tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
VVER

VVER-reaktorit () ovat ydinvoimaloissa käytettäviä neuvostoliittolais-venäläisiä painevesireaktoreita. Ne ovat vesijäähdytteisiä, vesihidasteisia energiantuotantoreaktoreja, jotka vastaavat länsimaisia PWR-reaktoreja.
Ensimmäiset VVER-reaktorit suunniteltiin vuosien 1956 ja 1970 välillä. Prototyyppireaktorit VVER-210 (Novovoronež-1) sekä VVER-365 (Novovoronež-2) suljettiin vuosina 1984 ja 1990. Ensimmäinen standardoitu malli oli VVER-440 V230, jollaisia olivat Novovoronežin kolmas sekä neljäs yksikkö.
Yleisin VVER-reaktori on VVER-440 V213, joka kehitettiin edellisestä V230-mallista vuosien 1970 ja 1980 välillä. Tämä malli syntyi yhdessä ensimmäisten neuvostoliittolaisten turvallisuusvaatimusten kanssa: malli sisältää reaktorin hätäjäähdytys- sekä varasyöttövesijärjestelmät joita aiemmissa malleissa ei ollut.
VVER-1000-malli, joka edustaa kolmannen sukupolven VVER-reaktoria, kehitettiin 1975–1985. Suuremman tehonsa lisäksi se täyttää myös uudemmat neuvostoliittolaiset turvamääräykset, jotka yhtyvät joiltakin osin kansainvälisiin käytäntöihin, etenkin laitosturvallisuuden osalta.
VVER-440.
VVER-440:n primääripiiri koostuu kuudesta jäähdytysvesiluupista, joissa jokaisessa on yksi vaaka-asennossa oleva höyrystin. Fortumin omistaman Loviisan voimalaitoksen kummatkin yksiköt ovat tämän tyyppisiä reaktoreja.
VVER-440-reaktorit olivat alun perin sähköteholtaan 440 MW, mutta suurinta osaa laitoksista on tehostettu
siten, että tehot saattavat yltää jopa yli 500 MW:iin.
VVER-1000.
Sähköteholtaan 1 000 MW:n VVER-1000-reaktorin primääripiiri on vain neljäluuppinen. Höyrystimet ovat tässäkin mallissa vaaka-asennossa, kuten 440-sarjan reaktoreissakin.
VVER-1200.
AES-2006 on nimitys 1 200 MW:n sähkötehoiselle reaktorille, jollainen on liitetty ensimmäistä kertaa sähköverkkoon Venäjän Novovoronežissa 5. elokuuta 2016. Leningradin ydinvoimalaitoksen uudet laitokset ovat myös tätä tyyppiä. 
Pyhäjoen Hanhikivelle suunnitellun ydinvoimalaitoksen reaktorin piti olla tätä tyyppiä.
VVER-600.
VVER-600 on uusin suunniteltu reaktorimalli jollaisia ei toistaiseksi ole käytössä. Reaktori on suunniteltu vähäisemmän sähköntarpeen alueille. Ensimmäiset reaktorit on tarkoitus ottaa käyttöön 2030-luvulla Kuolan ydinvoimalaitoksessa.
VVER-1500.
VVER-1500 on suunniteltu versio VVER-sarjan reaktoreista. Toistaiseksi laitoksia ei ole rakennettu. 
Venäjän atomienergiaministeriö on kiirehtinyt VVER-1500:n kehittämistä tammikuussa 2004, koska kymmenen vuoden aikana vanhoja reaktoreita joudutaan sulkemaan ja sähköntuotanto saattaa vähentyä tämän vuoksi 30 000 MW. Vientimahdollisuuksien uskotaan aukeavan myös Kiinaan.
Yhden VVER-1500:n rakentamisen arvellaan maksavan noin 44 miljardia ruplaa, mikä on vain viidesosan VVER-1000-reaktorin rakennuskustannuksia enemmän.
Half the World Is Watching Me

Half the World Is Watching Me on Mew-yhtyeen toinen albumi. Sen kappaleita äänitettiin uudelleen Frengers-albumiin.
Valio (nimi)

Valio on suomalainen miehen etunimi. Nimi on käännös latinalaisesta nimestä "Eligius", joka tarkoittaa valittua. Valion nimipäivä on 2. lokakuuta. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi on syyskuuhun 2025 mennessä annettu 995 miehelle.
Valio on käytössä myös sukunimenä ainakin kahdella suomalaisella suvulla. Toinen on lähtöisin Porin seudulta ja toinen Varsinais-Suomesta. Edellä mainittu suku on suomentanut nimensä Wallenius-nimestä. Syyskuussa 2025 Valio oli sukunimenä 70 henkilöllä.
Port Bouetin lentoasema

Port Bouetin lentoasema (IATA: ABJ, ICAO: DIAP) eli Felix Houphouet Boignyn kansainvälinen lentoasema on kansainvälinen lentoasema Abidjanissa, Norsunluurannikolla. 
Port Bouetin lentoasema palveli vuonna 2004 815 403 matkustajaa. Lentokentän kiitotien pituus on 3 000 metriä.
Air Ivoire

Air Ivoire oli norsunluurannikkolainen lentoyhtiö. Se perustettiin 14. joulukuuta 1960 ja aloitti toimintansa elokuussa 1964. Se lopetti toimintansa vuonna 2011.
Kohteet.
Accra, Bamako, Conakry, Cotonou, Dakar, Douala, Libreville, Lomé, Monrovia, Marseille, Niamey, Ouagadougou, Pariisi 
Laivasto.
Elokuussa 2006:
Martti Tiuri

Martti Eelis Tiuri (13. marraskuuta 1925 Koski Tl – 25. maaliskuuta 2016 Espoo) oli suomalainen poliitikko ja radiotekniikan emeritusprofessori. Hän oli kokoomuksen kansanedustaja vuodet 1983–2003. Pudotessaan eduskunnasta vuoden 2003 vaaleissa hän oli eduskunnan ikäpuhemies.
Tiurin vanhemmat olivat konstaapeli E. A. Tiuri (alun perin Digert) ja R. M. Tammikoski. Tiuri valmistui ylioppilaaksi Turun toisesta lyseosta vuonna 1945 ja diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1950. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1960. Väitöksen aihe oli Sputnik 3:n vaikutus yläilmakehään. Tiuri työskenteli VTT:llä vuosina 1951–1961 ja Ohion yliopiston vierailevana professorina vuosina 1961–1962. TKK:n radiotekniikan professorina hän toimi 1962–1989. Hän oli Suomen avaruustoiminnan pioneereja.
Tiuri oli ensimmäinen suomalainen IEEE:n fellow (1986). Vuonna 1974 hän oli perustamassa Metsähovin radio-observatoriota Kirkkonummelle.
Noustuaan eduskuntaan 1980-luvulla Tiuri esitti investoimista tietoyhteiskuntaan ja maataloustukien leikkaamista. Hänen mukaansa Suomen oli pyrittävä moderniksi tietoyhteiskunnaksi, minkä vuoksi oli välttämätöntä, että väestö keskittyisi yhä suurempiin asutuskeskittymiin ja erityisesti pääkaupunkiseudulle. ”Tiurismista” tuli aluepoliittinen kirosana. Tiuri oli myös tunnettu ydinvoiman kannattaja ja kritisoi sitä, että ihmiskunnan aiheuttaman ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi vaaditaan toimia, joiden kustannukset ovat kymmeniä tuhansia miljardeja euroja. Hänen mukaansa nykytiedolla se ei ole perusteltua.
Tiuri lobbasi Suomeen tiede- ja teknologiaministeriä useissa mielipidekirjoituksissaan.
A Triumph for Man

A Triumph for Man on Mew-yhtyeen ensimmäinen levy. Albumia valmistettiin 2 000 kappaletta. "A Triumph For Manista" julkaistiin uusintapainos 18. syyskuuta 2006. Uusi painos sisältää bonuslevyn, jossa on yhtyeen demoja ja akustisia versioita kappaleista.
Uusintapainos.
Bonuslevy:
Prizzin kunnia

