tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Abdullahi Yusuf Ahmed

Abdullahi Yusuf Ahmed (, ) (15. joulukuuta 1934 Gaalkacyo, Somalia – 23. maaliskuuta 2012 Abu Dhabi, Arabiemiraatit) oli Somalian kansainvälisesti tunnustetun väliaikaishallinnon presidentti. Hänet valittiin virkaan siirtymäajan parlamentin istunnossa lokakuussa 2004 Nairobissa. Presidentin valinta tehtiin Keniassa, koska Somalian pääkaupunkia Mogadishua pidettiin liian turvattomana. Hän jätti tehtävän 29. joulukuuta 2008.
Yusuf oli entinen armeijan upseeri. Hän taisteli vuosien 1964 ja 1977–1978 sodissa. 1970-luvulla hän johti Somalian pelastuksen demokraattista rintamaa (SSDF), joka taisteli sissisotaa Siad Barrea vastaan.
Hän nousi johtoon Puntmaassa 1990-luvulla ja julisti alueen autonomiseksi 1998. 23. heinäkuuta 1998 hänet nimitettiin Puntmaan presidentiksi, jossa tehtävässä hän oli kautensa loppuun 2001 asti. Tämän jälkeen hän kuitenkin asettui uutta johtoa vastaan ja jatkoi presidentin arvonimen käyttämistä. Toukokuussa 2002 hän sai Puntmaan pääkaupungin hallintaansa ja julistettiin uudelleen presidentiksi, vaikka kapinat häntä vastaan jatkuivatkin 2003 asti. Yusuf toimi Puntmaan presidenttinä lokakuuhun 2004 asti tullakseen Somalian presidentiksi.
Vuonna 2004 Keniassa muodostettiin 275-jäseninen väliaikainen Somalian parlamentti, joka muodosti siirtymäajan liittovaltion hallituksen. Abdullahi Yusuf Ahmed nimitettiin sen presidentiksi. Parlamentti kokoontui ensi kerran Somalissa Baidoassa 26. helmikuuta 2006.
18. syyskuuta 2006 Yusuf Ahmed selvisi autopommi-iskusta, jossa hänen veljensä ja useita muita kuoli.
Vuoden 2006 aikana Islamilaisten oikeusistuinten liitto sai haltuunsa Mogadishun ja suuren osan maasta, ja sen joukot lähestyivät myös väliaikaisen hallituksen Baidoaa. Tuolloin Somalian naapurimaan Etiopian joukot liittyivät Somalian väliaikaisen hallituksen puolelle ja tykistön ja lentokoneiden tuella islamistien vastarinta mureni nopeasti.
Abdullahi Yusuf saapui Somalian pääkaupunkiin Mogadishuun ensimmäisen kerran 8. tammikuuta 2007 islamistien paettua Etiopian ja väliaikaisen hallituksen joukkoja.
Hänen loppukauttaan varjostivat erimielisyydet ja valtakamppailu muiden Somalien johtajien kanssa. Pääministeri Nur Hassan Hussein erotti joulukuussa 2008 Mogadishun pormestarin, joka oli presidentin läheinen liittolainen. Tuon jälkeen Yusuf erotti Husseinin. Somalian parlamentti päätti kuitenkin seuraavana päivänä tukea Husseinia ja kumosi siten presidentin erottamispäätöksen.
Husseinilla ja Yusufilla oli eriäviä näkemyksiä suhtautumisesta maan islamistitaistelijoihin. Hussein olisi ollut valmis neuvotteluihin heidän kanssaan, mutta Yusuf nimitti heitä "terroristeiksi." Myös parlamentti tuki Djiboutin sopimusta vallanjaosta hallituksen ja "Somalian uudelleenvapauttamisen allianssin" kanssa.
Erotettuaan Husseinin Yusuf nimesi liittolaisensa Mohamed Mohamoud Guled Gamaderen uudeksi pääministeriksi. Gamadere joutui eroamaan pian ja parlamentissa kierrätettiin aloitetta presidentin erottamiseksi virastaan.
Abdullahi Yusuf Ahmed jätti eronpyyntönsä parlamentille sen kokoontuessa Baidoassa. Hänen viralliseksi seuraajakseen tuli puhemies Sheik Aden Madoobe.
Andrea del Verrocchio

Andrea del Verrocchio (1435 Firenze – 7. lokakuuta 1488 Venetsia)
 oli italialainen kuvanveistäjä, kultaseppä ja taidemaalari, joka työskenteli Firenzessä Lorenzo de Medicin hovissa. Hänen oppilaistaan kuuluisimpia ovat Leonardo da Vinci ja Sandro Botticelli, mutta Verrocchio vaikutti myös Michelangeloon. Hänen tyylinsä on lähinnä varhaisrenessanssia, ja sille on ominaista luonnollisuus ja välittömyys.
Elämäkerta.
Verrocchion alkuperäinen nimi oli Andrea di Michele di Francesco de’ Cioni, mutta valmistuessaan kultasepäksi hän otti kisällivuosiensa mestarin nimen. Verrocchio tunnetaan ennen kaikkea oppilaidensa takia. 
Verrocchio sai tilauksia Medici-suvun jäseniltä Firenzessä. Tilaukset sisälsivät antiikin teosten restaurointia, rintakuvia, marmorisen vesialtaan koristelua ja merkittäviä monumentteja. Piero ja Giovanni di Bicci de’ Medicin hautamuistomerkki San Lorenzon sakaristossa (1472) on tehty pronssista ja vihreästä marmorista. Ylevän arvokas monumentti poikkeaa aikansa manieristisesta toscanalaisesta tyylistä. Medici-suvulle Verrocchio veisti myös pronssiteoksen "Daavid" (1476), joka on nykyisin Barcellon museossa Firenzessä. Sen olemuksessa on ironista jännitettä.
Vuosina 1475–1780 Verrocchio teki reliefin "Johannes Kastajan teloitus", jossa hän asetti rinnakkain herkän nuorukaisen ja raakalaismaisen teloittajan hahmon. Teos on Firenzen tuomiokirkon museossa. Hänen muista töistään tunnetuimpia ovat Bartolomeo Colleonin ratsastajapatsas, joka paljastettiin vuonna 1496 Venetsiassa, sekä pronssipatsaat "Kristus" ja "Apostoli Tuomas". Vuodesta 1475 alkaen Verrocchion töissä korostuvat jännitteiden ja ekspressiivisyyden tavoittelu sekä upealla tekniikalla toteutetut yksityiskohdat. Hänen töissään yhdistyvät ehjät sommitelmat, tekninen taituruus ja ilmaisuvoima.
Verrocchio kuoli 1488 tehdessään Bartolomeo Colleonin ratsastajapatsasta.
Anu Koskinen

Anu Elina Koskinen (s. 12. helmikuuta 1973 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja teatteritaiteen tohtori. Hän on näytellyt Katja Vainion roolia MTV3:n televisiosarjassa "Salatut elämät" vuosina 1999–2003 ja 2004. Koskinen vieraili ohjelmassa maaliskuussa 2011 oltuaan poissa sarjasta kuusi vuotta, ja uudelleen maaliskuussa 2013, kun Katja Vainion sisko Jenni Vainio kuoli. Hän on esiintynyt myös vuoden 2006 "Saippuaprinssi"-elokuvassa.
Koskinen valmistui vuonna 1996 Teatterikorkeakoulusta ensin teatteritaiteen maisteriksi, ja myöhemmin hän väitteli teatteritaiteen tohtoriksi. Väitöskirja "Tunnetiloissa – Teatterikorkeakoulussa 1980- ja 1990-luvuilla opiskelleiden näyttelijöiden käsitykset tunteista ja tunnetyöskentelystä" valmistui vuonna 2013. Väitöskirjan jälkeen hänet kutsuttiin opettamaan Teatterikorkeakouluun ja Avoimeen taideyliopistoon. Hän työskentelee Taideyliopiston lehtorina ja tutkijana.
Pepe Kalle

