tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Marimba

Marimba kuuluu puukielilyömäsoitinten perheeseen. Sen kielten ja osittain myös rungon valmistamisessa käytetään kovia ja kestäviä puulajeja kuten padouk ja ruusupuu. Marimba voi olla 4, 4, 4, 5, 5 -oktaavinen sen matalimman äänen ollessa 5-oktaavisissa marimboissa suuri C. Lisäksi valmistetaan myös 3-4-oktaavisia junior-marimboja. Soitin voidaan virittää A 440 Hz, A 442 Hz tai A 443 Hz -vireiseksi.
Historia.
Puukielisoittimia on käytetty paljon länsiafrikkalaisessa ja keskiamerikkalaisessa kansanmusiikissa. Länsimaisessa taidemusiikissa marimba yleistyi soolo-, kamarimusiikki- ja orkesterisoittimena vasta 1900-luvun puolessa välissä mm. säveltäjien Paul Creston (Concerto for Marimba and Orchestra or Piano, 1940) Alfred J. Fissinger (Suite for Marimbasolo, 1950) teosten myötä.
Malletit.
Marimbaa soitetaan pehmeillä, narusta punotuilla pyöreä-, ovaali- tai kartiopäisillä malleteilla, joita voi olla yhtä aikaa käytössä 2-6. Varsi voi olla synteettisestä materiaalista, puusta tai rottingista valmistettu. Yleensä varsimateriaali valitaan soittotekniikkaa tukevaksi.
Funktionaaliyhtälö

Funktionaaliyhtälö on yhtälö, jonka tekijöinä esiintyy riippumattomien muuttujien lisäksi yhtä tai useampaa tuntematonta funktiota, joiden väliset relaatiot funktionaaliyhtälö esittää. Funktionaaliyhtälön yleinen muoto on
formula_1,
jonka on toteuduttuva etsityille funktioille mielivaltaisilla muuttujan arvoilla. Funktionaaliyhtälöt muodostavat kokonaan oman tutkimusalansa analyysissä. Funktionaaliyhtälöiden ratkaisemisen peruslähtökohta on muuntaa yhtälö differentiaaliyhtälöksi ja koettaa määrätä tuntemattomat funktiot antamalla muuttujille sopivia arvoja. Yleisessä tapauksessa funktionaaliyhtälöiden ratkaiseminen on erittäin vaikeaa, mutta tulos on yleensä (ainakin melkein) yksikäsitteinen.
Esimerkki funktionaaliyhtälön ratkaisemisesta.
Tarkastellaan funktionaaliyhtälöä
formula_2
Aloitetaan sijoittamalla "y=0", jolloin saadaan
formula_3,
mistä voidaan päätellä, että f(0)=1. Derivoidaan "y":n suhteen ja merkitään formula_4, jolloin saadaan
formula_5.
Tämä ensimmäisen kertaluvun differentiaaliyhtälö on helposti ratkaistavissa ja tulokseksi saadaan
formula_6
Potenssin laskusääntöjen avulla nähdään, että tulos toteuttaa alkuperäisen yhtälön. Rajoituksetta voidaan ajatella, että tässä ollaan oikeastaan etsitty jokin sellainen funktio, jolla on alkuperäisen funktionaaliyhtälön ilmaisema toivottu ominaisuus.
Esimerkin tapaan, funktionaaliyhtälöitä ratkottaessa kannattaa ensiksi yrittää laskea f(0) ja/tai f(1), sillä nämä ovat yhteen- ja kertolaskun neutraalialkiot. Näiden avulla on usein huomattavasti helpompi ratkaista muitakin pisteitä, mikä taas auttaa uusien pisteiden ratkomisessa. Myös induktio on usein hyödyllinen menetelmä.
Ture Ara

Carl Henrik Lorenz Ture Ara (vuoteen 1928 Åberg; 29. tammikuuta 1903 Tukholma – 29. heinäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen ooppera- ja iskelmälaulaja (baritoni), laulunopettaja ja näyttelijä.
Ura.
Ture Ara vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Käkisalmessa. Siellä hän tutustui säveltäjä Erkki Melartiniin, jolla oli keskeinen merkitys Aran alkavalla laulajanuralla. Heidän ystävyytensä kesti Melartinin kuolemaan saakka. 
Ture Ara opiskeli laulua muun muassa Aino Acktén johdolla ja piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1927. Hänestä tuli yksi Suomen ensimmäisistä iskelmätähdistä, kun hän levytti vuonna 1929 valssin ”Emma”, jota myytiin yli 30 000 kappaletta. Toinen hänen laulamanaan menestykseen noussut kappale oli Ernest Pingoud’n säveltämä ja Väinö Siikaniemen sanoittama valssi ”Asfalttikukka” samalta vuodelta. 1920–1930-luvulla hän käytti iskelmälaulajana taiteilijanimeä Topi Aaltonen. Ara esiintyi myös ulkomailla (Saksassa, Ruotsissa ja Unkarissa).
Ara oli vuosina 1930–1953 kiinnitettynä Ruotsalaiseen teatteriin ja sen jälkeen Kansallisoopperaan aina vuoteen 1965 asti. Ara oli äänialaltaan baritoni, mutta hän tavoitti myös tenorin rekisterin, mikä käy ilmi esimerkiksi kappaleesta ”Muisto”. Hän levytti runsaasti etenkin suomalaisia kansanlauluja mutta ei oopperatulkintojaan. Lisäksi Ara esiintyi myös elokuvissa, ja operettitähtenä häntä arvostettiin suuresti. Aran tunnetuiksi tekemiä kappaleita olivat myös Oskar Merikannon säveltämät ”Reppurin laulu” ja ”Vallinkorvan laulu”, joita hän esitti menestyksekkäästi sotien aikaisilla viihdytyskiertueilla rintamalla.
Ture Ara oli vuosina 1944–1953 naimisissa näyttelijä ja laulaja Birgit Kronströmin kanssa.
Uransa jälkeen Ara ryhtyi jooga- ja laulupedagogiksi. Hänet palkittiin vuonna 1961 Pro Finlandia -mitalilla. Yksi Aran viimeisistä lauluoppilaista oli vuoden 1977 Miss Suomi Armi Aavikko. Ara julkaisi 1970-luvulla kaksi muistelmateosta: "Saparo-Tuure" ja "Viisikanta".
Ara on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Richard Dawkins

