tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Even Thorsen

Even Thorsen (26. elokuuta 1778 Austre Moland, Norja – 24. maaliskuuta 1867 Flosta, Norja) oli norjalainen matruusi, talonpoika ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja 1814.
Tausta.
Thorsen varttui köyhissä oloissa Bjornesin pientilalla Østre Molandissa, joka on nykyisin osa Arendalin kuntaa Itä-Agderin läänissä. Hän ottikin jo nuorena pestin merille. Vuodet 1807–1810 hän oli sotavankeudessa Britanniassa, koska Tanska-Norja oli Napoleonin sodissa tuolloin Englannin vastustaja. Palattuaan Norjaan Thorsen komennettiin välittömästi laivaston palvelukseen. Hän toimi laivastossa aina tultuaan valituksi sen kansalliskokousedustajaksi 1814.
Kansalliskokousedustaja 1814.
Kansalliskokouksessa Thorsen lukeutui itsenäisyyspuolueen riveihin. Kouluja käymättömänä hän oli ainut kirjoitustaidoton kokousedustaja, minkä vuoksi hän allekirjoitti perustuslain kirjoitustaitoisen henkilön ohjaamana. Itse kokouksessa hän pysytteli enimmäkseen taustalla. Hänen suurin aktiviteettinsa koski yleisen asevelvollisuuden ajamista yhdessä Peder Johnsenin kanssa.
Loppuelämä.
Kansalliskokouksen jälkeen Thorsen oli jonkin aikaa laivaston palveluksessa, kunnes hän asettui aloilleen Flostan kuntaan, joka on nykyisin osa Arendalia Itä-Agderissa. Loppuelämä oli ankaraa ja hänestä tuli ennen pitkää työkyvytön. Vuonna 1857 Storting myösi hänelle 100 speciedalerin vuotuisen eläkkeen. Vuonna 1864 hänet kutsuttiin Norjan perustuslain 50-vuotisjuhliin, mutta hän oli liian huonokuntoinen matkustaakseen. Kolme vuotta myöhemmin hän kuoli 89-vuotiaana.
MacBook Air

MacBook Air on Applen valmistama kannettava tietokone, jota Apple markkinoi maailman ohuimpana kannettavana. Se on osa MacBook-tuoteperhettä. Se esiteltiin vuoden 2008 Macworld-messuilla. Laite on paksuimmiltaan 1,93 senttimetriä ja ohuimmiltaan 4 millimetriä paksu. Vuoden 2010 lokakuussa Apple julkaisi toisen sukupolven MacBook Airin, joka on paksuimmillaan 1,70 senttimetriä ja ohuimmillaan 3 millimetriä paksu. Kolmannen sukupolven MacBook Air julkaistiin vuoden 2011 puolessa välissä.
Ensimmäisen reilun kymmenen vuoden ajan MacBook Air -malleissa oli tyypillisesti kaksiytiminen Intelin suoritin, 4-8 gigatavua keskusmuistia (RAM) ja 128-256 gigatavua SSD-kiintolevytilaa. Tällöin MacBook-kannettavan hankkijan piti pohtia tarkemmin, hankkiiko hän MacBook Air- vai MacBook Pro -laitteen, sillä tehoero Air- ja Pro-mallien välillä oli merkittävä.
Vuodesta 2020 eteenpäin MacBook Air -kannettavissa on ollut Apple Silicon -siru, joka on huomattavasti aikaisemmin Air-malleissa käytettyjä Intelin suorittimia tehokkaampi. MacBook Air -malleja myydään 13- ja 15-tuumaisilla näytöillä. Keskusmuistia on valittavana 8 tai 16 gigatavua. Koska Silicon-siru perustuu arm64-arkkitehtuuriin, nykyisissä MacBook Air -kannettavissa on erinomainen akunkesto mutta myös tehoa löytyy runsaasti. Tämä tekee MacBook Air -kannettavasta erinomaisen vaihtoehdon.
Corporal Cauliflowers Mental Function

Corporal Cauliflowers Mental Function on suomalaistuneen brittimuusikon Jim Pembroken kolmas sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1977. CD-versio levystä ilmestyi vuonna 1997.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset ja sanoitukset Jim Pembroke.
Joseph Lister

Joseph Lister (5. huhtikuuta 1827 – 10. helmikuuta 1912) oli englantilainen kirurgi ja antiseptiikan uranuurtaja. Hän kehitti ajatuksen steriilistä leikkaustekniikasta työskennellessään Glasgow Royal Infirmary -sairaalassa. Hän otti käyttöön karbolihapon eli fenolin kirurgisten välineiden steriloinnissa ja haavojen puhdistamisessa. Hän työskenteli 1860-luvulla Glasgow’n yliopistossa.
Lister piti tärkeänä puhtautta ja käytti leikkauksissa desinfioivia liuoksia ja desinfiointiaineen sumutusta. Aseptiikan ensiaikoina laskettiin karbolihöyryä leikkaussaliin mahdollisten ilman mukana leviävien tartuntojen ehkäisemiseksi. 1900-luvulle tultaessa ruiskutus korvattiin vedellä pölyn leviämisen ehkäisemiseksi.
Listerin mukaan on nimetty listeriabakteeri.
Buxhoevden

Buxhövden (myös muodoissa "Buxhoeveden, Buxhœwden, Buxhowden, Buxthoeven, Buksgevden, von Buxhoevden") oli baltiansaksalainen aatelissuku on ritarin, paronin ja kreivin arvossa. Sukunimi Buxhoevden kertoo, että suku oli kotoisin Bexhövedestä Ala-Saksista.
Julie Warner

Julie Warner (s. 9. helmikuuta 1965 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "House" ja "Viiden juttu". Parhaiten hän muistetaan kuitenkin sarjasta "Star Trek", jossa hän esiintyi 1989–1990. 
Warner on esiintynyt monissa elokuvissa kuten Doc Hollywood (1991), Vitsivieteri (1992), Uhka tuntemattomasta (1994) ja Forever Strong (2008).
Warner on valmistunut Brownin yliopistosta teatteritaiteen koulutusohjelmasta vuonna 1987. Hän meni vuonna 1995 naimisiin käsikirjoittaja-ohjaaja Jonathan Princen kanssa, ja heille syntyi 1997 poika nimeltä Jackson.
Flat Broke

Flat Broke on brittiläisen, Suomessa vaikuttaneen Jim Pembroken neljäs ja samalla hänen Jim Pembroke Band -yhtyeensä ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt albumi. Se julkaistiin toukokuussa 1980 Ponsi-levymerkillä, tuottajana Otto Donner. Albumin remasteroitu CD-versio levystä ilmestyi vuonna 2000.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Jim Pembroke, ellei toisin mainittu.
Harmaasaharausku

Harmaasaharausku ("Pristis pristis") on uhanalainen kalalaji. Se voi kasvaa viisi metriä pitkäksi ja painaa tonnin. Kalan iho on karheiden nyppylöiden peitossa ja muistuttaa hiekkapaperia. Nimensä se on saanut muiden saharauskujen tapaan sahamaisesta pitkästä kuonostaan, jonka sivuissa on 12–30 paria hampaita muistuttavia nystermiä. Harmaasaharauskua uhkaa sukupuutto muun muassa siksi, että se päätyy kalastuksen sivusaaliiksi.
Levinneisyys.
Harmaasaharauskuja elää Atlantin ja Tyynenmeren subtrooppisissa osissa. Se ei ole avomeren laji, vaan viihtyy lähellä rannikkoa ja saaristojen suojissa. Meriveden lisäksi sitä tavataan murtovedessä ja suurten jokien täysin suolattomassa vedessä. Kala oli aikaisemmin yleinen Välimeressä ja Atlantin Euroopan rannikolla, mutta on nyt kadonnut sieltä. Afrikan rannikolla kala on myös vähenemässä huolestuttavasti.
Aliana Lohan