Prizzin kunnia ("Prizzi’s Honor") on John Hustonin ohjaamaa musta komedia vuodelta 1985. Sen pääosissa esiintyvät Jack Nicholson, Kathleen Turner, Robert Loggia, William Hickey, Anjelica Huston, Lawrence Tierney ja C. C. H. Pounder.
Elokuva kertoo mafian mies- ja naispalkkamurhaajasta, jotka rakastuvat toisiinsa, vaikka heidät on palkattu tappamaan toisensa. Se on parodia "Kummisetä"-elokuvista, ja erään arvion mukaan se toimii erityisesti loistavien näyttelijöiden ansiosta.
"Prizzin kunnia" sai kahdeksan Oscar-ehdokkuutta, joista se palkittiin parhaasta naissivuosasta (Anjelica Huston). Myös yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures palkitsi Hustonin ja nimesi elokuvan yhdeksi vuoden 1985 kymmenestä parhaasta. Golden Globe -palkintoja elokuva sai neljä, muun muassa parhaan komedia- tai musikaalielokuvan palkinnon. Richard Condon ja Janet Roach palkittiin Baftalla parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Prizzin kunnian" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Arvioita.
"Helsingin Sanomien" Helena Ylänen luonnehtii "Prizzin kunniaa" ”vetreäksi ja ilkeäksi komediaksi”, jonka epäkunnioittava kuva gangstereiden maailmasta on ”terveellistä vastalääkettä "Kummisedän" juhlavuudelle”. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kati Sinisalo pitää elokuvan mustasta huumorista, joka riisuu mafian gloriaa. Hän antaa "Prizzin kunnialle" neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Sputnik 3

Sputnik 3 (Спутник-3 eli Matkatoveri 3) oli Neuvostoliiton 15. toukokuuta, 1958 Baikonurista laukaisema satelliitti. Kantorakettina oli R-7. ISZ-satelliittiohjelmaan kuulunut satelliitti tutki ilmakehää ja lähiavaruutta. Sen suunnittelu alkoi aiemmin kuin Sputnik-1:n mutta monimutkaisuutensa vuoksi siitä ei tullut ensimmäistä satelliittia. Sen nauhurin vaurioitumisen vuoksi se ei havainnut Van Allenin säteilyvyöhykkeitä. 
Se oli kartiomainen: korkeus 3,6 m ja halkaisija 1,7 m. Sen paino oli 1 327 kg. Se kiersi maata 6. huhtikuuta 1960 asti, jolloin se paloi ilmakehässä.
Sucker Punch Productions

Sucker Punch Productions on yhdysvaltalainen pelitalo. Lokakuussa 1997 perustetun yrityksen päämaja sijaitsee Bellevuen esikaupungissa Seattlen lähistöllä.
Yrityksen ensimmäinen julkaistu videopeli on "Rocket: Robot on Wheels". Suosituimpia pelitalon pelejä ovat olleet "Sly Cooper" -sarja PlayStation 2:lle ja "inFamous"-pelisarja PlayStation 3:lle. Sucker Punch on vuodesta 2000 lähtien työskennellyt yksinomaan Sony Interactive Entertainmentille. Elokuussa 2011 pelitalo siirtyi täysin Sonyn omistukseen.
Vuonna 2014 yritykseltä julkaistiin "inFamous" -sarjan peli "" PlayStation 4 -pelikonsolille.
Yhtiön peli "Ghost of Tsushima" paljastettiin vuonna 2017 Paris Games Week -tapahtumassa. Se julkaistiin 17. heinäkuuta 2020 yksinoikeudella PlayStation 4:lle. "Ghost of Yōtei" jatkaa sarjaa uudella päähahmolla ja sijainnilla, ja sijoittuu 300 vuotta myöhempään ajankohtaan.
Hagan linna

Hagan linna () on Ruotsissa sijaitseva linna, joka tunnettiin aikaisemmin nimellä Kuningattaren paviljonki (). Se sijaitsee Hagaparkenissa Solnan kunnassa Suur-Tukholman alueella. Kuningas Kustaa IV Aadolf rakennutti sen vuosina 1802–1804, ja sen suunnitteli kaupunginarkkitehti Carl Christoffer Gjörwell. 
Linnassa ovat sen historian aikana asuneet monet kuninkaalliset. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen sen käyttötarkoitus kuitenkin muuttui, kun siitä tuli väliaikaisesti kodittomien lasten asumapaikka. Myöhemmin linnan oltua vuosia tyhjillään kruununprinssi Kustaa Aadolf otti sen yhdessä puolisonsa Sibyllan kanssa käyttöön 1930-luvulla. Kuningas Kaarle XVI Kustaa ja hänen sisarensa "Hagan prinsessat" ovat syntyneet linnassa. 
Kustaa Aadolfin kuoltua vuonna 1947 hänen perheensä muutti linnasta Tukholman kuninkaalliseen linnaan. 
Vuonna 1966 kuningas Kustaa VI Aadolf siirrätytti linnan määräämisoikeuden Ruotsin hallitukselle, ja sen jälkeen linnaa on käytetty ulkomailta saapuvien korkea-arvoisten vieraiden majoitustilana.
Keväällä 2009 Ruotsin valtio siirsi linnan jälleen kuninkaallisen perheen hallintaan, ja kruununprinsessa Victoria sai sen käyttöönsä aviopuolisonsa prinssi Danielin kanssa.
Uziel Gal

Uziel "Uzi" Gal (hepreaksi: עוזיאל "עוזי" גל), oikealta nimeltään Gotthard Glass (15. joulukuuta, 1923 – 7. syyskuuta , 2002) oli saksanjuutalainen asesuunnittelija, joka parhaiten tunnetaan Uzi-konepistoolin kehittäjänä.
Gal syntyi Weimarissa, Saksassa. Kansallissosialistien noustua Saksassa valtaan vuonna 1933 Gal muutti Englannin kautta Palestiinaan vuonna 1936. Vuonna 1943 Gal pidätettiin laittomasta aseen hallussapidosta ja tuomittiin kuuden vuoden vankeusrangaistukseen. Hänet vapautettiin vuonna 1946.
Gal aloitti konepistoolin suunnittelun vuonna 1948, pian Israelin itsenäistymisen jälkeen. Vuonna 1951 Uzi–konepistooli otettiin Israelin armeijan palveluskäyttöön. Gal ei halunnut että ase nimettäisiin hänen mukaansa, mutta hänen toiveensa jätettiin huomiotta. Vuonna 1958 Gal sai ensimmäisenä Israelin turvallisuuspalkinnon pääministeri David Ben-Gurionilta. 
Vuonna 1975 Gal jäi eläkkeelle Israelin armeijasta ja muutti seuraavana vuonna Philadelphiaan, Pennsylvaniaan, että hänen tyttärensä Tamar saisi erikoishoitoa aivovammaansa. 
Gal jatkoi asesuunnittelua Yhdysvalloissa kunnes kuoli syöpään vuonna 2002.
Evolution (tiedonhallintaohjelma)

Evolution (aiemmin Novell Evolution tai Ximian Evolution) on henkilökohtainen tiedonhallintaohjelma GNOMElle. Siihen kuuluvat sähköposti, kalenteri, osoitekirja ja tehtäväluettelo. Evolution on kuulunut Gnomeen sen versiosta 2.8 eli syyskuusta 2004 alkaen. Evolutionin kehittämistä tukee pääasiassa Novell.
Evolutionin käyttöliittymä ja käytettävyys ovat samanlaisia kuin Microsoft Outlookissa. Joitakin erottavia ominaisuuksia ovat tuki iCalendarille, saapuneiden viestien kokoteksti-indeksointi ja "Virtual Folders" -ominaisuus.
Pavel Suhoi

