tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sauli Sinkkonen

Sauli Sinkkonen (s. 14. syyskuuta 1989 Äetsä) on suomalainen lentopalloilija. Sinkkonen pelasi kaudella 2020-2021 Virossa Saaremaa VK:ssa. Äetsästä kotoisin oleva Sinkkonen on voittanut kahdesti SM-pronssia (2009, 2011) sekä kertaalleen Suomen Cupin kullan (2011) ja hopean (2008). Suomen miesten lentopallomaajoukkueessa Sinkkonen debytoi vuonna 2011. Hän on pelannut yhteensä lähes 130 A-maaottelua. Arvokisoissa Sinkkonen on pelannut 2018 MM-kisoissa sekä kolmasti EM-kisoissa 2015, 2017 sekä 2019.
Ura.
Sinkkonen kuului juniorivuosinaan oman ikäluokkansa nuorten maajoukkueryhmään. Hän opiskeli Lentopalloliiton valmennuskeskuksessa Kuortaneella lukiovuodet, minkä jälkeen hän siirtyi Iskun riveihin lentopalloliigaan. 1-sarjassa Sinkkonen on pelannut Kuortaneen lisäksi A-Volleyn (nyk. Akaa Volleyn) mukana. Liigadebyyttinsä Sinkkonen teki kaudella 2007-08. Kaikkiaan hän esiintyi kauden aikana kolmen eri joukkueen paidassa. Iskun lisäksi Sinkkonen pelasi Kuortaneen riveissä 1-sarjaa ja ajoittain A-Volleyssa 2-sarjaa. Iskussa Sinkkonen pelasi alun perin kehityspelaajasopimuksen turvin. Vuonna 2008 Sinkkonen valittiin kauden miesjunioriksi.
Sinkkonen teki A-maajoukkuedebyyttinsä kesällä 2011 lentopallon Maailmanliigassa. Startti oli nuorukaiselle mallikas ja mieleenpainuva, kun Suomi kukisti lajin suuriin kuuluvan Serbian Maailmanliigan ottelussa vieraskentällä. Kesän 2011 jälkeen Sinkkonen oli sivussa maajoukkuetehtävistä. Hän ei kirjauttanut tililleen yhtään maaottelua neljään vuoteen. Sinkkonen palasi maajoukkueryhmään kesällä 2015. Äetsästä lähtöisin olevan keskitorjujan otteet olivat muutaman vuoden tauon jälkeen palanneet takaisin maajoukkuevalintaan vaadittavalle tasolle. Ensimmäisen kerran maajoukkueen päävalmentaja Tuomas Sammelvuo lähestyi Sinkkosta marraskuussa 2014. Sinkkonen sai päävalmentajan kanssa käydyn juttutuokion lisää intoa tekemiseensä ja pelasi ehjän kauden seurajoukkueessaan. Keväällä 2015 tuli kutsu maajoukkueleiritykseen. Maailmanliigassa näyttöpaikka avautui keskiotorjuja Jukka Lehtosen loukkaannuttua. Sinkkonen pelasi kaikkiaan kuusi ottelua maajoukkuepaidassa kesällä 2015. Vahvat esiintymiset kesän Maailmanliigassa toivat hänelle myös valinnan syksyn 2015 EM-kisajoukkueeseen ja sittemmin olympiakarsintajoukkueeseen.
Sinkkonen pelasi toistaiseksi viimeisen kautensa kotimaisessa lentopalloliigassa 2015-16. A-maajoukkueen vakiopelaajaksi noussut äetsäläiskasvatti solmi kesällä 2016 uransa ensimmäisen ammattilaissopimuksen ja siirtyi Belgian lentopalloliigassa pelaavan TopVolley Antwerpenin riveihin. Sinkkonen vakuutti debyyttikaudellaan Euroopan kentillä ja sai solmittua kaudeksi 2017-2018 sopimuksen Ranskan liigan hallitsevaan mestariin Chaumontiin. Hän voitti Chaumontin riveissä heti maan mestaruuden maan Super Cupissa, joka ratkaistaan yhdessä ottelussa vuosittain edelliskauden liiga- ja cup-mestarin välillä. Kausi päättyi hopeamitaliin.
Kaudeksi 2018-2019 Sinkkonen palasi kotimaiseen Mestaruusliigaan pelaten Akaa-Volleyssa. 2019-2020 keskipelaaja esiintyi Romaniassa Zalaun paidassa ja 2020-2021 Virossa Saaremaa VK:n riveissä.
Suomen luonnontieteelliset maakunnat

Suomen luonnontieteelliset maakunnat ovat luonnonmaantieteellisiä, eliömaantieteellisiä tai luonnonhistoriallisia suuralueita, joihin Suomi vakiintuneesti jaetaan. Niiden rajat pyrkivät jakamaan Suomen biogeografisiin kokonaisuuksiin, jotka poikkeavat toisistaan eliöstöltään ja ilmasto-olosuhteiltaan. Eräiltä osin myös maaston topografian piirteet (järvien ja harjujen geomorfologia) ovat ohjanneet näiden alueiden muodostusta. 
Luonnonmaantieteellisten maakuntien rajat eivät suurelta osiltaan vastaa mitään nykyisiä hallinnollisia rajoja. Alkujaan ne määriteltiin siten, että muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta vielä vuonna 1930 jokainen Suomen kunta kuului kokonaisuudessaan samaan luonnonhistorialliseen maakuntaan, mutta myöhemmin tehtyjen kuntaliitosten vuoksi näin ei nykyään läheskään kaikkialla ole. 
Ainakin kasvillisuus- ja hyönteiskartoitukset ovat pitkään perustuneet luonnonmaakuntien alueilta tehtyihin "maakuntahavaintoihin". Niitä ovat käyttäneet myös lintuharrastajat pesäkorteissaan sekä sienitutkijat.
Luonnontieteellisessä keskusmuseossa säilytetään suurimittakaavaisia pohjakarttoja, joihin Suomen luonnontieteelliset maakuntarajat on piirretty.
Suomen luonnonmaantieteelliset maakunnat.
Alkujaan myös Karjalan kannas ja Petsamo luettiin omiksi luonnonmaantieteellisiksi maakunnikseen, mutta ne jäivät kokonaisuudessaan luovutetulle alueelle. Suomen luonnontieteellisiin maakuntiin kuuluineista alueista myös suurimmat osat Etelä- ja Laatokan Karjalaa, merkittävät osat Pohjois-Karjalaa ja Kuusamoa sekä pienet osat Etelä-Savoa ja Inarin Lappia ovat jääneet nykyisen valtakunnanrajan taakse.
Luonnontieteelliset maakunnat kirjallisuudessa ja aikakausijulkaisuissa.
Lisäksi lukuisissa muissakin kasvi- ja hyönteiskirjoissa on sivun kokoon pienennettyjä versioita po. kartasta.
Eva Cederström