Aliana Taylor ”Ali” Lohan (s. 22. joulukuuta 1993 New York) on yhdysvaltalainen laulaja, malli, näyttelijä ja televisiopersoona. Hän on näyttelijä-laulaja Lindsay Lohanin pikkusisko.
Perhe ja lapsuus.
Lohan on Michael ja Dina Lohanin nuorin tytär. Hänellä on kaksi vanhempaa sisarusta, Lindsay ja Michael Jr., sekä nuorempi veli Dakota (”Cody”). Hänen vanhempansa ovat eronneet.
Lohanilla on isänsä puolelta kaksi puolisisarusta Ashley Horn Kaufmann sekä Landon Major Lohan.
Mallin ura.
Lohan aloitti uransa Ford Modelin mallina. Hän oli tällöin kolmivuotias. Vuonna 2011 hän kirjoitti sopimuksen mallitoimisto NEXT Model Managementin kanssa. Tämän jälkeen hän kirjoitti sopimuksen Modelin Agency Wilhelminan kanssa, jonka mallina hän toimii vieläkin.
Musiikki.
Ali Lohanin musiikkiura alkoi vuonna 2005, kun hän julkaisi debyyttisinglensä ""Rockin’ Around The Christmas Tree", joka esiteltiin YMC Records’ Totally Awesome Christmas -tapahtumassa. Hän jatkoi työskentelyä musikaalisten taiteilijoiden kuten ALY &amp; AJ:n, Jesse McCartneyn ja Hilary Duffin kanssa. Vuoden 2006 lopussa Lohan julkaisi albumin "Lohan Holiday", jolta ilmestyi kolme singleä "Rockin’ Around The Christmas Tree", "I Like Christmas" ja "Lohan Holiday" (yhdessä Lindsayn kanssa).
Vuonna 2008 Lohan työsti toista studioalbumia Maloof Musicille. 9. heinäkuuta 2008 julkaistiin single "All the Way Around"", joka ei kuitenkaan noussut singlelistoille. Albumia ei ole julkaistu.
Näytteleminen.
Vuonna 2008 Lohan esiintyi pääosassa tositelevisiosarjassa "Living Lohan" äitinsä Dina Lohanin kanssa. Sarja keskittyi enimmäkseen hänen toisen studioalbuminsa nauhoittamiseen Las Vegasissa.
Lohan on mukana R. L. Stinen kauhu/fantasiaromaanin elokuvaversiossa "", joka julkaistiin suoraan DVD:nä 30. syyskuuta 2008.
Muuta.
Vuonna 2005 Lindsayn lauluun "Confessions of a Broken Heart" tehtiin musiikkivideo, jossa Aliana esiintyy ballerinana.
Rudolf Nierlich

Rudolf ”Rudi” Nierlich (20. helmikuuta 1966 Bad Ischl, Itävalta – 18. toukokuuta 1991 Sankt Wolfgang im Salzkammergut) oli itävaltalainen alppihiihtäjä ja kolminkertainen maailmanmestari.
Nierlich voitti suurpujottelun maailmanmestaruuden kaksi kertaa, vuosina 1989 ja 1991 sekä pujottelun mestaruuden vuonna 1989. Hän osallistui vain kerran urallaan olympialaisiin, 1988 Calgaryn kisojen suurpujotteluun, jossa hän sijoittui viidenneksi. Nierlichin uralta löytyy lisäksi Crans-Montanan maailmanmestaruuskilpailuiden supersuurpujottelun seitsemäs tila.
Nierlich saavutti kahdeksan maailmancupin osakilpailuvoittoa, joista viisi tuli pujottelussa ja kolme suurpujottelussa. Hän sijoittui viimeiseksi jääneellä maailmancup-kaudellaan kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Hänet valittiin Itävallassa 1989 vuoden miesurheilijaksi.
Nierlich kuoli auto-onnettomuudessa 18. toukokuuta 1991.
Wigwam (albumi)

Wigwam on suomalaisen Wigwam-yhtyeen ensimmäinen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 1972. Levyn kappaleet ovat yhtyeen rumpalin Ronnie Österbergin valitsemia. 
Kappaleet.
B-puoli
Kontioniemi

Kontioniemi on kylä Kontiolahdella Höytiäisen rannassa.
Kontioniemellä sijaitsee vanha 1920-luvulla rakennettu parantola. Parantola toimi 22. sotasairaalana 1939–1945, ja se kunnostettiin keskussairaalan käyttöön 1990-luvulla juuri ennen kuin sairaanhoidon kuntainliitto päätyi luopumaan siitä. Nykyisin Kontiolinnassa toimii mm. ympärivuorokautinen Hyvinvointi- ja palvelutalo Kontiolinna. Suomen Punaisen Ristin ylläpitämä 120-paikkainen vastaanottokeskus aloitti maaliskuussa 2009 Kontioniemen sairaalassa.
Elokuvakylä.
Kylä tunnetaan elokuvakylänä. Markku Pölösen televisiosarjan Karjalan kunnailla Miikkulan kylä sijaitsee Kontioniemessä. Kontioniemen sairaala, jossa sarjan hotelli toimii, esitti Koirankynnen leikkaaja -elokuvassa sotasairaalaa.
Elokuvakylä purettiin vuonna 2017.
Kontiorannan varuskunta.
Kontioniemeen lasketaan kuuluvaksi myös Kontiorannan varuskunta asuinalueineen. Varuskunnassa toimi Pohjois-Karjalan Prikaati siihen kuuluvine Karjalan Sotilassoittokuntineen. Varuskunta työllisti vuonna 2012 vajaat 300 henkilöä. Varuskunta lakkautettiin 31.12.2013 osana puolustusvoimien helmikuussa 2012 julkistamia säästösuunnitelmia.
Muuta.
Kontioniemessä on täysmittainen golfkenttä, josta on näkymä Höytiäiselle.
Rumours on the Rebound

Rumours on the Rebound on suomalaisen Wigwam-yhtyeen toinen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 1979. Kokoelma sisältää kuusi raitaa Love Recordsin julkaisemalta "Dark Album" -levyltä, jonka Virgin Records oli hylännyt.
Kyoko Ina

Kyoko Ina ( Ina Kyōko, s. 11. lokakuuta 1972) on amerikanjapanilainen taitoluistelija. Hän syntyi Tokiossa ja alkoi harrastaa lajia nelivuotiaana.
Inan ensimmäinen yhdysvaltalainen luistelupari oli Jason Dungjen, jonka kanssa hän työskenteli vuosina 1991–1998. Sen jälkeen hän jatkoi uraansa John Zimmermanin kanssa.
Ina on voittanut Yhdysvaltain-mestaruuden viidesti, ensimmäiset kaksi kertaa Dungjenin parina, loput kolme Zimmermanin parina. Suurimman menestyksensä talviolympialaisissa hän saavutti Dungjenin parina vuonna 1998, jolloin saavutettiin neljäs sija. 
Ina on kilpaillut useina vuosina taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa. Parhaimmillaan hän ylsi vuonna 2002 Zimmermanin kanssa pronssisijalle.
Johann Andreas Naumann

Johann Andreas Naumann (1744–1826) oli saksalainen lintutieteilijä.
Naumann oli maanviljelijä Köthenissä. Hän kirjoitti teokset "Vogelsteller" (1789) ja 12-osaisen "Naturgeschichte der Vögel Mitteleuropas" (1896–1905). Yhdessä poikansa Johann Friedrich Naumannin (1780–1857) kanssa hän kirjoitti teoksen "Naturgeschichte der Vögel Deutschlands. Nach eigenen Erfahrungen entworfen." Fleischer, Leipzig 1822–1866, osat 1–13.
Hänen nuorempi poikansa oli Carl Andreas Naumann (1786–1854).
Köthenissä sijaitsee Naumann-Museum.
Johann Andreas Naumann ja Johann Friedrich Naumann nimesivät yhdessä ruokokerttusten suvun "Acrocephalus" vuonna 1811.
Annette Dytrt

