tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rafael Caldera

Rafael Caldera Rodríguez (24. tammikuuta 1916 San Felipe, Yaracuy – 24. joulukuuta 2009 Caracas, Venezuela) oli Venezuelan presidentti vuosina 1969–1974 ja 1994–1999.
Caldera tuli politiikkaan 1930-luvun puolivälissä. Hän oli perustamassa kristillisdemokraattista COPEI-puoluetta ja asettui ensimmäistä kertaa presidenttiehdokkaaksi vuonna 1947. Hän oli tulevissa vaaleissa ehdolla aina, kun mahdollista, ja nousi virkaan lopulta 11. maaliskuuta 1969. Häntä seurasi vuonna 1974 Carlos Andrés Pérez. 
Ensimmäisen presidenttikautensa aikana Caldera solmi suhteet Neuvostoliittoon ja Latinalaisen Amerikan diktatuureihin. Hän armahti kiellettyjen vasemmistopuolueiden jäseniä ja rohkaisi heitä mukaan politiikkaan rauhanomaisin keinoin. Hän pyrki saamaan öljystä riippuvaisen talouden monipuolisemmaksi.
Caldera erosi vuonna 1993 perustamastaan COPEI-puolueesta ja perusti "Convergencia Nacionalin". Hän nousi uudelleen presidentiksi 1994. Presidenttinä Caldera armahti vuonna 1992 vallankaappausyrityksestä tuomitun Hugo Chávezin. Tämä seurasi häntä presidenttinä vuonna 1999.
Caldera oli naimisissa Alicia Pietri Montemayorin kanssa, ja parilla oli kuusi lasta.
Édouard Ménétries

Édouard Ménétries (2. lokakuuta 1802 Pariisi – 10. huhtikuuta 1861 Pietari) oli ranskalainen eläintieteilijä erikoisalanaan entomologia.
Ménétries opiskeli Pariisissa kuuluisien Pierre André Latreillen (1762–1833), entomologian isäksi sanotun, ja Georges Cuvierin (1769–1832) johdolla. Heidän suosituksestaan hän pääsi osalliseksi venäläisen akateemikon G.I. Langsdorffin johtamalle matkalle Brasiliaan 1821–1825, missä hän sai perehtyi maastotyöskentelyyn ja kirjoitti useita artikkeleita tutkimustuloksista. Palattuaan matkalta hän sai kutsun Pietariin eläintieteellisen kokoelman kuraattoriksi. Hän saapui Pietariin 1826, ja sai asunnon sekä 2500 ruplan vuosipalkan.
Vuonna 1929 Ménétries osallistui Kaukasukselle tehtyyn tutkimusmatkaan. Matkan järjestäjänä oli kenraali Emmanuel, joka oli Kaukasian rintaman armeijan komentaja. Retkikunta tutki vuoristoa ja yritti kiivetä Elbrusille, siinä kuitenkaan täysin onnistumatta. Matkaajat kävivät Kaspianmeren rannikolla Persian rajoilla saakka. Takaisin Pietarissa he olivat joulukuussa 1830.
Pietarissa Ménétries järjesti eläintieteellisen kokoelman, joka ennen häntä oli järjestetty täysin epätieteellisin perustein. Kun Tiedeakatemian eläinmuseo virallisesti avattiin 1832, nimitettiin Ménétries sen entomologian osaston kuraattoriksi, jota virkaa hän hoiti kuolemaansa saakka. Ménétries itse tutki etenkin "Coleoptera" ja "Lepidoptera" lahkoja.
Ménétriesin työstään saama palkka oli kovin vähäinen, minkä takia hän joutui lisäansioita saadakseen tekemään opettajan työtä muun muassa Smolny Instituutissa, joka oli aristokraatin tytärten opinahjo.
Vuosina 1842–1845 ja 1853–1857 hän osallistui tutkimusmatkoille Kaliforniaan, Alaskaan ja Siperiaan.
1850-luvulla eläinmuseon kokoelmat joutuivat sekasortoon, koska useat keräilijät V.I. Mochulskyn johdolla lainasivat sieltä näytteitä, ja ottivat niistä parhaat omiin kokoelmiinsa. Ménétriesin kuoltua A.F. Moravits joutui tekemään suuren työn saattaakseen kokoelman entiselleen. Hän toimitti kokoelman Moskovan yliopiston eläinmuseoon.
Ménétries kuvaili ja nimesi linnuista muun muassa isokiurun.
Bengt Lydekesson Djäkn

Bengt Lydekesson (Djäkn) oli 1400-luvulla Suomessa ja Ruotsissa vaikuttanut rälssimies. Hän oli muun muassa Ruotsin valtaneuvoston jäsen. Bengtillä oli laaja omaisuus muun muassa Pirkkalassa, Kangasalla ja Lempäälässä. Hän omisti muun muassa Niemenpäänä tunnetun kartanon historiallisen Pirkkalan pitäjän alueella. Kartano tunnettiin hänen jälkeensä Penttilänä (Bengtilä) ja nykyisin Knuutilan kartanona. Bengt toimi tuohon aikaan harvinaisen pitkän ajan yli 50 vuotta merkittävissä tehtävissä muun muassa Piikkiön kihlakunnantuomarina 1410–1411, Ylä-Satakunnan kihlakunnan tuomarina 1418–1453, valtaneuvoksena 1435–1439 (otti osaa valtaneuvosten kokoukseen Söderköpingissä 5. lokakuuta 1436 ja Telgessä 1438) ja Hämeen linnanpäällikkönä 1436–1443. 1438 Bengt sinetöi Naantalin luostarin perustamiskirjeen. Veljekset Bengt ja Klaus Lydekenpoika Djäkn ovat kantaisinä monille Suomen historiassa vahvasti vaikuttaneille suvuille.
Bengt Lydekenpojan vaakunakuva on tulkittu kotkanpäiseksi rukoilevaksi hahmoksi.
Bengt Lydekessonin isä Lydeke oli saksalaisperäinen henkilö ja jossakin virka-asemassa Suomessa. Bengtin veli oli puolestaan Klaus Lydekenpoika Djäkn, joka oli myös Suomessa hyvin tunnettu keskiaikainen ylimys ja Turun linnan pitkäaikainen päällikkö.
Brainstorm (lautapeli)

Brainstorm on Casper AB:n julkaisema seurapeli, jossa pelaajat yrittävät joukkueittain arvata sanoja, jotka liittyvät kortin aiheeseen.
Pelissä 2–4-henkiset joukkueet yrittävät vuorotellen arvata kymmentä erilaista vastausta kortin aiheesta. Joukkueella on noin minuutti aikaa luetella arvauksiaan. Jokaisessa kortissa on kaksi aihetta, joista valitaan toinen. Tarkastajajoukkue pitää kirjaa oikeista vastauksista. Arvaajajoukkue etenee pelilaudalla oikeiden vastauksien määrän mukaan.
Pelin kulku.
Esimerkkitehtäviä (aihe ja sen halutut vastaukset)
keitetty muna
jogurtti
puuro
spaghetti
jäätelö
täytekakku
keitto
"mämmi"
"uuniperuna"
"lääke"
Romeo ja Julia
Hamlet
Kuinka äkäpussi kesytetään
Othello
Kesäyön unelma
Macbeth
Myrsky
Kuningas Lear
"Julius Caesar"
"Paljon melua tyhjästä"
Suomen koulutuspolitiikka