Eva Kristina Cederström (15. syyskuuta 1909 Tampere – 1. kesäkuuta 1995) oli suomalainen taidemaalari. 
Taide.
Cederströmin tuotanto koostuu öljymaalauksista, vesiväritöistä, grafiikasta, sekatekniikasta sekä pastelleista. Hänen töidensä tunnuspiirteitä ovat kuulaan siniset, kubistiset ja pelkistetyt maalaukset. Erilaiset siniset värisävyt hallitsivat Cederströmin maalauksia niin, että voidaan puhua hänen lempiväristään. Myöhempinä vuosina teosten värivalikoima vaalentui ja muuttui valoisaksi. Teokset ovat tunnusomaisesti hallittuja ja muodollisesti niukkoja. Kubistiset piirteet tulivat hänen taiteessa olennaisemmaksi 1960-luvun alussa. Se näkyy töissä kuvapinnan koruttomuutena ja selkeytenä. Kubismi oli Cederströmille keino jäsentää tilaa, esimerkiksi maisemissa talot ovat hallitsevia. 
Koulutus ja ura.
Cederström opiskeli samaan aikaan Tove Janssonin kanssa samalla maalariluokalla Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. He ottivat monet askeleet taiteilijanuralla samaan aikaan, kuten yksityisnäyttelyt, ensimmäiset ateljeet ja lisäksi he saavuttivat ensimmäiset palkintonsa samoina vuosina. Cederström ja Jansson olivat luokkansa ainoat naiset ja näyttelyarvosteluissa saatettiin huomata heidän sukupuolensa taiteen sijaan. Molemmille maalaaminen oli kuitenkin se kaikkein tärkein asia, mitä he elämässään halusivat tehdä. Suurin osa maalariluokasta, Cederström mukaan lukien, oli keväällä 1935 tyytymätön vastuuopettaja William Lönnbergin opetukseen. He äänestivät jaloillaan ja lähtivät pois koulusta. Cederström ja Jansson viettivät kevätlukukauden maalaten yksityisesti vuokratuissa vierekkäisissä ateljeissa.
Vuonna 1951 hän opiskeli Pariisissa Académie André Lhotessa ja Académie de la Grande Chaumièressa Pariisissa 1951.
Cederström debytoi taiteilijana Helsingissä 1938 ja voitti samana vuonna ensimmäisen palkinnon dukaattikilpailussa. Hän toimi opettajana Vapaassa taidekoulussa 1947–1948 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1965–1974. Cederström sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1959, valtion taidepalkinnon 1980 ja professorin arvonimen 1982. Cederströmin arkisto lahjoitettiin Kuvataiteen keskusarkistolle vuonna 2003.
Perhetausta.
Cederströmin vanhemmat olivat filosofian tohtori Emil Cederström ja Katri Cederström, o.s. Kopsa. Hänen tyttärensä on elokuvaohjaaja Kanerva Cederström.
Jääkärin morsian (vuoden 1931 elokuva)

Jääkärin morsian on Kalle Kaarnan ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1931. Se perustuu Sam Sihvon samannimiseen näytelmään. Pääosissa olivat Hanna Taini ja Tauno Palo. Elokuva kuvattiin talvella 1931 Helsingissä ja Hangossa. Risto Orko ohjasi "Jääkärin morsiamesta" oman versionsa vuonna 1938.
Tauno Palo (alkuteksteissä nimellä Tauno Brännäs) esiintyi ensimmäisessä elokuvaroolissaan. Hän oli toiminut teatterissa iltanäyttelijänä eikä ollut ollut edes avustajana yhdessäkään elokuvassa.
Elokuvaa pidettiin vuosikymmeniä kadonneena, sillä sen uskottiin tuhoutuneen tulipalossa. Elokuvasta löytyi muutamia keloja helsinkiläisestä kellarista vuonna 1990. Kahdeksasta kelasta löytyivät 1, 3–6 ja 8, viimeksi mainittu ilman ääntä. Vuonna 1997 Yhdysvalloista lähetettiin täydellinen esityskopio elokuvasta.
Juoni.
On vuosi 1915, ja viisi suomalaista miestä hiihtää Ruotsiin Pohjanlahden kautta tarkoituksena päästä Saksaan saamaan jääkärikoulutusta. Miesten joukossa on 27. jääkäripataljoonaan kuuluvat Martti ja Kalpa, jotka joutuvat mukaan taisteluihin. Reservissä joukot viettävät vapaa-aikaansa Kulta-ankkuri -nimisessä kahvilassa, jonka omistaa Sonja Strand. Sonjan kapteenimies palvelee Venäjän armeijassa, ja Sonjalla on suhde paroni von Lichtensteiniin, joka käyttää naista hyväkseen ja vakoilee Venäjälle kayttäen sanansaattajanaan juutalaista Isakia.
Sabina, joka on Varsovan oopperan tanssijatar, on kadonneita vanhempia etsiessään joutunut pakkotyövankeuteen. Paroni Lichtenstein löytää hänet ja tuo Sonjan luo. Strand palkkaa hänet tanssijaksi kahvilaansa, ja Sabinasta tulee suosittu vetonaula. Erään tanssin jälkeen hän tutustuu Marttiin, ja heidän välilleen syntyy romanssi. Martin pataljoona joutuu takaisin rintamalle, kun venäläiset valmistelevat suurhyökkäystä. Taistelussa Martti haavoittuu ja venäläisten joukossa oleva Sonjan mies kuolee. Kun Martti on toipunut vammoistaan, hän lähtee tiedusteluretkelle ja löytää Strandin ruumiin ja sen vierestä muistikirjan ja Sonjan valokuvan.
Isakin välittämät vakoilupaperit joutuvat Sonjalle, joka kieltäytyy enää avustamasta paronia, joka on tehnyt hänestä "kunniattoman aviovaimon". Martti palaa rintamalta ja antaa Sonjalle hänen miehensä muistikirjan. Sonja tekee itsemurhan: jäähyväisviestissään hän pyytää Marttia huolehtimaan Sabinasta ja varoittaa paronista ja Isakista. Martti löytää vakoilupaperit ja lähtee ilmoittamaan Sonjan kuolemasta. Von Lichtenstein onnistuu kuitenkin lavastamaan Martin syylliseksi ryöstömurhaan.
Paroni uskottelee Sabinalle tämän isän olevan sairaana ja aikoo viedä Sabinan mukanaan. Von Lichtensteinin vakoilutehtävä on tällä välin paljastunut ja Martti vapautetaan. Hän menee pelastamaan Sabinan paronilta, joka vangitaan.
Kanerva Cederström

Eva Kanerva Cederström (s. 22. huhtikuuta 1949 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja, joka on tehnyt erityisesti dokumenttielokuvia. Vuonna 2001 hänet palkittiin elokuvataiteen valtionpalkinnolla.
Cederström toimi Helsingin Taideteollisessa Korkeakoulussa dokumenttielokuvan professorina vuosina 2003–2010. Hänen äitinsä oli taidemaalari Eva Cederström.
Ohjauksia.
Vuonna 1988 Cederström ohjasi dokumenttielokuvan "Lenin-setä asuu Venäjällä", joka palkittiin Tampereen elokuvajuhlilla kotimaisen kilpailun pääpalkinnolla. Vuonna 1989 ilmestyi Laila Kinnusesta kertova tv-dokumentti "Laila", jonka Cederström käsikirjoitti ja ohjasi yhdessä Riikka Tannerin kanssa. Vuonna 1991 Cederström palkittiin jälleen Tampereen elokuvajuhlilla parhaasta kotimaisesta elokuvasta "Kaksi enoa".
Cederströmin muita ohjauksia ovat muun muassa Tove Janssonin ja Tuulikki Pietilän maailmanympärimatkasta kertova Pietilän kuvaamaan kaitafilmimateriaaliin perustuva "Matkalla Toven kanssa" (1993). Vuonna 1998 valmistui Cederströmin ja Riikka Tannerin dokumenttielokuva "Haru – yksinäisten saari", joka perustui Janssonin ja Pietilän vuosina 1970–1991 kuvaamaan kaitafilmimateriaaliin. Cederström palasi Janssonin ja Pietilän matkoihin jälleen vuonna 2004 elokuvaesseellä "Tove ja Tooti Euroopassa".
Vuonna 1994 ilmestyi Cederströmin ohjaus "Työttömän pöytäkirja", joka oli työttömän naisen päiväkirjaan pohjautuva dokumenttielokuva. Se palkittiin ilmestymisvuonna Suomen elokuvakontaktin Kettu-palkinnolla.
Siperian vankileireistä kertova "Trans-Siberia - Merkintöjä vankileireiltä" ilmestyi vuonna 1999.
Cederströmin viimeisin ohjaus "Erikoisia tapauksia" on vuodelta 2008.
Matti Summanen

