tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pupuhuhta

Pupuhuhta on asuinalue Kangasvuoren kaupunginosassa Jyväskylässä. Se kuuluu Huhtasuon suuralueeseen. Pupuhuhdasta Jyväskylän keskustaan on matkaa noin neljä kilometriä. 
Pupuhuhdan asuinalue rakennettiin pääosin 1970-luvulla. Alueelta löytyy kerrostaloja ja muutamia rivitaloja.
Pupuhuhta on väestöltään yksi Jyväskylän monikulttuurisimmista asuinalueista. Alueen väkiluku oli 2 731 joulukuussa 2020. 
Historiaa.
1960- ja 1970-lukujen muuttoliikkeen aikana oli nopea tarve saada lisää asuntoja, minkä vuoksi Pupuhuhdan asuinalue rakennettiin kiireellä monen muun lähiön tavoin. Pupuhuhta kaavoitettiin 1970-luvun puolivälissä, ja alueen kerrostalovaltaisesta rakennuskannasta suurin osa valmistui vuosien 1974–1979 aikana. Viereiselle Huhtasuon alueelle vuosikymmenen lopulla rakennettu Huhtakeskus suunniteltiin olemaan myös pupuhuhtalaisten lähipalvelukeskittymä.Pupuhuhtaan valmistui ala-aste vuonna 1982. Alueella toimi myös päiväkoti. Pupuhuhdan koulu joutui lakkautusuhan alle syksyllä 2013 ja lopulta lakkautettiin kesäkuussa 2019. Päiväkodin ja koulun toiminta siirtyi saman vuoden elokuussa käyttöön otetun Kangasvuoren päiväkoti-koulun tiloihin ja osittain myös Huhtasuon yhtenäiskouluun.
Vuonna 2012 paikallisia kunnan vuokra-asuntoja alettiin myymään yksityisille yhtiöille.
Palveluja.
Pupuhuhdassa toimii nykyisin muun muassa pizzeria, keilahalli, pub-ravintola Meidän Kyläbaari ja vanhusten hoitokoti. 
Pupuhuhdassa sijaitsee myös Pupuhuhdanpuisto, jossa on leikki- ja kuntoiluvälineitä ja kenttä. Se avattiin vuonna 2019, ja toimintapuisto korvasi aiemman 1980-luvulla rakennetun perhepuiston.
Pupuhuhdan maine.
Lähes koko muun Huhtasuon suuralueen tavoin Pupuhuhta on pitkään kärsinyt huonosta maineesta ja saanut negatiivista huomiota mediassa; esimerkiksi vuonna 2013 "Iltalehti" listasi Pupuhuhdan Suomen ”väkivaltaisimpien lähiöiden” joukkoon. Tilastollisesti vuosina 2000–2019 Pupuhuhta-Kangasvuori-alueella tehtiin 26 henkirikosta tai sen yritystä, eli enemmän kuin missään muussa Jyväskylän osassa. Pupuhuhdassa on ilmennyt myös paljon työttömyyttä. Vuonna 2015 alueen työttömyysasteeksi mitattiin noin 30 %, mutta esimerkiksi vuonna 1995 Pupuhuhdan työttömyysaste oli 40 %, joten se on kuitenkin laskenut huomattavasti. Lisäksi Pupuhuhdan rakentamista korkean ja eristävän mäen päälle on pidetty epäonnistuneena ja huonosti suunniteltuna päätöksenä, joka on lisännyt asukkaiden epäviihtyisyyttä.
Aluetta ja sen asukkaiden hyvinvointia on pyritty kehittämään erilaisilla hankkeilla. 2000- ja 2010-luvuilla paikallisille tehdyissä haastatteluissa Huhtasuon suuralueen mainetta on pidetty liioiteltuna ja alueen on sanottu rauhoittuneen vuosien aikana.
Tr (Unix)

tr on Unix-ohjelma merkkien muuntamiseen oletustulostusvirrasta. 
GNU-projektin version ohjelmasta on toteuttanut Jim Meyering.
Käyttöesimerkki.
Tulostaa:
William Lundström

Ernst William Lundström (22. helmikuuta 1880 Helsinki – 17. heinäkuuta 1915 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1915. Lundström oli 1900-luvun alun näkyvimpiä suomenruotsalaisia sosialidemokraatteja, joka toimi muun muassa Finlands Svenska Arbetarförbundin (FSA) puheenjohtajana. Nuoruusvuosinaan hänet tunnettiin myös lahjakkaana juoksijana.
Elämä.
William Lundströmin vanhemmat olivat muurari Henrik Lundström ja Eva Lovisa Lindroos. Kansakoulun jälkeen hän meni kirjaltajan oppiin ja kävi ruotsinkielisen kansanopiston kursseilla. Menetettyään kirjapainoalan työnsä ensimmäisen sortokauden venäläistämistoimien johdosta Lundström työskenteli muun muassa metalliverstaalla sekä neljä vuotta muurarina.
Lundström lähti työväenliikkeeseen jo 1890-luvun lopussa, mutta kiinnostui politiikasta laajemmin vasta suurlakon innoittamana, jolloin hänestä tuli Helsingfors Socialdemokratiska Ungdomsklubbin ja Helsingfors Svenska Arbetarföreningin (HSAF) jäsen. Lundström toimi FSA:n matkapuhujana 1906-1907 ja "Social-Demokraten" -lehden vastaavana toimittajana 1907-1908. Vuonna 1907 hän oli perustamassa Helsinkiin uutta sosialistista keskustelukerhoa Socialdemokratiska ungdomsklubb ”Facklan” (Soihtu). Lundström valittiin kansanedustajaksi vuoden 1908 eduskuntavaaleissa. Vuosina 1909-1911 hän työskenteli kansanedustajan tehtäviensä ohessa FSA:n järjestäjänä Uudenmaan ruotsinkielisellä maaseudulla. Lundström oli SDP:n puolueneuvoston jäsen maalaisväestön edustajana ja toimi FSA:n puheenjohtajana vuodesta 1913 lähtien. Hän oli myös HSAF:n puheenjohtaja.
Suolistosyöpäa sairastanut Lundström kuoli Marian sairaalassa heinäkuussa 1915 vain 35-vuotiaana. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle. Lundströmin tilalle kansanedustajaksi olisi noussut ylikonduktööri Juho Jalo, mutta ensimmäisen maailmansodan johdosta eduskuntaa ei kutsuttu koolle.
Urheilija.
Lundström oli nuoruudessaan innokas urheilija. Joulukuussa 1895 hän oli vähällä hukkua pudottuaan luisteluretkellään jäihin Korkeasaaren edustalla. Lundström saatiin viime hetkellä kiskottua avannosta ja kiidätettiin tajuttomana sairaalaan. Helsingfors Sportvänneria, Helsingin Reipasta ja Unitasta edustanut Lundström oli 1900-luvun alkuvuosien parhaita suomalaisia juoksijoita. Ivar Wilskmanin vuonna 1904 julkaiseman "Idrotten i Finland" -teoksen ennätysluettelossa hänen nimissään olivat 400, 500, 1 000 ja 1 500 metrin Suomen ennätykset. Samana vuonna Lundström osallistui ensimmäisenä suomalaisjuoksijana Ruotsissa järjestettyyn kuuluisaan Dicksonpokalen-kilpailuun.
Perhe.
Lundssrömin puoliso oli Dagmar Lönnberg. Pariskunnalla oli yksi poika.
National Westminster Bank

National Westminster Bank Plc on brittiläinen pankki, joka on kuulunut Royal Bank of Scotland Groupiin vuodesta 2000. Pankki harjoittaa vähittäispankkitoimintaa nimellä NatWest. NatWestillä on laaja konttoriverkosto Englannissa ja Walesissa.
Historiaa.
National Westminster Bank aloitti toimintansa vuoden 1970 alussa, kun vuonna 1968 sovittu fuusio National Provincial Bankin (perustettu 1833) ja Westminster Bankin (perustettu 1836) välillä toteutui. 
Royal Bank of Scotland Groupiin NatWest sulautui vuonna 2000 vuonna 1999 alkaneen Bank of Scotlandin ja Royal Bank of Scotlandin välisen tarjouskilpailun seurauksena.
Ruoppaus