Suomen koulutuspolitiikka tarkoittaa Suomen koulutukseen liittyvää politiikkaa ja yleistä hallinnon suhtautumista koulutukseen.
Historia.
Suomen koulutuspolitiikan historia voidaan jakaa kolmeen vaiheeseen. Ensimmäinen näistä on kansallisuusliikkeen nousu. Se muotoutui Suomessa 1800-luvun lopulla, autonomian loppuvaiheessa. Toinen vaihe, järjestelmäpolitiikka, oli tavoitteellista ja energisempää kuin ennen 1960-lukua. Yksilöllisestä kasvatuksesta tultiin sosiaaliseen kasvatukseen, jossa korostettiin kasvatuksen ihmisyyttä ja muiden kansojen huomioon ottamista. Kolmas tuloskeskeinen koulutuspolitiikka on avoimempaa. Koulutuspolitiikassa on muiden politiikan lohkojen ja markkinatalouden tavoitteita ja toimintatapoja. Koulutuspolitiikassa kansallisesta identiteetistä tuli tärkeä tavoite.
Suomen koulutuspolitiikka on pohjautunut elinikäiseen oppimiseen, mikä on tarkoittanut aina esiopetuksesta alkanutta ja myöhemmin tutkintoon johtavaa, mutta myös läpi työelämän jatkuvaa kouluttautumista ja osaamisen päivittämistä. Suomalaisten inhimillinen pääoma on karttunut jatkuvan kouluttautumisen myötä laajasti.
Tulevaisuuden tavoitteita.
Suomi on linjannut Eurooppa 2020 -strategiassa omaksi tavoitteikseen vähentää koulunkäynnin keskeyttäneiden osuutta 8 prosenttiin ja kasvattaa korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden osuutta 42 prosenttiin.
Kurt Böhme

Kurt Gerhard Böhme (5. toukokuuta 1908 Dresden – 20. joulukuuta 1989 München) oli saksalainen bassolaulaja.
Böhme opiskeli Dresdenissä Adolf Klugen johdolla. Hän teki oopperadebyyttinsä esittämällä vuonna 1930 Casparin roolin Carl Maria von Weberin teoksessa "Taika-ampuja".
Böhmestä tuli vakituinen tähti Dresdenin valtionoopperassa. Hän esiintyi Lontoon Covent Gardenissa ensimmäistä kertaa 1936. Hän vieraili myös mm. Wienissä, Bayreuthissa ja Milanossa. Hän esiintyi myöhemmin vakituisesti Lontoossa. 
Kurt Böhme esiintyi New Yorkin Metropolitan-oopperassa ensimmäistä kertaa marraskuussa 1954. Hän kuoli Münchenissä 81-vuotiaana.
Marina Semjonova

Marina Timofejevna Semjonova (, 12. kesäkuuta 1908 Pietari, Venäjän keisarikunta – 9. kesäkuuta 2010 Moskova) oli venäläinen balettitanssija. Hänet nimitettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijaksi 1975.
Semjonova valmistui Vaganovan koulusta vuonna 1925 ja työskenteli Mariinski-baletissa vuoteen 1930, jolloin hänet siirrettiin Moskovan Bolšoi-teatteriin. Semjonova meni naimisiin Lev Karahanin kanssa, joka sai surmansa Stalinin vainojen uhrina 1937. 
Semjonova nähtiin vuonna 1935 Pariisin oopperan baletissa. Hän sai Stalin-palkinnon vuonna 1941 ja vetäytyi 1952. Hän sai kuitenkin vielä myöhemmin arvostusta opettajana. 
Bolšoi-teatteri juhli vuonna 2003 Marina Semjonovan 95-vuotissyntymäpäiviä. Semjonova kuoli kotonaan Moskovassa 101-vuotiaana 9. kesäkuuta 2010.
Sekovarsi

Sekovarsi eli tallus on alkeellisten kasvien sekä sienten kasvullinen osa, josta ei voida erottaa versokasveille tyypillisiä pitkälle erikoistuneita osia, kuten lehtiä ja vartta. Sekovarsi esiintyy kaikilla levillä, jäkälillä ja sienillä sekä eräillä maksa- ja sarvisammalilla. Joidenkin tulkintojen mukaan sekovarsia on kaikilla sammalilla, myös lehtisammalilla. Alkeellisimmat sekovarret koostuvat muutamista erikoistumattomista solukerroksista; kehittyneemmillä voi olla johtosolukoita, lehtimäisiä yhteyttämiselimiä ja juurtumahapsia. Aiemmin sekovartiset eliöt luokiteltiin taksonomiseen ryhmään "Thallophyta".
T-Klubi

T-Klubi oli historioitsija Jukka Relanderin juontama ja johtama television keskusteluohjelma, jota esitettiin Yle Teema -kanavalla vuodesta 2001 vuoteen 2007. Relanderin ohella ohjelman toimitukseen kuuluivat Tuomas Nevanlinna, Jakke Holvas ja Joonas Lehtipuu. T-Klubilla käsiteltiin yleensä yhtä tieteen tai kulttuurin ajankohtaista teemaa kerrallaan kolmen asiantuntijavieraan kanssa. Sarjaa esitettiin keskiviikkoisin klo 20 ja torstaisin klo 16.00.
Ohjelma oli Tarinatalon tuotantoa ja vastaavana tuottajana toimi Kari Tervo.
Neuvostoliiton valtionpalkinto

Neuvostoliiton valtionpalkinto () oli tutkijoille ja taiteilijoille osoitettu palkinto, joka perustettiin 9. syyskuuta 1966 ja jota jaettiin vuoteen 1991 asti. Vastaavaa Stalin-palkintoa jaettiin vuosina 1940–1953. Näitä palkintoja ei pidä sekoittaa Leninin palkintoon.
Palkittuja tutkijoita.
1968.
Свиридов, Георгий Васильевич — композитор 
Стогний, Анатолий Александрович — учёный
Lehtojensuojelualue

Lehtojensuojelualue on Suomessa yksityisen tai valtion tai kunnan maille perustettu suojelualue, jonka tarkoitus on suojella Suomessa harvinaista rehevää lehtoluontoa. Lehtojensuojelualueita alettiin perustaa vuonna 1992. Niiden pinta-ala on valtion mailla yhteensä 13 km². Lehtojen suojelualueita ryhdyttiin suunnittelemaan jo 1980-luvulla. Aloitteen teki Suomen luonnonsuojeluliitto 1980. Sen jälkeen Varsinais-Suomen luonnonsuojelupiiri aloitti asiaan kuuluvat suunnitelmat maakunnassaan. Sitten Metsähallitus laajensi tällaisia kartoituksia. Vuodesta 1985 vuoteen 1988 ympäristöministeriön toimesta käsiteltiin näitä selvityksiä. Tämän jälkeen suunnitelman piiriin kuuluvien maanomistajien kanssa neuvoteltiin asiasta ja asioita hoitivat lääninhallitukset ja metsäkeskus Tapio. Ennen lehtojensuojelualueiden perustamista hallitus teki periaatepäätöksen lehtojensuojeluohjelmasta 1989. 
Lehdoissa elää huomattava osa Suomen metsien uhanalaisista lajeista. Joillakin lehtoalueilla esiintyy erityisiä lajipopulaatioita, jotka ovat rajautuneet varsin pienelle alueelle.
Utsjoella sijaitseva Tsieskuljoen lehtojensuojelualue on Suomen pohjoisin lehtojensuojelualue, missä on aluskasvillisuudessa väinönputkea sekä hiirenporrasta ja kotkansiipeä ja muita sanikkaisia. Vanhankosken lehtojensuojelualue sijaitsee lähellä Huittista. Alueela on lahopuita, joissa jotkut lintulajit pesivät. Alueella esiintyviä kasveja ovat tuomi ja linnunsilmä. Siellä esiintyy myös lehtokerttuja ja useita perhoslajeja, kuten hopeatäplät, auroraperhonen ja sinisiipi. Peräpohjolassa Kaihuanvaaran alueella on vanhojen metsien suojelualueen lisäksi lehtojensuojelualue, joka on 13 hehtaarin kokoinen. Alueen suuntaan pääsee sienipolkua pitkin. Alueella on lähteikkö ja siellä esiintyviä harvinaisia kasveja ovat hoikkarölli, lehtotähtimö ja norjanjäkkärä. Puusto on enimmäkseen kuusia, mutta paikoin esiintyy enimmäkseen lehtipuita, muun muassa tuomea.
Lehtojensuojeluohjelman piiriin kuuluvia alueita on enimmäkseen Etelä- ja Lounais-Suomessa ja osa sijaitsee Oulun ja Lapin lääneissä. Valtion mailla olevia lehtojensuojelualueita ovat metsäalueet, jotka ovat nimeltään Vasaikko, Karpanmäki, Karkali ja Sinivuori.
Florence Devouard

