tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
VfB Friedrichshafen

VfB Friedrichshafen on saksalainen lentopallojoukkue, joka pelaa Saksan Bundesliigassa sekä Mestareiden liigassa. Friedrichshafen voitti vuonna 2007 Mestareiden liigan, ja lisäksi se on voittanut peräti yhdeksän kertaa Bundesliigan mestaruuden joista viimeisin on vuodelta 2008.
Historia.
VfB Friedrichshafen perustettiin vuonna 1904 Friedrichshafenin kaupunkiin. Seuran menestys on ollut viimeiset kymmenen vuotta loistavaa, kun joukkue on voittanut peräti yhdeksän kertaa Bundesliigan mestaruuden vuosina 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2005, 2006, 2007 ja 2008. Lisäksi joukkueen toistaiseksi kovin saavutus on ollut Mestareiden liigan voitto kaudella 2007. Lisäksi VfB Friedrichshafen on kymmenen kertaa voittanut Saksan Cupin mestaruuden vuosina 1998, 1999, 2001, 2002, 2005, 2006, 2007, 2008. 
Suomalaispelaajista passarilegenda Sami Juvonen pelasi Friedrichshafen kausilla 1998-2000. Tuolloin hän voitti joukkueen mukana Saksan mestaruuden sekä cupin sekä Mestareiden liigan hopeaa ja pronssia. Muita suomalaisia seurassa on ollut Olli Aakula sekä Jussi Heino. Aakula pelasi seurassa kaudella 2003 voittaen Saksan liigan pronssia sekä cupin. Heino pelasi kauden 1999 joukkueen riveissä voittaen Saksan mestaruuden sekä cup-kullan. Lisäksi hän voitti lentopallon arvostetuimmassa seurajoukkuekilpailussa pronssia, kun VfB Friedrichshafen juhli Mestareiden liigan pronssia.
Max Robert

Max Robert (s. 9. kesäkuuta 1967) on ranskalainen entinen rattikelkkailija.
Robert saavutti vuoden 1998 olympialaisissa Naganossa pronssimitalin neljän miehen kelkkailussa. Ranskan joukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Bruno Mingeon, Emmanuel Hostache ja Éric Le Chanony. Ranska jakoi pronssin Ison-Britannian kanssa. Vuotta myöhemmin Robert voitti samasta lajista MM-kultaa Cortina d'Ampezzossa.
Digikuva

Digikuva on Bonnier Publicationsin julkaisema digitaaliseen valokuvaukseen keskittynyt aikakauslehti. Se ilmestyy 18 kertaa vuodessa. Lehden levikki on 3 077 (LT 2016).
Lehdessä on muun muassa neuvoja digitaaliseen valokuvaukseen ja kuvankäsittelyyn sekä niihin liittyvien tuotteiden arvosteluja.
Ferid Chouchane

Ferid Chouchane (, s. 19. huhtikuuta 1973) on tunisialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja. Helmikuusta 2012 lähtien Chouchane on työskennellyt ES Sahelin urheilujohtajana.
Ura.
Chouchane aloitti uransa vuonna 1995 kotimaansa pääsarjassa Ligue Professionnelle 1:ssä Étoile Sahelissa. Hän pelasi myös uransa lopulla Club Africainissa neljä kautta.
Maajoukkueessa Chouchane edusti maataan muun muassa yksissä MM-kisoissa vuonna 1998.
Aris Thessaloniki (lentopallo)

Aris Thessaloniki on kreikkalainen lentopallojoukkue, jonka kotipaikkana toimii Thessaloniki. Joukkue pelaa Kreikan liigassa, sekä CEV-Cupissa. Seura on yksi Kreikan liigan vanhimmista joukkueista. 
Historia.
Aris Thessaloniki päätti kaudella 1997 pitkän aikajakson ja voitti Kreikan liigan mestaruuden Panathinaikosin sekä Olympiakosin jääden taakse. Panathinaiks ja Olympiakos olivat dominoineet Kreikan liigaa monta vuotta ennen kuin mestaruuden voitti joku toinen joukkue. Kaudella 1998 joukkue voitti Kreikan Super-Cupin, jonka lisäksi se voitti samalla kaudella myös Kreikan Cupin. Kreikan Cupin joukkue on voittanut peräti kuusi kertaa vuosina 1989, 1992, 1994, 1997, 1998, sekä 2002
Muuta.
Kaudella 2009 Thessalonikin riveissä esiintyy kaksi suomalaispelaajaa, kun maajoukkuepelaajat Antti Siltala sekä Jukka Lehtonen pelaavat joukkueen kokoonpanossa. Heidän sopimuksensa seuran kanssa on yksivuotinen.
Antti Alanen

Antti Arvi Tapani Alanen (s. 10. huhtikuuta 1955 Helsinki) on suomalainen elokuva-ammattilainen.
Ura.
Antti Alanen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1973 ja yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi vuonna 1979 Tampereen yliopistosta. Hän suoritti jatko-opintoja Freie Universität Berlinissä vuosina 1982–1986 ja Los Angelesissa vuosina 1995–1996.
Vuodesta 1975 Alanen on kirjoittanut lehtiin elokuvista, televisiosta ja videoista. Hän on kirjoittanut muun muassa teoksen "Musta peili: Kauhuelokuvan kehitys Prahan ylioppilaasta Poltergeistiin" (1985) yhdessä veljensä Asko Alasen kanssa. Hän on tehnyt myös useita käännöksiä. Alanen sai tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 1993.
Alanen työskenteli Suomen elokuva-arkiston eli nykyisen Kansallisen audiovisuaalisen instituutin esitystoiminnan ohjelmistonsuunnitteljana vuodesta 1985 huhtikuuhun 2023. Vuosina 2001–2023 hän toimi elokuva-arkistojen kansainvälisen liiton (FIAF) esitystoimintakomissiossa (PACC), myös puheenjohtajana 2006–2011. Hän johti Valtion elokuvatarkastamoa vuosina 1996–1998. Vuodesta 2019 hän on ollut Suomen elokuvasäätiön hallituksen jäsen.
Antti Alasen isä oli professori Aulis Alanen.
Viialan kartano

Viialan kartano on kantatila, ja se on ollut ratsutila. Kartanon oikeudet tila on saanut vuonna 1610. 1800-luvulla sillä on ollut 11 torppaa.
Päärakennus.
Viialan kartanon päärakennuksen iästä ei ole täyttä varmuutta. Nykyiset piirteensä se sai vuonna 1927. Tällöin rakennettiin suuri avokuisti, jota kannattaa neljä doorilaista pylvästä.
Muita rakennuksia.
Kartanon entinen päärakennus on rakennettu 1804 ja sitä on jatkettu myöhemmin. Saunarakennus on vuodelta 1947. Talli on vuodelta 1910.
Claude Anet

Claude Anet (oik. Jean Schopfer, 1868 Morges – 1931 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija. Hän oli myös merkittävä tennispelaaja. Häneltä on suomennettu romaani "Kadonnut kansa" (La fin d'un monde, 1925).
Schopfer voitti amatöörien Ranskan avointen kaksinpelikilpailun vuonna 1892.
Kehittyneet luukalat

Kehittyneet luukalat (Neopterygii) on viuhkaeväisten kalojen kladi, joka sisältää valtaosan nykyisistä kaloista, noin 33 300 tunnettua lajia.
Kehittyneet luukalat on erittäin menestynyt ja monimuotoinen kalaryhmä. Niiden anatomia mahdollistaa nopean liikkumisen ja niillä on kevyemmät suomut ja ruodot sekä voimakkaammat leuat kuin alkukantaisemmilla kaloilla.
Varhaisin kehittyneen luukalan fossiili on permikauden lopulta tunnettu "Acentrophorus", joka kuului luuhaukikaloihin. Kehittyneet luukalat jaetaan kahteen nykyään elävään pääryhmään: luukiillesuomuiset (Holostei) ja varsinaiset luukalat (Teleostei). Luukiillesuomuisiin luetaan luuhaukikalat ja amiakalat, varsinaisiin luukaloihin luetaan kaikki muut kehittyneet luukalat.
Varsinaiset luukalat, joihin kuuluu 96 % kaikista nykykaloista, jaetaan edelleen noin 40 lahkoon. Lahkojen luettelo on sivulla viuhkaeväiset.
Ernest Angley