Clinton Richard Dawkins FRS (s. 26. maaliskuuta 1941 Nairobi, Kenian siirtomaa ja protektoraatti) on englantilainen eläintieteilijä, evoluutiobiologi ja tieteen kansantajuistaja. Hän toimi Oxfordin yliopistossa ensimmäisenä tieteen kansantajuistamisen professorina 1995–2008.
Dawkins tunnetaan evoluutioteoriaa käsittelevistä kirjoistaan. Hän nousi julkisuuteen vuonna 1976 kirjallaan "Geenin itsekkyys", joka kansantajuisti geenivalintaa painottavan evoluutionäkemyksen ja esitteli käsitteen meemi. Vuonna 1982 hän esitteli teorian laajennetuista fenotyypeistä kirjassaan "The Extended Phenotype". Hänen muita teoksiaan ovat muun muassa "Sokea kelloseppä" (1986), "Jumalharha" (2006) ja "Maailman hienoin esitys" (2009). Teoksissaan ja esiintymisissään hän on käsitellyt biologiaa, kreationismia, uskontoa, tieteellistä skeptismiä ja ateismia.
Elämä.
Richard Dawkins syntyi Nairobissa Keniassa vuonna 1941 ja asui ensimmäiset kahdeksan elinvuottaan Itä-Afrikassa, kunnes perhe muutti vuonna 1949 Englantiin. Vuosina 1959–1962 Dawkins opiskeli eläintiedettä Balliol Collegessa Oxfordissa. Hän valmistui 1962 ja aloitti sen jälkeen tohtorin väitöskirjan tekemisen. Hänen ohjaajanaan toimi Nobel-palkittu biologi Nikolaas Tinbergen. Hän suoritti jatkotutkinnon 1966 ja sai apulaisprofessuurin eläintieteen alalta Kalifornian yliopistosta Berkeleystä, jossa hän toimi 1967–1969. Sen jälkeen hän palasi Oxfordiin eläintieteen nuoremmaksi professoriksi ja toimi vuodesta 1990 vanhempana professorina. Vuonna 1995 Dawkins nimitettiin kansantajuistamisen professoriksi ("Charles Simonyi Chair for the Public Understanding of Science"). "Prospect"-lehden vuonna 2005 julkaistulla sadan tunnetun älykön listalla Dawkins sijoittui Noam Chomskyn ja Umberto Econ jälkeen kolmanneksi. Dawkins jäi professorin toimesta eläkkeelle vuonna 2008.
Ateismi ja rationalismi.
Kirjassaan "Jumalharha" (2006) Dawkins arvosteli T. H. Huxleyn näkemystä agnostisismista ja esitti, että Jumalan olemassaolo on tieteellinen hypoteesi eli todellisuutta koskeva väite siinä missä jokin muu. Hänen mukaansa saatavilla olevien todisteiden ja päättelyn avulla yksilö voi arvioida Jumalan olemassaololle todennäköisyyden, joka asettaa hänet portaattomalle asteikolle, josta Dawkins on nimennyt seitsemän virstanpylvästä: 
Dawkinsin mukaan monet asettavat itsensä asteikolla kategoriaan yksi, mutta kategoria 7 on melko tyhjä, koska ateisteilla ei ole uskoa eikä pelkkä järkeily saa heitä täydellisen vakuuttuneeksi siitä, ettei jotakin ehdottomasti ole olemassa. Kirjassaan Dawkins asetti itsensä kategoriaan 6, mutta nojautui kohti kategoriaa 7. Hän kertoi olevansa agnostinen vain sen verran kuin hän on agnostinen puutarhakeijuista. Vuonna 2012 Dawkins tarkensi sijoittuvansa asteikolla kohtaan 6,9. 
Muuta.
Dawkins esiintyy Nightwish-yhtyeen albumilla "Endless Forms Most Beautiful" (2015), jossa hänellä on puheosuuksia.
Dawkinsin mukaan on nimetty yhdysvaltalaisen Center for Inquiry -järjestön vuosittain myöntämä Richard Dawkins -palkinto.
Sana "meemi" on Dawkinsin kehittelemä. Hän esitteli termin vuonna 1976 julkaisemassa kirjassaan "Geenin itsekkyys".
Aiheesta muualla.
Artikkeleita ja puheenvuoroja:
Dilon Djindji

Dilon Djindji (14. elokuuta 1927 Marracuene, Maputo – 18. syyskuuta 2024 Maputo) oli mosambikilainen muusikko. Hänen katsotaan olevan yksi varhaisimmista marrabenta-artisteista. Djindji aloitti kitaran soittamisen vuonna 1939. Hänen ensimmäiset kappaleensa äänitettiin Etelä-Afrikassa 1952.
Soolouransa ohella Djindji toimi vuodesta 2000 alkaen Mabulu-yhtyeen laulajana. Hän jatkoi muusikonuraansa vanhalle iälle saakka ja kiitti pitkäikäisyydestään ehdotonta kieltäytymistä alkoholista ja tupakasta.
Djindji saavutti kansainvälistä mainetta vasta myöhemmällä urallaan; pitkästä urastaan huolimatta hänen ensimmäinen kansainvälinen soolojulkaisunsa "Dilon" on vasta vuodelta 2002. Hän työskenteli maanviljelijänä, louhijana ja pappina.
Djindji kuoli tuberkuloosiin 97-vuotiaana syyskuussa 2024.
United Artists

United Artists (UA) on yhdysvaltalainen elokuvayhtiö, joka on vaihtanut omistuspohjaa ja rakennettu useita kertoja historiansa aikana.
Historiaa.
Yhtiön syntyminen.
Alkuperäinen United Artists oli neljän Hollywood-tähden – Charles Chaplinin, Douglas Fairbanksin, Mary Pickfordin ja D. W. Griffithin – 5. helmikuuta 1919 perustama elokuvastudio ja tuotantoyhtiö. Sen nimi, ”yhdistyneet taiteilijat”, heijasti yhtiön periaatetta, että vallan piti olla tähdillä, ei liikemiehillä. Chaplinin mukaan koko yhtiö syntyi likimain vahingossa, kun tähdet reagoivat huhuun, että tuottajayhtiöt aikoivat muodostaa kartellin ja pakottaa kaikki viiden vuoden sopimuksiin. Periaatteena oli, että kukin osakas saa tuottaa omia elokuviaan vapaasti, sitoutuu tuottamaan viisi elokuvaa vuodessa ja yhtiö hoitaa niiden levityksen. Yhtiön perustamisen aikaan tuottaja Richard Rowland lausui kuuluisaksi tulleet sanansa: ”Hullut ovat vallanneet mielisairaalan!”
Taloudelliset ongelmat.
Alkuperäinen perustajajoukko hajosi, kun Pickfordilla ja Fairbanksilla oli vaikeuksia sopeutua äänielokuviin ja Chaplin asettui pysyvästi Eurooppaan. Yhtiö vaihtoi omistajia tiuhaan, ja vaikka sillä oli loistavia elokuvasarjoja, kuten "James Bond", "Vaaleanpunainen pantteri" ja "Rocky", se oli usein taloudellisissa vaikeuksissa. Vuosina 1981–2006 UA (United Artists Films) oli osa Metro-Goldwyn-Mayer-yhtiötä (MGM).
Vuonna 2006 Tom Cruise ja Pamela Wagner perustivat yhdessä MGM:n kanssa ”uuden United Artists” -yhtiön, New UA.
Gauss

Gauss voi tarkoittaa seuraavia:
Katso myös.
Gauss liittyy myös seuraaviin Carl Friedrich Gaussin kehittämiin asioihin:
Kurt Tank

Kurt Tank (24. helmikuuta 1898 – 5. kesäkuuta 1983) oli saksalainen lentokoneinsinööri, joka johti Focke-Wulf-lentokonetehtaan suunnittelutoimistoa 1931–1945. Hän toimi myös koelentäjänä. Kuuluisin hänen suunnittelemistaan lentokoneistaan on toisen maailmansodan aikainen Luftwaffen hävittäjä Focke-Wulf Fw 190.
Ennen Focke-Wulfia Tank työskenteli Albatros Flugzeugwerkessä, joka meni konkurssiin 1929. Sen jälkeen tuon tehtaan suunnittelijat päätyivät pääosin joko Focke-Wulfille tai Aradolle 1931.
Tank aloitti Focke-Wulf Fw 44 Stieglitzin suunnittelun. Siitä tuli Focke-Wulfin ensimmäinen kaupallisesti menestynyt lentokone, jonka myynti alkoi 1934. Se johti yhtiön jatkuvaan kasvuun Saksan varustautuessa sotaan.
Tankin suunnittelemasta Fw 190:stä, jota valmistettiin 1939–1945, tuli Messerschmitt Bf 109:n ohella Luftwaffen perushävittäjä. Tank sai kiitokseksi työstään kunniaprofessorin aseman Braunschweigin yliopistossa tammikuussa 1943. 
Sodan jälkeen Tank muutti 1947 Argentiinaan, jonka hallitus antoi hänelle viran Córdoban Instituto Aerotécnicosta. Siitä tuli Argentiinan lentokonetehdas (Fábrica Militar de Aviones), missä Tanka suunnitteli FMA I.A.e 33 Pulqui II -koneen, joka perustui Focke-Wulf Ta 183 -suunnitelmaan vuodelta 1945. Projekti keskeytyi 1953 Argentiinan talouskriisiin. Kun Argentiinan presidentti Juan Perónia vastaan tehtiin 1955 vallankaappaus, Focke-Wulfin vanhat työntekijät siirtyivät tehtaalta eri suuntiin, monet muuttivat Yhdysvaltoihin.
Tank muutti Intiaan, missä hän työskenteli Hindustan Aeronautics -yhtiössä. Hän suunnitteli Hindustan Aeronautics HF-24 Marut -hävittäjäpommittajan, joka oli ensimmäinen Intiassa suunniteltu sotilaslentokone. Sen prototyyppi lensi vuonna 1961. Sitä valmistettiin 80 kappaletta vuosina 1975–1982 ja poistettiin käytöstä 1991.
Tank palasi Berliiniin 1970-luvulla.
Menelaoksen lause

