A Hard Day’s Night

A Hard Day’s Night on vuonna 1964 julkaistu brittiläisen The Beatles -yhtyeen kolmas studioalbumi ja samalla yhtyeen ensimmäisen elokuvan "Yeah! Yeah! Tässä tulemme!" () soundtrack. Sitä pidetään yhtyeen läpimurtoalbumina, sillä se on ensimmäinen, jolla ei ole lainakappaleita. Albumia hallitsevat John Lennonin sävellykset, joita on 13 kappaleen levyllä kaikkiaan kymmenen. Paul McCartneyn kokonaan tai suurimmaksi osaksi kirjoittamia kappaleita on vain kolme.
Britannian-painoksen B-puoli sisältää elokuvaan kuulumattomia kappaleita, kun sen sijaan Yhdysvaltain markkinoille suunnattu painos on selkeämmin elokuvan soundtrack. Yhdysvaltain-versiosta puuttuu useita Britannian-painoksella julkaistuja kappaleita, jotka on korvattu tuottaja George Martinin orkesterin esittämillä instrumentaaliversioilla.
"A Hard Day’s Night" nousi listaykköseksi sekä Britanniassa (21 viikkoa) että Yhdysvalloissa (14 viikkoa). Britanniassa albumi oli ilmestyessään kaikkien aikojen nopeimmin myyty albumi, sillä sitä ostettiin ensimmäisen kahden viikon aikana yli puolitoista miljoonaa kappaletta. Yhdysvalloissa miljoonan myydyn kappaleen raja ylittyi neljässä päivässä, ja vuoteen 2000 mennessä albumia oli myyty siellä yli neljä miljoonaa kappaletta. "A Hard Day’s Night" nousi listaykköseksi myös Länsi-Saksassa ja Suomessa.
Taustaa.
The Beatlesin edellisalbumi, vuonna 1963 julkaistu "With the Beatles", merkitsi yhtyeen suurmenestyksen laajenemista Britannian ulkopuolelle. Esimerkiksi single ”I Want to Hold Your Hand” nousi Yhdysvaltain listaykköseksi seitsemän viikon ajaksi. Pian myös singlejen ”She Loves You” ja ”Love Me Do” uudelleenjulkaisut nousivat siellä listan kärkeen. Vuoden 1964 huhtikuun ensimmäisen viikon Billboard-listan viiden kärki koostui pelkistä Beatles-kappaleista. Tämä oli seurausta yhtyeen Yhdysvaltain-vierailusta, jolle sisältyi niin konsertteja kuin myös kolme esiintymistä Ed Sullivan Show’ssa. Enimmillään Beatlesin esiintymistä kyseisessä televisio-ohjelmassa seurasi yli 73 miljoonaa katsojaa.
The Beatles vietti vuoden 1964 kevään ja kesän kuvaamalla elokuvaa "Yeah! Yeah! Tässä tulemme!" () sekä äänittämällä uutta materiaalia. Muutaman Britanniassa järjestetyn konsertin jälkeen yhtye lähti kiertueelle Manner-Eurooppaan, Hongkongiin, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Britanniaan Beatles palasi 2. heinäkuuta.
Tulevan albumin kappaleista yksi julkaistiin singlenä ennen itse albumia; ”Can’t Buy Me Love” ilmestyi Yhdysvalloissa 16. maaliskuuta ja Britanniassa neljä päivää myöhemmin. Se nousi listaykköseksi molemmissa maissa ja oli maailmanlaajuinen hitti. Kappale oli kirjoitettu tammikuussa Pariisissa ja myös osittain äänitetty paikallisessa EMI Pathé Marconi Studiosissa.
Työstö ja äänitykset.
