pirttijoki, Jolosjoki ja Vepsänjoki. Kiiminkijoen valuma-alueen pinta-alasta noin 60 % on suota.
Vesistöalueen jakovaiheita.
Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
* Ylikiimingin alue (60.02)
* Nuorittajoen alaosan alue (60.06)
* Nuorittajoen yläosan valuma-alue (60.07)
* Kiiminkijoen keskiosan alue (60.03)
* Juorkunan alue (60.04)
* Pirttijoen valuma-alue (60.08)
* Puolankajärven valuma-alue (60.05)
* Kuorejoen valuma-alue (60.09)
Vesistöalueen suurimmat järvet ovat joen keski- ja latva-alueilla sijaitsevat Kalhamajärvi, Iso Olvasjärvi, Vihajärvi sekä Auhojärvi. Virtaamien vaihtelut ovat suuria vähäjärvisyyden vuoksi.
Kiiminkijoen vesistöalue on nykyään suojeltu koskiensuojelulailla. Kiiminkijoki kuuluu Project Aqua -ohjelmaan, jonka tavoitteena on säilyttää vesistöt jatkuvan tieteellisen tutkimustyön kohteina. Kansainvälisestikin harvinaisena Kiiminkijoki on kokonaisuudessaan sisällytetty Natura 2000 -ohjelmaan.
Olave Baden-Powell

Olave St Clair Baden-Powell (o.s. Soames) (22. helmikuuta 1889 Chesterfield, Englanti – 25. kesäkuuta 1977) oli tyttöjen partiotoiminnan ylijohtaja ja partioliikkeen perustajan, Robert Baden-Powellin, vaimo. 
Olave Baden-Powellista tuli vuonna 1930 partiotyttöjen ylijohtaja, "”World Chief Guide”". Hän vieraili Suomessa vuonna 1960.
Anjalan kirkko

Anjalan kirkko on puukirkko Kouvolassa entisen Anjalan kunnan kirkonkylässä. Se kuuluu luterilaisen Kouvolan seurakuntayhtymän Anjalankosken seurakunnan tiloihin. Kirkko on rakennettu 1755–1756.
Historia.
Anjalan kirkko korvasi vuonna 1693 rakennetun kirkon, joka oli rappeutunut. Puinen kirkko on muodoltaan ristikirkko, jonka kaikki seinät suippenevat sisälle päin. Kirkossa on 450 istumapaikkaa.
Kirkko vaurioitui pahoin ja kellotapuli tuhottiin kokonaan venäläisten hyökkäyksessä vuonna 1790. Hyökkäyksen jälkeen korjatut kirkon sisäosat saivat uusklassisen ilmeen. Uuden alttaritaulun "Jeesus Getsemanessa" on 1796 maalannut hovimaalari Carl Gustaf Ecksten Tukholmasta. Uusi kellotapuli, järjestyksessään kolmas, valmistui vuonna 1796. Kellotapulissa sijaitsevat kirkon kaksi kelloa.
Kirkkoa kutsuttiin alkuaikoina Sofian kirkoksi Ruotsin prinsessan Sofia Albertinan mukaan. Kuninkaanportti on Ruotsin kuninkaan henkilökohtainen lahja Anjalan seurakunnalle.
Kirkon kattokruunut on saatu lahjoituksina 1900-luvun alussa. Ensimmäiset urut kirkkoon hankittiin vuonna 1915. 9-äänikertaiset urut vaihdettiin uusiin 15-äänikertaisiin vuonna 1977.
Kirkko on kunnostettu vuosina 1967 ja 2005. Vuoden 1967 kunnostuksessa sisäseinät paneloitiin sekä lattia ja penkit uusittiin. Vuoden 2005 korjaus oli suurempi. Kirkko liitettiin vesi- ja viemäriverkostoon ja tämän myötä pääsisäänkäynnin yhteyteen rakennettiin wc-tilat. Kirkon sähköverkosto, -laitteisto ja -johdot uusittiin. Lisäksi kirkon paloturvallisuutta parannettiin ja kirkko maalattiin sekä sisä- että ulkopuolelta. Kirkon 250-vuotisjuhla pidettiin vuonna 2006.
Veroton myynti