Matti Summanen (s. 24. helmikuuta 1937 Taipalsaari) on suomalainen kirjailija, opettaja ja kriitikko.
Summanen valmistui kansakoulunopettajaksi 1961 ja toimi luokanopettajana eläkkeelle jäämiseensä saakka 1998. Summanen aloitti kirjailijan uransa romaanilla "Haukka lentää" (1971) jolla hän voitti myös J. H. Erkon palkinnon. Summasen romaanit käsittelvät sodan vaikutusta ihmisten elämään ja sukupolvien välisiä ristiriitoja.
Vantaalla asuva Summanen on naimisissa kirjailija Anelma Järvenpää-Summasen kanssa. Hän on toiminut kirjoittajakouluttajana pitäen kirjoittajakursseja useissa kansanopistoissa ja Joutsenon Taidekesä-tapahtumissa.
Näyttelijä Petteri Summanen on Matti Summasen veljenpoika.
Jalkanaula

Jalkanaula (engl. foot-pound, ft⋅lb) on amerikkalainen energian mittayksikkö, joka kuvaa energiaa, joka kuluu yhden naulan nostamiseen yhden jalan korkeuteen maan painovoimassa. 1 jalkanaula on 1,35581795 joulea.
Galois’n ryhmä

Matematiikassa Galois’n ryhmä on ryhmä, joka liittyy tietyntyyppisiin kuntalaajennuksiin. Kuntalaajennusten tutkiminen Galois’n ryhmien ja niihin liittyvien polynomien avulla on nimeltään Galois’n teoria. Teoria ja ryhmät on nimetty Évariste Galois’n mukaan.
Määritelmä.
Olkoon "E" "F":n kuntalaajennus. Tarkastellaan kaikkien "E"/"F":n automorfismien joukkoa. Tämä muodostaa ryhmän funktioiden yhdistämisen suhteen ja sitä merkitään Aut("E"/"F").
Jos "E"/"F" on Galois’n laajennus, sanotaan, että Aut("E"/"F") on kyseisen laajennuksen Galois’n ryhmä ja sitä merkitään yleensä Gal("E"/"F").
Jason White

Jason White (s. 11. marraskuuta 1973 Little Rock, Arkansas) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa Pinhead Gunpowder -yhtyeen jäsenenä, avustajana Green Dayn keikoilla ja myös the Network -yhtyeessä (salanimellä Balducci). White on ollut neljällä Green Dayn musiikkivideolla: Ensin "When I Come Aroundilla" (1994), seuraavaksi "Wake Me Up When September Endsillä" (2005) "Working Class Herolla" (2007) ja viimeisimpänä "21 Guns" (2009). Hän omistaa Green Dayn keulakuvan Billie Joe Armstrongin kanssa levy-yhtiön Adeline Records ja vaatelinjan Adeline Streetin.
Kaimar Saag

Kaimar Saag (s. 5. elokuuta 1988 Viljandi, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija, joka on kotimaansa lisäksi pelannut seuratasolla Tanskassa, Ruotsissa, Norjassa ja Färsaarilla. Hän pelaa hyökkääjänä. 
Ennen siirtymistään tanskalaiseen Silkeborgiin tammikuussa 2008 Saag pelasi SK Kirm Suure-Jaanissa, JK Viljandi Kodugaasassa ja FC Levadiassa. Kaudella 2007 hän oli Levadiasta lainassa JK Tallinna Kaleville. Hän on voittanut Levadiassa Viron cupin vuonna 2005.
Saag on kuulunut Viron maajoukkueeseen. Pelejä hän on maajoukkueurallaan pelannut 46. Maaottelumaaleja hän on tehnyt kolme, joista ensimmäisen Färsaaria vastaan EM-karsinnoissa 11. elokuuta 2010.
Tarmo Kink

Tarmo Kink (s. 6. lokakuuta 1985 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija, joka on pelannut muun muassa englantilaisessa Middlesbroughin joukkueessa hyökkääjänä. 
Ennen siirtymistään Englantiin kaudeksi 2010 Kink pelasi FC Levadiassa, Győri ETO FC:ssa, FC Viimsissa, SC Real Tallinnassa, JK Narva Transissa ja kaksi vuotta venäläisessä huippuseurassa FK Spartak Moskovassa.
Viron maajoukkueessa Kink pelasi 82 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 2004–2014.
Rakel Laakso

Rakel Regina Emilia Laakso (o.s. Kivekäs, myös Raakel Laakso, 2. huhtikuuta 1904 Helsinki – 9. maaliskuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli elokuvissa varsinkin 1950-luvulla. Hän teki merkittävän teatteriuran 1923–1970 muun muassa Tampereen Työväen Teatterissa. Hän näytteli kesäisin Pyynikin kesäteatterissa. 
Laakso opiskeli Suomen Näyttämöopistossa ja työskenteli Oulun työväenteatterissa kauden 1923–1924. Seuraavalla kaudella 1924–1925 hän toimi Turun Työväen Teatterissa, kausina 1925–1928 Viipurissa, kausina 1928–1930 Helsingin kansanteatterissa ja kaudella 1931–1932 Kotkassa. Vuonna 1927 hän avioitui Uuno Laakson kanssa ja sai Risto-nimisen pojan. Aviomies toivoi vaimonsa jäävän kotiäidiksi, joten hän jätti näyttämöt 29-vuotiaana. Myöhemmin perhe muutti aviomiehen kotiseudulle Hollolan Paimelaan. 
Rakel Laakso palasi 1940-luvun puolimaissa teatteriin ja toimi vakituisena näyttelijänä Suomen työväenteatterissa 1947–1953 ja Tampereen Työväen Teatterissa 1953–1969. Kansannaisten tulkitsijana hän esitti vuosina 1943–1962 kolmisenkymmentä filmiroolia, joista tunnetuin on Oprin (1954) nimiosa. Elokuvauran jälkeen Laakso näytteli vuosina 1962–1970 Kaijan äitiä televisiosarjassa Heikki ja Kaija. Laaksolle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1958. Hän sai kaikkiaan viisi Jussi-palkintoa, 1950 elokuvan "Maija löytää sävelen" naissivuosasta, 1953 elokuvan "Kolmiapila" naispääosasta, 1955 elokuvan "Opri" naispääosasta, 1959 parhaasta naissivuosasta elokuvassa "Punainen viiva" ja 1962 elokuvan "Kun tuomi kukkii" naispääosasta.
Laakson hauta on Malmin hautausmaalla Helsingissä.
Polydektes

Polydektes () oli kreikkalaisessa mytologiassa Serifoksen kuningas, Magneen ja nimettömäksi jääneen najadin poika.
Polydektes rakastui Danaeen, jonka hänen veljensä Diktys oli pelastanut luokseen, mutta ei voinut saada tätä tämän pojan Perseuksen vartuttua aikuiseksi. Niin hän kokosi ystävänsä, ja teeskennellen keräävänsä myötäjäisiä Hippodameiaa varten, vaati näitä tuomaan hänelle hevosia häälahjaksi. Perseuksella, joka eli kalastajan suojissa, ei hevosia ollut, joten hän ilmestyi hoviin tyhjin käsin. Sen sijaan hän lupasi tuoda kuninkaalle mitä tahansa tämä haluaisi. Polydektes lähetti Perseuksen tällöin noutamaan Medusan päätä, jonka Perseus oli itse maininnut aiemmin olevan mahdollista toivoen pääsevänsä tästä eroon. Samalla hän painotti, ettei Perseus voisi tulla takaisin ilman päätä.
Kun Perseus lopulta palasi Serifokseen gorgon pää mukanaan, hän joutui huomaamaan, että hänen poissa ollessaan hänen äitinsä ja Diktys olivat joutuneet pakenemaan temppeliin Polydekteen väkivaltaisuuden vuoksi. Raivoissaan tästä hän syöksyi palatsiin, jossa Polydektes, yllättyneenä edes näkevänsä Perseusta enää koskaan, ei uskonut, että hän todellakin olisi surmannut Medusan. Tällöin Perseus otti säkistään gorgon pään esiin kehottaen heitä katsomaan todistetta, jolloin sekä kuningas että tämän avustajat kivettyivät niille sijoilleen.
Miniatur Wunderland