Pepe Kalle (30. marraskuuta 1951 – 28. marraskuuta 1998) oli kinshasankongolainen soukous-muusikko. Hän levytti 20-vuotisen uransa aikana yli kolmesataa laulua ja kaksikymmentä albumia. Pepe Kallen oikea nimi oli Kabasele Ya Mpanya, mutta hänet tunnetaan paremmin taiteilijanimellään. 
Pepe Kalle aloitti uransa yhtyeessä African Jazz. Myöhemmin hänestä tuli Lipua Lipua -yhtyeen laulaja. Lipua Lipuasta lähdettyään Pepe Kalle perusti yhtyeen Empire Bakuba. Myöhäisellä urallaan Pepe Kalle toimi sooloartistina ja teki yhteistyötä muun muassa Lutumba Simaron ja Nyoka Longon kanssa. Kallen sooloalbumeihin kuuluu muun muassa "Gigantafrique" (1990).
Pepe Kalle kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1998.
Kékélé

Kékélé on kinshasankongolainen rumbaa ja soukousia esittävä maailmanmusiikkiyhtye. Se perustettiin vuonna 2001. Useimmat Kékélén jäsenistä, kuten Syran Mbenza, Wutu Mayi, Nyboma, Bumba Massa ja Loko Massengo, tunnetaan myös muista yhtyeistä. Kékélé on esiintynyt Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Old Man’s Child

Old Man's Child on norjalainen black metal -yhtye. Galder (oikealta nimeltään Thomas Rune Anderson) perusti sen vuonna 1993. Yhtyeen kokoonpano vaihtelee jatkuvasti ja Galder on ainoa pitkäaikainen jäsen. Vaikka Galder liittyi vuonna 2001 Dimmu Borgiriin, hänen aktiivisuutensa Old Man's Childissa ei ole vähentynyt. Old Man's Childilla oli levytyssopimus Century Media Recordsin kanssa.
Diskografia.
Studioalbumit
EP:t
Kokoelma-albumit
Demot
Orange Goblin

Orange Goblin on vuonna 1995 perustettu brittiläinen stoner rock -yhtye. Aluksi yhtye toimi nimellä Our Haunted Kingdom.
Yhtyeen viiden ensimmäisen albumin ajan sen levy-yhtiönä toimi Rise Above Records. Kuudennen albuminsa, Healing Through Fire (2007), Orange Goblin julkaisi Mayan/Sanctuary Recordsin kautta ennen siirtymistään Candlelight Recordsille, jonka tuottamana ilmestyi yhtyeen toistaiseksi viimeinen albumi, A Eulogy for the Damned (2012).
Linoleumi

Linoleumi eli linoli tai korkkimatto on lattianpäällyste. Se on kulutusta kestävä ja siten usein julkisissa tiloissa käytetty materiaali. Linoleumin keksi englantilainen Frederik Walton, joka patentoi sen 1863. 
Linoleumi valmistetaan uusiutuvista materiaaleista kuten pellavaöljystä ja hartsista. Seokseen lisätään puu- tai korkkijauhetta, kalkkikiveä ja väripigmenttejä . Alustana käytetään juuttikangasta . Linoleumi koostuu siten jopa 97-prosenttisesti luonnonaineista.
Käyttämällä eri värejä linoleumilla voidaan kuvioida lattiapintoja. Se on melko huokoinen materiaali, mutta oikein hoidettuna se on hyvin kestävä. Lattialinoleumissa pinnoitteena käytetään vesipohjaista akrylaattipinnoitetta tai PUR-pinnoitetta. 
Linoleumista voi syntyä sisäilmaan matalan hajukynnyksen VOC-yhdisteitä eli haihtuvia orgaanisia yhdisteitä, joista merkittävimpiä ovat butanaali, heksanaali, heptanaali, oktanaali, nonanaali, dekanaali, etaanihappo, propaanihappo, butaanihappo, hiilihappo, tolueeni ja 2-pentyylifuraani.
Sirri

Sirri on Iranille kuuluva saari Persianlahdella, Yhdistyneiden arabiemiraattien länsipuolella. Saarella tai sen lähistössä on useita öljy- tai kaasukenttiä.
Saaren pinta-ala on 17,3 neliökilometriä. Saarella avattiin vuonna 2013 Persianlahden suurin nesteytetyn maakaasun (LNG) tuotantolaitos ja Iran pyrkii kasvattamaan saareen Irakin sodan jälkeen vuonna 1985 avattua vientiterminaalia (vientisatama). Saarelta johtaa Iranin mantereenpuoleiseen osaan ja Arabiemiirikuntiin yhteensä 900 kilometriä pitkä putkisto. Iranilla on maailman neljänneksi suurin todennettu öljyvaranto (kun liuskekaasua ei lueta mukaan) ja maailman toiseksi suurin maakaasuvarannoista.
Saarella on lentokenttä (ICAO: OIBS).
Saarelle sijoitettiin ilmapuolustukseksi Iranin Yhdysvalloilta hankkimia MIM-23 Hawk-ilmatorjuntaohjuksia. Iran sijoitti 1990-luvulla saarelle myös kiinalaisia HY-2 Silkworm -merimaaliohjuksia.
Sirrin lähisaarista Abu Musasta ja Tunbista on Arabiemiirikunnat kiistellyt Iranin kanssa. Näiden Persianlahden saarten avulla voi periaatteessa sulkea Persianlahden Hormuzinsalmen länsipuolista meriliikennettä, mikäli laivaliikennettä uhataan merimaaliohjuksilla.
On Thorns I Lay

On Thorns I Lay on kreikkalainen heavy metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 1992 Ateenassa nimellä "Phlebotomy". 
Yhtye on kokenut erilaisia tyylillisiä vaiheita uransa aikana. He aloittivat brutaalista death metalista varhaisina päivinään, siirtyivät sitten mustaan death doom -symfoniseen tyyliin ensimmäisen EP:nsä myötä ja omaksuivat myöhemmin atmosfäärillistä doom-deathia varhaisilla albumeillaan sekä goottimetallia. On Thorns I Lay kuuluu ensimmäisen suuren goottilaisen doom-aallon yhtyeisiin, jotka systematisoivat vastakkainasetteluäänien periaatteen, tunnetun "kauneus ja peto" -tyylinä.Ensimmäisen osan urastaan päättyessä 2000-luvun alussa he siirtyivät kohti pelkistetympää ja introspektiivisempää rock-metallityyliä. Yhtye oli tauolla vuosina 2006 lähes kymmenen vuoden ajan. He palasivat yhteen vuonna 2015 ja palasivat vähitellen uransa alun doom-death-tyyliin. He ovat julkaisseet kolme albumia tähän mennessä, ja uusi albumi on odotettavissa marraskuussa 2023. On huomionarvoista, että yhtye koki hajoamisen vuosina 2021-2022. Useat sen jäsenet, mukaan lukien laulaja, kitaristi ja entinen rumpali, jättivät yhtyeen palatakseen takaisin alkuperäiseen kokoonpanoonsa, Phlebotomyyn, käynnistäen siten uudelleen aikaisemman inkarnaationsa yhtyeestä, jonka alla he julkaisivat myös levyn vuonna 2023.
Vöyrinkaupunki

