tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vimana

Vimana Oy oli maakuntien ICT-palvelukeskus, jonka tehtävänä oli mahdollistaa maakuntien tarvitsemat digitalisaatioon ja ICT:hen liittyvät palvelut. Vimanan toiminta perustui maakuntalaissa säädettävään erityistehtävään. Yhtiön omisti Suomen valtio, mutta 90 prosenttia omistuksesta oli tarkoitus siirtyä maakunnille, jos maakuntauudistus olisi astunut voimaan 1.1.2020. Vimana perustettiin kesällä 2017, ja se toimi valtiovarainministeriön ohjauksessa.
Vimanan hankesalkku koostui palveluaihioista, joiden toteutuksesta oli sovittu valtiovarainministeriön omistajaohjauksessa, digimuutoksen hankesalkkuun liittyvässä johtoryhmässä tai ministeriöiden tai maakuntien kanssa.
SoteDigi Oy osti Vimanan.
Palvelut rakentuvat seuraaville alueille:
Vimana ei toimi markkinoilla, vaan tuottaa in house-periaatteella palveluita tuleville omistajilleen eli maakunnille. 
Organisaatio.
Vimanan hallituksen puheenjohtaja oli verotusneuvos Mirjami Laitinen ja varapuheenjohtaja sosiaali- ja terveysministeriön tietojohtaja Tiina Pesonen. Jäsenet olivat Hämeen maakuntajohtaja Anna-Mari Ahonen, Business Finlandin kehitysjohtaja Harri Eskola, Pohjois-Pohjanmaan ICT-vastuuvalmistelija Juhani Heikka, HUS:n tietohallinnon johtaja Pertti Mäkelä ja Nexec Oy:n senioripartneri ja neuvonantaja Tapio Niskanen. Vimanan toimitusjohtaja oli Kalle Toivonen.
Vimanalla oli lisäksi asiakasneuvottelukunta, johon kuuluivat kaikkien maakuntien nimeämät edustajat.
Franz Xaver von Wulfen

Franz Xaver von Wulfen (5. marraskuuta 1728 Belgrad, Serbia – 16. maaliskuuta 1805 Klagenfurt, Itävalta), vapaaherra, oli itävaltalainen oppinut, jesuiittapappi, sotilas ja tiedemies. Hän toimi opettajana enimmäkseen Klagenfurtissa, mutta myös Grazissa, Wienissä ja Ljubljanassa. Hän oli aikanaan huomattava mineralogi, kasvitieteilijä ja sienitieteilijä. Hän julkaisi lukuisia luonnontieteellisiä teoksia, ja postuumisti julkaistiin vuonna 1858 hänen pääteoksekseen sanottu "Flora Norica phanerogama". Hänet valittiin vuonna 1790 Saksan keisarillisen tiedeakatemia Leopoldinan jäseneksi.
Wulfen valittiin 1796 Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian ulkomaiseksi jäseneksi. Nikolaus Joseph von Jacquin nimesi 1782 putkilokasvisuku wulfeniat ("Wulfenia") hänen mukaansa.
Vepsäläisten lippu

Vepsäläisten lippu on pohjoismainen ristilippu, jonka värit ovat sininen, vihreä ja keltainen. Se on vepsäläisten kansallislippu. Keltainen symboloi peltoja, sininen järviä ja jokia, ja vihreä metsiä. Lipun suunnitteli taiteilija Vitali Dobrinin, ja se otettiin käyttöön kesäkuussa 1992 vepsäläisten kesäjuhlassa.
Lippu perustuu Akseli Gallen-Kallelan suunnittelemaan Uhtuan tasavallan lippuun. 
Lippua käytettiin 16. toukokuuta 2000 ja 31. joulukuuta 2005 välisenä aikana Vepsän kansallisen volostin lippuna.
Sinä olet elämä

Sinä olet elämä on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Mikko Harjun 25. toukokuuta 2018 julkaistu esikoisalbumi. Albumin kappaleet on tuottanut viisi eri tuottajaa: Matias Keskiruokanen, Jarkko Ehnqvist, Aki Ekqvist, Jaakko Kääriäinen sekä Samuli Sirviö. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan neljänneksi.
Albumin ensimmäisen singlen, ”Mä olen tässä”, Mikko Harju julkaisi omakustanteisesti lokakuussa 2015. Kappale nousi keväällä 2016 Spotifyn 50 kuunnelluimman kappaleen joukkoon ja lopulta neljä eri levy-yhtiötä tarjosi Harjulla levytyssopimusta, joista Warner Music Finlandin kanssa hän teki sopimuksen huhtikuussa 2016. Warnerin alaisuudessa albumilta on julkaistu helmikuuhun 2018 mennessä vielä neljä muuta singleä.
Tampereen vanha kauppaoppilaitos

Tampereen vanha kauppaoppilaitos on Wivi Lönnin suunnittelema rakennus, joka valmistui Tampereen kauppaoppilaitoksen käyttöön vuonna 1912. Se oli kauppaoppilaitoksen toimitiloina vuoteen 1965 ja sen jälkeen kahden muun koulun käytössä. Tampereen kaupunki saneerasi siitä 2000-luvulla monitoimitalon. Rakennus edustaa 1910-luvun punatiiliarkkitehtuuria, mutta sen alkuperäistä ilmettä muutettiin Bertel Strömmerin suunnitelmien mukaan vuosina 1950–1951. Sen korotuksen yhteydessä hävisivät muun muassa kaaripäädyt.
Arkkitehtuuri.
Vanha kauppaoppilaitoksen talo on suorakulmion mallinen, ja sen läntisellä julkisivulla on puolilieriön muotoinen porrastila. Arkkitehtonisesti rakennus edustaa 1910-luvun punatiiliarkkitehtuuria, jossa on nähtävillä jugendin pelkistyminen klassismiksi. Lönn on todennäköisesti saanut virikkeitä Tanskasta, jossa arvostettiin perinteistä tiiliarkkitehtuuria. Lönn oli juuri ennen kilpailua käynyt kahdesti Tanskassa.
Näyttävin julkisivu on etelänpuoleinen, jossa graniittisesta pohjakerroksesta kohoaa tiiliseinä. Rakennuksen on sittemmin korotettu. Lönnin suunnitelmassa taitekattoon kuului kaaripääty, jonka muotoa toistavat myös toisen kerroksen ikkunoiden somisteet. Myöhemmin lisätyn kerroksen takia kaaripäädyt on poistettu ja taitekatto latistettu. Samalla Lönnin suunnittelema ylintä kerrosta rajannut siro ikkunanauha on jäänyt väärälle korkeudelle.
Historia.
Tampereen kauppaoppilaitos perustettiin vuonna 1890, ja se toimi alkuun yli 20 vuoden ajan vuokrarakennuksissa. Oman rakennuksen rakentamista alettiin kuitenkin pian pitää Tampereen kaupungin velvollisuutena. Kaupunki luovuttikin koululle tontin osoitteesta Satakunnankatu 13.
Tampere antoi koulun johtokunnalle ja rahatoimikamarille tehtäväksi järjestää arkkitehtuurikilpailu koulun rakentamisesta. Vaikka rahatoimikamari oli suunnitellut valtakunnallista kilpailua, kaupunginvaltuusto muutti sen paikkakunnalliseksi. Kilpailu julistettiin joulukuussa 1910. Ohjelmassa määrättiin tarkasti kolmikerroksisen rakennuksen tilajako. Lisäksi siinä toivottiin, että rakennus olisi yksinkertainen mutta arvokas.
Palkintolautakunta, johon kuuluivat muun muassa arkkitehdit Bertel Jung, Lars Sonck ja Onni Tarjanne, valitsi voittajaksi nimimerkin TKO eli Wivi Lönnin. Tämän jälkeen aloitettiin rakennustyöt, ja uusi lukuvuosi aloitettiin rakennuksessa syksyllä 1912. Koulutalo vihittiin virallisesti käyttöön 10. maaliskuuta 1913.
Kauppaoppilaitoksen rakennusta jouduttiin muutaman vuosikymmenen käytön jälkeen korottamaan, ja lisäkerros rakennettiin 1950–1951. Korotuksen suunnitteli kaupunginarkkitehti Bertel Strömmer, ja se aiheutti muutoksia Lönnin suunnittelemaan julkisivuun. Lönniä ei kuultu muutoksista, ja hän oli niistä selvästi pettynyt.
Kauppaoppilaitos toimi rakennuksessa vuoteen 1965, jolloin koulu sai uuden rakennuksen Kalevaan. Tämän jälkeen rakennuksessa oli vuosina 1967–1983 kieli-instituutti ja 1983–2007 Tampereen steinerkoulu. Kauppaoppilaitos oli tiloissa tilapäisesti 2008–2009, kun Kalevassa tehtiin perusparannustöitä. Vanha kauppaoppilaitos peruskorjattiin 2010-luvulla, ja se avattiin vuonna 2012 Tampereen kaupungin monitoimitalona.
Robert Juvonen