Ruoppaus on vesirakentamista, jossa vesistön pohjaa kaivetaan veden syvyyden lisäämiseksi. Jos esimerkiksi ranta on liian matala uimiseen tai veneilyyn, se voidaan kunnostaa ruoppaamalla. Ruoppaus pitää suunnitella huolellisesti. Ruoppauksesta voi myös aiheutua arvaamatonta vahinkoa: veden samenemista, ravinteiden vapautumista pohjasedimentistä veteen ja kalojen kutualueiden tuhoutumista.
Normaalisti vesistön pohjaan kertyy materiaalia sedimentoitumalla, joten väyliä ruopataan aika ajoin saman syvyyden ylläpitämiseksi. Ruoppausta voidaan käyttää myös ravinteiden vähentämiseksi tai uimarannalla pohjan pitämiseksi miellyttävämpänä, jolloin esimerkiksi mutapohja korvataan hiekalla. 
Yleisimpiä ruoppausmenetelmiä ovat ruoppaaminen kaivinkoneella rannalta tai ponttonista käsin, proomuun sijoitetulla kaivinkoneen tapaisella laitteistolla tai imuruoppauksella. 
Historia Suomessa.
Aiemmin ruoppaaminen on suomen kielessä ollut perkaamista. Koskia on perattu Suomessa 1700-luvulta lähtien. Vuosisadan lopulla koskien perkaamiseen käytettiin sotamiehiä. Koskien perkaamisen tarkoitus oli parantaa kulkuyhteyksiä ja vähentää tulvia.
Aleksei Mordašov

Aleksei Aleksandrovitš Mordašov (, s. 26. syyskuuta 1965 Tšerepovets, Neuvostoliitto) on venäläinen oligarkki. Hän omistaa merkittävän osuuden Venäjän toiseksi suurimmasta teräsyrityksestä Severstalista.
Mordašov on koulutukseltaan kandidaatti valmistuen Leningradin insinööri-ekonomisesta instituutista (). Liike-elämän aikakauslehti Forbes listasi maaliskuussa 2007 hänet maailman 64. rikkaimmaksi henkilöksi. Mordašov on naimisissa ja hänellä kolme lasta.
Henkilöhistoria.
Aleksei Mordašov aloitti talousopinnot 1980-luvun puolivälissä Leningradissa. Opintojen jälkeen hän pääsi talousjohtajaksi terästehtaaseen. Ikääntynyt pääjohtaja neuvoi Mordašovia ostamaan suurimman osan terästehtaan osakkeista, ”ettei se päätyisi ulkopuolisten käsiin”.
Severstalin pääjohtajaksi päästyään Aleksei Mordašov ryhtyi rakentamaan konsernia. Hän osti autonvalmistajia, hiiliyhtiöitä, satamia ja kuljetusyrityksiä. Vuonna 2004 ostettiin konkurssikypsä Rouge Industries -metalliyritys ja seuraavana vuonna ostoslistalle tuli 70 prosentin osuus italialaisesta terästuottajasta Lucchinistä. Mordašov osti siivun venäläisestä televisiokanavasta Ren TV:stä. Kanavan uutisankkuri sai lähtöpassit hänen kritisoituaan Venäjän johtoa.
Ai no wakakusa monogatari

Ai no wakakusa monogatari () on yhdysvaltalaisen kirjailijan Louisa May Alcottin "Pikku naisia" -kirjaan perustuva japanilainen animaatiosarja vuodelta 1987. Sarjan on tuottanut Nippon Animation.
Sarja on tuotettu monelle eri kielelle ja se on tekstitetty ainakin saksaksi, hollanniksi, ranskaksi, japaniksi, englanniksi, italiaksi, espanjaksi, arabiaksi ja hepreaksi. 
Tarina.
Meg, Jo, Beth ja Amy March asuvat äitinsä kanssa Yhdysvalloissa. Yhdysvalloissa on parhaillaan käynnissä sisällissota, ja perheen lääkäri-isä on mukana taisteluissa. Kotona hänen tyttärensä rukoilevat isän säilyvän hengissä ja sodan lakkaavan.
Alex Zülle

Alex Zülle (s. 5. heinäkuuta 1968 Wil) on sveitsiläinen uransa päättänyt maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1991–2004. Hän voitti Espanjan ympäriajon vuosina 1996 ja 1997 sekä maantiepyöräilyn aika-ajon maailmanmestaruuden 1996.
Saavutuksia.
Lähde: "procyclingstats.com"
Bad Azz

Bad Azz (27. marraskuuta 1975 Hawaiian Gardens, Kalifornia Yhdysvallat – 11. marraskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen rap-artisti ja "Tha Dogg Pound Gangsta Cripsin" jäsen. Vaikka Bad Azz ei ole tunnettu maailmanlaajuisesti, kotikaupungissaan Long Beachillä hän on suosittu, ja paikalliset radioasemat esittävät hänen kappaleitaan. Bad Azzin koulunkäynti jäi kesken käytösongelmien vuoksi. Koulun jälkeen hän myi huumeita ja tutustui Snoop Doggiin joka esitteli hänet muille Dogg Poundin jäsenille.
Ordre des Arts et des Lettres

Ordre des Arts et des Lettres () on Ranskan kunniaritarikunta, jonka perusti 2. toukokuuta 1957 Ranskan kulttuuriministeri André Malraux ja vahvisti osaksi kunniaritarikuntaa "Ordre National du Mérite" presidentti Charles de Gaulle vuonna 1963. ritarikunnan jäsenyys sen osoittavine kunniamerkkeineen on tunnustus merkittävistä taiteen ja kirjallisuuden saavutuksista tai näiden alojen tunnetuksi tekemisestä.
Ranskan valtion ohjeiden mukaan Ranskan kansalaisten on oltava sen saadakseen vähintään 30-vuotiaita, kunnioitettava Ranskan lakia, ja heidän edellytetään ”merkittävästi edistäneen Ranskan kulttuuriperinnön kartuttamista”. Ylennyksiä ritarikunnassa tehdään viiden vuoden välein, mikäli henkilö on edelleen ansioitunut taiteen ja kulttuurin alalla.
Kunniamerkki myönnetään muillekin kuin Ranskan kansalaisille. Sen ovat saaneet monet ulkomaiset kuuluisuudet. Ulkomaalaisille ei ole asetettu ikäehtoa.
Ritarikunnassa on kolme astetta:
Kalypso

Kalypso (, ) on kreikkalaiseen mytologiaan kuuluva nymfi, joka asui Ogygian saarella. Kalypson isänä pidetään Atlasta, Okeanosta tai useimmin Heliosta. Kalypso asui luolastossa ja kulutti aikaansa muiden nymfien kanssa kehräten ja kutoen. 
Kalypso ja Odysseus.
Myytin mukaan Kalypso otti Odysseuksen tämän harharetkien aikaan vieraanvaraisesti vastaan, viihdytti häntä upeasti, ihastui häneen ja halusi pitää hänet ikuisesti ja antaa hänelle kuolemattomuuden. Innokkaan nymfin luona vierailu muuttui näin vankeudeksi. Odysseus ei vastannut rakkauteen, vaan piti sinnikkäästi kiinni päätöksessään palata kotimaahansa vaimonsa ja poikansa luokse. Kalypso sai lopulta Hermeen tuomana Zeukselta käskyn päästää Odysseus matkaansa.
Kalypso ryhtyi hyvin vastahakoisesti tottelemaan Zeuksen käskyjä. Hän toimitti Odysseukselle välineet laivan rakentamiseen, lupasi varustaa sen hyvin ja antoi hänelle suosiollisen tuulen. Näin Odysseus kiihdytti vauhtiaan menestyksekkäästi monen päivän ajan, kunnes lopulta, kun maata nähtiin, nousi myrsky, joka mursi hänen mastonsa ja uhkasi repiä laivan. Silloin hänet näki myötätuntoinen merinymfi, joka laskeutui merimetson muodossa laivalle ja ojensi hänelle vyön, jonka käski sitoa rinnan alle. Jos hän joutuisi aaltojen varaan, se nostaisi hänet pinnalle ja antaisi hänelle mahdollisuuden päästä maihin uimalla.
Kannuksen rautatieasema