Ernest Angley (1921 Gastonia, Pohjois-Carolina – 2021) oli yhdysvaltalainen kristillinen evankelista ja kirjailija. 
Angley syntyi Pohjois-Carolinassa, mutta hän muutti vuonna 1954 Ohion Akroniin. Hän aloitti Akronissa telttakokouksilla, mutta hänen toimintansa laajeni varsin nopeasti. Neljässä vuodessa Angleyllä oli jo yli 3 000 seuraajaa. Hän osti vuonna 1985 cuyahogafallsilaisen televisioaseman WBNX:n ja vuonna 1994 Cathedral of Tomorrow -kirkon toiselta televisioevankelistalta Rex Humbardilta.
Angleyn megakirkko kukoisti useita vuosia, vaikka hänen paranamisväitteensä herättivätkin paikoin närkästystä. Münchenissä hänet pidätettiin 1984, jolloin häntä syytettiin petoksesta ja lääketieteen harjoittamisesta ilman lisenssiä. Guyanassa hän joutui virkavallan kritisoimaksi, kun hän väitti pystyvänsä parantamaan AIDSin. Angleyn liiketoimet menestyivät kuitenkin niin hyvin, että hän hankki Boeing 747SP -koneen kuljettamaan lähetystyöntekijöitä ja humanitaarista apua ympäri maailmaa. Hän myös juonsi WBNX-kanavalla "The 90 &amp; 9 Club" -ohjelmaa ja aoitti vuonna 2011 raamatuntutkimukseen keskittyneen verkko-opiston. Angleyltä on suomennettu romaani "Jäljelle jääneet" (Raptured: A Novel on the Second Coming of the Lord, 1974).
Angleyn kirkon osallistumismäärä oli 2010-luvulla laskussa, mikä johtui ainakin osittain monista ilmitulleista skandaaleista. 21 entistä jäsentä syytti vuonna 2014 kirkkoa vaaralliseksi kultiksi, missä naisia rohkaistiin aborttiin ja lapsettomia miehiä tekemään vasektomian. Heidän mukaansa Angley oli itse homoseksuaali, joka tarkisti henkilökohtaisesti jokaisen leikatun sukupuolielimet. Kirkko sen sijaan omassa sanomassansa julisti homoseksuaalisuuden oleva synti. Angley kiisti kaikki syytökset, mutta vuonna 2018 kirkon entinen pastori Brock Miller nosti syytteen neljä vuotta kestäneestä seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Angley nosti vastasyytteen kunnianloukkauksesta, ja helmikuussa 2020 juttu sovittiin oikeussalien ulkopuolella.
Paul Wallenius

Paul August Rafael Wallenius (15. tammikuuta 1889 Dragsfjärd – 28. maaliskuuta 1918 Tampere) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat konttoristi August Heliodorus Wallenius ja Sigrid Albertina Helena Lindroos. Paul Walleniuksen nuorempi veli oli runoilijanakin tunnettu Allan Wallenius.
Opinnot.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1908 ja kirjoittautui Turkulaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1908–1912 ja toimi sen jälkeen virkamiehenä Suomen yhdyspankin Turun konttorissa. 
Jääkäriaika.
Hän liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavalle Pfadfinder-kurssille, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 24. maaliskuuta 1915 ja hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan. Pataljoonasta valittiin rohkeimmat ja kylmäverisimmät miehet ja heidät komennettiin vuoden 1915 lopulla etappitehtäviin Ruotsiin ja oli ensin Haaparannan etappiasemalla (hän käytti etappimiehenä nimeä Weijde), josta hänet siirrettiin helmikuussa vuonna 1916 Uumajan etappiasemalle ja toukokuussa vuonna 1916 jälleen Haaparannalle. Hän saapui joulukuussa vuonna 1917 purjeveneellä Ahvenanmaan kautta Turkuun ja matkusti sieltä Helsinkiin ja aloitti työskentelyn Uuden metsätoimiston erikoislähettinä sekä harjoitus- ja asehankintatehtävissä eri puolilla Suomea. Hän osallistui syksyllä vuonna 1917 ensimmäisen suojeluskuntia varten suunnitellun painetun harjoituskirjasen laatimiseen ( Nostoväkipäällystön käsikirja) yhdessä tohtori Bouchin, Paul Hendrichssonin ja Svedlinin kanssa. 
Suomen sisällissota.
Hän johti yhdessä Lapuan Laurilan kanssa 30. tammikuuta 1918 pohjalaisten etujoukot (lapualaisia ja ylihärmäläisiä) Seinäjoelta Haapamäelle, missä hän Vilppulan–Mäntän rintaman muodostumisen alkupäivinä hoiti yhteyttä päämajaan sekä selustan puhdistusta. Walleniuksen puhdistusten yhteydessä vangittiin lukuisia työväenliikkeessä mukana olleita henkilöitä, jotka myöhemmin teloitettiin. Heidän joukossaan oli muun muassa kansanedustaja Samuli Rantanen, joka ei kuulunut punakaartiin. 2. helmikuuta 1918 Wallenius siirrettiin Vilppulaan ja sieltä edelleen 4. helmikuuta 1918 Ruovedelle, missä hän johti ensimmäistä Paarlammin taistelua ja toimi sen jälkeen puolustustaistelukauden aikana Hämeen ryhmän komentajana Ruoveden rintamalohkolla valkoisen armeijan yleisen etenemisen alkamiseen saakka. Hän johti Tampereen hyökkäysliikkeen aikana 14. maaliskuuta 1918 alkaen ns. Walleniuksen eli Pohjan kolonnaa ja 22. maaliskuuta 1918 lähtien Hämeen ryhmän 1. Ruoveden pataljoonaa. Hän otti osaa rintamanmurtotaistelujen jälkeen mm. Suinulan, Messukylän ja Kalevankankaan taisteluihin. Hän kaatui Kalevankankaalla 28. maaliskuuta 1918 ja haudattiin Turun sankarihautaan.
Arbi Méjri

Arbi Méjri (s. 3. helmikuuta 1985) on tunisialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Espérancea.
Ura.
Méjri aloitti uransa CS Hammam-Lifissä vuonna 2005, josta hän siirtyi vuonna 2007 Espéranceen vuoteen 2010 kestävällä sopimuksella. Méjri pelasi joukkueessa aina vuoteen 2011, jonka aikana hän saavutti muun muassa Tunisian mestaruuden vuosina 2009, 2010 ja 2011, sekä Arabian Mestarien liigan ja Afrikan Mestarien liigan vuosina 2009 ja 2011. Méjri oli pitkään Hamdi Kasraouin varamaalivahtina alkuvuosinaan, mutta ei kyennyt vakiinnuttamaan ykkösvahdin roolia Kasraouin siirtyessä Ranskaan.
Tammikuussa 2012 Méjri siirtyi takaisin kasvattajaseuraansa CS Hammam-Lifiin.
Maajoukkue.
Maajoukkueessa Méjri on pelannut alle 23-vuotiaissa noin 20 ottelua ja miesten A-maajoukkueessa kaksi ottelua.
Victor Appleton