Annette Dytrt (s. 7. syyskuuta 1983) on saksalainen taitoluistelija. Hän syntyi tšekkiläisille maahanmuuttajavanhemmille Landshutissa ja edustikin kilpauransa alkuvaiheessa Tšekkiä.
Dytrt voitti vuoden 1999 Tšekin-mestaruuden ja oli Saksan-mestarina neljästi peräkkäin vuosina 2003–2006. Pyrkimyksistään huolimatta hän ei ole päässyt mitaleille taitoluistelun arvokilpailuissa.
Aksu Hanttu

Aki ”Aksu” Hanttu (s. 19. maaliskuuta 1979 Lahti) on suomalainen muusikko, musiikkituottaja ja televisiojuontaja.
Hanttu tunnetaan Entwinen rumpalina ja perustajajäsenenä. Hän toimii myös Tuonen laulajana. Hän vastaa yhtyeen puhtaasta laulusta toisen laulajan Jaakko Teittisen hoitaessa murinaosuudet. Live-esiintymisissään yhtye käyttää sessiorumpalia.
Hanttu on koulutukseltaan musiikkiteknologi, ja soittamisen ohella hän työskentelee äänittäjänä, miksaajana ja tuottajana lahtelaisessa Grooveland-studiossa. Hän on tuottanut muun muassa Korpiklaanin, Clamourin, Häiriköiden, Misery Inc:n, Reflexionin, Soulrelicin ja Tuonen musiikkia.
Hanttu on juontanut metallimusiikkiin keskittyvää "Rautaryhmä"-keskusteluohjelmaa Subin myöhäisilloissa.
Maanparannus

Maanparannus on kasvintuotantoon ja metsätalouteen liittyvä menetelmä, jolla yritetään parantaa maaperän ominaisuuksia siten, että kasvit kasvaisivat siinä paremmin. Maan viljavuuden päätekijöitä, joihin maanparannuksella yritetään vaikuttaa, ovat muun muassa maan rakenne, vesitalous, happamuus eli pH, maalajikoostumus ja ravinteikkuus. Yleisimmät menetelmät ovat lannoitus ja kalkitus.
Erilaisilla maalajeilla maanparannus tapahtuu erilaisilla apuvälineillä. Esimerkiksi savimaata parannetaan lisäämällä siihen eloperäistä ainesta ja kiviaineksia. Eloperäiset ainekset, kuten lannoitettu ja kalkittu turve, tuovat maahan sitä kuohkeuttavia pieneliöitä. Kivennäisperäiset ainekset, kuten sora ja hiekka, tuovat maahan rakennetta ja estävät saven kovettumista.
On olemassa myös maanparannuskasveja. Esimerkiksi valkoapila siirtää maahan paljon typpeä, joka on yksi kasvien tarvitsemasta perusravinteista.
Tubabao

Tubabao on saari Samarin kaakkoiskärjen edustalla. Se on yksi Guiuanin kaupungin saarista Itä-Samarin maakunnassa Filippiinien itäkeskisosassa. Saari sijaitsee lähellä kaupungin keskustaa.
Toisen maailmansodan aikana saari oli osa Leyte-Samarin laivastotukikohtaa, jota Yhdysvaltain laivasto käytti.
Kansainvälinen pakolaisjärjestö käytti saarta evakuoidessaan noin 6 000 venäläisemigranttia, jotka pakenivat Kiinasta kommunistien valtaan nousua vuosina 1949–1951.
Venäläisemigrantit, jotka olivat paenneet Lokakuun vallankumousta vuonna 1917 ja Venäjän sisällissotaa, asettuivat aseumaan lähinnä Harbiniin ja Shanghain. 
Kun Kiinasta tuli kommunistinen valtio, pakolaiset pakenivat joko Hongkongiin tai heidät evakuoitiin muualle. Tubabao oli yksi paikka, jonne pakolaista vietiin. Monet Tubabaon pakolaisista muuttivat Yhdysvaltoihin, Australiaan, Kanadaan ja Etelä-Amerikkaan.
NHL-kausi 1918–1919

NHL-kausi 1918–1918 oli historian toinen NHL-kausi. Liigassa pelasi tuolloin vain kolme joukkuetta; Ottawa Senators, Toronto Arenas ja Montreal Canadiens, mikä on vähiten NHL:n historiassa. Joukkueet pelasivat runkosarjassa kaikkiaan 18 ottelua kahdessa eri puoliskossa. Ensimmäisen ja toisen puoliskon voittajat kohtasivat loppuottelussa, jonka voittaja saavutti NHL:n voittajalle jaettavan O'Brien Trophyn. NHL:n mestari pääsi pelaamaan Stanley Cup -pokaalista PCHA-liigan mestaria vastaan. Stanley Cup -finaaleja ei pelattu loppuun 1919 maailmanlaajuisen espanjantautipandemian vuoksi.
Kauden pääsääntömuutos koski hyökkäyspään peliä, sillä kauden 1918-1919 NHL-liigassa nähtiin ensimmäisen kerran siniviiva. NHL:n mestaruuden voitti Montreal Canadiens.
Runkosarja.
Pelaajatilastot.
Runkosarjan pistepörssi.
"O = Pelatut ottelut, M = Maalit, S = Syötöt, Pts = Pisteet, PIM = Jäähyt minuutteina"
Parhaat maalivahdit.
"O = Pelatut ottelut, V = Voitot, H = Häviöt, T = Tasapelit, Pmin = Pelatut minuutit, M- = Päästetyt maalit, RL = Rangaistuslaukaukset, MperO = Maalit ottelua kohti"
NHL:n loppuottelut.
Montreal voitti loppuottelusarjan voiton 4-1 ja saavutti NHL:n mestaruuden. Joukkue selviytyi Stanley cupin loppuotteluun PCHA-liigan mestaria vastaan..
NHL:n pudotuspelien pistepörssi.
"O = Pelatut ottelut, M = Maalit, S = Syötöt, P = Pisteet"
Stanley Cupin loppuottelut.
Stanley Cupin loppuottelut pelattiin samaan tyyliin kuin ensimmäiselläkin NHL-kaudella. NHL:n voittaja Montreal Canadiens selviytyi Stanley Cupin finaaleihin PCHA:n mestaria Seattle Metropolitansia vastaan. 
Loppuottelusarja kuitenkin keskeytettiin maailmanlaajuisen espanjantautipandemian vuoksi, koska kummassakin finalistijoukkueessa oli useita tähän tautiin sairastuneita. Epidemiaan menehtyneiden joukossa oli Canadiensin hyökkääjä Joe Hall, joka kuoli tautiin muutaman päivän kuluttua Stanley Cup -finaalien peruuttamisesta.
Sarja päättyi kesken 2–2-tilanteessa ja voittajaa ei ratkaistu epidemian vuoksi.
Palmulainen

Palmulainen ("Dulus dominicus") on omaan heimoonsa kuuluva varpuslintu. Palmulainen on luokiteltu elinvoimaiseksi, eikä määrän oleteta vähenevän yli 30 % seuraavaan 10 vuoteen. Palmulainen luokitellaan toisinaan tilhien heimoon, vaikkakin nykyään yleisempi käsitys on se, että palmulainen kuuluu omaan heimoonsa ja sukuunsa, joiden ainoa laji se on. Palmulainen on Dominikaanisen tasavallan kansallislintu.
Koko ja ulkonäkö.
Palmulaisen pituus on noin 20 cm. Palmulainen muistuttaa rakenteeltaan kuhankeittäjiä, mutta sen väritys on ruskehtava, ja sillä on voimakkaita tummanruskeita viiruja. Palmulaisten höyhenpeite ei ole silkkinen, kuten tilhillä. Palmulaiset ovat hyvin sosiaalisia ja liikkuvat hyvin tiiviinä parvina.
Levinneisyys.
Lajia tavataan ainoastaan Hispaniolan saarella Dominikaanisessa tasavallassa ja Haitissa. Palmulaisten elinalueen laajuus on noin 75 000 km².
Elinympäristö.
Palmulaista tavataan avoimilla alueilla, joissa on vähän puita. Sitä tavataan pääosin alankojen palmusavanneilta, mutta se sopeutuu myös kaupunkien puistoihin ja puutarhoihin.
Lisääntyminen.
Palmulaiset rakentavat lähes kaksi metriä leveän ja yli metrin korkean pesän palmunoksista. Pesää rakentaa yleensä 14 yksilöä, jotka jakavat pesän 7 osaan. Pesiessään samassa pesässä vaaran huomaaminen on helpompaa, kun tarkkailijoita on enemmän. Palmulaiset laajentavat joka vuosi pesäänsä, kunnes se voi lopulta olla jopa kaksinkertainen alkuperäiseen nähden.
Pesintä tapahtuu maalis-kesäkuussa. Pesä on yleensä palmussa, erityisesti "Roystonea"-suvun palmuissa. Jos sopivaa palmua ei ole tarjolla, voi pesä sijaita myös muussa puussa tai vaikkapa puhelinpylväässä. Valmiissa yhteispesässä voi olla jopa 30 erillistä asuntoa, joissa on oma sisäänkäynti. Naaras munii 2–4 munaa.
Ravinto.
Palmulaisten ravinto koostuu kukista, marjoista ja hedelmistä.
Iberiankultarinta

