tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kimpisen urheilukeskus

Kimpisen urheilukeskus on Lappeenrannan Kimpisen kaupunginosassa sijaitseva kaupungin pääasiallinen jalkapallon ja yleisurheilun kilpailujen näyttämö. Se on lappeenrantalaisen amerikkalaisen jalkapallon joukkueen Rajaritareiden kotikenttä. Kenttää käyttää myös jalkapallojoukkue PEPO.
Urheilukeskuksen ominaisuudet.
Kimpisen yleisurheilustadionilla on mondo-pinnoitteiset juoksuradat ja 100 × 60 metrin suuruinen nurmikenttä jalkapalloa ja heittolajeja varten. Stadionin valaisinpylväät valaisevat kenttää 500 luksin vahvuisesti.
Varsinaisen yleisurheilustadionin lisäksi urheilukeskukseen kuuluu myös toinen nurmijalkapallokenttä, 3 massa ulkotenniskenttää, 2 kestopäällyste ulkotenniskenttää, ulkokoripallokenttä, 3 ulkolentopallokenttää, sekä noin kilometrin mittainen valaistu lenkkipolku. Talvella Kimpisessä on kiekkokaukalo, kaksi luistelualuetta ja valaistu noin kilometrin mittainen latu.
Historiaa.
Kimpisen urheilukenttä valmistui lähelle Saimaan rantaa kesällä 1939. Kesäisin siellä on järjestetty jalkapallo-otteluja ja yleisurheilukilpailuja ja talvella jääpallopelejä (vuoteen 1988 saakka). Kesällä 1975 juoksuradat ja suorituspaikat saivat ensimmäistä kertaa kestopäällysteen. Lemminkäisen uusi pinnan vuonna 1989 Novotan-polyuretaanipäällysteellä.
Peruskorjaus.
Kimpisen peruskorjauksen ensimmäinen vaihe aloitettiin 2006. Vanhan pääkatsomon katos purettiin keväänä 2007, ja tilalle pääkatsomoon ja C-katsomoon rakennettiin kesällä 2007 yhtenäinen katos. Vuoden 1997 Kalevan kisoihin väliaikaiseksi rakennettu päätykatsomo purettiin, ja sen tilalle rakennettiin keväällä 2007 uusi rinnekatsomo. Lehdistökatsomon paikat sijoitettiin C-katsomoon katoksen alle. Kesänä 2007 uusittiin myös kentän valaisinpylväät ja niihin asennettiin 500 luxin valaistus, joka riittää jalkapallossa Ykkösen tasolle. Veikkausliigaan vaadittavaa 800 luksin valaistusta ei tässä vaiheessa asennettu. Peruskorjauksen kustannusarvio oli noin 1,5 miljoonaa euroa.
Aleksandr Batjuk

Aleksandr Mihailovitš Batjuk (, s. 14. tammikuuta 1960) on aktiiviurallaan Neuvostoliittoa edustanut venäläinen entinen maastohiihtäjä ja olympiamitalisti.
Batjuk kuului hopeaa voittaneeseen Neuvostoliiton viestijoukkueeseen Sarajevon olympialaisissa 1984. Batjuk saavutti viestijoukkueessa myös maailmanmestaruuden Oslosta 1982 ja hopeaa Oberstdorfista 1987. Maailmancupissa hänen paras sijoituksensa on 15 kilometrin perinteisen viides tila 10. helmikuuta 1983.
Tarhavarpunen

Tarhavarpunen, entinen nimi keltakurkkuvarpunen, ("Gymnoris xanthocollis", myös "Petronia xanthocollis") on pienikokoinen aasialainen varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 12,5–13 cm, siipien kärkiväli 23–27 cm ja paino noin 18 g. Lintu muistuttaa hieman koirasvarpusta mutta on pienempi, sen nokka on ohuempi ja habitus peippomainen. Juhlapukuisella koiraalla on musta nokka, keltainen laikku kurkussa ja hartialla punaruskea täplä.
Esiintyminen.
Nimialalaji esiintyy itäisestä Afganistanista ja Pohjois-Pakistanista koko Intian niemimaalle, alalaji "transfuga" (Hartert, 1838) Itä-Turkissa, Arabian niemimaan itäkolkassa, Irakissa, Iranissa ja Pakistanissa. Euroopassa elää 1 000–4 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Sitä ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Kuivat harvapuustoiset metsät ja pensaikot, keitaat, puutarhat ja pensasaidat.
Lisääntyminen.
Pesä on kolossa tai halkeamassa 2–6 m maanpinnan yläpuolella, kalliossa, puussa tai rakennuksessa. Käyttää mielellään muiden lintujen, kuten tikkojen ja seppien, vanhoja pesäkoloja. Naaras munii 3-4 munaa, muna painaa vajaa 2 grammaa, ja hautoo niitä yksin. Poikasista huolehtivat molemmat emot.
Ravinto.
Pääosan vuodesta tarhavarpunen syö siemeniä ja kasvinosia, lisääntymisaikana myös hyönteisiä ja muita selkärangattomia.
Pertti Mäkelä

Pertti Tapani Mäkelä (s. 1. heinäkuuta 1954) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori. 
Mäkelä syntyi Lahdessa ja opiskeli Sibelius-Akatemiassa. Hän suoritti kanttori-urkurin tutkinnon (1976), laulunopettajan tutkinnon (1978) ja lauludiplomin prof. Matti Lehtisen johdolla (1979). 
Mäkelä on tulkinnut monipuolisesti rooleja sekä kotimaisissa että ulkomaisissa oopperoissa. Hän sai kiinnityksen Kansallisoopperan solistikuntaan vuonna 1988 ja on vieraillut muun muassa Savonlinnan oopperajuhlilla. Levytyksien joukossa on mm. Saltun rooli Leevi Madetojan "Pohjalaisissa".
Jay Kogen

Jay Kogen (s. 1963) on yhdysvaltalainen komediasarjojen ja -elokuvien käsikirjoittaja. Yhdessä entisen käsikirjoittajakumppaninsa Wallace Wolodarskyn kanssa hän kirjoitti "Tracey Ullman Show'ta" ja "Simpsoneita". Kogen ja Wolodarsky kirjoittivat "Simpsoneihin" 10 jaksoa tuotantokausilla 1.–4. Sen jälkeen Kogen on käsikirjoittanut useita televisio-ohjelmia, mukaan lukien Emmy-palkinnon voittaneet osuudet televisiosarjoissa "Frasier", "Kaikki rakastavat Raymondia" ja "Veljemme on nero". Hän on huumorilehti "Madin" kirjoittajan Arnie Kogenin poika. Kogen on myös esiintynyt elokuvassa "The Aristocrats" (2005). Hän oli komediasarja "The Classin" vastaava tuottaja, sekä entinen stand up -koomikko.
Simpsoneiden jaksot.
Kogen kirjoitti yhdessä Wolodarskyn kanssa seuraavat "Simpsoneiden" jaksot:
Chris Adler

 Christopher James Adler (s. 23. marraskuuta 1972) on yhdysvaltalainen Lamb of God -yhtyeen alkuperäinen rumpali. Hänen pikkuveljensä Willie Adler soittaa myös Lamb of Godissa. Hän erosi yhtyeestä vuonna 2019 erimielisyyksien vuoksi. Vuosina 2015–2016 hän toimi Megadethin sessiorumpalina.
Adler tunnetaan hyvin omalaatuisesta, sekä haastavasta tuplabasarin käyttötyylistään.
Tony Hawk’s Project 8

