Samothraken Nike

Samothraken Nike () on veistos antiikin Kreikan voiton jumalattaresta Nikestä. 
Löytyminen.
Patsas löydettiin yhtenä kappaleena 15. huhtikuuta 1863 Samothraken (nykyinen Samothráki) saarelta. Patsaan löysi Ranskan Edirnen varakonsulin sijainen Charles Champoiseau erään tutkimusretken aikana. Kokonaisuus mahdollisti löytäjän tunnistamaan patsaan esittävän Nikeä, voittoa, joka tavanomaisesti kuvattiin siivekkääksi naiseksi. Kokonaisuus lähetettiin Louvren museoon Pariisiin. 
Vuonna 1875 itävaltalainen arkeologinen retkikunta suoritti alueella uusia kaivauksia. Silloin tunnistettiin suuri harmaa marmorinen kappale, joka oli aiemman löytöpaikan lähistöllä. Kyseessä oli laivan keulaosan kuvio, joka oli palvellut Niken patsaan jalustana, tällainen kokonaisuus esiintyy Demetrios Poliorketeen rahoissa. Löydökset paljastivat myös, että patsaan normaaliasento oli sijoitettu siten, että sitä tuli katsoa etuviistosta vasemmalta (kuten oheisessa kuvassa) vastakkainen oikea puoli on melko viimeistelemätön. Näiden löytöjen pohjalta sekä muutamien muotinnosten (oikea siipi, vasen rinta ja selkä) avulla pystyttiin luomaan rekonstruktio, joka sijoitettiin Louvren Daru-portaikon ylemmälle tasanteelle, jossa se on yhä.
Kokonaisuus.
Nike.
Patsas on veistetty valkoisesta marmorista, joka todennäköisesti on peräisin Paroksen saarelta. Patsas esittää siivekästä naista, joka on voiton allegoria, hahmo on pukeutunut hyvin hienosta kankaasta tehtyyn asuun, joka tuo esille kehon muodot. Osittain patsaalla on yllään myös nuttu, joka kuitenkin paljastaa vasemman jalan. Tuuli painaa kangasta vasten kehoa ja näin Nike on kuvattu poseeraamassa aluksen kannella.
Nike on koottu kuudesta marmorikimpaleesta, jotka on työstetty erillisinä osina. Työstetyt osat ovat: keho, ylävartalo ja pää, kaksi käsivartta sekä kaksi siipeä. Tämä kreikkalaisten kivenveistäjien laajalta käyttämä tapa säästi materiaalikustannuksissa. On edullisempaa louhia pieniä louheita kuin isoja järkäleitä. Nike on 2,40 metriä korkea ja kokonaisuudessa siivet mukaan lukien 3,28 metriä korkea eli noin 1,5 kertaa luonnollisen korkuinen. Erillisinä tehdyt kappaleet on liitetty toisiinsa pronssiliittimin.
Alus ja sokkeli.
Alus ja sokkeli ovat rhodoslaista vihreää ja suonikasta marmoria. Alus on tyypillinen rhodoslainen aikakauden alus « / triērēmiolía«, pieni ja pitkä sota-alus, jossa ei ole kantta, ja siinä on kaksi ja puoli riviä airoja ja keulapuskurit. Sokkeli itse on myös koottu kuudesta pienemmästä laatasta, joiden päälle on kasattu kolme kerrosta kivenlohkareita, jotka on kiinnitetty toisiinsa pronssisin liittimin. Patsas on sijoitettu korkeimman kerroksen päälle (edestäpäin otetussa kuvassa näkyy aluksen ja sokkelin rakenne).
Ajoitus.
Ei ole minkäänlaista tiedollista lähdettä patsaan ajoittamiseksi. Patsasta ei siten voida ajoittaa muuten kuin sen tyylipiirteiden avulla. Kuitenkin voidaan todeta, että Demetrios Poliorketeen rahoissa on kuvattuna itse monumentti: kuningas oli halunnut pystyttää muistomerkin meritaistelun voitolle. Tässä vaiheessa voidaan teos ajoittaa 300-luvun eaa. lopun tai 200-luvun eaa. alun vaiheisiin ennen ajanlaskumme alkua eläneen kuvanveistäjän tekemäksi. Kyseessä voisi olla esimerkiksi joku kuvanveistäjä Skopaan oppilaista, sillä hän työskenteli Samothrakessa. Kuitenkin Samothrake on hallinnollisesti Lysimakhoksen alaisuudessa ja hän oli Demetrioksen vihollinen. On siis varsin epätodennäköistä että viimeksi mainittu olisi voinut omistaa patsaan. 
Laivan tyyppi ja sokkelimarmorin alkuperät johtavat rhodoslaiseen alkuperään ja että kyseessä on Kosin laivastosta saavutetusta voitosta vuonna 261 eaa., joka tapahtui Sidessä tai ehkä Myonnesoksessa. Tämä osuu yhteen kuvanveistäjä Pythokritoksen, Lindoksen akropoliin monumenttien tekijän uran kanssa. Lisäksi Chamoiseau oli löytänyt fragmentin jossa on kirjoitus: « / …S RODOS», joka mahdollistaa tulkinnan, että kyseessä voisi olla «Pythokritos Rhodoslainen».
Kuitenkin useat arvelevat, että fragmentti, kokonsa tähden, voisi olla ennemminkin patsaan jalustasta. Toisaalta mikään elementti patsaassa itsessään ei anna aihetta olettaa, että kyseessä olisi rhodoslainen työ. Jotkut ovat vastaavasti vertailleet Nikeä Pergamonin suuren alttarin friisin henkilöhahmoihin. Näiden veistäjät olivat hyvin tunnettuja.