Pavel Osipovitš Suhoi (, , "Pavel Vosipavitš Suh’i") (22. heinäkuuta 1895 Hlybokaje– 15. syyskuuta 1975 Moskova) oli taustaltaan valkovenäläinen neuvostoliittolainen lentokonesuunnittelija.
Elämäkerta.
Pavel Suhoi syntyi Vitebskin Hlybokajen lähellä sijaitsevaan maalaiskylään nykyisen Valko-Venäjän alueella (tuolloin osa Venäjän keisarikuntaa). Hän kävi koulua Homelissa vuosina 1905-1914. Vuonna 1915 hän siirtyi Moskovaan Keisarilliseen Moskovan tekniseen kouluun (nykyinen Moskovan teknillinen valtionyliopisto). Pian tämän jälkeen hän joutui sotapalveluun, josta hänet vapautettiin vasta vuonna 1920 huonon terveyden vuoksi. Hän jatkoi opintojaan valmistuen insinööriksi vuonna 1925. Yksimoottorisen lentokoneen runkoa koskevan lopputyönsä hän teki Andrei Tupoleville. 
Maaliskuussa 1925 Suhoi alkoi työskennellä TsAGIssa, jossa hän osallistui muun muassa TB-1- ja TB-3-pommikoneiden suunnitteluun. Vuonna 1932 hänestä tuli pääsuunnittelija eräälle TsAGIn osastolle. Vuonna 1938 hänet ylennettiin suunnittelutoimiston päälliköksi. Monet muut tunnetut lentokonesuunnittelijat olivat samaan aikaan vangittuina tekaistuilla syytteillä Stalinin ajan puhdistusten vuoksi, myös TsAGIn varsinainen johtaja Andrei Tupolev.
Syyskuussa 1939 Suhoi perusti oman suunnittelutoimiston, josta tuli OKB Suhoi. Se oli Harkovassa, josta Suhoi ei pitänyt. Hän halusi Moskovaan, jonne pääsikin vuonna 1940. 1942 hän huomasi, ettei hänellä ollut omaa tehdasta eikä siten mitään suunniteltavaakaan. Su-6-rynnäkkökone hävisi kilvan Iljušin Il-2:lle. 
Suhoi pääsi valmistamaan lentokoneita vasta toisen maailmansodan jälkeen. Tuloksena olivat muun muassa Suhoi Su-17, Suhoi Su-24 ja Suhoi Su-27, jonka ensilentoa hän ei ehtinyt nähdä. Hän sai palkinnotkin vasta kuolemansa jälkeen.
Audacity (ohjelmisto)

Audacity on avoimen lähdekoodin ohjelma äänieditointiin. Audacity on ohjelmoitu C++-kielellä ja sen graafinen käyttöliittymä on toteutettu wxWidgetsillä.
Ohjelma on julkaistu GPL-lisenssillä.
Audacity on erittäin suosittu etenkin podcastien tekemisessä, johtuen sen laajasta saatavuudesta ja siitä, että se on ilmainen.
Ohjelma on peräisin Carnegie Mellon -yliopiston tutkimushankkeesta vuonna 1999 ja se julkaistiin avoimena lähdekoodina vuonna 2000. Ohjelmaa on ladattu ainakin yli 250 miljoonaa kertaa ja se on eniten ladattu ohjelma FossHubissa.
Ominaisuudet.
Joitakin Audacityn ominaisuuksia:
Albert Park Circuit

Albert Park Circuit (aiemmin myös Melbourne Grand Prix Circuit) on katurata Albert Parkin puistossa Melbournessa Australiassa.
Albert Park Circuit tunnetaan erityisesti Formula 1 -kauden avauskilpailun Australian GP:n pitopaikkana. Radan keskellä on Albert Park Lake -tekojärvi.
Rata.
Radan pituus oli alun perin 5,303 kilometriä. Formula 1 -kilpailussa ajetut 58 kierrosta teki kilpailun kokonaispituudeksi 307,574 kilometriä. Vuoden 2021 remontin jälkeen radan pituus on 5,278 kilometriä. Formula 1 -kilpailussa ajetaan 58 kierrosta, tehden kilpailun kokonaispituudeksi 306,124 kilometriä.
Rata kulkee kokonaan yleisillä kaduilla ja teillä. Se on käytössä vain kisaviikonloppuisin, eikä pitoa ole kovinkaan paljon. Radalla on pari hyvää ohituspaikkaa pääsuoran, ja sitä seuraavan suoran lopussa. Radalla on useita pitkiä suoria, ja siellä saavutetaankin Formula 1 -sarjan radoista neljänneksi suurin keskinopeus. Vuonna rataa muutettiin leventämällä mutkia ja poistamalla mutkan 9–10 šikaani, joiden takia kierrosajat nopeutuivat noin viidellä sekunnilla. Kauden kilpailua varten alkuperäiseen suunnitelmaan kuului neljä DRS-aluetta, mutta neljännestä luovuttiin turvallisuussyistä.
Formula 1.
Radalla on ajettu Formula 1 -sarjan Australian Grand Prix vuodesta 1996 alkaen. Rata on toiminut kausia 2006, 2010, 2020–2023 lukuun ottamatta Formula 1 -kauden avauskilpailun pitopaikkana.
Entebben kansainvälinen lentoasema

Entebben kansainvälinen lentoasema (IATA: EBB, ICAO: HUEN) on kansainvälinen lentoasema Ugandassa. Se sijaitsee Entebben kaupungissa, 40 kilometrin päässä maan pääkaupungista Kampalasta. Lentokenttä avattiin virallisesti vuonna 1951.
Vuonna 2024 Entebben kansainvälisen lentoaseman kautta kulki 2 243 104 kansainvälistä matkustajaa. Kotimaan matkustajia oli 22 795. Lentokentällä on kaksi kiitotietä, joista toinen on 3 658 metriä ja toinen 2 408 metriä pitkä.
Vuoden 1976 kesäkuun 17. päivänä terroristit kaappasivat Air Francen Tel Avivista Pariisiin matkalla olleen lentokoneen pian Ateenaan tehdyn välilaskun jälkeen ja määräsivät koneen lentämään Entebbeen. Israelin puolustusvoimien erikoisjoukot hyökkäsivet lentokentälle heinäkuun 4. päivän vastaisena yönä ja vapauttivat terminaalirakennuksessa säilytetyt runsaat sata juutalaista panttivankia ja koneen miehistön. Vapautus tunnetaan nimellä Operaatio Entebbe.
Michael Park

Michael Park (22. kesäkuuta 1966 – 18. syyskuuta 2005) oli englantilainen ralliauton kartanlukija eli kakkoskuljettaja. Park oli vuosina 2000–2005 virolaisen rallikuljettaja Markko Märtinin kartanlukijana aina kuolemaansa johtaneeseen ulosajoon saakka.
Park toimi 1990-luvun puolivälissä Richard Burnsin ja Colin McRaen soranuottiryhmissä. Yhteistyö Märtinin kanssa alkoi vuonna 2000. Kaksikko ajoi kyseisenä vuonna Toyotalla, 2001 Subarulla, 2002–2004 Fordilla, ja 2005 Peugeot’lla. He ajoivat yhdessä viisi voittoa ja vuonna 2004 pari saavutti MM-pronssia.
Park kuoli Walesin MM-rallissa 2005, kun EK15:llä Markko Märtinin auto lähti kuljettajan hallinnasta ja osui kartanlukijan puoleinen kylki edellä puuhun. Park kuoli kolarissa saamiinsa vammoihin. Märtin selvisi onnettomuudesta vammoitta. Michael Parkin muistokivi paljastettiin 20. kesäkuuta 2006 Piritan tien varrella Tallinnassa, Virossa.
Patricia Churchland