Robert Juvonen (s. 13. elokuuta 1991) on suomalainen koripalloilija. Hän on saavuttanut SM-pronssia vuonna 2011 ja miesten I-divisioona B:n mestaruuden vuonna 2014.
Pelaajaura.
Keravan Kori-80:n kasvatti Juvonen pelasi muutamia nuorten maaotteluita ja menestyi A-poikien SM-sarjassa. Hän voitti Järvenpään Koripalloseurassa A-poikien Suomen mestaruuden vuonna 2008 ja SM-pronssia vuonna 2010. Vuosina 2008–2010 Juvonen edusti JKS:n/Team Uusimaan miesten edustusjoukkuetta miesten I-divisioonassa.
Syyskuussa 2010 Juvonen siirtyi Korisliigassa pelanneeseen KTP-Basketiin. Helmikuussa Juvonen heitti ottelussa LrNMKY:tä vastaan viime hetken korin, joka ratkaisi KTP:lle sen pääsarjahistorian tuhannennen voiton. Juvosen rooli KTP:ssä jäi kauden aikana pieneksi, mutta kotkalaiset voittivat kauden päätteeksi SM-pronssia.
Toukokuussa 2011 Juvonen teki sopimuksen I-divisioonajoukkue FoKoPon kanssa muttei pelannut kauden aikana. Kaudella 2012–2013 Juvonen pelasi I-divisioonaa Keravalla ja vuodet 2013–2015 BC Jyväskylässä, joka nousi ensimmäisellä Juvosen kaudella M1DA:han.
Kaudella 2015–2016 Juvonen piti tauon kilpakoripallosta. Seuraavat kaksi kautta hän edusti jyväskyläläistä M1DA-joukkue JBA:ta jossa kehittyi elämänsä vireeseen. Jälkimmäisellä kaudellaan, joka jäi selkävaivojen vuoksi vain yhdeksän ottelun mittaiseksi, Juvonen pelasi 22,0 pisteen, 5,4 levypallon, 4,4 korisyötön ja 2,8 pallonriiston keskiarvoilla. Kauden jälkeen Juvonen totesi JBA:n valmennuksen kanssa tarvitsevansa kehittyäkseen kovatasoisempia otteluita.
Kesäkuussa 2018 Juvonen teki 1+1-vuotisen sopimuksen Korisliigassa pelaavaan Kobriin.
Samuel Beakes

Samuel Willard Beakes (11. tammikuuta 1861 Burlingham, New York, Yhdysvallat – 9. helmikuuta 1927 Washington DC, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Beakes valmistui Michiganin yliopistosta ja oli varsinaiselta ammatiltaan juristi. Hän toimi Ann Arborin kaupungin pormestarina vuosina 1888–1890 ja istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Michiganista vuosina 1913–1917. Hänet on haudattu Forest Hillin hautausmaalle Ann Arboriin.
Terry Winter Owens

Terry Winter Owens (1941–2007) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, pianisti ja cembalisti. Hänen tuotantoonsa kuuluu teoksia pianolle, kahdelle pianolle, kamari- ja vokaalikokoonpanoille sekä sinfoniaorkesterille. Häneen vaikutti 1950-luvun Anton Webernistä vaikutteita ammentanut koulukunta. Sävellystyönsä ohella Owens esiintyi laajasti pianon ja cembalon soittajana
Owens sävelsi elokuvamusiikin elokuvaan "The Clearing", joka valittiin yli kolmensadan ehdokkaan joukosta vuoden 1994 New York Expoon.
Neil McNeil

Neil McNeil (23. marraskuuta 1851 – 25. toukokuuta 1934) oli kanadalainen roomalaiskatolinen pappi, joka toimi Toronton arkkihiippakunnan arkkipiispana vuosina vuodesta 1912 kuolemaansa saakka. Hän sai filosofisen ja teologisen koulutuksensa Roomassa.
McNeil sai pappisvihkimyksensä vuonna 1879. Vuonna 1904 hän sai nimityksen Saint George'sin piispaksi ja vuonna 1910 Vancouverin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes siirtyi Toronton arkkihiippakuntaan. Vihkimyksensä piispaksi McNeil oli saanut jo vuonna 1895, jolloin hänet nimitettiin Länsi-Newfoundlandin (St. George'sin) apostoliseksi vikaariksi ja Nilopoliin titulaaripiispaksi.
Aimo Nikulainen

Aimo Reino Olavi Nikulainen (6. heinäkuuta 1949 Jyväskylä – 5. huhtikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen radiouutisten toimittaja. Nikulainen oli yksi Ylen pitkäaikaisimpia radiouutisten ankkureita. Nikulaista kuultiin ensimmäisiä kertoja Yleisradion kanavilla 1966 ja hän toimi radiouutisten lukijana lähetyksissä 2000-luvun alkuun saakka. Nikulainen jäi eläkkeelle vuonna 2012. Ennen eläkkeelle siirtymistään hän toimi Ylessä uutispäällikkönä. Viimeisen kerran hän esiintyi radiossa vuonna 2015, kun Yleisradion omatuotantoiset radiouutiset täyttivät 50 vuotta.
Nikulainen menehtyi 68-vuotiaana pitkäaikaisen sairauden uuvuttamana Helsingissä. Hänet on haudattu kotikaupunkinsa Jyväskylän vanhalle hautausmaalle.
Can Atilla

Can Atilla (s. 26. helmikuuta 1969 Ankara) on turkkilainen säveltäjä. 
Atillan isä oli diplomaatti, joten Atilla sai osan musiikkikasvatuksestaan Moskovassa. Hän erikoistui pianon- ja viulunsoittoon. Hänet hyväksyttiin vuonna 1980 Ankaran valtionkonservatorioon, ja hän alkoi säveltää ammattimaisesti suorittaessaan koulutustaan viulistina. Sittemmin Atilla on säveltänyt lukuisia teoksia konserttia, elokuvaa, teatteria ja balettia varten. Vuosina 1988–1990 hän oli Turkin presidentillisen sinfoniaorkesterin jäsenenä.
Presidentillinen sinfoniaorkesteri kantaesitti Atillan teoksen "St. Florian -sinfonia" vuonna 2002. Naxos-levy-yhtiö on levyttänyt hänen toisen sinfoniansa ("Gallipoli – The 57th Regiment"). Levytyksellä Bilkentin sinfoniaorkesteria johtaa Burak Tüzün. Muihin säveltäjän teoksiin lukeutuvat "Mevlana"-oratorio sekä baletit "Kerbela" ja "Piri Reis". Hän on myös tuottelias elektronisen musiikin säveltäjä. Hän on voittanut monia taiteellisia palkintoja kotimaassaan.
Bougoula (Koulikoron alue)

