tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Volkswagen Corrado

Volkswagen Corrado on Volkswagenin vuosina 1988–1995 valmistama coupé-korinen henkilöauto. Corradossa on risteytetty Volkswagenin B3- ja A2-alustoja, etuosa on A2-tekniikalla tehty toisen sukupolven Volkswagen Golfin ja Volkswagen Jettan tavoin, kun perän tekniikka taas on Volkswagen Passat B3:sta. Yhdysvalloissa Corradoa myytiin vuosina 1990–1994. Corradoa valmistettiin yhteensä 97 521 kappaletta.
Aluksi saatavilla oli vain 1,8-litraiset vapaasti hengittävät ja ahdetut moottorit, mutta vuonna 1992 markkinoille tuli myös 2,0-litrainen sekä edistynyt 2,9-litrainen VR6-moottori, joka on eräänlainen rivimoottorin ja V-moottorin risteytys. Amerikassa VR6:n iskutilavuus oli vain 2,8 litraa. VR6-tekniikan ansiosta kuusi sylinteriä saadaan mahtumaan lähes saman kokoiseen tilaan kuin neljä sylinteriä.
Corradon piti olla alun perin nimeltään edeltäjänsä tavoin Volkswagen Scirocco, mutta koska auto oli muuttunut paljon edeltäjäänsä verrattuna, ja siitä oli tullut kooltaan suurempi ja myös painavampi, päätti Volkswagen vaihtaa nimen Corradoksi. Tarkoituksena oli myös tuoda markkinoille kolmiovinen farmarimalli, Corrado Sport Kombi, mutta projekti jäi prototyyppiasteelle ja ainoastaan kaksi autoa ehti valmistua vuonna 1989.
Kaikissa Corradon malleissa oli innovatiivinen takasiipi, joka nousi ylös, kun saavutettiin 75–105 kilometrin tuntinopeus alueesta riippuen.
Sven Estridinpoika

Sven Estridinpoika eli Sven II (tansk. "Svend Estridsen"); (n. 1019–1076) oli Tanskan kuningas vuosina 1047–1076. 
Suku.
Hän oli Ulf Thorgilinpojan ja Estrid Margarete Svendintyttären poika ja kuningas Sven Kaksiparran tyttärenpoika.
Kuningas.
Norjan ja Tanskan kuningas Maunu Hyvä teki Svenistä Tanskan jaarlin, eli käytännössä hallitsijan. Sven kuitenkin kapinoi Maunua vastaan ja yritti toistuvasti valloittaa Tanskan itselleen, mutta vasta Maunun kuoleman vuonna 1047 jälkeen Sven huudettiin Tanskan kuninkaaksi.Samanaikainen Hampurin piispan lähettiläs Adam Bremeniläinen on matkakertomuksessaan kuvannut laajasti Tanskaa ja myös "daanien kuningasta" Sveniä, jolta hän sai paljon tietoa Pohjolasta. Kuningas myös kertoi päättymättömästä valtamerestä, jonka takana on Vinland. Sven oli todennäköisesti ensimmäinen Tanskan kuningas, joka osasi lukea.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Adam Bremeniläinen moitti Sveniä siitä, että hän oli ottanut puolisokseen noin vuonna 1148 sukulaisensa Gunhild Gyda Anundsdotterin. Hän oli Ruotsin kuningas Anund Jakobin ja mahdollisesti tämän puoliso Gunhildin tytär, jonka isoisä oli Olavi Sylikuningas ja isoäiti länsislaavilainen, Mecklenburgin alueelta peräisin oleva oboriittiprinsessa Estrid. Pitkän riidan jälkeen Sven erosikin Gunhildista noin vuonna 1149.
Svenillä oli tiettävästi ainakin 19 lasta, joista 14 poikia lukuisten jalkavaimojen kanssa. Heistä tunnetaan nimeltä ainoastaan Thora, muita ehkä Gyda ja Gunhild. Hänen lukuisista pojistaan viisi nousi myöhemmin Tanskan valtaistuimelle peräjälkeen:
Perintö.
Sven Estridssonin jäännökset haudattiin Roskilden tuomiokirkon pilariin. Vuonna 1911 hauta avattiin ja luuranko tutkittiin. Kävi ilmi, että Sven oli pitkä ja vahva mies, jonka vasen lantio ei ollut yhtä kehittynyt kuin oikea. Tutkimusta johtanut antropologi totesi, että Svenillä oli ollut "epäsäännöllinen ja huojuva kävely". Snorri Sturlusonin kertomuksilla oli siis todellista taustaa ainakin kun puhuttiin kuninkaan viasta, mutta kuinka monet muut yksityiskohdat Nissanin taistelusta vuonna 1062 ovat historiallisesti oikeita, ei tiedetä. Sen vieressä olevan haudan uskottiin pitkään sisältävän hänen äitinsä Estridin jäänteitä, mutta vuonna 2003 tehdyn DNA-analyysin jälkeen tämä voitiin sulkea pois. Ei tiedetä kuka tämä nainen on, mutta arvauksena on Svenin pojan Harald Heinin puoliso Margrethe Asbjørnsdatter.
Steve Carell

Steven John ”Steve” Carell [] (s. 16. elokuuta 1962 Concord, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko, joka on esiintynyt televisiossa ja elokuvissa.
Elämä ja ura.
Carell syntyi vuonna 1962 Massachusettsissa. Hän valmistui Denison Universitysta Ohiossa vuonna 1984. Muutettuaan Chicagoon Carell esiintyi "Second City" -teatteriryhmässä. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli elokuva "Curley Sue" (1991). Televisiossa Carell esiintyi muun muassa "The Dana Carvey Show’ssa" ja kirjoitti sitä.
Carell teki televisioläpimurtonsa "The Daily Show’ssa" vuonna 1999 kirjeenvaihtajan roolissa. Vuonna 2005 hän siirtyi "Konttori" -komediasarjaan, jossa hän esitti johtaja Michael Scottia. Carell sai roolistaan useita Emmy-ehdokkuuksia ja Golden Globe -palkinnon vuonna 2006. Carell näytteli sarjassa vuoteen 2011 asti.
Carell on näytellyt useissa menestyselokuvissa 2000-luvulla. Ensimmäisen parhaan miesnäyttelijän Oscar-ehdokkuutensa hän sai John du Pontin roolista vuoden 2014 draamaelokuvassa "Foxcatcher".
Carell palasi televisioon vuoden 2019 sarjassa "The Morning Show". Hän oli yksi sarjan "Space Force" (2020–2022) tekijöistä ja näyttelijöistä, ja vaimonsa Nancyn kanssa hän kehitti sarjan "Angie Tribeca" (2016–2018). Carell on jatkanut 2020-luvulla myös elokuvissa näyttelemistä.
Carell on ollut naimisissa näyttelijä Nancy Wallsin kanssa vuodesta 1995. Pariskunnalla on kaksi lasta.
Tania Raymonde

Tania Raymonde (s. 22. maaliskuuta 1988 Los Angeles, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa oli televisiosarjassa "Veljemme on nero", jossa hän näytteli Cynthia Sandersia vuosina 2000–2003. Tania Raymonde on tunnetuin sarjasta "Lost", jossa hän näytteli Danielle Rousseaun tytärtä Alex Rousseauta.
Marching Out

Marching Out on Yngwie Malmsteenin albumi, joka julkaistiin 1985. 
Albumin kahdeksas kappale "On the Run Again" on pääosin sama kappale kuin Malmsteenin yhdessä aikaisemman bändinsä, Steelerin kanssa kirjoittama kappale "Victim of the City" joka ilmestyi myöhemmin Steelerin kokoelmalevyllä vuonna 2005.
Sandis Ozoliņš