Patricia Smith Churchland (s. 16. heinäkuuta 1943) on kanadalais-amerikkalainen filosofi, joka on työskennellyt Kalifornian yliopistossa, San Diegossa vuodesta 1984. Hänet palkittiin MacArthur-palkinnolla vuonna 1991. Churchland opetti filosofiaa Manitoban yliopistossa vuosina 1969–1984. Hän on filosofi Paul Churchlandin puoliso ja tunnetaan erityisesti työstään mielenfilosofian ja neurofilosofian parissa. Muita Churchlandin erikoistumisaloja ovat tieteenfilosofia ja ympäristöetiikka.
Taustoja.
Churchland yhdistetään eliminativismin eli karsivan materialismin ajattelusuuntaukseen, jonka mukaan niin sanotun arkipsykologian käsityksiä joudutaan todennäköisesti korjaamaan, kun tieteen kautta aivojen toimintaa ymmärretään paremmin. Hän on myös filosofinen naturalisti (luontoon perustuva todellisuuskäsitys), koska hän on sitä mieltä, että apriorisella ajattelulla ei voida selvittää mielen luonnetta. Tässä suhteessa hän eroaa filosofeista, jotka rajoittuvat käsitteelliseen erittelyyn toivoen sanovansa jotakin hyödyllistä mielen luonteesta. Hänen myöhempi työskentelynsä on suuntautunut myös niin sanottuun neuroetiikkaan ja tutkii valinnan, vastuun ja moraalisääntöjen yhteyttä aivojen toimintaan, kehitykseen ja vuorovaikutukseen kulttuurin kanssa. 
Churchlandin kirjoista on suomennettu "Neurofilosofia", joka ei nimestään huolimatta ole hänen teoksensa "Neurophilosophy" (1986) vaan "Brain-Wise" (2002).
Xargon

Xargon: The Mystery of the Blue Builders on Epic MegaGamesin vuonna 1993 MS-DOSille julkaisema seikkailupeli. Xargon on sivusta kuvattu tasohyppely, jonka ohjelmoijana toimi Allen Pilgrim.Graafinen suunnittelija Joe Hitchens oli mukana tekemässä myös pelejä Jill of the Jungle ja Epic Pinball. Xargonin visuaalinen ilme on kuitenkin hieman erilainen . Xargonin ensimmäinen episodi julkaistiin sharewarena. Maksullisessa versiossa oli useampi episodi. Pelin lähdekoodi on vapautettu vuonna 2008 ja peli on "freewarea" eli ilmainen.
Pelin kulku.
Malvineous Havershim on pelin päähahmo, joka matkustaa läpi outojen maailmojen, kohdatakseen pelin päävihollisen, Xargonin. Peli alkaa isosta karttanäkymästä, jossa valitaan taso mihin mennään.Tasot itsessään ovat sivusta kuvattuja tasoja, jossa liikutaan liukuvaa taustaa vasten. Malvineous on varustettu lyhyttä vaaleansinistä laseria ampuvalla aseella. Pelistä löytyy myös muita aseita, kuten erilaisia lasereita, heitettäviä kiviä ja tulipalloja. Aseita voi löytää tasoista ja niitä voi ostaa jalokivillä.. 
Tarina.
Malvineous on arkeologi, joka tutkii raunioita Madagaskarilla. Rauniot oli rakentanut tuntematon muinainen kulttuuri, joka tunnetaan nimellä "Blue Builders". Kaasu tainnutti Malvineouksen, kun hän yritti kääntää raunioiden glyyfejä.
Malvineous näki unen, jossa puhuva kotka varoitti häntä. Sen jälkeen Malvineous herää oudossa maassa, johon pelin tapahtumat sijoittuvat.
Famitsū

Famitsū () on japanilainen Enterbrainin kustantama videopelilehti, josta julkaistaan viittä eri versiota: "Shūkan Famitsū" ("Weekly Famitsū"), "Famitsū PS2", "Famitsū Xbox", "Famitsū DS, Cube and Advance", ja "Famitsū Wave DVD".
Shūkan Famitsū.
"Shūkan Famitsū" () on tunnustettu Japanin arvostetuimmaksi videopelilehdeksi.
 Lehti koostuu videopeliarvosteluista ja -uutisista, ja se julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna . Sen alkuperäinen nimi oli Famicom tsūshin (); Famicom Nintendon Family Computer -konsolin (Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa Nintendo Entertainment System) ja uutista tarkoittavan tsūshin-sanan mukaan. Lehti ilmestyy perjantaisin. Numerokohtainen levikki on noin 800 000 kappaletta.
Arvostelu.
"Famitsū" on tunnettu vaativista peliarvosteluistaan. Pelit arvostellaan neljän arvioijan paneelissa, jossa jokainen antaa pisteet väliltä 1–10 arvosanan 10 ollessa paras. Annetut pisteet lasketaan yhteen, jolloin saadaan kokonaispistemäärä. Täysiä pisteitä on hankalaa saada, vaikka viime vuosien kokonaispistemäärien keskiarvot ovatkin nousseet.
Täydelliset tulokset.
Täydet 40 pistettä saaneet pelit ovat arvostelujärjestyksessä.
39 pistettä saaneisiin peleihin lukeutuvat:
Lukijoiden kaikkien aikojen TOP 100 (2010) (Koko lista)
Messerschmitt Me 210

Messerschmitt Me 210 oli saksalainen kaksimoottorinen raskas hävittäjälentokone, joka oli Saksan ja Unkarin ilmavoimien käytössä toisen maailmansodan aikana. Kone suunniteltiin Messerschmitt Bf 110:n korvaajaksi, ja se lensi ensilentonsa vuonna 1939.
Paperilla koneen suoritusarvot näyttivät niin hyviltä, että kone määrättiin tuotantoon suoraan suunnittelupöydältä. Se osoittautui suureksi virheeksi, sillä koneella oli hyvin pahoja vakausongelmia, jotka tekivät siitä melkein lentokelvottoman.
Koneesta jatkokehitettiin myöhemmin Me 410, jossa suurin osa vakausongelmista oli saatu ratkaistua.
Manduessedum

Manduessedum oli antiikin aikainen kaupunki Britanniassa. Se sijaitsi nykyisen Mancetterin kylän paikalla lähellä nykyistä Atherstonea.
Maantiede.
Manduessedumin kaupunki sijaitsi Britannian saaren eli nykyisen Ison-Britannian keskiosissa nykyisessä Warwickshiressä Ankerjoen länsirannalla Watling Streetin varrella. Kohdassa oli joen ylityspaikka. "Itinerarium Antonini Augusti" mainitsee kaupungin reitillä Hadrianuksen vallilta Rutupiaehen. Sen mukaan etäisyys Manduessedumista Letocetumiin oli 16 roomalaista mailia eli noin 24 kilometriä ja Venonikseen 12 mailia eli noin 18 kilometriä.
Historia.
Manduassedum sai alkunsa roomalaisena legioonan leirinä. Sen perustamisen ajankohtaa ei tunneta hyvin; ajankohdaksi on esitetty vuosia 45 ja 47 jaa., ikeenien kapinan aikaa 60/61 jaa. sekä vasta noin vuotta 70 jaa. Sitä käytti oletettavasti Legio XIV Gemina. Paikalle kehittyi myös siviiliasutus, josta tuli alueen keramiikkatuotannon keskus. Paikan nimi oli kelttiläistä alkuperää, ja sen on tulkittu tarkoittavan ”Hevosvaunuja”.
Joidenkin teorioiden mukaan ratkaiseva Watling Streetin taistelu, jossa Suetonius Paulinuksen johtamat roomalaiset löivät Boudiccan johtamat kelttijoukot, saatettiin käydä Manduessedumin lähellä.
Ainoa antiikin aikainen lähde, joka mainitsee kaupungin, on "Itinerarium Antonini Augusti", jossa se esiintyy nimimuodolla "Manduesedo". Manduessedum säilyi asuttuna 400-luvun alkuun saakka. Viimeiset merkit elämästä paikalla ovat vuodelta 455. Kaupungin nimi on muuntunut nykyisen Mancetterin nimeksi.
Kaupungin paikalla on suoritettu arkeologisia kaivauksia ainakin vuosina 1964–1970.
Rakennukset ja löydökset.
Manduessedumin alkuperäisen, noin vuoden 45–61 jaa. linnoituksen koko oli noin 330 × 310 metriä ja se kattoi noin 10 hehtaarin kokoisen alueen. Myöhemmin se korvattiin samalle paikalle rakennetulla pienemmällä vahvistetulla varusleirillä, joka oli kooltaan noin neljäsosa alkuperäisestä. Linnoitukset sijaitsivat nykyisten St Peter -kirkon ja Manor Housen paikalla.
Siviiliasutusta on löydetty Watling Streetin varrelta ainakin 1,6 kilometrin matkalta. Asutuksen keskus linnoitettiin 200-luvun lopulla tai 300-luvun alussa vallilla ja ojarakenteella. Linnoitetun alueen koko oli 183 × 137 metriä eli noin 2,5 hehtaaria.
Laajalta alueelta Watling Streetin eteläpuolelta on löydetty merkkejä keramiikkateollisuudesta, mukaan lukien lukuisia polttouuneja. Sen vilkkain toiminta-aika ajoittuu 100-luvun jälkimmäiselle puoliskolle, ja toimi jatkui 200-luvun puolelle. Keramiikkaa vietiin eri puolille Britanniaa. Alueelta on löydetty myös lasinpolttouuni.
Palais de Chaillot