Iberiankultarinta ("Iduna opaca", aikaisemmin "Acrocephalus opacus" ja "Hippolais opaca") on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu, jota ennen pidettiin vaaleakultarinnan alalajina.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 13,5–14 cm eli se on lehtokertun kokoinen, mutta rakenteeltaan hennompi, sillä se painaa vain noin 11–12 g. Se muistuttaa suuresti vaaleakultarintaa mutta on hieman isompi, sen selkä on ruskehtavan sävyinen ja nokka on leveämpi ja paksumpi. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lajin pesäpoikasilla on kielessä kolme mustaa täplää, kun muilla kultarinnoilla on vain kaksi täplää.
Esiintyminen.
Iberiankultarinta esiintyy Iberian niemimaan eteläosassa ja Luoteis-Afrikassa. Espanjan populaation koko on 5 200 paria. Lajin kanta on elinvoimainen. Se on muuttolintu, joka talvehtii Länsi-Afrikassa Senegalista Kameruniin.
Elinympäristö.
Iberiankultarinnan elinympäristöä ovat puutarhat ja metsiköt, joissa on elinvoimainen pensaskerros.
Lisääntyminen.
Kuten vaaleakultarinta.
Ravinto.
Hyönteissyöjä.
Rytmiradio Lahti

Rytmiradio Lahti oli Lahdessa toiminut kaupallinen paikallisradio. Toimiluvanhaltija oli Radioaktiivit Oy. Rytmiradio Lahti aloitti lähetyksensä 7. joulukuuta 1987. Lähetystoiminta päättyi toukokuussa 1999 ja Radioaktiivit ajautui maksukyvyttömänä konkurssiin saman vuoden elokuussa. Rytmiradion entinen johtaja sai vuonna 2004 vuoden ehdollisen vankeustuomion törkeästä velallisen epärehellisyydestä ja kirjanpitorikoksesta.
Lähetystaajuus oli 96,6 MHz, lähetysteho 100 wattia ja lähetysantennin sijaintipaikka oli Lahden suurmäessä. Aseman juontajina toimivat muun muassa Vesa Olkkonen, Antero Mertaranta, Matti Eve, Marcus Ziemann, Samuli Aaltonen ja Tomi Hilvo. Mertaranta toimi myös kanavan jalkapallo- ja jääkiekkoselostajana.
Ohjelmia.
Aamiaispöytä, Pitkä lounas, Yöpöllö, Rokataan taas, Lahti tarjottimella, London calling - BBC:n suomenkieliset uutiset, Lahden lista, Eurochart Top 100, Valomerkki, Gospelpastorit.
Dink Smallwood

Dink Smallwood on RTSoftin kehittämä humoristinen tietokoneroolipeli, jossa ohjataan nuorta sikafarmaripoikaa nimeltä Dink Smallwood tämän matkalla sankariksi. Peli julkaistiin 24. huhtikuuta 1998. Sitä ennen pelistä julkaistiin demoversio loppuvuodesta 1997.
Pelin luoneen Seth Robinsonin mukaan sen suunnittelussa merkittävimpiä esikuvia olivat "The Legend of Zelda"- ja "Monkey Island" -pelisarjat. Robinsonin lisäksi pelin kehittämiseen osallistuivat Justin Martin, Greg Smith ja Shawn Teal.
Tarina.
Dink Smallwood on kaksin äitinsä kanssa pienessä Stonebrookin kylässä asuva nuorukainen, joka on aina unelmoinut urasta kuninkaan urheana ritarina. Arkea sikojen kasvattajana ei helpota tieto siitä, että hänen inhoamansa Milder Flatstomp samasta kylästä on juuri päässyt kuninkaan armeijaan. Eräänä päivänä palatessaan poimimasta pähkinöitä Dink näkee kotitalonsa liekeissä. Äitinsä kuoltua tulipalossa Dink jättää kotikylänsä ja lähtee toiseen kylään tätinsä luokse. Samalla hän kuitenkin alkaa punoutua kiinni kuningaskuntaa uhkaavaan salajuoneen, jonka hän päättää estää. Kohdattuaan muun muassa ankkoja palvovan kylän ja pelastettuaan sen asukkaat nälänhädältä Dink päätyy lopulta taistelemaan pelin loppuvastusta, pahaa Seth-jumalaa, vastaan koettaessaan pelastaa entistä kiusaajaansa, ritariksi kuninkaan palveluksessa kohonnutta Milderiä.
Beatlehem

Beatlehem on suomalainen TV-elokuva. Elokuva perustuu Sirkku Peltolan ja Heikki Salon samannimiseen näytelmään. Elokuvasovituksen Heikki Salo teki Timo Kahilaisen kanssa. Elokuva sai ensi-iltansa Yle TV1:n Kotikatsomossa 22. joulukuuta 2003.
Synopsis.
Menestyvä IT-firma Finnodata on ostanut kaupungilta tontin, jolle se aikoo rakentaa uuden upean toimitalonsa. Kaupan kylkiäisinä Finnodata saa syliinsä tontilla sijaitsevan Beatlehem–nimisen kirpputorin, jossa asuu vuokralaisina varsin erikoista väkeä. Finnodatan toimitusjohtaja päättää mainosmielessä kehittää Beatlehemista nykyaikaisen kierrätyskeskuksen. Rakennus remontoidaan ja asukkaita autetaan. Finnodatasta tehtävään määrätään hiljainen mies, insinööri "Kari Järvinen" (Mikko Nousiainen). Beatlehem saa Järvisen elämän sekaisin, hän rakastuu kirpputorilla asuvaan nuoreen naiseen, "Vilmaan" (Pihla Penttinen). Beatlehemin elämäntyyli alkaa viehättää insinööriä. Kehitysprojekti lopetetaan kuitenkin kesken, Finnodata ostaa Beatlehemin asukkaille uudet vuokra-asunnot kerrostalosta ja vanha rakennus päätetään purkaa lasipalatsin tieltä. Kari Järvinen joutuu hankalaan tilanteeseen ja tekemään valintoja elämässään.
Alvin ja pikkuoravat (elokuva)

