tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aalen

Aalen on kaupunki Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa. Se sijaitsee 70 kilometriä Stuttgartista itään ja 48 kilometriä Ulmista pohjoiseen. Kaupungin asukasluku oli kesäkuun 2022 lopussa 68 687. Aalen on Ostalbkreisin piirikunnan keskuskaupunki.
Kaupungin elinkeinoelämän rungon muodostaa metalliteollisuus, lisäksi on muun muassa paperi- ja tekstiilituotantoa. Aalenissa on myös terveyskylpylä ja entiseen kaivokseen rakennettu ilmastohoitola astmapotilaille.
Kaupungin keskustassa on muutamia hyvin säilyneitä kiltataloja sekä vuodelta 1636 peräisin oleva raatihuone.
Historia.
Aalenin juuret ovat roomalaisten sotilaiden leiripaikassa noin vuodelta 150, mutta varsinainen nykyinen kaupunki on noin tuhat vuotta nuorempi. Aalen perustettiin 1240-luvulla, ja vuonna 1360 keisari Kaarle IV teki siitä valtakunnankaupungin. Aalen oli valtakunnankaupunki vuoteen 1803 asti. Rautatieyhteys kaupunkiin saatiin 1861.
Ystävyyskaupungit.
Lähde:
Metallin sulatus

Sulatuksella tarkoitetaan tapahtumaa, missä kappaleeseen on tuotu riittävästi energiaa jotta:
Perinteisissä valmistusprosesseissa metalli sulatetaan vähintään kahteen otteeseen. Ensimmäinen sulaprosessi tehdään prosessimetallurgisessa vaiheessa, kun malmista tehdään metallia. Jälkimmäinen sulatus tehdään, kun valmistus metalliseksi puolituotteeksi alkaa.
Uudet prosessi- ja jauhemetallurgiset innovaatiot ovat tehneet ainakin teoriassa mahdolliseksi ohittaa metallin sulatusprosessit. 
Sulatusmenetelmiä ovat:
 Metallin sulatus liekillä vanhin tapa. 
 Induktiosulatusuuneja on kahdentyyppisiä; kouruinduktori ja ”coreless”.
Cordova

Cordova on kaupunki Alaskassa Copperjoen suun lähellä Orca Inletin päässä Prince William Soundin itäpuolella.
Vuoden väestönlaskennassa Cordovan asukasluku oli 2 454. Näistä oli etnisesti 71,11 % valkoisia ("white"), 10,35 % Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia ja 10,07 % aasialaisia ("Asian").
Noin 80 kilometrin päässä Cordovasta on silta, joka tunnetaan nimellä Million Dollar Bridge. Tämä silta romahti vuoden 1964 maanjäristyksessä.
Historiaa.
Cordovan alue on vanhastaan tyynenmerenjuppikien (alutiiqit) asuinaluetta. Don Salvador Fidalgo nimesi Orcan salmen vuonna 1790 Puerto Córdovaksi Espanjan Cordoban mukaan. Kullanetsijät perustivat sinne 1884 kaupungin, joka on nykyisin nimeltään Cordova. Nimen Cordova antoi sille Copper River and Northwestern Railwayn rakentaja Michael Heney Puerto Córdovan salmen mukaan.
Yksi Alaskan ensimmäisistä öljykentistä löydettiin 1902 Katallasta 76 kilometriä Cordovasta kaakkoon. Kun Katalla todettiin huonoksi satamapaikaksi, Cordovasta tuli rautatien pääteasema ja satama, jonka kautta Kennicottista louhittu kuparimalmi oli tarkoitus kuljettaa muualle. Ensimmäinen kuparimalmilasti lastattiin höyrylaiva Northwesterniin ja kuljetettiin Tacomaan huhtikuussa 1911. Kuparikaivokset olivat toiminnassa vuoteen 1938 ja tuottivat yli 200 miljoonan dollarin edestä kuparia, kultaa ja hopeaa. Katallan öljykenttä tuotti vuoteen 1933, jolloin se tuhoutui tulipalossa.
Cordovan talous perustuu nykyisin kalastukseen ja kalasäilyketeollisuuteen sekä jonkin verran turismiin. Cordovassa on suuri kalastuslaivasto, joka toimii Prince William Soundilla, sekä kalankäsittelylaitoksia.
Apatiitti (kaupunki)

Apatiitti () on Murmanskin alueen toiseksi suurin kaupunki Luoteis-Venäjällä. Noin 63 000 asukkaan kaupunki sijaitsee Kuolan niemimaan länsiosassa Imandrajärven itäpäässä, Hiipinätuntureiden eteläpuolella.
Apatiitti on kaivosteollisuuskaupunki, jonka apatiittikaivokset avattiin vuonna 1929. Kaivosten ympärille kehittyi taajama, josta tuli kaupunki vuonna 1966. Fosfaattilannoitteissa käytettävän apatiitin tuotanto on aiheuttanut pahoja ympäristötuhoja kaupungin ympäristössä. Muurmannin rata kulkee Apatiitin kautta, jossa siitä erkanee haararata Hiipinään. Kaupungin itäpuolella on lentokenttä.
Suurten kaivosteollisuusyksiköiden lisäksi kaupungissa on muun muassa useita Venäjän tiedeakatemian Kuolan tiedekeskuksen laitoksia.
Apatiitin suomalainen ystävyyskunta on Keminmaa.
Apatiitin kaupunkipiirikunta.
Apatiitin kaupunki on Apatiitin kaupunkipiirikunnan () hallinnollinen keskus. Kaupunkipiiri käsittää seuraavat asutuskeskukset:
Vanukas

Vanukas on yleensä jälkiruokana nautittava maitopohjainen ruokalaji. Siitä on kaksi versiota: puuromainen ja vaahdotettu. Puuromaisen version aineksina on maidon lisäksi jotakin viljaa esimerkiksi riisiä tai mannasuurimoita, sokeria, kiinteyttävää kananmunaa ja jotakin makua antavaa ainetta kuten kaakaota, kinuskia, rusinoita, sitruunaa tai vanilliinia. Vaahdotetun version perusaineksena on kerma tai maitorahka ja muina ainesosina hapate, kananmuna, sokeri, tärkkelys sekä makua antamassa marjoja tai hedelmiä.
Vanukkaalle saadaan kiinteä, hyytelömäinen rakenne eri tavoin, esimerkiksi paistamlla uunissa tai kiehauttamalla. Erityisen kiinteät vanukkaat voidaan tarjota lautaselle kumottuina. Muilla ainesosilla vanukkaista saadaan eri makuisia: perinteisiä vanukkaita ovat muun muassa paahtovanukas, suklaavanukas, vaniljavanukas ja luumuvanukas. Vanukastyyppejä ovat myös leivän ja vanukkaan seos leipävanukas ja pullan ja vanukkaan seos pullavanukas. Baijerilainen vanukas sisältää kiisseliä ja vaahdotettua kuohukermaa. Creeme caramel on vanukas, joka tehdään osittain paahdetusta sokeriliemestä. Vanukasta kypsennettäessä höyryssä vanukasastian päälle laitetaan folioarkki. Uunivanukkaita ovat englantilainen uunivanukas ja pienet ranskalaiset uunivanukkaat. Nykyään vanukkaita myydään elintarvikeliikkeissä valmiissa annoksissa sekä jauheena, johon lisätään maito.
Arild Midthun

Arild Midthun (s. 6. toukokuuta 1964 Bergen) on norjalainen Disney-sarjakuvien tekijä.
Arild Midthun aloitti sarjakuvapiirtäjän uransa 13-vuotiaana bergeniläisessä sanomalehdessä Tormod Løklingin käsikirjoittamalla stripillä. Sen jälkeen hän on avustanut norjalaista Mad-lehteä, "Pytonia", ja Mustanaamiota. Lisäksi Midthun on piirtänyt paljon kotimaassansa perinteisiä joulualbumeja ja päivästrippiä "Poppa &amp; Pestus". Hänen ensimmäinen Suomessa ilmestynyt Ankka-sarja on "Ei perheen pienimmille", joka julkaistiin Aku Ankka -lehdessä vuonna 2005. Midthun on piirtänyt paljon Pohjola-aiheisia sarjoja, muun muassa Hansa-tarinasarjan, jossa ankat poikkesivat jokaisessa Hansaliiton kaupungissa, myös Turussa sekä Pohjan sota -tarinasarjan, jossa Ankat etsivät esi-isänsä aarretta Pohjoismaissa. Lisäksi monissa hänen tarinoissaan seikkailee Pohjolan jumalia.
Midthun asuu nykyisin Sonissa Oslon eteläpuolella vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa. Norjalaisen Aku Ankka -lehden Donald Duckin toimittaja on hänen vanha ystävänsä Tormod Løkling.
Grand Rapids (Kanada)