Victor Appleton oli yhdysvaltalaisen Stratemeyer-syndikaatin kirjoittajien yhteinen nimimerkki, jonka nimissä julkaistiin muun muassa Tom Swift -kirjasarjaa. 
Victor Appletonin nimellä julkaistiin seuraavia sarjoja:
Haamukirjoittajia olivat Howard Roger Garis, John W. Duffield, W. Bert Foster, Debra Doyle ja James D. Macdonald, F. Gwynplaine MacIntyre, Robert E. Vardeman ja Thomas M. Mitchell.
Experience (Von Hertzen Brothersin albumi)

Experience on suomalaisen Von Hertzen Brothers -yhtyeen ensimmäinen albumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Levy syntyi, kun Intiassa asuva Mikko von Hertzen kutsui veljensä, joita ei ollut nähnyt pitkään aikaan, Intiaan toteuttaakseen uutta musiikillista visiotaan heidän kanssaan.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 39.
Purjehdus kesäolympialaisissa 1952

Purjehdus oli Helsingin olympialaisissa 1952 kymmenettä kertaa kisaohjelmassa. Purjehdusmitaleita jaettiin viidessä eri luokassa.
Purjehduslähtöjä oli seitsemänä päivänä aikavälillä 20.–28. heinäkuuta. Isoimmat luokat kilpailivat Harmajan majakkasaaren vesillä 13,1 meripeninkulman mittaisella reitillä. Yksikköluokan (finnjolla) lähdöt olivat lähempänä mannerta Liuskasaaren reitillä, jolla oli pituutta 5,4 meripeninkulmaa. Yhteensä 93 venekuntaa 29 maasta lähti mukaan kilpailuihin. Palkinnot jaettiin 29. heinäkuuta Särkänlinnassa.
Purjehdus-, melonta- ja souturadat rakensi ja hoiti 3. Merenmittausretkikunta jonka emälaiva Klas Horn toimi ratatoimistona. Aluksen vanhoissa ja hienoissa salongeissa kestittiin mm. paikalla olleita Hollannin kuningashuoneen jäseniä. 
Kisatapahtumat.
Kuuden metrin R-luokassa yhdysvaltalaisvene "Llanoria" oli voittaja kuten neljä vuotta aiemmin Lontoossa. Norjalaisten "Elisabeth X" -vene oli viimeiseen lähtöön asti mukana voittotaistelussa, mutta Llanoria oli viimeisessä lähdössä voittaja, mikä takasi sille olympiakullan. Suomalaisvene "Ralia" sijoittui pronssille. Ralia tunnettiin aiemmin nimellä "Ali Baba" ja sillä purjehti ruotsalainen venekunta, joka oli neljä vuotta aiemmin pronssilla.
Uutena lajina olympiapurjehdukseen oli hyväksytty 5,5 metrin luokka, jonka suosio oli kasvanut viime vuosina. Tässäkin luokassa voitto meni Yhdysvaltoihin, kun "Complex II" -laivan venekunta sijoittui lopputilanteessa ykköseksi noustuaan kahden viimeisen lähdön voitoilla neljänneltä sijalta kärkeen. Norjalaisvene "Encore" oli sarjan tasaisin, millä tuli hopeamitali.
Louhi-luokkaa hallitsivat totusti pohjoismaalaiset purjehtijat. Norjalaisvenekunta "Pan" peräsimessään Thor Thorvaldsen toisti Lontoon voittonsa. Star-luokassa kaksi venekuntaa oli ylitse muiden. Maailman- ja Euroopan-mestarin Agostino Straulinon ohjaama "Merope" oli kilpailun paras voitettuaan kaksi lähtöä ja tultuaan toiseksi lopuissa. Hopealle sijoittui yhdysvaltalainen "Comanche", joka voitti neljä lähtöä, mutta jäi kerran seitsemänneksi ja viimeisenä päivänä kahdeksanneksi.
Finnjollassa tanskalainen Paul Elvstrøm voitti toisen olympiakultansa. Toiseksi sijoittui brittiläinen Charles Currey ja kolmanneksi jollatyypin kehittäjä Rickard Sarby Ruotsista.
Edvin Marton

Edvin Marton (oikealta nimeltään Lajos Edvin Csűry s. 17. helmikuuta 1974, Tiszaújlak, Ukraina) on unkarilainen viulisti. Hän on tullut tunnetuksi soittaessaan musiikkia taitoluistelijoille, kuten Jevgeni Pljuštšenkolle ja Stéphane Lambielille. Hän soittaa Antonio Stradivarius -viulua vuodelta 1697.
Marton syntyi Ukrainassa etniseen unkarialaisperheeseen. Marton oppi soittamaan viulua jo viisivuotiaana. 12-vuotiaana hän piti ensimmäisen virallisen konserttinsa Moskovan sinfoniaorkesterin kanssa. Hän on opiskellut musiikkia Moskovassa, Budapestissa, New Yorkissa ja Wienissä. Hän on voittanut maailmanlaajuisen viulistikilpailun Kanadassa 1996 soittaessaan kappaleen "Stradivarius". Vuonna 2008 hän oli mukana voittamassa Eurovision laulukilpailua kappaleella "Believe"
Johnny Temple

Johnny (myös Johnnie) ”Geechie” Temple (18. lokakuuta 1906 Canton, Mississippi – 22. marraskuuta 1968 Jackson, Mississippi) oli yhdysvaltalainen bluesmuusikko, basisti, kitaristi ja laulaja. 
Temple syntyi ja kasvoi Mississipissä, jossa lapsena oppi soittamaan kitaraa ja mandoliinia. Teini-ikäisenä hän soitteli juhlissa ja paikallisissa tapahtumissa, kunnes muutti Chicagoon 1930-luvun alussa. Siellä hän esiintyi muun muassa Charlie ja Joe McCoyn kanssa. Temple aloitti levytysuransa vuonna 1935 ja seuraavana vuonna ilmestyi hänen suosituin ja tunnetuin kappaleensa ”Louise Louise Blues” Decca Recordsille. 
Temple ei koskaan saavuttanut suurta suosiota, mutta jatkoi levyttämistä 1930- ja 1940-luvuilla. 1950-luvulla hän ei enää levyttänyt, mutta jatkoi keikkailua muun muassa Big Walter Hortonin ja Billy Boy Arnoldin kanssa. Kun sodanjälkeinen sähköinen blues syrjäytti akustisen 1950-luvun puolivälissä, Temple muutti takaisin Mississippiin. Siellä hän soitteli klubeilla ja baareissa muutaman vuoden ennen kuin hävisi musiikkipiireistä. Temple kuoli vuonna 1968.
Diskografiaa.
Templen tuotantoa on saatavilla CD-kokoelmilla:
Aymen Mathlouthi

Aymen ”Balbouli” Mathlouthi (, s. 14. syyskuuta 1984 Tunis, Tunisia) on tunisialainen jalkapallomaalivahti. 
Seurajoukkueura.
Mathlouthi aloitti uransa paikallisessa junioriseurassa Jeunesse sportive d'El Omranessa, josta kykyjen etsijät löysivät hänet vuonna 2001. Mathlouthi siirtyi Club Africainin junioreihin ja oli myös kaudella 2002/2003 kirjoilla edustusjoukkueessa. Pian hän kuitenkin allekirjoitti sopimuksen Étoile Sahelin kanssa vuonna 2003, jossa Mathlouthi on voittanut muun muassa Tunisian liigamestaruuden ja Afrikan Mestarien liigan.
Maajoukkue.
Mathlouthi pelasi ensimmäisen maajoukkue ottelunsa 23. maaliskuuta 2007, jonka jälkeen hän on kuulunut maajoukkueen vakiopelaajiin varamaalivahtina Hamdi Kasraouin toimiessa maansa ykkösmaalivahtina. Mathlouthi kuitenkin nousi vuoden 2008 aikana maansa ykkösvahdiksi vuoden 2010 MM-karsinnoissa. Sittemmin hän menetti roolinsa loukkaantumisen vuoksi.
Mathlouthi toimi maansa ykkösvahtina vuoden 2010 Afrikan kisoissa. Hänen oli tarkoitus olla mukana myös vuoden 2012 Afrikan kisoissa, mutta oli vähällä jättämään kisat väliin leikkauksen vuoksi. Mathlouthi pelasi lopulta kisoissa kolme ottelua, jossa Tunisian kisat päättyivät puolivälieriin.
Martin Crane