Vöyrinkaupunki () on Vaasan keskustan kupeessa sijaitseva Onkilahteen rajautuva puutaloalue. Se kuuluu Vöyrinkaupungin suuralueeseen. Vaasan kaupunginhallinnon tilastoaluejaossa Vöyrinkaupunki jakautuu kahteen pienalueeseen, eteläiseen ja pohjoiseen. Näiden raja kulkee lännestä itään reittiä Järvikatu – Pitkäkatu – Laivakatu – Olympiakatu – Kalastajankatu. Vaasan asemakaavoitetuissa kaupunginosissa Vöyrinkaupungin eteläosa kuuluu pääosin 4. kaupunginosaan ja pohjoisosa muodostaa Vaasan 5. kaupunginosan.
Alueen puutalot ovat 1890–1940-luvuilla rakennettuja. Useat talot rakennettiin työläisväestön asunnoiksi, ja siten asuntokoot ovat melko pieniä, kaksion ollessa todennäköisesti yleisin huoneistotyyppi. Vanhoja taloja on säilynyt sen jälkeen, kun 1980-luvun lopulla alueen rakennusten kerrosluku rajattiin kolmeen, jolloin vanhojen talojen purkaminen ei enää automaattisesti kannattanut lisäkerrosneliöiden toivossa. Ennen kaavamuutosta useita taloja purettiin ja niiden tilalle rakennettiin kerrostaloja. Useimmat vanhat puutalot ovat nykyisin suojelukohteita.
Alueen suosio on kasvanut viime aikoina ja sen rajamaille on rakennettu uusia asuntoja. Keskustan läheisyydestä huolimatta alue on varsin rauhallista ja idyllistä asuinaluetta. 
Alueella sijaitsee niin kutsuttu Malmöntalo, joka on Vaasan ruotsalaisen ystävyyskaupunki Malmön lahjoitus sodasta toipuvalle Vaasalle. Vöyrinkaupungissa sijaitsee paljon Vaasan opiskelija-asuntosäätiön opiskelija-asuntoja muun muassa Olympia-korttelissa. Olympiakatu on saanut nimensä Suomen Moottoritehtaasta, joka valmisti siellä Olympia-moottoreita.
Kaupunginosassa on kaksi peruskoulua: Onkilahden koulu (alakoulu) ja Vöyrinkaupungin koulu (yläkoulu).
Vöyrinkaupungissa sijaitsee Vaasan suurin ja vanhin hautausmaa, joka jakautuu kahteen osaan: vanhaan ja uuteen. Vanhassa osassa, joka sijaitsee Vöyrinkadun läntisellä puolella, on sankarihautausmaa. Lisäksi vanhalle puolelle on haudattu monia Vaasan historian merkkihenkilöitä, kuten A. A. Levón.
Väestö.
Vuonna 2015 Vöyrinkaupungissa asui 3 172 asukasta.
Vöyrinkaupungin eteläisen osan asukkaista äidinkielenään suomea puhui 54,5 %, ruotsia 14,4 % ja muita kieliä 31,1 % vuonna 2015. Pohjoisella alueella äidinkielenään suomea puhui 55,9 %, ruotsia 36,6 % ja muita kieliä 7,5 %. 
Opiskelijoiden osuus työvoimasta oli Vöyrinkaupungin eteläosassa 42,7 % ja pohjoisosassa 23,8 % vuonna 2013. Vaasan kaikista tilastoalueista opiskelijoiden osuus oli tällöin suurin juuri eteläisessä Vöyrinkaupungissa, ja alue on ollut opiskelijoiden suosiossa koko 2000-luvun. 
Vuonna 2013 työttömien osuus työvoimasta oli eteläpuolella 14,5 % ja pohjoispuolella 7,6 %.
Disincarnate

Disincarnate on yhdysvaltalainen death metal -yhtye. Sen perusti kitaristi James Murphy, joka on toiminut myös yhtyeissä Testament, Cancer, Obituary ja Death. Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa, "Dreams of the Carrion Kindin" vuonna 1993.
Pantomiimi

Pantomiimi on esittävän taiteen muoto, joka perustuu suurelta osin esiintyjän liikkumiseen ja elehtimiseen. Pantomiimiin kuuluvat yleensä tehostetut eleet, naamion kaltainen meikki, akrobatia, jongleeraus, klovneria, satiiri, improvisointi sekä nuket ja marionetit.
Nykyajan pantomiimikot eivät tyypillisesti puhu esiintyessään. Tämän perinteen kerrotaan pohjautuvan roomalaisen Livius Andronicuksen esiintymiseen vuonna 240, kun hän menetti äänensä ja palkkasi näyttelijän puhumaan puolestaan esityksen aikana. Ranskassa 1700- ja 1800-luvun alussa puheteatterit nähtiin virallisten teatterien kilpailijoina, joten pantomiimikot hiljennettiin lainsäädännöllä.
Pantomiimikoita oli jo antiikin Kreikassa ja Roomassa. Myöhemmin heitä esiintyi keskiajan Euroopan teattereissa ja hoveissa sekä commedia dell’artessa. Aasiassa pantomiimi on ollut usein osa muun muassa nō-, kyōgen-, kabuki-, bunraku-, kathakali-, ja bharata natyam -teatteria sekä kiinalaista oopperaa ja indonesialaista tanssiteatteria.
Modernia pantomiimin muotoa voidaan kutsua myös "miimiksi". Nykyajan tunnetuin miimikko on ranskalainen Marcel Marceau. Miimikkoja näkee suurkaupunkien kaduilla katuesiintyjinä. Monet heistä esittävät Marcel Marceaun kuuluisaksi tekemiä liikesarjoja, kuten tuulta vasten kävely, banaanin kuoriminen ja suuren näkymättömän laatikon sisään joutuminen.
Lee ”Scratch” Perry

Lee ”Scratch” Perry ("Rainford Hugh Perry", 20. maaliskuuta 1936 Kendal, Jamaika – 29. elokuuta 2021) oli yksi merkittävimmistä reggae- sekä dub-musiikin vaikuttajista.
Bob Marley and the Wailers oli ollut jo 1960-luvulla suosittu Jamaikalla, mutta vuonna 1970 Bob Marley ja Perry yhdistivät voimansa. Perry onnistui vakuuttamaan Marleyn muuttamaan tyyliänsä tarkoista harmonioista vilpittömämpään suuntaan. Marley otti Perryn vaikutuksesta hengellisemmän lähestysmistavan ja kopioi joitakin osia tämän laulutyylistä. Marley alkoi laulaa enemmän bassovoittoisesti. Perry oli tuottamassa Marleylle useita kappaleita, joista tuli maailmanlaajuisesti tunnettuja. Perryn Black Arkissa äänitettiin monia muitakin tunnettuja levyjä. Siellä kävivät äänittämässä muun muassa Heptones, Junior Byles, Max Romeo ja The Congos.
Black Arkin suosio alkoi laskea 1970-luvun lopussa, ja Perry itse kärsi mielenterveyden häiriöstä ja käytti liikaa marijuanaa ja rommia. Tunnetun legendan mukaan Perry itse poltti studionsa vuonna 1983.
Perry jatkoi uraansa 1980-luvulla ja teki joitakin levyä ja tuotti myös muiden albumeita. Hänen vanha tuotantonsa nousi pinnalle 1990-luvulla, ja niistä otettiin monia uusintapainoksia ja tehtiin kokoelmia, mikä auttoi Perryä taloudellisesti. Vuonna 2003 hänen uusi levynsä "Jamaican E.T." palkittiin parhaan reggaealbumin Grammyllä.
Haapaniemi (Kuopio)