Sandis Ozoliņš (s. 3. elokuuta 1972 Sigulda, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja.
Ozoliņšia on yleisesti kutsuttu latvialaisen jääkiekkoilun ikoniksi lähinnä menestyksekkään NHL-uransa ansiosta.
Ozoliņš päätti pelaajauransa vuonna 2014. Kaudella 2016–2017 hän aloitti apuvalmentajana Dinamo Rigassa, ja toukokuussa 2017 hänet nimettiin joukkueen päävalmentajaksi. Kausi 2017–2018 alkoi kuitenkin vaikeasti ja joukkue sai 16 ensimmäisestä ottelusta vain viisi sarjapistettä, joten Ozoliņš erotettiin.
Peliura.
Aikuisten seuratasolla Ozoliņš on pelannut vain yhden kauden Latviassa edustaessaan ammattilaisuransa alkuaikoina Dynamo Riikaa kaudella 1990–1991. Tämän jälkeen NHL-seura San Jose Sharks varasi hänet vuoden 1991 varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 30. Ensimmäisellä kaudellaan Pohjois-Amerikassa Ozoliņš joutui vielä pelaamaan Sharksin farmijoukkueessa IHL:n Kansas City Bladesissa, mutta jo seuraavalla kaudella 1992–1993 hän teki ensiesiintymisensä Sharksin paidassa ja kohosi joukkueensa puolustuksen avainhahmoksi. Seuraavat kaksi kautta Ozoliņš menestyi hyvin joukkueessaan ja pelasi 81 runkosarjaottelua kaudella 1993–1994. Kaudella 1995–1996 Sharks ja Ozoliņš riitautuivat palkkaneuvotteluissa ja hänet siirrettiin Colorado Avalancheen vaihdossa Owen Nolaniin. Kauden 1995–1996 päätteeksi Ozoliņš ja Colorado pääsivät juhlimaan Stanley Cupin voittoa. Hän pysyi Coloradossa kauteen 1999–2000 asti, jonka jälkeen hän on vaihtanut seuraa useaan otteeseen ja pelannut ilman merkittävää menestystä. Kaudella 2000–2001 ja osan kaudesta 2001–2002 Ozoliņš pelasi Carolina Hurricanesissa ja loppukauden ja kauden 2002–2003 alun Florida Panthersissa. Sen jälkeen hänet kaupattiin kesken kauden Mighty Ducks of Anaheimiin, jossa hän pelasi aina kauteen 2005–2006 asti, kunnes hänet kaupattiin New York Rangersiin. Puolentoista Rangers-kauden jälkeen Ozoliņš siirtyi vapaana agenttina takaisin Sharksiin.
Latvian maajoukkuetta Ozoliņš on edustanut useissa arvoturnauksissa, niin maailmanmestaruuskilpailuissa kuin talviolympialaisissakin. Hän edusti Latviaa myös Sotšin olympiakisoissa 2014.
Vuoden 2011 MM-kilpailuissa Ozoliņš toimi Latvian jääkiekkomaajoukkeen general managerina.
Vantaan vaakuna

Vantaan vaakuna on Vantaan kaupungin virallinen tunnus. Se hyväksyttiin vuonna 1951, kun Vantaa oli vielä Helsingin maalaiskunta. Vaakunan piirsi suunnittelukilpailun perusteella valittu Kullervo Telamaa, Malmin kaupallisen keskikoulun opettaja.
Virallisen selityksen mukaan vaakunassa on ”sinisessä kentässä alainen, aaltokoroinen hopeahirsi, josta oikealle kaartuva kultainen kalanpyrstö”. Kuva-aihe symboloi maineikkaana lohijokena tunnettua Vantaanjokea. Vaakunan esikuvana toimi Helsingin kaupungin alkuperäinen, vuonna 1550 myönnetty kaupunginsinetti; tämä sinetti jäi käytöstä vuonna 1639, kun Helsinki sai uuden kaupunginsinetin, joka on puolestaan toiminut nykyisen Helsingin vaakunan esikuvana.
Bonifatius III

Bonifatius III (n. 540–12. marraskuuta 607) oli paavina 19. helmikuuta 607 – 12. marraskuuta 607. Hänen paavikautensa alkoi 19. helmikuuta ja loppui 12. marraskuuta 607, eli hän toimi paavina alle vuoden.
Bonifatiuksen syntymänimeä tai -aikaa ei tiedetä, mutta hän syntyi Roomassa, Italiassa, John Cataadiocen poikana. Diakonina toimiessaan Bonifatius teki vaikutuksen paavi Gregorius I:een, joka nimitti hänet vuonna 603 diplomaatiksi Konstantinopoliin. Bonifatius osoittautuikin taitavaksi diplomaatiksi.
Paavi Sabinianus kuoli helmikuussa 606, ja Bonifatius valittiin hänen seuraajakseen. Bonifatius ei kuitenkaan palannut Konstantinopolista Roomaan kuin vasta seuraavana vuonna. Paavikautensa aikana Bonifatius teki kaksi uudistusta paavien valintaan: paavin seuraajasta keskusteleminen paavin vielä eläessä kiellettiin, ja uuden paavin valinnan sai aloittaa vasta kolmen päivän kuluttua kuolleen paavin hautajaisista. Tarkoituksena oli pitää paavinvaalit vapaina ja riippumattomina.
Bonifatius kuoli Roomassa 12. marraskuuta 607. Hänet on haudattu Pietarinkirkkoon.
Uwe Hohn

Uwe Hohn (s. 16. heinäkuuta 1962, Rheinsberg/Brandenburg, silloin DDR) on entinen itäsaksalainen keihäänheittäjä. Hän heitti ensimmäisenä yli 100 metriä keihästä vanhalla keihäsmallilla. Vanhan keihäsmallin maailmanennätys syntyi 20. heinäkuuta 1984, kun Hohn heitti 104,80 metriä Itä-Berliinissä. Keihäsmallia muutettiin vuodelle 1986 siten, että nykyisen mallisella keihäällä ei toistaiseksi ole pystytty heittämään yli satametrisiä kaaria.
Hohn oli kaksimetrinen ja 115 kiloa painava isokokoinen heittäjä, joka kärsi paljon loukkaantumisista. Hänen uransa huipputasolla jäikin verrattain lyhyeksi. Hohnin ainoaksi arvokisavoitoksi jäi vuoden 1982 Euroopan mestaruus Ateenassa tuloksella 91,34. Vuoden 1984 Los Angelesin olympiakisoista hän joutui jäämään pois itäblokin maiden boikotin vuoksi.
"10 parhaan tuloksen keskiarvo 97,21"
Sabinianus

Paavi Sabinianus (n. 530–22. helmikuuta 606) oli paavina 13. syyskuuta 604 – 22. helmikuuta 606. Sabinianus syntyi Italiassa, mutta tarkkaa vuotta ei tunneta. Hän kuoli Roomassa. Tiedetään, että paavi Gregorius I lähetti Sabinianuksen Konstantinopoliin, mutta tämä palasi sieltä 597.
CA Osasuna

Club Atlético Osasuna on espanjalainen jalkapalloseura Pamplonan kaupungista Navarran alueelta. Seura perustettiin vuonna 1920 ja sen edustusjoukkue pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa. "Osasuna" on baskia ja tarkoittaa ”terveyttä”.
Osasuna sijoittuu vuosien 2020–2025 eurooppalaisten seurojen keskinäisessä UEFA:n seurapisterankingissa sijalle 96.
"Päivitetty 13. elokuuta 2023."
Tom Petranoff

Tom Petranoff (s. 8. huhtikuuta 1958 Illinois, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen keihäänheittäjä. Petranoffin uran paras vuosi oli 1983, jolloin hän heitti toukokuussa maailmanennätyksen 99,72. Samana vuonna Helsingin maailmanmestaruuskisoissa hän jäi ennakkosuosikkina toiseksi Detlef Michelin jälkeen. Vuonna 1984 Los Angelesin olympiakisoissa hän jäi kotiyleisön edessä ilman mitalia heittämällä finaalissa vaatimattomat 78,40. Petranoffin ura jatkui 1990-luvun loppupuolelle saakka, mutta arvokisoissa hän ei onnistunut saamaan mitalia vuoden 1983 MM-kisojen jälkeen. Petranoff otti Etelä-Afrikan kansalaisuuden 1991, ja samana vuonna hän heitti uuden keihäsmallin ennätyksensä 89,16. Petranoffin kolmen käytössä olleiden keihäsmallien ennätysten yhteismitta on 276,28 metriä (99,72 - 89,16 - 87,40). Tätä paremmin on heittänyt vain Jan Železný (277,90 metriä)
"10 parhaan tuloksen keskiarvo 93,79" 
"10 parhaan tuloksen keskiarvo 86,03" 
"5 parhaan tuloksen keskiarvo 86,54"
.htaccess