Albumin materiaalin työstäminen oli sävellyksistä vastanneille John Lennonille ja Paul McCartneylle suuri haaste, sillä aiemmin yhtyeen kappaleet oli ehditty kirjoittaa pääasiassa vapaa-ajalla, ilman suurempaa kiirettä. Nyt yhtyeelle oli annettu selkeä takaraja, mihin mennessä uusien laulujen tulisi valmistua. Kappaleita tehtiin konserttien ja esiintymisten lomassa Pariisissa ja Yhdysvalloissa. Urakan helpotukseksi Lennonilla ja McCartneylla oli Pariisin hotellihuoneessaan mukanaan flyygeli. Maaliskuun alkuun mennessä uusia lauluja oli lähes tusinan verran valmiina. Ajan myötä kävi selväksi, ettei elokuvassa olisi kannattavaa esittää jokaista uutta kappaletta, sillä se olisi vienyt filmistä liikaa tilaa. Toisaalta ylimääräisiä kappaleita pidettiin niin laadukkaina, ettei niitä haluttu heittää hukkaan. Niinpä elokuvaan kuulumattomasta materiaalista päätettiin tehdä levyn B-puoli.
"A Hard Day’s Night" äänitettiin pääasiassa kahdessa osassa. ”Can’t Buy Me Love” nauhoitettiin jo 29. tammikuuta. Elokuvaa varten tehdyt kappaleet äänitettiin puolestaan helmikuun lopulla ja loput enimmäkseen kesäkuun alussa. Äänityspaikkana oli Abbey Roadin studio Lontoossa. Ensimmäinen sessio järjestettiin 25. helmikuuta, jolloin nauhoitettiin ”You Can’t Do That” ja varhainen versio kappaleesta ”And I Love Her”. Äänitykset jatkuivat pitkin helmi- ja maaliskuuta, ja sinä aikana Beatles nauhoitti useita kappaleita myös "Long Tall Sally" -EP:lle. Elokuvaan kuulumattomat kappaleet ”You Can’t Do Thatia” lukuun ottamatta äänitettiin kahdessa päivässä 1.–2. kesäkuuta, juuri ennen 4. kesäkuuta alkanutta maailmankiertuetta.
"A Hard Day’s Nightin" sessiot kestivät kaikkiaan 17 päivää ja 65 tuntia. Levy viimeisteltiin 22. toukokuuta 1964 yhdeksäntuntisessa miksauksessa. Albumista tehtiin sekä mono- että stereomiksaus. 1960-luvun ensimmäiselle puoliskolle tyypillisesti yhtyeen jäsenet eivät osallistuneet miksaukseen ja editointiin, vaan olivat lomalla sillä välin, kun tuottaja George Martin työskenteli nauhojen kanssa ja lisäsi pianon kappaleeseen ”You Can’t Do That”. Kappale oli jo julkaistu singlen ”Can’t Buy Me Love” b-puolena, eikä lisättyä pianoraitaa lopulta käytetty.
Yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia, "Please Please Me" ja "With the Beatles", oli äänitetty kaksiraitatekniikalla, mutta "A Hard Day’s Night" toteutettiin neliraitaäänityksellä, mikä toi mahdollisuuden lauluosuuksien kaksinkertaistamiseen ja helpotti virheiden korjaamista. Esimerkkinä uudesta tekniikasta käy 16. huhtikuuta äänitetty nimikappale ”A Hard Day’s Night”, jossa rummut, basso ja sähkökitara tulivat ykkösraidalle ja John Lennon ja Paul McCartney lauloivat osuutensa samanaikaisesti raidalle kaksi. Kappaleen yhdeksästä otosta viimeistä pidettiin kaikkein parhaimpana, ja sen kolmannelle raidalle lisättiin bongorummut, lehmänkello ja akustinen kitara sekä Lennonin ja McCartneyn lauluraitojen tuplaus. Lopuksi neljännelle raidalle lisättiin George Martinin soittama piano sekä George Harrisonin lopun kitaraosuus. Kaikkiaan tämän kappaleen äänittäminen kesti kolme tuntia. Abbey Roadin studioilla olisi ollut mahdollisuus neliraitaäänitykseen jo 1960-luvun alussa, mutta tuolloin se oli ollut varattu pääasiassa orkestereiden säestämille laulajille. The Beatles käytti neliraitatekniikkaa siihen asti, kunnes kahdeksanraitatekniikka otettiin Abbey Roadilla käyttöön kesällä 1968.