Grand Rapids on kaupunki Manitoban provinssin keskiosassa Kanadassa. Kaupunki sijaitsee Winnipegjärven länsirannalla sen pohjoisosassa, paikassa jossa Saskatchewanjoki laskee Cedarjärven kautta Winnipegjärveen. Joen etelärannalla sijaitsee Grand Rapids First Nation -intiaanireservaatti. Nimi Grand Rapids, "suuret kosket", on peräisin kaupungin paikalla ennen virranneesta vuolaasta koskesta, joka sittemmin on padottu.
Kaupungin ja intiaanireservaatin yhteenlaskettu asukasluku on noin 987.
Historiaa.
Grand Rapidsin historia kauppapaikkana alkoi vuonna 1741, kun Pierre La Vérendrye perusti nykyisen keskustan itäpuolelle, Saskatchewanjoen pohjoisrannalle Fort Bourbonin linnoituksen.
Grand Rapidsin kaupunki kehittyi Saskatchewanjoen suulle turkiskaupan myötä. Kun liikenne Winnipegjärvellä ja Saskatchewanjoella lisääntyi 1800–1900-lukujen vaihteessa, Grand Rapidsin asema kauppapaikkana vahvistui hieman. Alusten lasti ja matkustajat oli siirrettävä maitse koskien ohitse Winnipegjärven ja Cedarjärven välillä. Myötävirtaan kuorma laskettiin veneissä, mutta raskaiden kuormien nostaminen vastavirtaan vaati runsaasti ihmis- tai hevosvoimaa.
Kaupunki sijaitsi kahden tärkeän Winnipegjärven turkiskauppareitin varrella, sillä se oli sekä Hudson's Bay Companyn että North West Companyn suosimien luontaisten kauppareittien varrella. Alueella on käyty yhtiöiden keskinäisiä valtataisteluja aina turkiskaupan monopolin purkaantumisesta lähtien.
Grand Rapids Tramway.
Kosken rannalle rakennettiin vuonna 1877 viiden ja puolen kilometrin mittainen hevosraitiotie, Grand Rapids Tramway, jonka tarkoitus oli helpottaa purjeveneillä ja kanooteilla saapuneiden tavaroiden ja matkustajien siirtämistä kosken ohitse. Raitiotien kiskotus hankittiin Yhdysvalloista ja kuljetettiin höyryvene SS Colvilella Grand Rapidsiin. Raitiotie oli käytössä vain lyhyen aikaa 1870–1890-luvuilla, kun rautateiden rakentaminen toisaalle käytännössä lopetti Winnipegjärveltä Saskatchewanjoelle kulkevan liikenteen. Grand Rapidsin satamassa riehui tulipalo vuonna 1894, ja tämän yhteydessä tuhoutui useiden satamarakennusten lisäksi myös Hudson's Bay Companyn omistama höyryalus "SS Colvile". Jo vuonna 1900 tämän lyhyen raitiotien liikennöinti oli satunnaista turistiliikennettä lukuun ottamatta päättynyt. Viimeinen maininta raitiotien toiminnasta on vuodelta 1932: tällöin raitiotien on täytynyt olla jo erittäin huonossa kunnossa. Nykyisin kaksi kolmasosaa ratalinjasta on 1960-luvulla rakennetun tekojärven valtaamalla alueella.
Liikenteen väheneminen.
Kun rahtiliikenne pikkuhiljaa siirtyi maanteille, Grand Rapidsin kaupunki on saanut viettää hiljaiseloa. Vielä 1960-luvulle tuo Winnipegjärven luoteiskulman ainoa rantakaupunki sai toimia SS Keenoran välietappina, mutta Keenoran poistuttua liikenteestä ovat pienen sataman ainoat käyttäjät olleet kalastusalukset.
Tim Commerford

Timothy Robert "Tim" Commerford (s. 26. helmikuuta 1968) on yhdysvaltalainen muusikko, joka on toiminut Rage Against the Machine, Audioslave ja Prophets of Rage -yhtyeiden basistina. Commerford on käyttänyt urallaan muun muassa taiteilijanimiä ”Timmy C” ja ”Y.tim.K”.
Elämä.
Commerford syntyi 26. helmikuuta 1968 Kaliforniassa. Hän oli perheensä lapsista nuorin. Hänen isänsä oli ilmailu-insinööri ja hänen äitinsä oli matemaatikko. Hänellä on irlantilaisia ja ranskalaisia sukujuuria. Commerford meni vuonna 2001 naimisiin Aleece Dimasin kanssa, joka on AIDS-aktivisti. Commerfordilla ja Dimasilla on kaksi poikaa, ja perhe asuu Malibussa.
Commerfordilla diagnosoitiin keväällä 2022 eturauhasen syöpä.
Ura.
Commerford tapasi Zack De La Rochan kouluikäisenä. Commerford ja de la Rocha perustivat kitaristi Tom Morellon ja rumpali Brad Wilkin kanssa Rage Against the Machine -yhtyeen vuonna 1991. Yhtyeen ensialbumi ilmestyi vuonna 1992.
Commerford kiipesi vunna 2000 MTV:n Video Music Awards -palkintogaalassa palmulavasteeseen ja kieltäytyi tulemasta alas, kun Rage Against the Machinen kappale Sleep Now in the Fire hävisi parhaan rock-videon palkinnon Limp Bizkitin kappaleelle "Break Stuff". Commerford pidätettiin, ja hän joutui yöksi putkaan. Muistellessaan tapahtumaa Loudwire-musiikkisivuston haastattelussa vuonna 2015 Commerford kutsui Limp Bizkitiä "yhdeksi musiikin historian typerimmistä bändeistä". Yhtye hajosi vuoden 2000 loppupuolella.
Commerford perusti vuonna 2001 Morellon, Wilkin ja Soundgarden-yhtyeestä tunnetun Chris Cornellin kanssa Audioslave-yhtyeen. Audioslave julkaisi kaikkiaan kolme albumia ennen kuin se hajosi vuonna 2007.
Rage Against the Machine yhdistyi uudestaan vuonna 2007 ja kiersi maailmaa vuoteen 2011 asti pitämässä konsertteja. Commerford perusti vuonna 2014 yhtyeen Future User ja vuonna 2015 yhtyeen Wakrat. Hän toimii molempien basistina ja vokalistina.
Commerford perusti Tom Morellon, Brad Wilkin, Public Enemy -yhtyeen Chuck D:n ja Cypress Hill -yhtyeen B-Realin kanssa superyhtyeen Prophets of Rage. Yhtye soittaa alkuperäisen materiaalin lisäksi covereita muun muassa Rage Against the Machinelta, Public Enemyltä ja Cypress Hillltä.
Poliittiset näkemykset.
Commerford on sanonut itseään "salaliittoteoristiksi". Vuonna 2015 Commerford esitti "Rolling Stone" -lehden haastattelussa näkemyksen, että Apollo-kuukävely on väärennös ja että Isis-järjestö on kuvitelma. Commerford on kuulunut Rage Against the Machine ja Prophets of Rage -yhtyeisiin, joiden kappaleiden sanoitukset ovat kantaaottavia.
Craig

Craig on kaupunki Itä-Alaskassa San Alberto Bayn rannalla. Vuoden väestönlaskennassa sen asukasluku oli 1 397. Näistä 67,07% oli etnisesti valkoisia (”white”) ja 21,69% Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia.
Cabernet Sauvignon