Florence Devouard (s. 10. syyskuuta 1968) toimi Wikimedia-säätiön johtokunnan puheenjohtajana lokakuusta 2006 heinäkuuhun 2008.
Devouard syntyi Versailles´ssa, Ranskassa. Hän kasvoi Grenoblessa ja on asunut useissa muissa Ranskan kaupungeissa, kuten myös Antwerpenissä, Belgiassa ja Arizonassa, Yhdysvalloissa. Vuodesta 2005 lähtien hän on asunut Clermont-Ferrandissa, Ranskassa. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Devouard on agronomian insinööri, valmistunut ENSAIAsta. Hänellä on lisäksi DEA-jatkotutkinto genetiikasta ja bioteknologasta INPL:sta. Hän on työskennellyt julkisessa tutkimuksessa, aluksi kukkien geneettisen parantelun parissa ja sittemmin mikrobiologian parissa tutkiakseen saastuneen mullan puhdistamista.
Saturday Night Live

Saturday Night Live (SNL) on yhdysvaltalainen viihdeohjelma, joka sai ensiesityksensä NBC-televisiokanavalla vuonna 1975. Ohjelmassa näyttelijät esittävät erilaisia sketsejä puolentoista tunnin ajan suorassa lähetyksessä. SNL on toiminut ponnahduslautana monille näyttelijöille ja koomikoille, kuten Eddie Murphylle, Tina Feylle ja Kristen Wiigille.
Ohjelma lähetetään lauantai-iltaisin suorana New Yorkista. Jokaisessa jaksossa esiintyy viikoittain vaihtuva julkkisjuontaja, joka näyttelee myös ohjelman sketseissä, sekä musiikkivieras, joka esittää yleensä kaksi kappalettaan lähetyksen aikana.
"Saturday Night Live" on yksi pisimpään esitetyistä televisiosarjoista Yhdysvalloissa. Sarjaa on tehty yli 40 tuotantokautta ja 800 jaksoa. Se on ollut ennätykselliset 183 kertaa ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi, ja se on voittanut palkinnon 42 kertaa (vuoteen 2015 mennessä).
Näyttelijät.
Nykyiset näyttelijät (kaudella 2017–2018).
Muut nykyiset näyttelijät.
ⱡ Toimittavat uutiskatsaus-osion.
Entisiä näyttelijöitä.
Alla on lueteltu tunnettuja sarjassa näytelleitä henkilöitä.
Ohjelmaan perustuvat elokuvat.
Seuraavat elokuvat perustuvat ohjelmassa esitettyihin sketseihin.
Ohjelmassa esitettyjä sketsejä.
The Roxbury Guys.
"The Roxbury Guys", kertoo veljeksistä Doug ja Steve Butabista (Chris Kattan ja Will Ferrell), jotka viettävät aikaa bailaamalla yökerhoissa ja iskemällä epätoivoisesti naisia. Autoa ajaessa veljekset kuuntelevat Haddawayn esittämää "What Is Love" -kappaletta, samalla nytkyttäen päitään. Erityiseen suosioon nousi sketsi, jossa esiintyi illan vieras, koomikko-näyttelijä Jim Carrey. Sketsin pohjalta tehtiin myös elokuva "Bileet Roxburyssa" vuonna 1998.
Suomalainen versio.
MTV3 alkoi näyttää kotimaista versiota Saturday Night Livestä helmikuussa 2016.
3Xtrim Aircraft Factory

3Xtrim Aircraft Factory eli Zakłady Lotnicze 3Xtrim Sp.z o.o. on puolalainen lentokonetehdas. Sen tehdas sijaitsee Bielsko-Białassa, Etelä-Puolassa.
Yrityksen perusti PZL-Bielskon SZD-purjelentokoneiden suunnittelija Adam Kurbiel vuonna 1996. Aluksi yhtiön nimi oli Wytwórnia i Naprawa Konstrukcji Lekkich - A. Kurbiel. Yhtiö palkkasi PZL:n insinöörejä oman suunnittelukapasiteettinsa muodostamiseksi. Nimi muuttui nykyiseen muotoon marraskuussa 1999, ja tuon ajan talouden nk. hypeen liittyen yhtiö nimeksi tuli "three extreme".
3Xtrim on suunnitellut ja valmistaa 3X55 ja 3X47 ultralight-lentokoneita. Ensimmäinen koneprototyyppi lensi jo vuonna 1996.
Thébaultin teoreema

Thébaultin teoreema on nimitys useille geometrisille ongelmille, jotka esitti ranskalainen matemaatikko Victor Thébault. Yleisesti tunnetuimmat ovat Thébaultin I, II ja III ongelma.
Thébaultin I ongelma.
Minkä tahansa suunnikkaan jokaisen sivun ulkopuolelle konstruktoidaan neljä neliötä. Yhdistämällä neliöiden keskipisteet muodostuu neliö.
Thébaultin I ongelma on erikoistapaus van Aubelin lauseesta.
Thébaultin II ongelma.
Minkä tahansa neliön kahdelle vierekkäiselle sivulle (sisä- ja ulkopuolelle) piirretään kaksi tasasivuista kolmiota, ja kun molempien kolmioiden huiput yhdistetään viivalla, voidaan molempien huippujen kautta piirtää viiva neliön kärkipisteeseen. Muodostunut kolmio on tasasivuinen (kuvassa vihreällä).
Óbuda

 
Óbuda on historiallinen kaupunki Unkarissa. Vuonna 1873 Óbudan, Budan ja Pestin kaupungit yhdistyivät Budapestiksi, ja nykyään Óbuda kuuluu Budapestin III osa-alueeseen. Kaupungin nimi tarkoittaa unkariksi "Vanhaa Budaa".
Óbudan kaakkoisosassa on Óbudan- eli Hajógyárisaari. Saarella järjestetään vuosittain Sziget-festivaalit, joka on yksi Euroopan suurimmista musiikki- ja kulttuuritapahtumista.
Historia.
Ensimmäiset merkit asutuksesta Óbudan alueella ovat peräisin kivikaudelta. Roomalaiset rakensivat paikalle Aquincumin, Pannonian provinssin pääkaupungin. Unkarilaiset saapuivat alueelle 900-luvulla, ja tuolloin Óbuda toimi tärkeänä asutuskeskuksena suurille heimopäälliköille, myöhemmin kuninkaille. Unkarin kuningas Béla IV rakennutti uuden pääkaupungin Óbudan eteläpuolelle mongoleiden valloitettua Budan kaupungin vuosina 1241-1242. Tammikuun 1. päivänä 1873 Óbuda yhdistyi Budan ja Pestin kaupunkien kanssa muodostaen Budapestin.
Roberto Dinamite