Miniatur Wunderland (lyhenne "MiWuLa") on maailman suurin pienoisrautatie, joka sijaitsee Saksan Hampurissa vanhankaupungin eteläpuolella HafenCityn kaupunginosassa, Speicherstadtin alueella. Se on yksi Hampurin suosituimmista matkailukohteista. Sen pinta-ala on 1 200 m². Rata on rakennettu H0-mittakaavaan eli 1:87.
Radassa käytetään Märklinin, Rocon, Pecon ja Fleischmannin kiskoja ja vetureita.
Rautatieaiheiden lisäksi Miniatur Wunderlandissa on muun muassa liikkuvia autoja sekä vedessä liikkuvia laivoja. Vesialtaaseen on mallinnettu jopa vuorovesivaihtelu. Kävijöillä on tilaisuus aktivoida mallissa erilaisia pieniä toimintoja painamalla käynnistyskytkimiä. Laivaliikennettä lukuun ottamatta muu liikenne on ohjattavissa täysin automatisoidusti, jolloin henkilökunnan tarve on melko vähäinen. Laivaliikenteen automatisointikokeilut ovat epäonnistuneet toistaiseksi. Nykyisin henkilökunta ohjaa laivaliikennettä radio-ohjaimilla.
Liikkuvat autot on toteutettu Fallerin kehittämällä menetelmällä, jossa sähkömoottorilla ja akuilla toimiva auto seuraa tien pinnan alle sijoitetun teräslangan magneettikenttää. Lanka ohjaa vipumekanismin avulla etupyöriä kääntymään oikeaan suuntaan, jotta auto pysyy reitillänsä.
Alueet.
Näyttely on jaettu maantieteellisiin teema-alueisiin:
Vuonna 2010 MiWuLassa oli:
Näyttelyn rakennuskustannukset ovat olleet 12 miljoonaa euroa ja työtunteja on tarvittu 500 000. Pisin juna on ollut 14,51 metriä. Koko näyttelyn arvellaan valmistuvan vuonna 2020.
Hampurin alueessa on pienoismalli Volksparkstadionista. Stadionin mittakaava on sen suuresta koosta johtuen 1:150.
Pensselisika

Pensselisika eli punapensselisika ("Potamochoerus porcus") on sorkkaeläin, jonka pituus on 100–150 cm, hännän pituus 30–40 cm ja säkäkorkeus 58–96 cm. Pensselisika painaa 60–80 kg. Sen korvat ovat teräväkärkiset, ja niissä on pitkiä harjaskarvoja. Suomen Lajitietokeskus suosittelee käytettäväksi nimeä punapensselisika.
Levinneisyys.
Pensselisikaa tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Laji on suhteellisen laajalle levinnyt ja yleinen.
Elinympäristö.
Pensselisika asustaa tiheissä metsissä, alangoilla ja vuorilla sekä jokivarsien metsissä ja pensaistossa.
Laumaeläin.
Pensselisika elää yleensä 4–20 yksilön laumoissa, mutta joskus yhdessä saattaa elää jopa sata eläintä.
Ravinto.
Pensselisian pääravintoa ovat mukulat, sipulit ja muut maanalaiset kasvinosat sekä lisäksi erilaiset siemenet, ruohot, hyönteiset ja niiden toukat, linnunmunat, matelijat ja haaskat.
Lisääntyminen.
Kantoaika on noin neljä kuukautta. Emakko synnyttää vuodessa 1–2 pahnuetta, joissa kussakin 3–6 porsasta.
Torgny Lindgren

Gustav Torgny Lindgren (16. kesäkuuta 1938 Raggsjö, Norsjö, Västerbotten – 16. maaliskuuta 2017 Kinda, Itä-Götanmaa) oli ruotsalainen kirjailija.
Lindgrenin vanhemmat olivat Andreas Lindgren ja Helga o.s. Björk. Hän opiskeli Uumajassa opettajaksi ja oli pitkään myös aktiivinen paikallispoliitikko Ruotsin sosiaalidemokraattisessa työväenpuolueessa. Hän kääntyi aikuisiällään katolilaiseksi.
Lindgren aloitti uransa runoilijana vuonna 1965, mutta läpimurto tapahtui vasta vuonna 1982 romaanilla "Ormens väg på hälleberget", josta Bo Widerberg ohjasi elokuvasovituksen. Hän kuului Ruotsin kirjallisuuden kärkinimiin. Hän oli Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1991.
Eye of the Tiger (kappale)

Eye of the Tiger on Survivor-yhtyeen rock-kappale, joka tehtiin "Tiikerinsilmä – Rocky III" -nyrkkeilyelokuvaa varten Sylvester Stallonen pyynnöstä.
Kappaletta soitetaan usein urheilutapahtumien käynnistysmusiikkina ja pelitaukojen täytesävelenä. Tunnettuutensa takia sitä on myös usein parodioitu (esimerkiksi ”Weird Al” Yankovicin "Theme from Rocky XIII: Rye of the Kaiser").
Kappaletta on kuunneltu yli miljardi kertaa Spotifyssä.
Yann Martel

Yann Martel (s. 25. kesäkuuta 1963) on kanadalainen kirjailija. Romaani "Piin elämä" toi kirjoittajalleen Booker-palkinnon vuonna 2002.
Martel syntyi Salamancassa Espanjassa ja asui sen jälkeen lapsena Costa Ricassa, Ranskassa ja Meksikossa. opiskeli filosofiaa Trentin yliopistossa Kanadan Ontariossa. Hän on matkustellut laajalti ja asui aiemmin Iranissa, Turkissa ja Intiassa. Hänen julkaisu-uransa alkoi vuonna 1993 teoksella "Seven Stories". 
Martelin tuotantoon kuuluu romaaneja ja novelleja. "Piin elämän" suomennos on julkaistu Keltaisessa kirjastossa vuonna 2003. Saskatoonissa asuvan Martelin muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa novellikokoelma "Totuus Helsingin Roccamatioista" (The Facts Behind the Helsinki Roccamatios, suom. 2008), johon kohdistunut yleinen mielenkiinto alkoi kasvaa "Piin elämän" julkaisun jälkeen 2000-luvun alussa.
Johnny Carey

John Joseph Carey (23. helmikuuta 1919 Dublin, Irlanti – 23. elokuuta 1995) oli irlantilainen jalkapalloilija ja valmentaja. Pelaajaurallaan Carey edusti suurimmaksi osaksi Manchester Unitedia, jonka kapteenina toimi vuosien 1946 ja 1953 välillä. ManUssa Carey pelasi yhteensä 344 ottelua, joissa hän teki 18 maalia. Hän myös johdatti Unitedin FA Cupin voittoon vuonna 1948 ja Englannin liigamestaruuteen kaudella 1951/52. 
17-vuotiaana ManUssa ensi kertaa esiintynyt Carey oli monipuolinen jalkapalloilija, pystyen pelaamaan oikeastaan mitä pelipaikkaa tahansa. Urallaan hän pelasi yhdeksällä eri paikalla. 
Carey edusti maajoukkuetasolla Irlantia 27 ottelussa ja Pohjois-Irlantia yhdeksässä ottelussa.
Valmennusurallaan Carey toimi muun muassa Blackburn Roversin, Irlannin, Evertonin ja Nottingham Forestin valmentajana.
Roger Myerson

Roger Bruce Myerson (s. 29. maaliskuuta 1951 Boston) on yhdysvaltalainen ekonomisti. Myerson tunnetaan erityisesti mekanismin suunnitteluun liittyvästä tutkimustyöstään, josta hänelle myönnettiin yhdessä Leonid Hurwiczin ja Eric Maskinin kanssa vuoden 2007 taloustieteen Nobel-palkinto.
Chicagon yliopistossa taloustieteen professorina vuodesta 2001 toiminut Myerson suoritti tohtorintutkintonsa sovelletussa matematiikassa Harvardin yliopistossa vuonna 1976. Ennen siirtymistään Myerson toimi professorina Nortwesternin yliopistossa.
Nicolas Born

