tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hauli

Hauli on tavallisimmin pyöreä metallikuula. Yleisemmin hauleja käytetään ampumatarvikelajina ammuksina, mutta hauleiksi nimitetään myös esimerkiksi ongessa painona käytettäviä lyijykuulia.
Käyttö.
Haulikon patruunassa käytetään tavallisimmin pieniä, halkaisijaltaan useimmin 2-9 mm:n hauleja, jotka on valmistettu lyijystä, nykyisin myös tinasta, sinkistä, volframista, teräksestä tai vismutista. Pienimpiä hauleja on yhdessä ammuksessa jopa useita satoja latauksesta ja kaliiperista riippuen. Tähän saakka tavallisin "lataus" on ollut 36 grammaa (12- tai 20 mag. kaliiperisissa patruunoissa). Haulien koko ilmaistaan joko halkaisijan mukaan millimetreinä tai numero- ja kirjaintunnuksin, esimerkiksi nro 9 (2,03 mm) tai BB (4,57 mm).
Valmistus.
Metsästäjät ja sotilaat valmistivat itse ampumatarvikkeensa aina 1700-luvulle saakka. Pienten ammushaulien valmistus oli luotien valamista vaikeampaa, suuremmat 5–6 millin ns. susihaulit voitiin tehdä kuten luodit eli käsityönä luotipihtejä muistuttavissa valupihdeissä. Esimerkiksi musketit tai kiväärin patruunat voitiin ladata vain yhdellä isolla ”haulilla”. Tällöin puhutaan kuitenkin palloluodista tai kuulasta, eroksi hauleihin tai ns. täyteisiin. Pienet haulit tehtiin alun perin valuttamalla lyijyä siivilän läpi vesiastiaan, mutta näin saadut pisaranmuotoiset haulit olivat huonokäyntisiä. Pyöreitä hauleja varten piti valuttaa sulaa lyijyä 20–30 metriä korkeasta "haulitornista" seulan läpi, josta ne lähes vapaassa pudotuksessa muotoutuivat pallonmuotoisiksi ja kovettuivat hauleiksi. Pudottamisen jälkeen haulit lajiteltiin kokonsa mukaan. Suomen kuuluisin haulitehdas on ollut Pispalan Haulitehdas Tampereella, joka perustettiin 1855. Haulikon ohella myös pienoiskivääreihin on valmistettu pienin haulein ladattuja patruunoita tuhoeläinten torjuntaan. Pyöreiden haulien ohella valmistetaan myös kuutionmuotoisia tarkoituksena saavuttaa lähietäisyyksiltä tavallista laajempi osuma-alue.
Lyijyhaulien kiellot ja rajoitukset.
Lyijy on ympäristömyrkky, joka kulkeutuu esimerkiksi petolintujen elimistöön niiden saaliseläimiin jääneiden haulien kautta. Eniten se kertyy merikotkiin: joka kolmas Suomen uhanalaisista merikotkista kuolee lyijymyrkytykseen, joka todennäköisesti johtuu lyijyhauleista niiden ravinnossa: riistassa tai vesilinnuissa. Lyijymyrkytys aiheuttaa yleensä hitaan kuoleman. Eviran tutkijan mukaan lyijyammusten käyttö tulisi kieltää kokonaan. EU kielsi lyijyhaulien käytön kokonaan metsästyksessä Ramsarin sopimuksen mukaisilla kosteikkoalueilla torstaina 3. syyskuuta 2020, päätös on myös Suomea sitova.
Tanska on kieltänyt lyijyammusten käytön kokonaan. Norjassa oli aiemmin täyskielto, mutta vuonna 2015 lakia muutettiin, ja lyijyhaulien käyttö kiellettiin vain kosteikkoalueilla ja ampumaradoilla. Ruotsissa ja vuodesta 1996 lähtien myös Suomessa lyijyhaulien käyttö on kielletty vesilintujen metsästyksessä kuten sorsastuksessa. Poikkeuksena on lintujen tärkeä talvehtimisalue Ahvenanmaa, jossa kieltoa ei ole.
Iževsk

Iževsk (, tai Ижкар, "Ižkar") on Venäjän Udmurtian tasavallan pääkaupunki. Se sijaitsee Ižjoen varrella Venäjän Euroopan-puoleisella alueella Volgan ja Uralvuorten välissä 1 129 kilometrin päässä Moskovasta. Kaupungissa oli 627 734 asukasta vuonna 2010, ja sen pinta-ala on 315,15 neliökilometriä.
Historia.
Iževsk on perustettu vuonna 1760 metalliteollisuuskeskukseksi. Myöhemmin siitä tuli myös aseteollisuuskeskus. Vuosina 1985–1987 kaupunki tunnettiin nimellä "Ustinov" Dmitri Ustinovin mukaan.
Elinkeinoelämä.
Kaupungissa on pääasiassa metalliteollisuutta, kuten koneiden ja aseiden valmistusta. Mihail Kalašnikov suunnitteli kuuluisan AK-47:n juuri Iževskissä. Kaupungissa valmistetaan myös autoja ja moottoripyöriä merkillä IŽ (ИЖ). Siellä on suurimittaista sahateollisuutta sekä ruuanjalostusteollisuutta.
Liikenne.
Iževskin rautatieasemalta johtaa pohjois-eteläsuuntainen dieselkalustolla liikennöitävä junarata reitillä Balezino–Igra–Iževsk–Alnaši. Tämän osuuden pääteasemien kautta liitytään Venäjän sähköistettyihin, poikittaisiin päärataverkkoihin. 
Maantieyhteyksiä on esimerkiksi Latviasta Moskovan kautta saapuva Eurooppatie Kazan–Možga–Iževsk–Igra, joka jatkaa muun muassa Tjumeniin. Iževskssä on lentoasema, josta tasavallan oma lentoyhtiö Ižavia operoi. Esimerkiksi syksyllä 2012 Iževskistä oli lentovuoroja Jak-42-kalustolla Moskovaan (kaksi vuoroa päivittäin Domodevoon), Pietariin (kaksi vuoroa viikoittain), sekä harvakseltaan Ufaan ja Permiin.
Kulttuurielämä.
Kaupunki on udmurtti-kulttuurin ja kasvatuksen keskus. Iževskissä on udmurtin kielen, kirjallisuuden ja historian instituutti sekä opettajankoulutuslaitos, lääketieteen, mekaniikan ja maanviljelysalan oppilaitokset.
Udmurtian kansallismuseon näyttely on tutustumisen arvoinen; museo on tehnyt kulttuuriyhteistyötä muiden suomalais-ugrilaisten kansallismuseoiden kanssa. Kaupungissa on Udmurtian kansalliskirjasto.
Yksi kaupungin merkittävimmistä kulttuurikohteista on "Kalašnikovin asemuseo", jossa kerrotaan sekä Mihail Kalašnikovin elämästä että venäläisten ampuma-aseiden historiasta. 
Kulttuuriohjelmasarjassa Suomensukuiset 30 päivässä (2013) Ville Haapasalo tutustuu Udmurtian osuudessa esimerkiksi kuuluisan rynnäkkökiväärin historiaan Kalašnikovin asemuseossa Iževskissä.
Ižstal Iževsk on kaupungin maineikas jääkiekkoseura.
Alexandria (Virginia)