Haapaniemi on Kuopion kaupunginosa keskustan eteläpuolella noin kilometrin päässä torilta, ruutukaavan lounaispuolella. Kaupunginosan asukasluku on noin 4 000. Saaristokaupunkiin kulkevan Saaristokadun pohjoispää johtaa Haapaniemelle, samoin kuin moottoritien keskustaan johtava eteläinen ramppi. 
Historia.
Alueesta suunniteltiin huvilakaupunginosaa vuonna 1899 pidetyssä arkkitehtikilpailussa, jonka voitti Haapaniemen osalta arkkitehti Lars Sonck. Kilpailutöiden pohjalta laadittiin alueelle luonnos asemakaavasta jota alettiin noudattaa. Teollisuuslaitoksten tulo alueelle 1900-luvun alussa kuitenkin hautasi ajatuksen huvilakaupunginosasta ja alueelle syntyi asuntoja työväestölle. 
Asuminen.
Haapaniemi jakautuu rakentamisen osalta kahteen osaan, puhekielessä Haapaniemeen ja Uuteen Haapaniemeen. Lisäksi Mölymäeksi nimitetään Haapaniemen pohjoisella reunalla sijaitsevaa korkeinta kohtaa. Sen alkuperäinen nimi oli Myllymäki. Kertoman mukaan mäki on saanut nimensä alueella asuneista perheistä, joiden lapsista syntyi mölyä. Keskustaan juuri Mölymäeltä näkyvät viisi kaupungin korkeimpiin kuuluvaa kerrostaloa. Rakennuskanta Haapaniemellä on puutalovaltaista omakotialuetta sekä eteläreunalla sijaitsevia teollisuusrakennuksia. Vuosina 1962 ja 1972 Myhkyrinkadun molemmin puolin rakennettiin porrastettuja terassitaloja, myöhemmin muutamia samantyyppisiä taloja rakennettiin myös Tasavallankadun varteen sekä sen toiselle puolelle. Alueen itäreunalla sijaitsee 1950-luvulla rakennettu 7-kerroksinen kerrostalo joka hallitsee näkymää Kallavedeltä päin.
Uusi Haapaniemi.
Uusi Haapaniemi sijaitsee Kallaveden rannalla alempana kuin Haapaniemen vanhemmat asuinalueet, Haapaniementien ja rannan välissä. Uuden Haapaniemen talot ovat suurelta osin vaaleasta tiilestä rakennettuja kerrostaloja ja muutamat niistä on rakennettu opiskelija-asunnoiksi. Taloja rakennettiin 1980-1990 -luvun taitteessa ja uusimmat talot on rakennettu vuonna 2007.
Rakennuksia.
Kuopion Energian Haapaniemen voimalaitos sijaitsee myös Haapaniemen rannassa entisen, nyt jo puretun, Saastamoisen rullatehtaan vieressä. Kuopion rahtisatama sijaitsee sen eteläpuolella. Hieman etelämpänä, Bellanrannaksi kutsutulle alueelle on rakennettu palkittua helsinkiläistä Löylyä muistuttava saunakompleksi Saana. Kuopion keskuskentän jalkapallostadion (aik. Magnum-areena) on Haapaniemen kaupunginosassa entisen Kuopion raviradan alueella Mölymäen päällä, mutta on joutumassa 2020-luvulla muutosten kouriin. Mölymäellä sijaitseva Savon ammattiopiston Kuopion suurin koulutusyksikkö on muuttamassa Savilahteen, ja tilalle on 2020-luvulla nousemassa uusia kerrostaloja sekä jalkapallo- ja tapahtumastadion. Itä-Suomen lapsi- ja nuorisopotilaille erikoissairaanhoitoa tarjoava Kuopion yliopistollisen sairaalan Alavan sairaala sijaitsee Keskuskentän ja Niiralan puolelle jäävän Alavan kirkon välisessä rinteessä.
Haapaniemi (Vaasa)

Haapaniemi () on Vaasan 27. kaupunginosa ja osa-alue, joka sijaitsee Vanhan Vaasan pohjoispuolella noin viisi kilometriä nykyisestä Vaasan keskustasta itään. Variskan yhtenäiskoulu sijaitsee Haapaniemen puolella.
Kaupunginosa on suurimmaksi osaksi rakentunut 1970- ja 1980-lukujen aikana seudun suunnittelukilpailun voittaneen ehdotuksen pohjalta, mutta alueen vanhin osa on 1950-luvulta. Haapaniemi on suurimmaksi osaksi omakotialuetta. Alueen lounaisosassa Saarnitien ja Omenakujan välissä on pieni kerrostalokeskittymä.
Vaasan kaupunginhallinnon tilastoalueista Haapaniemi kuuluu Ristinummen suuralueeseen.
Väestö.
Vuonna 2013 Haapaniemen alueella oli 768 asukasta.
Haapaniemen asukkaista äidinkielenään suomea puhui 82,3 %, ruotsia 13,1 % ja muita kieliä 4,6 % vuonna 2015. Alueen työvoimasta oli opiskelijoita 13,1 % ja työttömiä 10,7 % vuonna 2013.
T.i.l.a.

T.i.l.a. oli MTV3-kanavan viikoittainen sisustusohjelma, jota juonsivat Laura Ruohola ja Hanna Sumari. Ohjelma jakautui makasiininomaisesti osioihin, jotka toistuivat joka viikko samassa järjestyksessä. Kesäisin esitettiin Kesä T.i.l.a -ohjelmaa.
Ensimmäisenä on muutoskohteen esittely, jossa sisustussuunnittelija (Tomi Kouvola, Marianne Sundell, Helena Karihtala) esittelee huoneen, johon tehdään muutostyö, esimerkiksi makuuhuone.
Teemassa esitellään jokin sisustuksen nyt pinnalla oleva asia, kuten matot osana sisustusta tai valaisinten trendit.
Decora-osiossa yleensä Hanna Sumari toteuttaa jonkin pienen sisustuksen yksityiskohdan itse tekemisen askartelulinjalla, esimerkiksi lautasliinojen koristelun kohoväreillä tai lampunvarjostimen piristämisen
Moderni klassikko esittelee nimensä mukaisesti jonkin ohjelman tekijöiden mielestä klassikoksi yltäneen tuotteen sanoin ja studiokuvin, joissa tuote on irrotettu kokonaan kontekstista ja on täysin pääosassa.
Kaunis koti esittelee asunnon, jossa on siis jokin juju, joka erottaa sen tuiki tavallisesta. Esiteltävänä ovat olleet muun muassa keräilijän koti, romanttinen miniyksiö ja monta varakkaan ja paljon matkustelleen pariskunnan modernein klassikoin sisustettua kanta-Helsingin jugendtalon asuntoa.
Lopuksi esitellään valmis muutoskohde. Katsoja näkee ennen ja jälkeen kuvia, mutta itse työstä ei näytetä mitään, eikä hintaakaan erityisesti korosteta, vaikka muutos olisi varsin suurtakin, kuten seinien kaatamista tai uusien vesipisteiden lisäämistä. Tässä lienee pyritty pysyttäytymään poissa yhä enemmän tilaa etenkin brittiläisessä ja amerikkalaisessa televisiossa valtaavasta juuri toteutusvaiheen ongelmia ja budjetissa pysymisen vaikeutta korostavasta ohjelmatyypistä. Suunnittelija esittelee lyhyesti muutoksen, jossa katsojan päähuomio kiinnitetään yleensä valittuun värimaailmaan.
Polluted Inheritance

Polluted Inheritance oli alankomaalainen death metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 1989. Yhtye julkaisi ensimmäisen demonsa vuonna 1991 ja ensimmäisen täysimittaisen albuminsa, "Ecociden" vuonna 1993. Ecociden julkaisun jälkeen Polluted Inheritancen levy-yhtiö meni konkurssiin. Yhtye äänitti demon "Demo 94" saadakseen levy-yhtiöiden huomion. Pian Polluted Inheritance solmi levytyssopimuksen DSFA:n kanssa. Vuonna 1996 ilmestyi uusi albumi, "Betrayed". Samana vuonna Polluted Inheritance teki kiertueen Orphanage -yhtyeen kanssa. 
Betrayedin julkaisun jälkeen levy-yhtiö purki levytyssopimuksen yhtyeen kanssa. Vuonna 2001 Polluted Inheritance sai levytyssopimuksen belgialaisen RokaRolan kanssa. Samana vuonna yhtye julkaisi kolmannen albuminsa, "Into Darknessin". 
Polluted Inheritance lopetti toimintansa vuonna 2008.
Alvis Vickers