Nicolas Born (31. joulukuuta 1937 Duisburg, Saksa – 7. joulukuuta 1979 Hampuri, Länsi-Saksa) oli saksalainen kirjailija.
Born kuuluu sukupolvensa johtaviin saksankielisiin kirjailijoihin. Alkuun hänen runotuotantonsa oli realismin leimaamaa, tapahtumia rekisteröivää, mutta myöhemmin keskeisiä aiheita olivat epäonnistuminen ja etsiminen, myös proosassa, kuten romaanissa "Väärennös" ("Die Fälschung", 1979), joka on käännetty lukuisille kielille. Hänen uransa kuitenkin katkesi lyhyeen, sillä hänellä todettiin maaliskuussa 1979 keuhkosyöpä, johon hän kuoli saman vuoden joulukuussa 41-vuotiaana.
Jussi Nikkilä

Jussi Nikkilä (s. 28. kesäkuuta 1982 Lahti) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2008. Suuri yleisö muistaa hänet ehkä parhaiten elokuvista "Hulluna Saraan" ja "Ganes", jossa hän esittää Albert Järvistä. Nikkilä on myös näytellyt Q-teatterissa, KOM-teatterissa, KokoTeatterissa ja Kansallisteatterissa. Nikkilä on ohjannut Q-teatteriin yhdessä Elena Leeven ja Pihla Penttisen kanssa kirjoittamansa näytelmän "Täydellinen päivä" ja Juha Itkosen kirjoittaman näytelmän "Hämeenlinna". Keväällä 2014 hän toimi "Teatteri &amp; Tanssi" -lehden kolumnistina. Vuonna 2013 Nikkilä opiskeli Shakespearea Lontoossa London Academy of Music and Dramatic Art -oppilaitoksessa. Nikkilä on Kuninkaiden Laakson laulaja-kitaristi. Syksyllä 2019 ilmestyi hänen esikoisromaaninsa "Näyttelijä" Tammen kustantamana.
Yksityiselämä.
Nikkilä oli parisuhteessa ja myöhemmin naimisissa näyttelijä Elena Leeven kanssa lähes 20 vuotta vuoteen 2020 saakka.
Ulkomaantoimittaja ja dokumentaristi Reijo Nikkilä on Jussi Nikkilän isä.
Cyprian Ekwensi

Cyprian Odiatu Duaka Ekwensi (26. syyskuuta 1921 Minna – 4. marraskuuta 2007) oli nigerialainen novellikirjailija.
Ekwensi opiskeli Ibadanin Government Collegessa. Ekwensi kirjoitti englannin kielellä, ja häntä pidettiin taidokkaana afrikkalaisen elämänmenon kuvaajana. Hän oli ennen kirjailijanurallaan menestymistä muun muassa metsätöissä ja opettajana. 
Ekwensin tunnetuimpien teostensa joukkoon lukeutuu "People of the City" (1954). Hänellä oli vaimonsa Eunice Anyiwon kanssa viisi lasta.
Ekwensi kuoli Enugussa 86 vuoden ikäisenä.
Gertrude B. Elion

Gertrude Belle Elion (23. tammikuuta 1918 – 21. helmikuuta 1999) oli yhdysvaltalainen biokemisti ja farmakologi. Hän voitti vuonna 1988 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä James W. Blackin ja George H. Hitchingsin kanssa.
Elion syntyi New Yorkissa juutalaisille vanhemmille. Hän valmistui Hunter Collegesta vuonna 1937 ja New Yorkin yliopistosta 1941, mutta hänen etenemistään jatko-opinnoissa haittasi Yhdysvalloissa yhä tuohon aikaan vallinnut seksismi.
Elion oli alun perin Hitchingsin avustaja, mutta tuli myöhemmin tunnetuksi myös omilla saavutuksillaan; hän kehitti itsenäisestikin useita yhä yleisessä käytössä olevia lääkeaineita. Hänelle myönnettiin Nobelin lisäksi vuonna 1991 National Medal of Science. Hän eli naimattomana ja kuoli Pohjois-Carolinassa 81-vuotiaana. 
Elion valittiin vuonna 1991 National Inventors Hall of Fameen.
Jukka Toijala

Jukka Mikael Toijala (s. 9. toukokuuta 1972 Kouvola) on suomalainen koripallovalmentaja ja aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Hän on toiminut muun muassa Kouvojen ja Joensuun Katajan päävalmentajana, Suomen miesten maajoukkueen apuvalmentajana sekä Viron miesten koripallojoukkueen päävalmentajana.
Pelaajaura.
Toijalan kasvattajaseura on Kouvot. Hän pelasi pääsarjassa Kouvojen ja Joensuun Katajan joukkueissa yhteensä 343 runkosarjaottelua ja 87 playoffs-ottelua. Toijalalla on hallussaan kaikkien aikojen toiseksi pisin putki Korisliigassa onnistuneiden kolmosten perättäisissä otteluissa. Hän keräsi uransa aikana 1 082 koriin johtanutta syöttöä, jolla sijoitutaan Korisliigan kaikkien aikojen tilastossa kärkipäähän. Toijala pelasi urallaan 11 miesten ja 28 nuorten maaottelua. Hän pelasi myös Belgian mestaruussarjassa.
Valmentajaura.
Toijala lopetti pelaajauransa Kouvojen paidassa vaikean lonkkavaivan takia kaudella 2005–2006. Myöhemmin samalla kaudella hän siirtyi Kouvojen apuvalmentajaksi Risto Piiparin toimittua päävalmentajana. Seuraavaksi kaudeksi 2006–2007 Toijala siirtyi Kouvojen päävalmentajaksi. 
Kaudella 2007–2008 Suomen Koripalloliitto valitsi Toijalan Korisliigan vuoden valmentajaksi, kun Kouvot voitti SM-hopeaa. Vuonna 2010 hän siirtyi Joensuun Katajan päävalmentajaksi.
Kahdeksan vuotta päävalmentajan toimessa uuvutti Toijalan, ja tämä piti välivuoden valmentamisesta kaudella 2014–2015, jolloin Katajan päävalmentajana toimi Pekka Salminen. Toijala kierteli välivuotenaan Euroopan huippuseuroissa ja Yhdysvalloissa. Kauden päätyttyä Toijala palasi Katajan päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella.
Kaudella 2015–2016 Toijalan valmentama Kataja voitti vahvalla esityksellä Korisliigan runkosarjan ja pelasi hyvin europeleissä. Korisliigan pudotuspeleissä joukkue putosi kuitenkin katastrofaalisesti jo puolivälierissä. Toukokuussa 2016 Toijala erotettiin päävalmentajan tehtävästään.
Kesällä 2016 Toijala nimettiin Suomen Koripalloliiton valmennuksen johtajaksi kaksivuotisella sopimuksella. Hänen tehtäviinsä kuului muun muassa yläkouluikäisten koripalloleirien integroiminen osaksi Koripalloliiton maajoukkuepolkujärjestelmää.
Toijala valmensi helmikuusta 2017 kevääseen 2018 Romanian pääsarjassa pelannutta CSA Steaua Bukarestia, jonka hän johdatti kummallakin valmentajakaudellaan hopealle.
Toijala on toiminut Viron koripallomaajoukkueen päävalmentajana vuodesta 2019-2024.
Toijala on allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen, joka vie hänet Japanin B.Leaguessa pelaavan Yokohama B-Corsairsin valmennusjohtoon Lassi Tuovin kollegaksi.
Saavutuksia.
Joukkuesaavutukset.
Valmennus uralla
James W. Black

James Whyte Black (14. kesäkuuta 1924 – 21. maaliskuuta 2010) oli skotlantilainen farmakologi. Hän voitti vuonna 1988 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä Gertrude B. Elionin ja George H. Hitchingsin kanssa.
Black kehitti 1950-luvulla propranololin. Hänelle myönnettiin Nobelin lisäksi Albert Lasker -palkinto kliinisestä lääketieteellisestä tutkimustyöstä vuonna 1976 ja Wolfin palkinto vuonna 1982. Hän toimi vuosina 1992–2006 Dundeen yliopiston rehtorina.
Blackista tehtiin "Knight Bachelor" vuonna 1981, ja vuonna 2000 hän sai Order of Meritin. Hän oli Royal Societyn jäsen.
War of the Dead