Menelaoksen lause on tasogeometrian tulos joka koskee kolmiota ja suoraa. Olkoon ABC kolmio ja Z, Y, X janoilla AB, BC ja AC tai niiden jatkeilla, mutta X,Y,Z eivät kuitenkaan ole janojen päätepisteitä. Tällöin Z, Y ja X ovat samalla suoralla l jos ja vain jos
formula_1. Toisin sanoen X, Y ja Z ovat samalla suoralla jos ja vain jos toisiinsa koskemattomien sivujen tulo on yhtä suuri kuin toisten toisiinsa koskemattomien sivujen tulo.
Tod. Olkoon A:n, B:n ja C:n projektiot l:llä A1, A2, A3 ja janat AA1=h1,BA2=h2,CA2=h3. Tällöin yhdenmuotoisista kolmioista saadaan AZ/BZ=h1/h2, BY/CY=h2/h3, CX/AX=h3/h1. Kertomalla nämä keskenään saadaan formula_2 Toiseen suuntaa väite on selvä. Kiinnitetään pisteet Z ja Y. Tällöin edellä todistetun nojalla pitää olla CX/AX=BZ/AZ*BY/CY, joka on voimassa kun AZ/BZ*BY/CY*CX/AX=1. Mutta annetulla janalla on olemassa täsmälleen yksi piste joka jakaa janan annettuun suhteeseen.
Père-Lachaise

Père-Lachaisen hautausmaa () on Pariisin maineikkain hautausmaa ja suuri puistoalue kaupungin kaakkoisosassa. Hautausmaa on suosittu turistikohde, jonne pääsy on ilmaista. Hautausmaan portit suljetaan joka päivä klo 18. Vuosittain hautausmaalla käy noin kaksi miljoonaa vierailijaa. Siellä on 70 000 hautaa ja kooltaan alue on 44 hehtaaria.
Historia.
Alun perin paikan omistivat jesuiitat, joihin myös kuningas Ludvig XIV:n rippi-isä Isä La Chaise kuului. Hautausmaan perusti Napoleon Bonaparte vuonna 1804. Vuodesta 1801 asti oli ollut kiellettyä perustaa uusia hautausmaita kaupungin rajojen sisäpuolelle terveyssyistä. Kymmenen ensimmäisen vuoden aikana hautauksista 80 prosenttia oli joukkohautoja ja loput yksittäisiä tai perheiden hautoja. Nämä haudat olivat yksinkertaisia eli esimerkiksi pelkkää maata, laatta tai kivi, koska hautapaikkojen hinta oli noussut korkeaksi ja joukkohautoja tehtiin rahallisista syistä.
Hautausmaa ei aluksi houkutellut pariisilaisia: vuonna 1815 siellä oli vain 2 000 hautaa. Julkisuuden saamiseksi sinne siirrettiin Molièren, Jean de La Fontainen, Pierre Abélardin ja Héloïsen jäänteet. Hautausmaasta tuli suosittu ajanviettopaikka ja pariisilaiset alkoivat haluta tulla haudatuksi sinne. Vuonna 1833 hautoja oli 33 000 ja maa-alueen laajentaminen päättyi. Hautausmaan alueella on myös kommunardien muuri ("Mur des Fédérés"), jota vasten teloitettiin 147 Pariisin kommuunin johtajaa 27. toukokuuta 1871 kommuunin häviön jälkeen.
Père-Lachaisen krematorio on Ranskan vanhin: se avattiin vuonna 1889 ja sitä oli alettu rakentaa heti, kun tuhkauksen salliva laki oli hyväksytty 1887. Rakennuksessa on myös kolumbaario, jossa on 40 800 tuhkauurnaa. Tuhkat on voitu vuodesta 1985 alkaen sijoittaa myös nurmikolle muistolehdon läheisyyteen ja tämä oli ensimmäinen paikka Ranskassa siinä tarkoituksessa.
Kappeli on otettu käyttöön vuonna 1823.
Nostopainosumu

Nostopainosumu eli M27 on planetaarinen sumu Ketun tähdistössä. Se oli ensimmäinen havaittu planetaarinen sumu, jonka löysi Charles Messier 12. heinäkuuta 1764. Hän kuvaili sitä tähdettömäksi soikeaksi sumuksi. William Herschelin poika John antoi sumulle nimeksi "Dumb-bell" (nostopaino).
Kuvaus.
Nostopainosumu on planeetaltamme katsottuna yksi laajimmista planetaarisista sumuista ja toiseksi kirkkain Helix-sumun jälkeen (Nostopainosumun pintakirkkaus on kuitenkin suurempi). Heikko halo mukaan lukien sen halkaisija on taivaalla puolet täysikuusta. Se näkyy Maahan suunnilleen sivulta päin. Jos jompikumpi sen navoista näkyisi meitä kohti, olisi sumu todennäköisesti renkaan muotoinen ja muistuttaisi esimerkiksi Lyyran rengassumua M57.
Venäläisen tähtitieteilijän O. N. Tšudovitšeran mukaan sumu laajenee noin 6,8 kaarisekuntia vuosisadassa, mikä merkitsisi sille noin 3 000–4 000 vuoden ikää. Sumun keskustähti on melko kirkas O7-luokan sinertävä kääpiö, jonka kirkkaus on 13,5 magnitudia. Sillä on ilmeisesti myös kirkkaudeltaan 17 magnitudin kellertävä seuralaistähti 6,5 kaarisekunnin päässä.
Nostopainosumun etäisyyttä ei tunneta tarkasti. Arviot ovat vaihdelleet 490 ja 3 500 valovuoden välillä, mutta useimmin luvuksi on saatu noin 1 250 valovuotta. Tällä etäisyydellä sumun absoluuttinen kirkkaus on noin satakertainen Aurinkoon nähden ja keskustähden kirkkaus +6m (kolmannes Auringon kirkkaudesta). Suuri osa tähden säteilystä on korkeaenergiaista ja näkyvän valon ulkopuolella; kaasusumu absorboi säteilyn ja emittoi sen uudelleen suureksi osaksi näkyvänä valona.
Vuonna 2001 Hubble-avaruusteleskooppi otti Nostopainosumusta tarkkoja kuvia, joista huomattiin lukuisia hehkuvia kaasuryppäitä sumun sisällä, kuuman ionisoituneen kaasun ja viileän neutraalin kaasun yhtymäkohdissa. Niiden koko ja muoto vaihtelee keskustähteen osoittavista hehkuvista sormimaisista muodostelmista yksittäisiin pilviin, joista osassa on kaasusta muodostuva häntä. Niiden koko on 17–56 miljardia kilometriä (vertaa Pluton radan säde 5,9 miljardia kilometriä) ja massaltaan kukin niistä vastaa noin kolmea maapalloa. Ne ovat muodostuneet sumun kehityksen alkuvaiheessa ja ne muuttavat muotoaan sumun laajetessa. Hubble-teleskooppi on löytänyt vastaavantapaisia muodostelmia myös Lyyran rengassumusta, Eskimosumusta (NGC 2392) ja "Verkkokalvosumusta" (IC 4406), joten ne saattavat olla planetaaristen sumujen tyypillinen piirre.
Havaitseminen.
Nostopainosumu on kaikista planetaarisista sumuista helpoin havaita. Se näkyy jo tavallisella kiikarilla tai pienellä kaukoputkella sumumaisena levynä, ja suurehkolla harrastajalaitteella voi nähdä sumun keskustähden sekä sen nostopainomaisen muodon. Se sijaitsee noin kolme astetta pohjoiseen Nuolen kirkkaimmasta tähdestä "γ Sagittaesta", neljän juuri paljain silmin havaittavan tähden muodostaman puolikaaren keskellä.
Moran kivet