Musiikki.
"A Hard Day’s Night" on Beatlesin ensimmäinen albumi, jolla ei ole ollenkaan lainakappaleita vaan kaikki kappaleet ovat yhtyeen itse kirjoittamia. Se on myös yhtyeen ainoa albumi, jolla on pelkästään John Lennonin ja Paul McCartneyn tekemiä kappaleita. Albumia hallitsevat Lennonin laulut, sillä niitä on kaikkiaan kymmenen McCartneyn kolmea vastaan. Tähän aikaan Lennon oli vielä yhtyeen epävirallinen johtaja. Kaikki kappaleet merkittiin kuitenkin Lennonin ja McCartneyn yhdessä tekemiksi, kuten aina vastaavissa tilanteissa riippumatta siitä, olivatko he todellisuudessa tehneet niitä yhteistyössä. Yhtä Lennon-keskeistä albumia The Beatles ei enää koskaan tehnyt. Tenho Immosen kirjoittaman "The Beatles – Suuri historia" -kirjan mukaan tähän oli syynä se, että Lennonin lisääntynyt huumeidenkäyttö 1960-luvun puolivälin jälkeen alkoi syödä hänen luovuuttaan sekä voimia toimia yhtyeen johtohahmona. George Harrison laulaa yhden kappaleen. Poikkeuksellisesti rumpali Ringo Starr ei laula yhtäkään kappaletta.
Albumin Britannian-version 13 kappaleesta seitsemän on mukana itse elokuvassa. Myös ”I’ll Cry Instead” oli tarkoitettu elokuvaan, mutta se korvattiin viime hetkellä kappaleella ”Can’t Buy Me Love”. Koska Lennon ja McCartney eivät vielä albumia työstäessään tunteneet elokuvan käsikirjoitusta, kappaleilla ei ole tekemistä elokuvan juonen kanssa. Yhdysvaltain-painos sisältää vain Britannian-painoksen A-puolen kappaleet sekä sen B-puolelta laulun ”I’ll Cry Instead”. Loput kappaleet ovat George Martinin ja hänen orkesterinsa esittämiä instrumentaaleja.
Aivan kaikkia elokuvaan sisältyneitä lauluja ei ole levyllä, sillä siltä puuttuvat kappaleet ”She Loves You”, ”Don’t Bother Me” ja ”I Wanna Be Your Man”. Yhdysvaltain-versiolla julkaisemattomia Britannian-painoksen kappaleita ilmestyi albumilla "Something New", joka julkaistiin Yhdysvalloissa kuukausi "A Hard Day’s Nightin" jälkeen.
The Beatles oli tavannut helmikuussa 1964 New Yorkissa Rickenbacker-kitaravalmistajan puheenjohtajan Francis Hallin. George Harrison sai tapaamisen yhteydessä itselleen 12-kielisen Rickenbacker 360 -mallin, jonka äänestä hän piti kovasti. John Lennon vastaavasti pyysi itselleen mittatilaustyönä tehdyn 12-kielisen 325-mallin. Rickenbackerin äänestä tuli tärkeä osa tulevaa albumia erityisesti kappaleissa ”A Hard Day’s Night”, ”I Should Have Known Better” ja ”You Can’t Do That”. Se vaikutti myös merkittävästi The Byrds- ja The Searchers -yhtyeisiin.
Tietoa kappaleista.