Bougoula on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 60 kilometriä Bamakosta koilliseen. Kunnassa on 10 900 ja kylässä 1 600 asukasta (vuonna 2009).
Bougoulan kunta rajoittuu pohjoisessa Katin piirin Mountougoulan, idässä Tiélén, etelässä Sanankoro Djitoumoun ja Ouélessébougoun ja lännessä Dialakoroban ja Sanankoroban kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulat. Kunnan läpi virtaa Fayajoki. Se kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus metsä- ja pensassavannia.
Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaista valtaosa on bambaroita. Lisäksi on fulbeja, dogoneja ja miniankoja. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös animisteja ja kristittyjä.
Kunnan liikennyhteydet ovat heikot. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, riisi, puuvilla, kenaf, maapähkinä, seesami, pavut, vihannekset ja hedelmät. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä. Bougoulassa ja kolmessa muussa kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.
Julio Fernandes

Júlio César Fernandes (s. 9. marraskuuta 1996 Curitiba, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Sanankoro Djitoumou

Sanankoro Djitoumou on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 90 kilometriä Bamakosta etelään. Kunnassa on 13 300 ja kylässä 1 200 asukasta (vuonna 2009).
Sanankoro Djitoumoun kunta rajoittuu lännessä Katin piirin Ouélessébougoun, pohjoisessa Bougoulan ja Tiélén, idässä Sikasson alueen Bougounin piirin Dogon ja etelässä Keleyan kuntiin. Vesistöjä ovat sadekauden jälkeen kuivuvat Kalako, Dianikor Bâ ja Banifing. Kasvillisuus on heinäsavannia.
Kuntaan kuuluu 27 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on jonkin verran fulbeja. Uskontoja ovat islam ja katolisuus.
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, kaupankäynti ja käsityöammatit.
Glimpse of Love

Glimpse of Love on skotlantilaisen rockyhtyeen Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin neljäntenä singlenä yhtyeen viidenneltä studioalbumilta "Always Ascending". Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 23. huhtikuuta 2018 videopalvelu YouTubessa.
Singlen B-puolena julkaistiin vaihtoehtoinen versio kappaleesta.
Miina Lindberg

Miina (Wilhelmina) Lindberg (7. marraskuuta 1866 – 20. toukokuuta 1924 Helsinki) oli helsinkiläinen palvelijatar, kaupunginvaltuutettu ja ammattiyhdistysvaikuttaja. Lindberg oli yksi Helsingin palvelijataryhdistyksen, myöhemmin Helsingin taloustyöntekijäin yhdistyksen, perustajista 1898. Hän toimi pitkään ensimmäisenä rahastonhoitajana ja oli vielä 1923 mukana yhdistyksen johtokunnassa. Palvelijataryhdistys oli suomalaisen ammattiyhdistysliikkeen pioneereja ja Kirjaltajien Lukuyhdistyksen jälkeen seuraava joka perusti alakohtaisia alayhdistyksiä. Lindberg muisteli myöhemmin Palvelijataryhdistyksen perustamista todeten, että ”älkäämme unhoittako, että palvelijat siihen aikaan tuskin uskalsivat ajatellakaan, sitä vähemmän puhua oikeuksiaan koskevista asioista”. Monet emännät ja isännät olivat tyytymättömiä yhdistyksen perustamiseen, ja joillekin palvelijoille todettiin suoraan, että jos he liittyisivät, heidät erotetaan paikastaan.
Lindberg nousi varamiehen paikalta Helsingin kaupunginvaltuustoon SDP:n edustajana ja oli valtuutettu elokuusta 1919 vuoden 1920 loppuun.Palvelijattaren nousu yhteiskunnalliseksi vaikuttajaksi ja kaupunginvaltuutetuksi oli merkittävä saavutus ajan olosuhteissa.
Navrongo-Bolgatangan roomalaiskatolinen hiippakunta

Navrongo-Bolgatangan roomalaiskatolinen hiippakunta on katolisen kirkon hiippakunta, joka kattaa Navrongon ja Bolgatangan kaupunkien alueet Ghanassa. Se toimii Tamalen roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan alaisuudessa. Vuonna 2016 siihen kuului 19 seurakuntaa ja 140 781 jäsentä, mikä tarkoittaa noin 7% hiippakunnan alueen väestöstä. Hiippakunnan piispana on vuodesta 2011 toiminut Alfred Agyenta.
Historia.
Vuonna 1926 perustettiin Ouagadougoun apostolisen vikariaatin alisuuteen Navrongon apostolinen prefektuuri. Vuonna 1934 siitä tehtiin Navrongon apostolinen vikariaatti, mutta se lakkautettiin 1950 Tamalen hiippakunnan perustamisen vuoksi. 1956 kuitenkin perustettiin Navrongon hiippakunta yhdistämällä osia Tamalen ja Ketan hiippakunnan alueista. 1977 hiippakunan nimi muutettiin Navrongo-Bolgatangan hiippakunnaksi.
Toiminta.
Hiippakunnalla oli vuonna 2016 yhteensä 140 781 jäsentä, mikä tarkoitti noin 7% alueen väkiluvusta. Hiippakunta jakaantui tuolloin 19 seurakuntaan ja sen alueella toimi 58 pappia.
Miantonomoh-luokka

Miantonomoh-luokka oli Yhdysvaltain laivaston neljän aluksen muodostama monitoriluokka.
Suunnittelu.
Alusluokan suunnitteli hankinta- ja korjaustoimisto (). Vaikka alukset olivat puurunkoisia, niitä pidettiin laivaston parhaina monitoreina. Alusten rungoissa ei ollut Ericssonin suunnittelemien monitorien laajennuksia ja niiden vapaakorkeus oli etriä. Panssarointi koostui tuuman paksuisista levyistä ja niissä oli ohjaushytti kummankin tykkitornin katolla. Tykkitornien sisähalkaisija oli etriä ja siten kaksi reilut viisi senttimetriä suurempi kuin Passaic-luokan aluksilla. Ainoastaan "USS Monadnock" osallistui sisällissotaan.
Kalamazoo-luokka

Kalamazoo-luokan piti olla Yhdysvaltain laivaston neljän aluksen muodostama monitoriluokka. Yhdysvaltain sisällissodan päättyessä työt rakenteilla olevilla aluksilla keskeytettiin marraskuussa 1865. Alusten puurakenteiden lahotessa ne päätettiin romuttaa.
Alukset.
Työt luokan aluksilla aloitettiin loppuvuodesta 1863 ja alkuvuodesta 1864. Ne olivat vielä kesken Yhdysvaltain sisällissodan päättyessä alkuvuodesta 1865. Työt aluksilla keskeytettiin 17. marraskuuta ja ne jäivät odottamaan lopullista päätöstä kohtalostaan. Vara-amiraali David D. Porter määräsi, että "Colossus" pitäisi muuttaa kuljettamaan kyljillään kymmentä raskasta tykkiä. Lisäksi alus piti varustaa rautaisilla mastoilla, joissa olisi ollut täystakila. Muutosta ei kuitenkaan koskaan toteutettu. Alusten rungoissa käytetty puuaines rupesi lahoamaan ja ne romutettiin vuonna 1874 lukuun ottamatta "Passaconawaytä", joka kunnostettiin kongressin 5. elokuuta 1882 antamalla päätöksellä. Alus romutettiin vasta 1884.
Lada Vesta