Moran kivet oli keskiaikainen kuninkaanvaalipaikka Ruotsissa. Se sijaitsi Vanhasta Uppsalasta noin viisi kilometriä kaakkoon. Kivistä yksi oli suuri, laakea ja muut kehässä sen ympärillä. Keskuskivelle kohotettiin valittu kuningas vannomaan valansa. Kivistä on vielä muutamia jäljellä.
Moran kivien alkuperä on tuntematon. Snorri Sturlusonin kuvauksen mukaan siellä sijaitsi Upplannin ting. Ensimmäinen dokumentoidusti kivillä kruunattu kuningas oli Maunu Ladonlukko (1275). Kivet tuhoutuivat vuonna 1515 sodassa Tanskaa vastaan. Kustaa Vaasan ja Juhana III:n on kerrottu yrittäneen pystyttää kivet uudestaan, mutta ilman menestystä.
Moran kivet nykyisin.
Muistomerkki sijaitsee Östunavägenin läheisyydessä, jonne pääsee joko Riksväg 77:n tai Länsvag 282:n kautta. Bussilla paikalle pääsee Knivstan rautatieasemalta. 
Vuonna 2007 rakennettaessa E4-tietä Ruotsin tielaitos teki moottoritien pohjoispuolelle levähdyspaikan nimellä "Mora stenar". Levähdyspaikalta on muutama sata metriä muistomerkille.
Fantasia

Fantasia (, ’tehdä näkyväksi’) on mielikuvitukseen perustuva taideteos. Fantasia voi olla esimerkiksi kirjallisuutta, musiikkia, elokuvaa, sarjakuvaa, teatteria tai pelejä. Fantasian genreen kuuluvat mielikuvitukselliset paikat, olennot ja tapahtumat. Fantasiataiteessa on usein maagisia ja yliluonnollisia aiheita. Fantasia voi pohjautua muinaisiin myytteihin ja mytologioihin. Fantasialla on joitakin päällekkäisyyksiä scifin, kauhun ja muun spekulatiivisen fiktion kanssa.
Kirjallisuus.
Fantasiakirjallisuudessa englantilaisen J. R. R. Tolkienin "Taru sormusten herrasta" (1954–1955) on ollut 1900-luvun vaikutusvaltaisin teos. Sen hengessä on kirjoitettu valtava määrä vaihtelevan tasoisia fantasiaromaaneja ja -romaanisarjoja. Muita 1900-luvun merkittäviä fantasiateoksia ovat esimerkiksi Ursula Le Guinin "Maameren tarinat". Tolkienia edeltävää fantasiaa edustavat muun muassa Robert E. Howardin Conan barbaari -kertomukset ja Lordi Dunsanyn "Haltiamaan kuninkaantytär". 2000-luvun alun merkittävimpiä fantasiaromaaneja ovat J. K. Rowlingin valtavan suosion keränneet "Harry Potter" -kirjat. Niistä ensimmäinen, "Harry Potter ja viisasten kivi", ilmestyi vuonna 1997.
Musiikki.
Musiikissa fantasia on mielikuvitelma. Sitä käytetään usein nimityksenä sävellyksille, joiden muotorakenne joko todellisesti tai näennäisesti poikkeaa yleisimmin tunnetuista sävellyslajeista. Tunnetuimpina W. A. Mozartin d-molli-fantasia sekä Schubertin "Wanderer-fantasia", jotka ovat molemmat pianoteoksia. Fantasiaksi nimitetään joskus myös löyhästi muodostettuja muunnelmia tai sommitelmia yleisön suosimista kansanlaulu- ja oopperasävelmistä.
Kuvataide.
Fantasiataidetta ovat tuottaneet Boris Vallejo, Luis Royo ja monet muut. Oma lukunsa ovat lukuisat taiteilijat, jotka ovat kuvittaneet fantasiakirjallisuutta, kuten Tolkien-kuvittajat Pauline Baynes, Alan Lee, John Howe ja Ted Nasmith. Internetin Elfwood-yhteisö on omistettu kokonaan fantasia- ja scifi-aiheiselle taiteelle ja kirjallisuudelle.
Pelit.
Rooli- ja lautapelit.
Fantasia on myös monien rooli- ja lautapelien aiheena. Useimmiten ne saavat innoituksensa Tolkien-vaikutteisesta fantasiakirjallisuudesta. Yksi tunnetuimmista fantasia-aiheisista roolipeistä on Dungeons &amp; Dragons. Kuuluisa fantasiaan liittyvä strategiapeli on miniatyyripeli Warhammer Fantasy Battle.
Tietokone- ja videopelit.
Fantasia-aiheisia tietokone- ja videopelejä on suuri määrä, joista tunnetuimpia lienevät "The Legend of Zelda", Baldur’s Gate, The Witcher, The Elder Scrolls sekä "Final Fantasy" -pelisarjat. Yleisön suosioon ovat nousseet myös verkossa pelattavat MMORPG-pelit kuten Runescape, "Ultima Online", "World of Warcraft" ja "Lord of the Rings Online".
Mike Pohjola

Mikko ”Mike” Julius Pohjola (s. 15. lokakuuta 1978) on suomalainen käsikirjoittaja, roolipelisuunnittelija ja kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa "Kadonneet kyyneleet" ilmestyi vuonna 2008.. Seuraava, ”omaelämäkerrallinen Jeesus-romaani” "Ihmisen poika" ilmestyi vuonna 2011, minkä jälkeen Pohjolalta on ilmestynyt muitakin historiallisia romaaneita. 
Pohjola on Turun Nuoren Teatterin taiteellinen johtaja ja Helsingin kaupunginteatterin hallituksen puheenjohtaja kaudella 2022-2026. Hän on myös Suomen Teatterit Stefi ry:n, roolipeliyhdistys Avatar ry:n ja Avate Audiovisuaalisen alan tekijät ry:n hallitusten jäsen. Aiemmin Pohjola on toiminut Olympiastadionin ja Helsingin kaupunginorkesterin hallituksissa.
Elämä ja ura.
Pohjola opiskeli Aalto-yliopiston taideteollisessa korkeakoulussa elokuva- ja tv-käsikirjoittamista. Pohjola oli ehdokkaana Vasemmistoliiton listalla vuoden 2004 kunnallisvaaleissa Turussa ja vuosien 2008, 2017 ja 2021 kunnallisvaaleissa Helsingissä.
"Kadonneet kyyneleet" -fantasiaromaanilla on myös poliittinen ulottuvuus, kuten useimmissakin Pohjolan tuotannoissa. Fasistiset keijut pitävät toisen lajin keijuja keskitysleirillä, ja päähenkilö kieltäytyy taistelemasta keijujen sisällissodassa sodanvastaisen vakaumuksensa takia. "Ihmisen pojassa" käsitellään rakenteellista korruptiota sekä rakennusliikkeiden ja poliitikkojen yhteispeliä Turun kaupungissa.
Tammikuussa 2011 "Ihmisen poika" -romaanin elokuvaoptio myytiin yhdysvaltalaiselle näyttelijä-tuottaja Ron Gilbertille jo ennen kirjan ilmestymistä.
Pohjola on pitkään kirjoittanut elokuvaa Spede Pasasen elämästä. Hän nousi julkisuuteen puolustamaan käsikirjoittajien kokemia väärinkäytöksiä, kun tuotantoyhtiö Yellow Film yritti omia Spede-elokuvan aiheen itselleen. 
Pohjola on julkaissut roolipeliteokset "Myrskyn aika" (2003), "Star Wreck" (2006), "Tähti" (2007) ja "Myrskyn sankarit – Suurkuninkaan miekka". Live-roolipelipiireissä Pohjola tunnetaan eläytymislähtöisyyttä korostavan ”Turun koulukunnan manifestin” (2000, ) kirjoittajana ja kokeellisten live-roolipelien tekijänä. Roolipelitapahtuma Ropecon antoi Pohjolalle Kultainen lohikäärme -elämäntyöpalkinnon vuonna 2010.
Pohjola on suomalaisvoimin tehdyn "Agemonia"-lautapelin tarinasuunnittelija ja pääkirjoittaja. 
Pohjola on myös käsikirjoittanut vuosina 2017–2019 esitettyä suomalaista "Konttori"-komediasarjaa
sekä vuonna 2021 esitettyä "DikDek: Painajainen majatalossa" -sarjaa. Hän on voittanut kansainvälisen Emmy-palkinnon 2008
ja Prix Europa -palkinnon 2010
Pohjola on kirjoittanut myös näytelmiä, muun muassa Turun kulttuuripääkaupunkivuonna tuotetun "1827 – Infernal Musicalin", Linnateatterissa esitetyn startup-komedian Uusi yritys ja useita lastennäytelmiä.
Nikolai Ježov