Britannian-painoksen aloittava kappale on ”A Hard Day’s Night”, jonka John Lennon oli osittain kirjoittanut pojalleen Julianille. Fraasi "A Hard Day’s Night" (suom. "kovan päivän ilta") oli Ringo Starrin keksimä. Lennon käytti sitä myös kirjassaan "John Lennon panee omiaan", ja lopulta lausahdus päätyi elokuvan nimeksi. Huuliharppuvoittoinen ”I Should Have Known Better” kuullaan elokuvan kohtauksessa, jossa yhtye pelaa korttia junassa. Kappale on John Lennonin kirjoittamaksi epätavallisen optimistinen: sanoituksissa poika ja tyttö rakastavat toisiaan ja kaikki on hyvin. Myös kolmas kappale, ”If I Fell”, on Lennonin kirjoittama, ja myöhemmin hän kertoi sen olevan tiedostamatta osittain omaelämäkerrallinen. Englantilaisen musiikkitoimittajan Steve Turnerin mukaan kappale kertoo Lennonin luvattomasta suhteesta tämän avioliiton aikana. Lennon itse piti kappaletta ensimmäisenä kunnon balladinaan sekä ”In My Lifen” edeltäjänä. Lennon ja McCartney jakavat sen lauluosuudet.
George Harrison laulaa kappaleen ”I’m Happy Just to Dance with You”, jonka John Lennon kirjoitti nimenomaan häntä varten. Se on yksi Lennonin monista ihmissuhdelauluista ja sävyltään hieman samanlainen kuin "Please Please Me" -albumilla julkaistu ”Do You Want to Know a Secret”, jonka Lennon niin ikään kirjoitti Harrisonin esitettäväksi. Rakkauslaulu ”And I Love Her” perustui puolestaan Paul McCartneyn ideaan, ja hän myös kirjoitti siitä suurimman osan. Kappaleessa kuuluu McCartneyn kiinnostus rock and rollia varhaisempaan kevyeen musiikkiin, ja hän laulaa sen yksin. ”And I Love Herista” muodostui aikaa myöten yksi levytetyimmistä Beatles-kappaleista; 1970-luvun alkuun mennessä siitä oli tehty jo yli 300 levytystä. John Lennonin ”Tell Me Why” -kappaleen syntyyn vaikuttivat The Chiffonsin ja The Shirellesin kaltaisten afroamerikkalaisten tyttöbändien materiaali. Sanoitus on Lennonille tyypillinen, sillä siinä käsitellään syyllisyyden ja jätetyksi tulemisen tunnetta. Paul McCarneyn kirjoittama ”Can’t Buy Me Love” oli julkaistu singlenä jo keväällä, jolloin se nousi Britannian ja Yhdysvaltain listaykköseksi. ”Can’t Buy Me Love” oli McCartneyn yritys tehdä kappale blues-asteikossa.
Itse elokuvaan kuulumattomia kappaleita sisältävän B-puolen aloittaa ”Any Time at All”, jonka John Lennon kirjoitti kiireessä, kun B-puoli piti täyttää. Se olikin Lennonin mukaan vain uusi versio aiemmin julkaistusta kappaleesta ”It Won’t Be Long”. Kappaleissa on sama sointukulku, ja lisäksi Lennon laulaa molemmat karjuen. ”I’ll Cry Instead” oli tarkoitus sisällyttää elokuvaan, mutta lopulta kyseisessä kohtauksessa päätettiin käyttää kappaletta ”Can’t Buy Me Love”. Paul McCartney sävelsi kappaleen ”Things We Said Today” toukokuussa 1964 lomallaan Bahamalla. Laulu kuvaa McCartneyn ja Jane Asherin suhdetta, kuten moni muukin hänen kirjoittama 1960-luvun puolivälin rakkauslaulu. Lennonin ”When I Get Home” sisältää ”Tell Me Whyn” tavoin soul- ja Motown-vaikutteita. Laulu on sävyltään yksi Lennonin optimistisimmista ja kertoo miehestä, joka haluaa kotiin tyttöystävänsä luo. Soul-vivahteita sisältää myös ”You Can’t Do That”, sillä Lennon mainitsi yhdysvaltalaismuusikko Wilson Pickettin vaikuttaneen sen syntyyn. Albumin päättävän kappaleen ”I’ll Be Back” soinnut löytyivät, kun Lennon kuunteli Del Shannonin kappaletta ”Runaway”.