.htaccess ("Hypertext Access") on oletusnimi Apache-palvelimen hakemistokohtaiselle asetustiedostolle. Tiedostolla voidaan ylikirjoittaa Apachen pääasetustiedoston sääntöjä.
Tiedostolla voidaan asettaa omia virhesivuja, suojata sivuja salasanalla, uudelleenohjata käyttäjiä tai estää vaikka kuvien linkitys ulkopuolisilta sivustoilta.
Elsassi

Elsassi ( tai "Elsässisch", ) on alemannimurteisiin kuuluva saksan kielen muoto, jota puhutaan Ranskassa Alsacen (saks. Elsass) alueella. Monet elsassinpuhujat kirjoittavat saksan kirjakieltä, mutta saksantaitoinen ei suoraan ymmärrä puhuttua elsassia, ainakaan jos ei ole kotoisin lähimurteiden alueelta. 
Alsacen alue on historian kuluessa kuulunut vuoroin Saksaan, vuoroin Ranskaan. Toisen maailmansodan jälkeen Alsace on ollut nopeasti kehittymässä täysin ranskankieliseksi alueeksi, eikä suurin osa alle 30-vuotiaista elsassilaisista enää ymmärrä elsassin murretta. Murteen käyttöä on kuitenkin viime vuosina pyritty elvyttämään, ja esimerkiksi monille paikkakunnille on asennettu kaksikielisiä katukilpiä. Vuonna 2023 murretta alettiin opettaa paikallisissa julkisissa kouluissa.
Nokia N70

Nokia N70 on Nokian valmistama 3G-älypuhelin, joka tuli myyntiin syksyllä 2005.
Tekniikka.
Puhelimessa on kaksi kameraa: 2 megapikselin kamera takakannessa ja etupuolella VGA-tasoinen eli 0.3 megapikselin kamera, joka on tarkoitettu videopuheluihin. Puhelimessa on myös FM-radio, Bluetooth 2.0, musiikkisoitin, tuki 3D-javapeleille sekä paikka kaksoisjännitteiselle RS-MMC-muistikortille. N70 on varustettu S60 Symbian OS -käyttöjärjestelmällä. Tarkemmin S60 2nd Edition, Feature Pack 3 (versio 2.8), joka perustuu Symbian OS versio 8.1a:lle.
Levinneisyys.
Suomen noin neljästä miljoonasta matkapuhelimesta Nokia N70 -mallisia oli syyskuun 2007 lopussa 2,4 %. Tarkastelu kattoi noin 80–90 % Suomen matkapuhelimista.
Norni

Norni on kuollut skandinaavinen kieli, jota puhuttiin Skotlannin pohjoispuolella sijaitsevilla Orkney- ja Shetlandsaarilla.
Historia.
Islannin ja fäärin kielen tapaan norni pohjautuu niihin kieliin, jonka viikingit toivat mukanaan Skandinaviasta. Enimmäkseen läntisestä Norjasta kotoisin olleet viikingit asuttivat Shetlannin ja Orkneyn saaret 800-luvulla. He olivat usein talonpoikia, jotka alkoivat viljellä maata saarilla. Orkney- ja Shetlandsaaret siirtyivät vuosien 1469–1471 tapahtumien jälkeen Tanska-Norjan hallinnasta Skotlannille.
Skotlannin kruunu ja kirkko eivät suosineet nornia ja skotti korvasi kielen pikkuhiljaa. Nornin katoamisaikaa ei tiedetä tarkasti. Joskus sitä on väitetty puhutun vielä 1800-luvun alkupuolella, mutta luultavammin se katosi viimeistään 1700-luvulla.
Historiallisesta näkökulmasta Norjan vaikutusta Shetlantiin tutkiva Brian Smith on todennut, että nornia puhuttiin vielä 1800-luvulla. Hän on todennut, että joitakin kielen jäänteitä oli vielä jäljellä 1900-luvun alkuun saakka. Lisäksi monissa viitoissa paikkakuntien nimet ovat sekä englanniksi että nornin kielellä. Norni on jättänyt paikalliseen skottiin lainasanoja, ja nornista on säilynyt muutamia kirjallisia katkelmia. Norni muistutti luultavasti paljon fäärin kieltä.
Myös ainakin Caithnessissa Skotlannin pohjoisrannikolla on puhuttu skandinaavista kieltä, jota on myös kutsuttu norniksi. Se kuitenkin katosi jo vuosisatoja ennen saarilla puhuttua nornia. Tämä kielimuoto tunnetaan vielä huonommin kuin saarten norni.
Kirjallisuus.
Kielitieteilijä Jakob Jakobsen on julkaissut kirjan nornista vuonna 1890. Hän keräsi siihen erilaisia tekstejä, runoja, kehtolauluja ja 10 000 skandinaavista alkuperää olevaa sanaa, joita käytettiin Skotlannin murteessa. Hän myös laati vuonna 1918 etymologisen sanakirjan kielistä, joita hän nimitti Shetlannin pohjoisiksi kieliksi.
Näiden lisäksi Orkneyn saarilta kotoisin oleva tutkija Hugh Marwick julkaisi 1920-luvulla kirjan "Orkney norn", joka sisältää 3 000 skottilaista sanaa, jotka ovat skandinaavista alkuperää.
Näyte.
Isä meidän -rukous nornin eri muodoilla: 
"Favor i ir i chimrie, / Helleur ir i nam thite,"
"gilla cosdum thite cumma, / veya thine mota vara gort"
"o yurn sinna gort i chimrie, / ga vus da on da dalight brow vora"
"Firgive vus sinna vora / sin vee Firgive sindara mutha vus,"
"lyv vus ye i tumtation, / min delivera vus fro olt ilt, Amen."
"Fy vor or er i Chimeri. / Halaght vara nam dit."
"La Konungdum din cumma. / La vill din vera guerde"
"i vrildin sindaeri chimeri. / Gav vus dagh u dagloght brau."
"Forgive sindorwara / sin vi forgiva gem ao sinda gainst wus."
"Lia wus ikè o vera tempa, / but delivra wus fro adlu idlu."
"For do i ir Kongungdum, u puri, u glori, Amen"
Le Pétomane