Nikolai Ivanovitš Ježov (, 1. toukokuuta 1895 – 4. helmikuuta 1940) oli Neuvostoliiton salaisen poliisin NKVD:n johtaja suuren puhdistuksen aikana 1936–1938.
Elämä.
Virallisten asiakirjojen mukaan Ježov oli syntynyt Pietarissa. Kansallisuudeltaan hän oli venäläinen. Joidenkin asiakirjojen mukaan hän oli kotoisin Marijampolėsta Etelä-Liettuasta. Kirjeessään "Vanhan bolsevikin kirje" (1936) Boris Nikolaevski kuvailee Ježovia tavalla, jonka perusteella Ježovilla oli todennäköisesti luonnevika. Stephen F. Cohenin mukaan Ježov oli pienikokoinen, biseksuaali ja huumeriippuvainen fanaatikko.
Ježov ei käynyt kouluja vaan työskenteli tehdastyöläisenä ennen joutumistaan keisarilliseen armeijaan 1915–1917. Hän liittyi bolševikkeihin Vitebskissä 5. toukokuuta 1917, vain muutama kuukausi ennen lokakuun vallankumousta. Sisällissodan aikana hän toimi puna-armeijassa poliittisena komissaarina.
Helmikuusta 1922 Ježov toimi puolueen tehtävissä erilaisissa komiteoissa. Marraskuussa hänet nimitettiin puolueen erikoisasioiden, henkilöstön ja teollisuuden päälliköksi. Vuodet 1929–1930 hän vastasi maataloudesta ja marraskuusta 1930 teollisuudesta. Vuonna 1934 hänet nimitettiin keskuskomiteaan, ja seuraavana vuonna sen sihteeriksi. Hän oli syyskuusta 1936 myös puhemiehistön (presidium) jäsen.
Ježov oli uskollinen Josif Stalinin kannattaja. Vuonna 1935 hän esitti ajatuksen, että poliittisen opposition salliminen johtaa väistämättä väkivaltaan ja terrorismiin ja oli siksi kukistettava. Siitä tuli Stalinin puhdistusten ideologinen perusta. Ježov nimitettiin 1936 sisäasiain kansankomissaariksi NKVD:n johtoon. Tässä ominaisuudessa hän johti terrorikampanjaa. Ježovin aikana vangittiin tai teloitettiin noin puolet Neuvostoliiton poliittisista ja sotilasjohtajista, lisäksi sadattuhannet muut, joita epäiltiin epälojaaliudesta tai taloudellisesta sabotaasista.
Ježov nimitettiin vielä vesikuljetusten kansankomissaariksi huhtikuussa 1938, mutta 22. elokuuta NKVD:n johtoon nimitettiin hänen varamiehensä Lavrenti Berija. Stalin ja Molotov arvostelivat NKVD:n toimintaa ja metodeja marraskuussa 1938, ja Ježov erosi omasta pyynnöstään 25. marraskuuta 1938. Ježov erotettiin 3. maaliskuuta 1939 myös muista viroistaan keskuskomiteassa. 10. huhtikuuta hänet pidätettiin syytettynä vakoilusta ja Stalinin murhan suunnittelemisesta. Ježov tuomittiin ja teloitettiin 4. helmikuuta 1940.
Helatorstai

Helatorstai (&lt; , ‘pyhä torstai’), toisinaan myös Kristuksen taivaaseenastumisen päivä (), on vuotuinen kristillinen juhla, jota vietetään 40. päivänä pääsiäisestä Jeesuksen taivaaseen­astumisen muistoksi. Taivaaseenastumisesta kerrotaan Apostolien tekojen ensimmäisessä luvussa sekä lyhyesti myös Markuksen ja Luukkaan evankeliumien lopussa. Useimmissa Euroopan maissa, mukaan lukien Suomessa, päivä on virallinen pyhäpäivä. Taustaltaan juhla on Suomessa esikristillinen.
Koska pääsiäisen ajankohta liikkuu, myös helatorstain päivämäärä vaihtelee. Se on useimmiten toukokuussa, harvoin kesäkuun alussa. Koska pääsiäinen on aina sunnuntaina, neljäskymmenes päivä siitä on aina torstai. Vuonna 2011 helatorstai oli vasta 2. kesäkuuta, kun vuonna 2012 se oli 17. toukokuuta ja vuonna 2013 jo 9. toukokuuta.
Suomessa helatorstai oli vuosina 1973–1991 siirrettynä edellisen viikon lauantaihin. Silloin sen nimenä oli suomeksikin "Kristuksen taivaaseenastumisen päivä" (joskus myös muodossa 'Kristuksen taivaaseenastumispäivä'). Ruotsiksi helatorstai on edelleen nimeltään vastaavasti "Kristi himmelsfärdsdag".
Ajankohta.
2020-luvulla helatorstai:
Nimen helatorstai alkuperä.
Useimmissa kielissä päivän nimi viittaa suoraan juhlan aiheeseen, Kristuksen taivaaseenastumiseen. Suomen kielessä sillä on kuitenkin perinteinen, alkujaan ruotsista lainattu nimi, jonka alkuosa "hela" viittaa ruotsin kielen pyhää tarkoittavaan sanaan "helg". Sana helatorstai on saatu muinaisruotsin sanasta "helghathorsdagh", joka merkitsee pyhää torstaita. Suomessa helatorstai oli vielä 1800-luvulla yksi tärkeimmistä juhlapäivistä. Vanhassa maatalouskulttuurissa edeltävän sunnuntain, rukoussunnuntain, ja helatorstain välisinä päivinä, kanttaanpyhinä, kuljettiin kulkueina pelloilla rukoilemassa hyvää satoa. Vanhan kansansanonnan mukaan päivä oli niin pyhä, ettei silloin ruohokaan kasva.
Helatorstain pakanallinen historia.
Pakanuuden ajalta periytyvä hela on kevään juhla, joka ajoittuu kylvökauden alkuun, ja sitä vietetään, jotta jumalat olisivat suosiollisia ja antaisivat hyvän sadon. Hämeessä, Satakunnassa ja Uudellamaalla sytytettiin entisaikaan helatorstain aattona aukeille paikoille kokkoja eli helavalkeita. Karja ajettiin tulien läpi laitumelle karjatautien ehkäisemiseksi. Aukeille paikoille sytytettiin helatorstain aattona kokkoja eli helavalkeita. Tavat ovat yhä paikoin elossa. Simaa juodaan, käydään lemmensaunassa ja tehdään lemmentaikoja. Nuoret myös tanssivat kokoilla. Helajuhlissa saatettiin esiintyä myös harkitsemattoman ja epävirallisen vallattomasti, olihan kevät riemun aikaa pitkän talven jälkeen.
Helatorstai muualla maailmassa.
Helatorstai on julkinen vapaapäivä 
Alankomaissa, Belgiassa, Haitissa, Indonesiassa, Islannissa, Itävallassa, Kolumbiassa, Liechtensteinissa, Luxemburgissa, Madagaskarilla, Namibiassa, Norjassa, Ranskassa, Ruotsissa, Saksassa, Sveitsissä, Tanskassa ja Vanuatussa.
El Aaiún