Alexandria on kaupunki Virginiassa Yhdysvalloissa Potomac-joen länsirannalla noin kymmenen kilometriä pääkaupungin Washingtonin keskustasta. Kaupungissa asui 150 575 henkilöä vuonna 2014. Kuten muutakin Pohjois-Virginiaa, modernia Alexandriaa on muovannut sen läheisyys Yhdysvaltojen pääkaupunkiin. Sen asukkaista huomattava osa on ammattilaisia, jotka työskentelevät liittovaltion hallinnon tehtävissä sekä sotilaallisissa toimissa. 
Historia.
Suurin osa nykyisestä Alexandriasta oli osa noin 24 neliökilometrin maapalaa, jonka Virginian kuvernööri luovutti englantilaiselle kapteenille, Robert Howsingille, 21. marraskuuta 1669. Noin kuukautta myöhemmin Howson myi maan 6 000 punnasta tupakan kasvattaja John Alexanderille.
Vuoteen 1732 mennessä Hugh West oli rakentanut paikalle varastot tupakan viljelyä varten. Maata olivat raivanneet jo 1720-luvulla John Summers ja Gabriel Adams. Vuonna 1748 brittikauppiaat pyysivät Virginiaa hallinneelta neuvostolta lupaa perustaa kylä Hugh Westin varastojen läheisyyteen mahdollistaakseen tupakan kuljetuksen. Vuonna 1749 keväällä paikka valittiin, ja perustettiin kylä nimeltä Alexandia John Alexanderin kunniaksi. Tontit huutokaupattiin kesällä 1749.
Alexandria muodostui vilkkaaksi satamaksi ja suureksi viennin keskukseksi. Kaupunkikuvaa leimasivat kookkaat tiilitalot. Vuonna 1789 Alexandria liitettiin Virginian osavaltion päätöksellä osaksi Columbian kuntaa. 
Sisällissodan alkaessa Alexandria oli yksi tärkeimmistä vaihdon keskuksista ja satamista. Alexandria oli myös poliittisen elämän keskus, ja esimerkiksi nuori George Washington omisti sieltä talon, vaikka asuikin pääsääntöisesti Mount Vernonilla.
Unionin joukot valloittivat Alexandrian melkein heti sisällissodan alettua 24. toukokuuta 1861. Siitä tuli tärkeä huoltokeskus. Joukkoja ja tarvikkeita siirreltiin Alexandrian kautta sekä meriteitse että rautateitse. Junat toivat takaisin haavoittuneita sotilaita, jotka täyttivät kaupungin sairaalat. Samana aikana Alexandriaan rakennettiin useita linnoituksia Washingtonin kaupungin puolustusstrategian mukaisesti.
Vaikka Alexandria toimi orjakaupan keskuksena ennen sisällissotaa, siellä oli myös useita vapaiden mustien yhteisöjä, joiden piirissä toimi paljon kulttuuriorganisaatioita sekä taitavia käsityöläisiä.
Alexandria, joka on noin 50 vuotta Washingtonin kaupunkia vanhempi, on yksi Amerikan vanhimmista yhteisöistä. Kaupungissa on edelleen paljon 1700-luvun rakennuksia, joita on suojeltu huolellisesti. Nämä suojeluprojektit aloitettiin vuonna 1960.
West Side Story

West Side Story on Arthur Laurentsin kirjoittama musikaali. Sen on säveltänyt Leonard Bernstein ja käsikirjoittanut Arthur Laurents, ja laulut on sanoittanut Stephen Sondheim. Alkuperäinen tuottaja, koreografi ja ohjaaja on Jerome Robbins. 
"West Side Storyn" juoni on saanut innoituksensa William Shakespearen näytelmästä "Romeo ja Julia", mutta tapahtumat sijoittuvat 1900-luvun New Yorkiin. Musikaalin ensi-ilta oli Washingtonissa 19. elokuuta 1957, mutta Broadway-ensi-iltansa se sai Winter Garden -teatterissa 26. syyskuuta 1957. Musikaalia esitettiin 732 kertaa ennen sen kiertueelle siirtymistä. "West Side Story" oli alusta asti aikansa suosituimpia musikaaleja. 
Nykyään "West Side Storya" esitetään edelleen säännöllisesti teattereissa kautta maailman. Lisäksi Bernsteinin säveltämä musiikki on erittäin suosittua. Musikaalin tunnetuimpia lauluja ovat ”America”, ”Maria”, ”Tonight” ja ”Somewhere”. Bernstein kokosi vuonna 1961 musikaalin pohjalta orkesterisarjan "Sinfonisia tansseja West Side Storysta" ("Symphonic Dances from West Side Story"), joka on ollut monien sinfoniaorkesterien ohjelmistossa. Varsinkin osa ”Mambo” on ollut suosittu myös erillisenä kappaleena.
Vuonna 1984 säveltäjä Bernstein äänitti uudelleen musikaalin toimien ensi kertaa oman musiikkinsa kapellimestarina. Hän sai levystään Grammy-palkinnon vuonna 1985. 
Musikaaliin perustuen on tehty kaksi samannimistä elokuvamusikaalia. Ensimmäinen sai ensi-iltansa vuonna 1961, jonka ohjasivat Jerome Robbins ja Robert Wise. Elokuva sai 10 Oscar-palkintoa muun muassa parhaasta elokuvasta. Vuoden 2021 elokuvan on ohjannut Steven Spielberg.
Hahmot.
Tarinan roolihahmot ovat:
"West Side Story" Suomessa.
Suomessa "West Side Storya" esitettiin ensimmäistä kertaa lontoolaisen His Majesty's Theatren vierailuesityksenä kesällä 1962. Suomeksi "West Side Storya" esitettiin ensi kertaa Tampereen Teatterissa loppuvuodesta 1963. Tampereen Teatterin "West Side Storyssa" esiintyivät muun muassa Kaija Sinisalo (Maria), Tapani Perttu (Tony), Anja Räsänen (Anita), Yrjö Järvinen (Riff) ja Olavi Niemi (Bernardo).
Luettelo osmanien Euroopassa käymistä sodissa

Osmanien valtakunta (nykyinen Turkki) kävi Euroopassa useita sotia aina 1300-luvulta vuonna 1918 tapahtuneeseen hajoamiseen. Luettelosta on jätetty pois sisällissodat.
The Circus (Erasuren albumi)

The Circus on brittiläisen synthpop-yhtye Erasuren huhtikuussa 1987 julkaistu toinen studioalbumi. Flopanneen debyyttialbumi "Wonderlandin" jälkeen "The Circus" oli yhtyeen kaupallinen läpimurto, ja neljän hittisinglen myötä myös yhtyeen pisimpään Ison-Britannian albumilistalla pysynyt julkaisu. 
Albumin on tuottanut Flood yhdessä Vince Clarken kanssa, ja se edustaa soundillisesti yhtyeen alkuaikojen tyypillistä, digitaalisen Fairlight CMI:n käyttöön perustuvaa äänimaailmaa.
The Two Ring Circus

The Two Ring Circus on brittiläisen synthpop-yhtye Erasuren vuonna 1987 julkaistu yhdistetty live- ja remix-albumi, joka sisältää remixejä ja live-versioita yhtyeen kahden aikaisemman albumin "(Wonderland, The Circus)" kappaleista, sekä live-version ABBAn kappaleesta "Gimme! Gimme! Gimme!".
Tupla-albumina julkaistu vinyyliversio ei sisällä liveversioita.
Singlet ja niiden listasijoitukset.
"The Two Ring Circus" -albumilta ei julkaistu singlejä.
Taikaesine