Le Pétomane, oikealta nimeltään Joseph Pujol, (1. kesäkuuta 1857 Marseille – 1945) oli ranskalainen flatulisti eli pierutaiteilija, jonka esityksiin kuului olennaisena osana piereskely. Hän oli omana aikanaan varsin tunnettu ja ihailtu sen vuoksi, että hän kykeni varsin taitavasti hallitsemaan vatsanpohjansa lihaksia ja näin tuottamaan erilaisia ääniä. 
Joseph Pujol syntyi Marseillessa. Hänen isänsä oli kivityömies ja kuvanveistäjä François ja äitinsä Rose Pujol. Perheessä oli viisi lasta. Kerrotaan, että päästyään koulusta Pujol koki kummallisen kokemuksen uidessaan meressä. Hän laittoi päänsä veden alle, pidätti hengitystään ja tunsi jääkylmän veden tunkeutuneen peräaukkoonsa. Kuivalle maalle päästyään hän huomasi veden tulevan ulos hänen peräaukostaan. Liityttyään armeijaan Pujol kertoi tupatovereilleen erityiskyvyistään ja viihdytti heitä tunkemalla vettä peräaukkoonsa ja ruiskuttamalla sitä sieltä ulos. Hänen varsinainen ammattinsa oli leipuri, mutta hän päätti koettaa onneaan viihdemaailmassa. Ensimmäisen lavaesiintymisensä Pujol teki Marseillessa vuonna 1887, ja se oli suurmenestys. Sittemmin hän siirtyi Pariisiin ja esiintyi Moulin Rougessa vuonna 1892. 
Esityksissään Pujol muun muassa soitti peräpäällään huilua sekä piereskeli tykkitulen ja ukkosen ääniä. Hän pystyi myös sammuttamaan kynttilän usean metrin päästä. Vuonna 1894 Pujolin ja Moulin Rougen välit erkanivat, ja hän perusti oman kiertävän sirkuksen, teatteri Pompadourin. Seuraavina vuosikymmeninä Pujol muutti esitystensä luonnetta. Eräs suosituimmista esityksistä oli maatilan eläinten äänten matkiminen. Esityksen huippukohta oli hänen oma näkemyksensä vuoden 1906 San Franciscon maanjäristyksestä.
Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Pujol lopetti pierutaiteilijan työn ja palasi leipuriksi Marseilleen. Myöhemmin hän avasi leipomon Touloniin. Pujol kuoli 88-vuotiaana vuonna 1945. Hänet on haudattu La Valettessa sijaitsevalle hautausmaalle. Pariisin yliopisto tarjosi hänen perheelleen suuren summan rahaa, jotta he lahjoittaisivat ruumiin tutkimuksia varten, mutta perhe kieltäytyi tarjouksesta.
Pujol esiintyy myös Jari Tervon satiiriromaanissa "Koljatti" (2009), jossa fiktiivinen pääministeri Lahnanen suututtaa Ranskan presidenttiä väittämällä Pujolia ranskalaiseksi kulttuurivaikuttajaksi.
Henrik (Portugalin kreivi)

Henri de Bourgogne (port. "Henrique de Borgonha"); (n. 1066 Dijon, Burgundin herttuakunta, Ranskan kuningaskunta – 22. toukokuuta 1112 Astorga, Leónin kuningaskunta) oli Portugalin kreivi vuosina 1093–1112. 
Suku.
Henri oli ranskalaissyntyinen ja hänen vanhempansa olivat Henri de Bourgogne "le Damoiseau" (n. 1035–1070/1074) ja joko Sybille de Barcelona tai Clémence niminen nainen. Hänellä oli kuusi sisarusta, joista hän oli nuorin. Hugues ja Eudes seurasivat toisiaan Burgundin herttuoina; Robertista tuli Langres'n piispa, Béatrix avioitui Guy III de Vignoryn kanssa ja Renaudista tuli Saint-Pierre de Flavigny-sur-Ozerain benediktiiniluostarin apotti.
Yksi hänen isän puoleisista tädeistään oli Constance de Bourgogne, Leónin kuningas Alfonso VI:n puoliso, ja yksi hänen isosedistään oli Clunyn luostarin apotti Hugues, yksi aikansa vaikutusvaltaisimmista ja arvostetuimmista henkilöistä. Kreivi Henrin suku oli erittäin vaikutusvaltainen ja hallitsi monia Ranskan kaupunkeja, kuten Chalonia, Auxerrea, Autunia, Nevers'iä, Dijonia, Mâconia ja Semuria.
Hänen isoisänsä oli Burgundin herttua Robert I. Koska hänellä ei ollut kovinkaan suuria mahdollisuuksia saada todellista valtaa nuorimpana poikana, hän liittyi Reconquistaan osallistuakseen taisteluun maureja vastaan Iberian niemimaalla.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Henrik auttoi Kastilian kuningas Alfonso VI:ta valtaamaan Galician ja sai palkkioksi naida Alfonson 13-vuotiaan nuoremman aviottoman tyttären Teresa de Leónin vuonna 1093 tai toisten tietojen mukaan noin vuonna 1095.
Heille syntyi neljä lasta:
Kreivi.
Hän sai puolisonsa Teresan myötäjäisinä Portugalin kreivikunnan ja läänityksen Leónin kuningaskunnasta. Teresan sisarpuoli infanta, Leónin prinsessa Urraca oli nainut Henrikin serkun kreivi Raymond de Bourgognen, joka kuoli vuonna 1107. Seuraavana vuonna kuningas Alfonso VI:n ainoa poika infante, kruununprinssi Sancho Alfónsez (n. 1093–1108) kaatui Uclésin taistelussa ja Henrikille avautui mahdollisuus tavoitella Kastilian kruunua. Henrik saavutti menestystä, sillä Kastilian kuningatar Urraca oli joutunut sotaan myös omaa toista puolisoaan, Aragonian ja Navarran kuningas Alfonso I:tä vastaan.
Henrik yhdisti Portucalen ja Coimbran kreivikunnat ja julisti alueen itsenäiseksi ja hän loi näin perustana tulevalle Portugalin kuningaskunnalle.
Henrik joutui Aragonin kuninkaan joukkojen, joka oli sodassa puolisoaan Urracaa vastaan, piirittämäksi ja puolusti Astorgan kaupunkia kälynsä joukkojen avulla. Henrik kuoli 46-vuotiaana 22. toukokuuta 1112 piirityksen aikana saamiinsa vammoihin.
Perintö.
Hänen jäännöksensä siirrettiin hänen aikaisempien määräystensä mukaisesti Bragaan, missä hänet haudattiin Bragan katedraalin kappeliin, jonka rakentamista hän oli edistänyt. 
Hänen leskensä, kreivitär Teresa jatkoi Portugalin aggressiivista laajentumispolitiikkaa ja toimi heidän alaikäisen poikansa Afonso I:n sijaishallitsijana aina vuoteen 1128 asti.
Pyhä Deusdedit

Pyhä Deusdetit eli Adeodatus I (k. 8. marraskuuta 618) oli paavina 19. lokakuuta 615 – 8. marraskuuta 618. Hän oli syntyjään roomalainen. Hänen kruunajaispäivänsä oli 13. marraskuuta 615. Hänen paaviutensa päättyi hänen kuolemaansa 8. marraskuuta 618 Roomassa.
Merisulat

Merisulat (Pennatulacea) on korallieläinten (Anthozoa) luokkaan kuuluva lahko polttiaiseläinten pääjaksossa. Merisulat koostuvat monista eri polyypeista, jotka yhdessä muodostavat runkokunnan. Runkokunnat ovat useimmiten noin 40 cm:n mittaisia, mutta joskus 1,5-metrisiä. Subselliflorae-alalahkon merisulat muistuttavat muodoltaan linnun sulkia.
Merisulan tyviosa on muodostunut yhdestä tukevasta mukulamaisesta polyypista, joka kiinnittyy hiekkaan tai pohjamutaan. Runkokunnan yläosa muodostuu useista samanlaisista, ravinnonottoon erikoistuneista polyypeista, jotka lonkeroillaan pyydystävät planktonia.
Merisulat ovat tyypillisesti syvän veden eläimiä, vain trooppisilla alueilla niitä tavataan matalammassa. Norjan rannikolla niitä tavataan 15–20 metristä alkaen aina 2600 metrin syvyyteen asti yleensä mutapohjalla.
Merisulkien polyyppirakenne on kahdeksanjakoisesti säteittäissymmetrinen. Ne luokitellaan sulkakorallien alaluokkaan ("Octocorallia"), yhdessä mm. pehmytkorallien kanssa.
Bonifatius V

Bonifatius V (kastenimi tuntematon) (k. 25. lokakuuta 625) oli paavina 23. joulukuuta 619 – 25. lokakuuta 625. Hän syntyi Napolissa, Italiassa, mutta synnyinaikaa ei tunneta. Bonifatius V hallitsi Aeodatus I:n ja Honorius I:n välissä.
Maksamakkara

