Apostolinen palatsi

Apostolinen palatsi (tunnetaan myös nimellä Vatikaanin palatsi) on Vatikaanivaltiossa sijaitseva rakennus Pietarinkirkon pohjoispuolella, joka on ollut paavien virallinen asuinpaikka 1600-luvulta lähtien. Palatsin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1589 paavi Sixtus V:n aikana. 
Apostolinen palatsi on useiden rakennusten muodostama kompleksi, johon kuuluu muun muassa Vatikaanin museo, Vatikaanin apostolinen kirjasto sekä rakennus, jossa sijaitsevat katolisen kirkon valtiolliset toimistot eli Rooman kuuria. Yhteensä apostoliseen palatsiin kuuluu noin 1 000 eri huonetta, joista kuuluisin lienee Michelangelon freskoilla koristeltu Sikstuksen kappeli. Palatsin pinta-ala on noin 158 000 m² eli noin 15,8 hehtaaria.
&lt;mapframe width="250" height="250" longitude="12.453" latitude="41.9033" zoom="15" text="Apostolinen palatsi on merkitty punaisella."&gt;
 "type": "ExternalData",
 "service": "geoshape",
 "ids": "Q145093",
]
&lt;/mapframe&gt;
Palatsi on merkittävä turistikohde ja ylellinen rakennus, jossa on useita julkisia kappeleita, erityisesti Sikstuksen kappeli; neljä Stanze di Raffaelloksi kutsuttua huonetta eli Rafaelin ja hänen työpajansa vuosina 1508–1519 sekä hänen kuolemansa jälkeen vuosina 1520–1524 Gianfrancesco Pennin, Giulio Romanon ja Raffaellino del Collen maalaamilla freskoilla koristeltua huonetta. Näistä kuuluisin on Stanza della Signatura, jossa sijaitsee maalaus "Ateenan koulu". 
Vuonna 2019 myös Borgia-huoneisto avattiin turisteille. Näiden julkisten tilojen lisäksi Vatikaanin palatsissa on yleisöltä suljettuja yksityisiä kappeleita ja huoneita, kuten paavin Cappella Paolina (Paavalin kappeli) ja Sala Regia (Kuninkaallinen sali), sekä itse paavin asuinhuoneisto.
Paavin asunto sijaitseee Apostolisen palatsin kolmannessa ylimmässä kerroksessa Sixtus V:n sisäpihan (Cortile di Sisto V) ympärillä. Huoneistoon kuuluu kappeli, useita toimistoja, paavin makuuhuone, paavin työhuone, paavin kirjasto, ruokasali, lääkintähuone, keittiö sekä lisähuoneita sihteereille ja taloushenkilökunnalle. Vuonna 1903 pyhä Pius X:stä tuli ensimmäinen paavi, joka asui huoneistossa, paavi Paavali VI:n aikana huoneisto remontoitiin täysin vuonna 1964, ja jokainen seuraava paavi on tehnyt muutoksia. Viimeisin remontointi on tehty vuonna 2005, jolloin uusittiin viemärit, sähköt, vuotava katto, keittiön ja kylpyhuoneitten kalusteet, huonekalut sekä alkuperäiset 1500-luvun marmorimosaiikki-lattiat kunnostettiin.
Paavin kesäasunto on Castel Gandolfo Albanojärvellä Rooman eteläpuolella. Paavi Franciscus kieltäytyi tultuaan valituksi vuonna 2013 asumasta Apostolisessa palatsissa ja valitsi sen sijaan kaksion modernissa Domus Sanctae Marthae asuntolassa, jota yleensä käyttävät kardinaalit eli paavin valitsijamiehet konklaavien aikana.
Historia.
Aina 300-luvulta paavien Avignonin vankeuteen vuosina 1309–1377 asti paavien asuinpaikka oli Lateraanipalatsi Kaakkois-Roomassa. Paavi Symmachus rakennutti 500-luvun alussa kaksi piispanasuntoa Vatikaaniin, yhden Pietarin basilikan kummallekin puolelle, lyhytaikaisia ​​oleskeluja varten. Kaarle Suuri rakensi Palatium Carolin Pietarinkirkon pohjoispuolelle majoittaakseen alamaisiaan heidän Rooman-vierailujensa aikana. Paavit Leo III ja Eugenius III lisäsivät muita rakennuksia, ja paavi Innocentius III uudisti ne, antaen niille lisäsuojaa rakentamalla toisen linnoitetun muurin paavi Leo IV:n rakentaman muurin sisään. Paavi Nikolaus III aloitti ensimmäisen monista nykyään paavien palatseina tunnetuista rakennuksista.