Tony Hawk’s Project 8 on Neversoft Entertainmentin ja Shaba Gamesin kehittämä ja Activisionin julkaisema rullalautailuaiheinen urheilupeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 2-, PlayStation 3-, PlayStation Portable-, Xbox- ja Xbox 360 -alustoille.
Peli "Tony Hawk’s" -pelisarjan kahdeksas osa.
Pelaaminen.
Pelissä voi vapaasti rullalautailla ympäri pelialuetta ilman latauskohtia (vain Xbox 360:lla, ja PlayStation 3:lla). Peli on sarjan ensimmäinen peli, jossa käytettiin motion-capturea (vain Xbox 360:lla ja Playstation 3:lla) eli liikkeenmallinnusosuutta. Pelin suurin uutuus Nail the trick on melko erikoinen: temppua tehdessä kamera hidastuu ns. luotiaikaan kohdistuen pelihahmon jalkoihin, jolloin lautaa voi kontrolloida paremmin.
Tasot.
Tasoja voi avata pelaamalla läpi Career-pelitilaa. Tasot ovat:
Klassikkotasot.
PSP-versiossa on olemassa myös klassikkotasoja aikaisemmista Tony Hawk -peleistä ja ne ovat:
Richard Chamberlain

George Richard Chamberlain ['tʃeɪmbərlɪn] (31. maaliskuuta 1934 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat – 29. maaliskuuta 2025 Waimanalo, Havaiji, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka merkittävimpiä rooleja olivat tohtori Kildare televisiosarjassa "Tohtori Kildare" ja John ”Anjin-san” Blackthorne sarjassa "Shogun – voittamaton".
Ura lyhyesti.
Chamberlain syntyi Beverly Hillsissä Kaliforniassa 1934. Hänen vanhempansa olivat Charles ja Elsa Chamberlain. 1960-luvulla ennen televisiouraansa Chamberlain esiintyi lukuisissa musikaaleissa ja tuli sitten tunnetuksi lääkärisarjan "Tohtori Kildare" nimiosasta. Hänen ensimmäiset merkittävät elokuvansa olivat "Liekehtivä torni", "Viimeinen aalto", "Muskettisoturien seikkailut" ja "Monte Criston kreivi". Hän esiintyi "Tohtori Kildaren" jälkeen myös muissa tv-sarjoissa, kuten "Shogun – voittamaton", "Okalinnut" ja "Mustaparta".
Chamberlain kuoli sairauskohtauksen jälkeisiin komplikaatioihin Havaijin Oahun saarella 29. maaliskuuta 2025.
Yksityiselämä.
Chamberlain kertoi julkisesti olevansa homoseksuaali vasta vuonna 2003 ilmestyneessä kirjassaan "Shattered Love".
Bettino Craxi

Benedetto "Bettino" Craxi (24. helmikuuta 1934 Milano, Italia – 19. tammikuuta 2000 Hammamet, Tunisia) oli italialainen poliitikko. Hän toimi sosialistisen puolueen Partito Socialista Italiano (PSI), johtajana vuosina 1976–1993 ja Italian pääministerinä 1983–1987.
Poliittinen ura.
Craxi liittyi sosialistiseen nuorisoliikkeeseen myöhäisessä teini-iässä. Vuonna 1957 hänet valittiin PSI:n keskuskomitean jäseneksi. Craxi nousi Italian sosialistipuolueen johtoon puoluesihteeriksi 42-vuotiaana vuonna 1976 ja sai puolueen etääntymään entisistä liittolaisista Italian kommunisteista.. Hän muun muassa korvasi puoluelipun sirpin ja vasaran ruusulla. Craxi pyrki myös yhdistämään hajanaista puoluetta ja muutti sen sosiaali- ja talouspoliittisia linjauksia maltillisempaan suuntaan. Hän nousi Amintore Fanfanin jälkeen vuonna 1983 Italian pääministeriksi ja pysyi tehtävässä neljä vuotta. Hän hyväksyi amerikkalaisten risteilyohjusten sijoittamisen Sisiliaan, millä hän suututti kommunistit.
Fanfanista tuli Craxin jälkeen vuonna 1987 uudestaan pääministeri. Craxi toimi Euroopan parlamentin jäsenenä Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmässä vuosina 1989–1992.
Viimeiset vuodet.
Korruptioon liittyvät syytökset johtivat Craxin eroon puolueen johdosta vuonna 1993. Vankeusrangaistuksen välttääkseen hän pakeni toukokuussa 1994 Tunisiaan, ja hänet tuomittiin sekaantumisesta laittomaan puoluerahoitukseen poissaolevana 20 vuoden vankeuteen. Hän kuoli 65-vuotiaana Tunisiassa sydänkohtaukseen.
Leukakoukulliset

Leukakoukulliset (Chelicerata) on niveljalkaisten pääjakson alajakso. Nimensä mukaisesti kaikilla tähän alajaksoon kuuluvilla eläimillä on jonkinlainen leukakoukku. Leukakoukulliset on kuusijalkaisten jälkeen toiseksi laajin niveljalkaisten alajaksoista, niitä tunnetaan noin 100 000 lajia. Alajakson nimesi 1901 eläintieteilijä Richard Heymons. Leukakoukullisiin luetaan nykyisin elävät hämähäkkieläinten, merilukkien ja molukkirapujen luokat sekä vain fossiileina tunnetut meriskorpionit. Hämähäkkieläinten luokka on suurin; siihen kuuluvat hämähäkkien ohella muun muassa punkit ja skorpionit.
Suurin osa leukakoukullisiin kuuluvista merissä elävistä lajeista on aikojen kuluessa kuollut sukupuuttoon. Muinaiset trilobiitit olivat leukakoukullisten lähisukua, ja ne muodostavat yhdessä taksonin Arachnomorpha. Sukupuuttoon kuolleita leukakoukullisten lajeja on tunnistettu fossiililöydöistä noin 2 000, ja niistä vanhimmat ovat myöhäiseltä kambrikaudelta. Varhaisimmat meriskorpionien ja molukkirapujen fossiilit ovat ordovikikaudelta.
Kaikille leukakoukullisille yhteinen anatominen piirre on erityinen raajarakenne, leukakoukku eli kelikeri. Leukakoukku on raajasta kehittynyt suuosa, jossa raajan päässä on yleensä ontto koukku. Sitä kautta eläin ruiskuttaa ruoansulatusnestettä ruokaansa. Leukakoukkuja on kolmea päätyyppiä: linkkuveitsimäinen koukku ja kaksi- tai kolmiosainen saksikoukku. Hämähäkkien leukakoukut ovat linkkuveitsimäisiä, valeskorpionien kaksiosaisia saksia ja skorpionien, lukkien, merilukkien ja molukkirapujen kolmiosaisia saksikoukkuja.
Keluuvene

Keluuvene (myös nimellä keluvene) on tukinuiton apuvene.
Keluuvene on rakennettu tavallisesta soutuveneestä; keskimmäisten hankaimien paikalle on asennettu vääntötapeilla pyöritettävä käsivinssi ja keskelle perää kahdella rullalla varustettu haarukka, jonka läpi vinssivaijeri kulki. Vinssin saattoi lukita. 
Venettä käytti 1 - 2 uittomiestä: vinssin vaijeri kytkettiin tukkinippuun tai tukkilautan rinkipuomiin ja vene soudettiin vaijerin mitan verran eteenpäin. Sitten se kiinnitettiin maihin tai paaluun ja hinattavaa puutavaraa alettiin vinssata eteenpäin. Kysymyksessä oli siis eräänlainen käsikäyttöinen varppaaja; sillä voitiin siirtää vain muutamia nippuja tai pienehköjä tukkilauttoja kerrallaan.
Keluuvene toimi tukinuittajien apuvälineenä muun muassa tukinsiirtoradoilla eli ns. "rautakanavilla" kuten Kuluntalahden siirtoradalla niitä käytettiin toiminnan loppuun asti.
Nykyisin kevyet moottorihinaajat ovat syrjäyttäneet keluuveneen kokonaan.
Ruiskumestarin talo