Maksamakkara on makkaraa, jossa on merkittävänä ainesosana maksa. Perinteisissä maksamakkaroissa on noin 20 prosenttia rasvaa. 
Maksamakkaraa voidaan valmistaa useiden eläinten maksasta. Jotkut maksamakkarat on maustettu esimerkiksi tomaatilla tai pippurilla. Tahnamaiset maksapasteijat muistuttavat levitettävää maksamakkaraa.
Maksamakkaraa syödään erityisesti voileivän päällä. Sitä voidaan käyttää myös ruoanlaitossa muun muassa lihapullien tai leivonnaisten täytteenä tai creme bruleen ainesosana. Maksamakkara on väriltään vaaleanpunaista, ruskeaa tai harmaata riippuen valmistus- ja jälkikäsittelymenetelmistä, valmistusmaasta sekä mahdollisten väriaineiden käytöstä. .
Maalaismaksamakkara nimettiin 1980-luvulla Pietarsaaren pitäjäruoaksi. 
Ravintosisältö.
Maksamakkarassa on runsaasti A- ja B-ryhmien vitamiineja ja kivennäisaineista rautaa, seleeniä ja sinkkiä, jotka ovat hyvin imeytyvässä muodossa. 
Terveysvaikutukset.
Eviran tutkimusten mukaan runsaasti maksaa sisältävät ruoat ovat epäterveellisiä alle kouluikäisille lapsille. Maksamakkara on kuitenkin vaarattomampi ja sitä voi laittaa leivän päälle useita kertoja viikossa huoletta.
Gassin

Gassin on kunta Ranskan Rivieralla noin 60 kilometrin päässä Toulonista, Varin departementissa. Sen asukasluku on 2 859 (vuonna 2006) ja pinta-ala 24,74 neliökilometriä. Gassinin vanha kyläkeskus sijaitsee 160 metriä korkealla mäellä, josta on näköala Saint-Tropezin lahdelle.
Kunta on valittu kauneimpien ranskalaiskylien "Les Plus Beaux Villages de France" -järjestön jäseneksi.
Turun Tienoo

Turun Tienoo on Turun lähiseutujen paikallislehti. Lehti ilmestyy torstaisin. Turun Tienoon levikki on 5 620 (LT 2012) ja sen levikkialuetta ovat Liedon kaupunki ja Ruskon kunta sekä Maarian ja Paattisten kaupunginosat Turussa. Lehti on perustettu 1954, ja sen kustantaja on Turun Seutu Oy.
Lehden konttori sijaitsi perustamisestaan lähtien vuosikymmeniä Liedon asemalla. Syyskuussa 2025 se muutti Liedon keskustaan.
Puhelinkeskus

Puhelinkeskus on järjestelmä, joka muodostaa kytkentöjä puhelinlinjojen välille. Kytkentää soittajan (tilaajan) ja vastaanottajan välillä kutsutaan piiriksi, ja puhelinverkkoa piirikytkentäiseksi. Puhelun ajaksi muodostuva kytkentä muodostaa kiinteän reitin, joka ei muutu puhelun aikana ja jota ei voida käyttää muihin puheluihin. Puhelun päätyttyä yhteys purkautuu, ja reitin osat vapautuvat käytettäväksi toiselle puhelulle.
Puhelinvaihde (PBX, private branch exchange) on pienimuotoinen puhelinkeskuksen kaltainen laite, joka on asiakkaan tiloissa ja kytkee puheluita joko vaihteen sisällä (talon sisäiset puhelut) tai saapuvia puheluita alanumeroihin tai lähteviä puheluita jollekin ulkolinjoista.
Käytännössä nykyaikainen puhelinverkko ei ole enää täysin piirikytkentäinen, vaan runkoverkossa hyödynnetään lähiverkoista ja internetistä tuttua pakettivälitteistä verkkoa. Myös nykyaikaiset matkapuhelinverkot mahdollistavat pakettikytkentäisen liikenteen. Pakettivälitteisessä verkossa tilaajan ja vastaanottajan välille ei muodostu piiriä, vaan paketit voivat kulkea monia eri reittejä. Samalla reitillä voi myös kulkea samaan aikaan usean eri yhteyden paketteja.
Puhelinkeskusten tekniikka.
Ensimmäiset puhelinkeskukset olivat käsivälitteisiä, ja keskuksenhoitaja muodosti yhteyden kytkemällä liittimellä varustetun johdon keskuksen taulussa olevaan pistokkeeseen. Keskuksenhoitajia, jotka useimmiten olivat naispuolisia, kutsuttiin Suomessa muun muassa nimellä ”sentraalisantra”.
Vuonna 1891 Almon Strowger patentoi mekaanisen kytkimen, josta alkoi puhelinkeskusten automatisointi. Strowgerin yritys asensi ensimmäisen 75 liittymän automaattisen vaihteen vuonna 1892 Laportessa Indianassa. Tunnetuimmassa kytkinmallissa oli pyörivä varsi, joka liikkui kymmenen askelta. Kun puhelimella soitettiin, jokainen valintalevyltä tuleva pulssi liikutti vartta yhden askeleen. Joissakin keskuksissa käytettiin myös suoraviivaisesti liikkuvia valitsimia. Näiden yhdistelmänä muodostui nousukiertovalitsin, joka on osaltaan vaikuttanut numerointeihin: joissain maissa on edelleen tapana esittää puhelinnumerot kahden numeron ryhmissä. DTMF-äänitaajuusvalinta ja digitalisoituminen syrjäyttivät mekaaniset puhelinkeskukset.
Svetlana Zaharova

Svetlana Vladimirovna Zaharova (, s. 15. syyskuuta 1970 Tšeboksary, Neuvostoliitto) on venäläinen kestävyysjuoksija.
Zaharovan ensimmäinen merkittävä saavutus oli Honolulun maratonin voitto vuodelta 1997. Seuraavana vuonna hän sijoittui puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailuissa kolmanneksitoista. Vuonna 1999 hän oli Los Angelesin maratonin toinen ja Berliinin maratonin kolmas. Hän juoksi vuonna 2000 toiseksi San Diegon ja Honolulun maratoneilla. Seuraavana vuonna hän sijoittui toiseksi Lontoon maratonilla ajalla 2.24.04. Hän oli toinen myös Honolulun maratonilla ja kolmas New Yorkin maratonilla. Edmontonin MM-kisoissa hän voitti MM-pronssia ajalla 2.26.18.
Zaharova voitti vuonna 2002 Honolulun maratonin ja oli Lontoon maratonilla toinen. Samana vuonna sijoittuessaan neljänneksi Chicagon maratonilla hän teki uuden Venäjän ennätyksen ajallaan 2.21.31. 2003 hän voitti Chicagon ja Bostonin maratonit sekä sijoittui Pariisin MM-kisoissa yhdeksänneksi. Vuonna 2004 hän oli Chicagon maratonilla kolmas ja Ateenan olympialaisissa yhdeksäs. Vuonna 2005 hän sijoittui Tokion ja Bostonin maratoneilla neljänneksi. Vuonna 2008 Zaharova sijoittui Lontoon maratonilla toiseksi ja Pekingin olympialaisten maratonilla sijalle 22. Berliinin MM-kisoissa 2009 hän oli 15:s ajalla 2.29.55.
Zaharova on naimisissa valmentajansa Nikolai Zaharovin kanssa.
Baltian ketju

Baltian ketju (joskus myös "Vapauden ketju", , , ) oli 23. elokuuta 1989 tapahtunut mielenosoitus Baltian maiden itsenäisyyden palauttamisen puolesta. Noin kaksi miljoonaa toisiaan kädestä kiinni pitävää ihmistä muodosti 600 kilometriä pitkän ihmisketjun Tallinnasta Riian kautta Vilnaan. Kyseisenä päivänä tuli kuluneeksi 50 vuotta siitä, kun natsi-Saksa ja Neuvostoliitto solmivat Molotov–Ribbentrop-sopimuksen. Kolmen maan järjestäjätahojen yhteinen sopimus solmittiin maiden kansanrintamien delegaatioiden yhteisessä kokouksessa Pärnussa 15. heinäkuuta 1989.
Latviassa ketjun osanottajat koottiin pääosin niin sanotulla viidakkorumpumenetelmällä suusta suuhun kertoen ja piirikunnittain sovittiin tieosuudesta, jonka kukin piirikunta kykenee kattamaan. Asiaa salattiin, koska pelättiin maassa yhä valtaa pitävien venäläisten reaktioita. On myös esitetty epäilyjä ketjun yhtenäisyydestä.
Virossa televisio, radio ja suurimmat päivälehdet kertoivat valmistelusta päivittäin innostaen osallistumaan, ja jo parissa viikossa kertyi ilmoittautumisia määrä, joka vakuutti että tapahtuma onnistuu.
Unesco ylläpitää tapahtumaan liittyvää valokuvakokoelmaa Internetissä. Baltian ketju lisättiin Unescon Maailman muisti -kulttuuriperintörekisteriin vuonna 2009.
Dukaatti