Alvis Vickers oli vuosina 1999–2004 toiminut brittiläinen puolustusvälineyhtiö, joka valmisti muun muassa kevyitä panssarivaunuja, kuten Scorpion ja taistelupanssarivaunuja. Alvis Vickers muodostui, kun Vickers-yhtiön (vuosina 1927–1977 nimellä Vickers-Armstrong) ostanut Rolls-Royce plc myi Vickersin asetuotannon edelleen Alvisille vuonna 2002. Alvis Vickers myytiin 2004 BAE Systems Land Systemsille, nyk. BAE Systems Land &amp; Armaments.
Alvis.
Alvis Ltd. syntyi vuonna 1981, kun United Scientific Holdings plc osti kansallistetulta British Leyland Ltd. yhtiöltä sen Alvis-tytäryhtiön. Vuonna 1992 koko United Scientific-ryhmä sai nimen Alvis plc. Alvis hankki vuonna 1997 omistukseensa ruotsalaisen panssariajoneuvoja valmistavan Hägglund Vehiclen ja vuonna 1998 brittiläisen GKN:n panssariajoneuvotuotannon. Vuonna 2002 Alvis osti brittiläiseltä Rolls-Royceltä sen omistaman Vickersin puolustusvälinesektorin (Vickers Defence Systems). Loput Vickersin tytäryhtiöistä saivat nimen Vinters plc. Alvisin ja Vickersin yhdistyttyä nimeksi tuli Alvis Vickers. Se puolestaan päätyi vuonna 2004 osaksi BAE Systemsiä.
Käännösmuisti

Käännösmuisti on käännösohjelman luoma tietokanta, joka sisältää sekä lähde- että kohdekielisen tekstin jaettuna käännösohjelmassa määritettyihin käännössegmentteihin (yleensä virke). Käännösmuisti helpottaa kääntämistä, kun käännetään uutta samaan aihepiiriin kuuluvaa tekstiä tai jos halutaan päivittää aiemmin käännetyn lähdetekstin uusi versio. Tällöin käännösmuisti tarjoaa käännösehdotuksia.
Toimintaperiaate.
Tekstiä käännettäessä ohjelma tarjoaa kääntäjälle käännösmuistista löytyviä segmenttejä sen mukaan, miten vastaavuusaste prosentteina on ohjelmassa määritelty. Täydellisessä vastaavuudessa (100 %) segmentit ovat identtiset (ja voidaan siten kääntää automaattisesti) ja osittaisessa (sumeassa) vastaavuudessa käännössegmentti on vain samankaltainen ja saattaa vaatia muokkausta.
Käännösmuisti voidaan luoda kolmella eri tavalla:
Käännösmuistijärjestelmiä.
Käännösmuistia hyödyntäviä ohjelmia ovat esimerkiksi:
Live &amp; Rare

Live &amp; Rare on Rage Against the Machinen vuonna 1998 vain Japanissa julkaistu albumi, joka sisältää live-materiaalia ja sinkkujen b-puolia. Ainoa ennenjulkaisematon kappale on NWA-cover kappaleesta "Fuck the Police".
Joona Puhakka

Joona Tapio Puhakka (s. 23. kesäkuuta 1982 Kerava) on suomalainen uimahyppääjä.
Hän on Suomen ensimmäinen uimahyppyjen arvokilpailuvoittaja voittaessaan EM-kultaa metrin ponnahduslaudalta 2004 ja Suomen ensimmäinen MM-mitalisti sijoittuessaan kolmanneksi metrin ponnahduslaudalla Barcelonan MM-kisoissa 2003. EM-kilpailuista Puhakalla on kaikkiaan kaksi kultaa, kaksi hopeaa ja kolme pronssia.
Puhakka kirjoitti ylioppilaaksi Mäkelänrinteen urheilulukiosta vuonna 2002. Tämän jälkeen hän opiskeli urheilustipendiaattina kauppatieteitä Yhdysvalloissa, Phoenixissa, Arizonan osavaltion yliopistossa (ASU), josta hän valmistui kauppatieteiden kandidaatiksi keväällä 2007. Yhdysvalloissa Puhakkaa valmensi Mark Bradshaw. Suomessa valmentajana toimi Pentti Koskinen. Suomessa Puhakka edusti Vantaan Uimareita.
Puhakka oli ehdolla 2009 eurovaaleissa Kokoomuksen listalta, mutta häntä ei valittu. Syksyllä 2010 Puhakka tanssi Tanssii tähtien kanssa -TV-ohjelmassa sen viidennellä tuotantokaudella tanssinopettaja Sanni Siuruan kanssa. Hän sijoittui neljänneksi.
Puhakka on ollut vuodesta 2009 naimisissa Miljonääri-Jussi-ohjelmassa esiintyneen Phuong ”Funi” Buin kanssa. Parilla on kaksi lasta.
Luottamustoimet.
Puhakka on toiminut Uimaliiton hallituksen jäsenenä sekä Unicefin ja Kummit ry:n kummina. Hän on toiminut myös Unicefin Puhtaan veden puolesta -lähettiläänä.
Opinto-ohjaus

Opinto-ohjaus (peruskouluissa oppilaanohjaus) on peruskouluissa, lukioissa ja ammattioppilaitoksissa toteutettava toiminta ja oppiaine, joka pyrkii ohjaamaan oppilaita ja opiskelijoita opiskelussa ja jatko-opintoja koskevissa kysymyksissä sekä ohjaamaan opiskelijat työelämään.
Opinto-ohjaukseen kuuluu oppilaiden ja opiskelijoiden auttaminen aine- ja kurssivalinnoissa, auttaminen oppimisongelmissa sekä henkilökohtainen ohjaus. Opinto- ja oppilaanohjaus on paljolti oppilaiden ja opiskelijoiden, opettajien ja huoltajien yhteistoimintaa. Oppilaanohjaus tutustuttaa oppilaita myös työntekoon järjestämällä tutustumiskäyntejä yrityksiin ja toteuttamalla käytännön tutustumista työelämään, työelämään tutustumisjaksoja eli työelämätietoutta. Opinto-ohjaus ohjaa opiskelijoita myös oman opinto-ohjelman suunnittelussa.
Opinto-ohjaajilta (lyhenne opo) ja oppilaanohjaajilta vaadittavat koulutus, työkokemus ja muut ehdot esitetään oppilaitoslainsäädännössä. Yleensä viran pätevyyteen vaaditaan oikean oppilaitosmuodon opettajapätevyys ja ohjausopinnot. Siinä missä peruskouluissa voi yksi henkilö olla keskittynyt ainoastaan oppilaanohjaajan työhön, opinto-ohjaajat hoitavat usein myös jotakin muuta opettajan virkaa.
Opinto- ja oppilaanohjaajan lisäksi opinto- ja oppilaanohjausta antaa usein ryhmänohjaaja, muut opettajat, rehtori sekä tuutorit ja tukioppilaat.
M60 Patton