Lada Vesta on AvtoVAZin vuodesta 2015 lähtien valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Lada Prioran.
Vesta esiteltiin konseptiautona Moskovan autonäyttelyssä elokuussa 2014. Tuotantomallin valmistus alkoi seuraavana vuonna. Sedanin rinnalle esiteltiin myöhemmin farmarimalli SW, josta on myös saatavana maastohenkisempi Cross-versio korotetulla maavaralla.
Moottorivaihtoehtoina ovat 1,6- ja 1,8-litraiset bensiinimoottorit. Molempien yhteydessä on viisivaihteinen manuaalivaihteisto, mutta pienemmän moottorin yhteyteen on saatavana portaaton CVT-automaattivaihteisto ja suurempaan viisiportainen robottivaihteisto.
Lada Granta

Lada Vesta on AvtoVAZ:in valmistama C-segmentin henkilöauto. Sitä myydään Lada -brändin alla. AvtoVAZ suunnitteli mallin yhdessä Renaultin kanssa. Se suunniteltiin Lada Kalinan pohjalle. Auton myynti alkoi Venäjällä 1. joulukuuta 2011. Grantaa valmistetaan Venäjällä, Egyptissä, Ukrainassa ja Kazakstanissa.
Granta oli Venäjän myydyin auto vuosina 2013-2015.
Etaaniditioli

Etaaniditioli eli 1,2-etaaniditioli (C2H6S2) on tioleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä ja luonnonkumin käsittelyssä.
Ominaisuudet.
Etaaniditioli on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdisteellä on erittäin voimakas ja luotaantyöntävän paha ominaishaju, joka on aistittavissa jopa erittäin pieninä pitoisuuksina. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen ja hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Etaaniditioli on myrkyllistä ja sille altistumisesta voi aiheutua pääkipua, rintakipua ja huonovointisuutta.
Valmistus ja käyttö.
Etaaniditiolia valmistetaan 1,2-dikloorietaanin ja natriumvetysulfidin välisellä reaktiolla. Toinen tapa on etanolin, tiourean ja 1,2-dibromietaanin välinen reaktio ja muodostuvan etyleenidi-isotiuroniumbromidin hydrolyysi emäksisissä olosuhteissa.
Etaaniditiolia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä. Se reagoi karbonyyliyhdisteiden kuten aldehydien ja ketonien kanssa muodostaen rengasrakenteisen tioasetaalin. Tämä on synteeseissä usein käytetty suojaryhmä. Yhdistettä voidaan käyttää myös pelkistimenä. Yhdistettä voidaan myös käyttää luonnonkumin valmistusprosesseissa.
Continuum (televisiosarja)

Continuum on kanadalainen Simon Barryn luoma scifisarja. Sen esittäminen aloitettiin Kanadassa Showcasen kanavalla vuonna 2012. Suomessa sarjaa on voinut seurata Netflixin palvelussa.
Sarjan päätösjakso esitettiin Showcasen kanavalla 9. lokakuuta 2015.
Juoni.
Sarjan päähenkilö Kiera Cameron (Rachel Nichols) elää normaalia elämää miehensä ja lapsensa kanssa vuonna 2077 Vancouverissa. Korporatokratisessa dystopisessa yhteiskunnassa Kiera toimii "City Protective Services" (CPS) -nimisen lainvalvontaryhmän jäsenenä.
Kiera on todistamassa Liber8-nimisen terroristiryhmän kuolemantuomiota, kunnes heidän pakoyrityksen seurauksena joutuu ajassa 65 vuotta taaksepäin. Nyt väärässä ajassa oleva lainvalvoja joutuu etsimään ystäviä ja estämään myös ajassa taaksepäin joutuneiden terroristien muuttamasta historiaa.
Tuotanto.
Sarjan pilottijakso esitettiin 27. toukokuuta 2012 Showcasen kanavalla ja siitä tuli kanavan eniten katsojia saanut televisiosarjan jakso.
Showcase ilmoitti elokuussa 2012 tilanneensa toisen tuotantokauden ja kesäkuussa 2013 kolmannen tuotantokauden.
Neljännen kauden tilauksen yhteydessä joulukuussa 2014 ilmoitettiin viimeiseksi jääneen kauden olevan vain kuuden jakson mittainen.
Sarjan luoja Simon Barry on kertonut, että koko suunnitellun tarinan kertomiseen olisi tarvittu 7–10 tuotantokautta.
Muissa medioissa.
Vuonna 2014 Zeros 2 Heroes Media julkaisi muutaman vuoden toimineen vaihtoehtotodellisuuspelin "Continuum the Game". Kyseisellä sivustolla julkaistiin kahdeksanosainen sarjakuvaromaani "Continuum: The War Files", joka oli saatavilla vain Kanadassa.
Rittenhouse julkaisi televisiosarjaan liittyvän keräilykorttipakan vuonna 2014.
Casco-luokka (monitori)

Casco-luokka oli Yhdysvaltain laivaston kahdenkymmenen monitorin muodostama pieni syväyksinen alusluokka, joka oli suunniteltu toimimaan Yhdysvaltain sisällissodassa Mississippijoella.
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2002

Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2002 pelattiin Saksassa 30. elokuuta – 15. syyskuuta. Kilpailukaupunkeina olivat Berliini, Bremen, Dresden, Leipzig, Münster, Riesa, Schwerin ja Stuttgart. Kisoihin osallistui 24 maata. Mestaruuden voitti Italia, joka kukisti Berliinissä pelatussa loppuottelussa Yhdysvallat erin 3–2. Pronssiottelussa Venäjä voitti Kiinan lukemin 3–1. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Italian Elisa Togut.
Italian mestarijoukkue.
Sara Anzanello, Valentina Borrelli, Paola Cardullo, Manuela Leggeri, Eleonora Lo Bianco, Anna Vania Mello, Darina Mifkova, Paola Paggi, Francesca Piccinini, Simona Rinieri, Rachele Sangiuliano, Elisa Togut; päävalmentaja Marco Bonitta.
Yandex Maps

Yandex Maps on venäläinen Yandexin tuottama karttapalvelu. Se tarjoaa katseltavaksi katu- ja satelliittikarttoja sekä mahdollisuuden matkareitin suunnitteluun ja paikallisten yritysten etsimiseen.
Yandex Maps on saatavissa myös kännyköihin. Kännykkäsovellukseen sisältyy myös navigointitoiminto.
Kilven jako