Yhdysvaltain-versiossa on neljä George Martinin orkesterin esittämää instrumentaaliversiota Beatlesin kappaleista. ”Ringo’s Theme (This Boy)” on versio Beatlesin aiemmasta levytyksestä ”This Boy”. Se soi kohtauksessa, jossa Ringo Starr viettää aikaa yksin. Muut George Martinin orkesterin esittämät instrumentaalit albumilla ovat ”I Should Have Known Better”, ”And I Love Her” ja ”A Hard Day’s Night”.
Albumilta soitettiin vuoden 1964 konserteissa seitsemää kappaletta, jotka olivat ”A Hard Day’s Night”, ”I Should Have Known Better”, ”If I Fell”, ”I’m Happy Just to Dance with You”, ”Can’t Buy Me Love”, ”Things We Said Today” ja ”You Can’t Do That”. ”A Hard Day’s Nightia” ja ”Can’t Buy Me Lovea” esitettiin vielä seuraavanakin vuonna.
Kansitaide.
Levyn kansikuvan suunnitteli ja valokuvasi elokuvajulisteen tavoin Robert Freeman, joka on vastannut useamman Beatles-levyn kuvauksesta. Kuvat otettiin Freemanin studiolla Lontoossa. Hän otti Beatlesin jäsenistä yksittäin kasvokuvia ja pyysi heitä tekemään jokaiseen kuvaan erilaisen poseerauksen. Albumin Britannian-painoksen kanteen päätyi kollaasi, jossa on neljä riviä ja viisi kuvaa kustakin jäsenestä. Takakannessa on neljä kasvokuvaa yhtyeestä sekä Tony Barrow’n kirjoittamat esittelytekstit.
Kannesta julkaistiin joissain valtioissa erilaisia variaatioita. Esimerkiksi Yhdysvaltain-versiossa kannen taustaväri on sinisen sijaan punainen, ja kustakin jäsenestä on vain yksi iso kasvokuva. Myös Brasilian- ja Saksan-painosten taustaväri on punainen, mutta kuvat on aseteltu samanlailla kuin Britannian-painoksessa.
Levyn etukannen kuvia käytettiin myös elokuvan lopussa ja mainosjulisteessa.
Julkaisu ja vastaanotto.
Yhdysvallat.
"A Hard Day’s Nightin" Yhdysvaltain-versio ilmestyi United Artists -yhtiön julkaisemana jo 26. kesäkuuta 1964, vaikka itse elokuva julkaistiin siellä vasta 12. elokuuta. Ennakkovarauksia oli yli miljoona kappaletta. Se nousi Billboard 200 -listan kärkeen kaikkiaan 14 viikon ajaksi – pisimmäksi aikaa sen vuoden Yhdysvaltain listaykkösistä. Kahden miljoonan ostetun kappaleen raja rikkoutui lähteestä riippuen joko kolmen tai neljän kuukauden jälkeen, mikä teki "A Hard Day’s Nightista" erään nopeimmin myydyistä albumeista Yhdysvalloissa. Lokakuussa 2000 siitä myönnettiin nelinkertainen multiplatinalevy neljän miljoonan myydyn kappaleen johdosta. Albumi pysyi listalla yhteensä 51 viikkoa. "A Hard Day’s Night" nousi myös "Record World"- ja "Cashbox"-listojen kärkeen. Yhdysvaltain-versio julkaistiin sekä mono- että stereoversiona.
