Patterdalenterrieri

Patterdalenterrieri ("Patterdale Terrier") on Britanniasta kotoisin oleva luolakoiraksi jalostettu koirarotu. FCI ei tunnusta sitä, ja suurista kansallisista kenneljärjestöistä sen tunnustaa vain United Kennel Club ("UKC").
Ulkonäkö.
Patterdalenterrieri on yleisvaikutelmaltaan vahva ja kompakti. Luolakoirana sen pitää pystyä ahtautumaan maan alla pienistäkin väleistä, joten sen tulee olla taipuisa. Työskentelystä saaduista arvista ei näyttelyissä tule rangaista, vaan niitä pidetään kunnioitettavina.
Pää ja kuono ovat vahvat ja voimakkaat. Pää on suhteessa koiran kokoon. Päässä ei saa olla ylimääräistä ihoa eikä ryppyjä. Purenta on suora tai leikkaava, työssä murtuneet tai irronneet etuhampaat eivät ole rangaistavia näyttelykehässä. Kirsu on väriltään musta, lukuun ottamatta maksan värisiä koiria, joilla se on ruskea.
Silmät ovat keskikokoiset, soikeat tai mantelinmuotoiset eivätkä saa olla ulkonevat tai pullistuvat loukkaantumisriskin takia. Väriltään ne ovat harmoniassa turkin värin kanssa, mutta eivät koskaan siniset.
Korvat ovat kolmion muotoiset, poskenmyötäiset ja kooltaan pienet tai keskikokoiset.
Runko on neliömäinen tai hiukan korkeutta pidempi. Rintakehä on muodoltaan soikea, ja keskikokoisten miesten käsien pitäisi yltää sen ympäri lapojen takaa, niin että peukalot ja keskisormet koskevat toisiaan. Selän pituus on suhteessa korkeuteen, liian lyhyt selkä tekee koirasta kömpelön.
Raajat ovat suorat ja lihaksikkaat. Tassut ovat soikeat ja polkuanturat kovat.
Häntä on korkealle kiinnittynyt mutta ei selän päälle kaatuva. Jos häntä typistetään, siitä leikataan vain yksi kolmas- tai neljäsosa, jotta se jää noin kämmenen levyiseksi, koska joskus hännästä vetäminen on ainut keino saada koira ulos luolasta. Suomessa ja monissa muissa Euroopan maissa typistäminen on nykyään kiellettyä.
UKC:n rotumääritelmän mukaan patterdalenterrierin säkäkorkeus on 25,5–38 senttiä ja paino suhteessa korkeuteen. Patterdale Terrier Club of America:n mukaan keskipaino on 5,5–9 kiloa.
Turkki.
Patterdalenterrierin kolme turkkityyppiä:
Kaikilla turkkityypeillä on kaksinkertainen suojaava ja säänkestävä turkki sekä pehmeä, tiheä aluskarva. Oikeanlainen turkki suojaa koiraa maan alla kosteudelta ja juurakoilta. Metsästäessä syntyneiden arpien tai hiertymien vahingoittama turkki ei ole näyttelyissä rangaistava, jos sen yleinen tekstuuri voidaan määrittää.
UKC:n rodulla sallimat värit ovat: musta (joitakin vaaleampi karvoja sallitaan), punainen (keltaruskeasta syvään ruskeaa, mahdollisesti mustaa kuonon ympärillä), maksa (tummasta pähkinästä vaaleamman ruskeaan), grizzle (mustaan sekoittunut muunvärisiä karvoja), black &amp; tan, pronssi. PTCA hyväksyy mustan, punaisen, suklaan ja black &amp; tanin.
Suurin osa koirista on väriltään mustia.
Valkoiset merkit ovat sallittuja rinnassa ja jaloissa, mutta muualla ne ovat virhe. Niitä ei kuitenkaan saa sekoittaa arpikarvaan, joka on sallittua muuallakin kehossa.
Luonne.