Ruiskumestarin talo () on Kruununhaassa sijaitseva, viimeistään vuonna 1818 valmistunut puurakennus, joka on Helsingin kantakaupungin vanhin paikallaan pysynyt puutalo. Ruiskumestarina toiminut Alexander Wickholm osti sen asunnoksi perheelleen vuonna 1859. Talo on yksi Helsingin kaupunginmuseon toimipaikoista, ja se on entisöity esittelemään 1860-luvun virkamiesperheen kotielämää. Kiinteistöön kuuluu yksikerroksinen päärakennus ja piharakennus, mutta aikanaan tontilla oli myös talli, navetta, vaunu- ja puuvaja. Nämä rakennukset purettiin vuonna 1905 ja niiden tilalle rakennettiin kolmikerroksinen kivitalo. Piharakennusta on käytetty niin saunana, leivintupana kuin asuinhuoneina. Alun perin päärakennus oli maalattu punamullalla, mutta Wickholmin ostaessa talon se oli jo maalattu okrankeltaiseksi.
Alun perin Ruiskumestarin talon rakennutti merimiehen leski Kristina Wörtin. Työt käynnistyivät aikana, jolloin Helsinkiä rakennettiin muutoinkin kiivaasti. Muun muassa Keisarillinen Suomen Senaatti päätettiin rakentaa tuolloin Kruununhakaan. Helsingistä oli tullut Suomen pääkaupunki kuusi vuotta aiemmin vuonna 1812. Ruiskumestari Alexander Wickholm osti rakennuksen Kristina Wörtiniltä vuonna 1859. Tontti rakennuksineen säilyi Wickholmin suvussa vuoteen 1974, jolloin ruiskumestarin tyttärentytär Martta Bröyer myi sen Helsingin kaupungille. Museo avattiin yleisölle 1980. Sitä ennen se peruskorjattiin 1978-1980. Peruskorjauksen suunnitteli Helsingin kaupungin rakennusviraston arkkitehti Aino Tandefelt-Laurila.
Keväällä 2016 talon runko korjattiin perinteisiä hirsirakennusmenetelmiä noudattaen. 1970-luvun remontissa tuulettuva rossipohja purettiin, mutta uudessa remontissa se rakennettiin uudestaan. Museo avattiin jälleen vuonna 2017.
Ivica Vastić

Ivica Vastić (s. 29. syyskuuta 1969 Split, Jugoslavia) on kroatialaissyntyinen itävaltalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Hän pelasi 50 ottelua Itävallan maajoukkueessa ja teki niissä 14 maalia. Vastić valittiin Itävallan vuoden jalkapalloilijaksi vuosina 1995, 1998, 1999 ja 2007.
Andrew Leith Adams

Andrew Leith Adams (21. maaliskuuta 1827 Aberdeen, Skotlanti – 29. heinäkuuta 1882 Queenstown, Irlanti) oli skotlantilainen lääkäri, luonnontieteilijä ja paleontologi. Hän oli kirjailija Francis Adamsin isä.
Adams oli armeijan lääkäri ja palveli 22. jalkaväkirykmentissä Intiassa vuodesta 1848 alkaen. Hän palveli myös Kashmirissa, Egyptissä, Maltalla, Gibraltarissa ja Kanadassa. Vapaa-aikansa hän käytti tutkimalla näiden alueiden luontoa. Maltalta löytämiensä selkärankaisten fossiilien innostamana hän perehtyi norsujen fossiileihin ja hänestä tuli alan auktoriteetteja.
Jäätyään eläkkeelle vuonna 1873 Adams sai luonnonhistorian professorin oppituolin Trinity Collegessa Dublinissa ja Queen's Collegessa Corkissa. Hän julkaisi kaksi kirjaa, "Wanderings of a Naturalist in India, the Western Himalayas and Cashmere" (1867) ja "Notes of a Naturalist in the Nile Valley and Malta" (1871). Hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi 1872.
Adamsin kunniaksi on nimetty jääkuikka ("Gavia adamsii"). Adams nimesi joukon lintuja, muun muassa useita varpussukujen alalajeja ja tuhkalumivarpusen ("Montifringilla adamsi").
Jon Vitti

Jon Vitti on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, joka tunnetaan parhaiten yhtenä "Simpsonit"-animaatiosarjan tuotteliaimmista käsikirjoittajista. Hän on käsikirjoittanut 25 "Simpsonien" jaksoa 1.–16. tuotantokausilla eli vuosina 1989–2004, ja oli yksi "The Simpsons Movie" -elokuvan yhdestätoista käsikirjoittajasta. Hän on ollut käsikirjoittajana myös televisiosarjoissa "Family Guy" ja "Kukkulan kuningas", toiminut useiden animaatioelokuvien, kuten "Ice Agen" (2002) ja "Robots" (2005) konsulttina, ja käsikirjoittanut "Angry Birds -elokuvan" (2016) sekä yhdessä muiden kanssa elokuvat "Alvin ja pikkuoravat" (2007) ja "Alvin ja pikkuoravat 2" (2009).
Hän on suorittanut akateemisen loppututkinnon Harvardin yliopistossa, missä hän kirjoitti ja oli Mike Reissin kanssa opiskelijoiden huumoriyhdistyksen Harvard Lampoonin puheenjohtaja. Ennen liittymistään Simpsoneiden käsikirjoittajakaartiin hänellä oli lyhytaikainen työjakso "Saturday Night Liven" kanssa. Hän on kuvaillut kokemuksiaan DVD:n kommenttiosiossa "hyvin onnettomiksi vuosiksi". Jätettyään työnsä "Simpsoneiden" käsikirjoittajana neljännen tuotantokauden jälkeen Vitti on kirjoittanut HBO:n sarjoihin "The Larry Sanders Show" ja "Da Ali G Show".
Vittiä kutsutaan joskus myös nimellä "MCQ".
Vittin vaimo Ann on "Simpsonien" käsikirjoittajan George Meyerin sisar.
Simpsoneiden jaksot.
Vitti on käsikirjoittanut seuraavat "Simpsonien" jaksot. Jaksot ”Rakkausromaani” ja ”Menneitä muistellen” hän kirjoitti salanimellä Penny Wise, koska ne olivat aiempien jaksojen sisältöä kierrättäviä ns. leikejaksoja ("clip show").
José Blues

José Blues on suomalaisen kitaristin ja laulaja-lauluntekijä Dave Lindholmin 12. sooloalbumi. Se julkaistiin loppuvuodesta 1988.
Eduardo Frei Montalva

Eduardo Frei Montalva (16. tammikuuta 1911 – 22. tammikuuta 1982) oli Chilen presidentti vuosina 1964–1970. Hän kuului alun alkaen konservatiivipuolueeseen, mutta oli vuonna 1938 mukana perustamassa Falange Nacional -puoluetta, josta myöhemmin tuli Kristillisdemokraatit.
Montalvasta tuli senaatin jäsen vuonna 1949. Hän oli presidenttiehdokkaana jo vuonna 1958 ja tuli valituksi 1964, jolloin hän voitti Salvador Allenden. Allende seurasi häntä vuonna 1970. 
Montalva kuoli 71-vuotiaana Santiagossa leikkauksesta koituneen verenmyrkytyksen seurauksena. 27 vuotta myöhemmin tapausta alettiin epäillä Pinochetin DINA:n tekemäksi myrkytykseksi. 7. joulukuuta 2009 Santiagossa pidätettiin kuusi murhasta epäiltyä, joista neljä lääkäreitä.
Frein poika Eduardo Frei Ruiz-Tagle oli myös myöhemmin maan presidenttinä.
William Grove