Albumin singlet julkaisi Capitol Records, sillä sillä oli valtuudet julkaista albumin materiaalia missä tahansa formaatissa, kun taas United Artistsilla oli oikeudet pelkkään soundtrackiin. United Artists julkaisi kuitenkin kaksi singleä levyn instrumentaaliversioista. Singlet "And I Love Her/Ringo’s Theme (This Boy)" ja "A Hard Day’s Night/I Should Have Known Better" eivät kuitenkaan juurikaan menestyneet, sillä vain ”Ringo’s Theme (This Boy)” ylsi sadan myydyimmän kappaleen joukkoon. Sen sijaan Capitolin heinäkuussa julkaisema single ”A Hard Day’s Night” nousi listaykköseksi yli kolmen kuukauden ajaksi, mikä sai Capitolin julkaisemaan "Something New" -albumin, joka sisälsi soundtrackilta puuttuneita kappaleita. "Something New" jumittui soundtrackin taakse ja oli kaikkiaan yhdeksän viikkoa listan toisena.
United Artists julkaisi albumista uusintapainoksia pitkin 1960- ja 70-lukuja. Vuodesta 1980 eteenpäin vinyylipainokset julkaisi United Artistsin vuonna 1978 ostanut Capitol. Yhdysvaltain-painoksissa oli pitkään painovirheitä. Kappale ”I’ll Cry Instead” oli alun perin kirjoitettu sekä kanteen että etikettiin muodossa ”I Cry Instead”. Kun tämä virhe korjattiin 1970-luvun lopussa, kappale ”Tell Me Why” oli muuttunut muotoon ”Tell Me Who”. CD-levynä Yhdysvaltain-versio julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 2014, osana "The U.S. Albums" -boksia.
Britannia ja muu Eurooppa.
Britanniassa albumista tehtiin yli 250 000 ennakkovarausta, ja sen julkaisi 10. heinäkuuta Parlophone. Albumi pysyi listaykkösenä 21 viikkoa, kunnes sen syrjäytti kärkipaikalta yhtyeen seuraava albumi "Beatles for Sale". "A Hard Day’s Nightista" muodostui Britannian siihen astisen historian nopeimmin myyty albumi, kun levyä ostettiin ensimmäisen kahden viikon aikana yli puolitoista miljoonaa kappaletta. Myynnistä myönnettiin vuonna 2013 kultalevy ja seuraavana vuonna platinalevy. Saksassa nimellä "Yeah! Yeah! Yeah! – A Hard Day’s Night" julkaistu albumi nousi listan kärkeen. Myös Suomessa albumi oli listaykkönen.
Levyn brittiläinen versio julkaistiin stereona ja monona. Niissä on pieniä eroja. Esimerkiksi ”I Should Have Known Betterin” stereoversion huuliharppuintrossa on pieni väli ja lopun fraasi ”You love me too” toistuu neljästi, kun se monoversiossa toistuu vain kolme kertaa. ”If I Fellin” stereomiksauksessa John Lennonin laulua on puolestaan tuplattu. Sama ero on kappaleessa ”Tell Me Why”.
Britannian-versio ilmestyi vuonna 1964 vinyylilevyn lisäksi myös kelanauhana monoformaatissa. Ensimmäinen vinyyliuusintapainos Britannian-versiosta otettiin jo vuonna 1965 ja seuraava 1969. Kelanauhasta ilmestyi uusintapainos vuonna 1968, jolloin se ilmestyi sekä monona että stereona. Ensimmäinen C-kasettiversio julkaistiin vuonna 1973, ja samana vuonna "A Hard Day’s Night" ilmestyi myös 8-raitana. CD-levynä albumi julkaistiin ensimmäisen kerran 26. helmikuuta 1987 samanaikaisesti albumien "Please Please Me", "With the Beatles" ja "Beatles for Sale" kanssa. Uusi remasteroitu CD-painos ilmestyi 9. syyskuuta 2009, ja se oli samalla ensimmäinen CD:nä julkaistu stereopainos. Remasteroitu CD-levy nousi listalle useassa valtiossa; esimerkiksi Alankomaissa 20:nneksi. Britannian-versio julkaistiin Yhdysvalloissa ensimmäisen kerran lokakuussa 1982.
"A Hard Day’s Night" oli 5. elokuuta 1964 listaykkösenä sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa, kuten myös ”A Hard Day’s Night” -single. Tämä oli ensimmäinen kerta, jolloin Britanniassa ja Yhdysvalloissa sekä albumi- että singlelistan ykkösenä oli samanniminen teos.