Taikaesine eli taikakalu eli fetissi (vanh. "fetišši" &lt; 'taikakalu' &lt; 'keinotekoinen') on taikuuteen tai yliluonnolliseen uskomukseen liittyvä esine, jolla uskotaan olevan yliluonnollisia voimia tai yhteys yliluonnolliseen. Taikaesineiden palvontaa kutsutaan "fetisismiksi".
Yliluonnollisten voimia käsittäminen joidenkin esineiden ominaisuuksiksi tuo (kuvitellut) yliluonnolliset voimat helpommin käsiteltäviksi, hallittaviksi ja ymmärrettäviksi. Monen taikaesineen voima on sen kyvyssä olla yhteydessä johonkin yliluonnolliseen olentoon, kuten jumalaan, ja saada ne toimimaan taikaesineen haltijan eduksi. Tällaisia ovat varsinkin monet suojelevat onnenkalut. Toisten esineiden voima on niissä itsessään. Tällaisiin esineisiin on usein kuviteltu varastoituvan, ja niistä on ajateltu tarvittaessa purkautuvan yliluonnollisia voimia hieman akkujen tapaan. Jotkut taikaesineet ovat erityisen taikavoimaista ainesta, kuten luuta. Toisten voima on niiden muodossa tai alkuperässä. Vainajan voimia on arveltu voitavan käyttää vainajan hallussa olleiden esineiden tai jopa vainajan ruumiinosien kautta.
Eräs yleinen taikakalujen tyyppi on taikasauva, pitkänomainen esine, jolla yleensä osoitettiin kohdetta, johon yliluonnollisten voimien tahdottiin vaikuttavan. Amuletti on suhteellisen pieni, yleensä kaulassa kannettava korua muistuttava taikakalu. Idoli eli "kuva" on ihmistä tai muuta olentoa esittävien taikakalujen ja jumalankuvien yleistävä ja jokseenkin epätarkka nimitys, joka kätkee alleen niin jumalankuvia kuin oikeiden ihmistenkin kuvia ja monenlaisia merkityksiä. Voodoo-uskonnon piiriin liittyy ihmistä esittävän nuken vahingoittaminen esimerkiksi neuloilla ihmisen itsensä vahingoittamiseksi.
Monille kristityille tärkeä taikaesine on ristiä tai ristinnaulittua Jeesusta kuvaava amuletti. Ristin toivotaan tuovan Jumalan suojelusta, vaikka esimerkiksi virallisen protestanttisen käsityksen ja uskontulkinnan mukaan ristillä esineenä ei ole yliluonnollista merkitystä; ristin tarkoitus on vain muistuttaa kristittyä itseään pyhistä asioista, tai osoittaa kristityn vakaumus muille ihmisille. 
Ortodoksisessa kristinuskossa uskotaan pyhien kuvien eli ikonien ihmeitä tekeviin taikavoimiin. Pyhäinjäännökset ovat uskonnollisilta merkkihenkilöiltä jääneeksi väitettyjä esineitä tai ruumiinosia, joilla uskotaan olevan yliluonnollisia voimia tai merkityksiä. Näihin uskotaan varsinkin katolisessa kristinuskossa.
Suomalaisia taikaesineitä.
Suomessa on tunnettu monenlaisia taikaesineitä vielä yleisesti 1800-luvulla. Tällaisia olivat esimerkiksi yhteenkasvaneet oksat, korpinkivet, käärmeenkivet ja ukonvaajat. Myös eläinten osia käytettiin, esimerkiksi karhun, kotkan, käärmeen ja lepakkojen ruumiinosia ja jäniksenkäpäliä. Edelleen teräviä esineitä ja metalleja on käytetty. Vielä nykyisinkin käytetään esimerkiksi hevosenkenkiä. Esihistoriallisella ajalla ja historiallisen ajan taitteessa on uskonnollisena- ja taikaesineenä pidetty Ukko ylijumalan kirvestä tai vasaraa kuvaavia amuletteja, ukonkirveitä. Esihistoriallisena aikana tiedetään käytetyn myös karhun hampaita.
The Innocents

The Innocents on brittiläisen synthpop-yhtye Erasuren kolmas studioalbumi.
"The Innocents" oli Erasuren lopullinen läpimurto ja ensimmäinen yhtyeen viidestä perättäisestä albumilistaykkösestä kotimaassaan Isossa-Britanniassa, jossa se myi triplaplatinaa. USA:ssa levy myi platinaa. Albumin päätuottajana toimi aiemmin mm. New Orderin ja Pet Shop Boysin kanssa työskennellyt 80-luvun supertuottaja Stephen Hague.
Alune

Alune on Indonesiassa puhuttava uhanalainen kieli. Se kuuluu austronesialaisten kielten malaijilais-polynesialaiseen kieliryhmään. Alune on ensisijainen kieli 27 kylässä Molukkien saarilla, Indonesiassa. Yhteensä kielellä on yli 17 000 puhujaa (2000). Suurin osa heistä asuu Seramin saarella.
Tunnettuja murteita alunella on viisi. Kielen katsotaan olevan uhanalainen.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti on käännetty aluneksi vuonna 2012.
Molukit

Molukit () on saariryhmä Indonesiassa Malaijien saaristossa. Saaret sijaitsevat Filippiineiltä etelään, Sulawesistä itään, Uudesta-Guineasta länteen ja Timorista pohjoiseen. Suurin osa saarista on vuoristoisia, ja joillakin on toimivia tulivuoria. Vuoteen 1999 saakka saaret muodostivat yhden provinssin, mutta nykyään ne jakautuvat Molukkien ja Pohjois-Molukkien provinsseihin. Pohjois-Molukkien provinssin merkittävimmät saaret ovat Halmahera, Obi, Morotai, Bacan, Ternate ja Tidore. Molukkien provinssi koostuu esimerkiksi Seramin, Burun, Ambonin, Bandan ja Wetarin saarista.
Saarten löytöretkien aikainen nimitys oli Maustesaaret, koska sieltä tuotiin Eurooppaan eksoottisia mausteita kuten muskottipähkinää ja mausteneilikkaa. Portugalilaiset asettuivat Molukeille ensimmäisinä eurooppalaisina vuonna 1512.. Tordesillasin sopimuksen mukaan maapallon itäpuoli, ja siten Molukit, kuuluivat Portugalille. Espanjalaiset kuitenkin uusien löytöretkien perusteella toivoivat löytävän saarille läntisen merireitin ja siten pyrkivät todistamaan saarien itse asiassa kuuluvan itselleen. 20.9.1519 Fernão de Magalhães varustikin viisi laivaa, "Molukkien armadan", ja lähti purjehtimaan Molukeille lännen kautta. Magalhães itse kuoli Filippiineillä ennen pääsyä Molukeille, mutta hänen laivastonsa kuitenkin pääsi saarille 1.5.1521, otti sieltä mausteita lastiksi, ja palasi Eurooppaan Afrikan eteläpuolitse purjehtien näin ensimmäisenä maailman ympäri. Magalhãesin retkikunta ei kuitenkaan onnistunut määrittämään Molukkien sijaintia eikä siten todistamaan saarien kuulumista Espanjalle.
Molukit (provinssi)

Molukit () on provinssi Indonesiassa. Se muodostuu Indonesian itäosissa, Sulawesin ja Uusi-Guinean saarten välissä sijaitsevasta Molukkien saariryhmän eteläosista. Saariryhmän pohjoisosat kuuluvat Pohjois-Molukkien provinssiin. Molukkien ja Pohjois-Molukkien provinssit olivat samaa provinssia vuoteen 1999, jolloin Molukkien saaristo jaettiin kahteen provinssiin.
Molukkien asukasluku on 1 358 300 (vuonna 2010) ja provinssin pinta-ala on 46 914 neliökilometriä. Molukit tunnettiin aiemmin Maustesaarina, joista eurooppalaiset siirtomaavallat tulivat etsimään mausteita 1500-luvulta lähtien.
Molukkien provinssi koostuu noin tuhannesta saaresta, joista merkittäviä ovat muun muassa Ambon, Babar, Buru, Saparua ja Seram. Molukkien provinssin pääkaupunki on Ambon, joka sijaitsee samannimisellä Ambonin saarella. Molukkien provinssia rajaavat merialueet ovat etelässä Molukkien ja Australian välissä olevat Arafuranmeri ja Timorinmeri, pohjoisessa Seraminmeri. Provinssin eteläisimpien ja pohjoisimpien saarien väliin jää Bandanmeri.
Molukkien eteläisillä saarilla toimi vuosina 1950–1963 Etelä-Molukkien tasavalta -niminen separatistinen hallitus, jonka Indonesia kukisti.
Robert Doornbos