Veroton myynti () tarkoittaa kauppaa, jossa muutoin vähittäismyynnin yhteydessä kerättävää veroa ei tarvitse maksaa. Suomessa verottomassa myynnissä jää pois arvonlisävero. Verottomia myymälöitä on esimerkiksi lentokentillä ja laivoilla. Myös muut liikkeet voivat myydä EU:n ulkopuolelta tuleville matkailijoille verottomasti tiettyjen ehtojen täyttyessä. Tällöin arvonlisävero palautetaan EU:n alueelta poistuessa tai sen jälkeen.
Euroopan unionin sisällä ei ole ollut verotonta myyntiä 3. heinäkuuta 1999 alkaen. Ahvenanmaa kuuluu Euroopan unioniin mutta ei sen verounioniin, mikä tarkoittaa sitä, että Ahvenanmaan kautta kulkevilla laivoilla voidaan jatkaa verotonta myyntiä. Laivojen tax-free-myymälöissä myydään lähinnä alkoholituotteita, hajuvesiä, juomia, makeisia sekä leluja. Ahvenanmaalta tapahtuva postimyynti oli verotonta korkeintaan 22 euron arvoisten lähetyksien osalta 1.7.2021 voimaan tulleeseen arvonlisäverolakimuutokseen asti.
Benedictus I

Benedictus I (k. 30. heinäkuuta 579) oli paavi 2. kesäkuuta 575 – 30. heinäkuuta 579, eli hän hallitsi yli neljä vuotta. Hänen syntymäkaupunkiaan tai -vuottaan ei tiedetä. Kuolinpaikka oli Rooma. Benedictuksen aikana Roomaa koettelivat langobardien hyökkäykset ja nälänhätä.
Otto von Brandenstein

Otto von Brandenstein (21. lokakuuta 1865 Hohenstein, Friedland, Mecklenburg-Schwerin – 8. toukokuuta 1945 Grambow, Goldberg, Saksa) oli saksalainen vapaaherra ja kenraali, joka komensi everstinä Suomen sisällissotaan osallistunutta saksalaista osasto Brandensteinia. Tallinnasta lähtenyt 3 000 miehen vahvuinen osasto teki 7. huhtikuuta 1918 maihinnousun Loviisaan ja eteni sieltä 20. huhtikuuta mennessä Lahteen ottaen useasti yhteen suomalaisten punakaartilaisten kanssa.
Brandenstein aloitti upseerinuransa mecklenburgilaisessa rakuunarykmentissä vuonna 1885 ja yleni vuoteen 1913 mennessä everstiluutnantiksi. Hän toimi ensimmäisen maailmansodan alussa Ranskan rintamalla everstiluutnanttina 5. armeijan 4. ratsuväkierikoisjoukon ("Höheres Kavallerie-Kommando Nr. 4") komentajan, kenraaliluutnantti Gustav von Hollenin esikuntapäällikkönä. Joulukuussa 1914 hänet siirrettiin VII armeijakunnan esikuntapäälliköksi. Huhtikuusta 1915 alkaen Brandenstein toimi kolmen vuoden ajan useiden rakuunarykmenttien sekä ratsuväki- ja jalkaväkiprikaatien ja -rykmenttien komentajana. Hän sai elokuussa 1915 ylennyksen everstiksi. Huhtikuussa 1918 Brandensteinin komentama kolmas ratsuväkiprikaati muutettiin osasto Brandensteiniksi, joka sai määräyksen tehdä maihinnousun Suomen etelärannikolle ja pyrkiä katkaisemaan Suomen punaisille tärkeä Riihimäki–Pietari-rata Helsingin ja Viipurin välillä. Osasto Brandenstein alistettiin myöhemmin Rüdiger von der Goltzin komentamalle Saksan Itämeren-divisioonalle.
Brandenstein sai ansioistaan Suomen sisällissodassa Saksan korkeimman sotilaskunniamerkin Pour le Mériten 15. toukokuuta 1918. Vetäytyessään palveluksesta lokakuussa 1918 hän sai kenraalimajurin arvon. Hän sai vielä reservissä ylennyksen kenraaliluutnantiksi Tannenbergin taistelun 25-vuotispäivänä elokuussa 1939. Venäläiset surmasivat hänet toisen maailmansodan aikana toukokuussa 1945.
Lizzie McGuire