William Robert Grove (s. 11. heinäkuuta 1811 Swansea, Wales – k. 1. elokuuta 1896 Lontoo, Englanti) oli brittiläinen fyysikko ja alkujaan lakimies ja London Institutionin fysiikan professori vuodesta 1841. 
Nuoruusvuodet.
Grove syntyi Swanseassa Walesissa, ja oli perheen ainoa lapsi. Hänen ensimmäiset opiskeluvuotensa olivat yksityisopiskelun varassa ennen kuin Grove aloitti opiskelun Brasenose Collegessa Oxfordissa. 1832 hän valmistui ja samana vuonna Grove liittyi "kuninkaalliseen instituutioon" ja oli Swansea Literary and Philosophical Society (Swansean kirjallinen ja filosofinen yhdistyksen) perustaja.
Ura.
Grove julkaisi vuonna 1838 polarisaatiottoman Groven sähköparin, joka oli paljon tehokkaampi ja halvempi kuin John Frederic Daniellin kaksi vuotta aiemmin julkaisema paristo. 
Veden hajottaminen vedyksi ja hapeksi sähkön avulla oli keksitty 1800-luvun alussa. Grove meni askeleen pidemmälle, ja yhdisti vetyä ja happea saadakseen vettä ja sähköä. Hän huomasi, että jos näin syntyneen sähkön avulla hajotettiin lisää vettä, voitiin luoda tapahtumaketju jota voidaan kuvata ensimmäiseksi polttokennoksi.
Grove kutsuttiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1840. Hän alkoi pian toimia yhdistyksen uudistamiseksi, koska valta oli siellä keskittynyt pienen hyvä veli -verkoston käsiin.
Groven vuonna 1846 kirjoittamassa kirjassa "On the correlation of Physical Forces" hän ennakoi energian säilymisen periaatteita, jotka Helmholz kuvasi tarkemmin seuraavana vuonna.
Grove julkaisi kaikkiaan noin seitsemänkymmentä artikkelia ja kirjaa, useimmat sähkökemian alalta.
Perhe.
Kuninkaallisessa instituutiossa Grove tapasi Emma Maria Powlesin (kuoli 1879) ja meni naimisiin tämän kanssa vuonna 1837. Pari sai kaksi lasta, Emilen ja Annan.
Groven tytär Imogen Emile (kuoli 1886) meni naimisiin William Edward Hallin kanssa vuonna 1886. Tyttärensä Anna oli naimisissa Herbert Augustus Hillin kanssa ja he saivat kaksi lasta: Edmond Herbert Grove-Hills ja John Waller Hills.
1000 Rauhanlippua

1000 Rauhanlippua oli ympäristötaideteos ja protesti Kolin kansallispuiston laskettelurinnehakkuille kesällä 2000. Suomalainen arkkitehti- ja taiteilijapari Casagrande &amp; Rintala keräsivät 1 000 käytettyä lakanaa mielisairaaloista ympäri Suomea ja pystyttivät lakanat valkoisina lippuina Ukko-Kolin laskettelurinteeseen. Teos voitti ensimmäisen palkinnon kansallisessa Sovitus -ympäristötaidekilpailussa.
Työ kohdisti huomiota ikimetsien hakkuisiin ja liike-elämän hulluuteen.
Nino Benvenuti

Giovanni "Nino" Benvenuti (26. huhtikuuta 1938 Isola d'Istria, nykyinen Slovenia – 20. toukokuuta 2025) oli italialainen nyrkkeilijä. Hän oli sekä olympiavoittaja että ammattilaisnyrkkeilyn maailmanmestari niin WBA:n kuin WBC:n tilastoissa.
Benvenuti voitti 120 ottelua amatöörinä häviämättä kertaakaan. Amatööriura huipentui kahden Euroopan-mestaruuden (Praha 1957 ja Luzern 1959) jälkeen välisarjan olympiakultamitaliin Roomassa vuonna 1960.
Ensimmäisen ammattilaisottelunsa Benvenuti kävi 20. tammikuuta 1961, jolloin hän voitti Ben Ali Allalan. Hän eteni saavuttamalla kevyen keskisarjan (superwelter) Italian mestaruuden ja Euroopan mestaruuden, kunnes 1965 löi maailmanmestaruusottelussa maanmiehensä Sandro Mazzinghin. Seuraavana vuonna hän menetti tittelinsä Etelä-Koreassa. Hän hävisi Ki-Soo Kimille, jonka hän oli voittanut jo olympialaisissa. Tämä oli Benvenutin ensimmäinen tappio yli 50 ottelua kestäneen voittoputkensa jälkeen.
Benvenuti keskittyi Korean tappionsa jälkeen keskisarjaan (middleweight). Hän löi maailmanmestaruusottelussa Emile Griffithin vuonna 1968, hävisi sen pian takaisin ja voitti uudestaan seuraavana vuonna. Hän menetti tittelinsä lopullisesti vuonna 1970, jolloin hän hävisi Carlos Monzónille.
Kaikkiaan Benvenutin ammattilaisuralla kertyi 90 ottelua, joista 82 voittoa - 35 tyrmäämällä - ja seitsemän tappiota sekä yksi ratkaisematon.
Nyrkkeilyuran jälkeen Nino Benvenuti loi uraa liikemiehenä ja veti omaa showtaan Italian televisiossa Raissa. Hän osallistui Triesten kunnallispolitiikkaan. Vuonna 1995 hän päätti siirtyä Kalkuttaan Intiaan tekemään Äiti Teresan liikkeen hyväntekeväisyystyötä.
Tuncay Şanlı

Tuncay Şanlı (s. 16. tammikuuta 1982 Adapazarı) on turkkilainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä ja pelasi huippuvuosinaan kotimaansa lisäksi Englannissa, jossa hän edusti Middlesbrough'ta, Stokea ja Boltonia.
Şanlı edusti vuosina 2000–2002 kotimaassaan Sakaryasporia ja vuosina 2002–2007 Fenerbahçea. Fenerbahçessa hän oli voittamassa Turkin superliigan mestaruutta kolmesti. Vuonna 2007 hän siirtyi Englannin Valioliigaan Middlesbroughiin ja elokuussa 2009 Stoke Cityyn. 
Şanlı siirtyi tammikuussa 2011 saksalaiseen VfL Wolfsburgiin, mutta pelasi seuraavan kauden lainalla englantilaisessa Boltonissa. Syyskuussa 2012 hän siirtyi turkkilaiseen Bursasporiin, jossa pelasi helmikuuhun 2014. Kauden 2014–2015 hän pelasi qatarilaisessa Umm-Salalissa ennen siirtymistään Intian Superliigassa pelaavaan FC Pune Cityyn. 
Turkin maajoukkueessa Şanlı on pelannut vuosina 2002–2010 kaikkiaan 80 maaottelua, joissa hän on tehnyt 22 maalia. Hänet valittiin vuoden 2003 maanosaliittojen cupin toiseksi parhaaksi pelaajaksi, ja Turkki sijoittui turnauksen kolmanneksi. Hän pelasi neljä ottelua EM-kilpailuissa 2008, joissa Turkki eteni välieriin.
55637 Uni

55637 Uni (aiemmin ) on Kuiperin vyöhykkeellä sijaitseva transneptuninen kohde, jonka löysi Arizonan yliopiston Spacewatch-ohjelma vuonna 2002.
Kohde on "kuuma" cubewano jota pidetään mahdollisena kääpiöplaneettana. Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Pyörähdysaika akselin ympäri on .
Kohteen läpimitta on noin . Kohteella on vuonna 2005 löydetty kuu Tinia, jonka läpimitta on .
Kohde on nimetty etruskien rakkauden ja hedelmällisyysden jumalattaren mukaan.
Kentin osavaltionyliopisto