Kriitikoiden arvioita.
Albumin ilmestyttyä brittiläinen "New Musical Express" -lehti sanoi sen sisältävän ”rusikoivaa” rytmiä ja tarttuvia melodioita.
BBC:n David Quantick arvioi albumia vuonna 2010. Hänen mukaansa saattaa olla olemassa luovempia ja kukoistavampia Beatles-albumeja kuin "A Hard Day’s Night", mutta ei kuitenkaan yhtä hyvin yhtyeen perusolemuksen tiivistäviä sellaisia. Quantickin mukaan uransa aikana Beatles ei koskaan ollut yhtä johdonmukaisen loistava. Quantick sanoo, että elokuva "Yeah! Yeah! Tässä tulemme!" näyttää vain sen, kuinka suurta yhtyeen suosio tuolloin oli, mutta itse albumi selittää mistä se johtui. Nimikappale ”A Hard Day’s Night” häikäisee hänen mukaansa tavalla, johon The Byrds, The Monkees, The La’s ja sadat muut yhtyeet eivät ikinä pystyisi, kun taas ”And I Love Her” osoittaa, että Beatles osasi säveltää parempia melodioita kuin muut. John Lennonin laulu ja rytmikitarasoolo kappaleessa ”You Can’t Do That” hänen mielestään näyttävät, että Lennon ratkaisevasti voitti ”räkäisyydessä” The Rolling Stonesin.
AllMusicin Stephen Thomas Erlewine on sitä mieltä, että vielä vuosikymmeniä julkaisunsa jälkeen "A Hard Day’s Night" kuulostaa tuoreelta. Itse äänimaailmaa vaikuttavampana hän pitää kappaleita. Jo melodiat itsessään ovat vahvoja ja mieleenpainuvia, mutta vielä huomattavampaa on se, että Lennon ja McCartney olivat nyt löytäneet vaihtoehtoja aiemmalle merseybeat-tyylille. Esimerkkeinä tästä käyvät röyhkeät ”Can’t Buy Me Love” ja ”Any Time at All”, hellä ”If I Fell” sekä kova folkrock ”I’ll Cry Instead”. Erlewine uskoo, että Lennon ja McCartney tiedostivat kappaleiden korkean laadun, minkä vuoksi he esimerkiksi eivät antaneet yhtäkään kappaletta Ringo Starrin laulettavaksi. Ratkaisu on ehkä ollut hieman itsekäs, mutta se hädin tuskin haittaa, koska kaikki albumin materiaali on esitetty aidolla riemulla ja kiihtymyksellä. Erlewine antaa "A Hard Day’s Nightille" täydet viisi tähteä.
"The Daily Telegraphin" Neil McCormickin vuoden 2009 arvion mukaan Beatlesin soitto on hieman kiireettömämpää ja tarkempaa kuin aiemmin, ja yhtye alkoi todella ”groovata”. Lennonin ja McCartneyn kappaleiden variaatio yltää ”If I Fellin” ja ”And I Love Herin” kaltaisista harmoniaballadeista ”Things We Said Todayn” pohdiskelevaan romantismiin, ”Can’t Buy Me Loven” iloiseen swingiin ja ”You Can’t Do Thatin” simputtavaan fraseeraukseen. McCormickin mukaan "A Hard Day’s Night" on todella jännittävä albumi, ja hänen arvosanansa sille on täydet viisi tähteä.