Carlos Roberto de Oliveira (13. huhtikuuta 1954 Duque de Caxias, Rio de Janeiron osavaltio – 8. tammikuuta 2023 Rio de Janeiro) paremmin tunnettu nimellä Roberto Dinamite oli brasilialainen jalkapallohyökkääjä ja myöhemmin poliitikko.
Ura.
Roberto Dinamite voitti Brasilian-mestaruuden Vasco da Gaman joukkueessa vuonna 1974. Hän voitti Brasilian pääsarjan maalikuninkuuden vuosina 1974 ja 1984 tehtyään kummallakin kaudella 16 maalia. Hän edusti ammattilaisurallaan seuraavia seuroja:
Roberto Dinamite pelasi Brasilian jalkapallomaajoukkueessa vuosina 1975–1984 kaikkiaan 38 maaottelua ja teki 20 maalia. MM-kilpailuissa 1978 hän oli kahdessa ensimmäisessä ottelussa vaihtopenkillä, mutta pelasi loput viisi ottelua kokonaisuudessaan Brasilian saavuttaessa pronssia. Hän teki alkulohko-ottelussa maalin Itävaltaa ja jatkolohkossa kaksi maalia Puolaa vastaan. MM-kilpailuissa 1982 hän kuului Brasilian joukkueeseen, muttei saanut peliaikaa.
Roberto Dinamite pelasi Copa Américassa Brasilian pronssijoukkueissa kaksi ottelua 1975 ja yhden ottelun, jossa teki maalinkin, 1979. Vuoden 1983 turnauksessa hän voitti maalintekijätilaston tehtyään kolme maalia seitsemässä ottelussa. Brasilia saavutti kisoissa hopeaa.
Antti Suomalainen

Antti ”Lex Luthor” Suomalainen on suomalainen muusikko. Hän on toiminut muun muassa tuottajana ja äänittäjänä. Antti Suomalainen on tamperelaisen Cosmic Studiosin perustaja. Hän on tuottanut muun muassa Ezkimoa, Dingoa ja Negativea.
Aiheesta muualla.
Marikin ja Antin ihannoitua elämää - Radio ja TV | HS.fi
Luonnonmuistomerkki

Luonnonmuistomerkki on harvinainen tai muuten erikoinen luonnonkohde. Se on maisemallisesti tai tieteellisesti merkittävä luonnonmuodostuma. Tällainen voi olla esimerkiksi puu, puuryhmä, siirtolohkare, hiidenkirnu tai lähde. Rauhoitettu luonnonmuistomerkki saa suojelun merkiksi kyltin ja se on luonnonsuojelulain nojalla rauhoitettu. Luonnonmuistomerkki voi sijaita paitsi luonnonympäristössä, myös keskellä kaupunkia.
Jos luonnonmuistomerkki sijaitsee yksityismaalla, sen rauhoittamisesta aloite tulee maanomistajalta, mutta päätöksen tekee kunta. Kunnassa päätöksen tekee yleensä kunnanvaltuusto, mutta joskus sen tekee ympäristölautakunta tai muu lautakunta. Kun luonnonmuistomerkki on päätetty rauhoittaa, sitä koskevat asiakirjat toimitetaan Metsähallituksen sivustolle. Muistomerkin rauhoittamisen lopettaminen tapahtuu joko maanomistajan tai ELY-keskuksen aloitteesta ja tällöinkin päätösvalta on kunnalla.
Kōmei Abe

Kōmei Abe (; 1. syyskuuta 1911 Hiroshima – 28. joulukuuta 2006 Tokio) oli japanilainen säveltäjä, jonka tuotantoon kuuluu mm. sinfonioita, konserttoja ja 15 jousikvartettoa.
Kōmei Abe jatkoi sävellysuraansa melko iäkkääksi asti, ja 15. jousikvartetto on peräisin vuodelta 1993. 
Kōmei Abe kuoli 95-vuotiaana. Muun muassa Naxos on levyttänyt hänen musiikkiaan.
Luonnonmaisema

Luonnonmaisema on lähinnä luonnonalueiden muodostama maisematila. Se eroaa kulttuurimaisemasta maisemassa näkyvien alkuperäisten, luontosyntyisten elementtien, kuten esimerkiksi metsän, suon, vesistön tai tunturin esiintymisenä maisemassa. Luonnonmaisemassa olennaisesti näkyviä kohteita ovat myös vaarat, saaret, kosket, vesiputoukset, kanjonit sekä hiekkarannat ja kalliorannat. Luonnonympäristössä on paikoin retkeilypolkuja. Kolin kansallispuisto on kansallismaisema, joka on esimerkki vaaramaisemasta. Kolin rinteiltä avautuu näköala Pieliselle, missä sijaitsee Hiekkasaarten saariryhmä. Laajemmista saaristoista ovat esimerkkejä Saaristomeri, missä on mahdollisuus liikkua lautalla tai lossilla sekä merenkurkun saaristo, johon viimeisin jääkausi on vaikuttanut merkittävästi. Esimerkkejä luonnon keskellä olevista vesiputouksista on Puolangan Hepoköngäs, Hyrynsalmen Kumulanköngäs, Kuusamon Putaanköngäs ja Sallan Kullaojan putous. Pitkiä hiekkarantoja nähdään useimmiten eteläisillä merillä, mutta joitakin hiekkarantoja on myös Lapissa, kuten Posion Livojärvellä ja Enontekiön Hietajärvellä. 
Maisema voidaan yleispiirteisesti jakaa kolmeen päätyyppiin: luonnonmaisemaan, maaseudun kulttuurimaisemaan ja kaupunkimaisemaan.
Sinfonia nro 2 (Brahms)

Johannes Brahmsin sinfonia nro 2 D-duuri op. 73 sävellettiin kesällä 1877. Se valmistui erittäin nopeasti verrattuna ensimmäiseen sinfoniaan, jota Brahms työsti ainakin 14 vuotta. Teos kantaesitettiin Wienissä 30. joulukuuta 1877 Hans Richterin johdolla.
Rakenne ja orkestraatio.
Sinfoniassa on neljä osaa:
Brahmsin toinen sinfonia on sävelletty suurelle orkesterille, joka koostuu 2 huilusta, 2 oboesta, 2 klarinetista, 2 fagotista, 4 käyrätorvesta, 2 trumpetista, 3 pasuunasta, tuubasta, patarummuista ja jousisoittimista.
Roger Bannister

Roger Bannister (23. maaliskuuta 1929 Harrow, Iso-Britannia – 3. maaliskuuta 2018 Oxford, Iso-Britannia) oli brittiläinen keskimatkojen juoksija ja neurologi. Hänet muistetaan parhaiten ensimmäisenä haamumailin juosseena miehenä.
Juoksu-ura.
Roger Bannister oli lahjakas juoksija, joka pääsi uransa alkuvaiheessa hyviin tuloksiin vähäisellä harjoittelulla. Opiskellessaan lääketiedettä Oxfordissa hän harjoitteli juoksua aluksi vain kerran viikossa eikä myöhemminkään enempää kuin puoli tuntia päivässä. Vuoden 1950 EM-kisoissa Bannister sai pronssia 800 metrillä ja Helsingin olympialaisissa hän sijoittui 1 500 metrillä neljänneksi. Häntä pidettiin jopa ennakkosuosikkina, mutta alku- ja välierien rasitus taittoi parhaan terän Bannisterin pelätystä kirikyvystä.
Olympiavoiton jäätyä unelmaksi Bannister otti uuden tavoitteen: mailin juoksemisen alle neljän minuutin. 6. toukokuuta 1954 Bannister asettui lähtöviivalle Iffley Roadin kentällä Oxfordissa. Alkuperäisen suunnitelman mukaisesti Chris Brasher veti kaksi ensimmäistä kierrosta ja Chris Chataway kolmannen, jonka jälkeen Bannister siirtyi kärkeen ja ylitti maaliviivan ajassa 3.59,4. Melkein yhtä kuuluisa kuin itse ennätys on tiedotus, jolla tulos ilmoitettiin yleisölle. Tämän tiedotuksen kuulutti Norris McWhirter, entinen kuuluisa oxfordilaisurheilija ja myöhemmin englantilainen yleisurheiluselostaja, seuraavasti:
Bannister lupasi lahjoittaa solmion jokaiselle neljä minuuttia maililla aloittaneelle juoksijalle. Hän joutui kuitenkin luopumaan tästä lupauksesta alittajien määrän kasvaessa liian suureksi.
Bannisterin ennätys ei kuitenkaan kestänyt kauan, vaan Australian John Landy rikkoi sen vain 46 päivää myöhemmin Turussa. Elokuussa juoksijat kohtasivat toisensa Kansainyhteisön kisoissa Vancouverissa. Bannister osoittautui paremmaksi elämänsä parhaaksi jääneellä ajalla 3.58,8, mutta se ei riittänyt maailmanennätyksen takaisin saamiseen. Myöhemmin syksyllä Bannister voitti EM-kultaa Bernissä. Kilpailu oli hänen uransa viimeinen.
Bannister on todennut: ”Havaitsin pidemmät matkat ikävystyttäviksi. Maili oli juuri sopiva.” Hänestä kertova elämäkerta on nimeltään "The Four Minute Mile" (1955). Vuonna 1975 Bannister joutui auto-onnettomuuteen, jossa hän oli vähällä menettää henkensä. Häneltä katkesi seitsemän kylkiluuta ja hänen toinen nilkkansa vaurioitui niin pahoin, että hän joutui jättämään juoksuharrastuksensa.
Ammattiura.
Bannister oli koulutukseltaan lääkäri ja hänestä tuli huipputason neurologi. Hän käynnisti ohjelman anabolisten steroidien testaamiseksi urheilijoista. Bannister suhtautui lääkeaineiden käyttöön urheilussa erittäin kielteisesti. Hänellä oli useita luottamustehtäviä urheilun parissa. Hänet aateloitiin vuonna 1975.
Ikuinen sävel