Robert Michael Doornbos (s. 23. syyskuuta 1981 Rotterdam) on alankomaalainen autourheilija. 
Ura.
Alkuvaiheet pienissä formulasarjoissa.
Doornbos harrasti alun perin tennistä, mutta vuoden 1998 Belgian osakilpailun seuraamisen jälkeen päätti ryhtyä pikaisella aikataululla kilpa-ajajaksi. Britannian Vauxhall-Lotus -talvisarjan toisen sijan ja muutaman vuoden 2000 Formula Fordin myötä hän oli heti seuraavana vuonna Formula 3-sarjoissa, jossa ajoi vuosien 2001–2003 aikana kaksi voittoa. Vuosina 2002–2003 Doornbos ajoi kolmesti palkintosijoille Lausitzilla, Hockenheimilla ja Magny-Coursilla järjestetyissä kilpailuissa. Vuonna 2004 Doornbos kilpaili International Formula 3000 -sarjassa ajamalla avauskilpailussaan San Marinon osakilpailussa palkintokorokkeelle, voittaen Belgian osakilpailun ja sijoittuen sarjan kolmanneksi. Vuosina 2004–2005 hän toimi myös Formula 1 -talli Jordanin kolmoskuljettajana.
Formula 1.
Doornbosin ensiesiintyminen F1-kuljettajana tapahtui vuoden Saksan osakilpailussa, kun hän korvasi Minardi -tallissa itävaltalaisen Patrick Friesacherin ja sai tallikaverikseen myös alankomaalaisen Christijan Albersin. Ensimmäisessä kilpailussaan hän kolaroi muun muassa Jacques Villeneuven kanssa ja ajoi kahdeksantenatoista maaliin.
Doornbos toimi Red Bull -tallin testi- ja kolmantena kuljettajana perjantain harjoituksissa . Italian GP:n 2006 jälkeen Red Bull päätti korvata tallin kakkoskuljettajan itävaltalaisen Christian Klienin Doornbosilla. Niinpä Doornbos kilpaili Red Bullilla kauden kolme viimeistä kilpailua. Kaudella 2007 Doornbos jatkoi Red Bullin riveissä testikuskina. Toisena testikuskina ajoi saksalainen Michael Ammermüller. Doornbos ei saavuttanut F1-urallaan yhtään MM-pistettä ja oli parhaimmillaan kahdesti 12.
Siirtyminen muihin sarjoihin.
Jäätyään ilman ajopaikkaa F1-sarjassa Doornbos kilpaili Champ Car -sarjassa vuonna 2007 saavuttaen kaksi voittoa, sarjan kolmostilan sekä Vuoden tulokas -palkinnon. Seuraavana vuonna hän kilpaili Superleague Formula -sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Hän kilpaili myös A1 Grand Prix -sarjassa kaudella 2008-2009 voittamalla Portugalin sprinttikilpailun ja sijoittuen neljänneksi. Vuonna 2009 Doornbos kilpaili IndyCar Series -sarjassa ja ajoi saman vuoden Indianapolis 500-kilpailussa, joka päättyi 28. sijaan. Hän palasi Superleague Formula -sarjaan kausiksi 2010–2011.
Catch Thirtythree

Catch Thirtythree on ruotsalaisen metal -yhtye Meshuggahin albumi. Se on konseptialbumi, joka sisältää periaatteessa yhden kappaleen, joka on kuitenkin jaettu kolmeentoista osaan. Meshuggahin jäsenet itse pitävät albumia kokeellisena, tosin varsinkin yhtyeen toinen kitaristi Mårten Hagström pitää sitä yhtyeen onnistuneimpana tuotoksena. Yhtye on päättänyt soittaa konserteissaan ainoastaan "In Death - Is Life" ja "In Death - Is Death" -osioista tehtyä sovitusta.
Tämä on myös ensimmäinen Meshuggahin albumi, jossa rummut on ohjelmoitu tietokoneella ezDrummerin Drumkit from Hell -ohjelmaa käyttäen. Yhtyeen rumpali Tomas Haake oli Drumkit from Hell -ohjelman rumpujen äänityksessä mukana, joten ohjelmoitujen rumpujen äänimaailma on kuitenkin lähellä Meshuggahin konkreettisesti äänitettyjen rumpujen ääniä. Syynä ohjelmoituihin rumpuraitoihin on yhtyeen mukaan se, että "Catch Thirtythree" muuttui niin paljon sitä äänittäessä, että jos rummut olisi tehty aitona, äänityssessiot olisivat kestäneet ikuisuuden. Täten rumpali Haaken työnä levyllä on vain puhutut äänet kappaleiden joissakin osioissa (esimerkiksi kappaleessa "Mind's Mirrors").
"Catch Thirtythree" on tyyliltään paljon poikkeavampi albumi kuin aikaisemmat. Sen tunnelma on entistä hypnoottisempi ja toistavampi. Tämä johtuu osittain varmasti siitä, että kitararaitoja on päällekkäin välillä kymmenkunta, ja kitaratkin ovat kahdeksankielisiä. Mukana on kuitenkin melkein Meshuggahin tavaramerkiksi noussut tarkka ja yhtäkkisesti vaihtuva rytmittely. Sanoitukset keskittyvät lähinnä erilaisiin paradokseihin.
Nimi Catch Thirtythree tulee mitä luultavimmin arvoituksesta Catch 22, joka perustuu Joseph Hellerin romaaniin. Levyä kutsutaan myös "Catch 33":ksi ja "Catch Thirty-Three":ksi, kirjoitusasu vaihtelee usein, mutta levyn kannessa se on Thirtythree.
Kokoonpano.
Lisäksi yhtye yhdessä ohjelmoi albumin rummut.
Sjón

Sigurjón ”Sjón” Birgir Sigurðsson (s. 27. elokuuta 1962) on islantilainen muusikko ja kirjailija. Hänen romaaneihinsa kuuluvat muun muassa "Sinun silmäsi näkivät minut" (1994), "Skugga-Baldur" (2003), "Argon lastu" (2005) ja "Poika nimeltä Kuukivi" (2013). Sjón sai vuonna 2005 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon kertomuksellaan "Skugga-Baldur". 
Ura.
Sjón oli 1990-luvulla Sugarcubes-yhtyeen perustajia. Ateenan olympialaisissa 2004 kuultiin Sjónin sanoittamia lauluja, jotka esitti Sugarcubesin aikainen yhtyekaveri Björk. Vuonna 2001 hän oli Oscar-ehdokkaana Lars von Trierin musikaalidraama "Dancer in the Darkin" sanoituksista. 
Suurena Muumi-fanina Sjón on tehnyt kappaleen "The Comet Song" yhdessä Björkin kanssa elokuvaan "Muumi ja punainen pyrstötähti" (2010). Myös Björk on Muumi-fani.
Alun perin Sjónilla ei ollut tarkoitus kirjoittaa trilogiaa, mutta hän tuli sanoneeksi ääneen suunnittelevansa sellaista, niinpä jotkut alkoivat odottaa. Odotuksen paineissa hän sitten kirjoitti trilogian, tosin siihen meni 25 vuotta. Se julkaistiin vuonna 2019 suomeksi yhtenä niteenä "CoDex 1962". Häntä on toisinaan veikkailtu Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Pohjois-Molukit

Pohjois-Molukit () on Molukkien saariryhmän pohjoisimmista saarista muodostuva Indonesian provinssi. Se syntyi vuonna 1999, kun Molukkien saariryhmä päätettiin jakaa kahdeksi maakunnaksi, Molukkeihin ja Pohjois-Molukkeihin. Pohjois-Molukkien saaret sijaitsevat Sulawesin ja Uusi-Guinean saarten välissä. Pohjoispuolella on Filippiinienmeri ja eteläpuolella Seraminmeri.
Pohjois-Molukkien pääkaupunki on Sofifi, joka sijaitsee Halmaheran saarella. Asutetuin kaupunki on kuitenkin Ternate, joka sijaitsee samannimisellä Ternaten tulivuorisaarella. Pohjois-Molukeilla on noin 990 500 asukasta (vuonna 2010) ja provinssin pinta-ala on 31 983 neliökilometriä.
Provinssin väestö koostuu useista eri etnisistä ryhmistä, joista mikään ei muodosta selkeää enemmistöä. Runsasväkisimmät ovat Sula-, Makian-, Galela- ja Buton-kansat.
Anutan kieli

Anuta on austronesialainen kieli, jota puhutaan Anutan saarella, Salomonsaarilla. Se kuuluu oseanialaiseen kieliryhmään ja sen läheisimpiä sukulaiskieliä on muun muassa tikopia. 
Anutaa puhuu äidinkielenään 270 ihmistä (1999). Kielen sisällä ei tiedetä olevan murre-eroja.
Kairiru