Cabernet Sauvignon on yleisin viinin valmistukseen käytettävä punainen rypälelajike. Lajike muodostaa pienistä, sitkeäkuorisista, sinipunaisista rypäleistä hyvin kiinteän tertun. Myöhään kypsyvänä lajikkeena Cabernet Sauvignonia voidaan viljellä vain suhteellisen lämpimässä ilmastossa, eikä se aina ehdi kypsyä kunnolla edes kotiseudullaan Ranskan Bordeaux’n Medocissa ja Gravesissa.
Cabernet Sauvignonin rypäle sisältää paljon siemeniä suhteessa hedelmälihaan, mistä syystä siitä tehdyt viinit ovat yleensä hyvin tanniinisia. Tanniinisuuden pehmentämiseksi viinejä yleensä kypsytetään tammitynnyreissä ja pulloissa ennen myyntiä. Cabernet Sauvignonista valmistetut viinit ovat yleensä pitkäikäisiä ja aromikkaimpia viinejä. Rypäleen tunnistaa viineissä voimakkaan mustaherukkaisesta tuoksusta.
Cabernet Sauvignonin levinneisyyden selittää sen kasvattamisen ja sadonkorjuun helppous. Se soveltuu myös hyvin monenlaiseen maanperään, kunhan vain sen kasvukautena saama lämpömäärä on riittävä. Hyvin lämpimässä ilmastossa, kuten Australiassa, Cabernet Sauvignon tuottaa hedelmäisempää ja vähemmän hapokasta viiniä.
Cabernet Sauvignon -viinien valmistus Bordeaux’ssa.
Bordeaux’n punaviineissä Cabernet Sauvignon rypäleen osuus on korkea, Medocin alueella jopa 80 %. Muina rypäleinä viinissä käytetään Merlotia, Cabernet Francia, Petit Verdotia ja Malbecia, jotka varmemmin kypsyvinä tasoittavat Cabernet Sauvignonin aiheuttamaa epävarmuutta viinin valmistuksessa. 
Rypäleiden murskaamisen ja rankojen poiston jälkeen viinin käyminen alkaa luontaisten hiivakantojen ansiosta 2–3 päivässä. Viinin käymislämpötilan annetaan kohota 29–30 asteeseen mutta ei sen yli. Lämpötilan nousua hillitään sekoittamalla käymistilassa olevaa viiniä pumppaamalla käymissammion pohjalta viiniä kuorten muodostaman keton päälle tai painamalla kettoa viinin sekaan useita kertoja päivässä. Sekoittaminen pidentää myös viinin käymistä muutamalla päivällä aina 5–6 päivään. Käymisen jälkeen viinin annetaan maseroitua viikosta kolmeen viikkoon, jolloin viiniin liukenee väriaineita ja tanniineja kuorista ja siemenistä. Käymisen ja maseroinnin jälkeen tapahtuu bakteeripohjainen malolaktinen käyminen, joka laskee viinin happoisuutta ja parantaa viinin makua. Malolaktinen käyminen voi tapahtua luontaisten tai kasvatettujen bakteerien avulla.
Cabernet Sauvignonista tehty viini tarvitsee kypsytyksen tammitynnyrissä, jossa viinin tanniinit pehmenevät ja viini saa aromaattista ilmeikkyyttä. Hyvin tehty viini kypsytetään tammitynnyreissä, joista yleensä noin kolmasosa on uusia. Vain harvojen huipputilojen viini on riittävän hedelmäistä, että viinin kypsytykseen kannattaa käyttää kokonaan uusia tynnyreitä, sillä uudet tynnyrit ovat kallis investointi. Uudet tynnyrit luovuttavat enemmän aromeja viiniin ja vaikuttavat sitä kautta viinin laatuun ja tyyliin. 
Tynnyrikypsytys kestää yleensä 12–18 kuukautta. Kypsytyksen aikana viinieriä sekoitetaan tynnyristä toiseen, aluksi kerran kuukaudessa mutta kypsytyksen jatkuessa harvemmin. Tynnyrikypsytyksen loppuvaiheessa viini kirkastetaan bentoniitilla tai kananmunan valkuaisella. Ennen pullotusta viini yleensä vielä suodatetaan.
Meloni

Meloni eli herkkumeloni ("Cucumis melo") on kurkkuihin kuuluva kasvi. Sen hedelmää kutsutaan samalla nimellä. Ravinnoksi käytettäviä lajikeryhmiä ovat muun muassa cantaloupenmeloni eli verkkomeloni, galiameloni ja hunajameloni.
Meloni on yksivuotinen köynnös, joka kasvaa noin 1,5 metriä pitkäksi.
Meloni kuuluu eri sukuun kuin "Citrullus"-sukuun kuuluva vesimeloni. Melonit ovat yleensä vesimeloneita kiinteämpiä, ja niissä siemenet sijaitsevat hedelmän keskellä. Vesimeloneissa siemenet ovat tasaisesti jakautuneet koko hedelmälihaan.
Kun melonia haistelee kantaa vastapäätä hedelmän toiselta puolen, raaka meloni on lähes hajuton, kypsä taas tuoksuu hyvin voimakkaasti.
Zack de la Rocha

Zacharias Manuel "Zack" de la Rocha (s. 12. tammikuuta 1970 Long Beach, Los Angelesin piirikunta, Kalifornia) on funk-muusikko, muusikko, runoilija ja aktivisti, joka tunnetaan parhaiten yhdysvaltalaisen Rage Against the Machine -yhtyeen laulajana ja sanoittajana.
High schoolissa de la Rocha kiinnostui punk- ja hardcore-musiikista. Hän lauloi ja soitti kitaraa yhtyeessä nimeltä "Hardstance". Hänen kiinnostuksensa yhtyeistä kuten Bad Religion ja Sex Pistols kääntyi yhtyeisiin kuten Minor Threat, Bad Brains ja The Teen Idles.
De la Rocha perusti yhtyeen nimeltään Inside Out, joka julkaisi singlen "No Spiritual Surrender", Revelation Recordsin kautta vuonna 1990, ennen hajoamistaan.
De la Rocha kiinnostui hip hop -musiikista ja aloitti breikkaamisen paikallisissa klubeissa, joissa hän tapasi Tom Morellon ja Brad Wilkin. He perustivat Rage Against the Machinen, johon liittyi myös de la Rochan ystävä Tim Commerford.
Rage Against the Machinestä tuli yksi poliittisimmista yhtyeistä, jota soitettiin radiossa ja jonka musiikkivideoita näytettiin MTV:llä. De la Rocha taisteli henkilöiden, kuten Leonard Peltier ja Mumia Abu-Jamal, oikeuksista ja tuki Zapatista-liikettä Meksikossa.
Rage Against the Machinen toinen ja kolmas albumi olivat listaykkösiä Yhdysvalloissa, mutta eivät herättäneet poliittisesti liikettä, mitä de la Rocha olisi halunnut.
Lokakuussa 2000 de la Rocha lähti yllättäen Rage Against the Machinestä. Jotkut pitävät syynä Tim Commerfordin temppua MTV Video Music Awardseissa 2000.
De la Rocha ryhtyi myöhemmin työstämään sooloalbumiaan. Monia nimekkäitä yhteistyökumppaneita (muun muassa Trent Reznor, DJ Muggs ja ?uestlove) sisältänyt hanke meni kokonaan pieleen de la Rocha jätettyä ilmestymättä albumin viimeistelyvaiheisiin.
Siitä huolimatta muutamia hänen kappaleitaan, kuten "We Want It All" ja "March of Death", on julkaistu internetissä. "March of Death" on poliittinen kannanotto Irakin sotaan.
Kurkut

Kurkut eli satokurkut ("Cucumis") on kurkkukasveihin kuuluva kasvisuku. Ne ovat ruohovartisia, meheviä köynnöksiä jotka tarttuvat alustaansa imukärhöjen avulla. Sukuun kuuluu noin 30 lajia, joista toiset elävät alkujaan Aasiassa (esimerkiksi kurkku), toiset taas Afrikassa (esimerkiksi meloni). Monia lajeja viljellään yleisesti ravinnoksi.
Radio Voima