Dukaatti oli kultaraha, jota käytettiin kaupassa halki Euroopan ennen ensimmäistä maailmansotaa. Rahan paino on 3,494 grammaa, ja on 0,1125 troy-unssia 98,6 % puhdasta kultaa. 
Dukatin käypä arvo vaihtelee kullan kurssihinnan, kolikon kunnon ja harvinaisuuden mukaan. 
Historia.
Ensimmäisen kerran dukaatteja löi Sisilian kuningas Roger II vuonna 1140. Ensimmäiset dukaatit olivat hopeisia. Dukateista tuli merkittävä maksuväline vuonna 1284, kun Venetsian tasavallan doge Giovanni Dandolo löi paikallisen, kultaisen version rahasta, nimellä "zecchini". Painoltaan vakioidusta kultadukatista tuli laajalti Euroopan eri valtioissa hyväksytty maksuväline, eräänlainen keskiaikainen Yhdysvaltain dollari, joka säilytti asemansa Venetsian tasavallan loppuun saakka. 
Monet muutkin löivät omia kultaisia dukattejaan, Euroopassa valtioista esimerkiksi Itävalta, Unkari ja Alankomaat. Tunnetuin dukaatteja käyttänyt valtio oli Alankomaat, joka käytti dukaatteja vielä jonkin aikaa ensimmäisen maailmansodan jälkeenkin.
Näinä päivinä jotkin rahapajat – vaikkapa alankomaalainen Royal Dutch Mint – tuottavat toisinaan pieniä eriä dukaatteja, lähinnä keräilijöille.
Hämeenkyrön näytelmäseura

Hämeenkyrön näytelmäseura on hämeenkyröläinen harrastajateatteriseura. Seura perustettiin 19.10.1982 tuomaan teatterin riemua Hämeenkyröön. Seura järjestää vuosittain talviteatteria ja joka toinen kesä kesäteatteria Hämeenkyrön Myllykolussa.
Vuoden 2008 kesän tuotantona oli F. E. Sillanpään romaaniin pohjautuva näytelmä "Elokuu", ohjaajana Tom Söderström
Klaus Schulze

Klaus Schulze (4. elokuuta 1947 Berliini – 26. huhtikuuta 2022) oli saksalainen elektronisen musiikin säveltäjä ja esittäjä. Hän julkaisi soolourallaan yli 40 levyä 30 vuoden aikana, ja häntä pidetään yhtenä alan tärkeimmistä edustajista.
Vuonna 1969 Schulze soitti Tangerine Dreamin ensimmäisellä levyllä rumpuja. 1970 hän perusti Ash Ra Tempel -ryhmän. Vuonna 1972 ilmestyi ensimmäinen soololevy, "Irrlicht". Levyä pidetään yhä klassikkona. Muita tunnettuja levyjä ovat "Moondawn" (1976), "Dune" (1979) ja "In Blue" (1995). Usein Schulzen musiikki on ohjelmamusiikkia, eli kappaleet kuvaavat jotain tapahtumaa, henkilöä tai muuta asiaa. Hän kuului niihin muusikoihin, jotka tekivät ambientia jo ennen koko tyylilajin varsinaista olemassaoloa.
Tapani Kuningas

Tapani Kuningas (25. joulukuuta 1945 Ruotsinpyhtää – 20. joulukuuta 2009 Jämsä) oli suomalainen ufotutkija ja tietokirjailija. Kuningas oli Suomen Ufotutkijat ry:n perustajajäseniä ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana. Kuningas oli ufoja ja rajatietoa yleisesti käsittelevän Ultra-lehden päätoimittaja ja lehteä julkaisevan Kustannus Oy Rajatieto -kustantamon toimitusjohtaja.
Rajatiedosta elämänura.
Kuningas syntyi evakkomatkalla 1945 ja vietti lapsuutensa Luumäellä. Ylioppilaaksi päästyään hän opiskeli Tampereella Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa aikuiskasvatusta ja kansainvälistä politiikkaa, mutta opinnot jäivät, kun kiinnostus ufoihin tuli elämäntyöksi. Työrauhan saadakseen hän muutti perheineen Tampereelta Kuhmoisten Kylämälle, jonne perustettiin kustannusyhtiö, lehden toimitus ja rajatiedon keskus. 
Kuningas kutsuttiin 1972 perustettavan Ufoaika-lehden päätoimittajaksi. Lehden nimi muuttui 1974 Ultraksi, ja sitä alkoi julkaista Kustannus Oy Rajatieto, jonka toimitusjohtajaksi tuli Tapani Kuningas. Itse rajatieto-käsitekin on Kuninkaan lanseeraama. Myöhemmin, rajatiedon saatua ei-toivottuja sävyjä, hän ehdotti uudeksi termiksi "rajatonta tietoa".
Kuningas muutti 1973 Arja-vaimoinsa kanssa Tampereen keskustasta Kuhmoisten Kylämälle vanhaan puutaloon, jonka viereen kohosi pian uusi rakennus Ultran toimitukselle ja kirjastolle. Kansainvälisiä yhteyksiä ylläpidettiin Kuninkaan vetämillä Ultran lukijamatkoilla Lontoon rajatietomessuille. Idea siirrettiin vuonna 1983 Suomeen, ja Hengen ja tiedon messuista on tullut toistuva tapahtuma.
Kolmannen asteen yhteys odotuttaa.
Henkilökohtaiset ufokokemukset jäivät Tapani Kuninkaan elämästä puuttumaan, mikä ei lainkaan vähentänyt hänen tutkimusintoaan. "Lopullinen todiste voi tulla milloin tahansa", hän totesi lehtihaastattelussa vuonna 2001, "tai voi olla, ettei sitä tule koskaan. Yhteydenotto korkeammasta sivilisaatiosta olisi vielä nyt ihmiskunnalle lamaannuttava järkytys. Kenties odotetaan, että löydämme heidät itse, omin ponnistuksin."
Jane Seymour (näyttelijä)

Jane Seymour (Joyce Penelope Wilhelmina Frankenberg, s. 15. helmikuuta 1951 Hillingdon) on englantilaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt teatterissa sekä useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Ura.
Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän teki elokuvassa "Oi! Mikä ihana sota" vuonna 1968. Seymourin tunnetuimmat roolit ovat Bond-tyttönä (tarotennustaja Solitaire) elokuvassa "Elä ja anna toisten kuolla" sekä tohtori Quinn draamasarjassa "Tohtori tuli kaupunkiin".
Seymour sai Emmyn Maria Callasin roolista televisiosarjassa "Onassis".
Seymour osallistui vuonna 2007 televisio-ohjelmaan "Dancing with the Stars".
Yksityiselämä.
Seymour oli naimisissa näyttelijä-ohjaaja James Keachin kanssa vuosina 1993–2015. Avioliitto oli Seymourin neljäs. Hän oli naimisissa Michael Attenboroughin kanssa 1971–1973, Geoffrey Planerin kanssa 1977–1978 ja David Flynnin kanssa 1981–1992. Flynnin kanssa Seymourilla on kaksi lasta, ja Keachin kanssa vuonna 1995 syntyneet kaksoset.
Óscar Pereiro Sío