Ikuinen sävel, joskus myös suomenkielisenä nimenä Humoresque, (engl. "Humoresque") on Jean Negulescon ohjaama yhdysvaltalainen melodraamaelokuva vuodelta 1946. Elokuvan päärooleissa esiintyvät Joan Crawford ja John Garfield. Sivurooleissa nähdään muiden muassa Oscar Levant, J. Carrol Naish ja Ruth Nelson. "Ikuinen sävel" on 125 minuutin, eli 2 tunnin ja 5 minuutin mittainen, ja se on mustavalkoinen. "Ikuinen sävel" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa joulupäivänä vuonna 1946 ja Suomeen elokuva tuli vasta vajaa vuosi myöhemmin, marraskuussa 1947.
Vuoden 1946 versio on uudelleenfilmatisointi vuoden 1920 samannimisestä mykkäelokuvasta, joka perustui Fannie Hurstin romaaniin. "Ikuinen sävel" sai parhaan musiikin Oscar-ehdokkuuden vuonna 1947, muttei voittanut.
Elokuva kertoo viulistista (Garfield), joka rakastuu jo naimisissa olevaan naiseen (Crawford).
Norman Dello Joio

Norman Dello Joio (24. tammikuuta 1913 – 24. heinäkuuta 2008) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.
Dello Joio syntyi New Yorkin kaupungissa italialaisille vanhemmille. Hän aloitti muusikonuransa urkurina ja kuoronjohtajana. Hän sai pianonsoiton opetusta isältään. Myöhemmin Dello Joio opiskeli urkujensoittoa Pietro Yonin johdolla, ja vuonna 1939 hän pääsi Juilliard School of Musiciin.
Dello Joio toimi opiskeluaikoinaan urkurina St. Anne's Churchissa mutta ryhtyi säveltäjäksi. Paul Hindemith opetti häntä vuodesta 1941. 
Dello Joiosta tuli vähitellen yksi aikansa keskeisimmistä säveltäjistä Yhdysvalloissa. Hänelle myönnettiin vuonna 1957 Pulitzer-palkinto teoksesta "Meditations on Ecclesiastes", joka oli saanut kantaesityksensä 20. huhtikuuta 1956. Hänet muistetaan myös kuoromusiikistaan. Lisäksi tuotantoon kuuluu mm. musiikkia puhaltimille ja jousille. 
Dello Joio opetti Sarah Lawrence Collegessa vuosina 1944–1950 sekä Mannes College of Musicissa. Hän toimi professorina ja dekaanina Bostonin yliopistossa. Hän siirtyi vuonna 1978 Long Islandille, jossa hän jatkoi sävellystyötään siitä lähtien. Hänellä oli ensimmäisestä avioliitostaan balettitanssija Grayce Baumgoldin kanssa yksi tytär ja kaksi poikaa.
Maisemanhoito

Maisemanhoito tarkoittaa toimenpiteitä, joilla pidetään yllä, entistetään tai uusitaan ihmisen elinympäristön esteettisiä näkökohtia. Maiseman hoidossa pyritään sopeuttamaan ympäristön uudet ominaisuudet vanhoihin, perinteikkäisiin ja historiallisesti merkittäviin maiseman ominaisuuksiin. Näihin asioihin kuuluu myös historiallisesti merkittävien rakennusten vaaliminen. Myös luonnonsuojelun kannalta arvokkaiden luonnonsuojelualueiden hoito kuuluu maisemanhoitoon. Nämä luonnonsuojelualueet on saatettu perustaa ympäristöministeriön tai Ely-keskusten toimesta. Joskus kulttuurimaisemaan liittyvät ihmiskunnan tarpeet ja luonnonmaiseman arvot ovat ristiriidassa keskenään ja tämä seikka on haaste maisemansuojelussa. Tällaiset ristiriidat ovat aiheuttaneet maanomistajien ja luonnonsuojelijoiden välille eripuraa. Monet maisemanhoitohankkeet ovat lähteneet paikallisten ihmisten toivomuksista.
Maisemanhoito metsissä ja maaseudulla.
Maisemanhoitoa tehdään muun muassa kaupunkien ulkoilualueilla ja kuntien ja valtion retkeilyalueilla pusikoita raivaamalla, poistamalla kuolleita puita tai esimerkiksi pähkinäpensaslehdoissa tukahduttavia kuusia. Maisemaa voidaan myös avata, kun puut ja pensaat estävät näkyvyyttä vesistölle, pellolle tai muulle kiinnostavalle nähtävyydelle. Myös hakkuutähteiden keräys ja poiskuljetus edistää maisemanhoitoa. Lisäksi metsäympäristön hoidossa on otettava huomioon kullakin alueella vallitsevat puiden kasvuolosuhteet. Maaseutumaiseman hoidon kannalta on olennaista, että maatalouden tuotantotoimenpiteet pyritään tekemään kestävän kehityksen mukaisiksi. Maaseutumaisemassa ovat olennaisena osana vesistöt. 
Maisemanhoito kulttuurimaisemassa.
Maisemanhoitoa on tehty esimerkiksi suojelualueilla kunnostamalla siellä olevia vanhoja tiloja rakennuksineen ja niiden pihapiirejä ja viljelyksiä. Näin on haluttu säilyttää nähtävyytenä perinteistä rakennustyyliä ja viljelymaisemaa eri elementteineen. Maisemanhoito on myös niittyjen ylläpito, kun niityt ovat katoamassa Suomesta perinteisen maatalouden muuttuessa. Sen takia monia niittyjä hoidetaan erikoistoimenpitein ja myös siksi, että niittyjen runsas kasvi- ja perhoslajisto säilyisi. Rakennetun ympäristön maisemanhoitoa suunniteltaessa on otettava huomioon rakennusten menneisyys sekä niiden mahdolliset kunnostustoimenpiteiden tarpeet. Maisemanhoidossa huomioitavia kohteita ovat myös muinaisjäännökset ja muut arkeologisesti merkittävät kohteet.
Siniharjarapu

Siniharjarapu ("Atya gabonensis") on Länsi-Afrikasta ja Brasilian Atlantin puoleisista sisävesistä kotoisin oleva äyriäinen, jota pidetään myös akvaarioissa sukulaisensa juovaharjaravun tavoin. Siniharjarapu on katkarapu, jolla ei ole saksia, joten se sopii hyvin myös vähintään 100-litraiseen seura-akvaarioon. Saksien sijasta siniharjaravulla on eturaajoissa harjakset, joilla se pyydystää planktonia ja muita vedessä olevia pieneliöitä.
Siniharjaravulla on kova sininen kuori, joka yksilön vanhetessa muuttuu vähitellen ruskeaksi. Luotuaan uuden kuoren siniharjarapu syö vanhan kuorensa. Se saa siitä tarvittavia vitamiineja ja kalsiumia uuden kuoren kasvatukseen. Nahanluonnin jälkeen uusi kuori on jonkin aikaa väriltään vaaleahko. Laji kasvaa enintään 15 cm:n pituiseksi. Siniharjarapu voi elää yksin tai parvena. Lisääntyminen akvaariossa on harvinaista, ja poikaset saattavat tarvita murtovettä kehittyäkseen.
Geert Adriaans Boomgaard