Radio Voima on Lahdessa toimiva kaupallinen paikallisradio. Radion päätoimittaja ja toimitusjohtaja on Matti Eve.
Radio Voima kuuluu Lahdessa (Radiomäki) taajuudella 98,6 MHz ja Itä-Hämeessä (Nuoramoinen) taajuudella 94,9 MHz. Lähetys kuului muutamien vuosien ajan myös Kymenlaaksossa (Jaala) taajuudella 91,0 MHz. Lokakuussa 2022 Hämeen Media sai Radio Voimalle toimiluvan Hausjärvelle.
Radio 99 (nyk. Radio Voima) valittiin Vuoden 2005 radioksi. Taajuudella toimi marraskuusta 1990 paikallisradio nimeltään Lahden Kanava 99 ja sen alkuperäinen taajuus oli 99,0 MHz. Toimintaa pyörittäneen Tiimarin perustajana tunnetun Kari Sulkasen omistaman yhtiön ajauduttua konkurssiin 2000-luvun alussa taajuudella jatkoi työntekijöiden voimin Monday's Special Oy. Radioaseman nimenä oli Radio 99 marraskuuhun 2007 asti. Radio Voiman taustayhtiö Monday´s special kuuluu nykyään Päijänne Mediaan.
Radio Voiman kuuluvuusalue laajeni 1. marraskuuta 2025 Kouvolaan 95,8 MHz, Kotkaan ja Haminaan 99,9 MHz.
Mediatalo Keskisuomalaisen radiokanavilla Radio Keskisuomalainen, Savon Aallot, Radio Tempo, Karjalainen Syke ja Radio Voima tulee sunnuntai-aamuissa klo 10–11 sekä uusintoina tiistai- ja torstai-illoissa klo 18–19 Heikki ”Hector” Harman juontama musiikin erikoisohjelma Pop eilen – toissapäivänä, jossa soitetaan 50-, 60- ja 70-lukujen musiikkia.
Flynnin ilmiö

Flynnin ilmiö tarkoittaa älykkyyttä mitattaessa esiintyvää pitkän aikavälin kehitystä, jossa tulosten keskiarvo väestötasolla nousee ajan myötä. Havainto on nimetty uusiseelantilaisen filosofin ja älykkyystutkijan James R. Flynnin mukaan. 
Ilmiön selitysyrityksiä ovat olleet muun muassa pienempi perhekoko, tehokkaampi koulutus, ravinnon kehittyminen, elinympäristön monimutkaistuminen ja heteroosi eli alleelien sekoittumisen tuomat hyödyt yksilönkehityksessä. Havainto saattaa ihmetyttää varsinkin ihmisiä, jotka uskovat älykkyystestien mittaavan ihmisyksilön absoluuttista, muuttumatonta älykkyyttä, koska se tarkoittaisi, että uudet sukupolvet ovat aina aiempia älykkäämpiä. Flynn itse ei usko tähän. 
Vuonna 2001 Flynn ja ekonomi William T. Dickens esittivät mekanismin, jolla ympäristötekijöiden vaikutus älykkyysosamäärään voisi korostua takaisinkytkennän kautta artikkelissa ”Heritability estimates versus large environmental effects: The IQ paradox resolved”, joka julkaistiin "Psychological Review" -lehdessä.
Vuonna 2005 Colom ryhmineen esitti aineistoa, jossa espanjalaisten lasten älykkyysosamäärä kasvoi sitä enemmän mitä enemmän heidän ravintonsa parani.
Koulutuksen ja Flynnin ilmiön suhdetta puolestaan ovat tutkineet viime aikoina esimerkiksi Teasdale ja Owen (2005). He havaitsivat, että 500 000 tanskalaisen miehen ÄO-testauksissa vuosien 1959 ja 2004 välissä oli nousua 1990-luvun loppua kohti ja sitten lasku 1990-lukua edeltäneelle tasolle. He arvelivat, että tätä kehitystä edesauttoi samaan aikaan tapahtunut opiskelijamäärien väheneminen 16–18-vuotiaille tarkoitetuissa kolmivuotisissa edistyneemmän tason koulutusohjelmissa.
Viisi (yhtye)

Viisi on vuonna 2003 perustettu viiden naisen muodostama a cappella -yhtye. Kokoonpano on julkaissut kaksi albumia sekä tehnyt satoja yrityskeikkoja ja lukuisia konsertteja. Yhtyeessä laulavat Virpi Eroma, Saima Hyökki, Pauliina Kokkonen, Essi Marila ja Aliina Mäkitalo. Viisi on uransa alusta lähtien sovittanut kaikki kappaleensa itse, ja maaliskuun lopussa 2010 julkaistun esikoisalbumin kaikki laulut ovat yhtyeen jäsenen Virpi Eroman sävellyksiä. Sanoituksia yhtyeelle ovat tehneet muun muassa Mariska, Paula Vesala, Heimo Hatakka ja Inka Nousiainen.
Keväällä 2011 Helsingissä alkaneella "Viiden vietävänä" -klubilla loppuunmyydyilla keikoilla vierailijoina olivat muun muassa Maija Vilkkumaa, Tuure Kilpeläinen, Hanna Pakarinen ja Mariska. Menestysklubin innoittamana yhtye teki vuonna 2012 eri puolella Suomea vierailleen "Viiden vietävänä Maija Vilkkumaa" -kiertueen. Yhtyeen perinteisiin on kuulunut myös vuosittainen joulukiertue.
Viisi jäi tauolle kesällä 2013, mutta yhtye on senkin jälkeen edelleen esiintynyt yksityistilaisuuksissa. Lokakuun 2013 lopussa yhtye teki kolme kaupunkia kattaneen Kiinan kiertueen. Lokakuussa 2014 Viisi ilmoitti lopettavansa toimintansa huhtikuussa 2015 Savoy-teatterissa järjestettävään konserttiin.
Geoff Rowley

Geoffery Joseph Rowley (s. 6. kesäkuuta 1976 Liverpool, Englanti) on ammattilaisrullalautailija, joka nykyisin asuu Huntington Beachissä, Kaliforniassa. Geoff aloitti rullalautailun 13-vuotiaana, ja on rullalautaillut yli 18 vuotta. Hän varttui Ison-Britannian kaduilla lautaillen ja valittiin Thrasher-lehden vuoden rullalautailijaksi vuonna 2000. Hänen nimikkotemppunsa on Rowley Darkslide. Geoff nauttii valokuvaamisesta ja metsästämisestä, vaikka omaakin vahvan vegaanihistorian. Myös straight edge -aatteen Geoff on hylännyt menneisyyteen.
Pakilan Visa

Pakilan Visa on urheiluseura, joka on perustettu vuonna 1936. Seuran toimintalajeina ovat koripallo, salibandy, yleisurheilu ja kuntourheilu. Pakilan Visan toiminta-alue on Pohjois-Helsinki, mutta jäseniä on ympäri pääkaupunkiseutua.
Historiaa.
Pakilan Visalla oli tärkeä osa Pakilan työväenliikkeen toimintaa, jolle oli ominaista 1930-luvulla vasemmistolainen suuntautuminen. Muiden entisten pakilalaisten vasemmistolaisyhdistysten, kuten työväenyhdistys Salaman tavoin pakilalaiset urheiluseurat joutuivat aikoinaan valtion seurantaan: yksi Pakilan Visan edeltäjistä, Pakinkylän Veljet, lakkautettiin 1932, ja sen toimipaikka Pakilan työväentalo takavarikoitiin.
Nykyinen toiminta.
Pakilan Visa on merkittävä koripallon kasvattajaseura. Joukkueita on 7-vuotiaista 18-vuotiaisiin. Koripallojoukkueet pelaavat Koripalloliiton Eteläisen alueen sarjoissa. Palloiluun keskittyvät liikuntaleikkikoulut toimivat Käpylän, Kumpulan ja Pakilan alueilla. 
Salibandyssa Visalla on poikajoukkueita. Lisäksi kesäisin seura järjestää lasten yleisurheilukouluja. Koripallossa seuralla on lisäksi lukuisia aikuisjoukkueita Eteläisen alueen sarjoissa.
Delta Junction