Kairiru on Papua-Uudessa-Guineassa puhuttava austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään yli 3200 ihmistä (vuonna 2000). Suurin osa kielen puhujista puhuu myös tok pisiniä. Kieli luokitellaan uhanalaiseksi. Kairirun lähimpiä sukulaiskieliä ovat kaiep ja terebu.
Kairirua kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Zonta International

Zonta International (ZI) on kansainvälinen palvelujärjestö, jonka tavoitteena on edistää naisten oikeudellista, poliittista, taloudellista, koulutuksellista, terveydellistä ja ammatillista asemaa kansainvälisellä ja paikallisella tasolla sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien oikeudenmukaista toteutumista kaikkialla maailmassa. Zonta Internationalin missio ja visio on uudistettu tammikuussa 2015. Sen mukaisesti päämääränä on voimaannuttaa naiset toimimaan yhteiskunnassa täydellä kapasiteetillaan tasa-arvoisina miesten kanssa.
Zonta International perustettiin vuonna 1919 Buffalossa Yhdysvalloissa, ja toiminta on levinnyt sen jälkeen 68 maahan, jotka on jaettu 32 piiriin. Suomen ja Viron Zonta-kerhot muodostavat Zonta International Piiri 20:n. 
Helsingissä toimi niin sanottu Torstaikerho jo vuonna 1934. Tästä ryhmästä tuli Suomen ensimmäinen Zonta-kerho vuonna 1947. Vuonna 2013 kerhoja oli Suomessa 61 ja Virossa neljä kerhoa. Jäseniä piiri 20:ssä oli vuonna 2020 noin 1 400.
Suomessa Zontat ovat organisoineet muun muassa valtakunnallisia Keltaisen Ruusun kampanjoita, joiden tuotto on aina käytetty kokonaisuudessaan naisten ja tyttöjen hyväksi. Tunnettu kampanja on Luetaan yhdessä, jota Piiri 20 rahoitti ja organisoi opetusta yhdessä silloisen Suomen Unifemin kanssa. Luetaan yhdessä -kampanjan myötä maahanmuuttajanaisia opetettiin lukemaan ja autettiin integroitumaan suomalaiseen yhteiskuntaan. Kampanja sai uraauurtavasta työstään muun muassa NNKY:n 11 000 euron palkinnon. Nykyisin Suomen Akateemisten Naisten Liitto jatkaa kampanjaa kulttuurirahastojen tuella.
Zonta Internationalin suomalaisia kunniajäseniä ovat Elisabeth Rehn ja Helvi Sipilä. Sipilä toimi Zonta Internationalin presidenttinä vuosina 1968–1970. Hän oli ensimmäinen Yhdysvaltojen ulkopuolelta valittu presidentti. Zonta Internationalin presidenttinä on toiminut myös suomalainen Annikki Mäkinen vuosina 1984–1986. Zonta Internationalin kansainvälisen hallituksen jäseninä on toiminut viisi suomalaista: Sinikka Heiskanen, Eija Salo, Leena Kankainen, Kirsi Nickels ja Salla Tuominen. 
Salla Tuominen toimii kaudella 2020–2022 Zonta Internationalin ja Zonta International Foundationin (Zonta Foundation for Women) hallitusten varapuheenjohtajana (Vice President).
FC Steaua Bukarest

FC FCSB [] (rom. "FC FCSB") on vuonna 1947 perustettu romanialainen jalkapallojoukkue. Steaua perustettiin 1947 Romanian kuninkaallisten asevoimien komentajan, kenraali Mihail Lascărin käskystä. Steaua-nimeä (suomeksi "tähti") on käytetty vuodesta 1961. Se pelaa kotiottelunsa Bukarestin Ghencea-stadionilla. Joukkueen värit ovat sininen ja punainen. 
FCSB on Romanian jalkapalloilun kaikkien aikojen menestynein seura. Se on voittanut maan mestaruuden 23 kertaa. Steaua oli myös ensimmäinen itäeurooppalainen joukkue, joka voitti jalkapallon Euroopan cupin. Tuo tapahtui vuonna 1986, jolloin se kaatoi FC Barcelonan loppuottelussa. Aiemmin puolivälierissä Steaua oli kukistanut suomalaisen FC Kuusysin. Vuonna 1989 Steaua pelasi jälleen Euroopan cupin loppuottelussa. AC Milan oli kuitenkin siinä vahvempi.
Nykyään Steaua ei ole Euroopan laajuisesti yhtä merkittävä tekijä kuin 1980-luvulla. Seura jakaantui vuonna 2017 kahtia vuosia kestäneen nimiriidan takia. Pääsarjassa pelaava yksityisen liikemiehen omistama joukkue menetti oikeuden Steauan nimen ja tunnuksen käyttöön esiintyen nykyään nimellä "FCSB", asevoimien yhteyteen edelleen kuuluvan emoseuran tukema jalkapallojoukkue "CSA Steaua Bukarest" puolestaan pelaa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.
Yamaha DX7

Yamaha DX7 on digitaalinen FM-syntetisaattori, jota Yamaha valmisti vuosina 1983–1989. DX7 oli ensimmäinen kaupallisesti menestyksekäs digitaalisyntetisaattori, ja rinnakkaismalleineen se on edelleen yksi kaikkien aikojen myydyimmistä syntetisaattoreista Korg M1:n ja Roland D-50:n ohella. DX7 oli myös yksi ensimmäisistä MIDI-laitteista ja vaikutti ratkaisevasti MIDI-standardin läpimurtoon. Yamaha DX7 oli 1980-luvulla yhdessä Rolandin TR-sarjan rumpukoneitten kanssa historian mullistavimpia sähköisiä soittimia.
DX7:n ääntä on kuultavissa lukuisien eri yhtyeitten ja artistien kappaleissa. Erityisesti DX7:n paljon käytetty heleä pianoääni (E. Piano 1) sekä bassoääni (Bass 1) ovat selvästi erotettavissa ja tunnistettavissa useista 1980-luvun, ja monista uudemmistakin kappaleista.
DX7:n perintö on yhä kuultavissa erityisesti populaarimusiikissa. Monet artistit ovat säilyttäneet alkuperäisen DX7:n kokoonpanossaan, vaikka nykyään on tarjolla lukuisia uusiakin syntetisaattoreita joista löytyy täysin vastaavanlaisia soundeja erilaisine variaatioineen.
Yamaha DX7 on suhteellisen hankala ohjelmoitava johtuen vaikeasti hahmotettavasta käyttöliittymästä parametrien ohjauksessa. Sen täydellinen hallinta vaatii paljon perehtymistä.
Puhtaasti analogisiin syntetisaattoreihin verrattuna DX7:n etuja olivat digitaalisen laitteen tarjoamat muistipaikat luoduille sointiväreille ja vireen tarkkuus sekä äänen kirkkaus.
Tekniikkaa.
Yamaha DX7:n ominaisuuksiin kuuluvat MIDIn lisäksi kosketusherkkyys ("velocity") ja polyfonia eli monen äänen soittaminen yhtäaikaa. "Tekniikan Maailman" vertailutestissä vuonna 1986 mukana olleessa DX7:ssä oli viiden oktaavin koskettimisto, kitaran kielen venytystä vastaava "pitch bender", "split" eli koskettimiston jako kahdeksi alueeksi, modulaatiopyörä, pedaali ja puhallinsuukappale sekä kiinteitä soundeja kahdella ROM-kasetilla yhteensä 128 ja ohjelmoitavia soundeja yhdellä RAM-kasetilla 32. Laitteen paino oli 14,5 kg. Vertailutestissä olivat mukana myös syntetisaattorit Casio CZ-101/1000 ja CZ-5000, Korg Poly-800 II ja DW-8000, Roland αJuno 1, Siel DK-80 ja Yamahan halvempi malli DX-21.
Naaba