Geert Adriaans Boomgaard (21. syyskuuta 1788 – 3. helmikuuta 1899) oli alankomaalainen mies, jota useimmat tutkijat pitävät historian ensimmäisenä tunnettuna 110 vuoden iän saavuttaneena henkilönä.
Boomgaard syntyi ja kuoli Groningenissa. Hänen isänsä toimi laivan kapteenina ja säilyneiden tietojen mukaan Boomgaard oli samalla alalla. Joidenkin lähteiden mukaan hän oli sotilaana Napoléon Bonaparten armeijassa.
Boomgaard meni 4. maaliskuuta 1818 naimisiin Stijntje Busin ja 17. maaliskuuta 1831 Grietje Abels Jonkerin kanssa. Hän eli 110 vuotta ja 135 päivää.
Tutkijat julkaisivat vuosina 1976–1978 kolme tieteellistä artikkelia Boomgaardista, eikä hänen saavuttamaansa ikää ole asetettu kyseenalaiseksi. Thomas Petersin väitetään eläneen jo Boomgaardia aiemmin yli 110-vuotiaaksi, mutta yleisesti hyväksyttyjä todisteita ei ole.
Pennitön ja suruton

Pennitön ja suruton () on vuonna 1947 ensi-iltansa saanut Disneyn animaatioelokuva. 
Elokuvassa on kaksi osaa. Ensimmäinen osa on nimeltään ”"Bongo"”, ja se perustuu Sinclair Lewisin tarinaan. Elokuvan toinen osa ”"Mikki ja pavunvarsi"” pohjautuu "Jaakko ja pavunvarsi" -satuun. Siinä Aku Ankka, Hessu Hopo ja Mikki Hiiri joutuvat nälissään myymään lehmänsä ja saavat tilalle kolme taikapapua, joista kasvaa yön aikana pavunvarsi.
Elokuvan jälkimmäistä puolta on levitetty myös erikseen. Irralisena versiona "Mikki ja pavunvarsi" -pätkästä on kaksi versiota, joista toisessa kertojana toimii Taavi Ankka. Elokuvan blu-ray-versio julkaistiin vuonna 2014.
Koko elokuva dubattiin suomeksi vuonna 2004 DVD-julkaisua varten.
Näyttelijät.
Suomenkieliset äänet.
Suomenkielinen ohjaus: Annamari Metsävainio (dialogi), Ulla Renko (laulut). 
Suomenkielinen käännös: Annamari Metsävainio (dialogi), Ulla Renko (laulut).
Korvatorvi

Korvatorvi () yhdistää korvan nieluun. Korvatorven sisäpuolella on sileä ja kostea limakalvo.
Toiminta.
Korvatorven kautta välikorvassa oleva lima pääsee poistumaan. Korvatorvi toimii myös paineen tasaimena: Nielaistessa tai haukotellessa korvatorven alaosassa oleva aukko avautuu ja välikorvaan pääsee ilmaa, joka tasaa paineen yhtä korkeaksi tärykalvon molemmin puolin. Kitapurjeen jännittäjälihas () avaa korvatorven. Paineen muuttuessa äkisti tärykalvo saattaa painua sisään tai pullistua ulos aiheuttaen kipua. Tämä tila voi helpottua voimakkaalla nielemisellä tai käyttämällä ns. Valsalvan puhallusta, jossa puhalletaan ulospäin kaikki hengitystiet suljettuina.
Korvatorven sairaudet.
Nuhakuume saattaa tukkia korvatorvea, jolloin paineentasaus ei onnistu. Jos tässä tilassa joutuu alttiiksi suurille paineenmuutoksille, saattaa kehittyä ilmanpainevamma.
Korvatorven tukkeutuminen saattaa johtaa välikorvatulehdukseen, joka heikentää kuuloa. Tämä sairaus on lapsilla aikuisia yleisempää johtuen lasten suuremmista kitarisoista. Lapsen korvatorvi on myös aikuisen korvatorvea lyhyempi ja suorempi joten bakteerit pääsevät sinne helpommin.
On olemassa avoimen korvatorven oireyhtymä. Tällöin korvatorvi ei sulkeudu ollenkaan jolloin oma puhe kaikuu korvissa ja tämä vaikeuttaa kuulemista ja häiritsee omaa puhumista. Syitä tälle oireyhtymälle ovat muun muassa äkillinen laihdutus, reumaperäiset sairaudet (nämä kaksi syytä aiheuttavat noin 2/3 osaa kaikista tapauksista) ja limakalvojen ohentuminen esimerkiksi hormonaalisista syistä.
On normaalia tuntea korvatorven ”lukkiutuvan” esimerkiksi lentokoneen nousuissa ja laskuissa. Jos tukkoisen korvatorven oireilu on jatkuvaa ja pitkäaikaista korvan lukkoisuutta tai paineen tunnetta korvassa, on kyseessä korvan paineentasausongelma, jota voidaan hoitaa korvatorven pallolaajennuksella. Korvatorven pallolaajennus tehdään yleensä lyhyessä nukutuksessa tähystysmenetelmällä pallokatetrilla, jolla laajennetaan korvatorven ahtaumia.
Lelystad

Lelystad on kunta ja kaupunki keskellä Alankomaita. Kaupunki on myös Flevolandin provinssin pääkaupunki. Kaupunki on perustettu vuonna 1967 IJsselmeer-järvestä kuivatulle maalle. Asukkaita kaupungissa on 77 000. Nimensä kaupunki on saanut Cornelis Lelyltä, joka oli insinöörinä Afsluitdijkin padon rakennustöissä. Lelystad sijaitsee noin viisi metriä merenpinnan alapuolella. 
Lelystad on pinta-alaltaan (765,39 km²) Alankomaiden suurin kunta. Suurin osa alueesta (531,26 km²) on vettä: Markermeeriä ja IJsselmeeriä. Kansainvälisestikin kuuluisa luonnonpuisto, Oostvaardersplassen sijaitsee kaupungissa.
Matkailu.
Vaikka Lelystadissa ei ole vanhaa kaupunkia tai historiallista keskustaa, siellä on turistihoukutuksia kuten vuonna 1628 rakennetun Batavia-purjelaivan jäljennös ja Kansallinen ilmailumuseo, Aviodrome.
Kaupungissa on monia yhden päivän tapahtumia, kuten lentonäytöksiä, vesifestivaaleja, kansallinen vanhanajanpäivä, speedwaykisoja, arkkitehtuuripäivä ja lukuisia urheilutapahtumia. Rannikon lukuisista pienvenesatamista voi vuokrata huvipurren, jolla voi osallistua esimerkiksi moniin purjehdustapahtumiin.
Infrastruktuuri.
Lelystadissa on hyvä infrastruktuuri. Kaupunkiin pääsee lentäen, vesitse ja maitse.
Tuplatiimi