Kannuksen rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkolla rataosalla Seinäjoki–Oulu. Asema sijaitsee Kannuksen keskustassa. 
Kannuksen ratapihalla on kaksi raidetta, joista raide yksi on laituriraide ja toinen ohittavan liikenteen käytössä. Ennen asemalta löytyi myös välilaituri, joka hävitettiin asemaremontin yhteydessä vuonna 2016. Lipunmyynti Kannuksen asemalla loppui vuoden 2008 lopussa. Sen jälkeen asemalle tuli lippuautomaatti, joka kuitenkin vietiin pois perusteena automaatin vähäinen käyttö. Aseman odotustila suljettiin elokuun 2021 lopussa. Liikenneohjaus hoidetaan kaukokäytöllä Oulusta käsin. 
Kannuksessa pysähtyy huomattava osa rataosalla liikennöitävistä henkilöjunista ottaen huomioon kaupungin koon. Asema-alueen rakennuksista jäljellä ovat asemarakennus, ulkovarasto sekä yksityisomisteinen veturitallin kiinteistö. Ennen oli myös kuormauslaituri ja tavaramakasiini, jotka kuitenkin purettiin vuoden 2016 asemaremontin yhteydessä.
Näytelmäkirjailija Gustaf von Numers oli Kannuksen asemapäällikkönä 1907–1913. Hänestä on muistolaatta Kannuksen asemarakennuksen ulkoseinällä.
Markku Söderström

Markku Söderström (s. 14. elokuuta 1948 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Söderström on tehnyt 39 vuoden työrupeaman Kuopion kaupunginteatterissa, josta jäi eläkkeelle vuonna 2011.
Söderströmin teatterirooleja ovat olleet esimerkiksi Robotti Ariel musikaalissa "Paluu kielletylle planeetalle" (1998), Kustaa III näytelmässä "Teräs ja kuninkaan miekka" (2000) sekä ”mittava ja mieleenpainuva homma” Willyn roolissa näytelmässä "Kauppamatkustajan kuolema" (2006).
Ura.
Söderström levytti lapsena Tapio Rautavaaran sävellyksen ”Markun jouluaamu”. Lisäksi hän harrasti balettia. Lava- ja laulukokemusta poika oli hankkinut Linnanmäeltä Harry Bergströmin orkesterin säestyksellä, kun hänet valittiin Mikko Niskasen elokuvaan "Pojat" yli 700 hakijan joukosta. Hänen kaksoisveljensä Pertti putosi alkuvaiheessa ”ujouttaan” mutta Markku pääsi 13-vuotiaana Urkin rooliin.
"Poikien" jälkeen vuorossa oli television lapsiteatteri. Armeijan jälkeen seurasivat Ylioppilasteatteri ja Ryhmäteatteri. Teatterikouluun ”Södika” haki kahdesti pääsemättä. Myöhemmin hän kuuli teatterikoulun sisäänottajien arvelleen että ”tuo pärjää muutenkin”.
Kuopion kaupunginteatteriin Markku Söderström tuli vuonna 1972, alun perin hän oli hakenut Ouluun, josta hänen paperinsa olivat kulkeutuneet Kuopioon, jossa oli tarvetta miesnäyttelijälle.
Kunnallispolitiikka.
Söderström on ollut kaupunginvaltuutettuna Vasemmistoliiton ja sen edeltäjän SKDL:n ryhmässä Kuopion kaupunginvaltuustossa vuodesta 1981.
Yksityiselämä.
Markku Söderströmin vaimo on työskennellyt teatterissa tarpeistonhoitajana. Heillä on aikuinen poika.
Rotterdamin suomalainen merimieskirkko

Rotterdamin suomalainen merimieskirkko () on Benelux-maiden Suomalaisen Merimieskirkon toimipiste ja Suomen Merimieskirkko ry:hyn kuuluva merimieskirkko Rotterdamissa, Alankomaissa. Merimieskirkossa toimivat myös kauppa, kahvila, kirjasto ja lehtisali sekä puutarhasta löytyvä sauna. Kirkon johtajana toimii Jaakko Heinimäki. 
Rotterdamin suomalainen merimieskirkko avattiin joulukuussa 1926 ja vihittiin käyttöön tammikuussa 1927. 
Toiminta.
Kirkko toimii pääasiassa vapaaehtoistoiminnan varassa, ja koska merimieskirkoilla ei ole oikeutta kerätä kirkollisveroa, se joutuu itse hankkimaan käyttövaransa. Oma varainhakinta koostuu pääasiassa lahjoituksista, avustuksista, myyjäisistä, yhteistyösopimuksista sekä kanttiinitoiminnasta.
Rotterdamin suomalainen merimieskirkko on Merimieskirkon toiminnan keskus Alankomaissa. Kirkko harjoittaa kaikille Alankomaissa asuville ja oleskeville tarkoitettua diakonista, sosiaalista ja kulttuurista palvelutyötä. Haagissa sijaitseva Suomen suurlähetystö ja Alankomaat-Suomi-yhdistys tekevät yhteistyötä kirkon kanssa.
Surinamen vaakuna

Surinamen vaakuna on Surinamen kansallistunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 25. marraskuuta 1975 maan itsenäistyttyä. Vaakunan kummallakin puolella seisovat vaaleat intiaanit jousipyssyineen. Kilvessä on palmu ja Afrikasta purjehtiva laiva. Vaakunan keskellä on vihreä neljäkäs, jonka kärjet symboloivat tuulen neljää suuntaa. Sen keskellä on keltainen tähti, jonka sakarat symboloivat viittä maanosaa, joista surinamelaiset ovat muuttaneet (Afrikka, Amerikka, Australia, Aasia ja Eurooppa). Vaakunan alalaidassa lukee maan latinankielinen motto "Justitia - Pietas - Fides" ().
Cray

Cray Inc on yhdysvaltalainen yhtiö, joka on erikoistunut supertietokoneiden suunnitteluun ja valmistukseen.
Cray valmistaa sekä "sarjavalmisteisia" koneita että erityisesti käyttäjälleen rakennettuja koneita. Nykyään useimmat superkoneet jäävät ainutlaatuisiksi.
Suomessa CSC – Tieteen tietotekniikan keskuksella on Cray XC40 "Sisu" supertietokone.
Historia.
Seymour Cray perusti Cray Research, Inc. -yhtiön 1972. Cray irrotti Colorado Springsin laboratorion omaksi Cray Computer Corporation -yhtiökseen vuonna 1989, mutta se päätyi konkurssiin 1995. 
SGI osti Cray Researchin vuonna 1996 740 miljoonan dollarin hinnalla.
SGI ilmoitti Crayn myynnistä Tera Computerille vuonna 2000. Kaupan jälkeen Tera Computer muutti nimekseen Cray.
Hewlett Packard Enterprise (HPE) ilmoitti toukokuussa 2019 pyrkimyksestä ostaa Cray. HPE ilmoitti kaupan valmistumisesta syyskuussa 2019.
Elokuussa 2019 Cray ilmoitti kolmannesta sopimuksesta eksaluokan supertietokoneen valmistamiseksi: tietokoneet ovat Aurora, Frontier ja El Capitan.
Ryydimaa