Óscar Pereiro Sío (s. 3. elokuuta 1977 Mos, Pontevedran maakunta, Espanja) on espanjalainen maantiepyöräilijä, Ranskan ympäriajon voittaja. Hän kilpaili ammattilaisena 2000–2010.
Pereiro aloitti uransa ammattilaisena vuonna 2000 portugalilaisessa Porta da Ravessan tallissa. Hän siirtyi sveitsiläiseen Phonak-joukkueeseen vuonna 2002, jolloin hän voitti viidennen etapin Setmana Catalana -kilpailussa sekä sijoittui yhdenneksitoista Italian ympäriajossa. Seuraavana vuonna Pereiro voitti Sveitsin ympäriajon kuudennen etapin ja oli lopputuloksissa kolmas. Burgosin ympäriajossa hän oli toinen ja Espanjan ympäriajossa seitsemästoista. Vuoden 2004 Ranskan ympäriajossa Pereiro sijoittui 10:nneksi hävittyään voittaja Lance Armstrongille 22 minuuttia 54 sekuntia. Samana vuonna hän voitti Classique des Alps -kilpailun. Vuoden 2005 Ranskan ympäriajossa Pereiro oli 15. etapilla toinen, otti 16. etapin voiton ja sijoittui kokonaiskilpailussa jälleen kymmenenneksi. Lisäksi hän sai yritteliäimmän ajajan palkinnon ja sijoittui mäkikilpailussa toiseksi. Samana vuonna hän voitti Tour de Romandien prologin, oli toinen Espanjan ympäriajon 13. osuudella sekä kuudes Baskimaan ympäriajossa. 
Pereiro edusti Caisse d'Epargne -tallia vuosina 2006–2009. Vuoden 2006 Ranskan ympäriajossa hän sijoittui alun perin toiseksi hävittyään voittaja Floyd Landisille 57 sekuntia. Pereiro oli 13. etapilla toinen kuuluttuaan viiden miehen kärkiryhmään, joka tuli maaliin lähes puoli tuntia ennen pääjoukkoa; 16. osuudella hän oli kolmas. Landisin jäätyä kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä UCI julisti Pereiron kilpailun voittajaksi pitkällisen prosessin jälkeen syyskuussa 2007 . Vuoden 2007 Ranskan ympäriajossa Pereiro sijoittui kymmenenneksi.
Pereiro osallistui myös vuoden 2008 Ranskan ympäriajoon. Hän joutui kuitenkin keskeyttämään kilpailun 15. etapilla ajettuaan rajusti ulos reitiltä. Pääjoukko oli laskeutumassa Col Agnel -vuorelta, kun Pereiro törmäsi tien reunan suojakaiteeseen ja putosi useita metrejä alemmalle tielle. Hän loukkasi rytäkässä olkapäänsä. Keskeyttäessään kilpailun Pereiron sijoitus oli 15., 6.01 kilpailun johtajaa Cadel Evansia perässä.
Viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2010 Pereiro edusti Astana-tallia.
Julie Delpy

Julie Delpy [ʒyli dɛlpi] (s. 21. joulukuuta 1969 Pariisi, Ranska) on ranskalais-amerikkalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja.
Ura.
Delpy saavutti kansainvälisen suosion elokuvalla "Europa Europa" vuonna 1991. Sittemmin hän näytteli ranskalaista Dominiquea ohjaaja Krzysztof Kieślowskin väritrilogiassa, johon kuuluivat elokuvat ', ' (jossa hän oli pääroolissa) sekä "".
Delpyä on lapsuudesta asti kiinnostanut elokuvaohjaajan ura. Vuonna 2002 hän päätti ottaa askeleen kohti haavettaan ja ohjasi lyhytelokuvan "Looking for Jimmy", jossa hän toimi myös käsikirjoittajana, tuottajana ja näyttelijänä. Hän on näytellyt pääroolin elokuvassa "Rakkautta ennen aamua", jolle tehtiin myöhemmin jatkoksi "Rakkautta ennen auringonlaskua". Jälkimmäiseen hän on tehnyt myös käsikirjoituksen. Vuonna 2013 ilmestyi trilogian viimeinen osa, nimeltään "Rakkautta ennen keskiyötä". Muita Delpyn elokuvia ovat muun muassa "Kolme muskettisoturia", "Ihmissusi Pariisissa", "Killing Zoe". Hän on näytellyt myös monessa televisiosarjassa, kuten "Rikos ja rangaistus" ja "Teho-osasto".
Delpylla on myös musiikillisia lahjoja. Hän julkaisi omakustannelevyn vuonna 2003, jonka sisältämistä kappaleista kolme, ”A Waltz for a Night”, ”An Ocean Apart” sekä ”Je t’aime tant” on julkaistu elokuvan "Rakkautta ennen auringonlaskua" soundtrackilla.
Rakkautta ennen auringonlaskua

Rakkautta ennen auringonlaskua ("Before Sunset") on Richard Linklaterin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 2004. Se on vuonna 1995 valmistuneen elokuvan "Rakkautta ennen aamua" itsenäinen jatko-osa. Elokuvasarjan täydensi trilogiaksi vuonna 2013 "Rakkautta ennen keskiyötä" -niminen jatko-osa.
"Rakkautta ennen auringonlaskua" -elokuvan tarina kulkee reaaliajassa, sen kesto on 85 minuuttia, kuten elokuvan. Elokuva kertoo ajasta, jolloin päähenkilöiden Celinen ja Jessen ensitapaamisesta on kulunut yhdeksän vuotta, kuten on myös "Rakkautta ennen aamua" -elokuvan ensi-illasta. 
"Rakkautta ennen auringonlaskua" on tyyliltään samanlainen kuin edeltäjänsä: juonen pääpaino on intensiivisessä dialogissa, mutta tällä kertaa kauniit kehykset tarinalle antaa Pariisin kaupunki. Myös pääosanäyttelijät Julie Delpy ja Ethan Hawke osallistuivat käsikirjoittamiseen Linklaterin ohella. Elokuvassa ei ole tehosteita eikä taustamusiikkia. Elokuva sai kriitikoilta kiitosta ja useita palkintoehdokkuuksia, kuten Berliinin elokuvajuhlilla Kultaisen karhun saajaksi vuonna 2004.
Vuonna 2016 "Rakkautta ennen auringonlaskua" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. 
Juoni.
Jesse (Ethan Hawke), joka on yhdysvaltalainen kirjailija, ja ranskalainen Celine (Julie Delpy), joka toimii ympäristönsuojelujärjestössä, tapasivat ensi kerran junassa välillä Budapest–Wien. He kohtaavat jälleen toisensa yhdeksän vuoden jälkeen. Jesse on vierailulla Pariisissa esittelemässä uusinta kirjaansa, kun hän tapaa Celinen Shakespeare &amp; Companyn kirjakaupassa. He keskustelevat kokemuksistaan ja näkemyksistään sekä tunnustelevat, onko heidän välillään yhä rakkauden kipinä. Aikaa on vähän, heillä on vain yksi yhteinen iltapäivä tehdä valinta, joka voi muuttaa heidän elämänsä.
Elokuvan keskeinen kysymys on: Entä jos saisit toisen mahdollisuuden hänen kanssaan, jonka kerran menetit?
Tuotanto.
Elokuvan kuvaukset kestivät vain 15 päivää. Elokuvassa on runsaasti Steadicamilla tehtyjä pitkiä yhtäjaksoisia ottoja, joista pisin on 11 minuuttia.
Elokuvassa näyttelevät Julien Delpyn oikeat vanhemmat Albert Delpy ja Marie Pillet. Julie Delpy on sanoittanut ja esittänyt kolme elokuvan soundtrackin kappaletta.
Wachau

Wachau on 30 kilometriä pitkä laakso Tonavan varrella Melkin ja Krems an der Donaun kaupunkien välissä Ala-Itävallan osavaltiossa Itävallassa. Se on yksi osavaltion huomattavimpia matkailukohteita. Alueen tunnetuimpia nähtävyyksiä on Dürnsteinin kaupunki, jossa Leopold V piti vankinaan Rikhard I Leijonamieltä.
Wachaun laakso tunnetaan myös aprikoosin ja viinirypäleiden kasvatuksesta. Hedelmiä käytetään liköörien ja viinien valmistukseen.
Laakso lisättiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 2000 .
&lt;br&gt;
Ethan Hawke