M60 Patton on yhdysvaltalainen taistelupanssarivaunu, joka oli alatyyppeineen Yhdysvaltain pääasiallinen taistelupanssarivaunu 1960-luvulta 1990-luvulle. M60-vaunuja on valmistettu yhteensä noin 15 000 kappaletta eri versioina. Vaunu on nimetty toisen maailmansodan kenraalin George S. Pattonin mukaan.
Historia.
Kehitys.
M60 Pattonin kehittely alkoi vuonna 1957 kun ilmeni, että neuvostoliittolaiset olivat kehittäneet 100 mm:n panssarivaunukanuunalla aseistetun raskaasti panssaroidun T-54:n, joka oli ominaisuuksiltaan ylivoimainen verrattuna yhdysvaltalaisten silloiseen M48 Patton -taistelupanssarivaunuun.
M48:n runkoon asennettiin uusi 750 hevosvoimainen, ilmajäähdytetty Continental V-12-dieselmoottori ja aseistukseksi brittiläinen 105 mm:n L7-sarjan panssarivaunukanuuna. Vaunu nimettiin aluksi M68:ksi, ja sen sarjavalmistus aloitettiin 1959. M68 uudelleennimettiin M60:ksi ja se tuli palveluskäyttöön 1960.
Uudelleensuunnittelu lisäsi vaunun toimintamatkaa ja liikkuvuutta, ja vähensi tankkaus- ja huoltotarvetta. Vaunun runko on yksiosainen teräsvalu, joka on jaettu miehistö- ja moottoritilaan.
Vuonna 1963 M60 uudistettiin M60A1:ksi. Siinä oli suurempi ja paremmin muotoiltu torni, parempi panssarointi ja paremmat vakaimet. Sitä valmistettiin vuoteen 1980 saakka. M60A2:ssa oli edellistä matalaprofiilisempi torni vaununjohtajan konekiväärikupolilla varustettuna sekä 152 mm:n panssarivaunukanuuna, jolla voi ampua myös Shillelagh-panssarintorjuntaohjuksia. Kanuunaan liittyneiden ongelmien vuoksi M60A2 hylättiin tyyppinä ja monet niistä uudistettiin M60A3:ksi, mikä torni perustui M60A1:een. M60A3:n suunnittelu aloitettiin 1978. Sen tekniikka sisälsi uuden etäisyysmittarin ja ballistisen tietokoneen, sekä tornin vakautusjärjestelmän ja kaikki vaunut päivitettiin lopulta tähän malliin.
Käyttö maailmalla.
Israel käytti M60:ia ja M60A1:iä Jom Kippur -sodassa 1973 Siinailla Egyptiä vastaan ja Golanin kukkuloilla Syyriaa vastaan. Yhdysvallat lähetti M60:ia lisätueksi ennen vihollisuuksien puhkeamista ja niiden kestäessä. Sodan seurauksena Israel sai myös lisää M48:a, M60:iä ja M60A1:iä.
Uudistetut M60:t palvelivat Israelia myös Rauha Galileaan -operaatiossa Libanonissa 1982. Israel uudisti M60:iä uusilla teloilla ja aktiivipanssarilla. Näin uudistettu M60 oli nimitykseltään Magach 6B. Magachia on kehitetty edelleen Magach 7A:ksi, 7B:ksi ja 7C:ksi lisäämällä panssarointia, ammunta-automatiikkaa, lämpösuojauksen ja savunheittimet.
Yhdysvaltain merijalkaväki ja saudit käyttivät M60A1:tä vielä ensimmäisessä Irakin sodassa. M60 oli verrattavissa Irakin T-72:n vientimalleihin, vaikkakin heikommin aseistettu, mutta toisaalta varustettu nykyaikaisella ammunnanhallinnalla.
M60-taistelupanssarivaunuja oli 2005 Argentiinalla, Bahrainilla, Itävallalla, Egyptillä, Kreikalla, Israelilla, Espanjalla, Turkilla, Thaimaalla ja Iranilla. Yhdysvalloissa niitä ei ole enää taistelukäytössä.
Tekniset tiedot.
Miehistö
Aseistus
Mitat
Taistelumassa
"Nopeus"
Toimintamatka
Panssarointi
M10 Wolverine

M10 Gun Motor Carriage oli Yhdysvaltojen pääasiallinen panssarintorjuntavaunu toisessa maailmansodassa.
Yhdysvaltain taktiikkaan kuuluivat panssarintorjuntavaunut, joita käytettäisiin vihollisen panssarivaunujen tuhoamiseen, kun taas taistelupanssarivaunuja käytettäisiin pääasiassa jalkaväen tukena ja läpimurtoihin. M10 oli rakennettu Shermanin rungolle, johon oli asennettu avokattoinen pyörivä torni ja kolmituumainen (76,2 mm) M7-tykki. Tykissä muun muassa käytetty M79-panssariammus pystyi läpäisemään 100 millimetriä panssariterästä 914 metrin etäisyydeltä. Lähi- ja ilmapuolustukseen oli 12,7 millimetrin M2HB-konekivääri ja miehistöllä 7,62 millimetrin M1-puoliautomaattikarbiinit.
Perusmallissa M10 oli 375 hevosvoiman General Motors 6046 -kaksoisdiesel, jossa oli yhdistettynä kaksi suoraa kuusisylinteristä moottoria. Tätä mallia valmistettiin 5 000 kappaletta. M10A1-version voimanlähde oli 450 hevosvoiman Ford GAA -V8 bensiinimoottori. M10A1:n valmistusmäärä oli noin 1 700 kappaletta. Britit aseistivat omia M10-vaunujaan 76,2 mm O.Q.F 17-pdr Mk. V -tykillä eli niin sanotulla 17-naulaisella. Näin syntynyttä muunnosta kutsuttiin dieselkäyttöisillä malleilla nimellä Achilles IC ja bensiinikäyttöisillä malleilla nimellä Achilles IIC.
Nimen Wolverine alkuperä on tuntematon. Sodan ajalta ei löydy todisteita, että siihen oltaisiin viitattu tällä nimellä, joten nimi on todennäköisesti keksitty sodan jälkeen. Sekä yhdysvaltalaiset että britit viittasivat siihen yksinkertaisesti nimellä M10, tosin yhdysvaltalaiset käyttivät myös termiä TD (Tank Destroyer). Vuonna 1945 britit antoivat vaunulle nimeksi Achilles, joka viittaa sekä vaunun alkuperäiseen versioon että 17-paunan tykillä varustettuun versioon. Nimen Achilles uskotaan usein virheellisesti viittaavan vain jälkimmäiseen.
M18 Hellcat

76 mm Gun Motor Carriage M18 oli toisessa maailmansodassa käytetty yhdysvaltalainen panssarintorjuntavaunu. Se sai lempinimen Hellcat ja tunnetaan nopeimpana sodassa käytettynä tela-ajoneuvona (88 km/h). M18:aa valmistettiin heinäkuusta 1943 lokakuuhun 1944. Kokonaisvalmistusmäärä oli 2 507 vaunua. M18 oli koko toisen maailmansodan nopein telaketjullinen ajoneuvo.
Joulukuussa 1941 Yhdysvaltain maavoimien taisteluvälinelaitos (US Army Ordnance Corps) jätti tilauksen nopeasta panssaritorjuntavaunusta, joka olisi varustettu Christie-jousituksella, Wright Continental R-975 -moottorilla ja 37 millimetrin kanuunalla. Moottori oli yhdeksänsylinterinen 400 hevosvoiman bensiinikäyttöinen tähtimoottori.
Pohjois-Afrikassa käytyjen taistelujen perusteella huomattiin, että 37 millimetrin tykki oli riittämätön ja vaatimukseksi päivitettiin 57 millimetrin tykki. Prototyyppien ja kokeiden perusteella vaunuun otettiin vieläkin tehokkaampi 75 millimetrin tykki ja viimein 76,2-millinen M1A1, jonka putken pituus oli 52 kaliiperia. Kyseisestä tykistä käytettiin myös M1A1C- ja M1A2-malleja. Myös telapyörien Christie-tyypisestä kierrejousituksesta luovuttiin ja tilalle otettiin sauvajousitus. Suunnitelma lyötiin lukkoon helmikuussa 1943 ja valmistus alkoi saman vuoden heinäkuussa.
M18 pääsi tositoimiin Luoteis-Euroopassa ja Italiassa kesällä 1944. Vaunu osoittautui toimivaksi väijytyksissä ja yllätyshyökkäyksissä ja pystyi tuhoamaan kaikki paitsi raskaimmat saksalaispanssarit. Hellcatin panssarointi tosin oli paksuimmillaankin vain 25 millimetriä, joten se ei kyennyt pysäyttämään kevyidenkään panssarintorjuntatykkien ammuksia. 630. panssarintorjuntapataljoona ilmoitti heinäkuussa 1944 53 Tigerin ja Pantherin tuhoamisesta vain 17 vaunun tappioin.
Päinvastoin kun M4 Shermanin rungolle rakennettu M10 Wolverine, M18 Hellcat oli suunniteltu alun perin panssarintorjuntavaunuksi ja se oli tästä syystä painoltaan vain puolet M10:sta, huomattavasti nopeampi ja aseistettu tehokkaammalla tykillä. Varastotilaa oli huomattavasti enemmän, joten M18 pystyi kantamaan viiden miehen miehistön lisäksi 45 kappaletta 76 millimetrin tykin laukauksia ja yhden 12,7 millimetrin Browning M2 -konekiväärin, jota varten oli 800 patruunaa. Vaunun keveys (18 tonnia) oli muun muassa päältä avoimen tornin, ohuen panssaroinnin ja pienen koon ansiota. Avoin torni kuitenkin jätti miehistön tarkka-ampujille, kranaatinsirpaleille ja käsikranaateille alttiiksi.
M18:sta valmistettiin myös M39 Armored Utility Vehicle -muunnosta. Se oli torniton kuljetusvaunu, jota käytettiin tykinvetäjänä tai miehistön tai lastin kuljetukseen. On myös mahdollista, että sodan jälkeen vaunuun olisi yritetty sovittaa 90 millimetrin tykkiä, mutta asiasta ei tarkkaa tietoa.
M36 Jackson