Kentin osavaltionyliopisto () on Ohion kolmanneksi suurin yliopisto. Se perustettiin vuonna 1910 nimellä Kent State Normal School, ja vuonna 1935 siitä tuli yliopisto.
Historia.
Vuonna 1910 Kent State Normal School perustettiin opettajakoulutusta varten, kuten myös nykyinen Bowling Greenin osavaltionyliopisto Bowling Greeniin. Sen nimi muutettiin muotoon Kent State Normal College vuonna 1915. Vuonna 1935 kuvernööri Martin L. Davey myönsi sille yliopistostatuksen. Kentin osavaltionyliopisto nousi otsikoihin toukokuussa 1970 Ohion kansalliskaartin sotilaiden ammuttua Vietnamin sotaa vastustaneita mielenosoittajia.
Kampusalueet.
Kentin osavaltionyliopistolla on kahdeksan kampusaluetta Koillis-Ohiossa. Pääkampus ja hallintokeskus on Kentissä, ja se palvelee vuosittain noin 10 000 opiskelijaa. Siellä opetetaan viestintää, yrityksen hallintoa, englantia, matematiikkaa, kasvatustieteitä ja psykologiaa.
East Liverpoolin kampus sijaitsee Ohiojoen varrella. Muita kampusalueita ovat Geaugan kampus Burtonissa, Trumbull Warrenissa, Tuscarawas New Philadelphiassa ja Salem.
Algebrallinen käyrä

Algebrallinen käyrä on varisto, jonka dimensio on yksi. Algebrallisten käyrien teoria kehitettiin pitkälti 1800-luvulla.
Algebrallinen käyrä kunnassa "F" voidaan käsittää niiden pisteiden uraksi tuloavaruudessa "F"'"n", jotka saadaan vähintään "n" − 1 toisistaan riippumattoman polynomifunktion avulla, joiden kertoimet "g""i"("x"1, …, "x""n") kuuluvat kuntaan "F", kun käyrän muodostavat ne pisteet, joissa "g""i" = 0.
Algebralliset tasokäyrät.
Tärkeän luokan algebrallisia käyriä muodostavat algebralliset tasokäyrät eli tasossa formula_1 määritellyt algebralliset käyrät. Ne ovat jonkin kahden muuttujan polynomiyhtälön "f(x, y) = 0" kuvaajia. Ne voidaan jaotella sen mukaan, kuinka monennen asteen polynomi on kyseessä.
Algebrallinen tasokäyrä voi leikata tasossa olevan suoran enintään niin monta kertaa kuin sen asteluku osoittaa. Ensimmäisen asteen tasokäyrät ovat suoria. Niiden yhtälö on muotoa "ax + by + c = 0", ja suora voi leikata toisen suoran vain yhdessä pisteessä.
Toisen asteen tasokäyrän yhtälön yleinen muoto on "ax2 + bx + cy2 + dy + exy + f = 0", jossa osa kertoimista tosin voi olla nollia. Tällaiset käyrät ovat yleensä kartioleikkauksia: ympyröitä, ellipsejä, paraabeleja tai hyperbelejä, ja ne voivat leikata suoran enintään kahdessa pisteessä. Esimerkiksi yhtälön "x2 + y2 = r2" kuvaaja on ympyrä, yhtälön y = ax2 kuvaaja paraabeli ja yhtälön "xy = a" kuvaaja hyperbeli. Erikoistapauksissa kuvaajana voi olla myös kaksi toisensa leikkaavaa suoraa (esimerkiksi yhtälöllä "xy = 0", jonka kuvaajan muodostavat x- ja y-akselit), yksi piste (esimerkiksi yhtälöllä "x2 + y2 = 0" tai tyhjä joukko (esimerkiksi yhtälöllä "x2 + y2 = -r2
Yksinkertaisin kolmannen asteen käyrä on kuutioparaabeli "y = x3". Tällainen käyrä voi leikata suoran enintään kolmessa pisteessä. Korkeamman asteen käyriä ovat Cassinin käyrä ja sen erikoistapaus lemniskaatta.
Muiden kuin tason suhteen esimerkiksi toroidaalisilla pinnoilla leikkaussäännöt eivät ole sellaisenaan voimassa, vertaa epäeuklidinen geometria.
Kompleksinen algebralinen käyrä on ekvivalentti kompleksianalyysin Riemannin pinnan kanssa.
All and Everything

All and Everything (”Kaikki ja kaikesta”) on G. I. Gurdjieffin pääteos. Se on kolmiosainen sarja, jonka kirjoittaja alun perin suunnitteli koostuvaksi kymmenestä kirjasta. 
Sarjan ensimmäinen osa, "Beelzebub’s Tales to His Grandson" (1. painos 1950) (’Belsebubin tarinoita pojanpojalleen’) on kolmesta osasta selvästi mittavin yli 1200 sivullaan. Toinen osa, "Meetings with Remarkable Men" (1963) (suom. "Kohtaamisia merkittävien henkilöiden kanssa") on vahvasti omaelämäkerrallinen ja sisältää muun muassa ainoat saatavilla olevat tiedot Gurdjieffin varhaisvaiheista. Kolmatta osaa, "Life is Real Only Then, When ’I am’" (”Elämä on todellista ainoastaan, kun ’Minä olen’”) Gurdjieff ei alun perin suunnitellut julkaistavaksi, vaan vain lähimmän oppilaspiirinsä käyttöön, eikä hän ehtinyt saada käsikirjoitusta valmiiksi ennen kuolemaansa. Gurdjieffin oppilaat kuitenkin julkaisivat kirjan keskeneräisenä 1974.
Käännösluettelo.
Elokuva
Muuta
Kylmää joulua!

Kylmää joulua! on Poko Rekordsin vuonna 1978 promootiokäyttöön julkaisema joulumusiikkia sisältävä kokoelmalevy, joka sisältää eri esittäjien rock- ja punk-versioita perinteisistä joululauluista. Levyä painettiin tuolloin vain 500 kappaletta, ja sitä jaeltiin ilmaiseksi muun muassa yhteistyökumppaneille ja levyllä esiintyvien yhtyeiden lähipiirille. Vuonna 2007 levystä ilmestyi remasteroituna CD-versio, jota painettiin tuhatkunta kappaletta.
Albumin kannessa sanottiin B-puolen sisältävän Tampere Chamber Ensemble -nimisen orkesterin esittämän "Silent Night" -kappaleen, mutta tosiasiassa B-puolelle ei prässätty mitään.
__notoc__
Olari Elts

Olari Elts (s. 27. huhtikuuta 1971 Tallinna) on virolainen kapellimestari, joka teki läpimurtonsa voitettuaan kansainvälisen Jean Sibelius -kapellimestarikilpailun Helsingissä vuonna 2000. Vuotta aiemmin hän voitti kansainvälisen Jorma Panula -kapellimestarikilpailun.
Elts opiskeli aluksi Viron musiikkiakatemiassa Kuno Arengin johdolla kuoronjohtoa ja Wienin musiikkiakatemiassa orkesterinjohtoa. Hän opiskeli myös Jorma Panulan yksityistunneilla ja osallistui Esa-Pekka Salosen ja Neeme Järvin mestarikursseille.
Vuosina 2001–2006 Elts toimi Latvian kansallisen sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Syksyllä 2006 hän aloitti Bretagnen orkesterin taiteellisena neuvonantajana ja kaudesta 2007–2008 lähtien hän on toiminut Skotlantilaisen kamariorkesterin ja Viron kansallisen sinfoniaorkesterin päävierailijana. Elts perusti vuonna 1993 nykymusiikkiyhtye NYYD Ensemblen, joka pyrkii ennakkoluulottomaan ohjelmistosuunnitteluun ja jonka kokoonpano vaihtelee yksittäisestä soittajasta kamariorkesteriin. Oopperakapellimestarina Elts debytoi 1996 johtaessaan Benjamin Brittenin Albert Herringin Viron kansallisoopperassa. Myöhemmin hän on johtanut Mozartin Don Giovannin ja Idomeneon sekä Puccinin Il Tritticon. Syksyllä 2008 Elts johtaa Heinrich Marschnerin oopperan Der Vampyr Rennesin oopperassa.
Elts on johtanut Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesteria, BBC Scottish sinfoniaorkesteria, Cincinnatin sinfoniaorkesteria, Dresdenin sinfonikoita, London Sinfonietta -orkesteria ja Wienin Tonkünstler-orkesteria. Lisäksi hän on vieraillut johtamassa Barcelonan, Berliinin, Liverpoolin, Luzernin, Stuttgartin, Toulousen ja Wienin sinfoniaorkesteria sekä Frankfurtin, Suomen ja Ruotsin radion sinfoniaorkesteria. Kaudella 2002–2003 Elts teki menestyksekkään debyyttikiertueen Australiaan Adelaiden sinfoniaorkesterin kanssa ja hän on sen jälkeen vieraillut maassa vuosittain. Elts on johtanut Australiassa lisäksi Melbournen ja Länsi-Australian sinfoniaorkesteria sekä naapurimaassa Uuden-Seelannin sinfoniaorkesteria. Alkuvuodesta 2018 Elts aloitti Kymi Sinfoniettan taiteellisena neuvonantajana.
Rautainen Coogan