Lizzie McGuire on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka kertoo yläasteikäisen tytön tavallisesta arjesta ja tapahtumista. Sarjaa esitettiin kahden tuotantokauden verran Yhdysvalloissa Disney Channelilla 12. tammikuuta 2001 – 14. helmikuuta 2004. Sarjan on luonut Terri Minsky, joka toimi myös sarjan showrunnerina.
Keskeisimmät hahmot.
Elizabeth Brooke "Lizzie" McGuire (Hilary Duff)
Lizzie on tavallinen seitsemäsluokkalainen koulutyttö (toisella tuotantokaudella kahdeksasluokkalainen), joka ei ole älykkö eikä koulun suosituinkaan, mutta myös kömpelö. Lizzie siis kohtaa kaikki tavallisen koululaisen ongelmat: kiusaamiset ja oman kasvamisen ongelmat. Mutta onneksi Lizziellä on kaksi hyvää ystävää Miranda ja Gordo, joilta hän saa vertaistukea.
Miranda Isabella Sanchez (Lalaine Ann Vergara-Paras)
Miranda on toinen Lizzien parhaista kavereista ja kolmikon kapinallinen. Miranda ei ole sarjassa enää kuudessa viimeisessä jaksossa, eikä sarjasta tehdyssä elokuvassa.
David Zephyr "Gordo" Gordon (Adam Lamberg)
Gordo on ollut Lizzien parhaita ystäviä aivan syntymästä lähtien. Hän on ihastunut Lizzieen ja erittäin hyvä koulussa. Gordolta irtoaakin hyviä neuvoja ja sarkastisia huomautuksia Lizzielle.
Matthew "Matt" McGuire (Jake Thomas)
Matt on Lizzien pikkuveli, joka tuhoaa usein jotain. Hänellä on paras ystävä nimeltään Lanny, joka ei koskaan puhu mitään. Jokaisessa jaksossa Matt keksii uusia kepposia, joka saa usein Lizzien ärtymään.
Joanne "Jo" McGuire (Hallie Todd)
Jo on Lizzien äiti, joka yrittää parhaansa mukaan tehdä tyttärensä elämästä paremman, mutta useimmiten tulos on Lizzielle aivan päinvastainen ja nolo.
Samuel "Sam" McGuire (Robert Carradine)
Sam on Lizzien isä, joka hauskuuttaa muita ja näin yrittää kohentaa yleistä mielialaa.
Piirros-Lizzie (äänenä Hilary Duff)
Päähahmo Lizzien ajatukset katsojille paljastava piirroshahmo.
Oheistuotteet.
Lizzie McGuiresta on tehty monia oheistuotteita, kuten televisiosarjan lisäksi lukuisia kirjoja ja elokuva "". Yhdysvalloissa on julkaistu sarjan jaksoja romaanimuodossa, Neiti Etsivä -tyylisiä salapoliisitarinoita ("Lizzie McGuire Mysteries") ja TOKYOPOP:in julkaisemia manga-tyylisiä sarjakuvia. Lizziestä on myös tehty nukke vuonna 2002.
Yhdysvalloissa ja joissakin muissa maissa on julkaistu teemojen mukaan valittuja jaksoja DVD:llä sekä kaikki jaksot boksina.