Ryydimaa on Bat &amp; Ryydin vuonna 1998 julkaistu studioalbumi. Levyllä oli uusien kappaleiden lisäksi välispiikkejä, joissa imitoitiin julkisuuden henkilöitä sekä kaksi vanhaa kappaletta edellisiltä albumeilta. 
Poptori julkaisi vuonna 2003 kokoelmalevyn "Ryydimpää tavaraa", jossa on lähes sama sisältö kuin "Ryydimaa"-albumilla, mutta se ei sisällä "Ryydimaa"-albumilla olevia "Ykän kone" sekä "Ehtaa tavaraa" -kappaleita.
Master of the Rings

Master of the Rings on power metal -yhtye Helloweenin kuudes studioalbumi. Levy on ensimmäinen uuden vokalistin, Andi Deriksen (ex-Pink Cream 69) ja rumpali Uli Kuschin (ex-Gamma Ray) kanssa. Yhtyeen edellinen albumi Chameleon oli enemmän pop-vaikutteisempaa kuin perinteistä Helloweenia. 1994 oli yhtyeen ns. "uudelleensyntymä". Uudella kokoonpanolla julkaistiin pian paluulevy Master of the Rings. Deris sai yhtyeen suosion takaisin ja sävelsi monia Michael Weikathin kanssa. Deris pelasti yhtyeen uransa suurimmasta aallonpohjasta.
Michael Weikathin ja Andi Deriksen yhteistyö.
Weikath osallistuu levyllä jokaiseen kappaleeseen lukuun ottamatta kappaleita "Why", "Mr. Ego (Take Me Down)", "Take Me Home" ja "Still We Go". Suurimmaksi osaksi hän teki kappaleita laulaja Andi Deriksen kanssa. Kappale "Perfect Gentleman" oli erittäin suuri radiohitti, ja "Where The Rain Grows" kappaleesta tuli lopulta Helloweenin suosituimpia. Kaikkien aikojen suosituimmaksi Helloween albumiksi "The Time of the Oath"in ohella pidettyä "Master of the Rings"iä on sanottu myös kaikkien aikojen parhaaksi power metal albumiksi, ja Metal Hammerin "Paras metallialbumi" ("The Greatest Metal Album") äänestyksessä levy sijoittui ensimmäiselle sijalle. Kolmanneksi tuli yhtyeen aiempi levy Keeper of the Seven Keys Part II (1988). Kaikki Helloweenin studiolevyt lukuun ottamatta Chameleonia saivat ääniä.
Ensimmäistä levyään Helloweenin rivistössä tekevä laulaja Andi Deris takoi levylle hittejä niin paljon kuin ehti. Yhteistyö Weikathin kanssa on lähes uskomatonta etenkin kappaleissa "Where The Rain Grows" ja "Perfect Gentleman". Miehen karismaattinen olemus sai yhtyeelle jopa naisfaneja. Michael Kiske erotettiin yhtyeestä, ja Deris korvasi tämän. Weikath kertoo tämän olevan eräs yhtyeen uran järkevimpiä ratkaisuja. Deris teki myös hienoja kappaleita yksin, esimerkkinä Expanded Version kappale "Can't Fight You Desire". Hän on myös erittäin suuri Kiss-fani, ja tällä perusteella halusi yhtyeen kappaleen "I Stole Your Love" vähintään bonusversioon.
Singlet.
Perfect Gentleman.
Lisäksi Japanissa julkaistiin single myös "Sole Survivor"- kappaleesta.
Vladimir Jevtušenkov

Vladimir Petrovitš Jevtušenkov (, s. 25. syyskuuta 1948 Smolenskin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen oligarkki. Hän omistaa suurimman osan holding-yhtiöstä AFK Sistema (). Yhtiöllä on omistusta 200 yrityksen verran aina mikrosiruista lelukauppoihin.
Jevtušenkov on koulutukseltaan kemian maisteri ja kauppatieteiden tohtori. Liike-elämän aikakauslehti Forbes listasi maaliskuussa 2007 hänet maailman 71. rikkaimmaksi henkilöksi. Jevtušenkov on naimisissa ja hänellä kaksi lasta. Vaimon sisko on naimisissa Moskovan pormestarin Juri Lužkovin kanssa. 
Henkilöhistoria.
Vladimir Jevtušenkov aloitti uransa muovi-insinöörinä. Hän johti moskovalaista tiede- ja teknologiakomiteaa, josta vuonna 1993 muodostettiin kaupallinen yritys. Jevtušenkov teki suhteidensa avulla tuotteliaita kauppoja julkisen hallinnon kanssa.
Holding-yhtiö AFK Sistema on listattu Lontoon pörssiin. Sen arvokkain omistus on puhelinoperaattori MTS, kehitys, jonka Felix Jevtušenkov on mukana. Joka on alallaan Venäjän suurin ja listattu New Yorkin pörssiin.
Robert John Bardo

Robert John Bardo (s. 2. tammikuuta 1970) on yhdysvaltalainen mies, joka murhasi näyttelijä Rebecca Schaefferin tämän kotona 18. heinäkuuta 1989. Bardo oli vainonnut Schaefferia jo useamman vuoden ennen murhaa.
Bardo oli aikaisemmin vainonnut Samantha Smithiä, Debbie Gibsonia, Madonnaa, Dyan Cannonia ja Tiffanyä, kunnes hän vuonna 1986 otti kohteekseen Rebecca Schaefferin. Bardo yritti muun muassa kaksi kertaa päästä Schaefferin tähdittämän tv-sarjan "My Sister Samin" kuvauspaikalle siinä onnistumatta.
Bardo päätti murhata Schaefferin nähtyään elokuvan "Kohtauksia luokkataistelusta Beverly Hillsissä" ("Scenes from the Class Struggle in Beverly Hills"). Elokuvassa Schaefferin esittämä roolihahmo harrastaa seksiä pojan kanssa, ja tästä henkisesti häiriintynyt Bardo ei pitänyt.
Bardo maksoi 250 dollaria yksityisetsivälle, jotta tämä selvittäisi hänelle Schaefferin kotiosoitteen, mikä oli laillista tuohon aikaan. Bardo meni pistoolin kanssa Schaefferin kotiovelle Los Angelesissa 18. heinäkuuta 1989 ja soitti ovikelloa. Bardo pyysi nimikirjoitusta ja sen saatuaan poistui paikalta. Hän palasi myöhemmin takaisin ja soitti uudestaan ovikelloa. Kun Schaeffer avasi oven, Bardo ampui häntä lähietäisyydeltä sydämeen. Bardo pakeni paikalta, mutta hänet saatiin kiinni seuraavana päivänä moottoritieltä kun hän yritti jättäytyä auton alle.
Bardo tuomittiin elinikäiseen vankeusrangaistukseen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen vapauteen.
Tapauksen johdosta Kaliforniassa säädettiin laki, jonka mukaan paikallinen ajoneuvohallintokeskus "Department of Motor Vehicles" ei saa luovuttaa ihmisten kotiosoitteita.
Bardo joutui väkivaltaisen hyökkäyksen kohteeksi Kalifornian Mule Creek State Prisonissa 27. heinäkuuta 2007. Eräs vanki puukotti Bardoa yksitoista kertaa tämän ollessa matkalla aamiaiselle. Puukottaja oli viranomaisten mukaan tuomittu toisen asteen murhasta elinkautiseen vankeuteen, josta olisi mahdollista anoa ehdonalaiseen pääsyä 82 vuoden jälkeen.
Suunnittelu- ja konsultointiyritykset SKOL

Suunnittelu- ja konsultointiyritykset SKOL (aiemmin Suomen Konsulttitoimistojen Liitto 1967–1996, Suunnittelu- ja konsulttitoimistojen liitto 1996–2014) on suunnitteluyritysten edunvalvontajärjestö. 
SKOLin jäseninä on insinööri- ja arkkitehtitoimistoja yhdyskuntatekniikan, talonrakennuksen ja teollisuuden alalta. Jäsenyritysten työntekijämäärä on noin 17 000 henkeä.
Rantakanankaali

Rantakanankaali ("Barbarea stricta") on kaksi- tai monivuotinen, keltakukkainen ristikukkaiskasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Rantakanankaali voi kasvaa jopa 80 senttimetriä korkeaksi. Rantakanankaalin tunnistaa parhaiten lituhedelmistä, jotka ovat pitkulaisia. Keltaisissa kukissa on neljä terälehteä ja neljä lähes yhtä pitkää verholehteä. Lehdet muistuttavat retiisin lehtiä. Rantakanankaali muistuttaa peltokanankaalia ("Barbarea vulgaris").
Levinneisyys.
Rantakanankaalia esiintyy Keski-, Pohjois- ja Itä-Euroopassa sekä Siperiassa Baikaljärvelle asti. Esiintymisalueensa länsireunalla se on harvinainen ilmastoltaan mereisimmillä alueilla Norjassa ja Britteinsaarilla. Etelä-Euroopassa on vain pienialaisia esiintymiä Balkanin vuoristoissa ja Kaukasuksella. Suomessa rantakanankaali kasvaa koko maassa, Kainuussa ja Lapissa kuitenkin melko harvinaisena.
Elinympäristö.
Rantakanankaalia kasvaa tyypillisesti rannoilla ja ojanvarsilla.
Mun levy!