Kilven jako tarkoittaa heraldiikassa vaakunan kilven tai kilven osan jakamista erivärisiksi kentiksi. Toisin kuin airutkuviot ja yleiskuviot, niiden katsotaan kuuluvan osaksi kilpeä, eikä niitä siksi esitetä kolmiulotteisina esimerkiksi vaakunaa veistettäessä. Kilven jaosta on kyse, jos sen tuloksena kilvelle syntyy parillinen määrä keskenään suurin piirtein samankokoisia värikenttiä. Parillisuussääntö ei tosin aina päde, mikäli kilvessä on useampia värejä.
Jakoja.
Perusjakoina pidetään neljää jakoa: katkoinen, halkoinen, lohkoinen ja vastalohkoinen. Kaikki muut jaot ovat näiden neljän jaon yhdistelmiä tai monikertoja. Lisäksi näihin neljään rinnastetaan polvi- ja kaksoispolvijako, jotka ovat tarkkaan ottaen vain polvi- tai kaksoispolvikorolla katkaistuja kilpiä, mutta joille on annettu oma nimensä.
Perusjakoja yhdistämällä saadaan monikenttäisiä kilpiä. Niistä tärkeimmät ovat nelijakoinen, nelilohkoinen, viirijakoinen, katkoisnelilohkoinen ja halkoisnelilohkoinen.
Kilpi on mahdollista jakaa myös toistamalla jotakin perusjakoa useaan kertaan. Tällöin kilven sanotaan olevan kolmesti, viidesti tai seitsemästi katkoinen, halkoinen, lohkoinen jne. Jos jakoja on yli seitsemän, aletaan puhua raitaisesta kilvestä (poikkiraitainen, pystyraitainen, vinoraitainen oikealle tai vasemmalle jne.), koska jakojen lukumäärää on vaikea hahmottaa silmämääräisesti. Sääntö jaetun kilven kenttien parillisuudesta pätee tällöinkin. Jos kenttiä on pariton määrä, kilpi ei ole jaettu, vaan kilvellä on airutkuvioita. Myös viirijaolla on eräänlaisia toistomuunnelmia, joissa kenttien lukumäärä muuttuu. Niissä nimi kertoo jakoviivojen sijasta kenttien lukumäärän, esimerkiksi viirijakoinen kahteentoista. Toistojakoihin kuuluvat myös jaot, joissa esimerkiksi kolmesti katkoinen kilpi halkaistaan.
Myös ruudutuksia pidetään kilven jakoina. Niissä kenttien lukumäärän ei tarvitse olla pariton, kuten muissa jaoissa. Ruudutetut kilvet jaetaan shakkiruutuisiin, vinoruutuisiin ja kärkiruutuisiin. Shakki- ja vinoruuduissa ruutujen määrä mainitaan, jos ruutuja on tasan yhdeksän (shakkiruutuinen yhdeksään), muuten jätetään yleensä mainitsematta. Kärkiruutuiset kilvet taas jaetaan ruutujen pidemmän lävistäjän suunnan mukaisesti kärkiruutuisiin (lävistäjä pystysuorassa) sekä hirsittäisesti, palkittaisesti ja vastapalkittaisesti kärkiruutuisiin.
Kilven jaon tuloksena voi olla pariton määrä kenttiä, mikäli kilpi on kolmivärinen. Yleisintä tällöin on jakaa kilpi kahdesti eli kolmeen osaan. Lisäksi yhdistetyissä vaakunoissa on käytössä joitakin erikoisjakoja, joissa tuloksena on kolme kenttää. Niistä tärkeimmät ovat haarujako, haarujako alhaalta, katkoinen ja ylä/alakenttä halkoinen sekä halkoinen ja vasen/oikea kenttä katkoinen.
Sobra

Sobra on maalaiskunta Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Sandama sijaitsee 115 kilometriä Bamakosta länteen. Kunnassa on 9 800 ja keskuskylässä 3 400 asukasta (vuonna 2009).
Sobran kunnan pinta-ala on 948,72 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Katin piirin Bossofalan, idässä Sibyn ja lounaassa Nioumamakanan, etelässä Kangaban piirin Narénan ja Balan Bakaman ja luoteessa Kayesin alueen Kitan piirin Makanon kuntiin. Maisemaa leimaavat Mandinguevuoret. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on jonkin verran fulbeja ja bambaroita. Yleisin kieli on maninka.
Sandamasta on huonokuntoinen tieyhteys Sibyyn. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siipikarja ja vähäisessä määrin aasit.
Dombila

Dombila on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 30 kilometriä Katista länteen. Kunnassa on 13 500 ja kylässä 2 200 asukasta (vuonna 2009).
Dombilan kunta rajoittuu pohjoisessa Katin piirin Dio-Garen ja Diagon, idässä Doubabougoun, etelässä Sibyn ja lännessä Bossofalan kuntiin. Maisemaa leimaavat Mandinguevuoret tasankoineen ja laaksoineen. Kasvillisuus on savannia.
Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaista 59 % on bambaroita. Lisäksi on muun muassa fulbeja ja mandinkoja.
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadeaikana. Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, puuvilla, maapähkinä, riisi, lehmänpapu sekä vihannekset ja juurekset. Varsinkin fulbet harjoittavat karjanhoitoa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja.
Dio-Gare

Dio-Gare on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 20 kilometriä Katista länteen. Kunnassa on 12 700 ja kylässä 4 200 asukasta (vuonna 2009).
Dio-Garen kunnan pinta-ala on 180,3 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Katin piirin Diédougoun ja Kalifabougoun, idässä Diagon etelässä Dombilan ja lännessä Bossofalan kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa.
Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, soninkeja, maureja ja mandinkoja. Yleisin kieli on bambara. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös animisteja ja kristittyjä.
Dio-Garen kautta kulkee Bamakosta Senegalin rajalle johtava maantie RN24 sekä Dakarin–Nigerin rautatie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Kunnassa toimii vuonna 2013 avattu sementtitehdas.
Kypäränkoriste

Kypäränkoriste on vaakunakokonaisuudessa kypärästä nouseva kolmiulotteinen tunnus tai muu merkki. Kypäränkoristeiden alkuperäisenä tehtävänä oli usein lähinnä mahtailu, mutta sen merkitys ritarin tunnistamisessa kasvoi turnajaisten kukoistuskaudella, kun koristeena alettiin käyttää kilvellä olevia tunnuksia. Kypäränkoristeina on myös käytetty vaakunasta riippumattomia tunnuksia esimerkiksi viittauksena sukujuuriin, ja heraldiikan rappiokaudella kypäränkoristeissa saattoi olla jopa vallattomia piirteitä. Etenkin Saksassa kypäränkoristeita on käytetty erotuksena saman suvun eri haarojen välillä.
Heraldisten kypäränkoristeiden juuret ovat ritareiden kypärissään käyttämissä koristeissa. Niistä ensimmäiset tehtiin kovetetusta nahasta, joka kiinnitettiin kypärään nahasta neulotun kalotin avulla, joka taas puolestaan kätkettiin lakipunoksella. Turnajaisten aikakauden päätyttyä kypäränkoriste kehittyi aidosta esineestä pelkäksi piirrokseksi. Se kuitenkin säilytti kolmiulotteisen luonteensa, mikä erottaa sen esimerkiksi vaakunakilpien kuvioista. Aluksi kypäränkoriste oli luultavasti henkilökohtainen, mutta siitä on sittemmin tullut yhtä lailla perinnöllinen sukuvaakunan osa kuin muutkin tunnukset.
Kypäränkoristeiden käyttöä säätelevät tavat ovat eri maissa erilaisia. Suomessa kypäränkoriste kuuluu vaakunaan, mikäli siinä on kypärä. Irrallisena sitä ei sen sijaan voi käyttää, toisin kuin esimerkiksi Englannissa. Jos koriste toistaa kilvellä olevan tunnuksen, on se yleensä vaakunan pääväreissä. Muuten kypäränkoristeen värejä ei ole erityisesti määrätty.
Kaaresuvannon seurakunta