Patterdalenterrieri on rohkea ja sinnikäs pieni terrieri, aina valmis työskentelemään. Rotu on miellyttämishaluinen ja uskollinen. Aktiivisena rotuna patterdalenterrieri vaatii paljon liikuntaa.
Rodun tulisi olla rauhallinen ihmisten, karjan ja muiden koirien kanssa. Etenkin muiden koirien kanssa toimeen tuleminen on tärkeää, koska samassa luolastossa on usein monta koiraa yhtä aikaa.
Rotu on noussut suosiossa myös seurakoirana, koska se on monia muita työterrierirotuja rauhallisempi, rennompi ja mukautuvaisempi.
Historia.
Patterdalenterrieri on kehitetty Pohjois-Englannin järviseudulla fellterrieri tyyppisistä koirista. Fellterrierejä käytettiin metsästämään pääasiassa kettuja, ja sen tarkoitus oli karkottaa saalis maan pinnalle tai tappaa se. Terrierejä kasvatettiin niiden metsästysominaisuuksien mukaan, joten ne vaihtelivat paljon ulkonäöltään. Järviseutu on maastoltaan vaativaa, eikä hevosia voitu käyttää metsästykseen, joten metsästäjä ja koirat kävelivät päivittäin pitkiä matkoja. Terrierien tuli olla kestäviä pysyäkseen mukana ja jaksaakseen vielä mennä luolaan ketun perään.
Patterdalenterrierin kehitti alun perin Järviseudulla asunut metsästäjä Joe Bowman, joka toimi suuren osan elämästään Ullswater Foxhounds kennelin ja sen järjestämien jahtien johtajana. Bowman kehitti patterdalenterrierin risteyttämällä sinimustan borderterrierin black &amp; tan fellterrierin kanssa ja nimesi rodun synnyinkylänsä Patterdalen mukaan.
1920-luvulle mennessä patterdalenterrieristä oli kehittynyt jo selvä rotutyyppi. Bowmanin jälkeen rotua kehittivät eteenpäin Cyril Breay ja Frank Buck, 1950-luvun lopusta alkaen rodun kehittymistä auttoi myös Brian Nuttall. Nämä kolme kasvattajaa lisäsivät rodun suosiota, pitäen sen kuitenkin työkoirana ja tekivät siitä ulkonäöltään yhtenäisemmän.
Ensimmäiset patterdalenterrierit vietiin Yhdysvaltoihin 1970-luvun lopussa, jossa sen tunnusti vuonna 1993 roduksi Patterdale Terrier Club of America. UKC tunnusti rodun vuonna 1995.
Nykytilanne.
Nykyään rotua on Britannian lisäksi myös muualla Euroopassa, Amerikassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa sekä joitakin yksilöitä Afrikassa. Patterdale Terrier Club of Americalla on jäseniä neljästätoista eri maasta. Suomessa rodun kasvattajia on kymmenkunta.
Käyttötarkoitus.
Patterdalenterrieri on alun perin kehitetty metsästykseen luolakoiraksi, ja suurin osa koirista on nykyäänkin työkoiria. Koiran tehtävä on ajaa saalis ulos luolasta tai tappaa se luolaan, jos se panee vastaan. Rodun alkuperämaassa Englannissa ja Walesissa tällaisten saaliiseen kiinni käyvien koirien käyttö on kielletty lailla vuonna 2004.
Patterdalenterrierin ensisijainen saaliseläin on alun perin ollut järvialueella lampaita uhkaava kettu. Lisäksi sen avulla on metsästetty myös muita alueen eläimiä, kuten rottia ja kaniineja. Yhdysvalloissa rotua on käytetty myös muun muassa villisian, amerikanmäyrän, metsämurmelin ja pesukarhun metsästykseen.
Patterdalenterrierin kanssa voi harrastaa myös muun muassa agilityä ja flyballia. Lisäksi on olemassa erilaisia luolakoirien taipumus- ja metsästyskokeita, joihin rotu soveltuu hyvin.