"Pitchforkin" Tom Ewing sanoi "A Hard Day’s Nightin" olevan rock and roll -covereiden puutteesta johtuen hyvin pop-voittoinen sekä samalla todennäköisesti yhtyeen suoraviivaisin albumi. Ewingin mielestä albumia kuunnellessa kiinnittää ensin huomion sen tarttuvuuteen, minkä jälkeen alkaa ihmetellä, kuinka se on saatu aikaan. Ewing antaa albumille 9,7 pistettä kymmenestä. "Consequence of Soundin" Alex Youngin mukaan "A Hard Day’s Night" on sävyiltään kahta edellisalbumia huomattavasti melankolisempi. Vaikka Ringo Starr ei laula albumilla, Youngin mielestä hänen perkussiosovituksensa ovat mahdollisesti hänen uransa parhaimpia. Young antaa albumille 4,5 tähteä viidestä. "Blender"-lehdessä Paul Du Noyer nostaa albumilta esiin kappaleet ”A Hard Day’s Night”, ”Can’t Buy Me Love” ja ”Things We Said Today”. Hän antaa albumille neljä tähteä viidestä.
Merkitys.
"A Hard Day’s Nightia" pidetään yhtyeen läpimurtoalbumina, koska se sisältää ainoastaan yhtyeen omia kappaleita eikä lainkaan covereita. Albumi sisältyy myös Robert Dimeryn toimittamaan ja vuonna 2000 julkaistuun kirjaan "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään". Siinä "A Hard Day’s Nightista" kirjoittaa Bruno MacDonald, joka sanoo, että ”levy tulee vaikuttamaan niin pitkään kuin kitara kiinnostaa nuorisoa”. Hän kertoo myös, että levyn rock-tyylisimmät kappaleet ”A Hard Day’s Night” ja ”Any Time at All” saivat The Byrdsin sekä Tom Pettyn innostumaan sähköisestä rockista. Classic Rock History -sivustolla Brian Kachejian sanoo, että Beatlesin kaksi ensimmäistä albumia olivat olleet mahtavia, mutta "A Hard Day’s Night" alkoi todella tuoda esiin yhtyeen loistoa sekä sitä, että Beatles tulisi muuttamaan populaarimusiikin suunnan. Kachejianin mukaan albumin erityisyys johtuu kappaleiden syvällisyydestä.
AllMusicin Stephen Thomas Erlewine katsoo, että "A Hard Day’s Night" on Beatlesin alkuvuosien kohokohta, ja sen myötä Beatles alkoi toden teolla päästä yhtyeenä omilleen. Kun ottaa huomioon kahden ensimmäisen albumin oman materiaalin tason, ei ole yllätys, että ensimmäistä kertaa yhtye kirjoitti kaikki kappaleet itse. Ratkaisu on vaikuttava siksikin, että Beatlesilla oli tuolloin paljon kiireitä, kuten kiertueita, konsertteja, televisioesiintymisiä, singlejen tekemistä sekä viimeisimpänä oman elokuvan kuvaaminen. Vaikka yhtye Erlewinen mukaan olikin löytänyt musiikillisen tyylinsä jo aiemmin, "A Hard Day’s Nightilla" se muuttui myyttiseksi. Lisäksi Lennon ja McCartney eivät enää jatkossa tehneet yhdessä lauluja yhtä hyvin tai helposti, vaan molemmat alkoivat edetä laulunkirjoittajina omiin suuntiinsa. Erlewinen mukaan "A Hard Day’s Night" edustaa beatlemaniaa kaikessa loistossaan ja jokainen yhtye sen jälkeen on käyttänyt sitä esikuvanaan.
Musiikkilehti "Rolling Stone" sijoitti vuonna 2003 albumin 307:nneksi, kun se valitsi mielestään kaikkien aikojen 500 parasta albumia. Vuonna 2000 "Q"-lehti puolestaan valitsi sen kaikkien aikojen viidenneksi parhaaksi brittiläiseksi albumiksi.
Listasijoitukset.
 1964 
 Myöhemmät ajankohdat 
Kappalelista.
Kaikki kappaleet merkitty John Lennonin ja Paul McCartneyn yhdessä tekemiksi.
Britannian-painos.
A-puoli: Kappaleita elokuvasta 
B-puoli
Yhdysvaltain-painos.
A-puoli
B-puoli
Kokoonpano.
Britannian-painos.
Muusikot
Muut
Yhdysvaltain-painos.
 Muusikot 
 Muut