Mun levy! on rap-artisti Petri Nygårdin debyyttialbumi vuodelta 2000.
Albumilta löytyvät muun muassa Nygårdin tunnetuimmat kappaleet "Vitun Suomirokki", "Rääväsuu" ja "Kanava Nolla (Antakaa Mun Olla)".
Levy on myynyt yli 25 500 kappaletta. Levy pysyi vuonna 2000 Suomen virallisella listalla 11 viikkoa, parhain sijoitus oli ensimmäinen sija viikoilla 33–34.
Rebecca Schaeffer

Rebecca Lucile Schaeffer (6. marraskuuta 1967 – 18. heinäkuuta 1989) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Schaeffer aloitti uransa New Yorkissa mallina. Hänen näyttelijäuransa sai alkunsa televisiosarjoista "My sister Sam" ja "One Life to Live". 
Schaefferin piti mennä 18. heinäkuuta 1989 Kummisetä III -elokuvan koekuvauksiin, mutta hän joutui kyseisenä päivänä häntä pitkään vainonneen Robert John Bardon uhriksi. Bardo selvitti palkkaamansa yksityisetsivän avulla Schaefferin asuinpaikan ja kävi ampumassa Schaefferin tämän kotiovelle Los Angelesissa. Bardo oli raivostunut, koska Schaefferin esittämä roolihahmo harrasti elokuvassa "Kohtauksia luokkataistelusta Beverly Hillsissä" ("Scenes from the Class Struggle in Beverly Hills") seksiä pojan kanssa. Bardon mielestä Schaeffer menetti kohtauksen myötä viattomuutensa, ja Schaefferistä tuli hänen mukaansa tyypillinen ”Hollywood-lutka”. 
Bardo tuomittiin teosta elinkaudeksi vankeuteen. Tapauksen jälkeen Kaliforniassa säädettiin laki, jonka mukaan paikallinen ajoneuvohallintokeskus Department of Motor Vehicles ei saa luovuttaa ihmisten kotiosoitteita. Schaefferille tarkoitettu rooli Kummisetä III:ssa meni Sofia Coppolalle.
Lee Evans

Lee Edward Evans (25. helmikuuta 1947 Madera, Kalifornia – 19. toukokuuta 2021) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Ura.
Evans voitti 440 jaardin (402,34 m) AAU:n mestaruuden vuonna 1966, vähän sen jälkeen kun hän valmistui high schoolista. Samana vuonna hän oli mukana Yhdysvaltojen 4 × 400 metrin viestijuoksujoukkueessa, joka alitti ensimmäisenä 3 minuutin haamurajan (2.59,6). Muut juoksijat joukkueessa olivat Robert Frey, Tommie Smith ja Theron Lewis. Vuonna 1967 Evans voitti Yhdysvaltojen 400 jaardin mestaruuden (silloin AAU:n kisat) ja Pan-Amerikan 400 metrin mestaruuden, tehden Pan Amerikan kilpailuissa Yhdysvaltojen ennätyksen. Seuraavana vuonna Evans voitti 400 metrillä Yhdysvaltojen mestaruuden ja yliopistomestaruuden edustaen San Josén yliopistoa. Samoin hän voitti maansa olympiakarsinnat maailmanennätysajalla ja hänet valittiin olympiajoukkueeseen.
Olympic Project for Human Rights -järjestö oli kehottanut tummaihoisia urheilijoita jollain tavoin osoittamaan mieltään mustien ihmisoikeuksien puolesta Méxicon olympialaisissa. Ennen 400 metrin juoksua Tommie Smith ja John Carlos oli erotettu joukkueesta 200 metrin juoksun palkintojenjaossa esittämänsä mielenilmaisun johdosta. Protestiksi heidän kohtelulleen Evans, omien sanojensa mukaan, päätti olla juoksematta päämatkaansa. Joukkuetoverit saivat hänet kuitenkin osallistumaan juoksuun.
Evans voitti 400 metrin juoksun todella kovalla maailmanennätysajalla 43,86. Se oli ensimmäinen 44 sekunnin alitus ja kesti maailmanennätyksenä 19 vuotta. Juoksussa Yhdysvallat sai kolmoisvoiton, kun toiseksi juoksi Larry James ja pronssia sai Ron Freeman. Kolmikko teki oman mielenilmaisunsa ottamalla mitalit vastaan musta baretti päässään. He kuitenkin välttivät rangaistuksen todennäköisesti siksi, että ottivat päähineet pois kansallislaulun alkaessa. Sama kolmikko lisättynä Vincent Matthewsilla voitti olympiakultaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa maailmanennätysajalla 2.56,16. 
Evans voitti Yhdysvaltojen mestaruudet vuosina 1968 (440 jaardia) ja 1972 (400 m), ja tuli vuonna 1970 toiseksi (440 jaardia). Vuoden 1972 Yhdysvaltojen olympiakarsinnoissa Evans jäi neljänneksi, mutta hänet valittiin 4 × 400 metrin viestijoukkueeseen. Münchenin olympialaisissa viestijoukkueeseen kuuluneet Vincent Matthews ja Wayne Collett voittivat 400 metrillä Yhdysvalloille kaksoisvoiton. Palkintojenjaossa he kuitenkin keskustelivat keskenään ja liikehtivät hermostuneesti kansallislaulun aikana. Heille kävi samoin kuin Smithille ja Carlokselle neljä vuotta aiemmin: heidät erotettiin olympiajoukkueesta. Siten myös viestijuoksu jäi miespulan vuoksi Yhdysvalloilta juoksematta. 
Vuonna 1973 Evans aloitti valmentajan uran. Hän toimi valmentajana useissa maissa, lähinnä Afrikassa ja Lähi-idässä. Hän työskenteli valmentajana myös Etelä-Alabaman yliopistossa. Vuonna 2014 Evans sai Nigerian yleisurheiluliitolta neljän vuoden valmennuskiellon. Nigerian yleisurheiluliiton mukaan hän oli antanut dopingaineita urheilijalle.
Evans kuoli 74-vuotiaana 19. toukokuuta 2021.
Uusia tansseja

Uusia tansseja on Kauko Röyhkän &amp; Nartun toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1981 levymerkillä EMI. Vuonna 2003 siitä julkaistiin remasteroitu ja bonuskappaleilla täydennetty CD-versio.
Kappaleet.
Kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kauko Röyhkä, ellei toisin mainittu. Sovitukset Kauko Röyhkä &amp; Narttu.
Laulu tulipunaisesta kukasta (vuoden 1971 elokuva)