War of the Dead – Stone’s War on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut toimintakauhuelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Marko Mäkilaakso. Elokuva on Mäkilaakson ensimmäinen täyspitkä elokuvaohjaus, ja sen pääosassa ovat Andrew Tiernan, Mikko Leppilampi, Samuli Vauramo, Andreas Wilson ja Jouko Ahola.
Elokuva kuvattiin Liettuassa kesällä 2007, ja sen piti valmistua vuonna 2008. Rahoitusongelmien takia lähes valmiin elokuvan julkaisu kuitenkin lykkääntyi vuosilla. Elokuvan ensi-ilta oli viimein Toronto After Dark -filmifestivaalilla vuonna 2011 ja teatterilevitykseen elokuva pääsi vuonna 2012. Suomessa elokuvan teatteriensi-ilta oli 4. toukokuuta 2012.
Juoni.
Toisessa maailmansodassa suomalaisista ja yhdysvaltalaisista sotilaista koostuvalle valiojoukolle annetaan tehtävä, tuhota natsien salainen bunkkeri. Tehtävä menee pahasti pieleen sotilaiden huomatessa, että natsit olivat tehneet bunkkerissa kokeita kuolemattomuudella eivätkä heidät tappamansa natsi- ja neuvostosotilaat pysy kuolleina.
Kattilakivi

Kattilakivi on höyrykattiloissa syntyvää kivettymää. Se syntyy kattilavedessä olevista kivennäisaineista. Kattilan korkeissa lämpötiloissa ne kiteytyvät ja muodostavat kerrostumia kulma- ja liitoskohtiin. 
Kattilakiven syntymistä pyritään nykyään ehkäisemään lisäämällä kattilaveteen erityisiä suojakemikaaleja. Ennen kemikaalien kehittymistä kattilakivi poistettiin määräajoin hakkaamalla se irti erityisillä kattilavasaroilla.
LampLiteLtd

LampLiteLtd on keväällä 2005 perustettu helsinkiläinen levy-yhtiö ja kirjankustantamo. Sen johtajana ja muunakin yleismiehenä toimii mm. musiikkikirjailijana tunnettu Lamppu Laamanen. Yhtiön artisteja ovat olleet ainakin Tumppi Varonen, Ari Taskinen, Mother Goose ja T. Tuomanen + Bombay Boys.
British National Front

British National Front, yleensä tunnettu muodossa National Front, on brittiläinen äärioikeistolainen puolue, jonka aktiivisinta aikaa olivat 1970- ja 1980-luvut. Sen ideologia on valkoinen nationalismi.
Historia.
Puolue perustettiin vuonna 1967, jolloin kolme äärioikeistolaista ryhmää liittyi yhteen. Se kasvatti jäsenmääräänsä 1970-luvulla maahanmuuttovastaisella politiikalla. Vuonna 1972 jäseniä oli 17 500. National Frontin kannattajien marssi Lontoon Lewishamissa elokuussa vuonna 1977 johti väkivaltaisiin yhteenottoihin antifasististen vastamielenosoittajien kanssa ja poliisin väliintuloon. Marssijoita oli noin 500 ja marssin vastustajia noin 4000, mikä osoitti National Frontin kannatuksen rajallisuuden suhteessa sen vastustajien lukumäärään alueella, jota puolue oli pitänyt kannatusalueenaan. Lewishamin tapahtumien jälkeen National Frontin kannatus kääntyi laskuun.
Johanna Debreczeni

Johanna Debreczeni (s. 28. huhtikuuta 1980 Tampere) on suomalainen iskelmälaulaja. Hänet kruunattiin tangokuningattareksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla vuonna 2004. Vuoden 1998 tangokuningas Jouni Keronen on Debreczenin serkku. Debreczenin isä oli unkarilainen muusikko Gabriel Debreczeni.
Debreczeni esiintyi vuonna 1998 "Grease"-musikaalissa. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Tampereen lyseon lukiosta vuonna 1999 hän teki töitä ravintoalalle. Hän oli myös ala-asteen koulunkäyntiavustajana. Hän harrastaa teatteria ja on hakenut Teatterikouluun.
Yksityiselämä.
Debreczeni kertoi vuonna 2015 menevänsä naimisiin.
Tiikerililja

Tiikerililja ("Lilium lancifolium") on liljalaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Kiinassa, Koreassa ja Japanissa. Se kasvaa noin 60–120 senttimetrin pituisiksi. Kasvin varren lehdet ovat kierteisesti asettuneita ja muodoltaan lähes suikeita. Varren yläosassa on itusilmuja. Tiikerililjan kaarevaperäisissä kukissa on oranssinpunaiset, tummalaikkuiset kehälehdet, jotka ovat enintään 10 cm pitkiä. 
Tiikerililja on helppohoitoinen puutarhakasvi, joka menestyy auringossa tai puolivarjossa. Tiikerililjan erottaa esimerkiksi ruskoliljasta siitä, että tiikerililjan kukat roikkuvat alaspäin, keisarinkruunun eli ruskoliljan kukat aukeavat ylöspäin.
Hölmöläisten laiva

Hölmöläisten laiva on Dingon demo vuodelta 1983. Demo sisälsi muun muassa hitit ”Nimeni on Dingo” ja "Lakatut varpaankynnet". 
Yhtye lähetti demon useisiin levy-yhtiöihin, muttei saanut kaikilta positiivista vastaanottoa. CBS lähetti demonauhan yhtyeelle takaisin todeten, ettei Neumannin kappaleissa ole kaupallista potentiaalia. Poko Rekordsilta demo ei koskaan palautunut takaisin ja myöhemmin ilmeni Epe Heleniuksen heittäneen sen roskakoriin tyytymättömänä kuulemaansa.
Hylkäysten jälkeen Dingo teki demosta uuden version. Lopulta Finnlevy kiinnostui yhtyeestä demon kuultuaan ja solmi levytyssopimuksen Dingon kanssa. Seuraavana vuonna julkaistiin yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, "Nimeni on Dingo". Levytyssopimukseen johtaneella demolla oli viisi kappaletta.
Sisältö.
Ensimmäiset viisi kappaletta nauhoitti Dingon alkuperäinen trio-kokoonpano Annankatu 6:ssa vuonna 1982. Mukana soittamassa oli saksofonisti Juha Unkila, mutta hänen soittamansa osuudet jätettiin pois yhtyeen päästyä myöhemmin levyttämään. Loput demosta äänitettiin ulvilalaisessa Lapan studiossa Jarkko Even ja Tuomo Vähä-Pesolan liityttyä vuonna 1983.
Levytyssopimukseen johtaneelta demolta ainoastaan kappale ”Aino” päätyi yhtyeen debyyttialbumille. Aiemman demon kappaleista ”Lakatut varpaankynnet” ja ”Sinä ja minä” päätyivät myös albumille. Dingo ei koskaan levyttänyt kappaletta ”Hölmöläisten laiva”, vaikka se oli yhtyeen keikoilla avauskappaleena vuoteen 1985 asti. Neumann levytti kappaleen vuonna 1992 soololevylleen "Tähti ja meripoika". ”Radio Rodadero” levytettiin vuonna 1994 nimellä ”Inshallah Rock”. Kappaleita ”Kuumat kuninkaat” ja ”Tiikeri” ei levytetty koskaan. Vuonna 2006 osa demojen sisällöstä julkaistiin Dingon kokoelmalla "Kunnian päivät 1983–1986".
Osa demojen kappaleista poikkesi levytetyistä versioista. Esimerkiksi ”Levoton Tuhkimo”, ”Nimeni on Dingo” ja ”Aino” olivat hitaampia sekä ”Nahkatakkinen tyttö” oli alun perin reggae. Viimeksi mainittu oli tehty jo Neumannin aiemmalle MAC -yhtyeelle vuonna 1981.
Demolle äänitetyt kappaleet ovat ainoat, joilla soittaa Dingon alkuperäinen kokoonpano, sillä ennen ensimmäisen studioalbumin äänittämistä kosketinsoittaja Tuomo Vähä-Pesola erotettiin yhtyeestä ja hänen tilalleen liittyi Pete Nuotio.
Isaac Titsingh