Delta Junction on kaupunki Alaskassa. Se sijaitsee Delta- ja Tananajokien kohtauspisteessä. Sen asukasluku oli vuonna 840.
Historiaa.
Athapaska-intiaanit ovat asuttaneet Alaskan sisäosia eläen metsästäen ja kalastaen ainakin 10 000 vuotta. 
Vuonna 1928 alueelle tuotiin Montanasta 23 biisonin lauma, koska niiden pelättiin kuolevan sukupuuttoon Yhdysvalloissa. Aluetta, jossa ne vaelsivat kutsuttiin nimellä Buffalo Center, joka on yhteneväinen nykyisen Delta Junctionin kanssa. Nykyinen biisonikanta pidetään noin tuhannessa eläimessä.
Toisen maailmansodan aikana rakennetun Alaska Highwayn ja Richardson Highwayn risteyskohtaan syntyi Delta Junction. Kahdeksan kilometriä etelään Delta Junctionista rakennettiin sodan aikana myös Allen Army Airfield, jota käytettiin tarvikkeiden lähettämiseen Venäjälle. 
Sodan jälkeen perustettiin Yhdysvaltojen armeijan tukikohta Fort Greely lentokentän viereen. Kylmän sodan aikana sitä ja ympäröivää aluetta käytettiin sotilaiden koulutusalueena. Vuonna 1957 Richardson Highway päällystettiin, kuten samaan aikaan myös osia Alaska Highwaysta. Tukikohta ja turismi nostivat alueen taloutta ja sen kaupallinen keskus muutti Big Deltasta Delta Junctioniin. 
North Slopesta löydettiin öljyä vuonna 1968. Öljyputken rakentaminen North Slopesta Valdeziin alkoi vuonna 1974 ja rakennustyöt kohensivat myös Delta Junctionin alueen taloutta. Kaupunki koki kultaryntäykseen verrattavan hetkellisen kasvubuumin. 
1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa Alaskan osavaltio panosti varoja maanviljelyyn ja perusti kaupungin itäpuolelle maatiloja ohranviljelyä varten. Projekti kuitenkin epäonnistui. Poliittiset paineet ja kasvavat kustannukset johtivat projektin lopettamiseen kuvernöörien vaihtumisen myötä. 
1980-luvulla öljyputken rakentaminen päättyi ja uusi valtatie George Parks Highway lyhensi matkaa Anchoragen ja Fairbanksin välillä. Monet matkailijat käyttivät uutta reittiä, ohittaen Delta Junctionin. Nämä seikat aiheuttivat kaupungin talouden alamäen.
1990- ja 2000-luvuilla kaupunkiin on muuttanut paljon ihmisiä entisen Neuvostoliiton alueilta. Vuonna 1995 Fort Greelya alettiin asteittain sulkea. Vuonna 2002 jolloin sulkeminen oli saatu päätökseen, tukikohdassa oli enää 100 työntekijää lähinnä ylläpitotehtävissä. Pian tämän jälkeen Yhdysvaltain hallitus ilmoitti suunnitelmista rakentaa ohjuspuolustustukikohta Fort Greelyyn. 
Viime vuosina Delta Junctionin talous on elpynyt kovaa vauhtia Fort Greelyn ohjustukikohdan rakentamisen myötä. Yritykset kuten Boeing, Boechtel ja Brown and Root ovat avanneet toimistojaan. Delta Junctionin pohjoispuolelle avattiin Pogon kultakaivos lähelle Goodpasterjokea.
Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja

Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja ("Lemony Snicket’s A Series of Unfortunate Events") on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Brad Silberlingin ohjaama elokuva.
Elokuva perustuu kirjailija Lemony Snicketin "Surkeiden sattumusten sarja" -kirjasarjan kolmeen ensimmäiseen osaan.
Juoni.
"Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja" valmistelee alusta lähtien katsojiaan synkkyyteen ja kurjaan tarinaan. Elokuva kertoo Baudelairen perheen kolmen orvoksi jäävän sisaruksen seikkailuista ja vastoinkäymisistä synkässä ja surullisessa maailmassa. Suuri tulipalo vie perheeltä kodin sekä lasten isän ja äidin. Orvoiksi jääneet Sunny, Klaus ja Violet sijoitetaan hullun ja ahneen (ja surkean) hahmon, kreivi Olafin (Jim Carrey), hoiviin. Hänellä on mielessään vain lasten suuren perinnön saaminen itselleen.
Kreivi Olaf ei kaihda mitään keinoja jättiomaisuuden saamiseksi, ja murhaa useita ihmisiä tämä tavoite mielessään. Viranomaiset eivät kuuntele ollenkaan lasten tarinaa, vaan sijoittavat heidät aina vain uusiin perheisiin Olafin saalistettavaksi. Samalla matkataan vaarallisesta seikkailusta toiseen.
Vastaanotto.
Palkinnot.
Elokuva sai Oscar-palkinnon parhaasta maskeerauksesta. Se oli Oscar-ehdokkaana myös lavastuksesta, puvustuksesta ja musiikista.
Martti (nimi)

Martti on miehen nimi. Nimi on latinalaisen "Martinus"-nimen suomalainen vastine; nimi oli alkuaan antiikin roomalaisten käyttämä nimi, joka oli johdettu sodanjumala Marsin nimestä, mutta Eurooppaan se levisi erityisesti pyhän Martinus Toursilaisen kultin myötä.
Martin nimipäivä, martinpäivä, on 10. marraskuuta. Mara on yleinen Martti-nimisistä käytetty lempinimi. Marraskuuhun 2025 mennessä nimi Martti on Suomessa annettu 54 477 miehelle ja ainakin kolmelle naiselle.
Suomalaisen lähetystoiminnan vaikutuksesta nimi on hyvin suosittu myös Namibian Ambomaalla. 1800-luvun lopulla siellä toimi vuosikymmenten ajan lähetyssaarnaaja Martti Rautanen. Rautasen lisäksi nimen suosioon on luultavasti vaikuttanut myös Martti Luther. Maassa on ollut myös Martti-nimisiä kuninkaita. Martti-nimiä annettiin lapsille myös maan itsenäistymiseen vaikuttaneen Martti Ahtisaaren innoittamana. 2020-luvulla Namibiassa on arvioiden mukaan enemmän Martteja kuin Suomessa. Nimestä on käytetty myös muotoja Marti ja Martina. 
Martti-nimen perinteinen vastine ruotsin kielessä on Mårten, viron kielessä Mart, saksassa, ranskassa, englannissa ja useissa muissakin Euroopan kielissä Martin (tai Martín), unkarissa Márton, puolassa Marcin.
Jonna Pirinen