Rautainen Coogan ("Coogan's Bluff") on vuonna 1968 ensi-iltansa saanut jännitys- ja rikoselokuva, jonka ohjasi Don Siegel ja pääosassa on Clint Eastwood. 
Elokuva oli Siegelin ja Eastwoodin ensimmäinen yhteinen elokuva, jonka jälkeen he tekivät muun muassa menestyselokuvat Likainen Harry ja Pako Alcatrazista.
Juoni.
Elokuva kertoo arizonalaisesta poliisista, Walt Cooganista, joka on saanut tehtäväkseen hakea vanki New Yorkista. Vanki on Cooganille jo ennestään tuttu, eikä hän iloitse tehtävästä. New Yorkin poliisit tekevät vangin luovutuksen kaikkein vaikeimman kautta. Lopulta, kun vanki annetaan Cooganin haltuun, auttavat vangin toverit hänet pakoon ja lyövät Cooganin kanveesiin. Cooganin esimies kieltää häntä tekemästä mitään tyhmää, mutta Coogan aloittaa oman raivokkaan ajojahtinsa New Yorkin pimeissä öissä.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo "Rautaista Coogania" erinomaiseksi citytrilleriksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä.
C. H. Spurgeon

Charles Haddon Spurgeon, tavallisemmin C.H. Spurgeon, (19. kesäkuuta 1834 – 31. tammikuuta 1892) oli englantilainen baptistisaarnaaja, joka muistetaan voimakkaasti vaikuttaneen kristittyjen kesken eri suuntauksissa. Sekalainen joukko kristittyjä muistaa hänet edelleen ”Saarnaajien ruhtinaana” (). Elämänsä aikana Spurgeon saarnasi arviolta noin ihmiselle. Vuonna 1857 hän myös perusti hyväntekeväisyysrahaston nimeltä ”Spurgeonin lasten hoitokoti” () orpolasten hyväksi, joka toimii edelleen maailmanlaajuisesti Meksikossa, Afrikassa ja Itä-Euroopassa. Hänen saarnojaan käännettiin monelle eri kielelle jo hänen elinaikanaan. 
Spurgeon toimi Lontoossa New Park Street Chapel -baptistiseurakunnan pastorina 38 vuotta. Hän osallistui useisiin väittelyihin Ison-Britannian baptistiyhteisössä (), josta hänen täytyi myöhemmin lähteä. Spurgeon kärsi läpi elämänsä masennuksesta.
SECI-malli

SECI-malli eli tiedon luomisen prosessimalli on Ikujirō Nonakan ja Hirotaka Takeuchin kehittämä malli uuden tiedon luomiseen organisaatiossa. Malli kuvaa prosessiin neljä vaihetta, jotka ovat tiedon sosialisaatio (socialization), ulkoistaminen (externalization), yhdistäminen (combination) ja sisäistäminen (internalization).
Malliin sisältyy "tiedon spiraali", jossa eksplisiittinen ja hiljainen tieto vuorovaikuttavat keskenään jatkuvana prosessina. Tämä vuorovaikutus johtaa uuden tiedon luomiseen. Mallin keskeinen ajatus on, että yksilöt jakavat jo olemassa olevaa tietoaan toistensa kanssa, jolloin se yhdistyy uudeksi tiedoksi. Tiedon spiraali - eli tiedon määrä - kasvaa sitä enemmän, miten monta kierrosta (iteraatiota) mallissa edetään.
Kateřina Emmons

Kateřina Emmons tyttönimeltään Kůrková (s. 17. marraskuuta 1983 Plzeň) on tšekkiläinen ampuja ja olympiavoittaja. Hän kilpailee kivääriammunnassa.
Ensimmäisen arvokisamitalinsa Kurkova saavutti voittaessaan kultaa MM-kilpailuissa 2002. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti muun muassa olympiapronssia ja Euroopan mestaruuden. Deauvillestä vuonna 2007 hän voitti toisen Euroopan mestaruutensa.
Kurkova avioitui vuonna 2007 yhdysvaltalaisen ampujan Matthew Emmonsin kanssa ja vaihtoi myös sukunimeään. Hänen nykyinen valmentajansa on Petra Kůrky. Seuratasolla Emmons edustaa Rapid Plzeňiä.
Pekingissä 2008 Emmonsista tuli kisojen ensimmäinen olympiavoittaja. Hän otti kultaa tuloksella 503,5, ja voitti toiseksi tulleen venäläisen Ljubov Galkinan 1,4 pisteellä. Pienoiskiväärin 50 metrin asentokilpailussa Emmons jäi hopealle hävittyään Kiinan Du Lille noin kolmella pisteellä. Emmonsin ero pronssille jääneeseen Kuuban Eglis Yaima Cruziin oli vain 0,1 pistettä.
Emmons on 168 cm pitkä ja painaa 56 kg.
Luettelo 3D-grafiikkaohjelmista

3D-grafiikkaohjelmisto tarkoittaa tietokoneohjelmaa, jolla luodaan 3D-grafiikkaa. Tyypillisesti on olemassa monta vaihetta, joita studiot käyttävät luodessaan 3D-objekteja elokuvia ja pelejä varten ja tämä artikkeli käsittää vain osan käytetyistä ohjelmistoista. Useimmilla 3D-ohjelmistoilla on laajennettava plugin-orientoitunut modulaarisuus, ja ammattilaistason pluginit, joita studiot käyttävät, maksavat kymmeniä tai satoja tuhansia. Suurimmat studiot yleensä käyttävät muita kaupallisia ohjelmistoja näiden ohjelmistojen lisäksi. Useista ammattilaistason ohjelmistoista on ilmaisversio itseopiskelua varten.
Ohjelmisto voi sisältää kolmiulotteisen mallintamisen, renderöinnin ja animoinnin, mutta on myös tiettyyn osa-alueeseen erikoistuneita ohjelmia joissa näitä kaikkia ei ole mukana.
Huomaa, että 3D-ohjelmisto ei vielä tarkoita säteenseurantaa, vaan olemassa on useita eri renderöintimenetelmiä eri tarkoituksiin. CAD-ohjelmat ovat oma, erillinen ohjelmaryhmänsä.
Liittyviä 3D-ohjelmia.
Swift3D ohjelmistolla voi muuntaa Lightwave tai 3DS Max objektit Flash animaatioiksi. Liittämisohjelmistoa käytetään yleisesti liittämään kuvattu video tietokoneella luotuun videoon, pitäen kaksi synkronoituna kun kamera liikkuu. Poser on kaikkein suosituin ohjelma ihmisten mallintamiseen. Videon tuottamisen jälkeen studiot editoivat tai liittävät kuvamateriaalin videoksi käyttäen ohjelmaa kuten Adobe Premiere tai Apple Final Cut kotikäyttäjän tarpeisiin, tai Autodesk Combustion, Eye-on Digital Fusion, Apple Shake ammattilaistason videoissa. MetaCreations Detailer ja Painter 3D ovat lopetettuja tietokonesovelluksia erityisesti tekstuurien maalaamiseen takia 3D-malleille. Mikä tahansa rasteri-grafiikkaohjelmaa voidaan käyttää korjaaman renderoituja 3D still-kuvia mistä tahansa 3D sovelluksesta.
Timo Kämäräinen