Martin ”Marty” Crane on fiktiivinen hahmo televisiosarjassa "Frasier". Hän on sarjan päähenkilön Frasier Cranen eläkkeellä oleva isä, joka asuu tämän luona. Martinia näyttelee John Mahoney.
Martin on syntynyt ja asunut koko ikänsä Seattlessa. Hän oli naimisissa poikiensa Frasierin ja Nilesin psykiatriäidin Hesterin kanssa tämän kuolemaan saakka. Hän on luonut uransa poliisina ja on toiminut myös ratsupoliisina, jolloin hän ratsasti rakkaalla Agides-hevosellaan. Myöhemmin urallaan hänet ylennettiin rikosetsiväksi. Martin on myös palvellut Korean sodassa. Hän joutui jäämään eläkkeelle poliisivoimista, kun häntä ammuttiin lonkkaan ja hän vammautui pysyvästi. Martin muutti vastikään Bostonista palanneen Frasier-poikansa luokse, ja häntä hoitamaan palkattiin englantilainen fysioterapeutti Daphne Moon, jonka kanssa hän ystävystyi nopeasti.
Hester kieltäytyi aikoinaan aluksi Martinin kosinnasta, mutta suostui myöhemmin huomatessaan olevansa raskaana. Avioliitto oli suurimmaksi osin onnellinen lukuun ottamatta Hesterin kauan sitten tapahtunutta syrjähyppyä perheystävän kanssa. Pariskunta kuitenkin pääsi tästä yli, ja Martin viihtyi Hesterin kanssa kunnes tämä kuoli sairauteen. Hesterin kuolema on vaikuttanut Martiniin syvästi, mikä on osaltaan saattanut olla syynä hänen eristäytymisestään pojistaan ja epäluuloihin uusia seurustelusuhteita kohtaan.
Muutettuaan Frasierin luo Martin alkaa paikata suhdettaan poikiinsa, joiden täysin erilaiset persoonallisuudet aiheuttavat hänelle toistuvasti harmaita hiuksia. Martin itse on rento, maanläheinen ja työväenluokkainen, kun hänen poikansa taas ovat tulleet enemmän Hesteriin. Martin ystävystyy myös Daphnen sekä etenkin Frasierin ohjelman tuottajan Roz Doylen kanssa, joka näyttää olevan hänelle kuin oma tytär. Lisäksi eräs Martinin läheisimmistä ystävistä on hänen uskollinen jackrussellinterrierinsä Eddie.
Martin auttaa usein Frasierin ja Nilesin pulasta: vaikka nämä ovat intellektuellimpia kuin isänsä, Martinilla on maalaisjärkeä. Hän onkin tärkeä tasapainottaja poikien elämässä. Hän myös uskaltaa kritisoida heidän elitistisiä elintapojaan kokiessaan heidän menevän liian pitkälle.
Sarjan aikana Martinilla on kaksi vakavampaa suhdetta. Sherry Dempseyn kanssa hän seurustelee tovin, mutta he eroavat. "Frasierin" finaalijaksossa Martin menee naimisiin Frasierin ja Nilesin entisen lastenhoitajan Roneen kanssa.
Warcraft (pelisarja)

Warcraft on Blizzard Entertainmentin menestynein pelisarja. Alun perin "Warcraft" oli vain kevytstrategiapelien sarja, mutta "World of Warcraft" -pelin julkaisun jälkeen se on siirtynyt myös roolipelien sarjaan. Sarja on voittanut useita Vuoden peli -palkintoja. Fantasy Flight Games -peliyhtiö on tehnyt pelisarjaan pohjautuvan lautapelin.
Muut julkaisut.
"Warcraftista" on julkaistu useita novelleja ja sarjakuvia, sarjakuvista tunnetuin lienee mangatrilogia ', jonka on käsikirjoittanut Richard Knaak ja piirtänyt Jae-Hwan Kim. Sen kaikki kolme osaa ovat ilmestyneet Suomessa, "Lohikäärmeen jäljillä", "Jäiset varjot" ja "Aavemaat". Suomessa on julkaistu myös 25-osainen "World of Warcraft" -sarjakuva tiivistettynä 12 lehteen sekä ' -mangan kaikki viisi albumia.
"Warcraftista" tehtiin suuren budjetin elokuva "". Ohjaajaksi valittiin alun perin Sam Raimi, mutta hän vetäytyi myöhemmin hankkeesta. Uudeksi ohjaajaksi nimettiin tammikuussa 2013 Duncan Jones. Elokuvan ensi-ilta oli 10. kesäkuuta 2016.
Universumi.
Maailmat.
"Warcraft"-pelisarja sijoittuu suurimmalta osin planeetalle nimeltä Azeroth. Muita planeettoja pelisarjassa ovat Draenor (ja sen jäännökset nimeltä Outland ()) ja Argus. Lisäksi pelisarjassa esiintyy metafyysisiä paikkoja, kuten Twisting Nether (), Emerald Dream (), Elemental Plane () ja Shadowlands ().
Aiheeseen liittyvät sivustot.
WoWWiki.
WoWWiki on wiki-pohjainen englanninkielinen "Warcraft"-pelisarjan tietosanakirja. Sen perusti "Rustak"-nimimerkillä esiintyvä henkilö 24. marraskuuta 2004, omistaja on kuitenkin vaihtunut, mutta Rustak toimii yhä WoWWikin ylläpitäjänä. WoWWikissä on yli 87 tuhatta artikkelia, jopa enemmän kuin suositussa Wookieepediassa.
WoWWikistä on myös suomenkielinen versio WoWWiki Suomi, tämä on kuitenkin hyvin suppea ja aktiivisen vandalismin alainen, myös kieliasultaan hyvin köyhähkö wiki. Suomen- ja englanninkielisen wikien lisäksi on 25 muuta kielivaihtoehtoa.
Sead Ramović

Sead Ramović (s. 14. maaliskuuta 1979 Stuttgart, Baden-Württemberg, Saksa) on bosnialainen jalkapallomaalivahti, joka pelasi vuodet 1999–2014 kestäneellä ammattilaisurallaan Saksassa, Norjassa, Turkissa, Ukrainassa, Serbiassa ja Tanskassa.
FC Feuerbachissa uransa aloittanut Ramović edusti uransa alkupuolella saksalaisia seuroja: SpVgg Feuerbachia, Stuttgarter Kickersiä, VfL Wolfsburgia, Borussia Mönchengladbachia ja Kickers Offenbachia. Norjaan hän siirtyi heinäkuussa 2006 Tromsøn joukkueeseen ja pelasi siellä neljä vuotta kunnes siirtyi heinäkuussa 2010 Turkkiin.
Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa Ramović on pelannut yhden ottelun.
Evert Liljeström

Evert Teodor Liljeström (18. helmikuuta 1873 Sippo – 16. toukokuuta 1918 Viipuri) oli viipurilainen työnjohtaja ja Viipurin punakaartin johtajia Suomen sisällissodan aikana. Hän oli Viipurin punakaartin päällikön Juho Latukan adjutantti. Liljeström jäi Viipurin taistelussa valkoisten vangiksi. Vankileirillä häntä kuulusteli sotatuomari Toivo Tapanainen. Liljeström tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin Viipurin vankileirillä.
Pyöräily kesäolympialaisissa 1952