Alvin ja pikkuoravat () on elokuva vuodelta 2007. Suomen ensi-ilta oli 8. helmikuuta 2008. Päähenkilöinä ovat oravat, jotka olivat myös samannimisessä televisiosarjassa "Alvin ja pikkuoravat". Ihmispääosaa esittää Jason Lee, joka esittää lauluntekijä Dave Sevilleä, joka saa oravilta apua. Elokuvan on ohjannut Tim Hill.
"Alvin ja pikkuoravat" on saanut jatkoa elokuvilla "Alvin ja pikkuoravat 2", "Alvin ja pikkuoravat 3" ja .
Juoni.
Kaikki alkaa siitä, kun kolmen oravan Alvinin, Simon ja Teron kotikuusi kaadetaan, ja seuratessaan kotiaan, oravat joutuvat kaupunkiin erääseen rakennukseen. Herkkukorin houkuttelevina ne loikkaavat säveltäjä Daven matkaan, ja päätyvät tämän kotiin. Dave ei osaa tehdä musiikkia, ja huomatessaan oravien olevan taitavia laulajia, hän tekee sopimuksen niiden kanssa. Oravat saavat asua hänen luonaan, jos he laulavat hänelle kappaleitaan.
Lopulta pikkuoravien suosio kasvaa, ja heille ehdotetaan levysopimusta. Daven tylyn käytöksen takia oravat muuttavat levyttäjä Ianin luokse, joka palvoo heitä, ja ovelasti saa kaiken suosion itselleen. Hän aikoo lähteä kuuluisuudeta väsyneiden oravien kanssa pitkälle maailmankiertueelle, mikä ei sovi Davelle, joka viime hetkellä lähtee hakemaan oravia kotiin. Hän ei meinaa onnistua, mutta lopulta Alvin, Simo ja Tero pinkovat itse Daven luokse kesken esityksen, ja pääsevät kotiin. Sen jälkeen Ian ei enää häiritse heitä, ja Dave kohtaa elämänsä naisen, jonka suhteiden parannuksessa pikkuoravat yrittävät kaikin puolin auttaa häntä.
Pakkolaitos

Pakkolaitos oli vaarallisia rikoksenuusijoita varten perustettu erityinen laitos tai laitoksen osasto. Sinne tuomitut vangit kärsivät vankeusrangaistuksensa ns. "päivästä päivään -periaatteella", eli niin pitkinä kuin ne on annettu, ilman mahdollisuutta päästä ehdonalaiseen. Pakkolaitosjärjestelmä oli käytössä Suomessa vuoteen 2006 asti.
Pakkolaitokseen määrääminen.
Kun henkilö oli ensin tehnyt kaksi rikosta ja kärsinyt niistä vähintään kolmen vuoden rangaistuksen, ja teki sitten vielä kolmannen rikoksen, josta oli säädetty vähintään vuoden mittainen tuomio, hänet tulkittiin vaaralliseksi rikoksenuusijaksi. Silloin seuraava tuomio oli ns. harkintatuomio, jonka pituuden vankilaoikeus saattoi määrittää vapaasti. Rangaistuksella ei ollut ylärajaa. Niinpä ihmiset saattoivat istua vankilassa vuosikymmenten ajan suhteellisen vähäpätöisistä rikoksista, kuten varkauksista. Vankilanjohtaja Matti Sipon mukaan todella vaarallisia pyttyvangeista oli vain häviävän pieni osa.
Pakkolaitokseen eristämisestä päätti vankilaoikeus tuomioistuimen suosituksesta. Pakkolaitoksen ja pakkolaitoseristyksen slanginimitys oli "pytty".
Pakkolaitokseen voitiin eristää vain määräaikaisen vankeusrangaistuksen saanut vanki. Elinkautisvankiin pakkolaitoslausumaa ei siis voitu soveltaa.
Aiempi laki ja sen ongelmat.
Ennen lainmuutosta joulukuussa 1967 pakkolaitokseen joutui automaattisesti, kun vankeusrangaistusten määrä ylitti ns. eristämisrajan. Tämä raja oli tietty määrä ehdottomia vankeusrangaistuksia vuosiksi muutettuna, koska aiemmin katsottiin että niinkin paljon vankilassa ollut henkilö olisi automaattisesti yhteiskunnalle vaarallinen. Eräs parhaita esimerkkejä tällaisesta oli Runar Holmström jota syytettiin Tulilahden kaksoismurhasta: hänellä oli niin pitkä vankilahistoria, että jo toteennäytettyjen mutta vielä oikeuden tutkinnan alaisten rikosten määrä olisi vienyt hänet yli eristämisrajan.
Vanhan lain vuoksi eristettyinä oli suuri joukko esimerkiksi kodittomia irtolaisia ja pikkurikollisia. Tällaiset vangit laitostuivat auttamatta, mistä seurasi omat vaikeutensa. Lakia muutettiin, jonka jälkeen pakkolaitokseen joutui vain todella vaarallisia rikoksia tehneitä vankeja.
Journalismi.
Vuonna 1966 Hymy-lehden toimittaja Veikko Ennala aloitti artikkelisarjan, joka esitteli pakkolaitoksen Suomen kansalle. Juttusarja herätti vilkasta keskustelua ja sillä oli kouriintuntuvia vaikutuksia. Jo pelkkä toimittajan vierailu Sukevan vankilassa johti siihen, että siellä pidetyt pyttyvangit siirrettiin parempiin oloihin Huittisten varavankilaan. Aikanaan Ennalan työ johti siihen, että lakia muutettiin, ja vuosikymmenten mittaiset pyttytuomiot lopetettiin. Ennalan juttusarjaa käytetään usein esimerkkinä tapauksesta, jossa journalismin keinoin on kyetty vaikuttamaan yhteiskunnalliseen epäkohtaan.
Lakkauttaminen.
Vankilaoikeus lakkautettiin ja pakkolaitos käsitteenä poistui laista vankeuslain kokonaisuudistuksen yhteydessä 1. lokakuuta 2006 .
Jan Ottosson

Jan Bo Ottosson (s. 10. maaliskuuta 1960 Högsäter) on entinen ruotsalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili 1980-luvulta 1990-luvun alkuun. Hän voitti kaksi olympiakultaa 4 x 10 kilometrin viestissä vuosina 1984 ja 1988. Lisäksi hän sijoittui vuoden 1988 talviolympialaisissa 50 kilometrin matkalla kuudenneksi. MM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan niin ikään kuudes Val di Fiemmen 1991 15 kilometrillä.
Maailmancupissa Ottosson voitti 15 kilometrin kilpailun Reit im Winklissä 14. tammikuuta 1983. Lisäksi hän oli maailmancupin osakilpailuissa kerran toinen ja kolme kertaa kolmas. Ottosson voitti myös Vaasahiihdon vuosina 1989, 1991, 1992 ja 1994.
Kiziljurt

Kiziljurt (avaariksi Гъизилюрт, "Gisiljurt", kumykiksi Къызылъюрт, Qyzyl"jurt, lakiksi, lezgiksi ja tabasaraniksi Къизилюрт, Qiziljurt, ) on kaupunki Dagestanin keskiosassa Venäjällä , 64 kilometriä pääkaupungista Mahatškalasta länteen. Se sijaitsee Sulakjoen varrella ja on Kiziljurtin piirin hallinnollinen keskus. Kaupungissa on muun muassa rakennusaineteollisuutta.
Historia.
Kiziljurtin kaupunkipiiri perustettiin vuonna 1963 yhdistämällä Kiziljurtin, Bavtugain ja Sulakin työläisasutukset.
Vaaleakultarinnat

Vaaleakultarinnat ("Iduna") on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintusuku. Aiemmin suku luettiin kerttujen heimoon
Vaaleakultarinnat on erotettu omaksi suvukseen kultarintojen-suvusta ("Hippolais"). 
Lajit.
Luettelo perustuu BirdLife Suomen viralliseen maailman lintujen suomenkieliseen nimistöön.
Sebastian Haseney

Sebastian Haseney (s. 27. elokuuta 1978) on saksalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä, joka on parempi hiihto- kuin mäkiosuudella. 
Haseney on voittanut kaksi hopeamitalia hiihdon maailmanmestaruuskilpailujen joukkueyhdistetystä: Oberstdorfissa 2005 ja Sapporossa 2007. Ramsaussa 1999 hän sijoittui sprintissä kahdeksanneksi, Sapporossa 2007 normaalikilpailussa yhdeksänneksi. Liberecissä 2009 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa seitsemäs. Hänen paras sijoituksensa olympialaisissa on 6. sija 15 km kilpailussa vuoden 2002 talviolympialaisissa.
Maailmancupissa Haseney on voittanut kauden 2007–2008 loppuun mennessä kaksi sprinttikilpailua: Steamboat Springsissä kaudella 2000–2001 ja Val di Fiemmessä kaudella 2007–2008. Lisäksi hän on ollut kuusi kertaa toinen ja seitsemän kertaa kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kaudella 2003–2004 kuudes ja kaudella 2006–2007 kahdeksas.
Tuu jo tangoon