Palais de Chaillot on palatsi Seinen rannalla Pariisin 16. arrondissementissa vastapäätä Eiffel-tornia. Siellä toimii useita museoita ja teatteri. Palatsin terassilta on näköala Seinen yli Eiffel-tornille.
Palais de Chaillot rakennettiin vuoden 1937 Pariisin maailmannäyttelyä varten. Sen paikalta purettiin Palais du Trocadéro, joka oli valmistunut vastaavasti vuoden 1878 maailmannäyttelyyn. Monumentaalisen, klassistista arkkitehtuuria edustavan Palais de Chaillot’n suunnittelivat arkkitehdit Léon Azéma, Louis-Hippolyte Boileau ja Jacques Carlu. Rakennus muodostuu kahdesta symmetrisestä kaarevasta siivestä ja kahdesta suuresta paviljongista, jotka muodostavat ikään kuin suuren portin Place du Trocadéro -aukiolta Eiffel-tornin suuntaan. Paviljonkien seinille on kirjoitettu kullatuilla kirjaimilla lainauksia runoilija Paul Valéryn teksteistä. Paviljonkien väliin jäävää terassia koristaa kahdeksan Art deco -henkistä kullattua patsasta. Lisäksi toisella puolella on Henri Bouchardin veistosryhmä "Apollon" ja toisella puolella Albert Pommierin "Hercules".
Palais Chaillot’ssa toimii kolme museota: merimuseo Musée national de la Marine, arkkitehtuurimuseo Cité de l'architecture et du patrimoine ja antropologinen museo Musée de l’Homme. Arkkitehtuurimuseo oli aiemmin nimeltään "Musée des Monuments Français". Se oli suljettuna 1997–2007 sisätilojen tuhouduttua tulipalossa. Terassin alla olevissa tiloissa toimii teatteri Théâtre national de Chaillot ja kulttuurikeskus. Teatterissa on 1 200 istumapaikkaa.
Palais de Chaillot’n luota Seinen rannalle viettävä rinne muodostaa Jardins du Trocadéro -nimisen puiston, joka istutettiin nykyiseen asuunsa vuoden 1937 maailmannäyttelyn jälkeen. Pont d’Iéna -sillalle johtavan pääpuistokäytävän keskellä on suuri suihkulähde, joka on valaistu öisin.
Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous hyväksyi ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen Palais de Chaillot’ssa 10. joulukuuta 1948.
Elbonia

Elbonia on Dilbert-sarjakuvassa esiintyvä kuvitteellinen valtio. Elbonian on luonut Dilbert-piirtäjä Scott Adams. 
Elbonia on rutiköyhä entinen kommunistimaa, joka ensiesiintymisensä yhteydessä sijoittui Itä-Eurooppaan, mutta jonka piirteet viittaavat lähinnä Uzbekistanin tai Tadžikistanin kaltaiseen Keski-Aasian entiseen neuvostotasavaltaan. Elbonia on metrisen mutakerroksen peitossa ja siellä vallitsi pitkään sisällissota vasen- ja oikeakätisten kansalaisten välillä. Elbonialaiset – myös naispuoliset – ovat kaikki parrakkaita ja pukeutuvat kaapuun, turbaaniin ja lapasiin. Naisten asema on Elboniassa surkea; siellä on mahdollista tilata postimyyntimorsian. Elbonian lentokoneet on korvattu katapulteilla. 
Dilbertin yhtiö ulkoistaa säännöllisesti Elboniaan erilaisia toimintojaan, koska siellä työ on halpaa (muttei kovin laadukasta) – tämä johtaa yleensä katastrofaalisiin tuloksiin.
Arina Tanemura

Arina Tanemura (, s. 12. maaliskuuta 1978, Ichinomiya, Aichi) on japanilainen mangaka. Hänen ensimmäinen mangansa oli "I-O-N", jota julkaistiin japanilaisessa "Ribon"-lehdessä toukokuusta lokakuuhun vuonna 1997. Tanemuran kolmiosainen teos "Time Stranger Kyoko" vuosilta 2000–2001 oli ensimmäinen suomeksi käännetty shōjo-manga. Myös hänen tunnetuimpia mangasarjojaan "Kamikaze kaitou Jeannea" (1998–2000) ja "Full Moon wo Sagashitea" (2002–2004) on käännetty suomeksi. Molempien sarjojen pohjalta on tehty myös animesarjat. Time Stranger Kyoko taas jäi vain lyhyeksi OVA-versioksi.
Sinisukka

Sinisukka on oppinutta, tieteellistä tai kirjallista toimintaa harjoittanutta naista tarkoittava historiallinen pilkkanimitys. Sitä on kuitenkin käytetty ajoittain myös neutraalina luonnehdintana tavoitteistaan tietoisista naisista.
Oppineen naisen nimityksenä sana on käännöslaina englannin sanasta "bluestocking". Sanalla viitattiin 1700-luvulle saakka yleisesti kaikkiin oppineisiin ihmisiin, joskin kritiikki "tarpeettoman älyn" suhteen on monissa teksteissä kohdistunut hyvin usein naisiin: esimerkiksi vuonna 1638 Johan Amos Comenius viittaa koulutettujen ja älykkäiden naisten kritiikissään "Didactica Magna" (1638) Euripedeen tragediaan, jossa Hippolytus sanoo: "En voi sietää sinisukkia. Älköön kotonani koskaan olko naista, joka tietää enemmän kuin naisen on tarpeen tietää." Itse termi sinisukka ilmestyi Comeniuksen tunnettuun tekstiin kuitenkin vasta M. W. Keatingen käännöksessä, vuonna 1896. 
&lt;br&gt;Sana vakiintui Lontoossa 1700-luvulla toimineen naisten kirjallisuuspiirin (literary circle) vaikutuksen myötä tarkoittamaan erityisesti tämän kirjallisuuspiirin jäseniä. Sieltä merkitys yleistyi erityisesti perinteisestä roolista irrottautuneiden naisten halventamiseen.
Suomalaiseksi sinisukaksi on luonnehdittu esimerkiksi Hanna Ongelinia. Auli Mantila on kirjailijakokouksen esitelmässään vuonna 2005 kutsunut itseään tällä nimellä.
Suomalaisessa kansanperinteessä sanan merkitys on toinen. Kalevalaisessa runoudessa sinisukka on hienoa tai jaloa kuvaava nimitys eri hahmoille. Esimerkiksi Lemminkäinen mainitaan sinisukaksi. Kalevalan 46. runossa Väinämöinen kutsuu karhua sinisukaksi:
Musée national de la Marine