Pyöräily järjestettiin Helsingin olympialaisissa 1952 kahdettatoista kertaa olympiatasolla. Kisatapahtumia oli neljässä rata- ja kahdessa maantiepyöräilyssä. Kaikki lajit olivat vain miehille tarkoitettuja.
Pyöräilyyn osallistui 214 kilpailijaa 36 maasta. Ratapyöräilyt ajettiin Helsingin Velodromilla 29.–31. heinäkuuta ja maantieajo käytiin 2. elokuuta. Maantiepyöräilyn reitti kulki Käpylästä Pakilan kautta Maunulaan ja sieltä takaisin Käpylään.
Kilpailutapahtumat.
Ratapyöräily.
Ensimmäiset pyöräilymitalit jaettiin neljän kilometrin joukkuetakaa-ajossa. Kilpailun parhaat ajat tulivat jo välierissä, jossa Italian ja Yhdistyneen kuningaskunnan joukkueet ajoivat toisiaan vastaan. Italia eteni finaaliin ajalla 4.45,7 ja Yhdistynyt kuningaskunta jäi taistelemaan kolmannesta sijasta ajalla 4.49,4. Sen sijaan Etelä-Afrikka pääsi helposti finaaliin, kun Ranska keskeytti toisessa välierässä. Finaalissa Italia jätti Etelä-Afrikan selvästi taakseen jo puolivälissä ja joukkue polki selvään voittoon. Pronssia nappasi Yhdistyneen kuningaskunnan joukkue täpärästi ennen Ranskaa.
Kilometrin aika-ajossa ajat pysyivät aluksi vaisuina, mutta kuudentena lähtenyt eteläafrikkalainen Raymond Robinson saavutti jo paremman ajan kuin Lontoon voittaja. Australialainen Russell Mockridge teki 20. ajajana uuden olympiaennätyksen 1.11,1 ja siirtyi kärkeen, eikä häntä enää kukaan onnistunut uhkaamaan. Viimeisenä lähtenyt italialainen Marino Morettini pääsi lähimmäksi, mutta jäi hopealle.
Kilometrin eräajossa maailmanmestari Italian Enzo Sacchi oli ylivoimainen jokaisessa ajossaan. Finaalissa hän voitti Australian Lionel Coxin pienellä, mutta kuitenkin turvallisella erolla. Cox sai kuitenkin vielä myöhemmin samana päivänä kultamitalin, kun hän voitti parinsa Russell Mockridgen kanssa tandemajon mestaruuden. Pari ei ollut ehtinyt ennen kisoja harjoitella tandemajoa kuin muutaman kerran, mikä oli kostautua jo puolivälierissä, kun he kukistivat Tanskan parin vasta maalikameran tarkastelun jälkeen. Finaalissa kaatui eteläafrikkalaispari ja pronssia voitti Italia, kun ranskalaispari joutui luovuttamaan Franck Le Normandin jouduttua sairaalaan aiemmin loukattuaan itsensä eräajon keräilyerissä.
Maantiepyöräily.
Vaikkei 190,4 kilometrin maantiepyöräilyn reitti ollutkaan vaativa, niin matkaan lähteneistä 112 osanottajasta vain 52 pääsi maaliin asti. Suuri keskeyttäneiden määrä johtui tiukista kurveista, jossa sattui useita kolareita. Pahin haaveri tapahtui yhdeksännellä kierroksella, jolloin pääjoukon kärkipolkijat kolaroivat keskenään ja aiheuttivat parinkymmenen pyöräilijän onnettomuuden.
Kilpailu ratkesi 11. kierroksella, kun belgialaiskolmikko André Noyelle, Robert Grondelaers ja Lucien Victor laittoivat vauhtia. Heitä pystyivät seuraamaan vain alankomaalainen Jules Maenen ja saksalainen Edi Ziegler. Maenen putosi vauhdista 14. kierroksella. Viimeisellä kierroksella Noyelle lähti lopullisesti karkuun ja ratkaisi kisan ennen loppusuoraa. Grondelaers irtosi toiseksi ja Ziegler kukisti Victorin loppukiritaistelussa. Belgia otti selvän joukkuevoiton, kun heidän kaikki kolme pyöräilijäänsä oli neljän parhaan joukossa.
Rose (Pokka pitää)

Rose on henkilöhahmo brittiläisessä komediasarjassa "Pokka pitää". Shirley Stelfox näytteli Rosea ensimmäisen tuotantokauden jaksoissa ja Mary Millar muissa jaksoissa.
Rose on Hyacinth Bucketin ja Daisyn sisar. Rose ja Daisy asuvat samassa asunnossa rapistuneella asuinalueella Onslow'n ja siskojen isän kanssa. Rose on miestennielijä ja aina flirttaileva. Hän on iskenyt silmänsä pastori Michaeliin ja Hyacinthin naapurin Emmettiin. Rose pukeutuu usein minihameisiin ja hyvin paljastaviin seksikkäisiin vaatteisiin. Rose on ollut naimisissa kerran ja kihloissa monta kertaa.
Hyacinth ei pidä Rosen tyylistä pukeutua minihameisiin ja viekoitella miehiä. Hän yrittää parhaansa mukaan vältellä Rosea ja Daisyä. Hän vierailee sisariensa luona vain pakon edessä, lähinnä dementoituneen isänsä takia.
Rosen sukunimeä ei ole koskaan mainittu sarjassa.
Killken kulttuuri

Killken kulttuuri oli Andien myöhäisen välikauden arkeologinen kulttuuri Cuscon altaassa noin vuosina 1000–1400. Kulttuurin kuvasi yhdysvaltalainen arkeologi John H. Rowe.
Killken kulttuurin tunnuspiirre on pallomainen keramiikka, joka on pinnoitettu valkoisella tai vaaleankellertävällä savilietteellä ja koristeltu mustin ja puna-mustin geometrisin kuvioin. Kulttuurin tunnusomainen esine on liuskekivestä valmistettu veitsi. Kivestä tehtiin myös vasaran ja kirveen tapaisia työkalua. Luu oli yleisesti käytetty materiaali mutta metalliesineet hyvin harvinaisia.
Killke-kulttuurin alkuvaiheessa asutuskeskukset rakennettiin mäkien huipulle tai vuoren rinteisiin laaksojen yläpuolelle. Ne olivat helposti puolustettavia ja hallitsivat alempana olevaa maastoa. Kulttuurin myöhäisvaiheessa asutus siirtyi laaksojen mataliin, tasaisiin osiin viljelykelpoisen maan läheisyyteen. Muutamat korkealla paikalle rakennetut puolustusasemat pysyivät kuitenkin käytössä Killke-kulttuurin loppulle. Muutos viittaa Cuscon laaksossa esiintyneisiin sotilaallisiin selkkauksiin myöhäisen välikauden alussa ja myöhemmin alkaneeseen rauhanomaisempaan jaksoon. Warin valtakauden päättyessä Cuscon alueelle syntyi ehkä valtatyhjiö, jonka täyttämisestä kaksi tai useampia etnisiä ryhmiä kilpaili.
Killken kulttuurin arkeologiset kohteet ovat enimmäkseen pieniä, ja niissä on tyypillisesti kymmenkunta tai hieman useampia asuinrakennusta. Tunnetaan myös muutamia isompia asutuskeskuksia, joita kokonsa puolesta voi kuvata lähinnä kyliksi. Merkittävimmät ovat Qencha-Qencha Cuscon laaksossa ja Pucara Pantillicla Pisacin lähellä. Talot on rakennettu savella muuratuista pienehköistä luonnonkivistä.
Elizabeth Warden