Tuplatiimi on ryhmätyöskentelytapa, jossa pyritään ryhmätyömenetelmin ratkaisemaan jokin ongelma keksimällä uusia ideoita ja ratkaisuja, ja valitsemalla näistä parhaimmat toteutettavaksi. Tuplatiimi on Innotiimi Oy:n rekisteröimä tavaramerkki, joka muistuttaa hiukan Nominal Group Technique nimellä kulkevaa kansainvälistä menetelmää, lisäten siihen kuitenkin Suomessa tärkeänä pidetyn parityöskentelyvaiheen. Tällä ryhmätyöskentelytavalla pyritään nopeuttamaan ja varmistamaan ideointia poistamalla henkisiä ja sosiaalisia esteitä. Sitä käytetään usein prosessienkehittämisessä, koska sen avulla saadaan aikaan uusia ideoita, että sitoutetaan ryhmän jäsenet hyväksymään ja toteuttamaan itse valitsemansa ratkaisut. 
Tilaisuuden kulku.
Tuplatiimi alkaa tilanteen kuvauksella. Tyypillisesti tilaisuuden vetäjä kuvailee ratkaistavaa ongelmaa, sen taustoja ja mahdollisesti saatavilla olevia tilanneanalyysejä. 
Tuplatiimin toimivuuden perusteet.
Optimaalinen osallistujamäärä on 8-12 henkeä. Tuplatiimi perustuu peräkkäisiin vaiheisiin:
Erityisen toimiva tuplatiimi on noin 10-15 ryhmissä, joissa on vaikea saada aikaan tehokasta ja tasapuolista keskustelua ryhmän koon takia. Menetelmä sopii myös tilanteisiin, joissa jäsenillä on erilaiset taustat, tai puhetyylit - sen avulla kaikki joutuvat ja pääsevät osallistumaan ryhmän toimintaan.
Toimivuus.
Tuplatiimi toimii kokemusten mukaan erittäin hyvin. Osittain tämä saattaa johtua siitä että ryhmäideoinnin tuottavuushuippu on parityöskentelyssä. 
Tutkimuksien tulokset viittaavat vahvasti ongelmanratkaisu- ja ryhmätyömenetelmien (muun muassa Tuplatiimin) tehokkuuteen .
Ulkoilualue

Ulkoilualue on tarkoitettu palvelemaan ihmisten liikunnantarvetta varaamalla siihen jokin hoidettu alue ja luomalla kyseiselle alueelle liikuntamahdollisuuksia ulkoilupoluin ynnä muin rakentein. Ulkoilualuetta kutsutaan myös virkistysalueeksi.
Tunnettuja ovat muun muassa Helsingin, Espoon ja Vantaan ulkoilualueet, joita on oman kunnan ulkopuolellakin laajoissa metsissä tai rannoilla ja saarissa eri puolilla Uuttamaata. Uusmaalaisten kuntien yhteenliittymä Uudenmaan virkistysalueyhdistys ry. on myös hankkinut omistukseensa ulkoiluun soveltuvia, luonnonkauniita alueita eri puolilta Uuttamaata. Espoon ja Vihdin Nuuksion alueella oli aiemmin useitakin ulkoilualueita, joista osa kuuluu nykyään muodostettuun Nuuksion kansallispuistoon. Helsingin kaupunki on myös rakentanut ulkoilualueiden yhteyteen monia ulkoilumajoja palvelemaan retkeilijöitä. Helsingin kaupungin ulkoilumajoja ovat muun muassa Maunulan, Paloheinän, Luukkaan ja Salmen ulkoilumajat. Espoon kaupungilla on Nuuksion ulkoilumaja Brobackassa Nuuksionjärven eteläpuolella.
Metsähallituksella on vastaavia retkeilyalueiksi tai virkistysalueiksi nimitettyjä retkeilijöitä varten erotettuja alueita valtion mailla.
Maaperänsuojelu

Maaperänsuojelu on toimintaa, jolla pyritään torjumaan maan viljavuuden tai käyttökelpoisuuden alenemista ja ekologista toimintakykyä. Tavoitteena on myös arvokkaiden maisema-alueiden sekä geologisesti, kulttuurihistoriallisesti tai arkeologisesti tärkeiden kohteiden säilyminen. 
Maaperänsuojelun tarkoituksena on ehkäistä maaperän vaurioitumista, 
ylläpitää sen arvoja elinympäristönä, luonnonvarana ja kulttuuriperinnön säilyttäjänä, sekä kunnostaa jo vaurioituneita alueita ja estää haittojen leviäminen. Maaperänsuojelussa käytettäviä ohjauskeinoja ovat lainsäädäntö, kaavoitus, YVA-lain mukainen ympäristövaikutusten arviointi, lupakäsittely ja valvonta sekä eräät maksut ja verot.
Kansallisesti yleiset tavoitteet maaperänsuojelulle on määritelty Maaperänsuojelun tavoitteet –mietinnössä. Monet lait sivuavat maaperänsuojelua, kuten vesilain säädökset, erityisesti pohjavettä koskevat, laki maa-alueilla tapahtuvien öljyvahinkojen torjumisesta, torjunta-ainelaki ja säteilysuojalaki. Laki maa-alueilla tapahtuvien öljyvahinkojen torjumisesta pyrkii estämään ihmiselle ja luonnolle aiheutuvia haittoja, jotia öljyn joutuminen maaperään voi aiheuttaa. Rakennuslaissa ja terveydenhoitolaissa on säädöksiä mm. sorakuopista, katopaikoista, viemäröinnistä ym. EY:n Komissio hyväksyi ehdotuksen yhteisön teemakohtaiseksi maaperänsuojelustrategiaksi 22.9.2006.
Henri Cartan

Henri Cartan (8. heinäkuuta 1904 Nancy – 13. elokuuta 2008 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko. Hänen isänsä Élie Cartan toimi samalla alalla.
Cartan tunnettiin varsinkin työstään, jonka hän teki algebrallisen topologian alueella. Hän osallistui aktiivisesti ”Nicolas Bourbaki” -ryhmän toimintaan.
Cartan sai urallaan lukuisia palkintoja ja tunnustuksia, joista tärkeimpänä vuoden 1980 Wolfin palkinto. Hän oli vuodesta 1974 Ranskan tiedeakatemian jäsen. Hän oli myös ulkomaalaisjäsen useissa muiden maiden tiedeakatemioissa ja -seuroissa, kuten Royal Societyssä. Vuosina 1963–1966 Cartan toimi matemaatikkojen kansalaisjärjestön "International Mathematical Unionin" (IMU) varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana vuosina 1967–1970.
Les Concerts en Chine

Les Concerts en Chine tai The Concerts in China on Jean Michel Jarren live-albumi, joka taltioitiin vuonna 1981 ja julkaistiin 1982 Disques Dreyfus-levymerkillä. Se nauhoitettiin Jarren Concerts in China -kiertueella syksyllä 1981, joka kattoi viisi esiintymistä Pekingissä ja Shanghaissa Kiinan kansantasavallassa. Tämä merkitsi ensimmäistä läntisen pop-artistin esiintymistä Kiinassa kulttuurivallankumouksen jälkeen.
Albumi on yhdistelmä aiempien Jarren albumien sävellyksiä ja uusia sävellyksiä, joihin Jarre sai inspiraationsa kiinalaisesta kulttuurista, mukana on myös Jarren sovitus kiinalaisesta perinteisestä musiikista ("Jonques de pêcheurs au crépuscule"). Musiikki on yhdistelmä live- ja studiosoittoa sekä taustaäänityksiä. Eniten live-osuuksia sisältävät raidat ovat Équinoxe ja Les Chants Magnétiques -levyjen kappaleita. Uusia Jarren esittämiä kappaleita ovat "Nuit à Shanghai", "Harpe Laser", "Arpégiateur", "Orient Express", "Souvenir de Chine" ja "Jonques de pêcheurs au crépuscule", joka esitettiin ja nauhoitettiin yhdessä Pekingin konservatorion sinfoniaorkesterin kanssa.
Albumin alkuperäinen ensijulkaisu oli tupla-LP, sittemmin julkaistiin myös tupla-CD. Konsertti on julkaistu CD-muodossa myös jaettuna kahteen erilliseen levyyn, joiden kansiväritys on normaalista poikkeava: sininen (Vol. 1) ja keltainen (Vol. 2). Vuonna 1997 julkaistiin remasteroitu yhden CD:n versio. Konsertin mahduttaminen yhdelle CD:lle oli mahdollista ylisoittotallennuksen ansiosta (80 minuutin CD normaalin 74 minuutin sijasta) sekä yhdistämällä "Jonques de pêcheurs au crépuscule" yhdeksi, lyhennetyksi raidaksi.
Albumi saavutti listasijoituksen #6 UK chartissa ja #1 Portugalissa.
TM 65 77