Tuu jo tangoon on Frederikin vuonna 1978 julkaisema albumi. Levyn kappaleita ovat mm. ”Tuu jo tangoon” ja ”Rakkauden aika”, joka on suomennos Israelin Euroviisu-kappaleesta.
Kappale ”Pois luotas kiidän” on suomenkielinen versio Uriah Heepin kappaleesta ”Free Me”.
Christian Adolph Diriks

Christian Adolph Diriks (11. marraskuuta 1775 Kööpenhamina, Tanska – 16. joulukuuta 1837 Kristiania, Norja) oli norjalainen juristi, Eidsvollin kansalliskokousedustaja ja ministeri.
Tausta.
Diriks syntyi saksalaisen laivanvarustaja Boye Diriksin ja Marie Elisabeth Stoppelin perheeseen Kööpenhaminassa. Hän opiskeli erinomaisin arvosanoin ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1795. Hän avioitui Maren Cathrine Taxin (k. 1848), joka oli Kongsbergin hopeasulattamon omistajan tytär, kanssa vuonna 1798.
Ura.
Hän työskenteli aluksi Kööpenhaminan hovi- ja kaupunginoikeudessa, kunnes hänet nimitettiin 1806 asessoriksi Kristiansandin lääninylioikeuteen Norjaan. Vuonna 1812 hänet valittiin tuomariksi Larvikiin ja samalla koko silloiseen Larvikin kreivikuntaan.
Kansalliskokousedustaja 1814.
Kansalliskokouksessa hän edusti Larvikia. Hänet valittiin juristina perustuslakikomiteaan ja sen sihteeriksi. Hän profiloitui kokouksessa itsenäisyyspuolueen kannattajana, joka toivoi Norjan ajan myötä yhdistyvän uudelleen Tanskaan.
Professori ja ministeri.
3. kesäkuuta 1814 Diriks nimitettiin oikeustieteen professoriksi vastaperustettuun Kristianian yliopistoon. Hänen valtiolliset velvollisuutensa kuitenkin estivät häntä keskittymästä akateemiseen uraan.
Diriks valittiin Stortingiin Kristianiasta ja sen lakikomiteaan syksyllä 1814. Tämän jälkeen hän toimi useissa ministeritehtävissä moneen otteeseen vuosina 1814 – 1836, poliisi-, oikeus-, sekä kirkko- ja opetusministeriöissä.
Tanskalaismielisenä hänellä oli myös vastustajia ja hän vältti täpärästi syytteen valtakunnanoikeuteen vuonna 1818. Yleisesti hänet kuitenkin mainittiin suosituksi hahmoksi aikansa politiikassa. Hän kuoli Kristianiassa 1837, vuosi politiikasta eläköitymisensä jälkeen ja hänet on haudattu Oslon "Vår Frelsers"-hautausmaalle. Hänen pojanpoikansa oli taidemaalari Karl Edvard Diriks (1855–1930).
Sonja Edström-Ruthström

Sonja Edström-Ruthström (o.s. Edström) (18. marraskuuta 1930 Luulaja – 15. lokakuuta 2020) oli ruotsalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa. Hän voitti kolme olympiamitalia: yhden kullan Squaw Valleyssä 1960 ja kaksi pronssia Cortina d’Ampezzossa 1956. Hän saavutti kaksi pronssimitalia MM-kilpailujen viesteissä (1954 ja 1958). Parhaimmillaan hän oli vuonna 1956, jolloin hän saavutti olympialaisissa ainoan henkilökohtaisen arvokisamitalinsa ja nosti viestin nopeimmalla yksityisajalla Ruotsin pronssille sekä voitti olympialaisten jälkeen Falunin, Salpausselän, Holmenkollenin ja Ounasvaaran 10 kilometrin kilpailut. Falunin kympin hän voitti kaikkiaan neljänä peräkkäisenä vuonna 1954–1957. Ensimmäisen kerran hän hiihti arvokilpailuissa Oslon talviolympialaisissa 1952 sijoittuen 10 kilometrillä 11:nneksi.
Singapore (albumi)

Singapore on Frederikin julkaisema ja hänen perustamansa Reetu Recordsin toinen levy. Levyltä löytyy mm. Reetun Leena Vanamon kanssa laulettu ”Haluan vain sun”. Albumi myi kultaa tuoden Frederikille neljännen kultalevyn.
Kappaleet.
A
B
Ole Hegge

Ole Hegge (3. syyskuuta 1898 – 2. kesäkuuta 1994) oli norjalainen hiihtäjä, joka kilpaili 1920-luvun lopulla ja 1930-luvun alussa. Hän voitti olympiahopeaa vuoden 1928 talviolympialaisissa St Moritzissa 18 kilometrin kilpailussa. Hän osallistui myös 50 kilometrin matkalle ja sijoittui viidenneksi. Tämän jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin ja edusti Norjaa vielä vuoden 1932 talviolympialaisissa sijoittuen neljänneksi 50 kilometrin kilpailussa. Myös Lahden MM-kilpailuissa 1926 hän oli päätynyt 50 kilometrillä neljänneksi.
Holmenkollenin kisoissa Hegge sijoittui toiseksi 17 kilometrillä vuonna 1925 sekä 50 kilometrillä vuosina 1924, 1926 ja 1927. Vuosina 1926 ja 1928 hän voitti Norjan mestaruuden 30 kilometrin hiihdossa.
Carola Anding

Carola Anding (s. 29. joulukuuta 1960 Struth-Helmershof, Thüringen) on entinen itäsaksalainen hiihtäjä, joka kilpaili 1980-luvun alkupuolella. Hän voitti olympiakultaa vuoden 1980 talviolympialaisissa Lake Placidissä 4 × 5 km viestissä ja oli kahdestoista 10 kilometrillä. Hänen puolisonsa on ampumahiihtäjä Matthias Jacob.
Anding voitti myös pronssia vuoden 1982 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 4 × 5 km viestissä.
Naisten Korisliiga

Naisten Korisliiga on naisten koripallon korkein sarjataso Suomessa. Naisten mestaruudesta on pelattu vuodesta 1944 lähtien. Kausina 1944–2013 sarjaa pelattiin nimellä koripallon naisten SM-sarja. Sarjan nimi vaihdettiin Naisten Korisliigaksi kaudelle 2013–2014.
Historia.
Naisten Suomen-mestaruudesta pelattiin ensimmäisen kerran kaudella 1944. Tällöin mestaruuden voitti Helsingin Tarmo. 1940-luvun lopulla sarjassa pelasi kuusi joukkuetta ja mestaruus ratkaistiin runkosarjan perusteella. Vuosina 1950–1952 mestaruus ratkaistiin TUL:n sekä SKL:n omien sarjojen voittajien kesken. Vuodesta 1953 lähtien sarjaa pelattiin itä- sekä länsilohkoissa, ja joukkuemäärä nostettiin kymmeneen. Kokeilua kesti vain yhden kauden ajan ja kaudesta 1954 lähtien lohkoista luovuttiin.
Vuonna 1959 TUL:n sekä SVUL:n välille syntyi välirikko, jonka myötä naisten SM-sarjaa hallitsi pitkään Helsingin Työväen Uimarit. Kaudella 1965–1966 mestaruuden voitti kuitenkin Lahden Sampo. 1970-luvulla sarjaa hallitsi Nokian Urheilijat, joka voitti kymmenen kauden aikana kahdeksan mestaruutta. SM-sarjaa hallitsivat pitkän aikaa Koripalloliiton seurat ja vasta kaudella 1988–1989 TUL:n piiriin kuuluva Forssan Alku voitti Suomen-mestaruuden.
1990-luvun menestynein seura oli Forssan Alku, joka voitti vuosikymmenen aikana seitsemän mestaruutta perättäin. 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä eniten mestaruuksia voitti Pantterit, joka juhli SM-kultaa viidesti. 2010-luvulla Catz Lappeenranta voitti kuusi mestaruutta.
Tilastot.
Yleisökeskiarvot.
Lähteet:
Pelaajatilastot.
Naisten pääsarjan runkosarjassa kaikkien aikojen tilastojen kymmenen parasta.
Lähde:
M/S Ella J