El Aaiún (, berberiksi "Leâyun") on kaupunki Länsi-Saharassa. Sen asukasluku vuonna 2014 oli 217 198. Kaupunkia hallitsee Länsi-Saharan itseensä liittänyt Marokko, vaikkakaan liitosta ei ole tunnustettu kansainvälisesti.
Maantiede.
El Aaiún sijaitsee Länsi-Saharassa noin 13 kilometrin päässä sisämaassa Atlantin valtameren rannikolta. Maantieteellisesti alue kuuluu Saguia el-Hamran alueeseen. Kaupunkia ympäröivä alue on aavikkoa.
Historia.
Espanja valtasi nykyisen Länsi-Saharan vuonna 1884 ja virallisesti alue myönnettiin sille Berliinin konferensissa 1884–1885. Kaupunki perustettiin erämaahan 1930-luvulla. Vuodesta 1940 vuoteen 1976 se oli Espanjan hallitseman Länsi-Saharan pääkaupunki.
Länsi-Saharan asukkaat eli sahrawit olivat perustaneet Polisario-järjestön espanjalaisia vastaan. Liikkeen tavoitteena oli saavuttaa Länsi-Saharan itsenäisyys. Espanjalaisten vetäytyessä alueelta Marokko päätti liittää sen itseensä. Liitosta ei ole tunnustettu kansainvälisesti, mutta Marokko teki kuitenkin El Aaiúnista Laâyounen maakunnan pääkaupungin. Polisario aloitti vuosia kestäneen sodan marokkolaisia vastaan. Taistelujen aikana huomattava osa El Aaiúnin alkuperäisestä väestöstä siirtyi pakolaisleireille Algeriaan. Osapuolten välillä solmittiin tulitauko vuonna 1991 ja konfliktia on sittemmin kuvailtu jäätyneeksi. El Aaiún on ollut tulitaukovuodesta n eli MINSURO:n joukkojen tukikohta.
Lokakuussa 2010 joukko sahrawilaisia aktivisteja pystytti Gdeim Izik -nimisen mielenosoitusleirin aavikolle hieman El Aaiúnista itään. Marokkolaiset turvallisuusjoukot hajottivat leirin saman vuoden marraskuussa. Tapahtumia on kuvailtu joskus arabikevään aluksi.
Talous ja liikenne.
Boukrasta läheltä El Aaiúnia löydettiin suuret fosfaattiesiintymät vuonna 1963 ja sittemmin El Aaiúnin lounaispuolelle rakennettiin fosfaatin vientisatama. Fosfaatit kuuluvat El Aaiúnin tärkeimpiin vientituotteisiin.
Kaupunkia palvelee Hassan I:n lentoasema.
Väestö.
El Aaiúnin asukasluku oli vuonna 2014 yhteensä 217 198.
Technicolour

Technicolour on Jimi Pääkallon vuonna 2001 perustama suomalainen poprock-yhtye, joka lopetti toimintansa lokakuussa 2008. Yhtyeen nimi viittaa elokuvien vanhaan Technicolor-värielokuvajärjestelmään. Technicolour teki paluun kesällä 2025.
Ura.
Technicolour syntyi, kun Cliché-yhtyeessä soittaneet Jimi ja Dingo päättivät perustaa uuden yhtyeen. Pohjanmaalta löydettiin Gary soittamaan kitaraa. Pian Garyn löytymisen jälkeen yhtyeeseen liittyivät myös Aki ja Toni.
Yhtyeen esikoisalbumi "Way Out" julkaistiin syyskuussa 2003. Vaikka kaikki esikoislevyltä julkaistut kolme singleä sijoittuivat singlelistalle, eivät ne kuitenkaan nostaneet itse albumia kuin yhdeksi viikoksi Suomen virallisen albumilistan 37:nneksi.
Yhtyeen toinen albumi "Only Shadows Dance" menestyi esikoisalbumia paremmin. Se sijoittui albumille 12 viikoksi, saavuttaen parhaimmillaan 11:nnen sijan. Albumin singleistä ”All My Life” ja ”Teach Me Love (I'm In Denial)” sijoittuivat myös radiolistan kymmenen kärkeen.
Kolmannen albumin myötä yhtyeen suosio jälleen hiipui. Lokakuussa 2006 julkaistu albumi "People" nousi jälleen vain yhdeksi viikoksi albumilistalle, sijalle 31. 
Toukokuussa 2008 yhtye ilmoitti jäävänsä ”toistaiseksi tauolle”, ja media alkoi spekuloida, onko se hajonnut. Kitaristi Gary kuitenkin tuolloin kiisti hajoamisen. Lokakuussa 2008 yhtye ilmoitti MySpace-sivuillaan hajonneensa.
Technicolourin jälkeen yhtyeen jäsenet ovat jatkaneet muissa projekteissa: Laulaja Jimi Pääkallo aloitti soolouran nimellä Jimi Constantine, Gary jatkoi vuonna 2004 perustetussa Monday-yhtyeessä ja Toni soittaa Kardia- ja The Closed -yhtyeissä.
Jäsenet.
Aikaisemmin yhtyeessä oli myös viides jäsen, Aki, joka lähti tammikuussa 2005 Kardia-yhtyeeseen.
Orchestra Marrabenta Star de Moçambique

Orchestra Marrabenta Star de Moçambique oli mosambikilainen marrabentaa soittanut yhtye. Sen keulahahmo oli laulaja Wazimbo. Yhtye perustettiin vuonna 1979, mutta alkoi saada kansainvälistä suosiota vasta noin vuonna 1987. Orchestra Marrabenta Star de Moçambique hajosi 1990-luvulla. Sen jälkeen ainakin yhtyeen mieslaulaja Wazimbo ja naislaulaja Mingas ovat saaneet suosiota sooloartisteina.
Orchestra Marrabenta Star de Moçambiquen levyihin kuuluvat "Independance" (1989) ja "Marrabenta Pique-Nique" (1996). Lisäksi yhtyeen kappaleita on julkaistu useilla mosambikilaisen ja afrikkalaisen musiikin kokoelmilla.
Lisboa Matavel

Lisboa Matavel (1938 – 6. marraskuuta 2002) oli mosambikilainen laulaja. Hän aloitti uransa 1960-luvulla. Matavel oli soolouralla, kunnes hän vuonna 2000 liittyi marrabentaa ja rap-musiikkia yhdistelevään Mabulu-yhtyeeseen. Hän osallistui Mabulun ensimmäiselle matkalle Eurooppaan 2000. Hän sai myöhemmin levytyssopimuksen pakistanilaisen levytysyhtiön kanssa, mutta kuoli 2002.
Chiquito

Chiquito (s. 1978) on mosambikilainen rap-artisti. Aluksi hän vaikutti Mad Level -nimisessä yhtyeessä. Chiquito oli kuitenkin melko tuntematon siihen saakka, kunnes hän vuonna 2000 liittyi marrabentaa ja rap-musiikkia yhdistelevään Mabulu-yhtyeeseen.
Khaled

Khaled (s. 29. helmikuuta 1960 Sidi-el-Houri, Oran, Ranskan Algeria) on algerialainen muusikko, jota on useasti nimitetty raï-musiikin kuninkaaksi. Hän on asunut jo vuosia Ranskassa. Khaled laulaa useimmiten arabiaksi, mutta toisinaan kappaleilla kuullaan myös ranskaa ja muita kieliä.
Elämä.
Khaled syntyi vuonna 1960 Sidi-el-Hourissa, Algeriassa. Hän oli poliisin poika ja kasvoi Oranissa. Hänen ensimmäinen singlensä, "Trig Lycee", ilmestyi jo vuonna 1974. 1980-luvulla Khaled lisäsi musiikkiinsa vaikutteita länsimaisesta populaarimusiikista. Tästä tyylistä käytetään nimitystä "raï." Algerian hallitus ei hyväksynyt raï-musiikkia, joten Khaledin täytyi muuttaa Ranskaan vuonna 1986.
Khaledin läpimurto oli vuonna 1992 ilmestynyt albumi "Khaled". 1990-luvulla hän teki yhteistyötä hip hop -artistien kanssa. Vuonna 1999 hän levytti yhdessä Rachid Tahan ja Faudelin kanssa livealbumin "1,2,3 Soleils". 
Yksi Khaledin tunnetuimmista kappaleista on ”Aïcha”, josta monet eri artistit ovat tehneet eri versioita.
Khaled esiintyi myös vuoden 2010 jalkapallon MM-kisojen avajaisissa, joissa hän esitti kappaleen ”Didi”.
Honkyoku