Naaba on Nepalissa puhuttava tiibetiläis-burmalainen kieli. Vuonna 1985 sitä puhui äidinkielenään noin viisisataa henkilöä. Puhujat ovat pääasiassa buddhalaisia. Useimmat puhujat ovat kaksikielisiä lhomin kanssa. 
Kielellä ei ole virallista kirjallista standardia.
Timorin kieli

Timor (omakielinen nimi: uab meto) on Timorin saaren länsiosassa, Indonesiassa puhuttava austronesialainen kieli. Sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat muun muassa baikeno ja termanu. Kielen ei katsota olevan uhanalainen. Kiellä on myös jonkin verran puhujia Itä-Timorin puolella, Oecussi-Ambenossa. Kieltä puhuu äidinkielenään noin 700 000 ihmistä (2009). 
Timorilla on useita murteita ja jopa yksittäisillä kylillä voi olla omat murteensa.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
1900-luvun filosofia

1900-luvulla filosofia toi mukanaan mullistuksia, jotka synnyttivät erilaisia keskenään ristiriitaisia filosofisia suuntauksia, mitä tulee filosofien suhteeseen tiedon perusteisiin ja erilaisiin absoluuttisiin totuuksiin. Klassiset itsestäänselvyydet heitettiin useimmiten menemään, ja filosofian kohteeksi tulivat uudet yhteiskunnalliset, taloudelliset, tieteelliset, eettiset ja loogiset ongelmat. Tämän seurauksena 1900-luvun filosofia voidaan kuvata joukkona erilaisia suuntauksia, jotka ovat pyrkineet eri tavoin poistamaan, säilyttämään tai uudistamaan aiemmin kuviteltuja rajoitteita.
Tieteenfilosofia, matematiikan filosofia ja epistemologia ovat kehittyneet suuntiin, jotka vaikuttavat osittain toistensa vastustajilta, mitä tulee muun muassa suhteessa tietoisuuteen. Tämä näkyy muun muassa vuosisadan alkupuolella syntyneiden analyyttisen filosofian ja fenomenologisen ajattelun eroissa.
Vandaalin kieli

Vandaali on nykyään kuollut germaanikieli, jota puhuivat vandaalit. Sen tiedetään kuuluneen itägermaanisiin kieliin ja se oli mahdollisesti läheistä sukua gootille. Joitakin vandaalinkielisiä fraaseja ja erisnimiä tunnetaan yhä.
Vandaalinkielisiä tekstejä ei ole säilynyt, eikä ole edes varmaa, kirjoitettiinko vandaalin kieltä lainkaan. 
Tunnettu saksalainen lingvisti Ferdinand Wrede (1863–1934) oli vakavasti kiinnostunut vandaalien käyttämästä kielestä ja yritti tutkia sitä. Hän julkaisi saksankielisen kirjoituksen "Über die Sprache von Wandalen" vuonna 1886.
Kuumia aaltoja

Kuumia aaltoja on MTV3-kanavalla syksyllä 2003 lähetetty suomalainen 15-osainen televisiosarja. Se jäi Spede Pasasen uran viimeiseksi tuotantopäätökseksi. Sarjan jaksot nähtiin uusintana kesällä 2005.
Anna-Leena Härkösen käsikirjoittama draamakomedia kertoo helsinkiläisestä kampaajasta Jutta Kinnulasta, joka käy läpi myöhäiskeski-iän kriisiä. Hänen aikuinen poikansa muuttaa sarjan alussa kotoa pois. Sarja seuraa Jutan hektisiä työpäiviä kampaamossa ja haparoivia miessuhteita.
Juttaa näyttelee Hannele Lauri. Muissa pääosissa ovat Sanna Saarijärvi, Markku Nenonen ja Mikko Rasila.
Jalostus

Jalostus voi tarkoittaa esimerkiksi:
Kim Borg

Kim Borg (7. elokuuta 1919 Helsinki – 28. huhtikuuta 2000 Humlebæk, Tanska) oli suomalainen oopperalaulaja (basso), säveltäjä ja lauluprofessori. Borgia pidetään yhtenä aikansa arvostetuimmista suomalaistaiteilijoista. Borg käytti värikästä ja syvää bassoaan erittäin intensiivisesti, väkevästi eläytyen. Lisäksi hänessä oli todellista lavakarismaa, mikä olikin yksi hänen suosionsa salaisuuksista.
Elämä.
Kim Borgin isä oli arkkitehti Kaarlo Borg. Hänen veljiään olivat sisustusarkkitehti Olli Borg ja musiikkituottaja Jaakko Borg. Borg valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1946, mutta sen jälkeen hän keskittyi laulu- ja musiikkiopintoihin Sibelius-Akatemiassa. Luonteeltaan leikkisä ja räiskyvä Borg kutsui itseään taustaansa viitaten ”ikuiseksi teekkariksi”. Borg toimi myös jonkin aikaa ammattimaisena valokuvaajana sekä jatkosodassa TK-komppanian valokuvaajana.
Läpimurtonsa Borg teki Kööpenhaminan kuninkaallisessa teatterissa vuonna 1952. Vuonna 1959 hän esiintyi ensimmäisenä suomalaisena mieslaulajana arvostetussa New Yorkin Metropolitanissa. Hänet palkittiin vuonna 1962 Pro Finlandia -mitalilla. Borg lopetti aktiivisen laulajanuransa jo 1960–1970-luvun taitteessa ja toimi sen jälkeen Kööpenhaminan kuninkaallisen musiikkikorkeakoulun professorina 1972–1989. Hän opetti laulu-uralle aikovia omassa televisio-ohjelmassaan Suomessa.
Kim Borgin huippusuorituksiin kuuluivat muun muassa nimirooli Modest Musorgskin oopperassa "Boris Godunov", Ruhtinas Greminin rooli Pjotr Tšaikovskin "Jevgeni Oneginissa", ylipappi Sarastro W. A. Mozartin "Taikahuilussa" sekä Mefisto Charles Gounod’n "Faustissa". Borg teki 1950- ja 1960-luvulla useita levytyksiä saksalaiselle Deutsche Grammophon -levymerkille. Hänen levytystuotantonsa ulottuu ooppera-aarioista ja yksinlauluista hengellisiin lauluihin ja joululauluihin. Uransa alkuvaiheessa vuonna 1945 hän levytti salanimellä Timo Poro kaksi Toivo Kärjen säveltämää ja Kerttu Mustosen sanoittamaa foxtrotia ”Nuoren miehen lauantai” ja ”Täyttä laukkaa”.
Populaarikulttuurissa.
Suurelle yleisölle Kim Borgin nimi lienee tutuin elokuvasta Uuno Turhapuro armeijan leivissä (1984). Opettaessaan tennistä everstin tyttärelle (Hannele Lauri) Uuno (Vesa-Matti Loiri) toteaa, että "ei kukaan ole Kim Borg syntyessään" sekoittaen näin Kim Borgin ja tennispelaaja Björn Borgin toisiinsa.
Sävellykset.
Sävellykset ilman opusnumeroa
Lisäksi useita orkestrointeja sekä kansanlaulusovituksia.
Diskografia.
Tässä ovat vain ne julkaisut, joissa Kim Borg on ainoa laulaja, muut on listattu kirjan "Muistelmia" liitteenä.
Aiheesta muualla.
[[Luokka:Suomalaiset bassot]]
[[Luokka:Suomalaiset säveltäjät]]
[[Luokka:Suomalaiset sanoittajat]]
[[Luokka:Suomalaiset professorit]]
[[Luokka:Suomalaiset insinöörit]]
[[Luokka:Pro Finlandia -palkitut]]
[[Luokka:Vuonna 1919 syntyneet]]
[[Luokka:Vuonna 2000 kuolleet]]
Sörsselssön