Renessanssin aikana paavi Nikolaus V rakensi uudelleen Nikolaus III:n palatsin pohjois- ja länsimuurit ja perusti Vatikaanin apostolisen kirjaston hyödyntäen arkkitehtejä, kuten Leon Battista Albertia ja Bernardo Rossellinoa. Hän tilasi myös Fra Angelicolta pyhän Stefanoksen ja pyhän Laurentiuksen pyhimyskertomukset Nikolaus V:n kappeliin, jotka Benozzo Gozzolin avustamana maalattin noin vuosina 1447–1448.
Paavi Sixtus IV:n tilauksesta Giovanni dei Dolci rakennutti Sikstuksen kappelin, Vatikaanin palatsissa sijaitsevan paavien kappelin. Hän myös uudisti ja koristeli Vatikaanin apostolisen kirjaston. Paavi Aleksanteri VI uudisti Borgia-huoneiston ja antoi Bernardino di Bettolle (Pinturicchio) tehtäväksi koristella massiiviset huoneet freskoilla vuosina 1492–1494. Paavi Julius II:n aikana arkkitehti Donato Bramante suunnitteli Belvedere sisäpihan paavin antiikin patsaskokoelmaa varten ja viimeisteli pohjoisjulkisivun sekä kaksi niin kutsuttua loggiaa vuoteen 1512 mennesssä, joihin Rafael lisäsi vielä vuonna 1514 kolmannen kerroksen. Rafaelilta tilattiin Stanza della Segnatura ja Stanza di Eliodoro huoneiden sekä Maresciallo sisäpihalle avautuvan loggian maalauskoristelu. Huoneet valmistuivat tässä järjestyksessä: Stanza della Segnatura vuosina 1508–1511, Stanza di Eliodoro vuosina 1511–1514, Stanza dell’Incendio di Borgo vuosina 1514–1517 ja Sala di Costantino vuosina 1517–1524. Viimeisen huoneen freskot ovat enimmäkseen Rafaelin oppilaiden maalaamia; mestari kuoli äkillisesti huhtikuussa 1520.
Paavi Paavali III:lle rakennettiin vuosina 1540–1573 Sala Regia (Kuninkaallinen sali) ja vuosina 1537–1540 Cappella Paolina kappeli, jotka molemmat suunnitteli Antonio da Sangallo nuorempi. Taidemaalarit Giorgio Vasari, Taddeo Zucaro ja Daniele da Volterra koristelivat Sala Regian. Michelangelo maalasi pyhän Pietarin marttyyrikuoleman ja pyhän Paavalin kääntymyksen Cappella Paolinaan vuosina 1542–1550. Pius IV:n "casino" oli Pirro Ligorion ja Giovanni Salustio Peruzzin työtä; nykyään tämä rakennus on Paavillisen tiedeakatemian kotipaikka.
Kolme kappelia – pyhän Tapanin, pyhän Pietarin ja pyhän Mikaelin – ovat Giorgio Vasarin maalaamia ja Guglielmo della Portan stukkotöitä; Giulio Mazzonin sekä Daniele da Volterran maalaama Sveitsiläiskaartin kappeli ovat paavi Pius V:n ajalta. Paavi Gregorius XIII (1572–1585) vastasi nykyisen San Damason sisäpihan pohjoispuolen sulkevasta siivestä, joka sisältää Antonio Tempestàn ja Mathys Brilin sisustamat huoneet, sekä Ottaviano Mascherinon suunnittelemasta karttagalleriasta, jossa on Ignazio Dantin suunnittelemia Italian alueiden karttoja. Nykyiset asunnot San Damason sisäpihan itäpuolella rakennutti paavi Sixtus V:n aikana Domenico Fontana, jonka suunnitelmien mukaan tehtiin myös uusi siipi Vatikaanin apostoliselle kirjastolle, sekä Sala Sistina, joka sijoittuu Belvedere sisäpihan keskelle.
Barokin aikana paavi Urbanus VIII rakennutti kreivitär Matildan salin, jota kutsuttiin Matildan kappeliksi, jonka alkuperäisen sisustuksen suunnitteli Pietro da Cortona. Vuodesta 1987 lähtien nimi on ollut neitsyt Marian juhlavuoden kunniaksi paavi Johannes Paavali II:n toiveesta Cappella Redemptoris Mater (Vapahtajan äiti). Venäläinen taiteilija Aleksandr Kornoušov sekä slovenialainen jesuiitta Marko Ivan Rupnik tekivät kappeliin uudet bysanttilaistyyliset mosaiikkikoristelut vuosina 1996–1999. Kappeli on pelkästään paavin lomassa, ekumeenisessa käytössä.
Paavi Aleksanteri VII:n tilaamana arkkitehti Gian Lorenzo Bernini muutti arkkitehti Antonio da Sangallo nuoremman 1500-luvun alussa suunnittelemaa Scala Regiaa eli kuninkaallista portaikkoa vuosina 1663–1666 sekä loi Sala Ducalen yhdistämällä kaksi huonetta. 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun lopulla monet lisäykset ja muutokset liittyivät Vatikaanin museoiden ja gallerioiden kehitykseen.