M/S Ella J () oli vuonna 1977 A/S Fredrikstad Mekaniska Verkstedin telakalla Fredrikstadissa Norjassa rakennettu ro-ro-rahtialus. Syksyllä 2009 alus myytiin romutettavaksi.
Ella J:n sisaraluksia ovat M/S Borden ja M/S Maria G.
Käyttöhistoria.
Höyrylaiva Oy Bore/ Ångfartygs Ab Bore tilasi aluksen 20. elokuuta 1975. Alus oli valmis 5. joulukuuta 1977, ja se luovutettiin Höyrylaiva Oy Bore/ Ångfartygs Ab Boren omistukseen. Omistaja rekisteröi aluksen "Bore Sun" -nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Turku. Tämän jälkeen Bore Sun aloitti liikennöinin linjalla Suomi–Terneuzen–Calais–Suomi. Vuoden 1979 aluksen omistajavarustamo muutti nimekseen Bore Line.
Ab Grundstenen 49009 osti aluksen 6. heinäkuuta 1989 ja teki aikarahtaussopimuksen siitä Rettig Groupin kanssa. Kesäkuussa 1992 alus siirtyi Rederi Ab Liron haltuun nimellä "Liro Sun". Syyskuussa 1992 Liro Sun aikarahdattiin Finncarriersin liikenteeseen reitille Helsinki–Kotka–Lyypekki–Rostock. Huhtikuussa 1993 suomalainen Rederi Ab Engship osti aluksen ja rekisteröi sen nimellä "Garden" Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nauvo. Vuosina 1994–1999 Garden oli aikarahdattuna Argomanin liikenteeseen linjalle Turku–Cuxhaven–Harwich. Argomanin jälkeen aluksen omistaja teki aikarahtaussopimuksen Transfennican kanssa. Transfennica käytti alusta reitillä Rauma–Travemünde–Lyypekki–Halmstad–Lyypekki–Södertälje–Rauma. Tammikuussa 2001 Garden aikarahdattiin United European Car Carriersin liikenteeseen Bremerhavenin, Hangon, Helsingin ja Göteborgin satamien välille. Syyskuussa 2006 Tanskan puolustusministeriö vuokrasi Gardenin ja teki sillä yhden matkan Itämereltä Lähi-itään.
Syyskuun 2006 aikana Dilys Carrier Company ilmoitti ostavansa aluksen. Lokakuussa tapahtui luovutus uudelle omistajalle, joka rekisteröi aluksen nimellä "Ella J" Saint Vincent ja Grenadiinien lipun alle. Kotisatamaksi tuli Kingstown. Marraskuussa 2006 Ella J aikarahdattiin kuudeksi kuukaudeksi United European Car Carriersin liikenteeseen. Syksyllä 2009 Ella J:n ilmoitettiin olleen myyty romutettavaksi Intiaan.
Diderich Hegermann

Diderich Hegermann (tai "Diderik", 6. joulukuuta 1763 Altona, Tanska – 7. helmikuuta 1835 Kristiansand, Norja) oli norjalainen kenraali ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja.
Tausta ja koulutus.
Diderich Hegermann syntyi aikoinaan Tanskan hallussa olleessa Altonan satamakaupungissa. Vuonna 1776 hän meni kadettikouluun Kööpenhaminaan ja vuonna 1786 hänet nimitettiin luutnantiksi.
Ura.
Vuonna 1790 hänet komennettiin komppanianpäälliköksi Norjaan, missä hänestä tuli kakkosupseeri Kristianian matemaattisessa koulussa, mistä myöhemmin tuli Norjan sotakorkeakoulu. Hänestä tuli myöhemmin koulun päällikkö majurinarvoisena. 1812 hänet ylennettiin everstiksi ja hänestä tuli Oplandin jalkaväkirykmentin komentaja. Siinä ominaisuudessa hänet myös valittiin armeijan edustajaksi Eidsvollin kansalliskokoukseen 1814.
Kansalliskokouksessa Hegermann ajoi erityisesti yleistä asevelvollisuutta, sekä toimi aktiivisesti perustuslakikomiteassa, missä hänen kädenjälkensä näkyy erityisesti perustuslain muutosta koskevassa kohdassa 112. Hän edusti itsenäisyyspuoluetta, mutta ei suhtautunut oppositiota kohtaan mitenkään aggressiivisesti. Hänet valittiin myös kokouksen toisen viikon puheenjohtajaksi.
Kesäsodassa Ruotsia vastaan 1814 hän komensi erästä suurimmista norjalaisyksiköistä. Aselepoaikana hän toimi lähettiläänä ruotsalaisjoukkojen päämajassa Fredrikshaldissa. Marraskuussa hänet nimitettiin kenraalimajuriksi ja uuteen hallitukseen puolustusministeriksi (). Hän itse koki omaavansa vääränlaisen koulutuksen tehtävään ja haki eroa. Vuonna 1816 hän jäi pois julkisista tehtävistä ja vetäytyi Boenin kartanoon Kristiansandin lähellä. Vuonna 1841 hänen muistokseen pystytettiin kuusi metriä korkea kiviobeliski sotakorkeakoulun pihalle.
Tlaxcalteekit

Tlaxcalteekit olivat meksikolaisia intiaaneja, jotka asuivat asteekkien ydinalueelta itäänpäin olevalla Tlaxcallanin vuorisella alueella nykyisen Tlaxcalan seuduilla. He olivat asteekkien kielisukulaisia, sillä he puhuivat nahuatlia. Tlaxcalteekkien alue joutui laajenevan asteekkivaltion sisään, ja vaikka asteekit sotivat tlaxcalteekkeja vastaan, he antoivat Tlaxcallanin pysyä itsenäisenä saadakseen sieltä ihmisuhreja niin sanotuissa kukkasodissa. 
Hernán Cortésin johdolla maahan 1500-luvun alkupuolella tunkeutuneet espanjalaiset valloittajat voittivat tlaxcalteekit muutamassa taistelussa ja saivat taivuteltua nämä asettumaan puolelleen vanhaa vihollista vastaan asteekkien pääkaupungin Tenochtitlánin valtauksessa. Myöhemmin tlaxcalteekit saivat espanjalaisilta oikeuden ratsastaa ja kantaa tuliaseita toisin kuin asteekit ja monet muut. Siirtomaa-ajalla tlaxcalteekit valtasivat alaa Pohjois-Meksikosta perustaen sinne siirtokuntia.
Alfonso De Lucia

Alfonso De Lucia (s. 12. marraskuuta 1983 Nola) on italialainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa tällä hetkellä Serie A:n Livornossa.
Ura.
De Lucia aloitti uransa Parmassa ja teki samassa joukkueessa ensi esiintymisensä Serie A:ssa 30. maaliskuuta 2002 AC Milania vastaan. Kaksi ensimmäistä kautta Parmassa De Lucia oli varamaalivahdin roolissa, pelaten ainoastaan yhden ottelun. Hänet lainattiin Salernitanaan kaudeksi 2003/2004, jossa De Lucia pelasi 11 ottelua. Palattuaan takaisin Parmaan De Lucia pelasi seuraavan Serie A ottelunsa kaudella 2005/2006, jolloin hänelle kertyi yhteensä neljä ottelua. Viimeisellä Parma-kaudellaan De Lucia sai vastuuta 13 ottelun verran, jonka jälkeen hän siirtyi kesällä 2007 Livornoon. Toistaiseksi De Lucia on edelleen varamaalivahtina uudessa seurassaan, Marco Amelian ollessa joukkueen ykkösmaalivahti.
Pennybridge Pioneers