Sörsselssön on yksi Uuno Turhapuro -elokuvien päähahmoista. ”Insinjööri” Sörsselssöniä esitti Simo Salminen. Kahdessa viimeisessä Turhapuro-elokuvassa nimi esiintyi muodossa "Sörsselsson". 
Ensimmäisessä "Uuno Turhapuro" -elokuvassa nimi oli vielä Lettunen ja elokuvissa "Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon" ja "Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy" nimenä oli Lörsson. 
Koulutukseltaan Sörsselssön, oikeammin Huugo Sörsselssön, on diplomi-insinööri, mutta työskentelee silti Härskin kanssa autokorjaamolla. Hahmo ei esiintynyt lainkaan elokuvissa "Professori Uuno D.G. Turhapuro" ja "Lottovoittaja UKK Turhapuro". Jälkimmäisessä Simo Salminen esitti Uunon Jaska-nimistä mökkinaapuria. Sörsselssön vakiintui hahmon nimeksi elokuvassa "Uuno Turhapuron aviokriisi".
Sörsselssön on toiminut myös muun muassa ikkunanpesijänä, yksityisetsivänä ja talonmiehenä. Hän on sotilasarvoltaan reservin kersantti, kuten myös Hartikainen. Sörsselssön harrastaa kulttuuria, erityisesti runojen kirjoittamista, joskin monet runoista ovat jääneet kesken.
Sörsselssön on joissain elokuvissa hieman yksinkertainen, ja helposti suostuteltavissa mukaan Uunoon liittyviin hankkeisiin. Toisaalta Sörsselssön on myös varsin viinaan menevä, ja humalassa hän saattaakin itse olla ongelmien aiheuttaja.
Sörsselssönin vaimot vaihtelivat hyvin moneen kertaan. Vaimoja ovat esittäneet Seela Sella, Helena Notkonen, Hellevi Seiro, Riitta Väisänen, Satu Silvo sekä Rita Polster.
Härski Hartikainen

Härski Hartikainen on yksi Uuno Turhapuro -elokuvien päähahmoista. Härski Hartikaista esitti Spede Pasanen. 
Hartikainen työskentelee autokorjaamolla mekaanikkona yhdessä Sörsselssönin kanssa. Heidän työpaikkansa sijaintia ei elokuvissa mainita, mutta kuvauspaikkoina käytettiin korjaamoa Pikku-Huopalahden kaatopaikkaa ja toista Hevossalmessa.
Välillä auton rassaamiset ovat saaneet jäädä, kun miehet ovat siirtyneet muun muassa ikkunanpesijöiksi, hätäaputöihin, yksityisetsiviksi tai kun he joutuvat armeijaan kertausharjoituksiin. Hänellä on myös ollut yritys "Hartikaisen moottori ja Sörsselssönin autokorjaamo," ilmeisesti juuri Sörsselssönin kanssa. Härski on Sörsselssönin tapaan sotilasarvoltaan reservin kersantti. 
Hartikainen on myös nimittänyt itsensä yhdessä Sörsselssönin kanssa asiantuntijaksi, joka antaa virallisen lausunnon asiasta kuin asiasta, maksua vastaan. Härski on pitänyt myös omaa radioasemaa nimeltä "Radio-Härski", jossa Uuno Turhapuro toimi radioreportterina. Sörsselssön työskentelee luonnollisesti Härskin ja Uunon kanssa samalla radioasemalla. Samalla Härski saa ystävineen luvan paikallistelevisioon sopimusehtona vuoristoneuvos Tuuran kanssa. Härski on myös keksijä; hänen keksintöjään on muun muassa säädettävä paino ja kaksikeulainen auto. Härski Hartikainen käyttää töissä joko keltaista tai harmaata työhaalaria ja mustaa päähinettä, joista hänet helposti tunnistaa. Yhtä tunnuksenomaista hahmolle on myös jatkuva tupakan poltto.
Härski on älykäs ja osaa ratkoa vaikeitakin ongelmia. Yleensä hän on empaattinen ja ystävällinen, vaikkakin vastustajiaan kohtaan Härski osaa olla myös juonikas ja voimakasluonteisena persoonana periksiantamaton. Elokuvassa "Uuno Turhapuro menettää muistinsa" Härski on hyvinkin itsepäinen ja aggressiivinen oman aatteensa vuoksi. Härski pyrkii itsepäisesti, koviakaan keinoja kaihtamatta edistämään maailmanrauhaa perustamalla rauhanyhdistyksen nimeltä "Rauhanturvaajat". Jäseniä yhdistykseen hän sai uhkailemalla ja nyrkillä hakkaamalla.
Härskillä on ainakin ollut vaimo, jota elokuvissa ei ole koskaan näytetty. Hänellä oli myös romanttinen suhde yksityisetsivä Pia Terävän kanssa elokuvassa "Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies", koska sama ammatti yhdisti heitä. 1980-luvulla Härski iski silmänsä Unelma Säleikköön, joka torjui tämän. Elokuvassa Uuno Epsanjassa Härski mitä ilmeisimmin itse ihastuu Sörsselssönille ”hankkimaansa” uuteen vaimoon, joka ajelee tämän kyydissä ympäri Helsinkiä hääpuku yllään.
Vuoden 2004 viimeisessä Uuno-elokuvassa "Uuno Turhapuro – This Is My Life" viitataan Hartikaisen kuolleen. This Is My Life -ohjelmasta voittamillaan rahoilla Uuno pystyttää kuitenkin näköispatsaan Hartikaisen muistoksi.
Hahmon filmografia.
Tv-sarjat:
Vääpeli Körmy

Vääpeli Körmy on suomalainen kuvitteellinen sotilashahmo, josta kertovia elokuvia on julkaistu viisi kappaletta. Vääpeli Körmy -elokuvat on käsikirjoittanut ja ohjannut Ere Kokkonen ja niiden nimiroolissa näyttelee Heikki Kinnunen. Kaikki viisi elokuvaa on esitetty myös televisiosarjoina.
Vääpeli Körmy on kuvitteellisessa Pääesikunnan unohtamassa Räyhänrannan varuskunnassa toimivan kolmannen sissikomppanian vääpeli, "komppanian äiti", jonka vastuulla ovat ylemmiltä upseereilta saapuvien käskyjen ja ohjeiden toteuttaminen sekä varuskunnan sotilaiden kouluttaminen. Körmy on sotilaallisen autoritäärinen hahmo, joka joutuu sekä varuskunnan sotilaiden käytännön pilojen uhriksi että ylempiensä toisinaan naurettavien käskyjen välikappaleeksi.
Vääpeli Körmy ei osaa sanoa d-kirjainta, vaan yleensä hän lausuu sen t:nä. Körmy-elokuvat on usein nimetty hänen puhetapansa mukaisesti, kuten esimerkiksi "Etelän hetelmät" tai "Vetenalaiset vehkeet".
Viiden Vääpeli Körmy -elokuvan lisäksi Heikki Kinnusen esittämä sotilashahmo on esiintynyt lyhyesti Ere Kokkosen ohjaamassa elokuvassa "Uuno Turhapuro herra Helsingin herra". Tässä elokuvassa nähtyä ravintolakohtausta käytettiin myös elokuvassa "Vääpeli Körmy ja vetenalaiset vehkeet".
Wonderland (Erasuren albumi)

Wonderland on brittiläisen synthpop-yhtye Erasuren, alun perin kesäkuussa 1986 Mute Records -levymerkillä julkaistu, debyyttilevy.
Albumi ei saavuttanut suurta kaupallista suosiota, eikä yksikään sen kolmesta singlejulkaisusta yltänyt alkuperäismuodossaan brittilistan Top-40:een, mutta yhtyeen myöhempien hittikokoelmien "Pop! The First 20 Hits" (1992) ja "Hits! The Very Best Of Erasure" (2003) yhteydessä julkaistut remix-versiot kappaleista "Who Needs Love Like That" (1992) ja "Oh L'Amour" (2003) ylsivät molemmat Top-20 listalle.
Heti julkaisun jälkeen monet pitivät albumia epäonnistuneena - erityisesti verrattuna Clarken aiempiin menestyslevyihin Depeche Moden ja Yazoon kanssa - mutta myöhemmin "Wonderland" on ottanut paikkansa arvostettuna 80-luvun synthpop-klassikkona.
Vince Clarke oli suunnitellut käyttävänsä joka kappaleessa eri laulajaa, mutta koska yhteistyö Andy Bellin kanssa sujui mainiosti, hänestä tuli Clarken pysyvä musiikillinen yhteistyökumppani. Kansitekstien tiedoista poiketen kaikki albumin kappaleet "Oh L'Amouria" lukuun ottamatta ovat yksin Vince Clarken kirjoittamia. Auttaakseen uuden laulajan alkuun Clarke antoi Bellille puolet kappaleiden tekijänoikeuksista.
KEDO