Musée national de la Marine, Ranskan merimuseo, on saanut alkunsa maata vuosina 1715–1774 hallinneen kuningas Ludvig XV:n lahjoittamasta kokoelmasta. Museon pysyvä toiminta ja näyttely sijaitsee Palais de Chaillot’n tiloissa Seinen rannalla Pariisin 16. arrondissementissa vastapäätä Eiffel-tornia, mutta museon kokoelmia on sijoitettu myös muihin satamakaupunkeihin: Brestiin, Port-Louisiin, Rochefortiin, Touloniin ja Saint-Tropeziin.
Musée national de la Marinessa on pääsääntöisesti esillä eri aikakausien laivojen pienoismalleja. Museossa on esillä myös navigoinnissa käytettyjä laitteita sekä merenkulkuun liittyviä maalauksia, veistoksia ja muita taideteoksia.
Meritaisteluista ja merenkulun keskeisistä tapahtumista on esillä useita suurikokoisia maalauksia. Yksi osasto on omistettu laivaston käyttämille aseille ja merisotilaiden univormuille.
Carpathian Forest

Carpathian Forest on vuonna 1990 perustettu norjalainen black metal -yhtye. Yhtye julkaisi ensimmäisen demonsa vuonna 1992.
Carpathian Forestin ensimmäinen studioalbumi oli vuonna 1998 julkaistu "Black Shining Leather".
Yhtyeen johtohahmo Nattefrost on myös soolouralla.
Vilhelm Tyroslainen

Guillaume de Tyre (noin 1130 Jerusalem, Jerusalemin kuningaskunta – 1185) oli Tyroksen arkkipiispa ja historioitsija. 
Hän lähti vuoden 1146 tienoilla Eurooppaan opiskelemaan ja palasi Jerusalemin kuningaskuntaan vuonna 1165. Vuonna 1170 hänestä tuli kuningas Almaric I:n pojan Baudouinin opettaja. Vilhelm huomasi pian, että nuori prinssi sairasti lepraa. Tripolin kreivi Raymondista tuli sijaishallitsija Baudouinin ollessa alaikäinen. Raymond teki Guillaumesta muun muassa Jerusalemin kanslerin. Hänestä tehtiin 6. kesäkuuta 1175 myös Tyroksen arkkipiispa. Vuonna 1180 hän oli ehdolla Jerusalemin patriarkaksi. Hänen tärkein teoksensa on ensimmäistä ristiretkeä käsittelevä "Historia rerum in partibus transmarinis gestarum".
Sputnik 4

Sputnik 4 oli neuvostoliittolainen satelliitti, joka toimi miehitetyn Vostok-avaruusaluksen teknologiakokeena. Alus oli tyypiltään Vostok 1KP -prototyyppi eikä siinä ollut lämpökilpeä. Aluksessa oli kuitenkin paluuraketit joiden oli tarkoitus ohjata alus hallittuun ilmakehäpaluuseen.
Aluksen hyötykuormana oli paineistetussa Vostok-kapselissa tieteellisiä sensoreita, televisiokamera sekä ihmisnukke. Lennon tarkoitus oli testata Vostok-järjestelmien kelpoisuutta miehitettyyn lentoon ja mukana oli myös nauhuri, joka toisti lennon aikana ihmisen puhetta radiojärjestelmien riittävyyden testaamiseksi. Näitä signaaleja vastaanotettiin monessa paikassa ympäri maailmaa, mikä sai jotkut tahot erheellisesti luulemaan että kyseessä oli miehitetty lento ja se on edelleen suosittu salaliittoteoria.
Lähestyttäessä paluurakettien käynnistystä havaitsivat jotkut lennonvalvojat ongelmia aluksen automaattisessa infrapuna-asennonhallintajärjestelmässä vikoja, eikä lennonjohdossa oltu varmoja pystyisikö alus määrittämään itselleen oikean asennon paluurakettien polttoa varten. Lennonvalvojat halusivat käyttää auringon paikannukseen perustunutta varajärjestelmää, mutta ensisijaisen järjestelmän suunnitellut insinööri vastusti suunnitelmaa ja lentoa jatkettiin alkuperäisen suunnitelman mukaisesti.
Kuten lennonvalvojat olivat epäilleetkin, oli alus väärässä asennossa, kun sille lähetettiin komento käynnistää jarrumoottorit ja ilmakehään ohjaamisen sijaan poltto nostikin aluksen kiertorataa. Tämän jälkeen Vostok-kapseli erkaantui muusta aluksesta kuten normaalissa paluussa, jonka jälkeen kapselin elossapitojärjestelmät jatkoivat toimintaansa. Näin ollen epäonnistuneesta paluusta huolimatta lento todisti Vostok-kapselin kykenevän miehitettyyn kiertoratalentoon. Paluujärjestelmän toimintavian vuoksi tulevien lentojen kiertoradat suunniteltiin niin että paluujärjestelmästä huolimatta ohjautuisivat alukset kymmenen päivän kuluttua turvalliseen ilmakehään paluuseen.
Sputnik 4 paloi lopulta hallitsemattomasti ilmakehässä yli kaksi vuotta myöhemmin. Ainoa paluusta selvinnyt osa oli putosi keskelle Manitowocin pääkatua Wisconsinissa Yhdysvalloissa.
Joseph Kasa-Vubu

Joseph Kasa-Vubu (tai Kasavubu, 1910 – 24. maaliskuuta 1969) oli Kongon demokraattisen tasavallan ensimmäinen presidentti vuosina 1960–1965.
Kasa-Vubu syntyi Tshelassa, Mayomben alueella vuonna 1910. Hän opiskeli pappisseminaarissa ja opettajakoulussa. Hän joutui hylkäämään opettajan uran, koska hänellä ei ollut varaa maksaa lukukausimaksuja. Hän toimi apulaiskirjanpitäjänä siirtomaahallinnon talousministeriössä.
Vuodesta 1955 Kasa-Vubu johti Kongon itsenäistymistä ajavaa Abakoa, joka oli kongojen muodostama poliittinen liike. Maan itsenäistyttyä 30. kesäkuuta 1960 Kongon parlamentti valitsi hänet maan ensimmäiseksi presidentiksi. Kongossa puhkesi heti kriisi timantti- ja metallikaivoksistaan rikkaiden Katangan ja Etelä-Kasain maakuntien julistauduttua itsenäisiksi. Kasa-Vubu oli poliittisesti vanhoillinen, kun taas pääministeri Patrice Lumumba oli kansallismielinen ja radikaali, joten he joutuivat vastakkain ja määräsivät armeijan pidättämään toisensa. Tilanne ratkesi Kasa-Vubun hyväksi, kun armeijan komentaja Joseph-Désiré Mobutu antoi hänelle tukensa syyskuussa. Lumumba luovutettiin vihollisilleen Katangaan, jossa hänet surmattiin.
Kasa-Vubu johti maata seuraavat viisi vuotta heikkojen hallitusten tuella. Vuonna 1964 hän nimitti Katangan johtajan Moïse Tshomben pääministeriksi saadakseen kaivoksia turvanneet belgialaiset palkkasotilaat puolelleen idässä kapinoivia Laurent Kabilan johtamia vasemmistolaisia vastaan.
Mobutu kaappasi vallan toisen kerran 25. marraskuuta 1965 ja päätti Kasa-Vubun ja Tshomben välisen kiistan. Hän nimitti tällä kertaa itsensä valtionpäämieheksi. Kasa-Vubu vetäytyi politiikasta.
Heinrich Hertel

Heinrich Hertel (13. marraskuuta 1901 Düsseldorf – 5. joulukuuta 1982 Berliini) oli saksalainen lentokoneinsinööri.
Hän valmistui insinööriksi Münchenin teknisestä oppilaitoksesta vuonna 1926 ja sai työpaikan Junkersilta. Vuonna 1932 hän siirtyi Heinkelille, jossa nousi kahdessa vuodessa tekniseksi johtajaksi. Hän johti tällöin Heinkel He 100 ja Heinkel He 111 -lentokoneiden suunnittelua. 
Toukokuussa 1939 hän palasi Junkersille, sen johtokuntaan. Hän vaikutti Junkers Ju 288 ja Junkers Ju 248 -koneiden suunnitteluun.
Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli Ranskassa. Hän palasi Saksaan vuonna 1950 opettaen ilmailutekniikkaa Berliinissä. Vuodesta 1959 alkaen hän toimi vuoteen 1977 asti, jolloin siirtyi eläkkeelle, Focke-Wulfin teknisenä neuvonantajana.
Kuisma Aalto