Kaaresuvannon seurakunta () on Luulajan hiippakuntaan ja Pohjois-Norrbottenin rovastikuntaan kuuluva Ruotsin kirkon seurakunta, joka toimii Kiirunan kunnassa Kaaresuvannon piirin alueella.
Historia.
Kaaresuvanto oli aiemmin samaa seurakuntaa Enontekiön alueen kanssa, mutta vuonna 1813 ne erkanivat seurakunnallisesti valtionrajan tullessa niiden väliin. Vuosien 1813–1907 seurakunnan nimi kuitenkin vaihteli ollen välillä Enontekiö (Enontekis) tai Kaaresuvanto (Karesuando). Vasta 1907 vakiintui seurakunnan nykyinen nimi ainoaksi nimeksi.
Kaaresuvannon ensimmäinen kirkko rakennettiin vuosina 1813–1816.Se oli yksinkertainen puurakennus matalalla kivijalalla. Kirkonkylässä oli ainoastaan viisi tilaa ja koko seurakunnan väkiluku oli 625. Vuosina 1826–1849 seurakunnan kirkkoherrana toimi Lars Levi Laestadius. Kaaresuvannon kirkosta myös alkoi joulukuussa 1845 herätys, joka tultiin tuntemaan lestadiolaisuuden nimellä.
Köyhä seurakunta ei kyennyt ylläpitämään kirkkoaan, mistä johtuen se rapistui korjauskelvottomaksi. Vuonna 1905 purettiin vanha kirkko ja samana vuonna vihittiin myös uusi kirkko käyttöön. Se peruskorjattiin vuosina 1953–1954.
Wanuri Kahiu

Wanuri Kahiu (s. 21. kesäkuuta 1980 Nairobi, Kenia) on kenialainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja kirjailija. Hän on saanut useita palkintoja ohjaamistaan elokuvista ja lisäksi ollut useita kertoja palkintoehdokkaana. Hänen elokuvansa "From a Whisper" on saanut vuonna 2009 Afrikan elokuva-akatemian parhaan ohjaajan, parhaan käsikirjoituksen japarhaan elokuvan palkinnon. Cannesin elokuvajuhlilla 2018 esitettävä elokuva "Rafiki" on kielletty ohjaajan kotimaassa Keniassa sen sisältämän lesbosuhteen vuoksi.
Doubabougou

Doubabougou on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 15 kilometriä Katista lounaaseen. Kunnassa on 9 900 ja kylässä 3 500 asukasta (vuonna 2009).
Doubabougoun kunnan pinta-ala on 151,88 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Katin piirin Diagon, idässä Kambilan, etelässä Mandén ja lännessä Dombilan kuntiin. Maisemaa leimaavat Mandinguevuoret. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on pensassavannia ja metsää.
Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Valtaosa asukkaista on bambaroita. Lisäksi on jonkin verran fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.
Doubabougousta on ymärivuotinen tieyhteys Katiin. Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, maapähkinä, pavut, bataatti, durra ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.
Suomalais-ugrilaisten kansojen lippu

Suomalais-ugrilaisten kansojen lippu on suomalais-ugrilaisten kansojen ja laajemmin uralilaisten kansojen yhteinen, vaikkakin epävirallinen, lippu. Epävirallisesta asemasta huolimatta sitä käytetään jossain määrin erityisesti sukukansatoiminnan keskuudessa. Se on pohjoismainen ristilippu, jonka vasemmalla puolella on punainen kannuksenpyörä. Lipun on suunnitellut puolalainen suomalais-ugrilaisten kielten tutkija Szymon Pawlas.
Lippu julkistettiin ensimmäistä kertaa 24. tammikuuta 2008 DeviantArt-sivustolla.
Symboliikka.
Lipun värikkyys symboloi suomalais-ugrilaisten kansojen monimuotoisuutta ja värit symboloivat suomalais-ugrilaisia kansoja. Värit ja muotoilu pohjautuvat pääasiassa viiteen viralliseen suomalais-ugrilaiseen (Unkarin, Suomen, Viron, Udmurtian ja Mordvan) lippuun.
Pohjoismainen risti esiintyy myös vepsäläisten, lyydiläisten, karjalaisten, inkeriläisten ja setukaisten lipuissa.
Kannuksenpyörä esiintyy myös székelyiden ja võrolaisten lipuissa.
DENIS-P J082303.1-491201 b

DENIS-P J082303.1-491201 b (alias 2MASS J08230313-4912012 b) on substellarinen kohde, joka on luokiteltu eksoplaneetaksi tai ruskeaksi kääpiöksi, joka kiertää DENIS J082303.1-491201, L1.5-tyyppinen ruskea kääpiö Purjeen tähdistössä.
Tjärvenin majakka

Tjärvenin majakka on vuonna 1973 rakennettu majakka Pohjois-Itämerellä Tukholman saaristossa. Majakka toimii Kapellskärin, Norrtäljen ja Tukholman satamiin matkaavien laivojen opasteena.
Majakka näyttää valkoista ja vihreää valoa, valkoinen sektori kohti Ahvenanmerta.
Gaiziņkalns

Gaiziņkalns on Latvian korkein kohta. Kukkula on 311,6 metriä korkea ja se on Baltian maiden toisikseksi korkein kohta. Mäellä on myös näköalatorni joka ei kuitenkaan ole avoinna yleisölle sen huonon kunnon vuoksi. Sitä korkeampi on Iso Munamäki () Virossa joka on 318 metriä korkea. 
Gaiziņkalnsin mäki on osa Gaiziņkalnsin luonnonpuistoa ja sen lähellä on useita vanhoja muinaismuisto- ja historiallisia kohteita, muun muassa hautapaikkoja sekä kartanoita.
Se sijaitsee Vidzemessä Madonan kaupungin lähellä.
Tallinnan vaakahuone

Tallinnan vaakahuone () oli Tallinnan Raatihuoneentorilla sijainnut vuonna 1555 valmistunut vaakahuone. Rakennus tuhoutui Tallinnan ilmapommituksissa vuonna 1944.
Historia.
Ensimmäinen vaakahuone Tallinnan Raatihuoneentorille valmistui ilmeisesti jo 1300-luvulla ja vuonna 1555 valmistui uusi aumakattoinen vaakahuone. Rakennus oli kaksikerroksinen ja se oli koristeltu stukkoreliefein. Vaakahuoneessa punnittiin torille myytäväksi tuotavat tuotteet. Tuotteet ajettiin rattailla sisään ensimmäiseen kerrokseen, jossa ne punnittiin ja mitattiin. Samalla niille määrättiin kaupunginraadin säätämä vero, joka oli tärkeä tulonlähde kaupungille. Toinen kerros on toiminut ehkä varastona ja kauppaiden tiloina. Vuodesta 1583 vaakahuoneen kellarissa oli Tallinnan kaupungin viinikellari. 1830-luvulla rakennuksen nurkkiin kohosi savupiiput. Vaakahuone tuhoutui toisen maailmansodan aikana Tallinnan ilmapommituksissa maaliskuussa 1944.
Aukštojas

Aukštojas on Liettuan korkein kohta. Valko-Venäjän rajan tuntumassa sijaitseva mäki on 294 metriä korkea. Aiemmin oletettiin että Juozapine Kalnas on Liettua korkein kohta. Vilnan Gediminasin teknillisen yliopiston vuonna 2004 tekemissä tarkemmissa tutkimuksissa selvisi että se on vain 292,7 metriä korkea. Noin puolen kilometrin päästä löytyi kukkula jonka korkeus on 293,84 metriä. Loppujen lopuksi Juozapine Kalnas ei ollut edes toiseksi korkein kukkula, vaan noin 10 kilometrin päässä sijaitseva Kruopine on 293,65 metriä korkea.
Vasta löydetyllä Liettuan korkeimmalla kohdalla ei ollut nimeä ja siitä järjestettiin yleisökilpailu samana vuonna 2004. Nimeksi valittiin joka on liettualaisen mytologian ylin jumala. Uusi nimi tuli viralliseen käyttöön 18.11.2005.
Luis Tosar