KEDO (, ) on 9. maaliskuuta 1995 Yhdysvaltojen, Etelä-Korean sekä Japanin kesken perustettu kansainvälinen järjestö. Järjestön tehtävänä on panna toimeen Yhdysvaltain ja Pohjois-Korean välistä vuonna 1994 laadittua puitesopimusta, jolla pyritään rajoittamaan Pohjois-Korean ydinvoimaohjelmaa, koska ydinvoimaohjelman tarkoituksena epäillään olevan ydinaseen kehittäminen.
Järjestön perustamisen jälkeen siihen on liittynyt uusia jäseniä seuraavasti:
Suomi oli järjestön ensimmäinen yleisjäsen. Suomi luopui jäsenyydestään vuonna 2001, jonka jälkeen Suomi päätti kanavoida oman osallistumisensa EU:n kautta.
Pietari II (Venäjä)

Pietari II (ven. "Петр II, Pjotr II"); (23. lokakuuta 1715 Pietari – 29. tammikuuta 1730 Moskova, Venäjän keisarikunta) oli Venäjän keisari vuosina 1727–1730.
Suku.
Pietarin isä oli Pietari I Suuren poika ja kruununperillinen Aleksei Petrovitš, hänen äitinsä oli Braunschweig-Wolfenbüttelin prinsessa Charlotte Christina Sophia (1694–1715). Äiti kuoli synnytyksen jälkeisiin komplikaatioihin kun poika oli vain 10 päivän ikäinen ja hän kasvoi vanhemman sisarensa suuriruhtinatar Natalia Aleksejevnan (1714–1728) kanssa isoisänsä Pietari I:n hovissa.
Pietari Suuri tuomitsi poikansa Aleksein kuolemaan, kun pojanpoika Pietari oli kolmevuotias. 
Keisari.
Pietari II nousi valtaistuimelle 12-vuotiaana. Hän vapautti saman tien isoäitinsä, Pietari Suuren ensimmäisen puolison, Jevdokija Fjodorovna Lopuhinan (1669–1731) vankeudesta Pähkinäsaaren linnasta. 
Pietari II hallitsi Venäjää vain kolme vuotta, hänet kruunattiin keisariksi 25. helmikuuta 1728 Uspenskin katedraalissa Moskovassa. 
Nuoren Pietari II:n lyhyelle hallituskaudelle oli tyypillistä hallitsijan vaikutusvallan heikkeneminen sisä- ja ulkopolitiikassa, koska teini-ikäinen keisari suhtautui välinpitämättömästi valtion asioihin. Todellinen valta oli korkeimman salaneuvoston (ven. Верховный тайный совет, "Verhovni taini sovjet") ja ruhtinas Aleksandr Menšikovin käsissä, ja useimmat arvohenkilöt harjoittivat hovijuonitteluja.
Aikalaisten mukaan murrosikäinen Pietari II oli kehittynyt fyysisesti poikkeuksellisen nopeasti, hän oli ylpeä ja salamyhkäinen ja luotti vain vanhempaan sisareensa Natalia Aleksejevnaan. Hän oli oikukas, pilkallinen ja mieleltään sapekas.
Hänelle oli järjestetty jo marraskuussa 1729 avioliitto, ja hänen kihlattunsa oli ruhtinatar Jekaterina Aleksejevna Dolgorukova, joka oli hänen oppi-isänsä Vasili Lukitš Dolgorukovin veljentytär. Sulhanen kuitenkin sairastui isorokkoon ja kuoli kaavailtuna hääpäivänä 14-vuotiaana. Hänen sisarensa oli kuollut tuberkuloosiin vuotta aiemmin 14-vuotiaana. Hänen hautansa on Moskovan Arkkienkelin katedraalissa.
Gopher

Gopher on Internetissä toimiva hajautettu informaationjakoverkko, jonka World Wide Web pääosin syrjäytti 1990-luvulla. Gopher käyttää saman nimistä verkkoprotokollaa tiedostojen siirtoon.
Verrattuna WWW:hen Gopher on hierarkkisempi. Gopher käyttää yksinkertaista muotoilematonta tekstitiedostomuotoa, joka voi sisältää hyperlinkkejä muihin dokumentteihin. Gopher-palvelimen valikko voi sisältää linkkejä tiedostoihin, linkkejä alihakemistoihin tai muille palvelimille ja navigointi muistuttaa lähinnä hakemiston selaamista. Tiedostot Gopher-palvelimilla ovat usein tekstimuotoisia. Toisaalta gopherilla voi jakaa millaisia tiedostoja vain, jos asiakasohjelma niitä osaa käsitellä.
Gopher on rajoittuneempi kuin HTTP:n ja HTML:n yhdistelmä, mutta myös kevyempi toteuttaa.
Vuonna 1993 Minnesotan yliopisto muutti ohjelmiston lisensointia, jonka jälkeen sen suosio oli laskusuunnassa.
Gopher-palvelimia indeksoi Nevadan yliopiston Veronica-niminen hakukone (Very Easy Rodent-Oriented Net-wide Index to Computer Archives).
Vuonna 2007 Gopher-palvelimia oli jäljellä 86.
2020-luvulla Gopherin suosio lähti uuteen nousuun ja palvelimiä oli vuonna 2020 lähes 400.
Tekniikka.
Gopherin kehitti Mark P. McCahillin johtama tiimi Minnesotan yliopistossa.
Ensimmäinen versio protokollasta ilmestyi vuonna 1991 ja vuonna 1993 sille julkaistiin RFC-dokumentti (). Gopher on suunniteltu asiakas-palvelin-arkkitehtuurille.
Gopherin URL on muotoa codice_1 (vertaa HTTP:n codice_2). URL:t on tosin määritelty Gopherin jälkeen, eikä se näytä niitä sisäisesti.
IANA on varannut portin numero 70 gopher-protokollalle.
Gopherin hyperteksti.
Gopherin valikoissa käytetään tekstitiedostoa, josta käytetään epävirallista nimeä gophermap.
Normaali teksti näytetään sellaisenaan. Tekstirivit ("selector line"), jotka sisältävät tabulaattori-merkkejä muodostavat linkkejä. Rivi alkaa yhdellä merkillä, joka kuvaa linkitettävän tiedoston tyyppiä. Heti sen perään kirjoitetaan linkin käyttäjälle näkyvä nimi, ja tabulaattorilla erotettuna polku, johon linkki viittaa. Lisäkenttiä käytetään toisille palvelimille linkitettäessä, jolloin niihin lisätään palvelimen isäntänimi ja portti.
Gopherin alkuperäinen määritelmä sisältää 14 linkin tyyppiä. Määriteltyjen tiedostojen joukko on erittäin rajoitettu sisältäen gophermap menun (linkin toiseen menuun), tekstitiedosto, BinHex (Mac), "binäärinen MS-DOS-tiedosto", uuencode-tiedosto, binäärinen tiedosto, GIF, muu kuvatiedosto. Lisäksi gopher voi linkittää telnet-palvelimelle, CCSO-hakepalveluun tai gopherin tekstihakuun (WAIS).
Eräät asiakasohjelmat saattavat tukea lisätyyppejä kuten ääni- tai videotiedosto, WAV, PDF, XML, RTF, "dokumentti". Gopher ei sisällä tukea linkitykselle WWW-palvelimelle, 
Gopherin tiedostonsiirto palauttaa tiedoston sellaisenaan, eikä sisällä mitään metadataa tiedostoista, joten niiden nimen ja tyypin päättely jää asiakasohjelman vastuulle.