Timo Kämäräinen (s. 29. huhtikuuta 1979 Sonkajärvi) on suomalainen kitaristi, laulaja, lauluntekijä ja tuottaja. Hän on toiminut tuottajana, sovittajana ja säveltäjänä useissa eri yhteyksissä.
Tausta.
Kämäräinen kävi koulua Iisalmessa, kunnes sai vanhemmiltaan luvan siirtyä Kuopion musiikkilukioon. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi hän jatkoi musiikkiopintoja Helsingissä Stadiassa ja vuodesta 2001 lähtien Sibelius-Akatemian jazzosastolla. Hänen omissa yhtyeissään on ollut vahva rockjazzin tai progejazzin ote.
Ura.
Kämäräinen on esiintynyt ja levyttänyt useiden artistien ja yhtyeiden kanssa tyylilajien venyessä rockista ja jazzista nykymusiikkiin. Vuonna 2005 hän julkaisi rockjazzia sisältävän soololevyn "Unea", ja myös Beagon-yhtyeen "Countryside"-levy julkaistiin samana vuonna. Beagon-yhtyeessä Kämäräinen laulaa, soittaa kitaraa, säveltää ja sanoittaa. Yhtyeeseen kuuluvat myös basisti Jape Karjalainen ja rumpali Olli Krogerus. Beagonin toinen albumi "Traffic" julkaistiin elokuussa 2007, minkä jälkeen yhtye jäi tauolle. Toinen sooloalbumi "Pulpae" julkaistiin tammikuussa 2010. Maaliskuussa 2012 julkaistiin TOOT TOOT -duon debyyttialbumi "TOOT TOOT", jossa Kämäräinen myös soittaa kitaraa ja laulaa vastaten lisäksi sävellyksistä ja sanoituksista. Rumpuja TOOT TOOTissa soittaa Olli Krogerus.
Vuosina 2002–2008 Kämäräinen soitti Ismo Alanko Säätiössä, ja vuodesta 2013 lähtien hän on soittanut Olavi Uusivirran yhtyeessä, jolle hän on myös tuottanut kolme albumia. Vuonna 2019 hän soitti Ellipsin eli Elli Haloon yhtyeessä.
Vuonna 2018 Kämäräinen julkaisi taiteilijanimellä Ihana Leijona albumin "Mä voin loistavasti". Tällä albumilla hän laulaa omia tekstejään, vaikka onkin sanonut instrumentaalimusiikin olevan hänelle luontaisinta. ”Tällä kertaa ensin tuli läjä tekstiä”, hän on todennut. Omalla nimellä ilmestyi albumi "Blink And You Miss It" vuonna 2021.
Kämäräinen on toiminut myös tuottajana mm. Olavi Uusivirralle ja Suvi Isotalolle
Kämäräinen on toiminut syksystä 2024 Ylen Elämäni biisi -musiikkiviihdeohjelman vakituisena kitaristina.
Davidson Ezinwa

Davidson Ezinwa (s. 22. marraskuuta 1971) on entinen nigerialainen pikajuoksija ja kolminkertainen arvokisamitalisti.
Ezinwa kuului hopeaa voittaneeseen Nigerian viestijoukkueeseen Barcelonan olympialaisissa 1992. Hän oli mukana hopeaa voittaneessa viestijoukkueessa myös MM-kilpailuissa 1997. Ainoan henkilökohtaisen arvokisamitalinsa Ezinwa voitti sisäratojen MM-kisoissa 1997, joissa hän sai pronssia 60 metrillä. 
Ezinwa on 100 metrin ennätyksellään 9,94 Nigerian kaikkien aikojen tilastossa kolmantena edellään Olusoji Fasuba (9,85) ja Seun Ogunkoya (9,92). Hän juoksi ennätyksenä 4. heinäkuuta 1994 Linzissä.
Vuonna 1996 Ezinwa jäi kiinni efedriinin käytöstä ja sai kolmen kuukauden kilpailukiellon. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 hän jäi kiinni kielletyn HCG-hormonin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.
Davidson Ezimwan kaksoisveli Osmond Ezinwa oli myös pikajuoksija.
Kuokkalan koulu (Lempäälä)

Kuokkalan koulu on Lempäälässä sijaitseva koulu, joka sijaitsee kilometrin päässä Kuokkalan kylästä. Koulussa opiskelee noin 160 oppilasta ja 15 henkilökuntaa. Vuonna 2007 koululle rakennettiin uudet tilat, jossa opiskelevat 4–6 luokan oppilaat.
Koulun vieressä sijaitsee päiväkoti Kuokkalankulma.
Käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailut

Käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailut on kansainvälisen käsipalloliiton (IHF) vuodesta 1957 alkaen järjestämä naisten käsipallon maailmanmestaruusturnaus. Nykyisin se järjestetään kahden vuoden välein. Yleisemmän, hallissa pelattavan käsipallon lisäksi myös ulkona pelattavassa käsipallossa järjestettiin kolmet maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1949–1960.
Eniten mestaruuksia sisälajissa ovat voittaneet Norja ja Venäjä, joilla molemmilla on neljä mestaruutta. Kolmeen mestaruuteen ovat yltäneet Itä-Saksa, Neuvostoliitto ja Ranska. Eniten mitaleja on Norjalla, 12 kappaletta.
Heikko signaali

Heikko signaali on Igor Ansoffin 1970-luvulla kehittämä strategiatutkimuksen käsite. Sen perusajatus on, että organisaatioiden on vaikea vastata äkillisiin muutoksiin, joita ne eivät ole kyenneet ennakoimaan. Ansoff käytti havainnollistavina esimerkkeinä hyökkäystä Pearl Harbouriin, Troijan hevosta, öljykriisiä sekä autoteollisuuden kykenemättömyyttä vastata viranomaisten turvallisuusvaatimuksiin. Ansoff esitti, että aikansa ennakointimenetelmien ja suunnitteluideologian tilalle tuli omaksua strategisesti joustavampia toimintatapoja ja alkaa systemaattisesti tarkkailla ja käsitellä sellaisia toimintaympäristön muutoksia, jotka saattavat johtaa kriiseihin. Signaali merkkinä tulevasta ja itse tulevaa ilmiötä ei ole aina käytännössä mahdollista erottaa, vaikka Ansoff nämä teoreettisesti erottikin. Ansoffin käsitys oli, ihmiset yrityksissä havaitsevat oireita muutoksista mutta eivät ymmärrä niiden merkitystä, koska luottavat siihen, mitä menneestä on opittu, mikä johtaa tappioihin tai voittojen menetykseen. 
Heikkojen signaalien tutkimus Suomessa.
Heikon signaalin käsite on omaksuttu myös tulevaisuudentutkimuksen piiriin. Aiheesta on Suomessa kirjoitettu etenkin 2000-luvulla. Mika Mannermaa esitteli heikon signaalin, megatrendin ja paradigmasokeuden peruskäsitteet kirjassaan Heikoista signaaleista vahva tulevaisuus (2004). Sissi Silvánin Valppaus on valttia - Heikot signaalit löytyvät läheltä (2006) jakoi yritysjohtajille vinkkejä signaalien tunnistamiseen. Elina Hiltunen vastasi etenkin heikon signaalin määrittelyyn kohdistettuun kritiikkiin. Heikoista signaaleista kirjoittaminen ja puhuminen yleistyi myös aikakauslehtien talous-, matkailu ja kulutusaiheisissa jutuissa sekä eri hallinnonalojen seminaareissa ja koulutuksissa.
Oulu (laiva)