Isaac Titsingh (10. tammikuuta 1745 Amsterdam − 2. helmikuuta 1812 Pariisi) oli hollantilainen lääkäri, tutkija, kauppias ja suurlähettiläs. Hän työskenteli pitkään Itä-Aasiassa ja toimi Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian (VOC) vanhempana virkamiehenä. Hän edusti Eurooppaa koko Aasian kattaneen kauppasopimuksen neuvotteluissa Japanin Tokugawan kanssa. Hän matkusti kahdesti Edoon tapaamaan Shōgunia muita bakufun korkeita edustajia. Myöhemmin hän toimi Hollannin ja VOC:n pääsihteerinä Chinsurassa, Länsi-Bengalissa. Titsingh työskenteli yhdessä Englannin Itä-Intian kauppakomppanian edustajan Charles Cornwallisin kanssa. Vuonna 1795 hän edusti Hollantia ja VOC:tä Kiinassa, jossa Keisari Qianlong vastaanotti hänet, toisin kuin Englannin edustajan. Kiinassa Titsingh toimi käytännössä Hollannin suurlähettiläänä ja toimi samaan aikaan VOC:n kaupallisena edustajana.
Öhringen

Öhringen on kaupunki Hohenlohekreisin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Kaupungissa oli kesäkuun 2022 lopussa 25 343 asukasta, ja se on siten piirikuntansa suurin kaupunki. Öhringenin pinta-ala on 67,8 neliökilometriä.
Nordman (yhtye)

Nordman on ruotsalainen yhtye, joka yhdistelee tuotannossaan kansanmusiikkia, rockia ja popia. Sen muodostavat laulaja Håkan Hemlin sekä avainviulua soittava Mats Wester, hän on myös yhtyeen lauluntekijä. Nordmanin hittejä ovat olleet muun muassa kappaleet "Förlist", "Be mig", "Det sista du ser" ja "Vandraren". Yhtye hajosi vuonna 1998 yhtyeen keulahahmon Hemlinin huumeongelman vuoksi, mutta teki uuden tulemisen vuonna 2004 Hemlinin läpikäytyä huumevieroituksen ja palattua töihin.
Nordman on osallistunut Melodifestivalen-kilpailuun (Ruotsin Euroviisukarsintaa vastaava kilpailu) kolmesti: vuonna 2005 kappaleella "Ödet var min väg", sijoitus loppukilpailussa oli 9. sija. Vuonna 2008 yhtye osallistui Karlskronan esikarsinnassa 1. maaliskuuta 2008 kappaleella "I lågornas sken" ja pääsi Kiirunassa 8. maaliskuuta 2008 pidettyyn toiseen osakilpailuun ja selviytyi edelleen Globenissa 15. maaliskuuta 2008 järjestettyyn finaaliin, sijoittuen kuudenneksi. Vuonna 2023 se osallistui Melodifestivalenille kappaleella "Släpp alla sorger".
HowStuffWorks

HowStuffWorks.com on englanninkielinen tieteeseen ja tekniikkaan keskittynyt verkkosivusto, joka selittää erilaisten asioiden toimimista.
Sivuston perusti entinen Pohjois-Carolinan osavaltionyliopiston opettaja Marshall Brain vuonna 1998 harrastuksenaan. Seuraavana vuonna hän haki riskipääomaa ja perusti HowStuffWorks, Inc:in kehittämään sivustoa. Maaliskuussa 2002 se myytiin atlantalaiselle Convex Groupille, jolloin yhtiön päämaja siirtyi Carysta Pohjois-Carolinasta Atlantaan.
Sivusto laajentui alkuperäiseltä alaltaan käsittämään muitakin aiheita kuten biologiaa ja selittämään yliluonnollisia ilmiöitä. Tavaramerkillä on julkaistu myös neljä kirjaa: "HowStuffWorks" ja "More HowStuffWorks", "How Much Does the Earth Weigh?" ja "What If?".
Lokakuussa 2007 Discovery-tiedekanavaa pyörittävä Discovery Communications osti sivuston 250 miljoonalla dollarilla, mutta se myytiin toisille omistajille vuonna 2014. Sivusto on sittemmin laajentanut toimintaansa tuottamalla asiaohjelmapodcasteja kuten suosittu Stuff You Should Know. Vuonna 2016 HowStuffWorks myytiin OpenMail-markkinointiyritykselle. System1:ksi nimensä vaihtanut OpenMail siirsi sivuston podcast-toiminnan Stuff Media-toiminimen alle, jonka se myi 2018 IHeartMedialle 55 miljoonan hintaan.
Little Fish

Little Fish on australialainen elokuva vuodelta 2005. Sen ohjasi Rowan Woods.
Juoni.
Little Fish kertoo Tracy Heartista (Cate Blanchett), entisestä heroiiniaddiktista, joka pyrkii pakenemaan menneisyyttään.
Jaakko Uhlbäck

Jaakko Uhlbäck (s. 31. elokuuta 1978 Kuopio) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, jonka kasvattajaseura on KalPa. 
Ura.
KalPassa Uhlbäck pelasi 103 SM-liiga-ottelua, mukaan lukien viisi ottelua liigakarsinnoissa, jossa Uhlbäck ei saanut tilastomerkintöjä. Karsintojen jälkeen Uhlbäck pelasi vielä kaksi kautta Kuopiossa, kunnes hän siirtyi Tampereelle Tapparan paitaan. Uhlbäck pelasi viisi kautta saalistaen 48 tehopistettä eli 9,6 pistettä per kausi.
Tapparassa tehty uusi pisteennätys oli kaudella 2000–2001 tehty 19 pistettä, 9+10. Uhlbäck siirtyi kaudeksi 2003–2004 JYPiin, jossa pelasi kaksi kautta. Uusi pisteennätys oli 10 pistettä suurempi kuin Tapparassa saavutettu, 29 pistettä. Uhlbäck iski 13 maalia ja 16 syöttöä kaudella 2004–2005. Tämän kauden jälkeen Uhlbäck siirtyi Espooseen Bluesin paitaan, jossa mies pelasi kaikkiaan viisi kautta.
Tilastoja.
Ennätyspisteiden kasvu:
Birgitta Dahl

Rut Birgitta Dahl (20. syyskuuta 1937 – 26. marraskuuta 2024) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui Ruotsin valtiopäivillä vuosina 1969–2002.
Dahl oli valtiopäivien puhemies vuosina 1994–2002. Hän oli aiemmin toiminut vuosina 1982–1990 maansa energia- ja vuosina 1986–1991 ympäristöministerinä.
Dahlin puolisona oli vuodesta 1986 poliitikko Enn Kokk. Myös hänen tyttärensä Anna Berger Kettner (s. 1961) on poliittinen vaikuttaja.
Dahl on todennut Ruotsin radiossa, että suurin osa siitä, mitä sanottiin Kambodžan vallankumouksesta, oli valetta ja spekulointia.
Jaettu Berliini

Jaettu Berliini on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2006. Sen ohjasi Steven Soderbergh. Elokuva perustuu Joseph Kanonin romaaniin. Elokuva sijoittuu Berliiniin, heti toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan.
Elokuva pyrkii imitoimaan 1940-luvun film noir -elokuvaa ja on siksi mustavalkoinen. Toisaalta se sisältää seksikohtauksia, joita 1940-luvulla ei olisi suvaittu.
Émile Picard