TM 65 77 eli telamiina 65 77 on vuonna 1965 suunniteltu, painevaikutteinen panssarimiina, joka on käytössä vain Suomen puolustusvoimilla. Telamiinat valmistetaan Suomessa. Alkuperäisversio TM 65:ssä käytettiin US-65 -sytytintä, joka on myöhemmin vaihdettu vuosimallin 1977 painosytyttimeen. TM 65 77:n rakenne ja toiminta perustuu suurilta osin venäläisvalmisteiseen TM 62:een.
Ominaisuudet ja käyttötarkoitus.
TM 65 77 on pyöreä ja väriltään vihreä tai harmaa. Harjoituskappale on keltainen. Pintamateriaalina käytetään lasikuitukangasta, joka estää helposti lohkeilevaa TNT-valua murenemasta. TM 65 77 on erittäin halpa ja yksinkertainen joten niitä voidaan tarvittaessa valmistaa todella nopeasti ja halvalla suuria määriä. Toimintavarmuutensa se säilyttää Suomen maastossa sääolosuhteista riippumatta niin kauan kuin tarve vaatii. 
Telamiina voidaan asentaa lumeen, maahan tai matalaan veteen ja sen päätehtävänä on pysäyttää panssariajoneuvojen liike. Panssarivaunuista telamiina katkaisee telan ja vaurioittaa telapyörästöä, tehden ne liikuntakyvyttömäksi. Pyöräajoneuvot (kuljetusajoneuvot, henkilöautot jne.) se tuhoaa täysin.
TM 65 77:n osat ja niiden toiminta.
Telamiinassa 65 77 on viisi pääosaa, jotka yhdessä muodostavat laukaisukoneiston:
Asentaminen ja poistaminen.
Telamiina 65 77 on suunniteltu asennettavaksi maastoon, tielle, rantaveteen tai lumeen. Miinoitteissa telamiinojen on oltava vähintään viiden metrin etäisyydellä toisistaan, minkä tarkoituksena on estää telamiinoja räjäyttämästä toisiaan.
Tekniset tiedot.
Telamiinan 65 77 teknisiä tietoja:
Bukittinggi

Bukittinggi on kaupunki Länsi-Sumatran provinssissa Indonesiassa. Kaupungin pinta-ala on 25,2 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 131 953. Bukittinggi sijaitsee kahden tulivuoren, sammuneen Mount Singgalangin ja artiivisen Mount Marapin, lähellä Minangkabaun ylängöllä. Kaupungista on maanteitse noin 90 kilometriä Padangiin, Länsi-Sumatran pääkaupunkiin. 
Bukittinggin ilmasto on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan trooppinen. Lämpötila pysyy tasaisena vuoden ympäri. Keskimääräinen lämpötila on 21,8 °C. Kuivin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 90 millimetriä. Sateisin kuukausi on huhtikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 250 millimetriä. Vuosittainen sadanta on noin 2 170 millimetriä.
Sepp Maier

Sepp Maier (s. 28. helmikuuta 1944 Metten, Saksa) on saksalainen uransa lopettanut jalkapallomaalivahti ja yksi kaikkien aikojen parhaita pelipaikallaan. Hän on maailmanmestari ja Euroopan mestari.
Maier pelasi koko ammattilaisuransa yhdessä seurajoukkueessa. Hän edusti Bayern Müncheniä vuodet 1965–1980 pelaten yhteensä 537 ottelua. Vuosien 1966 ja 1977 välisenä aikana Maier pelasi 422 perättäistä ottelua, joka on edelleen Saksan ennätys. Hän voitti Saksan bundesliigan mestaruuden neljästi ja Euroopan Cupin kolmasti. Maier valittiin myös Saksan liittotasavallan parhaaksi jalkapalloilijaksi kolme kertaa.
Maier edusti Saksan jalkapallomaajoukkuetta 95 ottelussa ja pelasi neljissä perättäisissä MM-kilpailuissa Englannin vuoden 1966 kisoista lähtien. Englannissa Maier oli vielä Hans Tilkowskin varamaalivahti, mutta neljä vuotta myöhemmin Meksikossa hän oli jo selvä ykkösvahti pelaten kaikki ottelut. Kotikisoissa 1974 Maier oli uransa huipulla ja torjui maansa maailmanmestaruuteen. Loppuottelussa Saksan liittotasavalta voitti Alankomaat 2–1. Maier torjui Saksan maalilla vielä 1978 Argentiinassa. Maailmanmestaruuden lisäksi Maier voitti Euroopan mestaruuden vuonna 1972 ja torjui Euroopan-mestaruuskisojen finaalissa vuonna 1976, jolloin Tšekkoslovakia otti mestaruuden.
Refleksiensä, ketteryytensä ja nopeutensa vuoksi Maier tunnettiin lempinimellä Anzingin kissa.
Saavutukset.
Maaliskuussa 2004 Pelé nimesi Maierin FIFA 100:aan, eli luetteloon 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta.
Fritz Klein

Fred "Fritz" Klein (27. joulukuuta 1932 Wien, Itävalta – 24. toukokuuta 2006 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen seksuaalisuuden tutkija, psykiatri ja biseksuaalisuusalan edelläkävijä. Hän kehitti "Klein Sexual Orientation Grid" -nimellä tunnetun Kinseyn asteikolle vaihtoehtoisen tavan mitata yksilön seksuaalista suuntautumista.
Klein syntyi Wienissä, Itävallassa juutalaiseen perheeseen, ja pakeni lapsena New Yorkiin. Hän opiskeli Yeshivan yliopistossa, Columbian yliopistossa ja Sveitsissä.
Klein toimi psykiatrina New Yorkissa 1970-luvulla. Hän oli biseksuaali ja yllättyi siitä saatavilla olevan tiedon vähyydestä. Hän julkaisi vuonna 1978 teoksen "The Bisexual Option: A Concept of One Hundred Percent Intimacy", joka on yksi alan merkittävimmistä teoksista. 
Klein muutti vuonna 1982 San Diegoon ja perusti "Journal of Bisexuality" -julkaisun. Myös American Institute of Bisexuality on hänen aloittamansa. Vanhemmalla iällään Kleinilla todettiin syöpä, jonka vuoksi hän joutui leikkaukseen. Hän kuoli kotonaan sydänkohtaukseen vuonna 2006 ollessaan 73-vuotias.
CircleMUD

CircleMUD on DikuMUDista kehitetty MUD-pelityyppi ja -ohjelmisto. Se on pääsääntöisesti pyrkinyt säilyttämään alkuperäisen Dikun tunnelman ja käyttöliittymän, mutta muuten siihen on lisätty erilaisia ominaisuuksia, pelimaailmaa on laajennettu, ja palvelinohjelman lähdekoodia on muutettu joustavammaksi ja selkeämmäksi, eli helpommin muokattavaksi. Ohjelmisto on saatavilla muun muassa monille Unix-varianteille, Microsoft Windowsille, OS/2:lle, joillekin Macintosh-järjestelmille, OpenVMS:lle ja Amiga-tietokoneille.
CircleMUDin viimeinen virallinen versio on vuonna 2002 julkaistu 3.1. Alkuperäistä CircleMUDia ei enää aktiivisesti kehitetä, vaan sen manttelijanperijänä jatkaa tbaMUD-projekti, joka perustuu vuonna 2006 julkaistuun epäviralliseen Circle-versioon 3.5. 
CircleMUDin ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1993, ja projektin alkuperäinen ja huomattavin kehittäjä oli yhdysvaltalainen Jeremy Elson, joka vuonna 2009 työskentelee tutkijana Microsoftilla.