Pennybridge Pioneers on Millencolin-nimisen yhtyeen neljäs albumi, joka julkaistiin vuonna 2000.
Kappaleista "Fox" ja "Penguins &amp; Polarbears" on tehty myös singlet.
Albumi myi Australiassa 35 000 kopiota|
Highlights

Highlights on suomalaisen Wigwam-yhtyeen neljäs kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1996.
Peräniemen kasino

Peräniemen kasino on historiallinen rakennus Kuopion Väinölänniemellä.
Vuonna 1861 kuopiolainen ravintoloitsija M. Dahlström perusti Peräniemelle, entisen haudankaivajan virkatontille kesäravintolan, jolle antoi nimen Väinölä. Nimi laajeni myöhemmin käsittämään koko niemeä, jota nykyään kutsutaan Väinölänniemeksi.
Alkuperäinen Peräniemen kasino rakennettiin 1861, viereisen uimalan luona sijainneen kylpylälaitoksen (1814–1951) käyttäjien tarpeista. Osa kylpylävieraista ja kaupunkilaisista tarvitsi virkistäytyäkseen kivennäisvesien lisäksi muitakin juomia ja paikasta kehittyi Kuopion silmäätekevien ihmisten suosittu illanviettopaikka.
Vuonna 1882 kylpylän läheisyyteen rakennettiin huvila- ja teatterirakennus, johon tuli myös ympäri vuoden toimiva ravintola. Teatterirakennuksen valmistuttua kasinon paikalla ollut alkuperäinen kesäravintola rapistui ja vuonna 1897 maistraatti määräsi sen purettavaksi, ”muodoltaan epäonnistuneena ja rappeutuneena” ja kaupunki yhdessä matkailuyhdistyksen kanssa alkoi kaavailla uutta ravintolarakennusta entisen paikalle. Samassa yhteydessä niemeen rakennettiin pieniä huvimajoja. Suunnittelijaksi valittiin arkkitehti J. Eskil Hindersson ja nykyinen kasino otettiin käyttöön vuonna 1902.
Kasinolle asennettiin Kuopion ensimmäinen puhelin 1919 (kyltti 1988, Väinö Lätti) ja sinne asennettiin sähköt 1948. Sodan aikana kasinon yläkerran näköalaparveke purettiin ja katolla sijaitsi ilmatorjuntatykki. Vuonna 1971 Kansalliskauppa laajensi salin nykyiseen muotoonsa (arkkitehtina Kaj Michael). Tällöin kasinon ympäri kiertävä kuisti yhdistettiin saliin ja salia laajennettiin nykyisen matalan osan verran. Kasino on asemakaavassa merkitty suojelukohteeksi. Peräniemen kasino jatkaa kylpylän aikaisia kesäravintolaperinteitä entiseen tapaan ja toimii nykyään kesä- ja tilausravintolana.
Hans Christian Ulrik Midelfart

Hans Christian Ulrik Midelfart (22. heinäkuuta 1772 Byneset, Norja – 1. joulukuuta 1823 Skogn, Norja) oli norjalainen pappi, koulumies ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja ja sen perustuslakikomitean jäsen.
Tausta.
Hans Christian syntyi kirkkoherra Albrecht Angell Midelfartin (1714–1788) ja Stinken Tønderin (1732–1793) pappisperheeseen silloisessa Bynesetin kunnassa, joka on nykyisin osa Trondheimia. Hän valmistui "Trondhjems Skole"sta 1789 ja suoritti teologisen loppututkinnon 1794. Hän avioitui 18. syyskuuta 1800 myös pappissukua olevan Eleonore Christiane Fabriciuksen (1773–1836) kanssa.
Ura.
Vuodesta 1800 hän opetti Trondhjem Skolessa. Vuonna 1802 hänet valittiin papiksi "Bejtstaden"in seurakuntaan ja vuonna 1804 hänestä tuli pastori "Vestre Indherred"iin. Tällöin hän sai erityistunnustuksen Trondheimin piispa Buggelta koululaitoksen kehittämistoiminnastaan. Hänen oppilaitaan kuvailtiin alueen parhaiten oppineiksi. Muutoinkin häntä on kuvattu uhrautuvaiseksi luonteeksi vaikeiden sotavuosien aikana seurakuntansa suhteen.
Hänet valittiin kansalliskokousedustajaksi 1814 Trondheimin pohjoisesta vaalipiiristä. Hän epäröi aluksi maan kykyä selvitä itsenäisenä, mutta päätyi lopulta itsenäisyyspuolueen enemmistön riveihin. Hänet valittiin perustuslakikomiteaan. Eniten hän ajoi kirkon omaisuutta koskevia ja koululaitoksen kehittämiseen liittyviä asioita. Häntä pidettiin eräänä kokouksen kykenevimmistä ja oppineimmista miehistä. Hän puolusti myös tanskalaissyntyisten virkamiesten oikeutta päästä edelleen norjalaisiin virkoihin sekä vastusti perustuslain juutalaisparagrafia. Kirkon tuli edelleen hallita omaisuutta, mikä tulisi hänen mielestään käyttää koulutuksen ja yliopiston kehittämiseen. Unionikysymyksessä hän äänesti opiskeluaikaisen ystävänsä Georg Sverdrupin tapaan itsenäisyyspuolueen riveissä.
Vuoden 1814 lopulla hänet nimitettiin Skognin kirkkoherraksi, jona hän toimi aina kuolemaansa saakka. Vaikka hän ei kokenut vetoa politiikkaan, hän tuli valituksi Stortingiin juuri ennen kuolemaansa 1823, mitä tehtävää hän ei ehtinyt ottaa vastaan. Häntä on kuvattu erääksi 1800-luvun kyvykkäimmistä norjalaisista pedagogeista.
Sarvet, sorkat, salatieteet

Sarvet, sorkat, salatieteet on Rytmihäiriön neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 27. helmikuuta 2008 levymerkillä Sakara Records. Albumi on jatkoa yhtyeen muuntautumisessa thrash metal -painotteisemmaksi kollektiiviksi, joka hyödyntää enemmän mm. akustisia kitaroita, huoliteltuja introja sekä kuorolaulua. Albumia on yleisesti ottaen pidetty ristiriitaisena yhtyeen vanhojen kannattajien keskuudessa. Albumin melodisuuteen ja monimuotoisuuteen on mahdollisesti osaltaan vaikuttanut kitaristi Janne Perttilän toisen yhtyeen, Moonsorrow’n musiikkityyli.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 10, ja tippui seuraavalla listaviikollaan sijalle 40.
Vastaanotto.
Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Desibelin Mikko Lamberg antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja piti erityisesti albumin asennetta, soundimaailman rikkautta ja Janne Perttilän kitaransoittoa kantavana voimana. Niin ikään Soundin Antti Mattila antoi albumille neljä tähteä, ja piti albumin melodista ja akustista revittelyä erinomaisena lisänä perinteiseen hardcore-paahtamiseen. Imperiumin Antti Klemi antoi albumille arvosanan 8+, ja piti albumia metallisuudestaan huolimatta punk-tuotoksena, jonka heikommatkin kappaleet pääsevät voiton puolelle silkalla aggressiivisuudellaan. V2.fi -sivuston J.A. Kaunisto piti tuotantoa niin onnistuneena, että viimeisestäkin räkäisyydestä tahtoo pitää kiinni, rosoisten sanoitusten niitä vaatiessa. Kaaoszinen Arto Mäenpää ylisti albumia Sakaran muiden yhtyeiden viimeaikaisia julkaisuja merkittävästi paremmaksi tuotokseksi, ja väitti kuuntelukokemuksen jälkeen muun musiikin ”maistuvan puulle”.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Rytmihäiriö.
Fresh Garbage – Rarities 1969–1977

Fresh Garbage – Rarities 1969–1977 on suomalaisen Wigwam-yhtyeen viides kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 2000. Levy sisältää harvinaisia kappaleita, kuten yhtyeen ensimmäisen singlekappaleen "Must Be the Devil".
Kappaleet.
CD 1: 1969-1973.
Kokonaiskesto: 76:40
CD 2: 1974-1977.
Kokonaiskesto: 78:03