Laulu tulipunaisesta kukasta on Mikko Niskasen ohjaama suomalainen värielokuva vuodelta 1971. Se perustuu Johannes Linnankosken saman nimiseen romaaniin vuodelta 1905. Niskasen ohjaus on viides romaanin pohjalta tehty elokuva. 
Tarina kuvaa nuorukaista, joka vikittelee isän mielestä tyttöjä liiaksi. Isä lähettää pojan pois kotoa, ja tämä lähtee tukkilaiseksi. Kriitikko näkee Niskasen teoksessa huolimatonta ajankuvaa. Elokuvan tarina olisi sijoitettu 1930-luvulle, mutta puvustus on kuitenkin myöhäisempää, ja seksuaalimoraali muistuttaa pikemminkin 1960-luvun vapaan rakkauden ihannetta kuin 1800-lukua. Perinteinen moraalikäsitys näyttäytyy kuitenkin elokuvan lopussa. Runsaan lähikuvien käytön syyksi kriitikko epäilee Niskasen työskentelyä samaan aikaan televisiolle. Niskasella on cameorooli tukkijätkänä. Elokuvan ansioksi nähdään Osmo Harkimon suomalaisen maiseman kuvaus.
Teuvo Tulio on vuonna 1938 ohjannut samasta romaanista mustavalkoisen elokuvan, ja Ruotsissa Linnankosken romaanista on tehty kolme filmatisointia, vuosina 1919 (ohjaus Mauritz Stiller), 1934 (Per-Axel Branner) ja 1956 (Gustaf Molander).
Laulu tulipunaisesta kukasta (vuoden 1938 elokuva)

Laulu tulipunaisesta kukasta on Teuvo Tulion ohjaama maalaisromanttinen suomalainen elokuva vuodelta 1938. Elokuvan käsikirjoitus perustuu Johannes Linnankosken romaaniin "Laulu tulipunaisesta kukasta". Elokuva on Tulion ensimmäinen kokonaan säilyneeksi tiedetty elokuva. 
Elokuvassa ovat voimakkaasti läsnä maan, ilman ja veden elementit, ja punaisessa kukassa myös tuli. Koskenlaskukohtaukset ja kansallisromanttiset laulut siivittävät draamaa eteenpäin.
Tulio kertoo olleensa kiinnostunut lähinnä kirjan intensiivisistä rakkauskohtauksista mutta myös koskenlaskujaksoista, joita hän käytti sitten myös kolmessa myöhemmässä elokuvassa.
Juoni.
Olavi Koskela lentelee kukasta kukkaan. Nuori ja salskea mies vaeltaa tukkilaisena maaseudulla, naiset ja maisemat vaihtuvat. Rikkaan Moision talon tytär Kyllikki ei kuitenkaan lankea polvilleen Olavin eteen. Uhkarohkea Olavi joutuu laskemaan hengenvaarallisen kosken voittaakseen Kyllikin suosion. Kuin ihmeen kaupalla nuorukainen suoriutuu laskusta, ja Kyllikin vastahakoisuus alkaa sulaa. Rakkaus roihahtaa, kun Olavi ja Kyllikki joutuvat uimaan vuolaan virran yli. Moision isäntä raivostuu kuullessaan nuoren parin naima-aikeista. Olavi ei tosin ole aivan tavallinen tukkilainen, vaan mahtavan Koskelan talon poika, joka on lähtenyt kotoaan riitaannuttuaan vanhempiensa kanssa. Hän vihastutti heidät aikoessaan naimisiin Annikki-piian kanssa.
Olavi ei ala taivutella Moision isäntää suopeammaksi paljastamalla todellisen, ”hienon” syntyperänsä, vaan lähtee jatkamaan vaellustaan. Hän kohtaa naisia, joiden kanssa on aiemmin maannut. Lopulta paljon kokenut mies palaa kotitilalle, jossa äiti makaa kuolinvuoteellaan ja antaa pojalleen menneet anteeksi. Isä on kuollut jo aiemmin. Olavi palaa Moision Kyllikin luo ja ottaa Kyllikin vaimokseen isännän vastustuksesta piittaamatta. Häihin mennessä Olavin todellinen henkilöllisyys rikkaan talon perijänä on selvinnyt, ja Moision isäntäkin on muikean tyytyväinen tyttärensä naimakauppaan.
Olavin ja Kyllikin avioliitto ajautuu kuitenkin kriisiin jo hääpäivänä. Olavi haluaa Kyllikin neitsyenä ja suuttuu, kun paljastuu että Kyllikillä on ollut miesystävä. Kyllikki taas muistuttaa Olavia tämän naisseikkailuista. Hurjalla vimmalla alkanut liitto seestyy vähitellen pariskunnan esikoisen synnyttyä. Synnit ovat saaneet sovituksensa.
Arviot.
Eräs "Tv-maailman" kriitikko pitää kokonaisuutta hienona ja visuaalisesti vahvana, vaikkakin arvioi lähikuvat kiimaisiksi latteuksiksi ja tahattomaksi komiikaksi. Onnimanni Liukkonen toteaa, että kuumat tunteet saavat hetkittäin tahattoman koomista sävyä, mutta kokonaisuus on kuitenkin upea.
Muita versioita.
Tulion ohjaus "Laulu tulipunaisesta kukasta" on julkaistu DVD:nä. Mauritz Stiller ohjasi aiheesta elokuvan vuonna 1919, Per-Axel Branner vuonna 1934, Gustaf Molander vuonna 1956 ja Mikko Niskanen vuonna 1971.
Aurinkokivi

Aurinkokivi on muinainen navigointiväline, jonka avulla on mahdollista määrittää auringon sijainti pilvisellä tai sumuisella säällä ja jonkin aikaa auringonlaskun jälkeen. Muun muassa kordieriitti, kalsiitti ja turmaliini muuttavat kirkkauttaan ja väriään valon tulokulman mukaan. Näistä muutoksista selviää, missä aurinko kulloinkin on. Islantilaiset saagat tuntevat aurinkokiven, joten viikingit lienevät käyttäneet niitä.
Ranskalaisen Rennesin yliopiston tutkijan Guy Roparsin mukaan ”Iceland spar” eli islanninsälpä-niminen mineraali olisi mahdollistanut viikinkiretket. Tutkimusten mukaan mineraalista valmistettu kristalli reagoi pilvien läpi tulleisiin, polarisoituneisiin valonsäteisiin, joita silmä ei näe. Islanninsälvän väri muuttuu auringon tulokulman mukaan riippumatta pilvistä tai sumusta. Parhaimmillaan viiden asteen navigointitarkkuus on kelvollinen tulos. National Geographicin mukaan pala islanninsälpää on löytynyt Alderneyn läheltä laivan hylystä, jonka Elisabet I oli lähettänyt vuonna 1592 urkkimaan, oliko Espanjalla tekeillä toinen armada. Alus upotettiin Englannin kanaaliin Alderneyn saaren lähistölle. Itse hylky ja kivi löytyivät jo vuonna 1977, mutta Englannin kanaalin löytö vahvistui viikinkien aurinkokiveksi vasta vuonna 2013. Kiven pinta on maitomainen, ei läpinäkyvä, mutta tutkimukset osoittivat pinnan värjääntyneen meriveden ja hiekan vaikutuksesta. Vuonna 1592 oli kompassejakin, mutta ne olivat vielä epäluotettavia, koska maan magneettisia ilmiöitä ei vielä ymmärretty. Kokeissa jäljitelmällä päästiin suunnistamisessa jopa 1 asteen tarkkuuteen. Auringon paikka pystyttiin osoittamaan vielä jopa 40 minuuttia auringonlaskun jälkeen.
Gavin Harrison

 
Gavin Richard Harrison (s. 1963 Harrow, Pohjois-Lontoo) on brittiläisen, progressiivista rockia soittavan Porcupine Tree -yhtyeen rumpali. Vuodesta 2008 lähtien hän on myös brittiläisen King Crimson -yhtyeen toinen rumpali. Harrison on julkaissut rumpujen soittoon liittyvää kirjallisuutta sekä tuottanut kaksi opetus-DVD:tä.
Harrisonin sooloalbumi ilmestyi vuonna 1998.
Rumpusetti.
Harrison soittaa Sonorin rumpuja ja Zildjianin symbaaleja.
Musica nova Helsinki