Elizabeth Warden, lempinimeltä Liz (o.s. Hawksworth) on kuvitteellinen hahmo brittiläisessä komediasarjassa "Pokka pitää". Elizabethia näyttelee Josephine Tewson.
Elizabeth on Hyacinth ja Richard Bucketin naapuri. Elizabeth on naimisissa ja hänen aviomiehensä työskentelee Saudi-Arabiassa. Pariskunnalla on tytär nimeltä Gail, joka opiskelee yliopistossa. Elizabethin luona asuu hänen vaimostaan eronnut veljensä Emmet. Molemmat yrittävät parhaansa mukaan vältellä Hyacinthiä, yleensä huonolla menestyksellä. Hyacinth kutsuu usein Elizabethin kahville, mutta Elizabethilla on kahvikuppineuroosi, joka ilmenee vain Hyacinthin luona. Elizabeth päätyy aina tavalla tai toisella läikyttämään kahvia tai pudottamaan kupin lattialle ja muuttuu hermoraunioksi yrittäessään välttää sitä. Hyacinth ei koskaan vaikuta vihaiselta, vaikka on oikeasti enemmän huolissaan arvoastioistaan kuin Elizabethista. Toisinaan Hyacinth huomauttaa Elizabethin vaatteista ja siitä, ettei hän käytä hattua.
Chiripa

Chiripa oli Andien varhaisen horisontin arkeologinen kohde, joka sijaitsee Titicacajärven etelärannalla. Kohteen perusteella on määritelty Chiripan kulttuuri. Paikalla oli pieni kylä viimeistään noin 1300 eaa. Vuoteen 500 eaa. mennessä siitä kasvoi alueensa taloudellinen ja poliittinen keskus. Kaupungissa oli iso kivellä peitetty maakumpu, jonka keskellä oli madallettu sisäpiha ja huipulla 16 muurattua rakennusta. Kumpu rakennettiin 2. vuosituhannen eaa. lopulla.
Irakli Tšarkviani

Irakli Tšarkviani (, 19. marraskuuta 1961 – 25. helmikuuta 2006) oli georgialainen runoilija, proosakirjailija ja muusikko, joka käytti taiteilijanimeä Mefe (, "kuningas"). Tšarkviani tunnettiin eksentrisestä julkisuuskuvastaan ja runoudestaan sekä eklektisestä musiikistaan, johon kuului vaihtoehtorockia, elektronista musiikkia ja hip hopia. 
Tšarkviani syntyi eliittiperheeseen Tbilisissä, silloisen Georgian SNT:n pääkaupungissa. Hänen isänsä, journalisti ja diplomaatti Gela Tšarkviani, on Georgian nykyinen Britannian-suurlähettiläs ja hänen isoisänsä Kandid Tšarkviani nousi Lavrenti Berijan jälkeen Georgian SNT:n kommunistisen puolueen keskuskomitean pääsihteeriksi vuosiksi 1938–1952. 
Tšarkviani valmistui Tbilisin valtionyliopiston länsieurooppalaisen ja amerikkalaisen kirjallisuuden osastolta. Hän teki debyyttinsä vuonna 1976 indie rock -projekti Arišissa, jota ei huomioitu julkisuudessa. Myöhempi yhtye Taxi menestyi edeltäjäänsä paremmin ja nauhoitti nimeään kantavan albumin vuonna 1988. 1980-luvulla useita Tšarkvianin sanoituksia ja novelleja, jotka pantiin merkille kapinallisuudestaan, julkaistiin Georgian kirjallisuuslehdissä. 1990-luvun alussa Tšarkvianista tuli yksi Georgian vaihtoehtorockin ja elektronisen musiikin huomattavimmista artisteista. Hän johti projekteja "Children’s Medicine" (1991–1992) ja "Georgian Dance Empire" (1993), esiintyen ympäri Georgiaa ja ulkomailla, erityisesti Moskovassa ja Itä-Euroopassa. Tšarkvianin ensimmäinen sooloalbumi "Svan Song" nauhoitettiin Saksassa vuonna 1993: sillä oli merkittävä vaikutus Georgian 1990-luvun vaihtoehtomusiikkiin. Hän sävelsi musiikkia elokuvaan "Orpeosis sakvdili" ("Orfeuksen kuolema") vuonna 1995 ja äänitti toisen albuminsa nimeltään "Apren" vuonna 1997. Sitä seurasivat single "Sakartvelo" ("Georgia") vuonna 1999 ja albumit "Amo" ja "Savse" vuosina 2001 ja 2004. Samoihin aikoihin hän otti käyttöön taiteilijanimen Mefe, joka tarkoittaa georgiaksi "kuningasta". Tšarkviani kirjoitti myös useita runoja, tarinoita ja romaanin, mutta hänen suosionsa muodostui pääosin musiikista.
Hän kuoli "sydänongelmiin" kotonaan 25. helmikuuta 2006. Hän jätti jälkeensä useita julkaisemattomia kappaleita, jotka koottiin hänen kuolemansa jälkeen vuonna 2007 albumille "Dzirs Mefe".
Chankat

Chankat (chanca) olivat varhain 1400-luvulla Perun ylängöllä inkojen kilpailijoita. He asuivat Apurimacin laaksossa Abancayn seuduilla nykyisissä Ayacuchon ja Paurimacin depertementeissa. Chankojen alue laajeni noin 1200-1438. He valloittivat muun muassa ketšuakansan maat, jotka sijaitsivat länteen inkojen alueesta.
Chankat jakautuivat kolmeen ryhmään: hananin chankat eli ylemmät chankat, Hhrinin chankat eli alemmat chankat ja villcat eli hancohuallosit. Hannain chankojen keskus oli Andahuaylas, hurinin chankojen Uranmarca, ja vilcojen Vilcashuaman.
Vuonna 1438 chankat tunkeutuivat inkojen maille. Kun he hyökkäsivät Cuzcoon, silloisen hallitsijan Viracocha Incan prinssi, tuleva inkahallitsija Pachacuti ajoi heidät pois Cuzcon lähistöltä. 
Muita inkojen alistamia ylänköheimoja olivat huancat..
Koo Stark

Kathleen Dee-Anne "Koo" Stark (s. 26. huhtikuuta 1956) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Prinssi Andrewin tyttöystävänä ennen prinssin suhdetta ja avioliittoa Sarah Fergusonin kanssa.
Koo Starkin tunnetuin elokuvarooli on nimirooli eroottisessa elokuvassa "Emily" (1976). Enimmäkseen hän on tulkinnut sangen pieniä osia. 
Stark on näyttelijänuransa ulkopuolella työskennellyt valokuvaajana. Molemmat hänen vanhemmistaan vaikuttivat viihdealalla.
Buddhalaisella Starkilla on 17. maaliskuuta 1997 syntynyt tytär Tatiana. Hän sairastui vuonna 2002 rintasyöpään.
Antroposeeni

Antroposeeni on vakiintumaton, joidenkin tieteilijöiden ehdottama, meneillään oleva geologinen epookki. Yleisluontoisen määritelmän mukaan antroposeeni on holoseenin jälkeinen epookki ja se alkoi teollistumisen myötä 1800- tai 1900-luvulla. Antroposeenin aikana niin sanottu kuudes joukkosukupuutto on kiihtynyt voimakkaasti.
Antroposeenin käsitteen kannattajat ovat esittäneet (2011), että uudelle geologiselle epookille on tarvetta, koska ihmisen toiminta on muuttanut luontoa niin monin tavoin ja osa muutoksista on geologian keinoin havaittavissa. Käsitteen vastustajat taas ovat katsoneet (2015), että uuden epookin määrittelemiseen ei ainakaan toistaiseksi ole aihetta, etenkin kun ihmisen toiminnan vaikutukset mainitaan jo osana holoseenin määritelmää.
Antroposeeni-termin loi amerikkalainen biologi Eugene Stoermer jo 1980-luvulla, mutta Nobel-palkittu kemisti Paul J. Crutzen teki käsitteen yleisesti tunnetuksi vuonna 2000. Anthropocene Working Groupiksi nimetty tutkijaryhmä tekee työtä antroposeenin virallistamiseksi, mihin vaaditaan muun muassa riittävän selvä määritelmä ja alkamisajankohta. Mahdollisen virallisen päätöksen tekee Kansainvälinen stratigrafiakomissio.
Ajoitus.
Antroposeenia edeltävän epookin, holoseenin, katsotaan alkaneen noin 9 600 eaa. Se määriteltiin vuonna 2009, vaikka holoseenin käsite oli ollut käytössä 1800-luvulta lähtien.
Antroposeenin katsotaan varsin yksimielisesti alkaneen teollisen vallankumouksen jälkeen, jossakin vuosien 1800 ja 2000 jaa. välillä, mutta tarkkaa määritystä ei ole vielä yleisesti hyväksytty. Eräs ehdotus rajapyykiksi on ydinkokeiden laajamittainen suorittaminen 1950- ja 1960-luvuilla. Niiden aiheuttamat laskeumat näkyvät muun muassa Grönlannin jäätiköissä tehtävissä kairauksissa. Toisaalta on myös esitetty, että antroposeeni tulisi ajoittaa kolonialismin alkuun, josta nykyisen ympäristökriisin voidaan katsoa juontaneen juurensa. Ekologisen kriisin nähdään tällöin olevan luonteeltaan sidoksissa kolonialistiseen ja kapitalistiseen ideologiaan, jotka toimivat perustana riistolle sekä omaisuuden kerryttämiselle riistämisen kautta. Meneillään olevan antroposeenin loppu eli seuraavan epookin määrittely on täysin avoinna.
Tamaudun