Jonna Marika Christensen (o.s. Pirinen, taiteilijanimeltään Jonna, s. 28. joulukuuta 1982) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja tanssija.
Ura.
Jonna tuli suurelle yleisölle tutuksi vuonna 2002 järjestetystä Popstars-kykyjenetsintäkilpailusta. Jonna valittiin neljänneksi jäseneksi Suomen ensimmäiseen Popstars-bändiin, joka tunnettiin nimellä Gimmel. Erimielisyyksien takia Jonna jätti bändin jo kuukauden jälkeen ja lähti soolouralle. Soolouralle ovat mahtuneet mm. hitit "Tyytyväinen", "Sateen jälkeen", "Paljon tarjolla", "Jäässä" sekä hiphop-artisti Cheekin kanssa tehty duetto "Liiku" ja Cheddar-nimisen hiphop-artistin kanssa tehty "Summer Jam". Jonnan kolmannella albumilla "Lähempänä totuutta" on duetto "Explain" ruotsalaisen popparin Darinin kanssa. 
Vuonna 2003 Jonna esiintyi Marco Bjurstömin musikaaleissa "Grease" (Helsingin Kaupunginteatteri) ja "Hair" (Peacock teatteri). Syksyllä 2004 Jonna juonsi TV2:lla Tarinatalon tuottamaa musiikkiohjelmaa "Voice out!". 
Kolmannen albuminsa jälkeen Jonna lähti etsimään uusia tuulia musiikkiinsa Los Angelesiin USA:han. Hän palasi Suomeen vuonna 2009 äänittämään ensimmäistä englanninkielistä pitkäsoittoaan, jota hän oli aloittanut kirjoittamaan Los Angelesissa. Ensimmäinen sinkku "Puppets" oli mukana Suomen Euroviisukarsinnassa tammikuussa 2011 ja seuraava sinkku "Simple life" julkaistiin kesäkuussa 2011. Kummatkin kappaleet tulevat löytymään vuonna 2013 ilmestyvältä "Proud of me" albumilta.
Jonna esiintyi Joensuussa Hasaniemen kesäteatterin "Rölli ja Metsänhenki" -musikaalissa Milli-keijuna kesällä 2011, esittäen ensimmäistä päärooliaan sitten lukiossa tehtyjen näytelmien.
Tanssijana Jonna teki töitä tanssien mm. dance-artisti K-systemin taustalla sekä Cat People ja Step up showtanssiryhmien riveissä. Jonna on ollut mukana voittamassa kolmea SM-kultaa ryhmätanssissa sekä päihittänyt kaikki ikäisensä naiset yksilösuorituksellaan Disco-ja showtanssin SM-kisoissa vuonna 2002. Jonna on myös toiminut tanssinopettajana ja koreografina vuodesta 1996 alkaen ensin Pohjois-Karjalan tanssiopistolla Joensuussa sekä myöhemmin Helsingin tanssiopistolla sekä Liikuntakeskus Elixiassa. Jonna on itse tehnyt tanssikoreografiat musiikkivideoihinsa "Tyytyväinen", "Kaikki talossa" ja "Puppets" sekä lukuisiin muihin kappaleisiin keikoille vuosien aikana. 
Jonna on kirjoittanut sanat ja melodiat omiin kappaleisiinsa ja tehnyt yhteistyötä mm. Jim Holvayn (The buckinghams), Miika Collianderin (Husky Rescue), Nikki Forovan ja Jukka Immosen kanssa biisiensä sävellystyössä.
Yksityiselämä.
Jonna meni naimisiin tanskalais-amerikkalaisen Flemming Benjamin Christensenin kanssa kesällä 2010. He molemmat kuuluvat mormoneihin. Avioliitto on Jonnan toinen.
Dillingham

Dillingham on kaupunki Lounais-Alaskassa Nushagak Bayn rannalla. Vuoden väestönlaskennassa sen asukasluku oli 2 466. Näistä 52,55% edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja.
Dillingham tunnettiin ennen maailman lohipääkaupunkina. Nykyään kaupallinen kalastus ei ole enää yhtä tuottoisaa johtuen kalanviljelystä.
Historiaa.
Dillinghamin aluetta ovat asuttaneet sekä jupikit että athapaskat. Dillinghamista tuli kaupankäyntikeskus vuonna 1818 venäläisten rakennettua kauppa-aseman. Aluetta kutsuttiin nimellä Nushagak, Nushagakjoen mukaan. Nushagakista tuli paikka, johon Kuskokwimjoen, Alaskan niemimaan ja Cook Inletin ihmiset kerääntyivät kaupankäyntiä tai asumista varten. Vuonna 1837 Nushagakiin rakennettiin venäläinen ortodoksinen lähetysasema. 
Kun Alaska siirtyi vuonna 1881 Yhdysvalloille, Yhdysvaltojen viestijoukot (United States Signal Corps) rakensivat sääaseman Nushagakiin. Vuonna 1884 ensimmäinen lohenpakkaamo Bristol Bayn alueella rakennettiin nykyisen Dillinghamin itäpuolelle. Kymmenen muuta rakennettiin vuoteen 1900 mennessä. Vuonna 1904 kaupungin posti Nushagakin itäpuolella Snag Pointissa ja kaupunki nimettiin Yhdysvaltojen senaattorin Paul Dillinghamin mukaan. Tämä oli kiertänyt ahkeraan ympäri Alaskaa vuonna 1903.
Vuoden 1918 ja 1919 influenssaepidemiat jättivät vain noin 500 asukasta henkiin. Epidemian jälkeen sairaala ja orpokoti perustettiin Kanakanakiin kymmenen kilometriä etelään Dillinghamista. 
Nykyään Dillighamin tärkeimmät elinkeinot ovat ammatti- sekä urheilukalastus, kalanjalostus ja turismi.
Japanin keisarillinen sinetti

Japanin valtiollinen sinetti () tai keisarillinen sinetti on Japanissa vaakunan tapaan käytetty tunnus, johon on kuvattu tyylitelty krysanteemin kukka. Yleisemmin krysanteemisymboleita kutsutaan nimellä "kikukamon" () eli ’krysanteeminkukka-mon’. Japanin laissa ei ole määritelty vaakunaa, joten sen sijaan esimerkiksi Japanin passin kannessa käytetään keisarillista krysanteemisinettiä. Passeissa symbolia on käytetty vuodesta 1926 lähtien.
Historiallisesti krysanteemisymbolia käytettiin myös laajalti aatelin ja daimioiden keskuudessa, ja siitä oli lukuisia erilaisia versioita, joissa krysanteemi saatettiin myös yhdistää muihin elementteihin. Vuonna 1871 sen käyttö rajoitettiin lailla vain keisarihuoneelle. Keisariperhe saa käyttää 16-terälehtistä krysanteemia (), muut keisarihuoneen jäsenet 14-terälehtistä, alapuolelta kuvattua krysanteemia ().
Harlekiini

Harlekiini (, ) on koominen, zanneihin eli köyhälistöön kuuluva
palvelijan tyyppihahmo commedia dell'artessa. Harlekiinihahmo esiintyy myös myöhemmissä pantomiimiesityksissä. Harlekiini on kevytmielinen ja nokkela herrasmiehen nuori miespalvelija sekä palvelustytön liehittelijä. Harlekiini on yleensä näytelmissä johtava palvelija, joka on juonen kannalta keskeisessä asemassa .
Hahmon nimi on peräisin hellequinista, joka oli keskiaikaisissa ranskalaisissa näytelmissä esiintynyt koominen paholainen. Harlekiini nousi 1500-luvun jälkipuoliskolla vähitellen tärkeään asemaan teatteriesityksissä. 
Commedia dell'arten alkuvaiheessa 1500-luvun puolivälissä Harlekiini kuului zanneihin, ovelien ja ahneiden palvelijoiden joukkoon. Harlekiini oli aluksi pelkurimainen ja taikauskoinen, ja häntä vaivasi jatkuva rahan ja ruoan puute. 1600-luvun alkuun mennessä Harlekiinista oli tullut uskollinen palvelija, kärsivällinen, hyväuskoinen ja rakastunut. Viimeksi mainittu ominaisuus johti hänet usein vaikeuksiin, joista hän onnistui selviytymään nokkeluutensa ja loputtoman hyväntuulisuutensa avulla. Harlekiinilla oli löyhä moraali, mutta muista commedia dell'arten palvelijahahmoista poiketen Harlekiini ei ollut luonteeltaan ilkeä, eikä kantanut kaunaa tai kostanut niille, jotka olivat petkuttaneet häntä.
Vuoden 1700 jälkeen Harlekiini otettiin mukaan teattereiden komedioiden pantomiimiesityksiin, mutta sille annettiin uusi rooli – Harlekiinista tuli yksi nuorista rakastavaisista. Tässä roolissa Harlekiini esiintyy nykyisin pantomiimiesityksissä, esimerkiksi Kööpenhaminan Tivolissa.
Harlekiinin asu koostui alun perin talonpoikaispaidasta ja pitkistä housuista, joita oli paikkailtu monilla eri paria olevilla kangastilkuilla. Myöhemmin se kehittyi tiukasti istuvaksi puvuksi, joka oli koristeltu värikkäillä kolmioilla ja vinoneliöillä, ja siihen kuului myös keppi tai puinen miekka. Harlekiinilla on lisäksi kasvoillaan musta puolinaamio. Harlekiini puhui aluksi riettaasti ja töykeästi, mutta hahmon kielenkäyttö on ajan myötä muuttunut hillitymmäksi.
Harlekiinin esikuvan mukaan kehittyneitä kansallisia ilveilijähahmoja ovat Espanjassa Gracioso ja Saksassa Hanswurst.
Raymond Washington