Kuisma ”Kuge” Aalto (s. 1975 Turku) on suomalaisen thrash metal -yhtye Mokoman kitaristi ja taustalaulaja. Hän toimii myös Mokoman jäsenten perustaman Sakara Records -levy-yhtiön viestintäjohtajana sekä on toiminut IndieCo ry:n, Suomen riippumattomien levy- ja tuotantoyhtiöiden yhdistyksen, hallituksen jäsenenä vuosina 2005–2006 . 
Aalto on opiskellut Tampereen yliopistossa tietojenkäsittelytiedettä ja yrityksen hallintoa. 
Hän oli myös yksi The Macheten perustajajäsenistä ja soitti yhtyeessä kitaraa kunnes Santtu Hämäläisen liityttyä yhtyeeseen vaihtoi soittimekseen basson. Hän kuitenkin erosi yhtyeestä tammikuussa 2005 työ- sekä henkilökohtaisiin kiireisiin vedoten.
Aalto käyttää pääasiassa ESP-merkkisiä kitaroita, Mesa/Boogie Triple Rectifier -kitaravahvistinta, kahta Mesa/Boogie Recto Standard 4×12 -kaappia ja Boss-efektipedaaleita.
Aalto on 196 cm pitkä ja hänet tunnetaankin pituudestaan Mokoman fanien keskuudessa ja häntä, sekä toista kitaristia Tuomo Saikkosta kutsutaankin torneiksi. Hän on pelannut myös salibandya Suomen vanhimmassa salibandyseura Ylhäksessä ja sen miesten II-joukkueessa.
Luettelo Aallon kitaroista:
Nintendo Space World

Space World oli Nintendon järjestämä videopelitapahtuma, joka yleensä pidettiin Nintendon laitepaljastuksia varten. Space Worldia ei järjestetty vuosittain, kuten useita muita suuria pelitapahtumia. Space World järjestettiin aina Japanissa, joko Tokiossa tai Kiotossa, jossa Nintendolla on päämaja.
Viimeisimmässä, vuoden 2000 Space World -tapahtumassa paljastettiin Nintendo GameCube ja Game Boy Advance. Useita faneja innostutti uusia pelejä yhdistävällä trailerilla ollut kohtaus, jossa nähtiin Link ja Ganon taistelemassa – yhteenotto oli toteutettu realistisilla grafiikoilla. Taistelukohtaus oli kuitenkin vain tehoja esittelevä demo, ja seuraavassa "Zelda"-pelissä, "issä" oli cel-shading-tekniikalla toteutetut, sarjakuvamaiset grafiikat.
Vuonna 2006 Space Worldia huhuttiin järjestettävän Wii-paljastuksille, varsinkin, kun Nintendo ei aikonut ottaa osaa 2006 Tokyo Game Show -tapahtumaan. Nintendolla ei kuitenkaan ollut suunnitelmia pitää Space Worldia vuonna 2006..
Väkivallan lapset

Väkivallan lapset () on Doris Lessingin viisiosainen kirjasarja.
İ

İ (i) on turkkilaisessa aakkostossa esiintyvä latinalaisiin kirjaimiin kuuluva I-kirjaimen variantti, johon on lisätty yläpuolinen piste isoon kirjaimeen pienen kirjaimen tapaan. Kirjainta käytetään turkissa, azerissa, krimintataarissa ja tataarissa.
Ääntämykseltään kirjain on etinen, suppea, lavea vokaali () ja vastaa näin muun muassa suomen /i/-äännettä. Turkkilaisessa aakkostossa esiintyy myös vastaava pisteetön kirjain I eli ı, joka on ääntämykseltään takainen, suppea, lavea vokaali ().
Esimerkiksi Istanbulin turkinkielinen nimi on "İstanbul".
Scott Adams

Scott Adams (s. 8. kesäkuuta 1957 Windham, New York) on yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija. Erityisesti Adams tunnetaan Dilbert-sarjakuvan luojana.
Adams on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon taloustieteissä Hartwick Collegessa vuonna 1979 ja MBA-tutkinnon Kalifornian yliopiston Haas School of Businessissa. Vuosina 1979–1986 Adams työskenteli läheisesti tietoliikenne-insinöörien kanssa Crocker National Bankissa ja vuosina 1986–1995 Pacific Bell -puhelinyhtiössä. Adams käyttää näitä kokemuksia laatiessaan Dilbert-sarjakuvaa.
Adams on kärsinyt kahdenlaisesta dystoniasta. Jo vuonna 1992 ensimmäisen kerran oireilleen kirjoittajankrampin vuoksi hän siirtyi vuonna 2005 piirtämään piirustuslaudan avulla. Alkuvuodesta 2005 Adams menetti normaalin puhekykynsä spasmodisen dysfonian puhjettua. Kesällä 2008 hänet leikattiin Los Angelesissa vaivan korjaamiseksi.
Adams piti lähes päivittäin live-podcastia "Real Coffee with Scott Adams" YouTubessa. Tunnin pituista ohjelmaa yli 1830 jaksoa. 
Helmikuussa 2023 Adams käsitteli gallup-yhtiö Rasmussen Reportsin mielipidetiedustelua, jossa kysyttiin oletteko samaa mieltä lauseen "It's okay to be white" (On hyväksyttävää olla valkoinen?) kanssa? 72 % amerikkalaisista vastasi kysymykseen myöntävästi ja 12 % oli eri mieltä. Sen sijaan 47 % mustista oli sitä mieltä, että ei ole hyväksyttävää olla valkoinen. Adams kommentoi tuloksen perusteella että mustat ovat viharyhmä, josta valkoisten on syytä pysyä kaukana. Tämä johti lopulta siihen että Dilbert-sarjakuva poistettiin sadoista lehdistä ja kustantaja peruutti Adamsin tulevan kirjan.
Lämmönsiirrin

Lämmönsiirrin eli lämmönvaihdin on energiatekniikan komponentti, jolla lämpöenergiaa siirretään eri lämpötilassa olevien fluidien välillä.
Useimmissa lämmönsiirtimissä lämpö siirtyy ilman, että fluidit sekoittuvat keskenään, eli johtumalla tai lämpösäteilyllä. Sen sijaan konvektiolla tapahtuvaan lämmönsiirtoon ei tarvita mitään erityistä lämmönsiirrintä vaan lämpö siirtyy aineen mukana.
Lämmönsiirtimessä ei useimmiten ole liikkuvia osia, poikkeuksena ovat pyörivät lämmönsiirtimet kuten rekuperaattori. Lämmönsiirrin rakentuu lämmönsiirrinelementistä sekä fluidit erottavista säiliöistä tai putkista. Lämmönsiirrinelementin läpi lämpö siirtyy fluidista toiseen yleensä johtumalla.
Syklopentaani