Honkyoku () on japanilaisen kansanmusiikin tyylilaji. Sitä soitettiin shakuhachi-puhallinsoittimella. Honkyoku syntyi viimeistään 1200-luvulla.
Eva-Riitta Siitonen

Eva-Riitta Siitonen (o.s. Hautamäki; s. 31. toukokuuta 1940 Helsinki) on suomalainen kokoomusta edustava poliitikko. Hän toimi kansanedustajana 1983–1989, Uudenmaan läänin maaherrana 1990–1996, Helsingin kaupunginjohtajana 1996–2005 ja europarlamentaarikkona vuonna 2009.
Ura.
Siitonen vietti osan kouluvuosistaan 1950-luvun alussa Ilmajoella. Hän valmistui merkonomiksi vuonna 1974 ja ekonomiksi vuonna 1979. Hän työskenteli Suomen koneliike Helkamassa vuodet 1956–1960, Helsingin kaupungilla vuonna 1960–1971 ja yksityisyrittäjänä vuodet 1974–1983. Hän työskenteli vuosina 1975–1983 MTV:n palveluksessa.
Vuoden 1983 eduskuntavaaleissa Siitonen valittiin kokoomuksen kansanedustajaksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1989 ja aloitti vuonna 1990 Uudenmaan läänin maaherrana. Vuonna 1996 hän siirtyi Helsingin kaupunginjohtajaksi ensimmäisenä naisena. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle vuonna 2005.
Vuoden 2009 alusta Siitonen astui Piia-Noora Kaupin tilalle Euroopan parlamentin jäseneksi. Hän oli ehdolla vuoden 2009 eurovaaleissa, muttei tullut valituksi. Siitonen kuuluu myös kokoomuksen joulukuussa 2014 perustetun Seniorijaoston perustajajäseniin.
Siitonen on yksi vuonna 2015 alkaneen MTV3-kanavan "Mummomafia"-televisio-ohjelman isoäideistä.
Luottamustoimia.
Siitosella on ollut lukuisia luottamustoimia eduskunnassa, Helsingin kaupungilla, Kokoomuksessa ja liike-elämässä. Huhtikuussa 2009 hän oli Syöpäklinikan Tuki ry:n hallituksen pj. sekä Nordia Managementin ja Suomen Erillisverkot Oy:n hallitusten jäsen. 
Yksityiselämä.
Siitonen oli vuodesta 1969 naimisissa laulaja-lauluntekijä Matti ”Fredi” Siitosen kanssa tämän kuolemaan saakka 2021. Hänellä on kaksi lasta, joista edesmennyt tytär oli laulaja-näyttelijä Hanna-Riikka Siitonen.
Aiheesta muualla.
Tietokonearitmetiikka

Tietokonearitmetiikka tutkii eri lukujärjestelmien ja funktioiden toteuttamista digitaalilogiikalla.
Tyypillisiä lukujärjestelmiä tietokonearitmetiikassa ovat rajoitetut kokonaisluvut ja liukuluvut. Tyypillisiä laskutoimituksia tietokonearitmetiikassa ovat yhteen-, vähennys-, kerto- ja jakolasku. Tietokonearitmetiikkaa kuuluu myös monimutkaisempia toimintoja, kuten formula_1, formula_2, formula_3, formula_4 ja formula_5.
Steve Fossett

James Stephen Fossett (s. 22. huhtikuuta 1944 – katosi 3. syyskuuta 2007, julistettiin kuolleeksi 15. helmikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen miljonääriliikemies, lentäjä ja seikkailija.
Elämä.
Fossett keräsi suuren omaisuuden Yhdysvaltojen rahamarkkinoilla, mutta parhaiten Fossett tunnetaan erinäisistä ilmailuun liittyvistä ennätyksistään. Fossett oli ensimmäinen ihminen, joka kiersi maapallon kuumailmapallolla ilman välilaskuja (vuonna 2002).
Fossett oli naimisissa Peggy Fossettin kanssa vuodesta 1968 lähtien. Parilla ei ollut lapsia. Fossetteilla oli kodit Coloradossa, Chicagossa ja Kaliforniassa. Fossettin parhaimpiin ystäviin kuului miljardööri Richard Branson. 
Ilmailun ennätyksiä.
Fossett teki 62 erilaista maailmanennätystä, ja hänen suurin intohimonsa olivat purjelentokoneet. 28. helmikuuta 2005 Fossett lähti matkaan GlobalFlyer-suihkumoottorikoneella tavoitteenaan kiertää maapallo alle 80 tunnissa yksin, ilman välilaskuja ja yhdellä tankillisella. Fossett onnistui yrityksessään.
Fossett oli mukana 29. elokuuta 2006 ennätyksessä toisena lentäjänä, jossa purjelentokoneella ensimmäisen ja tähän asti ainoan kerran päästiin stratosfääriin ja saavutettiin 15 447 metrin lentokorkeus.
Katoaminen.
Fossett katosi lentomatkalla Nevadan osavaltion autiomaassa 3. syyskuuta 2007. Hän katosi lähdettyään lentoon pienkoneella Barron Hiltonin yksityiseltä lentokentältä. Fossettin etsinnät eivät tuottaneet tulosta ja chicagolainen tuomioistuin julisti Fossettin kuolleeksi helmikuussa 2008. 1. lokakuuta 2008 Steve Fossettin lentokoneen hylky löytyi Sierra Nevadan vuoristosta, Mammoth-järvien läheisyydestä noin kolmen kilometrin korkeudella vuoristossa. Hylystä löytyi ihmisen jäännöksiä ja noin kilometrin päässä hylystä ihmisen luita, jotka DNA-testissä varmistuivat kuuluvan Fossettille.
16 millimetrin filmi

16 millimetrin filmi (tai 16 mm) on elokuvaukseen tarkoitettu filmiformaatti. Formaatin kehitti Kodak vuonna 1923 kilpailemaan Pathen 9,5 mm -amatöörifilmiformaatin kanssa. Ammattilaiset ottivat sen sittemmin käyttöön muun muassa televisiouutisten ja dokumenttielokuvien kuvaamiseen. Myöhemmin 8-millimetriset filmiformaatit korvasivat sen amatöörikäytössä. Nykyään ammattikäytössä suositumpi on ääniraidaton Super 16 -formaatti, kun taas perinteinen 16 millimetrin filmi on jäänyt vakavien harrastelijoiden ja elokuvaopiskelijoiden käyttöön.
16-millimetristä filmiä esiintyy sekä yksi- että kaksiperforoituna. Yksiperforoidussa filmissä on filminsiirtorei'itys vain filmin toisessa reunassa ja kaksiperforoidussa filmissä kummassakin reunassa. Yksiperforoidulla filmillä kuvaruudun toiselle puolelle jäävää tyhjää tilaa on esityskopioissa käytetty usein ääniraidan paikkana. Yksiperforoitu filmi on yhteensopiva Super 16 -formaatin kanssa, mutta ei sellaisten 16 millimetrin filmiä käyttävien kameroiden kanssa, joissa voi käyttää vain kaksiperforoitua filmiä. Kaksiperforoidulle 16-millimetriselle filmille ei nykyisin enää juurikaan kuvata. Ainoastaan Kodak valmistaa sitä hyvin pienissä määrin. Yksiperforoitua 16-millimetristä filmiä valmistavat sekä Kodak että Fujifilm, jotka molemmat tarjoavat useimpia 35 millimetrin filmilaatuja myös tässä pienemmässä koossa. 
Yleensä filmiä kuvataan 120 metrin (400 jalan) keloissa, jolloin nopeudella 24 kuvaruutua/sekunnissa yhdelle kelalle mahtuu noin 11 minuuttia. Harrastelijat käyttävät usein pienempiä 30 metrin keloja, joille voi kuvata hieman alle kolme minuuttia kuvamateriaalia. Normaalia pitemmät 240 metrin filmit tuottavat hankaluuksia esitettäessä, koska ne eivät mahdu pienikokoisiin projektoreihin.
9,5 millimetrin filmi