Raymond Lee Washington (15. elokuuta 1953 – 9. elokuuta 1979) oli Los Angelesista peräisin olevan The Crips -katujengin perustaja. Jengi on Yhdysvaltain pahamaineisimpia ja väkivaltaisimpia.
Washington syntyi Texasissa. Vuonna 1969 15-vuotias Raymond Washington perusti ystäviensä kanssa jengin, jonka nimeksi tuli "Baby Avenues". Myöhemmin nimeksi vaihtui "Avenue Cribs" ja vuoteen 1971 mennessä vain "Crips". Se osallistui murhiin, ryöstöihin ja huumeiden salakuljetukseen. Washingtonin ampui kilpailevan jengin jäsen vuonna 1979. Murhaajaa ei koskaan saatu selville.
Kompleksikonjugaatti

Kompleksikonjugaatti (myös liittoluku) kompleksiluvulle saadaan, kun vaihdetaan sen imaginaariosan etumerkki. Kompleksiluvun formula_1 kompleksikonjugaatista käytetään merkintää formula_2 tai formula_3.
Kompleksiluvun
 formula_4
kompleksikonjugaatti on
 formula_5
missä formula_6 on imaginaariyksikkö.
Määritelmästä seuraa, että liittolukujen summa ja tulo ovat reaalilukuja
formula_7
formula_8
Jos kompeksiluku on esitetty polaarimuodossa Eulerin kaavan avulla, eli 
 formula_9,
niin sen kompleksikonjugaatti on
 formula_10
Outi Mäenpää

Outi Kirsti Johanna Mäenpää (s. 24. helmikuuta 1962 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli Teatteri­korkea­koulussa vuosina 1984–1988. Mäen­pää on yksi improvisaatio­teatteri Stella Polariksen perustajäsenistä.
Mäenpään opiskeluaikana Teatterikorkeakoulun johtajana toimi Jouko Turkka. Mäenpää on myöhemmin luonnehtinut Turkkaa väkivaltaiseksi niin henkisesti kuin fyysisestikin, vaikka hän ei omien sanojensa mukaan joutunutkaan tämän silmätikuksi.
Yksityiselämä.
Mäen­pää erosi miehestään Pekka Järvi­lehdosta 2001. Heillä on avio­liitostaan kaksi poikaa. Mäen­pää meni marras­kuussa 2008 kihloihin elo­kuva­tuottaja Kai Nordbergin kanssa ja avioitui hänen kanssaan 22. elo­kuuta 2009 Helsingissä. Avioituessaan Mäen­pää otti miehensä suku­nimen. Paris­kunta erosi vuonna 2014. Mäenpää alkoi seurustella kirjailija Juha Ruusuvuoren kanssa vuonna 2020, he kihlautuivat vappuna 2022 ja avioituivat syksyllä 2024.
Mäen­pää valmistui keväällä 2017 tunne­taito­valmentajaksi tehdäkseen sitä työtä näyttelemisen rinnalla.
Valikoitu filmografia.
Elo­kuvat, joiden rooleista Outi Mäen­pää on palkittu.
Palkinnot.
Outi Mäenpää on palkittu useasti suomalaisilla elo­kuva- ja televisio­palkinnoilla: hän on voittanut Jussi-palkinnon parhaasta nais­pää­roolista kolmesti: elo­kuvista "Lomalla" (2000), "Kukkia ja sidontaa" (2004) ja "Musta jää" (2007) sekä parhaan sivu­osa­näyttelijän Jussin kerran elo­kuvasta "Helmiä ja sikoja" (2003). Parhaan nais­näyttelijän Venla-palkinnon hän sai vuonna 2001 sarjasta "Muodollisesti pätevä". Ruotsissa Mäenpää on palkittu vuonna 2011 Guld­bagge-palkinnolla parhaasta nais­sivu­osasta elo­kuvassa "Sovinto". Lisäksi hän sai elokuvista parhaan nais­pää­osan palkinnon Inter­national Film­festivalilla Liettuassa "Juna­linnut" (1999), parhaan naisnäyttelijän palkinnon Portugalin Festroia-elokuvafestivaalilla "Musta jää" (2008) ja parhaan nais­sivu­osan Guld­baggen, "Sovinto" (2011)
Rabbe Smedlund

Rabbe Gustav Smedlund (s. 6. lokakuuta 1948 Kokkola) on suomenruotsalainen näyttelijä, joka on näytellyt Helsingin kaupunginteatterissa, Lilla Teaternissa, Ryhmäteatterissa, teatteri Viiruksessa ja Klockriketeaternissa. Hänet tunnetaan ennen kaikkea roolistaan Muumipeikon äänenä televisiosarjassa "Muumilaakson tarinoita".
Ura.
Smedlund opiskeli vuosina 1973–1977 Teatterikorkeakoulussa, josta valmistui näyttelijäksi. Sitä ennen hän opiskeli vuoden Göteborgin lähellä sijaitsevan yhteispohjoismaisen kansankorkeakoulun draamalinjalla. 
Smedlund on esiintynyt monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten "Kasvoton mies", "Harjunpää ja kiusantekijät", "Operaatio Stella Polaris", "Salatut elämät" ja "Kotikatu". Hänen merkittävimpiin teatterirooleihinsa kuuluu Georgen rooli näytelmässä "Hiiriä ja ihmisiä", jota esitettiin Helsingin kaupunginteatterissa ja Lilla Teaternissa 2003–2004.
Smedlundin ääni on tuttu lastenohjelmista, ja niistä merkittävimpiin rooleihin kuuluu Muumipeikon ja Nuoren Muumipapan rooli televisiosarjassa "Muumilaakson tarinoita". Hän on ääninäytellyt monissa muissakin animaatiosarjoissa ja -elokuvissa, kuten "Postimies Pate", "Alfred J. Kwak" ja "Pekka Töpöhäntä". Smedlund on myös näytellyt kuunnelmissa sekä lukenut dokumentteja ja luonto-ohjelmia.
Smedlund on kertonut olevansa homoseksuaali. Hän on naimisissa Bosse-nimisen miehen kanssa.
Vuonna 2010 Smedlund palkittiin Pro Finlandia -mitalilla ja 2021 Svenska kulturfondenin palkinnolla.
Smedlund on opettanut näyttelijäntyötä Teatterikorkeakoulussa sekä toiminut kummina kahdelle Teatterikorkeakoulun oppilaalle.
Thai Airways International

Thai Airways International Public Co. Ltd. () on Thaimaan suurin sekä maan kansallinen lentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 1960. Sen päälentoasema on Suvarnabhumin lentoasema ja pääkonttori sijaitsee Bangkokissa Thaimaan pääkaupungissa. Yhtiollä on myös toissijainen solmukohta Phuketin kansainvälisellä lentoasemalla. Thai Airways on vuonna 1997 perustetun Star Alliance -lentoyhtiöalliassin perustajajäsen.
Huhtikuussa 2025 Thai Airwaysin laivasto koostuu 78 lentokoneesta, jotka ovat pääasiallisesti kapearunkoisia Airbus A320-200 -koneita, laajarunkoisia Airbus A350 -sarjan, Boeing 777 -sarjan ja Boeing 787 -sarjan koneita. Tammikuussa 2020 Thai Airways lentää 68 kohteeseen 34 maassa Aasiassa, Euroopassa sekä Oseaniassa.
Kohteet.
Tammikuussa 2020 Thai Airways lentää 68 kohteeseen 34 maassa. Neljä niistä ovat kotimaan reittejä, ja muut 64 ovat kansainvälisiä reittejä. Suurin osa kohteista on Etelä-, Kaakkois- ja Itä-Aasiassa.
Laivasto.
Nykyinen laivasto.
Huhtikuussa 2025 Thai Airwaysin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 10,2 vuotta.
ČSA