M36 Gun Motor Carriage oli toisen maailmansodan aikainen yhdysvaltalainen panssarintorjuntavaunu (). Siitä käytettiin yleensä lempinimiä Jackson tai Slugger etelävaltioiden kenraali Thomas Jacksonin mukaan.
Raskaiden saksalaisten vaunujen, kuten Pantherin ja Tigerin ilmestyessä Yhdysvaltain armeijan M10 Wolverine -panssarintorjuntavaunu jäi nopeasti vanhentuneeksi. Sen 76 millimetrin tykki ei kyennyt läpäisemään uudempien vaunujen paksumpaa panssarointia. Tätä oli jo ennakoitu, ja jo syyskuussa 1942 Yhdysvalloissa oli ryhdytty suunnittelemaan uutta 90 millimetrin M3-tykkiä käyttävää vaunua. Kuten saksalainen 88 millimetrin KwK 36 -panssarivaunutykkikin, amerikkalainen M3-tykki oli kehitetty alun perin raskaasta ilmatorjuntatykistä. Sillä oli erinomainen kranaatin lähtönopeus, ja se kykeni lävistämään minkä tahansa tuolloin käytössä olleen panssarivaunun panssarin. 90 millimetrin M3-kanuuna valittiin myös raskaan M26 Pershing -vaunun pääaseeksi.
M36 rakennettiin M10A1:n rungolle. Tehokkaamman tykin lisäksi siinä oli parempi moottori ja etupanssarointi oli kaksi kertaa paksumpi kuin M10:ssä. Kuten aikaisemmissakin yhdysvaltalaisissa panssarintorjuntavaunuissa, torni ei ollut kokonaan panssaroitu painon säästämiseksi ja sen katto oli avoin. Tämän vuoksi vaunuun kehitettiin sirpalesuojaksi erillinen taittuva kattopanssari.
Uusi vaunu ilmestyi Eurooppaan vasta vuoden 1944 puolivälissä ja vain 1 400 vaunua rakennettiin sodan aikana. Miehistöt pitivät uudesta vaunusta, joka oli yksi harvoista yhdysvaltalaisvaunuista, jolla pystyi torjumaan saksalaispanssarit pidemmän matkan päästä, kuten Ardennien taistelun aikana havaittiin. Korean sodassa moniin vaunuihin asennettiin runkokonekivääri jalkaväen torjuntaan.
Eri mallit:
Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltain armeija käytti Jacksonia Korean sodassa, ja sen 90 millimetrin tykki kykeni tuhoamaan kaikki neuvostovalmisteiset vaunut yli kahden kilometrin etäisyydeltä. Jackson pysyi Yhdysvaltain armeijan kalustossa pitkälle 1950-luvun lopulle asti. 
Jacksonia vietiin sotien jälkeen moniin ulkomaihin, muun muassa Etelä-Koreaan ja Jugoslaviaan. Jugoslaviassa moottoriksi vaihdettiin 1970-luvulla venäläisen T-55-vaunun dieselmoottori, jolla liikkuvuutta saatiin parannettua. M36 Jacksonit osallistuivat vielä Jugoslavian hajoamissotiin vuosina 1991–1995. Ne palvelivat Kroatian armeijassa aktiivisesti vuoteen 2002 saakka, jonka jälkeen viimeiset 20 vaunua poistettiin palveluksesta.
Eduskuntaryhmä

Eduskuntaryhmä on saman puolueen kansanedustajien yhteenliittymä, joka ottaa kantaa lakiehdotuksiin, lausuu mielipiteitä, tekee aloitteita, esittää hallitukselle vaatimuksia ja esittää uudistusehdotuksia. Suomen eduskunnassa, eduskuntaryhmät muodostuvat pääsääntöisesti eduskuntavaaleissa valituista puolueen kansanedustajista. Huhtikuusta 2023 lähtien eduskuntaryhmiä on ollut yhdeksän. 
Eduskuntaryhmät kokoontuvat säännöllisesti, ja niillä on puheenjohtajat. Eduskuntaryhmien asemaa on vahvistettu viime vuosina, ja vuoden 2000 perustuslaissa niiden asema tunnustettiin.
Periaatteessa kansanedustajat eivät edusta puoluetta, vaan vaalipiirinsä äänestäjiä. Näin ollen puoluerakenne ei ole ensisijainen tekijä kansanedustajan asemalle, mutta käytännön eduskuntatyön järjestämisen kannalta puolueista on muodostunut välttämättömyys.
Eduskuntaryhmän toiminta.
Parlamentin olennainen toiminta tapahtuu puolueryhmissä tai niiden kautta. Parlamentti ei ole pelkästää yksittäisten kansanedustajien löyhä kokoelma, vaan puoluekurin ja ryhmäyhtenäisyyden ryhdittämän puoluetoiminnan keskeinen areena. Kullakin eduskuntaryhmällä on omat viikoittaiset kokousrutiininsa. 
Eduskuntaryhmän perusteella tai niiden valmistelun vuoksi nimitetään kansanedustajia eduskunnan luottamustehtäviin, muun muassa eduskunnan valiokuntiin, Suomen pankin pankkivaltuustoon, Yleisradion hallintoneuvostoon ja kansaneläkelaitoksen valtuustoon.
Irtaantuneita eduskuntaryhmiä.
Joskus eduskuntaryhmästä tai puolueesta on eronnut tai erotettu kansanedustajia, jotka ovat ryhmittyneet oman eduskuntaryhmänsä taakse. Tällaisia eduskuntaryhmiä ovat olleet muun muassa:
Sinfonia Lahti