Tamaudun () on Ryūkyūn kuningaskunnan toiselle Shō dynastialle rakennettu mausoleumi. Se sijaitsee Nahan kaupungissa, nykyisessä Okinawan prefektuurissa, Japanissa. 
Mausoleumin rakensi dynastian kolmas kuningas Shō Shin noin vuonna 1501. Rakennus vahingoittui toisessa maailmansodassa käydyssä Okinawan taistelussa vuonna 1945, ja se restauroitiin 1972. Suoraan luonnonkiveen rakennetussa mausoleumissa on kolme sisempää kammiota, ja koko rakennelma on ympyröity kivestä rakennetuilla seinillä. Ulkopuolella rakennusta vartioi kaksi shīsā-patsasta.
Japanissa Tamaudun on valittu tärkeäksi kansalliseksi kulttuurikohteeksi sekä kansalliseksi historialliseksi monumentiksi. Vuonna 2000 Tamaudun valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon osana gusukujen ja muiden Ryūkyūn kuningaskunnan omistusten muodostamaa kokonaisuutta. Tamaudunin maailmanperintöluetteloon valittu alue on kooltaan 1,1 hehtaaria ja sitä ympäröi Sonohyan-utaki Ishimonin ja Shurin linnan kanssa jaettu 136,9 hehtaarin suojavyöhyke.
Neue Nationalgalerie

Neue Nationalgalerie on Berliinin Kulturforumilla sijaitseva modernin taiteen museo. Museon suunnitteli Ludwig Mies van der Rohe, ja se avattiin vuonna 1968. Museossa on useita uniikkeja 1900-luvun moderneja taideteoksia. Tyylisuuntauksina ovat esimerkiksi kubismi ja surrealismi. Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa Pablo Picasson, Joan Mirón ja Vasili Kandinskin töitä.
Kaphoornari

Kaphoornari tarkoittaa merenkulkijaa, joka on kiertänyt Kap Hornin purjealuksella. Tiukasti määritellen kaphoornareiksi hyväksytään vain Kap Hornin purjekauppalaivalla kiertäneet merikapteenit. Kaphoornareilla on ollut kansainvälinen järjestö, alkujaan Ranskassa vuonna 1937 perustettu yhdistys A.I.C.H. (Amicale Internationale des Capitaines au Long Cours Cap Hornies). A.I.C.H. lopetettiin vuonna 2003. Suomessa on toiminut kaksi kansallista alaosastoa: Manner-Suomessa Amicale des Capitaines au Long Cours Cap Hornies Finlandais, joka lopetettiin vuonna 2006, ja Ahvenanmaalla vuoteen 2003 asti.
Suomella on kaphoornareihin liittyen erikoisasema sikäli, että Kap Hornin kiertämiseen kykeneviä purjekauppalaivoja kuului viimeksi ahvenanmaalaisen Gustaf Eriksonin laivastoon. Merikapteenien koulutukseen puolestaan kuului pakollinen harjoittelu purjealuksilla, joten kapteeneiksi aikovat pestautuivat usein Eriksonin aluksiin. Näistä aluksista viimeisinä Kap Hornin kiersivät "Pamir" ja "Passat" vuonna 1949.
Suomessa oli toukokuussa 2009 elossa 13 kaphoornaria.
A.I.C.H..
A.I.C.H. eli Association Amicale Internationale des Capitaines au Long-Cours-Cap Horniers () oli kansainvälinen merenkulkijoiden järjestö, jonka jäseneksi pääsivät Kap Hornin kiertäneet merikapteenit.
Yhdistyksen perusti vuonna 1937 ranskalainen merikapteeni Yves Menguy 34 muun perustajajäsenen kanssa Saint-Malossa Ranskassa. Yhdistyksellä oli Suomessa kaksi alaosastoa, Ahvenanmaan ja Suomen alaosastot. Suomen osasto perustettiin vuonna 1965 ja lakkautettiin vuonna 2006. Ahvenanmaan osasto perustettiin 3. marraskuuta 1961. Suomen osaston jäsenten elämäkertatietoja on julkaistu teoksessa "A.I.C.H. Section Finlandaise, Livre d'Or".
Jäsenillä on erilaisia nimityksiä. Albatrossi on jäsen, joka on kiertänyt Kap Hornin purjelaivan päällikkönä. Muu varsinainen jäsen on Malamok, joka on myöhemmin suorittanut merikapteenintutkinnon. Ylimääräinen jäsen on Cape Pigeon. Ahvenanmaan osastoon hyväksyttiin muitakin merikapteeneita. Siihen kuului noin 150 jäsentä, joista 60 oli varsinaisia kaphoornareita.
Veljeskunta lopetettiin Saint-Malossa vuonna 2003. Lopettamispäätös tehtiin Maarianhaminassa Tall Ships Racen yhteydessä vuonna 2000 pidetyssä Kap Horn -kongressissa. Toiminta jatkuu kuitenkin monessa maassa kansallisella tasolla. Ahvenanmaan alaosaston lakkauttamisen jälkeen perinteitä on vaalinut Ålands Kap Hornförening.
Ahvenanmaalla on yhdistyksen kunniaksi taiteilija Allan Palmerin veistos "Meren vapaus ja veljeys".
James Thomas

James "Son" Thomas (14. lokakuuta 1926 Eden, Mississippi – 26. kesäkuuta 1993 Greenville, Mississippi) oli yhdysvaltalainen delta blues -muusikko, kitaristi, laulaja ja kuvanveistäjä. 
Elämä.
Thomas ei koskaan tuntenut isäänsä, ja hänen äitinsä vanhemmat kasvattivat Jamesin. Nämä antoivat hänelle lempinimen "Son". Jo nuorena Thomas alkoi tehdä veistoksia savesta. Hänen erityispiirteensä oli pääkalloveistokset, joille hän hankki paikallisilta hammaslääkäreiltä aidot hampaat. Hänen töitään on ollut esillä gallerioissa New Yorkissa, Los Angelesissa ja Washington D.C.:ssä. 
Thomasin toinen mielenkiinnon kohde oli musiikki. Hänen setänsä opetti Sonille kitaransoiton alkeet. Myöhemmin hän alkoi soitella Yazoo Cityn baareissa yhdessä muun muassa Elmore Jamesin kanssa. Hän soitteli kappaleita kuten "Catfish Blues" ja "Cairo Blues", jälkimmäisen ansiosta häntä välillä kutsuttiinkin "Cairo" Son Thomasiksi. Varsinaisen elantonsa Thomas kuitenkin hankki haudankaivajana. Myöhemmin kun hänen terveytensä meni huonommaksi, hän alkoi työskennellä huonekaluliikkeessä. Vuonna 1961 hän muutti Mississipin Lelandiin.
Vuonna 1967 musiikintutkija, folkloristi William Ferris "löysi" Thomaksen. Thomaksesta tuli keskeinen henkilö monissa Ferriksen töissä kuten kirjassa "Blues From The Delta" ja dokumenttifilmeissä "Mississippi Delta Blues" (1969), "James 'Son Ford' Thomas: Delta Blues Singer" (1970), "Give My Poor Heart Ease" (1975), "I Ain't Lying" (1975) ja "Made In Mississippi" (1975). Thomaksesta tuli huomattava bluesmuusikko, joka levytti useita albumeita levymerkeille kuten Transatlantic, Matchbox ja Southern Folklore sekä keikkaili aktiivisesti, muun muassa vuonna 1981 Euroopassa American Folk Blues Festival -kiertueen mukana.
Son Thomas kärsi huonosta terveydestä koko aikuisikänsä, minkä takia hän vaikutti ikäistään vanhemmalta. Vuonna 1981 häntä ammuttiin vahingossa vatsaan, ja vuonna 1991 hän joutui leikkaukseen aivokasvaimen vuoksi. Toukokuussa 1993 Thomas sai sydäninfarktin, josta hän ei koskaan toipunut, ja hän kuoli sairaalassa 66-vuotiaana sydänkohtaukseen.
Carlos Amigo Vallejo

Carlos Amigo Vallejo (23. elokuuta 1934 – 27. huhtikuuta 2022) oli espanjalainen pappi. Hänestä tuli yksi katolisen kirkon kardinaaleista 21. lokakuuta 2003. 
Papiksi 17. elokuuta 1960 vihitty Amigo Vallejo kuului fransiskaaneihin. Hän toimi 22. toukokuuta 1982 alkaen Sevillan arkkipiispana kotimaassaan. Hän oli siihen saakka ollut Tangerin piispana Marokossa.
Carl Gustav (sinko)

Granatgevär m/48 "Carl Gustav" on ruotsalainen panssarintorjuntaan tarkoitettu sinko. Panssaritorjunnan lisäksi sillä voi ampua myös sirpale-, savu- ja valokranaatteja. Asetta on Ruotsissa valmistanut Saab Bofors Dynamics, aikaisemmin nimellä Bofors Anti-Armour AB. Aseen ensimmäinen prototyyppi valmistui vuonna 1946. Sen kehittivät Hugo Abramson ja Harald Jentzen Ruotsin kuninkaalliselta puolustushallinnon varusteluosastolta. Aseen nimi on peräisin sitä alkuun valmistaneesta Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori-tehtaasta, joka oli osa Boforsia. Käyttöön se otettiin vuonna 1948 josta tyyppimerkintä 8,4 cm Granatgevär m/48. Muiden vastaavien kevyiden sinkotyyppien väistyttyä kehittyneempien mallien tieltä, on Carl Gustav yhä laajasti käytössä ympäri maailman. Muista saman aikakauden sinkoaseista, kuten yhdysvaltalainen Bazooka tai brittiläinen PIAT, poiketen Carl Gustavin putki on rihlattu.
Ase käsittää putken, kartiomaisen peräosan ja kaksi kahvaa. Aseessa on tavanomaiset tähtäimet, mutta normaalisti aseella tähdätään optisella tähtäinkiikarilla jossa on kolminkertainen suurennus ja 17 asteen näkymä. Aseen etu- ja takatähtäimissä on itsevalaisevat täplät yökäyttöön, mutta ase on mahdollista varustaa myös valonvahvistimella. Etäisyyden saa mitattua laserilla.
Carl Gustavilla voi ampua seisaaltaan, polviasennosta, istuen ja makuulta. Aseella on normaalisti kahden hengen miehitys, toisen kantaessa ammuksia ja ladatessa.
Roger Kingdom

Roger Kingdom (s. 26. elokuuta 1962) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka kilpaili 110 metrin aitajuoksussa. Hän voitti kaksi olympiakultamitalia lajissaan, vuosina 1984 ja 1988. Kingdom saavutti MM-kisoissa pronssia vuonna 1995. Sisäratojen MM-kisoissa hän voitti kultaa vuonna 1989.
Kun Kingdom voitti kultaa Soulin olympialaisissa, hänestä tuli ensimmäinen, joka oli onnistunut puolustamaan kultamitaliaan tässä lajissa sitten Lee Calhounin, joka voitti kultaa vuosina 1956 ja 1960.
Kingdomin Zürichissä vuonna 1989 juoksema 110 metrin aitojen ennätys 12,92 oli maailmanennätyksenä vuoteen 1993 asti, jolloin Colin Jackson rikkoi sen Stuttgartissa yhdellä sadasosasekunnilla.
Huancat

Huancat eli "wankat" ovat eräs ketšuakieltä puhuva intiaaniheimo Keski-Perun Andeilla. Heidän asuinalueensa oli nykyisen Huancayon tienoilla Junínin alueella Keski-Perussa viljavassa Mantaron laaksossa. Wankojen kieli jakautuu kolmeen ryhmään: Waylla Wanka Huancayon ja Chupacan provinsseissa, Waycha Wanka Concepciónissa ja Shawsha Wanka Jaujassa.
Inkahallitsija Pachacutec alisti huancat inkojen valtaan 1400-luvun puolivälin tienoilla. Huancat olivat Perun vuoristoylängöllä yksi inkojen pahimpia vastustajia. Huancojen puhuma ketšua erosi huomattavasti inkojen käyttämästä. Huancat olivat hyvin sotaisia ja julmia vihollisiaan kohtaan.
Kun espanjalaiset saapuivat alueelle, huancat kostivat inkoille asettumalla espanjalaisten puolelle. Koska espanjalaiset pitivät huancoja pakanoina, he hävittivät huancojen tuhat vuotta aikaisemmin Warin kaupungin lähelle perustaman temppelin Warivilcassa.
Walter Laufer

Walter Laufer (5. kesäkuuta 1906 – 1. syyskuuta 1984) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Kultamitalinsa Laufer saavutti Amsterdamista 1928, 4x200 metrin vapaauintiviestistä, Austin Clappin, George Kojacin ja Johnny Weissmullerin kanssa. 100 metrin selkäuinnista hän sai hopeaa Kojacin jälkeen ja ennen Tomomi Moritaa ajalla 1,10,0. Hän sijoittui lisäksi viidenneksi 100 metrin vapaauinnissa.
Tarek Thabet

Tarek Thabet (, s. 16. elokuuta 1971) on tunisialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Ura pelaajana.
Thabet pelasi koko uransa tunisialaisessa Espérance Sportive de Tunisissa vuosina 1990–2005. Hän voitti muun muassa yhdeksän liigamestaruutta ja kolme Tunisian cuppia, sekä kerran Arabian mestarien liigan.
Thabet edusti myös maataan kaksissa MM-kisoissa, vuosina 1998 ja 2002. Yhteensä Thabet pelasi 70 maaottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Ura valmentajana.
Pelaaja uransa jälkeen Thabet aloitti valmentamisen Stade Gabèsienissa, jossa hän toimi joukkueen apuvalmentajana. Kesäkuussa 2008 Thabet allekirjoitti päävalmentaja sopimuksen Jendouba Sportin kanssa kaudeksi 2008–2009.
Elokuussa 2011 Thabet palasi valmennustehtäviin ES Zarzisin riveihin. Joulukuussa 2011 hän sai potkut joukkueen hävittyä CS Sfaxienille maalein 5–1. Thabetin joukkue oli Tunisian pääsarjassa sijalla yksitoista. Joukkue voitti hänen johdollaan neljästä ottelusta yhden.