9,5 millimetrin filmi (tai 9,5 mm) on elokuvaukseen ja projisointiin tarkoitettu filmiformaatti ja ensimmäinen kaitafilmiformaatti. Formaatin kehitti Pathé Frères vuonna 1922 projisointikäyttöön Pathé Baby -elokuvaprojektorille. Siitä tuli kuitenkin niin suosittu Euroopassa, että Pathé kehitti seuraavana vuonna Pathé Baby -kameran, joka käytti 9,5-millimetristä filmiä. Myös kameraa ostettiin paljon kotikäyttöön, ja 9,5 millimetrin filmiformaatti säilytti suosionsa 1960-luvulle asti, jolloin Super 8 valtasi Euroopan markkinat. Nykyään 9,5 millimetrin filmille kuvaa vain hyvin vähäinen määrä formaatille omistautuneita harrastelijoita.
9,5-millimetrisen filmin kuva-ala on kutakuinkin yhtä suuri kuin sen kilpailijan, 16 millimetrin filmin. 9,5 millimetrin filmiformaatti eroaa kuitenkin muista formaateista merkittävästi, koska sen siirtoreiät sijaitsevat filmin keskellä ruutujen välissä, eikä filmin laidoissa; tällöin filmiä käytetään tehokkaammin, koska filmistä jää valottamatta vain hyvin pieni osa. Esityskopioihin liitettiin yhden millimetrin leveä magneettiääniraita. Mykille 9,5-millimetrisille esityiskopioille erikoinen piirre oli elokuvien välitekstien esittäminen: väliteksti oli filmillä vain yhdellä kuvaruudulla, jota edeltänyt ylimääräinen perforaatio viesti projektorille, että se näyttää välitekstin ruutua kymmenen sekuntia, ja sen jälkeen elokuvan esittäminen jatkui normaalisti. Tällöin filmiä voi säästyä 159 ruutua.
Hermann Emil Fischer

Hermann Emil Fischer (9. lokakuuta 1852 – 15. heinäkuuta 1919) oli saksalainen kemisti. Hän selvitti muun muassa sokereiden rakenteita ja keksi niiden synteettisiä valmistustapoja. Fischer sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1902 uusien sokeri- ja puriiniryhmien synteesistä.
Fischer on antanut nimensä Fischerin projektiolle.
Työ.
Fischer aloitti uransa vuonna 1884 tutkimalla yksinkertaisia sokereita. Fischer esitti aldehydisokerien yleisen (avoketjuisen) rakenteen ja vuoteen 1891 mennessä hän oli selvittänyt glukoosin ja eräiden muiden yksinkertaisten sokereiden avoketjuisen rakenteen. Myöhemmin hän selvitti kaikkien kahdeksan aldoheksoosiparin rakenteet, myös luonnossa esiintymättömien guloosin ja idoosin. Hän käytti kokeissaan laajasti itse keksimäänsä reagenssia, fenyylihydratsiinia.
Fischer tutki myös puriineja kuten kofeiinia, ksantiinia, teobromiinia ja guaniinia. Hän syntetisoi osan tutkimistaan puriineista. Hän pystyi myös selittämään, että proteiinien aminohapot liittyvät toisiinsa peptidisidoksella (-CONH-) ja nimesi yhdisteet polypeptideiksi.
Fischerin luonnontuotteita koskevat keksinnöt perustuivat yksinomaan orgaanisen kemian menetelmien soveltamiseen. Hänen jälkeensä tutkimus on painottunut voimakkaasti fysikaalisiin menetelmiin kuten kromatografiaan ja röntgendiffraktioon.
Elämä.
Fischerin isä olisi toivonut poikansa työskentelevän perheen puutavarayrityksessä. Liike-elämä ei kuitenkaan miellyttänyt tätä ja isä sanoi: ”Poika on liian typerä liikemieheksi, joten hänen on viisaampaa ryhtyä opiskelemaan.” Fischer olikin loistava oppilas ja hän aloitti Bonnin yliopistossa fysiikan ja kemian opinnot. Hän väitteli tohtoriksi Strasbourgissa, jossa hän keksi fenyylihydratsiinin.
Hänen elämänsä loppu oli traaginen. Kaksi hänen kolmesta pojastaan kuoli ensimmäisessä maailmansodassa ja hänen oma terveytensä tuhoutui elohopean ja fenyylihydratsiinin myrkyllisiin vaikutuksiin. Hän sairastui lopulta syöpään, joka yhdessä hänen poikiensa menetyksen aiheuttaman depression kanssa sai hänet tekemään itsemurhan.
Waringin probleema

Waringin probleema on seuraava englantilaisen matemaatikko Edward Waringin vuonna 1770 esittämä ongelma.
"Onko jokaista luonnollista lukua "k" kohti olemassa sellainen vakio g(k), että jokainen luonnollinen luku voidaan esittää enintään g(k):n luonnollisen luvun k:nnen potenssin summana?"
Ongelma on selkeä yleistys Lagrangen neljän neliön lauseesta. Tämän lauseen mukaan jokainen luonnollinen luku voidaan esittää enintään neljän neliön summana, esimerkiksi 310 = 172 + 42 + 22 + 12. Siis vakio g(2) on 4.
Otaksuman todisti oikeaksi saksalainen David Hilbert vuonna 1909. Todistus osoittaa, että tällainen vakio on olemassa, mutta ei kerro miten se lasketaan annetulle luvulle k. Myöhemmin on todistettu esimerkiksi että g(3)=9 ja g(4)=19.
Sam Spade

Sam Spade on päähenkilö Dashiell Hammettin romaanissa "Maltan haukka" ("The Maltese Falcon", 1931) ja sen pohjalta tehdyissä elokuvissa. Romaani julkaistiin ensimmäisen kerran jatkokertomuksena Black Mask -kioskikirjallisuuslehdessä.
Sam Spade liitetään yleensä Humphrey Bogartiin, näyttelijään, joka esitti hahmoa kuuluisimmassa, vuonna 1941 valmistuneessa elokuvassa "Maltan haukka". Tämä elokuva oli jo kolmas filmatisointi kirjasta. Elokuvasta kuuluisaksi tullut Bogart loi roolissa yksityisetsivän perustyypin, joka on vaikuttanut film noir -hahmoihin siitä lähtien – huolimatta siitä, että hän ei onnistunut värjäämään tukkaansa kirjan vaatimaksi vaaleaksi, häntä pidettiin liian pienenä ja tummana rooliin eikä hän ollut riittävän ”elostelija”.
George Segal esitti Sam Spade Junioria vuoden 1974 parodiassa The Black Bird.
Radiossa Sam Spadea esitti Edward G. Robinson 1943 Lux Radio Theatern tuotannossa ja Bogart itse 1946 "Academy Award Theaterissa". Molemmat esitti CBS. 1946–1951 radioshow’ta kutsuttiin nimellä "The Adventures of Sam Spade" (esitykset ABC, CBS ja NBC), esiintyjinä Howard Duff ja myöhemmin Steve Dunne. Sarja oli tehty suurelta osin kieli poskessa.
Alejandro Amenábar

Alejandro Fernando Amenábar Cantos (s. 31. maaliskuuta 1972 Santiago, Chile) on espanjalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, jota pidetään yhtenä maansa merkittävimmistä nykyohjaajista. Hän on toiminut myös näyttelijänä ja säveltäjänä omassa tuotannossaan.
Amenábar syntyi 1972 Santiagossa espanjalais-chileläiseen perheeseen. Vuonna 1973, kaksi viikkoa ennen Augusto Pinochetin vallankaappausta perhe muutti Espanjaan. Amenábarilla on sekä Chilen että Espanjan kansalaisuus. 
Alejandro Amenábar on saanut lukuisia elokuvapalkintoja. Hänen elokuvansa "Meri sisälläni" voitti muun muassa 14 Goya-palkintoa Espanjassa, sekä parhaan ulkomaisen elokuvan Oscarin helmikuussa 2005.