České aerolinie ČSA oli tšekkiläinen lentoyhtiö, jonka tärkein solmukohta oli Václav Havelin kansainvälinen lentoasema Prahassa. Vuodesta 2024 lähtien ČSA:n on omistanut halpalentoyhtiö Smartwings, joka käyttää ČSA:n brändiä ja ilmettä osana markkinointiaan, mutta ČSA ei enää lennä omia lentojaan.
ČSA oli 2000-luvulla suurissa talousvaikeuksissa. Koronaviruspandemian aikana yhtiötä tukivat Smartwingsin omistajat sekä kiinalaiset sijoittajat. Vuonna 2024 Smartwingsin omistajat ostivat ČSA:sta enemmistö-osuuden ja sulauttivat yhtiön Smartwingsiin. Samalla ČSA poistui SkyTeam-allianssista, jonka jäsen se oli ollut vuodesta 2001. Vuonna 1923 perustettu ČSA oli maailman 5. vanhin lentoyhtiö sen lopettaessa itsenäisen lentotoimintansa. 
Historia.
ČSA perustettiin virallisesti 6. lokakuuta 1923. Ensimmäinen lento lennettiin Aero A-14 -konetyypillä Prahasta Bratislavaan 29. lokakuuta 1923. Lyhenne ČSA on peruja Tšekkoslovakian ajalta, tullen sanoista "Československé aerolinie". Vaikka valtio jakautui vuoden 1993 alussa, Slovakian oma yhtiö Slovak Airlines perustettiin vasta kaksi vuotta myöhemmin. ČSA jatkoi toimintaansa Tšekin tasavallan kansallisena lentoyhtiönä.
Vuonna 1957 ČSA aloitti säännölliset lennot Prahasta Moskovaan neuvostovalmisteisella Tupolev Tu-104A -koneella. Tämä konetyyppi oli yhtiön ensimmäinen suihkukone. ČSA:lla oli käytössään vuoteen 1998 asti lähes yksinomaan Tupolev-, Jakovlev- ja Iljušin-tyyppisiä koneita. Kaikki neuvostovalmisteiset koneet päätettiin korvata 1990-luku alussa länsimaisilla koneilla. Ensimmäinen länsimainen konetyyppi oli Airbus A310, jolla ČSA aloitti lennot Prahasta Istanbuliin ja Tel Aviviin.
Vuonna 2013 Korean Air osti 44 % osuuden yhtiöstä. Lokakuussa 2017 tšekkiläinen Travel Service Airlines osti 98 % kyseisen yhtiön osakkeista.
Laivasto.
Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 15,5 vuotta.
Théophile Delcassé

Théophile Delcassé (1. maaliskuuta 1852 Pamiers – 22. helmikuuta 1923 Nizza) oli ranskalainen valtiomies, joka teki pitkän uran kolmannen tasavallan politiikassa. Hän toimi Ranskan ulkoministerinä vuosina 1898–1905 ja 1914–1915. Delcassé rakensi liittoa Ranskan, Britannian ja Venäjän välille. Tämä liitto osoittautui merkittäväksi ensimmäisen maailmansodan myöhemmin puhjetessa.
Delcassé aloitti uransa lehtimiehenä ja tuki nuorena Léon Gambettan maltillista tasavaltalaisuutta sekä Jules Ferryn siirtomaavalloituspolitiikkaa. Hänet valittiin vuonna 1885 Ranskan edustajainkamariin ja nimitettiin 1893 Alexandre Ribotin hallitukseen kauppa-, teollisuus- ja siirtomaa-asioiden alivaltiosihteeriksi. Hän vaikutti erillisen siirtomaaministeriön perustamiseen ja toimi siirtomaaministerinä toukokuusta 1894 tammikuuhun 1895. Jouduttuaan tämän jälkeen oppositioon Delcassé painottui Ranskan laivastoon liittyneisiin kysymyksiin. Vuonna 1898 hänet nimitettiin ulkoministeriksi Henri Brissonin hallitukseen ja hän toimi tässä tehtävässä yhtäjaksoisesti seitsemän vuoden ajan kuudessa peräkkäisessä hallituksessa.
Delcassé halusi turvata Ranskan Saksan, Itävalta-Unkarin ja Italian muodostaman kolmiliiton uhkaa vastaan jatkamalla yhteistyötä Venäjän kanssa sekä lähentymällä Britanniaa. Heti ulkoministerikautensa alussa hän joutui ratkaisemaan Fashodan kriisinä tunnetun Ranskan ja Britannian siirtomaaselkkauksen Sudanissa. Parantaakseen suhteita Britanniaan Delcassé määräsi yleisestä mielipiteestä välittämättä ranskalaisen kapteeni Marchandin joukot perääntymään kiistellystä Fashodan linnakkeesta. Aluekiista sovittiin sopimuksella maaliskuussa 1899 ja maiden välit paranivat. Huhtikuussa 1904 solmittiin Britannian ja Ranskan välille lopulta pitkäaikaisen liiton luonut niin sanottu entente cordiale -sopimus, jolla maat sopivat useita kiistojaan. Delcassé edisti myös vuonna 1907 solmittua Englannin ja Venäjän ententesopimusta, jonka myötä nämä kolme maata muodostivat kolmoisententeksi kutsutun liittokunnan. Hän sai myös parannettua Ranskan suhteita Italiaan sekä sovittua vuonna 1900 Espanjan kanssa pitkäaikaisen siirtomaarajakiistan Länsi-Afrikassa.
Delcassén ulkoministeriys katkesi vuonna 1905 ensimmäiseen Marokon kriisiin, jossa Saksa asettui vastustamaan Ranskan pyrkimystä ottaa Marokko kontrolliinsa. Kiistan tulehduttua Saksa sai tilaisuuden vaatia Delcassén eroa, sillä entente cordiale -sopimuksen arkkitehtina häntä pidettiin Saksan politiikan päävastustajana. Ranskan hallitus taipui voimakkaan painostuksen alla kesällä 1905. Pääministeri Maurice Rouvier pakotti Delcassén eroamaan, mikä kuitenkin nostatti Ranskassa saksalaisvastaisen reaktion ja siten vain vahvisti hänen luomaansa Saksan-vastaista liittoa. Oltuaan muutaman vuoden syrjässä politiikan eturivistä Delcassé nimitettiin 1909 johtamaan komiteaa, joka selvitti Ranskan laivaston heikkouksia. Vuosina 1911–1913 hän toimi meriministerinä ja oli laatimassa järjestelyjä Ranskan ja Britannian merivoimien yhteistyöstä mahdollisen sodan syttyessä. Maailmansodan puhjettua hän oli vielä uudelleen ulkoministerinä Rene Vivianin hallituksessa kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1915.
Laatokan rautatieasema

Laatokan rautatieasema () on Pietarin nykyaikaisin, 2003 avautunut rautatieasema. Asema sijaitsee ydinkeskustan itäpuolella ja Nevan pohjoispuolella. Helsingin ja Moskovan väliset junat pysähtyvät asemalla.
Historia.
Rautatieaseman suunnittelu alkoi jo 1980-luvun loppupuolella, mutta rakentaminen vasta vuonna 2001. Sen on suunnitellut arkkitehti Nikita Javein. Asema otettiin käyttöön kesäkuussa 2003.
Elokuun 2003 ja syyskuun 2006 välillä asema toimi tilapäisesti Helsingin ja Pietarin välisten junien pääteasemana, mutta Helsingin junien lähtöasema palautui sittemmin Suomen asemalle.
Liikenne.
Ratapiha on kaksikerroksinen. Kaukoliikenteen raiteet ovat maan pinnalla ja lähiliikenteen raiteet maan alla. Rautatieaseman liikennekapasiteetti on 50 lähi- ja 26 kaukojunaparia.,
Laatokan asema palvelee erityisesti Pietarista itään ja pohjoiseen suuntautuvien ratojen junaliikennettä. Helsingin ja Moskovan (Leningradin aseman eli Lokakuun aseman) välillä liikennöivät junat pysähtyvät Laatokan asemalla. Asemalta on myös muita junavuoroja Moskovaan.
Asemalta on kulkuyhteys Laatokan metroasemalle (Ладожская). Aseman kautta kulkee myös useita linja-auto-, johdinauto- ja raitiotielinjoja.