Sinfonia Lahti () on Lahden kaupunginorkesteri. Sen ylikapellimestarina toimii Dalia Stasevska syksystä 2021 lähtien. 
Vuosina 1988–2008 johtajana toiminut nykyinen kunniakapellimestari Osmo Vänskä nosti Sinfonia Lahden kansainvälisesti merkittäviä Sibelius-levytyksiä tekeväksi laatuorkesteriksi. Vänskä aloitti myös vuosittaisen Sibelius-festivaalin järjestämisen Sinfonia Lahden akustiikaltaan huippuluokan kotisalissa Sibeliustalossa. 
Lahden kaupunginorkesteri perustettiin 1950 jatkamaan vuonna 1910 toimintansa aloittaneen Lahden Musiikinystävien orkesterin perinteitä. Ylikapellimestareina ovat toimineet Martti Similä 1951–1957, Urpo Pesonen 1959–1978, Jouko Saari 1978–1984, Ulf Söderblom 1985–1988, Osmo Vänskä 1988–2008, Jukka-Pekka Saraste (taiteellinen neuvonantaja) 2008–2011 Okko Kamu 2011–2016 ja Dima Slobodeniouk (2016-2021).
Vuonna 2020 Sinfonia Lahden ylikapellimestariksi valittiin Dalia Stasevska kolmevuotiselle kaudelle, joka kestää syksystä 2021 kevääseen 2024. Samalla Stasevska toimii Sinfonia Lahden järjestämän Sibelius-festivaalin taiteellisena johtajana.
Orkesteri on tehnyt yli 80 levytystä. Se on erityisesti profiloitunut ja saanut mainetta noin 25 Sibelius-levyllään (BIS Records), joihin sisältyy koko sinfoniatuotanto sekä useiden teosten ensilevytykset ja alkuperäisversioiden levytykset. Orkesterin levytuotantoon kuuluu myös useita Kalevi Ahon ja Joonas Kokkosen teosten levytyksiä. Sinfonia Lahti on myös tehnyt yhteistyötä kevyemmän musiikin artistien kuten Rajaton-yhtyeen kanssa. Osmo Vänskän johtamat Sibelius-levytykset ovat saaneet kahdesti Gramophone-palkinnon ja monia muita palkintoja, ja orkesterilla on lukuisia suomalaisia kultalevyjä.
PT-76

PT-76 (, "plavajuštši tank" ) on neuvostoliittolainen 1950-luvulla käyttöön otettu amfibiopanssarivaunu, josta tuli Varsovan liiton armeijoiden pääasiallinen tiedusteluvaunu. Sitä on viety runsaasti ystävällismielisiin valtioihin. Kaikkiaan vaunua on käytetty 25 maassa.
PT-76 kehitettiin vuosina 1949–1951 Ž. Ja. Kotinin johdolla ja otettiin virallisesti käyttöön 1952. Tuotanto alkoi 1953 Volgogradin traktoritehtaalla. Vuonna 1958 siirryttiin parannettuun malliin PT-76B, joka pystyi tuotannossa vuoteen 1963. Kaikkiaan vaunuja valmistettiin noin 7000, joista 2000 meni vientiin. Käyttäjiin kuuluivat Afganistan, Angola, Kongon demokraattinen tasavalta, Kuuba, Egypti, Suomi, Guinea, Indonesia, Intia, Irak, Laos, Madagaskar, Mosambik, Pohjois-Korea, Pakistan, Puola, Vietnam ja Jugoslavia. Kiinan kansantasavalta valmistaa edelleen PT-76:een perustuvaa Type 63:a. Sitä on viety Pakistaniin, Sudaniin, Tansaniaan ja Vietnamiin.
PT-76:ssa on kolmen hengen miehistö, ja vaunun johtaja käyttää myös radiota ja aseistusta. Aseistuksena on 76 mm tykki ja yksi konekivääri. Puolalaisissa vaunuissa on lisäksi 12,7 mm konekivääri. Voimanlähteenä on 240 hv V-6 -diesel. Panssarointi on kevyt, 14 mm eturungossa ja 17 mm tornissa, joten vaunun paino jää 14 tonniin. Vaunussa ei ole pimeänäkölaitteistoa tai ABC-suojausta. Nimensä mukaisesti se kykenee ylittämään myös vesistöjä. Neuvostoliitossa vaunu korvattiin myöhemmin tiedustelukäytössä BMP-1:n tiedusteluversio BRM-1:llä.
Käyttö sotatilanteessa.
PT-76:tta on käytetty Intian–Pakistanin sodissa 1965 ja 1971, Vietnamin sodassa, Kuuden päivän sodassa, Jom kippurin sodassa ja Angolassa. Venäjän armeijan on raportoitu käyttäneen vaunuja Tšetšeniassa, ja Indonesian armeijan vuonna 2000 alkaneiden levottomuuksien yhteydessä Ambonissa. Vaunuja käytettiin myös Tšekkoslovakian miehityksessä vuonna 1968.
Versiot.
PT-76:n rungolle perustuvia ajoneuvoja ovat:
M113

M113 on yhdysvaltalainen panssaroitu miehistönkuljetusvaunu, joka on toiminut alustana monille eri tarkoituksiin käytetyille vaunuille. M113:a ja sen yli 40 muunnosta on valmistettu kaikkiaan yli 80 000 kappaletta, mikä tekee siitä maailman käytetyimmän panssarivaunun. Vaunua on käytetty yli 50 maassa.
Suunnittelu ja käyttö.
M113 esiteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1960. Se on kehitetty Fordin ja Kaiser Aluminium and Chemical Co:n M59- ja M75-mallien pohjalta. M113:n alkuperäinen valmistaja oli sanjoselainen Food Machinery Corporation. Tilausmäärien supistuessa 1990-luvulle tultaessa FMC ryhtyi yhteistyöhön Harsco Corporationin kanssa synnyttäen United Defense Industries -yhtiön. Se valmisti myös M2 Bradley -rynnäkköpanssarivaunua. M113:n nykyinen valmistaja on BAE Systems Land and Armaments johon United Defense sulautettiin keväällä 2005.
Tekniset tiedot.
M113 suunniteltiin mekanisoituun sodankäyntiin miehistönkuljetusvaunuksi. Miehistöä on kaksi ja lisäksi vaunuun mahtuu 11 sotilasta varusteineen. Perusaseistuksena on yksi 12,7 mm M2-konekivääri. M113 on rakennettu lentokonealumiinista, joka antaa saman suojan kuin teräs, etunaan pienempi paino. Panssarointi on nykyisin 12–38 mm paksu. Alkuperäinen moottori oli 209 hv bensiinimoottori, joka jo vuoden 1964 M113A1 mallissa korvattiin 212 hv dieselmoottorilla. Nykyinen M113A3 käyttää 275 hv dieselmoottoria ja painaa 12,25 tonnia. Vaunu on uiva, ilmakuljetteinen ja laskuvarjolla pudotettava.
Otanmäki

Otanmäki on taajama Kajaanin kaupungissa. Se kuului entiseen Vuolijoen kuntaan vuoteen 2007 asti, jolloin Vuolijoki liittyi Kajaaniin. Vuoden 2018 lopussa Otanmäessä asui Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan yhteensä 626 henkilöä.
Otanmäki syntyi 1950-luvulla rautamalmikaivoksen ympärille. Kaivos oli toiminnassa 1953–1985. Sen omisti alkujaan valtionyhtiö Otanmäki Oy, jolta se siirtyi toiselle valtionyhtiölle Rautaruukki Oyj:lle 1968. Kaivoksen yhteydessä toimivat rikastamo ja vanadiinitehdas. 
Otanmäessä toimii Škoda Transtech Oy:n vaunutehdas, jonka perusti alkujaan Rautaruukki 1980-luvun puolivälissä. Myöhemmin se tunnettiin nimellä Transtech. Tehdas rakennettiin korvaamaan kaivoksen lopettamisen johdosta menetettyjä työpaikkoja. Otanmäkeen johtaa tavaraliikenteen käytössä oleva vähäliikenteinen Otanmäen rata, joka erkanee Iisalmen–Kontiomäen radalta Murtomäen asemalla.
Otanmäen palvelutarjontaan kuuluvat muun muassa peruskoulu, kirjasto, kauppa, apteekki, posti, hammashoitola, maauimala, baari ja huoltoasema. Otanmäen etäisyys Kajaanin kaupungin keskustasta on 37 kilometriä ja Vuolijoen taajamasta 12 kilometriä. Otanmäessä sijaitsee yhtenäiskoulu, jossa on luokat 1-9, ja vuoteen 2008 asti siellä oli myös lukio.