Syklopentaani (C5H10) on viiden hiiliatomin muodostama rengasrakenteinen sykloalkaani. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan veteen liukenematon väritön neste. Syklopentaanin leimahduspiste on –37 °C, itsesyttymislämpötila 361 °C ja CAS-numero 287-92-3. 
Yksi syklopentaanin hiiliatomeista poikkeaa neljän muun muodostamasta tasosta ja sen suosituin konformaatio on niin kutsuttu kirjekuorikonformaatio Hiilirakenteen vääntyminen johtuu torsionaalisesta jännityksestä – tasomaisella syklopentaanilla ei olisi kulmajännitystä, aivan kuten Adolf von Baeyer oli ennustanut, mutta sillä olisi suuresti torsionaalista jännitystä. Syklopentaanin pysyvin muoto on torsionaalisen jännityksen pienentämiseksi hieman kulmajännittynyt. Kokonaisuudessaan syklopentaanin rengasjännitys 26,0 kJ/mol on selvästi pienempi kuin esimerkiksi syklobutaanilla (110,4 kJ/mol). Toinen syklopentaanin konformaatioista on niin kutsuttu puolituolikonformaatio. Nämä konformaatiot muuttuvat jatkuvasti toisikseen niin kutsutun pseudorotaation kautta. Tähän vaadittava aktivoitumisenergia on alle 2 kcal/mol.
Syklopentaania esiintyy pieniä määriä maaöljyssä. Sitä muodostuu myös sivutuotteena hiilivetyjen krakkauksen yhteydessä ja vedytettäessä syklopentadieeniä tai syklopenteeniä. Myös syklopentanonin pelkistystä voidaan käyttää. Syklopentaanilla ei juuri ole käyttöä ja se muunnetaankin sykloheksaaniksi ja sykloheksaanin johdannaisiksi katalyyttisesti. Kotitalouksien kylmälaitteissa syklopentaania käytetään eristeiden vaahdotusaineena.
Feeder

Feeder on Lontoossa vuonna 1992 perustettu rock-yhtye. 
Feederin ensimmäinen levyjulkaisu oli "Two Colours" (1995), EP, jota tehtiin 1 500 kappaletta. Sitä seurasi "Swim" vuonna 1996. Yhtyeen ensimmäinen täysimittainen studioalbumi oli toukokuussa 1997 julkaistu "Polythene", joka pääsi ilmestymisvuonnaan "Metal Hammer" -lehden julkaiseman 20 parhaan albumin listalla ykköseksi. 
Feederin kuusi ensimmäistä studioalbumia julkaistiin Echo Recordsin kautta, minkä jälkeen yhtye perusti oman levy-yhtiönsä Big Teeth Musicin. Yhtyeen alkuperäinen rumpali Jon Lee teki itsemurhan vuonna 2002, jolloin hänet korvasi Mark Richardson. Richardson jatkoi yhtyeessä vuoteen 2009, jolloin palasi aiempaan yhtyeeseensä Skunk Anansieen. Hänen tilanneen yhtyeen rumpaliksi tuli Karl Brazil.
Feeder esiintyi heinäkuussa 2005 Live 8 -hyväntekeväisyyskonsertissa Edinburghissa.
Mount Sisu

Mount Sisu on vuori Antarktiksella. Veikka Gustafsson ja Patrick Degerman tekivät ensinousun vuorelle vuoden 1997 lopussa ja nimesivät sen (epävirallisesti). 
Gustafsson ja Degerman jättivät nimiehdotuksen hyväksyttäviksi kolmeen kansainväliseen yhteisöön, jotka ovat National Geographic Society, Yhdysvaltain geologian tutkimuskeskus ja Adventure Networks International. Nimeä ei ole hyväksynyt ainakaan U. S. Geological Survey, koska sitä ei löydy GNIS-järjestelmästä. Nimeämiskäytäntönsä mukaan U. S. Geological Survey nimeää ensisijaisesti paikkoja Etelämantereeseen liittyvien löytöretkeilijöiden, tiedemiesten ja muiden henkilöiden mukaan mutta hyväksyy myös muita kuin henkilönimiä, jos nimi liittyy jotenkin merkittävästi Etelämantereeseen (esimerkiksi tapahtumat, laivat, tieteelliset järjestöt).
Vuori sijaitsee Ellsworth-vuoristossa, jossa sijaitsee myös Antarktiksen korkein huippu Vinsonin massiivi. Noin 4 300 metriä korkean Mount Sisun viereisiä vuoria ovat Mount Bentley ja Mount Anderson 
Lähteet.
Viitteet.
Koordinaatin viite.
Kuinka saada LIMA:n sivulla vuorenhuippu näkyviin:
Tonavan suisto

Tonavan suisto (, ) on Euroopan toiseksi suurin suistoalue, pinta-alaltaan 3 446 km². Suisto levittäytyy Tulcean piirikuntaan Romaniassa ja Odessan alueelle Ukrainassa Tonavan virratessa Mustaanmereen. Suisto on parhaiten suojeltu Euroopassa. Suisto kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon ja sen pinta-alasta 2 733 km² on tiukasti suojeltua.
Romanian kommunistidiktaattori Nicolae Ceaușescu aikoi kuivattaa Tonavan suiston maatalousmaaksi, mutta hankkeen esti Ceauṣescun syökseminen vallasta vuonna 1989.
Luonto.
Suiston alueella on peräti 1 200 erilaista kasvia, 300 lintulajia ja 45 makeanveden kalalajia, ja suistossa on useita järviä ja soita. Useat lintulajit ympäri maailmaa tulevat lepäämään ja syömään suiston alueelle muuttoaikana. Varsinaisen suiston etelä- ja lounaispuolella sijaitsevat Razimin ja Sinoen laguunit (yht. pinta-ala 1 015 km2, josta 865 km2 on vettä) ovat tärkeitä kosteikkoalueita ja kuuluvat osana maailmanperintökohteeseen.
Väestö.
Suiston alue on Romanian ja koko Euroopan harvimpaan asutettuja seutuja. Siellä asuu n. 15 000 ihmistä, useimmat heistä saavat elantonsa kalastuksesta. Tärkein asutuskeskus on Sulina (4 600 as.) Mustanmeren rannikolla.
Maantiede.
Tonava laskee Mustaanmereen kolmena suuhaarana: Kilian, Sulinan ja Sfântul Gheorghen (Pyhän Yrjön) haaroina.
Pohjoisin Kilian haara on pisin (120 km), vuolain (3 000 m3/s) ja nuorin Tonavan suuhaaroista. Se toimii Romanian ja Ukrainan rajana ja on saanut nimensä joen vastarannoilla olevien kaupunkien, Kilijan ja Chilia Vechen (rom. "Vanha Kilia") mukaan. Keskimmäinen Sulinan haara virtaa suoraan itään Tulceasta Sulinan satamaan Mustanmeren rannikolla. Sen pituus on 64 kilometriä ja virtaama n. 1 250 m3/s. Eteläinen Sfântul Gheorghen haara, joka virtaa kaakkoon, on Tonavan suuhaaroista vanhin. Sen pituus on 70 kilometriä ja virtaama 1 500 m3/s.
Kaikissa kolmessa suuhaarassa on ongelmansa laivaliikenteen kannalta. Kilian haara on syvin, mutta sen suu pyrkii siirtymään ja muodostaa särkkiä, mikä haittaa liikennettä; Sulinan ja Sfântu Gheorghen haarat ovat molemmat matalia, ja jälkimmäinen on erityisen mutkainen. 
Tonavan–Mustanmeren kanava rakennettiin 1970–1980-luvuilla ohittamaan suisto ja lyhentämään purjehdusmatkaa Mustallemerelle.
Frankie Laine

Frankie Laine (alkujaan Francesco Paulo LoVecchio) (30. maaliskuuta 1913 – 6. helmikuuta 2007) oli yksi 1900-luvun menestyksellisimmistä amerikkalaisista laulajista. Hänet tunnettiin muun muassa televisiosarja "Rawhiden" tunnuskappaleen esittäjänä. Kappaleen levytti suomeksi Matti Heinivaho nimellä "Lännentie". Frankie Lainen lempinimiin kuuluivat muun muassa ”Mr. Rhytm” sekä ”Old Man Jazz”.
Lainen ura kesti yli 70 vuotta. Hän oli 1940- ja 1950-lukujen menestyneimpiä laulajia. Laine teki yli 70 albumia, joita myytiin maailmanlaajuisesti noin 250 miljoonaa kappaletta. Hän oli alkujaan jazz-vaikutteinen rhythm and blues -muusikko, mutta laajensi myöhemmin tuotantoaan menestyksekkäästi gospelin, kansanmusiikin, countryn ja rock and rollin pariin.
Laine kuoli 6. helmikuuta 2007 kalifornialaisessa sairaalassa sydänkohtaukseen lonkkaleikkauksen jälkeen.