Luis López Tosar (s. 13. lokakuuta 1971 Lugo, Espanja) on elokuvanäyttelijä, tuottaja, ohjaaja ja muusikko, joka on kotoisin Galician itsehallintoalueelta Espanjasta. 
Tosar on esiintynyt pääosin kotimaansa Espanjan elokuvatuotannoissa, mutta tehnyt joitakin rooleja myös anglo-amerikkalaisissa tuotannoissa. 
Tosar on saanut Espanjassa töistään lukuisia palkintoja, ja hänelle on myönnetty muun muassa Espanjassa arvostettu Goya-palkinto kolmasti (2003, 2004 ja 2010). Ehdolla palkinnon saajaksi hän on ollut neljästi (2000, 2011, 2012 ja 2016). Goya-palkintojen lisäksi Tosar on saanut monia muita palkintoja sekä Espanjassa että ulkomailla.
Kasperi Liikonen

Kasperi Liikonen (s. 9. syyskuuta 1994 Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa miesten kakkosessa pelaavaa FC Honkaa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Nicklas Maripuu

Nicklas Maripuu (s. 2. maaliskuuta 1992 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Erwin Ortner

Erwin Ortner (s. 15. joulukuuta 1947 Wien) on itävaltalainen kuoronjohtaja. Hän lauloi lapsena Wienin poikakuorossa () Ferdinand Grossmannin johdolla. Hän opiskeli Wienin Musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa musiikkipedagogiikkaa, hengellistä musiikkia ja orkesterinjohtoa Hans Swarowskyn sekä kuoronjohtoa Hans Gillesbergerin johdolla.
Ortnerista tuli vuonna 1980 Musiikin ja esittävien taiteiden yliopiston professori ja vuonna 1996 rehtori. Hän perusti Arnold Schönberg -kuoron ja toimi vuosina 1983–1995 Wienin radion kuoron taiteellisena johtajana.
Pavel Kuznetsov

Pavel Kuznetsov (; s. 10. elokuuta 1958) on venäläinen diplomaatti. Hänet nimitettiin 14. elokuuta 2017 maansa suurlähettilääksi Suomeen. Kuznetsov on aiemmin työskennellyt Venäjän ulkoasiainministeriössä ja edustustoissa ulkomailla; Neuvostoliiton/Venäjän Suomen-suurlähetystöissä hän on aiemmin ollut tehtävissä vuosina 1980–1985 ja 1991–1996.
Kuznetsov on valmistunut Neuvostoliiton ulkoasianministeriön kansainvälisten suhteiden korkeakoulusta Moskovassa vuonna 1980. Hän on naimisissa, ja hänellä on lapsi.
Kuznetsov varoitti lokakuussa 2017 Venäjän vastatoimista, mikäli Suomi liittyisi Naton jäsenmaaksi.
Healey Willan

James Healey Willan (12. lokakuuta 1880 Balham, Lontoo – 16. helmikuuta 1968 Toronto) oli kanadalainen säveltäjä, urkuri, kuoronjohtaja ja pedagogi. Hän oli vaikutusvaltainen hahmo kanadalaisissa musiikkipiireissä yli puolen vuosisadan ajan. Hän asui Kanadassa vuodesta 1913, jolloin hän aloitti opettamisen Toronton konservatoriossa. Siellä hän työskenteli vuoteen 1936 saakka, minkä jälkeen hän opetti Toronton yliopistossa (1937–1950). 
Vuodesta 1921 kuolemaansa saakka Willan toimi St Mary Magdalene -anglikaanikirkon urkurina ja kuoromestarina. Hänen sävellystuotantoonsa vaikuttivat muiden muassa anglokatolinen liturgia sekä Johannes Brahmsin ja Richard Wagnerin rikas romanttisuus. Hänen sävellystensä joukossa on oopperoita, sinfonioita, konserttoja sekä musiikkia yhtyeelle, pianolle, uruille ja soololauluäänelle. Kaikkiaan tuotanto kattaa noin 800 teosta, joista eräitä ovat "Introduction, Passacaglia and Fugue" (1916) uruille, "Apostrophe to the Heavenly Hosts" (1921) a cappella -kuorolle ja useammin esitetyt liturgiset sävellykset.
Willanin motettien, messujen ja urkuteosten levytykset lukeutuvat 1990-luvun lopun myydyimpien klassisten CD-levyjen joukkoon. Willan sai vuonna 1967 ylennyksen Kanadan ritarikunnan "Companioniksi". Parhaan amatöörikuoron Healey Willan -palkinto jaetaan hänen kunniakseen, ja hänen mukaansa on nimetty myös vuonna 2005 perustettu naiskuoro Healey Willan Singers of Toronto.
George Springer

George Chelston Springer (s. 19. syyskuuta 1989 New Britain, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hänen pelipaikkansa on ulkokentän keskellä.
Springer aloitti Major League -uransa huhtikuussa 2014 ja on koko ajan edustanut Houston Astrosia. Hän oli voittamassa MLB:n mestaruutta vuonna 2017 ja hänet valittiin tuolloin World Series -loppuottelusarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi. American Leaguen tähdistöjoukkueeseen hänet valittiin vuosina 2017 ja 2018.
Ben Zobrist

Benjamin Thomas Zobrist (s. 26. toukokuuta 1981 Eureka, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hänen pelipaikkansa on kakkospesävahtina. Hänet tunnetaan lempinimellä "Zorilla".
Zobrist aloitti Major League -uransa elokuussa 2006. Hän on edustanut Tampa Bay Raysiä (entinen Tampa Bay Devil Rays) vuosina 2006–2014, Oakland Athleticsiä ja Kansas City Royalsia vuonna 2015 sekä Chicago Cubsia vuodesta 2016. Hän oli voittamassa MLB:n mestaruutta vuosina 2015 ja 2016, ja jälkimmäisellä kerralla hänet valittiin World Series -loppuottelusarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi. American Leaguen tähdistöjoukkueeseen hänet valittiin vuosina 2009 ja 2013 sekä National Leaguen tähdistöjoukkueeseen vuonna 2016.
Andorra (elokuvateatteri)

Andorra oli elokuvateatteri Helsingissä Eerikinkadun ja Fredrikinkadun kulman Rakennusmestarien talossa. Se toimi yhtenä kokonaisuutena samoissa tiloissa kuin ravintola Corona. Kokonaisuuden perustajista tunnetuimmat ovat Aki ja Mika Kaurismäki.
Andorra avattiin Rakennusmestarien talon pohjakerrokseen vuonna 1979 rakennetun Bio Charlien tilalle elokuussa 1987. Avajaiselokuvia olivat Aki Kaurismäen uutuus "Hamlet liikemaailmassa" ja Jim Jarmuschin "Down by Law", joka aloitti samalla Kaurismäen veljesten Senso Films -yhtiön maahantuontitoiminnan yhteistyössä Finnkinon kanssa. Jarmusch oli itse mukana avajaisnäytännössä. Teatterin sijainti oli tuolloin keskeinen Helsingin elokuvatarjonnassa, sillä lähellä sijaitsivat Elokuva-arkiston Orion, Walhalla-järjestön Nordia ja suuren yleisön monisaliteatteri Forum. Andorraan asennettiin perinteinen avautuva esirippu ja kuvan reunat rajaava musta maskikehys, joista monet teatterit olivat jo luopuneet.
Rakennusmestarien talo remontoidaan 2020-luvun taitteessa hotelliksi. Kaurismäen veljesten ravintolat ja Andorra-elokuvateatteri siirtyvät ilmeisesti Pasilan konepajalle Vallilaan.
Rakennusmestarien talo