Ethan Green Hawke (s. 6. marraskuuta 1970 Austin, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän on saanut neljä Oscar-ehdokkuutta ja Tony-ehdokkuuden.
Ura.
Hawke näytteli ensimmäisen kerran 14-vuotiaana elokuvassa "Explorers – tutkimusmatkailijat" (1985). Läpimurron hän teki neljän vuoden päästä elokuvalla "Kuolleiden runoilijoiden seura".
Myöhemmin Hawke on näytellyt useissa merkittävissä elokuvissa, kuten "Tahdon voitto" (1992), "Elossa" (1993), "Reality Bites" (1994), "Gattaca" (1997), "Loistava tulevaisuus" (1998) sekä Richard Linklaterin ohjaamissa "Rakkautta ennen aamua" (1995), "Legendaariset Newtonin pojat" (1998), "Rakkautta ennen auringonlaskua" (2004) ja "Rakkautta ennen keskiyötä" (2013). Hän näytteli vuonna 1991 elokuvassa "Valkohammas". Vuonna 2001 hän oli Oscar-ehdokkaana parhaasta sivuosasta elokuvassa "Training Day".
Yksityiselämä.
Hawke oli vuoteen 2005 saakka naimisissa näyttelijä Uma Thurmanin kanssa. Parilla on kaksi lasta; Maya (s. 1998) ja Levon (s. 2002). Kesällä 2008 Hawke avioitui Ryan Shawhughesin kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta.
Compton

Compton on kaupunki Los Angelesin piirikunnassa, Kaliforniassa. Kaupungin arvioitu asukasluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 96 455. Compton on yksi piirikunnan vanhimmista kaupungeista.
Compton on pääosin työväenluokkaista aluetta, mutta muutamat naapurustot ovat keskiluokkaisia.
Historia.
Griffith Dickenson Comptonin johtamat pioneerit asettuivat alueelle vuonna 1867. Alue nimettiin Comptoniksi vuonna 1869. Kaupunki liitettiin Los Angelesin piirikuntaan 11. toukokuuta 1888.
1920-luvulla Comptoniin avattiin lentokenttä ja junior college -oppilaitos.
Vuonna 1933 kaupungin rakennuksia tuhoutui maanjäristyksessä, ja tilalle rakennettiin paljon uutta rakennuskantaa.
1950-luvulla ensimmäiset afroamerikkalaiset perheet muuttivat alueelle, mikä johti "white flight" -ilmiöön. Köyhyyden ja työttömyyden lisääntyessä keskiluokkaisia perheitä muutti pois Comptonista. 1970-luvun aikana mustien osuus väestöstä oli noussut yli 90 prosenttiin. Myös lähialueiden, kuten Lakewoodin, kaupungistuminen vaikutti negatiivisesti Comptonin taloustilanteeseen, koska ympäröivät alueet rakensivat omia tehtaitaan ja kauppojaan, eivätkä näin ollen tarvinneet enää Comptonin palveluja. 
Köyhyyden kasvun myötä rikollisuus ja katujengitoiminta lisääntyi Comptonissa huomattavasti. Gangsta rap-yhtye N.W.A.:n vuonna 1988 julkaistu "Straight Outta Compton" -albumi sekä Crips- ja Pirus-jengien välinen jengiväkivalta loi kaupungille vahvan maineen vaarallisena ghettona. 2000-luvulle tultaessa, crack-epidemian laantumisen jälkeen, Comptonin rikostilastot ja työttömyys kokivat kuitenkin merkittävän laskun.
Vuoteen 2000 mennessä latinoista oli muodostunut Comptonin suurin väestöryhmä.
Väestö.
Comptonin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 96 455 ja vuoden 2017 arvion mukaan 97 612. Kaupungin asukkaista 27 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 1,1 %), 31,1 % afroamerikkalaisia, 0,4 % Amerikan alkuperäisasukkaita, 66,3 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 1 % aasialaisia. 62,6 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 30,6 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Károlos Papoúlias

Károlos Papoúlias (, 4. kesäkuuta 1929 Ioánnina, Kreikka – 26. joulukuuta 2021) oli kreikkalainen juristi ja poliitikko, joka toimi Kreikan presidenttinä 12. maaliskuuta 2005 – 13. maaliskuuta 2015.
Elämä ja ura.
Papoúlias syntyi Ioánninassa Epeiroksessa vuonna 1929. Hän opiskeli Pogonianíssa ja Ateenassa, ja osallistui Natsi-Saksan miehityksen aikaan vastarintajoukkojen toimintaan. Papoúlias opiskeli lakia Ateenan yliopistossa sekä Milanon ja Kölnin yliopistoissa, joista viimeksi mainitusta väitteli tohtoriksi kansainvälisessä yksityisoikeudessa. Vuoden 1967 sotilasvallankaappauksen jälkeen Papoúlias siirtyi Länsi-Saksaan ja toimi junttaa vastaan.
Juntan kaaduttua vuonna 1974 Papoúlias toimi sosialidemokraattisessa PASOK-puolueessa. Papoúlias on valittu Kreikan parlamenttiin 1977, 1981, 1985, kesä- ja marraskuussa 1989, 1990, 1993, 1996 ja 2000. Hän toimi useita kertoja ulko- ja puolustusministerinä vuosina 1981–1989 ja 1993–1996. Papoúlias toimi monipuolisesti Kreikan ja muiden maiden suhteiden parantamiseksi ja pyrki edistämään rauhantyötä ja aseidenriisuntaa. Hän toimi muun muassa Lähi-idän rauhan sekä Kyproksen EU-jäsenyyden edistämiseksi, ja tuki myös Turkin lähentymistä EU:iin.
Vuonna 2005 porvarienemmistöinen parlamentti valitsi sosialistipuoluetta edustavan Papoúliaksen presidentiksi.
Papoúlias oli naimisissa María Pánoun kanssa, ja heillä on kolme tytärtä. Kreikan lisäksi hän puhui saksaa, italiaa ja ranskaa. Nuorempana Papoúlias oli Kreikan mestari seiväshypyssä sekä jäsenenä maan lentopallojoukkueessa.
Räppäys

Räppäys () on riimien rytmillistä artikulointia. Se on yksi hip hop -musiikin keskeisimmistä elementeistä ja olennainen osa hip hop -kulttuuria.
Kuuluisia räppäreitä ovat muun muassa Tupac Shakur, The Notorious B.I.G., Eazy-E, 50 Cent, Eminem ja Ice Cube. Suomessa tunnetuimpiin rap-artisteihin kuuluvat mm. Cheek, Juno, Altis, Kajo, Elastinen, Iso H, Juju, Pyhimys, Gettomasa ja Kube. Heistä Altis ja Kajo ovat kumpikin kaksinkertaisia räppäyksen suomenmestareita.
Jotkut arvelevat afroamerikkalaisen rap-kulttuurin olevan yhteydessä Länsi-Afrikan kierteleviin runoilijoihin, griootteihin.
Neitsyttorni

Neitsyttorni (aze. "Qız Qalası", , vanha nimi: "Göz Qalası" – "Silmätorni") on torni Bakun vanhassa kaupungissa Azerbaidžanissa. Se sijaitsi alkujaan Kaspianmeren rannassa, mutta 1900-luvun alkupuolella maanvaltauksen jälkeen tornin erottaa järvestä vilkas päätie ja monta puistoa. Se rakennettiin 1100-luvulla tai mahdollisesti aiemmin, joidenkin tietojen mukaan jopa 600–500-luvulla eaa.
Neitsyttorni on merkittävä maamerkki ja yksi Azerbaidžanille ominaisista tunnuksista. Sen kuva on mukana Azerbaidžanin manatin seteleissä ja monissa virallisissa papereissa. Rakennuksessa sijaitsee museo ja lahjapuoti, joka myy perinteisiä tekstiilejä ja keramiikkaa. Tornin huipulta on näköala Bakun vanhan kaupungin kujille ja minareeteille.
Tornin halkaisija on 16 metriä ja se on kahdeksan kerrosta korkea.