Émile Picard (24. heinäkuuta 1856 Pariisi – 11. joulukuuta 1941 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko ja tieteen historioitsija. Picard oli sekä Ranskan tiedeakatemian että Ranskan akatemian jäsen.
Elämäkerta.
Silkkitehtaanjohtajaisänsä kuolemasta ja Pariisin vuoden 1870 piirityksestä huolimatta Picard saattoi jatkaa opintojaan Napoléon-lyseossa. Hän pääsi toisena maineikkaaseen École polytechniqueen ja ensimmäisenä École normale supérieureen, ja opiskelupaikakseen hän valitsi jälkimmäisen. Sieltä hän valmistui 1877. Hän toimi assistenttina Pariisissa ja sitten Toulousessa ja pääsi yliopistonlehtoriksi vuonna 1881. Samana vuonna hän avioitui professorinsa Charles Hermiten tyttären Marien kanssa. He menettivät kolme viidestä lapsestaan ensimmäisen maailmansodan aikana.
Émile Picard sai pian mainetta matemaatikkojen keskuudessa ratkaisemalla vaikeiksi tunnustettuja teoreemoja. Näiden töittensä tähden hänet haluttiin valita Ranskan tiedeakatemian jäseneksi, mutta valintaa lykättiin vuoteen 1889, koska Picardia pidettiin liian nuorena.
Vuonna 1885 hänet valittiin Pariisin yliopiston luonnontieteellisen tiedekunnan professoriksi, ja hänestä tuli Joseph-Alfred Serret'n seuraaja differentiaalilaskennan professorina. Myöhemmin hänen oppituolikseen tuli analyysi ja algebra. Hän toimi vuosina 1894–1937 myös Pariisin École centrale des arts et manufacturen professorina, ja tässä tehtävässä hän toimi yli 10 000 insinöörin opettajana.
Rance Howard

Harold Rance Howard, alun perin Beckenholdt (17. marraskuuta 1928 – 25. marraskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Oklahomassa ja oli vuoden 1982 Emmy-ehdokas.
Howard tunnettiin televisiosta mm. 1960-luvun "Gentle Ben" - ja 1990-luvun "Babylon 5" -sarjoista. Lisäksi hän vieraili esimerkiksi "Seinfeldissä" ja "The Andy Griffith Show’ssa". Elokuvarooleja Howardilla oli esimerkiksi "Musiikkimiehessä" (1962), "Lannistumattomassa Lukessa" (1967) ja "Suuressa autopuhalluksessa" (1977).
Howard oli naimisissa näyttelijä Jean Speegle Howardin kanssa vuodesta 1949, kunnes tämä kuoli 2. syyskuuta 2000. Parin avioliitosta syntyivät lapset Ron ja Clint Howard, molemmat tunnettuja elokuva-/televisioalan vaikuttajia. Näyttelijä Bryce Dallas Howard (s. 1981) on Rance Howardin lapsenlapsi.
Howard meni uusiin naimisiin 29. kesäkuuta 2001, ja hänestä tuli isoisoisä 16. helmikuuta 2007 Bryce Dallas Howardin synnytettyä poikavauvan.
Ella ja seitsemän törppöä

Ella ja seitsemän törppöä on Timo Parvelan kirjoittama Ella-sarjan kahdestoista kirja. Se julkaistiin vuonna 2007.
Juoni.
Ellan luokalle on tullut uusi oppilas, Paavo, jonka Ella tunsi jo ennestään. Paavo on kova kilpailemaan ja väittää, että hänellä on enemmän isiä kuin kenelläkään muulla oppilaalla. Tuukka ei usko Paavon höpinöitä ja lyö Paavon kanssa vetoa: he matkustavat kaupunkiin Paavon isää tapaamaan. Vedonlyönnin häviäjä ei enää jatkossa pääse heidän lempikivelleen. 
Kaupungissa luokka kilpailee lapsikuoro Pampuloiden kanssa kuumailmapallokyydistä (luokka haluaa tähystellä Paavon isää). Ellan luokka laulaa vain "Lentävää kalakukkoa," mutta kuoro vaihtaa kappaletta, kunnes kuumailmapallo karkaa kuoro kyydissään. Samalla myös Paavo on kadonnut, ja oppilaat lähtevät seuraamaan hänen bussiaan taksilla. Muotinäytöksessä Pate ja Samppa esiintyvät kuuluttajan vastustuksesta huolimatta. Oppilaat myös kohtaavat opettajan, joka on vaimonsa kanssa viikonloppuostoksilla. Paavo on tehnyt edellisenä päivänä isänpäiväkortteja, joita oppilaat löytävät sieltä täältä. Tuukka tunnustaa huijanneensa Paavon bussiin, koska halusi voittaa vetonsa.
Luokka näkee Paavon televisiossa, ja he epäilevät tämän olevan ohjelmassa esiintyvien seitsemän törpön vankina. He lähtevät jäähallille kuuluttaakseen Paavoa, mutta laulavatkin lapsikuoro Pampuloina Suomen ja Ruotsin kansallislauluna "Lentävän kalakukon" ja saavat seurakseen jäähallin pysäköintialueelta koiran. Musta auto, jota ajava mies halajaa koiraa, pelästyttää luokan karkuun pimeälle varastoalueelle, missä he tapaavat seitsemän törppöä. 
Televisioaseman ulkopuolella luokka näkee Paavon, ja he pääsevät lähetykseen. Opettaja yrittää kotonaan katsoa vaimonsa kanssa televisiota, mutta siellä näkyy oppilaita kuten kaupungillakin. Televisiossa Paavo tapaa isänsä, ja he ovat jälleen yhdessä. Oppilaat kuulevat runsaasti selityksiä ja ymmärtävät kaiken. Seuraavana päivänä, joka on isänpäivä, Paavo kertoo muulle luokalle muuttavansa pois. Tuukka siis saa istua kivellä edelleen. Lopuksi oppilaat antavat Paten isänpäivälahjaksi opettajalle.
Diktys

Diktys (, ) voi viitata seuraaviin:
Kreikkalainen mytologia.
Diktys viittaa neljään eri kreikkalaisen mytologian hahmoon:
Diktys, kuningas Polydekteen veli.
Diktys oli kalastaja ja Serifoksen kuninkaan Polydekteen veli; molemmat Magnesin poikia. Argoksen kuninkaan Akrisioksen saatua ennustuksen, että hänen oman tyttärensä poika surmaisi hänet, hän tyttärensä saatua pojan sulki molemmat arkkuun ja heitätti heidät merelle. Arkku kuitenkin ajautui Serifokseen, ja siellä sen löytänyt Diktys otti huomaansa äidin ja kasvatti tämän pojan, Perseuksen, aikuiseksi huolehtien heistä hyvin. Perseus myöhemmin surmasi Medusan ja pelastettua Andromedan, mutta palattuaan takaisin Serifokseen joutui huomaamaan, että hänen äitinsä ja Diktys olivat joutuneet piiloutumaan temppeliin Polydekteen väkivaltaisuutta. Tapettuaan Polydekteen näyttämällä tälle Medusan päätä, hän asetti Diktyksen kuninkaaksi.
Diktys, merimies.
Diktys oli yksi kahdestatoista merimiehestä, joita Dionysos – silloin nuorukainen – pyysi viemään hänet Naksokseen. Nämä kuitenkin halusivat irstailla matkalaisensa kanssa tämän kauneuden vuoksi, jolloin Dionysos sai viininlehviä nousemaan, ja leijonia ja panttereita tulemaan esiin ympäri laivaa. Tällöin merimiehet peloissaan hyppäsivät mereen, jossa he muuttuivat delfiineiksi yhtä lukuun ottamatta, joka oli vastustanut tovereitaan.
Diktys, kentauri.
Diktys oli kentauri, joka osallistui Peirithooksen ja Hippodameian häihin. Lapiittien ja kentaurien välille syntyneessä taistelussa Diktys joutui pakenemaan Peirithoosta mutta liukastui ja putosi alas jyrkänteeltä seivästäen itsensä suureen saarni-puuhun.
Diktys, Poseidonin poika.
Diktys oli Poseidonin ja Agameden, Augeiaan tyttären, poika.