Rakennusmestarien talo on Helsingissä Eerikinkadun ja Fredrikinkadun kulmatalo. Sen omistaa Rakennusmestarien säätiö. Talo on alun perin valmistunut 1932, ja sen on suunnitellut rakennusmestari Heikki Kaartinen. Vuonna 1966 valmistui Eerikinkadun puolelle laajennusosa Risto-Veikko Luukkosen ja Helmer Stenrosin suunnittelemana. Samalla vanha osa uudistettiin.
Rakennusmestarien talossa aloitettiin keväällä 2019 muutostyöt hotelliksi, ja kaikki toimijat joutuvat etsimään uudet tilat. Suomalaisen Primehotels-yhtiön operoima 240 huoneen Hotel Mestari avataan toukokuussa 2022.
Rakennusmestarien talossa toimi 1960-luvulta 2000-luvulle tanssiravintola Vanha Maestro sekä vuosina 1992–2019 biljardisalistaan tunnettu Corona-baari, joka muutti kiinteistöremontin tieltä The Train Factoryyn Vallilan konepaja-alueelle. Muita Rakennusmestarien talossa toimineita ravintoloita ovat olleet Sedu Koskisen 2000-luvun alun yökerhot Studio 51, Freda 51 ja Burleski Club sekä Corona-baarin kyljessä toimineet Kafe Moskova ja Dubrovnik Lobby &amp; Lounge. Talon pohjakerroksessa on toiminut Andorra-elokuvateatteri.
Max Scherzer

Maxwell M. Scherzer (s. 27. heinäkuuta 1984 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelaa syöttäjänä. Hänet tunnetaan lempinimellä "Blue Eye".
Scherzer on edustanut Major League Baseball (MLB) -urallaan Arizona Diamondbacksia, Detroit Tigersia, Washington Nationalsia, Los Angeles Dodgersia, New York Metsiä, Texas Rangersiä ja Toronto Blue Jaysiä. Oikeakätinen Scherzer on valittu kahdeksan kertaa un, ja hän on voittanut liigan parhaalle syöttäjälle annettavan Cy Young -palkinnon kolmesti (American Leaguessa vuonna 2013 sekä National Leaguessa vuosina 2016 ja 2017). Hän voitti World Seriesin Nationalsissa vuonna 2019 ja Rangersissä vuonna 2023. Scherzeriä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista syöttäjistä lajin historiassa.
Corey Kluber

Corey Scott Kluber (s. 10. huhtikuuta 1986 Birmingham, Alabama, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelaa syöttäjänä.
Kluber aloitti Major League -uransa syyskuussa 2011. Hän on edustanut koko ajan Cleveland Indiansia. Hänet on palkittu American Leaguen parhaana syöttäjänä Cy Young -palkinnolla kausina 2014 ja 2017. American Leaguen tähdistöjoukkueeseen hänet on valittu vuosina 2016–2018.
Painkiller Jane (televisiosarja)

Painkiller Jane on Gil Grantin luoma kanadalais-yhdysvaltalainen scifisarja, joka perustuu samannimiseen sarjakuvahahmoon. Sarjan esittäminen alkoi Kanadassa Globalin ja Yhdysvalloissa Sci Fi Channelin kanavilla 13. huhtikuuta 2007.
15. elokuuta 2007 Sci Fi Channel ilmoitti lopettavansa sarjan tuottamisen ensimmäisen kauden jälkeen.
Juoni.
Kristanna Loken esittää sarjan päähenkilöä Jane Vascoa (sarjakuvassa nimellä Vasko), joka työskentelee DEA:n huumepoliisina, kunnes työtehtävissä törmää salaiseen agenttiryhmään. Tämän jälkeen Jane joutuu työskentelemään kyseisen agenttiryhmän kanssa, joiden tehtävänä on ottaa kiinni erikoiskykyjä saaneita ihmisiä ("neuroja").
Uusi salainen työ ei ole helppoa, varsinkaan Janen huomattua pystyvänsä parantumaan hyvin nopeasti fyysisistä vahingoista.
Tuotanto.
Televisiosarja sai nopean alun kun vuonna 2005 juilkaistu elokuva "Painkiller Jane" sai hyvän vastaanoton.
Elokuvan juoni poikkesi alkuperäisen sarjakuvan tarinoista suuresti ja käsikirjoittaja Jimmy Palmiotti kertoi televisiosarjan olevan lähempänä sarjakuvien Jane hahmoa. Vastaava tuottaja Gil Grant kertoi sarjan seuraavan sarjakuvan hahmoa, mutta tarjoaa silti paljon uutta.
Sarjaa kuvattiin Kanadassa Insight Filmsin Brittiläisessä Kolumbiassa sijaitsevalla studiolla. Loken kertoi AfterEllenin haastattelussa, että sarjan neljä viimeistä jaksoa kuvattiin Unkarin Budapestissa.
Skotlannin yhdistynyt vapaakirkko

Skotlannin yhdistynyt vapaakirkko (, , ), on skotlantilainen kirkkokunta, joka perustettiin vuonna 1900 Skotlannin yhdistyneen presbyteerikirkon ja Skotlannin vapaakirkon enemmistön yhdistyessä. Kirkon enemmistö puolestaan yhdistyi vuonna 1929 Skotlannin kirkon kanssa. Vähemmistö päätti kuitenkin jatkaa toimimista itsenäisenä kirkkona. Sillä oli vuoden 2016 lopussa 53 seurakuntaa ja 2 466 jäsentä.
Historia.
Perustaminen.
Vuonna 1900 Skotlannin vapaakirkko yhdistyi Skotlannin yhdistyneen presbyteerikirkon kanssa muodostaen Skotlannin yhdistyneen vapaakirkon ("United free church of Scotland"). Tässä uudessa kirkossa oli 1 620 jäsentä ja se kilpaili koossa Skotlannin kirkon kanssa. 27 seurakuntaa, jotka sijaitsivat pääosin Skotlannin Ylämailla ei hyväksynyt yhdistymistä. Ne julistautuivat Skotlannin vapaakirkon laillisiksi jatkajiksi vaatien sen koko omaisuutta itselleen. Englannin parlamentin ylähuone päättikin heillä olevan oikeuden siihen. Päätöstä pidettiin kuitenkin sen verran kohtuuttomana, että päädyttiin lopulta jakoon, jossa Skotlannin vapaakirkkona jatkava joukko sai lähes puolet kirkon entisestä omaisuudesta.
Yhdistyminen Skotlannin kirkkoon ja vähemmistön jatkaminen itsenäisenä.
Vuonna 1929 kirkko yhdistyi Skotlannin kirkon kanssa. Kuitenkin vähemmistö kirkosta päätti olla hyväksymättä liitosta ja jatkaa itsenäisenä. He pitivät tärkeänä kirkon riippumattomuutta valtiosta, eri kirkkojen tasavertaisuutta suhteessa valtioon sekä sitä, että taloudellisen tuen kirkolle tuli olla jäsenten vapaaehtoisesti antamaa. Näitten ei katsottu toteutuvan Skotlannin kirkossa. Itsenäisenä pysyvä joukko kokoontui ensimmäiseen yleiskokoukseensa 6. lokakuuta 1929 Glasgowssa. Siellä he valitsivat pastori James Barrin jatkavan kirkon ensimmäiseksi moderaattoriksi. Kirkko suostui käyttämään ensimmäiset viisi vuotta nimenään "Skotlannin yhdistynyt vapaakirkko (jatkava)" ("United Free Church of Scotland (continuing)"), mistä syystä heitä kutsuttiin lempinimellä "jatkajat" ("continuers").
Seuraavina vuosina kirkko rakennutti useita uusia kirkkorakennuksia ja perusti uusia seurakuntia. Monien muiden Skotlannin kirkkokuntien tavoin kirkko kasvoi huomattavasti aina vuoteen 1956 asti, jolloin jäsenmäärä alkoi laskea.