Musica nova Helsinki on Helsingissä joka toinen vuosi järjestettävä uuden musiikin tapahtuma, joka perustettiin vuonna 1981 nimellä Helsinki Biennale. Musica nova on Suomen suurin uuden musiikin festivaali ja yksi Euroopan merkittävimmistä nykymusiikin tapahtumista. 
Festivaali järjestetään joka toinen vuosi ja sen pääjärjestäjinä toimivat Helsingin juhlaviikot, Helsingin kaupunginorkesteri, Tapiola Sinfonietta, Yleisradio (Radion sinfoniaorkesteri) ja Suomen Säveltäjät. Vuonna 2021 Koronaviruspandemiasta johtuen festivaalin konsertit järjestettiin pääasiassa verkossa, ja festivaalin konserttitallenteet keräsivät arviolta 31 000 katsojaa ja 200 000 radion kuuntelijaa. Vuosina 2023 ja 2025 festivaali keräsi noin 7000 kävijää.
Musica nova Helsinki -festivaalin taustaorganisaationa toimii Helsingin kaupungin perustama Helsingin tapahtumasäätiö. Tapahtuma on Finland Festivalsin jäsenfestivaali.
Rantanenätti

Rantanenätti ("Rorippa palustris") on yleensä yksivuotinen, keltakukkainen ristikukkaiskasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Rantanenätti kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi ja kukinto ovat mehevän kellanvihreät. Lehdet ovat tummemman vihreät, pariliuskaiset. Kukat ovat keltaiset, niissä on neljä syvään uurrettua terälehteä ja voimakkaat heteet, jotka saavat kukat näyttämään lähes pallomaisilta. Kukkien halkaisija on noin 5 mm.
Levinneisyys.
Rantanenättiä tavataan yleisenä suurimmassa osassa Eurooppaa. Pyreneiden niemimaalla, Etelä-Italiassa ja Balkanilla se on kuitenkin harvinainen. Venäjällä sitä esiintyy Aasian puolella Tyynenmeren rannalle ja Japaniin asti. Yleisin se on Siperiassa havumetsävyöhykkeen eteläosan tasalla, mutta esiintyy myös pohjoisempana ja etelämpänä. Pohjois-Amerikassa on useita alalajeja, joiden levinneisyysalue yhdistettynä kattaa lähes koko mantereen.
Elinympäristö.
Rantanenätti kasvaa nimensä mukaisesti rannoilla.
Paul Oakenfold

Paul Mark Oakenfold (s. 30. elokuuta 1963 Englanti) on levytuottaja ja trance DJ. Oleskellessaan vuonna 1987 useita kuukausia ystäviensä kanssa Ibizalla he mieltyivät siellä soineeseen klubimusiikkiin. Oakenfoldin kenties tunnetuin kappale on "Ready Steady Go".
Kärsittyään itse lapsena lukihäiriöstä Oakenfold on ryhtynyt avustamaan lapsia joilla on lukihäiriö.
Hän on toiminut poptähti Madonnan lämmittelijänä Madonnan Sticky &amp; Sweet Tour -kiertueella vuonna 2009.
Elämäkerta.
Oakenfold syntyi Lontoossa vuonna 1963 ja aloitti miksaamisen 16 vuotiaana. Hän lyöttäytyi yhteen Trevor Fungin kanssa ja soitti soulia kellaribaarissa. Hän työskenteli New Yorkissa Arista Recordsille 1970-luvun lopulla ja tutustui diskomusiikkiin. 1980-luvun alussa hän toimi Englannissa klubien promoottorina. 1980-luvun puolivälissä hän tutustui house-musiikkiin ja 1980-luvun lopulla hän tutustui Ibizan lomakohteeseen. 1990-luvun alussa hän toimi tuottajana Steve Osbornen kanssa ja kaksikko oli ehdolla parhaimmiksi tuottajiksi vuosina 1990-1993.
Farman Frères

Farman oli ranskalainen lentokonetehdas, joka toimi vuosina 1913–1934.
Veljekset Maurice Farman ja Henri Farman rakensivat ensimmäisen lentokoneensa vuonna 1908. Vuonna 1913 he perustivat "Farman Frères"-nimisen yhtiön (Veljekset Farman). Se rakensi sotilaslentokoneita Ranskan ilmavoimille. Vuonna 1934 Farman yhdistyi Blériot Aéronautique ja ANF Les Mureaux ja fuusion tulos oli UCA-yhtiö. Se puolestaan kansallistettiin vuonna 1936, jolloin syntyi Société Nationale des Constructions Aéronautiques du Sud-Ouest-yhtiö. Farman-tehdas valmisti vuosina 1902 ja 1920-1931 myös ylellisiä Farman-autoja.
Tinkle

Tinkle on intialainen kuukausittain ilmestyvä India Book Housen julkaisema kouluikäisille lapsille suunnattu sarjakuvalehti. Lehdestä julkaistaan sekä englannin- että hindinkielistä versiota. Lehteä on julkaistu myös muilla Intian paikalliskielillä.
Tinklen perusti ja sitä toimittaa Anant Pai, joka on saanut lukijoiden keskuudessa lempinimekseen "Uncle Pai" (Setä Pai). Hän oli myös osallisena Tinkleä suositumman "Amar Chitra Katha" -sarjan tuotannossa.
Lehden ensimmäinen numero painettiin 1980, ja sen jälkeen lehteä on ilmestynyt yli 500 numeroa. Lehti sisältää sarjakuvatarinoita, yleissivistäviä kuvitettuja tietopaketteja sekä lukijoiden lähettämiä lyhyitä tarinoita. Tinklen tarinat pyrkivät olemaan opettavaisia, mutta länsimaisesta näkökulmasta niiden moraalia voi olla vaikeampi ymmärtää. Tinklellä on lukijakuntansa lisäksi suuri määrä julkisuudesta tuttuja kannattajia, muun muassa Intian entinen pääministeri Atal Bihari Vajpayee.
Ominaisuudet.
Tarinoiden lisäksi lehdessä on yleensä esimerkiksi arvoituksia (mm. TTT - Tinkle Tricks &amp; Treats), tietoa eri eläinlajeista (Meet the "animal") sekä artikkeleita tieteestä ja keksinnöistä.
Suosituimmat sarjakuvat.
Kertaluontoisten sarjakuvien lisäksi lehdessä on myös vakinaisia hahmoja. Näistä muutamia ovat:
Tinklessä on myös lyhyempiä sarjoja, joissa esiintyvät esimerkiksi:
Australidinen rotu

Australidinen rotu on termi, jolla vanhentuneessa ulkonäköön ja fyysisiin ominaisuuksiin perustuvassa ihmisrotujen luokittelussa viitataan Australaasian alkuperäisväestöön, pääasiassa siis Australian alkuperäisasukkaisiin ja melanesialaisiin.
Australoidiluokituksen kehittivät eurooppalaiset antropologit 1700- ja 1800-luvuilla osana rotujaottelujärjestelmää. Australian aboriginaalien tapauksessa australideilla kuvailtiin olevan tumma iho ja aaltoilevat hiukset, kun taas melanesialaisilla ja negriiteillä hiusten kuvailtiin vaihtelevan suorista kihariin. Tämän rotuluokituksen mukaan australidisen rodun esiintymisalue ulottuu Etelä-Aasian alueille (etenkin Filippiinit, Malesian, Intian ja sen niemimaan, Uuden-Guinean ja Melanesian. Myös andamaanien alkuperäisasukkailla on samankaltainen fenotyyppi.
Käsitteen historiaa.
Vuodesta 1795 lähtien tällaiset ryhmät tyypillisesti määriteltiin ”malaijeiksi”, joihin siis sisällytettiin monia muitakin kansoja kuin varsinaiset malaijit. Heitä sanottiin myös ”ruskeaksi roduksi” Blumenbachin värikoodatun viiden rodun mallin mukaan ja sitten verrattiin valkoiseen, mustaan, punaiseen ja keltaiseen rotuun. Yrityksessä yksinkertaistaa mallia ihmisten moninaisuudesta tämä malli pelkistettiin käsittämään vain kolmea päärotua: punainen ja keltainen rotu yhdistettiin yhdeksi roduksi, mongolideiksi, valkoista rotua kutsuttiin kaukasoideiksi ja mustaa rotua negrideiksi. Ruskean rodun täsmällinen paikka tässä uudessa rotuluokituksessa oli epäselvä. Jotkut laskivat heidät negrideiksi tumman ihonvärin ja leuan muodon perusteella, toiset taas pitivät heitä kaukasoideina aaltoilevien, moniväristen hiustensa takia. 1800-luvun loppupuolella antropometriset tutkimukset antoivat ymmärtää, että he muodostaisivat erillisen ihmisrodun.
Brittiläinen biologi Thomas Huxley nimesi tämän rodun australidiksi ja teki termiä tunnetuksi teoksessaan "On the Geographical Distribution of the Chief Modifications of Mankind" (1870), jossa hän jakaa ihmiskunnan neljään ensisijaiseen ryhmään (Xanthochroicit, Mongolidit, Negridit ja Australidit). Xanthochtoici termi vaihtui myöhemmin kaukasoidiksi.
Seán Kelly