M/S Oulu, tutummin Oulu-laiva, on oululaisen Merellinen Oulu -yhdistyksen omistama moottorialus. 
Alus rakennettiin 1963 Reposaaren Konepajalla Porissa alun perin Merenkulkuhallituksen toimeksiannosta ja valmistuttuaan se sijoitettiin Oulun luotsipiiriin tarkastusalukseksi. Myöhemmin alus siirrettiin Oulusta Saimaalle, jolloin sen nimeksi tuli "Soisalo". Vuonna 1989 se kunnostettiin, minkä jälkeen alus siirtyi Suomen merivoimille ja nimettiin "Kustaanmiekaksi". 
Merivoimissa laiva toimi tiedustelutehtävissä. Tähän sisältyi mm. koulutustoimintaa, viestiliikenteen seuraamista ja kriisitilanteissa myös vastapuolen viestiliikenteen häirintää.
Merivoimat myi 2007 "Kustaanmiekan" Merellinen Oulu -yhdistykselle.
Laivan omistukseensa hankkineen oululaisen yhdistyksen tavoitteena oli kunnostaa se alkuperäiseen asuunsa ja saada se hyväksyttyä perinnelaivarekisteriin. Alus luovutettiin yhdistykselle keväällä 2008, kun siitä oli riisuttu merivoimille tarpeellinen varustus. Alus sai takaisin vanhan nimensä. Laivassa oli alun perin hyttipaikkoja 28 hengelle, kerrallaan se voi kuljettaa noin 50 matkustajaa.
Vuosina 2009–2012 alukselle tehtiin täydellinen remontti, jonka yhteydessä muun muassa sisätilat varustettiin sprinklerijärjestelmällä. Remontin myötä aluksen matkustajakapasiteetti kasvoi 46:een ja se sai Special Purpose Ship -luokituksen (SPS), säilyttäen kuitenkin museolaivastatuksensa.
Ed O’Brien

Edward ”Ed” John O’Brien (s. 15. huhtikuuta 1968 Oxford) on englantilaisen rock-yhtyeen Radioheadin kitaristi. Rolling Stone -lehden listauksessa 100 merkittävimmästä kitaristista hän sijoittui sijalle 59.
Thom Yorke pyysi O’Brienia liittymään yhtyeeseen, huomattuaan tämän muistuttavan Morrisseyta. Häntä pidetään usein yhtyeen tähtenä ja hän nauttii yleisön seurasta. PR-materiaalit kuitenkin yhä edelleen painottuvat Yorkeen ja yhtyeen basistin Colin Greenwoodiin. O’Brien on yhtyeen pisin jäsen. Hän on 196 cm pitkä. Hän on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta.
Radioheadissä.
O’Brien tunnetaan laajasta efektipedaalien kokoelmastaan, joiden avulla aikaansaadaan Radioheadin tunnusomainen soundi. Pedaaleja käytetään myös kappaleissa, joissa ei muuten ole kitaraosuuksia. Pedaalien avulla muun muassa muokataan Yorken laulua. O’Brien toimi yhtyeen varhaisilla levyillä lähinnä rytmikitaristina, mutta yhtyeen musiikkityylin vaihduttua vaihtoehtorockin ulkopuolelle, Jonny Greenwood on usein soittanut koskettimia tai esimerkiksi Ondes Martenotia ja O’Brienista on tullut yhtyeen pääkitaristi. Hän on itseoppinut kitaristi, mutta hän on opiskellut rumpujen soittoa ja on myös taitava rumpali. Radioheadissä hän on soittanut taustarumpuja vain "Hail to the Thief" -albumin kappaleella ”There There” yhdessä Jonny Greenwoodin kanssa. 
Yhtye ei yleensä erottele kuka minkäkin verran on vaikuttanut mihinkin kappaleeseen. O’Brien ei kuitenkaan yleensä osallistu kappaleiden sävellystyöhön, lukuun ottamatta muutamia poikkeuksia, kuten ”Go to Sleep” -kappaleen avausriffi, joka on O’Brienin käsialaa samoin kuin ”The Bends” ja ”Street Spirit (Fade Out)” kappaleiden riffit. Useimmiten hän auttaa laajentamaan Yorken luomaa musiikillista kehystä ja hänen vaikutuksensa on kuultavissa erityisesti ”Karma Police" kappaleessa, johon hän loi kappaleen päättävän efektin. Kappaleeseen ”Lucky” hän kehitti avausefektit ja hänen taustalaulunsa kertosäkeessä on olennainen osa kappaletta. ”Treefingers”-kappaleessa hänen kitaransa on muokattu pedaalien avulla kuulostamaan ambient-musiikilta. 
Työ Radioheadin ulkopuolella.
O’Brien työskenteli BBC:n draamasarjan "Eureka Street" musiikin parissa ennen "Kid A" -albumin nauhoitusta. "Kid A" ja "Amnesiac" albumien nauhoitusten aikana hän piti yhtyeen faneja ajan tasalla pitämällä blogia yhtyeen kotisivuilla. O’Brienin viimeisin työ Radioheadin ulkopuolella liittyy Asian Dub Foundation -yhtyeen albumin kitaraosuuksiin, joissa hän oli avustamassa.
Gautier Capuçon

Gautier Capuçon (s. 3. syyskuuta 1981 Chambéry Ranska) on ranskalainen sellisti. Hän aloitti sellonsoiton viisivuotiaana Ecole Nationale de Musique de Chambéryssä. Pariisissa Conservatoire National Supérieur de Musique -konservatoriossa hän opiskeli opettajanaan Philippe Muller. Wienissä hänen opettajanaan oli Heinrich Schiff. Capuçon voitti Ranskassa Maurice Ravel -musiikkiakatemian sellokilpailun, sai toisen palkinnon Uudessa-Seelannissa Christchurchin kansainvälisessä sellokilpailussa ja voitti ensimmäisen palkinnon André Navara -kilpailussa Toulousessa.
Capuçon soitti vuosina 1997–1998 Euroopan yhteisön nuoriso-orkesterissa, jota johtivat Claudio Abbado, Bernard Haitink ja Kent Nagano. Vuonna 2001 hän sai Victoires de la Musique -järjestön vuoden tulokas -palkinnon ja 2004 hän sai Saksan television Echo-palkinnon sekä Borletti Buitonin säätiön palkinnon.
Capuçon on soittanut useiden huippuorkesterien solistina. Hän on esiintynyt muun muassa Ranskan kansallisorkesterin, Liègen orkesterin, Wienin kamariorkesterin, Ranskan radion sinfoniaorkesterin ja Philadelphian orkesterin solistina. Suomessa hän soitti huhtikuussa 2007 Radion sinfoniaorkesterin solistina Henri Dutilleux'n sellokonserton. Kamarimusiikkia hän on soittanut Martha Argerichin, Daniel Barenboimin, Juri Bašmetin, Paul Guldan ja Emmanuel Pahud'n kanssa. Hän on esiintynyt myös veljensä, viulisti Renaud Capuçonin kanssa.
Gautier Capuçon levyttää Virgin Classics -levy-yhtiölle yksinoikeudella. Hän on julkaissut Johannes Brahmsin, Camille Saint-Saënsin ja Franz Schubertin musiikkia sekä Joseph Haydnin konserttoja ja Maurice Ravelin kamarimusiikkia. EMI-levy-yhtiölle hän on levyttänyt Dmitri Šostakovitšin pianotrion yhdessä Martha Argerichin ja Maksim Vengerovin kanssa.
Capuçon soittaa vuonna 1701 valmistuneella Matteo Goffriler -sellolla.