Sean Kelly (s. 21. toukokuuta 1956 Carrick-on-Suir) on entinen irlantilainen maantiepyöräilijä. Hän oli yksi 1980-luvun menestyneimmistä pyöräilijöistä ja yksi kaikkien aikojen loistavimmista klassikkokilpailujen ajajista. Hän voitti ammattilaisurallaan kaikkiaan 193 kilpailua.
Kelly voitti Espanjan ympäriajon vuonna 1988, Pariisi–Nizza-ajon ennätykselliset seitsemän kertaa peräkkäin 1982–1988 sekä kaikkiaan yhdeksän kertaa pyöräilyn "monumentin", suuren yhden päivän kilpailun: Milano–San Remon vuosina 1986 ja 1992, Pariisi–Roubaix’n 1984 ja 1986, Liège–Bastogne–Liègen 1984 ja 1989 sekä Lombardian ympäriajon 1983, 1985 ja 1991. Monumenteista Kellyltä jäi voittamatta vain Flanderin ympäriajo, mutta siinäkin hän oli kolme kertaa toinen.
Espanjan ympäriajossa Kelly voitti kaikkiaan 16 etappia ja Ranskan ympäriajossa viisi osuutta – lisäksi hän voitti Ranskan ympäriajon pistekilpailun vuosina 1982, 1983, 1985 ja 1989. Kellyn voittamiin etappikilpailuihin kuuluvat Sveitsin ympäriajo vuosina 1983 ja 1990, Katalonian ympäriajo 1984 ja 1986, Baskimaan ympäriajo 1984, 1986 ja 1987, Critérium International 1983, 1984 ja 1987, Setmana Catalana 1988 sekä De Pannen kolmen päivän ajo 1980. 
Yhden päivän kisoista Kelly voitti muun muassa Blois–Chaville-kilpailun – joka ajettiin Pariisi–Toursin asemasta – vuonna 1984, Gent–Wevelgemin 1988 ja Grand Prix des Nations’n 1986. Lisäksi hän oli maailman ranking -listan ykkösenä vuosien 1984–1989 välillä ja voitti maailmancupin kokonaiskilpailun vuonna 1989. MM-kilpailuissa Kelly oli parhaimmillaan pronssilla 1982 ja 1989.
Nykyään Kelly toimii Eurosportin pyöräilykommentaattorina.
Podolsk

Podolsk () on teollisuuskaupunki Moskovan alueella Venäjällä, linnuntietä 36 kilometriä Moskovan keskustan eteläpuolella. Vuonna 2012 kaupungissa oli 200 059 asukasta, ja se oli Moskovan alueen kolmanneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Moskovajoen sivuhaaran, Pahrajoen rannalla.
Historiaa.
Podolskin kaupunki kasvoi Podol-nimisestä kylästä, joka vielä 1700-luvulla kuului Danilovin luostarin maihin. Katariina II myönsi Podolskille kaupunginoikeudet 1791, jolloin Venäjä laajensi hallintoaan ja kaupunkejaan voimakkaasti.
Ennen Venäjän vallankumousta Podolsk oli Venäjän teollistuneimpia kaupunkeja. Siellä toimi myös Singerin tehdas. Uljanovin suku oli peräisin Podolskista, ja Vladimir Lenin vieraili usein kaupungissa ja omisti pienen tilan sieltä. Vuonna 1900 hän piti sosialistien kokouksen kaupungissa, saadakseen heidän kannatuksensa Iskra-lehteen.
Neuvostoliiton aikoihin Podolsk oli Moskovan alueen teollistuneimpia kaupunkeja. Parhaimmillaan kaupungissa oli yli 70 tehdasta, jotka työllistivät miltei koko asujaimiston.
Aivan kaupungin lähelle perustettiin vuonna 2000 suuri sotilastukikohta.
Podolskin muistomerkit.
Podolskin kaupunkiin on rakennettu paljon sotamuistomerkkejä ja patsaita tärkeistä ja kuuluisista ihmisistä.
Kiova-luokka

Kiova-luokka eli projekti 1143 Kretšet oli Neuvostoliiton laivaston neljän lentotukialuksen muodostama alusluokka.
Alun perin laivasto halusi suurempia, Yhdysvaltain laivaston Kitty Hawk -luokkaan verrattava aluksia. Luokan alukset ovat kuitenkin pienempiä ja kustannustehokkaampia. Kuten kaikki Neuvostoliiton laivaston ja myöhemmin Venäjän laivaston lentotukialukset, luokka oli yhdistelmä lentotukialuksesta ja risteilijästä. Niissä oli lentokannet, mutta ne oli myös aseistettu muun muassa P-500 Bazalt -risteilyohjuksin. Vahvaan omasuojaan kuuluivat ilmatorjuntaohjukset, torpedot ja syvyysraketinheittimet. Alkuperäisenä lentokalustona oli 12 kappaletta Jakovlev Jak-38 -hävittäjää ja parikymmentä helikopteria.
Alukset.
Aluksista kaksi, "Kiova" ja "Minsk", luovutettiin operatiivisen käytön jälkeen museoitaviksi Kiinaan. "Novorossijsk" on romutettu. Lentotukialuksista uusin, "Admiral Gorškov", alun perin "Baku", myytiin Intian laivastolle. Laajojen uudistustöiden jälkeen se vihittiin nimellä "INS Vikramaditya". Uudistustyössä muun muassa rakettiaseistus poistettiin ja alus varustettiin normaaliksi lentotukialukseksi. Alusta uudistettiin Severodvinskissa. Työn piti valmistua 2008, mutta se on viivästyi noin viisi vuotta. Intia sai rungon maksutta. Aluksen modernisointi oli kuitenkin hyvin kallista, ja osana sopimusta Intia sitoutui ostamaan MiG-29K-lentokaluston Venäjältä.
Shane McMahon

Shane "Brandon" McMahon (s. 15. tammikuuta 1970) on WWE:n johtokunnan puheenjohtajan Vince McMahonin poika, osa-aikainen showpainija ja osa WWE:n toimeenpanevaa johtoa nimikkeellä "Executive Vice President of WWE Global Media". 
Hän on otellut muun muassa Kurt Anglea vastaan, mutta loukkaantui pahasti. Hän on otellut myös Randy Ortonia vastaan, ja loukkaantui tässäkin ottelussa pahasti. Hänet on tunnettu WWE:n historian vaarallisimmista stunteista. 
Shanellä on poika Declan James McMahon. Shane on ollut WCW:n omistajista yhdessä Stephanie McMahon:in kanssa. Shane omisti WCW:n ja Stephanie ECW:n. Hänellä on ollut vuodella 2009 riitaa Randy Ortonin kanssa.
Dq

Dq tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Dq on seuraavien henkilöiden nimi: