tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Wald

Wald ("saksaa", ) voi tarkoittaa seuraavaa:
Paikkakuntia.
Wald on kymmenien paikkakuntien nimi erityisesti saksankielisissä maissa. Näitä ovat muun muassa
Gunno Dahlstierna

Gunno Dahlstierna (ennen aatelointia "Eurelius"; 7. syyskuuta 1661 Ör, Dal, Ruotsi – 7. syyskuuta 1709 Ruotsin Pommeri) oli ruotsalainen runoilija. Hän opiskeli Uppsalan yliopistossa 1677 alkaen ja toimi sitten maanmittarina vuodesta 1681 Liivinmaalla tehtävänään kartoittaa aluetta ja sen rajoja. Hän lähti 1685 Saksaan, jossa hän opiskeli useissa yliopistoissa, muun muassa Leipzigin yliopistossa, jossa hän 1687 puolusti väitöskirjaansa "De electro" niin hyvin, että hänelle tarjottiin professuuria. Hän palasi kuitenkin Ruotsiin, jossa hänet 1690 nimitettiin maanmittaustarkastajaksi. Hän toimi vuodesta 1691 Pommerissa, jossa hän teki maanmittausta, ja 1699 hänet nimitettiin Ruotsin maanmittauslaitoksen ylitirehtööriksi. Hänet aateloitiin 1702.
Dahlstierna tunnetaan Kaarle XI:n muistoksi kirjoittamastaan sururunosta "Kunga Skald". Se on kirjoitettu ottave rimeen, jota hän käytti ensimmäisenä ruotsalaisessa runoudessa. Hän on lisäksi kirjoittanut uskonnollisia sonetteja ja kääntänyt Giovanni Battista Guarinin aikoinaan suositun paimennäytelmän "Il pastor fido" ('Uskollinen paimen'). Toisin kuin on arveltu, Narvan taistelusta kirjoitettu runo "Giöta Kiämpa-wisa om Kåningen å Herr Pedar" ei ehkä ole Dahlstiernan vaan mahdollisesti Israel Holmströmin. Dahlstiernan esikuvia ovat espanjalainen gongorismi ("culteranismo"), Daniel Casper von Lohensteinin pöyhkeäsanaisuus, ja hän on marinismiksi sanotun liioittelevan barokkityylin merkittävä ruotsalainen edustaja, jonka tyylille ovat ominaisia kankea paatos, kaukaa haetut mahtipontisen ylväät vertaukset, antiteesit ja kristillisen ja klassisen mytologian sekoitus. Runossaan "Kunga Skald", jota Ruotsissa pidettiin eeppisen tyylin merkittävimpänä isänmaallisena runona, hän on milloin lattea, milloin sievistelevä, milloin taas voimakas, etenkin missä isänmaallinen paatos tulee esiin. Per Hanselli julkaisi 1863 valikoiman hänen runojaan teoksen "Samlade vitterhetsarbeten af svenska författare" kuudennessa osassa.
Deon van der Walt

Deon van der Walt (28. heinäkuuta 1958 Kapkaupunki – 29. marraskuuta 2005 Paarl) oli eteläafrikkalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan tenori.
Van der Walt opiskeli Stellenboschin yliopistossa ja teki oopperadebyyttinsä opiskeluaikanaan Jaquinon roolissa "Fideliossa" Kapkaupungin oopperassa. Vuonna 1981 hän voitti kansainvälisen Wolfgang Amadeus Mozart -kilpailun Salzburgissa. Tämän myötä hän sai kiinnityksen oopperataloon Gelsenkircheniin. Hän eteni urallaan Stuttgartin ja Zürichin oopperayhtiöiden palvelukseen. Lopulta hän esiintyi menestyksekkäästi Hampurin valtionoopperassa, La Scalassa, Baijerin valtionoopperassa, Wienin valtionoopperassa, Salzburger Festspielessä ja Metropolitan-oopperassa. Covent Gardenissa Van der Walt nähtiin yhdeksään otteeseen vuosina 1985–1993. 1990-luvun lopussa hän siirtyi ranskankielisten oopperoiden pariin esiintymällä rooleissa Charles Gounod'n ja Jules Massenet'n teoksissa. 
Van der Waltin ohjelmistoon kuului rooleja muiden muassa Mozartin, Gioacchino Rossinin, Michael Tippettin, Richard Wagnerin, Carl Maria von Weberin, Gaetano Donizettin, Christoph Willibald Gluckin, Robert Schumannin ja Jacques Offenbachin teoksissa. Van der Walt oli lisäksi resitalisti ja lauloi Joseph Haydnin, Ludwig van Beethovenin, Franz Schubertin sekä Anton Brucknerin messujen esityksissä.
Viinistä kiinnostunut Van der Walt avasi isänsä kanssa viinitilan Paarliin Länsi-Kapin alueelle. Ensimmäinen merlot-viini tuli markkinoille vuonna 1993, ja Vivat Bacchus -merkki saavutti suosiota Etelä-Afrikassa. Van der Walt kuoli ampumisen uhrina viinitilallaan 47-vuotiaana. Hän oli ilmeisesti riidellyt isänsä kanssa tilan johtamisesta ennen kuolemaansa.
Wald (Bern)

Wald on kunta Keski-Sveitsissä Bernin kantonissa. Siellä on noin 1 200 asukasta. 
Sijainti.
Wald sijaitsee Aarejoen länsipuolisella ylänköalueella, pari kilometriä Belpistä länteen ja vajaat kymmenen kilometriä Bernistä etelään. Kunnan suurimmat asuinkeskittymät ovat Englisbergin ja Zimmerwaldin kylät.
Historiaa.
Wald perustettiin vuonna 2004 Englisbergin ja Zimmerwaldin yhdistyessä. 
Zimmerwaldin kylässä pidettiin vuonna 1915 Zimmerwaldin konferenssi, joka oli sodanvastaisten sosialistien merkittävä yhteistapaaminen. Seuraavana vuonna pidettiin jatkokokous läheisessä Reichenbach im Kandertalin Kientalin kylässä.
Liikenne.
BLS:n rautatie Thunista Berniin kulkee Waldin itäpuolitse Belpin kautta. Moottoritie A6 Bernistä Thuniin ja Spieziin kulkee Waldin itäpuolitse Kanderin itärantaa seuraillen. Belpissä on Bernin lentoasema.
Mikko Väänänen

Mikko Väänänen (s. 1980) on suomalainen kirjailija ja tutkija. Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden maisteri. Väänänen on julkaissut matkapäiväkirjan, tietokirjallisuutta ja runoutta. Teoksissaan Väänänen on käsitellyt erityisesti itämaisen sekä länsimaisen filosofian ja kulttuurin kohtaamista. Hän on kirjoittanut zenistä, intialaisesta filosofiasta, orientalismista ja dialogisuudesta. 
Runoyhdistys Nihil Interit valitsi Väänäsen toisen runokokoelman "Q":n (2023) Vuoden runoteokseksi.
Vinyl (elokuva)

Vinyl on vuonna 1965 ensi-iltansa saanut Andy Warholin ohjaama ja tuottama sekä Ronald Tavelin käsikirjoittama kokeellinen elokuva, joka perustuu löyhästi Anthony Burgessin romaaniin "Kellopeliappelsiini". Elokuvassa kuullaan paljon kappaleita nimekkäiltä musiikkiyhtyeiltä, kuten The Rolling Stones, Martha &amp; the Vandellas, The Kinks ja The Isley Brothers.
Elokuva on sisällytetty osaksi "1001 elokuvaa jotka jokaisen on nähtävä edes kerran eläessään" -kirjaa.
Felix Dahn

Felix Dahn (1834 Hampuri − 1912) oli saksalainen tieteilijä ja kirjailija. Hän oli vuodesta 1865 professorina Würzburgin yliopistossa, vuodesta 1872 saksalaisen oikeuden professorina Königsbergin Albertus-yliopistossa ja vuodesta 1888 Breslaun yliopistossa. Tutkijana Dahn on liikkunut varsinkin Saksan muinaishistorian alalla. Hänen tärkeimmät teoksensa ovat "Die Könige der Germanen" (1861−1902), "Urgeschichte der german. u. roman. Volker" (1881−1890) ja "Geschichte der deutschen Urzeit" (1883−1888). Sen ohessa Dahn on julkaissut runsaasti kaunokirjallisia teoksia, runoa ja proosaa, joista mainittavia ovat erityisesti romaanit "Taistelu Roomasta" (, 1876, suomeksi 1904−1905), "Felicitas" (1882, myös suomeksi), "Bis zum Tode getreu" (1888, suomeksi), "Julian der Abtrünnige" (1893) sekä aiheensa tähden "Die Finnin" (1892), joka kuvaa tapauksia viikinkiajalta.
Chevrolet Tracker (2019)

Chevrolet Tracker on Chevroletin vuodesta 2019 lähtien Kiinan ja Etelä-Amerikan markkinoille valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka korvasi sikäläisillä markkinoilla Chevrolet Traxin. Sen sisarmalli on toisen sukupolven Buick Encore.
Tracker esiteltiin Shanghain autonäyttelyssä huhtikuussa 2019 yhdessä Chevrolet Trailblazerin kanssa. Moottorivaihtoehtoina ovat kolmesylinteriset turboahdetut 1,0- (125 hv) ja 1,3-litraiset (165 hv) bensiinimoottorit. Pienemmän moottorin yhteydessä on kuusivaihteinen manuaali- tai kaksoiskytkinvaihteisto, suuremman yhteydessä puolestaan aina portaaton CVT-automaattivaihteisto. Vetotapana on aina etuveto.
Mohammad Javad Bahonar

Mohammad Javad Bahonar (; 3. syyskuuta 1933 Kerman – 30. elokuuta 1981 Teheran) oli iranilainen teologi ja poliitikko, joka toimi Iranin pääministerinä lyhyen aikaa elokuussa 1981. Hän kuoli poliittisen murhan uhrina samassa pommi-iskussa presidentti Mohammad Ali Rajain kanssa.
Bahonar opiskeli islamilaista teologiaa Qomin seminaarissa, jossa hänen opettajanaan oli ajatollah Ruhollah Khomeini. Myöhemmin Bahonar oli uskontotieteen opettajana Teheranin yliopistossa. Hän julkaisi myös oppikirjoja islamista. Hän oli Khomeinin uskollinen kannattaja tämän maanpakovuosien aikana. Bahonar vangittiin vuosina 1964 ja 1975 hänen arvosteltuaan šaahi Mohammed Reza Pahlavin hallintoa. Vuoden 1979 islamilaisen vallankumouksen jälkeen Bahonar osallistui uuden perustuslain laadintaan ja Khomeinia tukeneen islamilaisen tasavaltalaispuolueen perustamiseen. Hänet nimitettiin maaliskuussa 1981 Iranin opetusministeriksi, missä tehtävässä hän jatkoi edeltäjänsä, pääministeriksi siirtyneen Mohammad Ali Rajain aloittamaa Iranin yliopistojen puhdistusta länsimaisista vaikutteista. Bahonarin tehtäviin kuului myös kulttuurin ja julkaisutoiminnan ”islamilaisen johdatuksen” valvominen ja sensuuri.
Kun islamilaisen tasavaltalaispuolueen puheenjohtaja Mohammad Beheshti kuoli puolueen päämajaan kohdistuneessa suuressa pommi-iskussa kesäkuussa 1981, Bahonar valittiin tämän seuraajaksi. Hieman myöhemmin presidentiksi valittu Rajai ehdotti Bahonaria uudeksi pääministeriksi. Saatuaan parlamentin hyväksynnän Bahonar nimitettiin tehtävään 4. elokuuta 1981, mutta hän epäonnistui pyrkimyksessään lopettaa hallintoon kohdistuneet väkivaltaiset iskut. Bahonar, Rajai ja kolme muuta henkilöä saivat surmansa uudessa pommi-iskussa Teheranissa 30. elokuuta 1981. Salkkuun kätketty pommi räjähti pääministerin työhuoneessa presidentin läsnä ollessa. Mikään ryhmä ei tunnustautunut tämän tai edellisen pommi-iskun tekijäksi, mutta Iranin hallitus julisti syylliseksi molempiin radikaalin Kansan mujahedin -järjestön (MEK). Pommisalkun tuojaksi pääteltiin turvallisuusjoukkojen upseeriksi soluttautunut MEK:n agentti Massoud Kashmiri, jota ei saatu kiinni.
Bahonarin tilapäiseksi seuraajaksi pääministerinä tuli Mohammad-Reza Mahdavi-Kani.
Edward Payson Hammond

Edward Payson Hammond (1. syyskuuta 1831 Ellington, Connecticut, Yhdysvallat – 14. elokuuta 1910) oli yhdysvaltalainen evankelista ja hengellisten laulujen tekijä.
Elämä ja työ.
Hammond kävi koulua Williamsissa ja opiskeli kaksi vuotta New Yorkin Union Theological Seminarya sekä jatkoi opintojaan Edinburghissa, Skotlannin vapaakirkon seminaarissa. 1860-luvulla hänet kutsuttiin evankelistaksi New Yorkiin ja hän teki yhteistyötä Dwight L. Moodyn, tunnetun evankelistan ja saarnaajan kanssa.
Vuosina 1866–1868 hän teki pitkän matkan Isoon-Britanniaan, Ranskaan, Italiaan, Egyptiin ja Palestiinaan, joka samalla oli hänen häämatkansa. Paluumatkallaan hän saarnasi jonkin aikaa Lontoossa. Hän oli erityisesti kiinnostunut saarnaamaan lapsille ja häntä onkin kutsuttu lasten evankelistaksi. Hänen kirjoittamiaan lauluja käytettiin hänen saarnatilaisuuksissaan. Hän on kirjoittanut noin 100 kirjaa ja lentolehtistä. Hän vieraili myös Norjassa ja Ruotsissa. Norjassa hänen laulujaan käännettiin norjaksi, niiden joukossa Pohjoismaissa hänen tunnetuin laulunsa ”My Jesus, I would ne’er forget”, jonka hän oli kirjoittanut ollessaan matkallaan Palestiinassa. Laulu on julkaistu 1869 kirjassa "New Praises of Jesus". Se tunnetaan myös nimellä ”Gethsemane" ja sitä lauletaan Asa Hullin noin vuonna 1867 tekemällä sävelmällä. Laulu käännettiin myös ruotsiksi ja se löytyy myös suomeksi seuraavissa kirjoissaː
Auxerren nainen

Auxerren nainen, joskus myös "Auxerren kore", on antiikin kreikkalainen niin kutsuttua Daidaloksen kuvanveistoa edustava kore-veistos. Se ajoitetaan arkaaiselle kaudelle noin vuoteen 640–620 eaa. Nykyisin veistos on Louvressa.
Veistoksen katsotaan olevan peräisin Kreetalta. Se on tehty kalkkikivestä ja sen korkeus on noin 65 cm. Veistos esittää seisovaa naista, jolla on raskaat peruukkimaiset hiukset, kapea uuma ja vaate ja leveä vyö. Hahmo on pylväsmäinen ja esitetty frontaalisesti. Oikea käsi on nostettu rinnalle. Veistos on alun perin ollut maalattu värein.
Veistoksella on ilmeisesti ollut suuri vaikutus, sillä samankaltaisia veistoksia on löydetty muun muassa Rhodokselta, Korintista ja Taraksesta. Nykyisin Auxerren nainen on Daidaloksen kuvanveiston tunnetuin edustaja.
Veistos on saanut nimensä siitä, että se löytyi Auxerren museon varastohuoneesta vuonna 1907. Muutoin sen todellisesta löytämisestä ei tiedetä mitään. On arveltu, että se olisi löydetty Kreetan Eleuthernasta 1800-luvun lopulla. Koska veistoksen historiaa ja alkuperäistä sijaintia ei tunneta varmuudella, myöskään siinä kuvatusta hahmosta tai tämän käden asennon merkityksestä ei ole tietoa. Se on voinut esittää jotakin jumalatarta, mutta yhtä hyvin ihmistä.
Dipylonin kuros

Dipylonin kuros on antiikin kreikkalainen kuros-veistos. Se on veistetty arkaaisella kaudella noin vuonna 600–580 eaa. Veistoksesta on säilynyt vain sen pää eli niin kutsuttu "Dipylonin pää" sekä käsi. Nykyisin ne ovat esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa (esineet NM 3372 ja NM 3965).
Kuroksen oletetaan toimineen alun perin hautamuistomerkkinä. Veistos on saanut nykyisen nimensä siitä, että sen säilyneet osat on löydetty Kerameikoksesta Dipylon-portin läheltä. Pää löydettiin vuonna 1916 ja käsi vuonna 1930. Suurin osa veistoksesta on kadonnut.
Kuros on tehty saarilta peräisin olevasta marmorista, mahdollisesti naksoslaisesta tai paroslaisesta marmorista. Säilyneen pään korkeus on 0,42 metriä. Sen pinta on suhteellisen hyvässä kunnossa. Veistoksessa on käytetty maalauskoristelua, ja punaisen värin jäänteitä on säilynyt hiusnauhojen kohdalla.
Veistoksen kasvot muistuttavat paljon Kerameikoksesta myös löydettyä niin kutsuttua "Pyhän portin kurosta" sekä "New Yorkin kurosta".
Kleobis ja Biton -kurokset

Kleobis ja Biton -kurokset ovat kaksi antiikin kreikkalaista kuros-veistosta, joiden tulkitaan esittävän joko Kleobista ja Bitonia tai Dioskuureja. Ne on veistetty arkaaisella kaudella noin vuonna 610–580 eaa. Nykyisin veistokset ovat esillä Delfoin arkeologisessa museossa.
Historia.
Kleobiksen ja Bitonin nimellä tunnetut veistokset ovat tunnetuimpia kurosveistoksia. Veistosparin on toisen veistoksen jalustassa olevan piirtokirjoituksen mukaan tehnyt Polymedes Argoslainen. Veistokset ja osa toisen veistoksen jalustasta löydettiin Delfoin arkeologiselta alueelta Ateenalaisten aarrekammion läheltä vuosina 1893 ja 1894. Toinen jalusta löydettiin vuonna 1907 uudelleenkäytettynä roomalaisaikaisen kylpylärakennuksen seinästä.
Veistosten on perinteisesti tulkittu esittävän argoslaisia veljeksiä Kleobista ja Bitonia, joiden tarinan kertoo Herodotos. Nämä tunnettiin voimakkuudestaan, ja he kuolivat nuorina argoslaisten kunnioittamina. Siksi argoslaiset pystyttivät näille patsaat Delfoihin. Koska piirtokirjoitus mainitsee argoslaisen Polymedeen, kyseessä olevia veistoksia on arveltu samoiksi, jotka Herodotos oli nähnyt. Nykyisin veistokset on kuitenkin tulkittu myös Dioskuureiksi eli Kastoriksi ja Polydeukeeksi, joita myös kunnioitettiin Argoksessa.
Veistokset.
Tutkimuksessa veistoksiin viitataan kirjaimilla A (museossa oikeanpuoleinen veistos, esine 467) ja B (vasemmanpuoleinen, esine 1524). Veistokset on tehty marmorista, joka on mahdollisesti paroslaista marmoria. Veistoksen A korkeus on 2,16 metriä ja jalustalla 2,35 metriä, ja veistoksen B korkeus 2,18 metriä, toisin sanoen ne ovat luonnollista kokoa suurempia.
Kurokset eli nuorukaiset ovat alastomia saappaita lukuun ottamatta. Jalkineet saattavat viitata siihen, että henkilöt kulkivat pitkiä matkoja, mikä sopii sekä Kleobiksen ja Bitonin että Dioskuurien myyttiin. Kurokset ovat hyvin lihaksikkaita, mikä sekin sopii kumpaankin myyttiin, ja näillä on leveät hartiat. Kasvot ovat leveät ja kolmiomaiset, ja silmät ja korvat suuret. Pitkät hiukset on laitettu taidokkaasti ja sidottu nauhoilla. Kädet ovat sivuilla ja nyrkissä. Veistoksissa on vielä monia niin kutsutun daidalisen kuvanveiston piirteitä.
Veistos A on säilynyt nykyaikaan hyvin ja lähes kokonaisena, ja siitä puuttuvat ainoastaan jalkaterät. Veistoksesta B puuttuu enemmän osasia, kuten oikea käsi ja osa vasemmasta kädestä, sekä osa jaloista ja jalustasta, jotka on kunnostettu. Kummankin veistoksen pinta on hyvin kulunut.
Patsaan A jalustassa on jäänteitä piirtokirjoituksesta, jonka on joskus tulkittu mainitsevan Bitonin nimen, mutta tulkinta on hyvin kyseenalainen:
Patsaan B jalustassa on kuvanveistäjän nimen mainitseva piirtokirjoitus, jonka toisen rivin lukutavasta ei ole yksimielisyyttä:
Lisäksi jalustoista on luettu erilaisia muita kirjaimia, joissa jotkut tutkijat ovat nähneet sanan , mikä oli Dioskuurien nimitys Argoksessa. Myös tämä tulkinta on kiistanalainen.
Kroisos-kuros

Kroisos-kuros, joskus "Anávyssoksen kuros", on Kroisos-nimistä nuorukaista esittävä antiikin kreikkalainen kuros-veistos. Se on veistetty arkaaisella kaudella noin vuonna 530–520 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Kansalliseen arkeologiseen museoon (esine 3851) Ateenassa.
Historia.
Kuros esittää taistelussa kuollutta Kroisosta, ja on ollut sijoitettu tämän haudalle. Tämä käy ilmi veistoksen jalustassa olevasta elegisessä distikonissa kirjoitusta piirtokirjoituksesta:
Erään ehdotuksen mukaan Kroisos olisi ollut yhteydessä alkmaionidien sukuun ja kuollut Pallenen taistelussa jo vuonna 546 eaa. Veistos olisi pystytetty vuonna 528/527 eaa. alkmaionidien palattua Ateenaan maanpaosta.
Kuros löydettiin Itä-Attikan Anávyssoksesta vuonna 1936, mistä se on saanut toisen nimensä. Löytämisen jälkeen veistos viettiin Kreikasta luvatta Pariisiin, mistä se palautettiin Kreikkaan vuonna 1937.
Veistos.
Veistos esittää kuroksille tyypilliseen tapaan alastonta nuorukaista. Nuorukainen on kuvattu frontaaliasennossa vasen jalka hiemen eteen astuneena. Kädet ovat sivuilla erossa vartalosta ja nyrkissä. Hiuksia sitoo takaa ohut hiusnauha, jonka alapuolella hiukset ovat kiehkuroilla ja laskeutuvat selälle. Veistos on tehty paroslaisesta marmorista ja sen korkeus on noin 1,94 metriä, joten se on hieman luonnollista kokoa suurempi. Veistos on ollut maalattu. Muun muassa hiuksissa ja hiusnauhassa on jäljellä joitakin jäänteitä punaisesta maalista.
Veistos on säilynyt lähes kokonaisena. Osa vaurioista on antiikin aikaisia. Löytämisen jälkeen veistos oli sahattu osiin kuljettamista varten. Sitä on kunnostettu jonkin verran täyttämällä aukkokohtia kipsillä.
Nikandren kore

Nikandren kore, joskus myös "Nikandren votiivilahja" tai "Deloksen Artemis", on antiikin kreikkalainen kore-veistos. Se on veistetty arkaaisella kaudella noin vuonna 650–630 eaa., ja se on kreikkalaisen kuvanveiston varhaisin tunnettu monumentaaliveistos ja samalla varhaisin tunnettu marmoriveistos. Nykyisin veistos on esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa (esine NM 1).
Historia.
Kore-veistos on ollut sijoitettuna votiivilahjana Artemiin pyhäkköön Deloksella. Veistoksessa olevan piirtokirjoituksen mukaan sen omisti Artemiille (tai toisen tulkinnan mukaan Apollonille, Artemiin veljelle) Nikandre, joka oli naksoslaisen Deinodikeen tytär:
Veistoksessa oleva piirtokirjoitus on varhaisimpia tunnettuja kreikkalaisia kiveen tehtyjä piirtokirjoituksia. Lopun perusteella on ehdotettu, että veistos olisi annettu votiivilahjana Artemiille Nikandren ja Fraksoksen häiden yhteydessä. Nikandrea on usein arveltu Artemiin papittareksi, jolloin häät olisivat samalla merkinneet tämän toimen päättymistä hänen osaltaan.
Veistos oletetaan jonkun naksoslaisen kuvanveistäjän tekemäksi. Se löydettiin Deloksen kaivauksissa vuonna 1878. Museo sai sen vuonna 1884.
Veistos.
Kore-veistos edustaa daidalista tyyliä ja se on tehty naksoslaisesta tai paroslaisesta marmorista. Se esittää seisovaa naista, joka on puettu pitkään vaatteeseen ja vyöhön ja jolla on massiiviset hiukset. Nainen on tulkittu papittareksi, mahdollisesti joko Nikandreksi itsekseen tai joksikin nimettömäksi naiseksi, tai Artemiiksi. Naisen kädet ovat suorana sivuilla ja jalat yhdessä. Asu ja hiukset muistuttavat toista saman tyylin veistosta, "Auxerren naista".
Veistoksen korkeus on 1,75 metriä. Se on hyvin litteä, sillä sen suurin paksuus on vain noin 17 cm, ja sitä on kuvattu primitiiviseksi ja lankkumaiseksi. Jotkut tutkijat ovat pitäneet muotoa muistumana ksoanoneista eli puisista kulttikuvista. Nikandren nimen mainitseva piirtokirjoitus on veistoksen vasemmalla sivulla. Se on kolmirivinen ja kirjoitettu bustrofedonilla niin, että ensimmäinen rivi on kirjoitettu vasemmalta oikealle ja toinen oikealta vasemmalle.
Veistos on säilynyt nykyaikaan lähes kokonaisena. Se on katkennut vyötärön kohdalta kahteen osaan, jotka on liitetty takaisin yhteen. Myös kumpikin käsi on katkennut, ja vasemman käden alaosa on kadonnut. Kasvot ovat kuluneet pois lähes kokonaan.
Pyhän portin kuros

Pyhän portin kuros on antiikin kreikkalainen kuros-veistos. Se on veistetty arkaaisella kaudella noin vuonna 600 eaa. Nykyisin veistos on esillä Kerameikoksen arkeologisessa museossa Ateenassa.
Kuros on saanut nykyisen nimensä siitä, että se löydettiin Kerameikoksesta Pyhän portin läheltä 5. huhtikuuta 2002. Se löytyi Saksan arkeologisen instituutin suorittamissa kaivauksissa Pyhän tien alittaneesta Eridanos-joen vesikanavasta.
Kuroksen säilyneen osan korkeus on 2,1 metriä. Veistoksesta puuttuu sen alaosa. Veistoksen kasvot muistuttavat paljon Kerameikoksesta myös löydettyä niin kutsuttua "Dipylonin kurosta" sekä "New Yorkin kurosta". Näistä ainakin ensin mainittua pidetään saman kuvanveistäjän tekemänä.
Veistoksen löytymisen yhteydessä löydettiin myös muun muassa sfinksi, joka on ajoitettu noin vuodelle 560 eaa., sekä kaksi marmorista leijonapatsasta ja osia kahdesta marmoripylväästä, joissa toisessa on doorilainen ja toisessa joonialainen kapiteeli. Veistokset ja pylväät oli käytetty uudelleen Pyhän tien rakennusmateriaalina oletettavasti noin vuonna 479 eaa. Themistokleen muurin rakentamisen yhteydessä.
Samoksen kuros

Samoksen kuros on antiikin kreikkalainen kuros-veistos. Se on veistetty arkaaisella kaudella noin vuonna 590–570 eaa. Nykyisin se on esillä Sámoksen arkeologisessa museossa.
Historia.
Kuros on ollut sijoitettuna Samoksen Heraioniin johtaneen tien varteen monien muiden vastaavien veistosten ohella. Sen arvellaan olevan samoslaisten kuvanveistäjien tekemä. Kuroksen vasemmassa reidessä olevan piirtokirjoituksen mukaan sen omisti temppelille Iskhes, Rhesiksen poika:
Kuros muistuttaa paljon monia muita samoslaisia kuros-veistoksia. Sen koko kertoo toisaalta sen pystyttäjän ja koko saaren vauraudesta kyseiseen aikaan, ja toisaalta samoslaisten kuvanveistäjien kyvyistä. Saarella oli veistoksen tekoaikaan paljon yhteyksiä Egyptiin, ja veistoksessa on monia yhtymäkohtia egyptiläiseen taiteeseen.
Kuroksen vartalon pääosa löydettiin Heraionin alueelta vuonna 1980. Pää löytyi vuonna 1984/1985. Veistos on ollut esillä museossa vuodesta 2007.
Veistos.
Veistos esittää kuroksille tyypilliseen tapaan alastonta nuorta miestä. Nuorukainen on kuvattu frontaaliasennossa vasen jalka hiemen eteen astuneena. Kädet ovat sivuilla erossa vartalosta ja nyrkissä. Hiukset ovat hartiapituiset. Kuroksen pituus on noin 4,75 metriä ja jalustan kanssa noin 5,5 metriä, ja se on yksi koko Kreikan pisimpiä kuroksia. Veistos on tehty marmorista. Se on ollut maalattu, ja maalauksesta on jäljellä vähäisiä jäänteitä.
Säilynyt veistos on koottu useista eri aikoihin löytyneistä osista ja kunnostettu. Siitä puuttuvat jalkojen alaosat sekä osa päästä.
Siloselkärausku

Siloselkärausku ("Leucoraja erinacea") on rauskujen (Rajidae) heimoon kuuluva lauhkean vyöhykkeen merivesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Siloselkärausku voi maksimissaan kasvaa 54 senttimetrin mittaiseksi. Se sekoitetaan usein sen kanssa sympatrisiin lajeihin, kuten täplärauskuun ("Leucoraja ocellata"), josta se voidaan erottaa muun muassa ruumiin pituuden, hammasrivien lukumäärän ja vatsan hammassuomujen sijainnin perusteella.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Siloselkärauskua tavataan Atlantin valtamerellä Yhdysvaltain ja Kanadan rannikolla alueella Nova Scotiasta Cape Hatterasiin. Kaikkein yleisin se on Georges Bankissa, mikä sijaitsee Cape Sable-saaren ja Cape Codin välissä. Siloselkärausku ei tee laajamittaisia vaelluksia, vaikkakin siellä, missä se elää rannikolla, se liikkuu rannikolla ja merellä kausittaisten lämpötilanmuutosten mukaan. Se elää yleensä hiekka- tai sorapohjalla, mutta joskus myös mutapohjalla.
Ravinto ja elintavat.
Siloselkärauskun ravintoa ovat pääasiassa selkärangattomat. Tärkeimmät saaliit ovat kymmenjalkaiset ja katkat, joita 
tärkeysjärjestyksessä seuraa monisukasmadot. Siirat, simpukat ja kalat ovat vähemmän merkittäviä.
Siloselkärausku on ovipaarinen, eli se lisääntyy munimalla. Naaraat saavuttavat sukukypsyyden 32–43 senttimetrin mittaisena ja koiraat 36–45 senttimetrin mittaisena. Lisääntymistä voi tapahtua ympäri vuoden ja useita kertoja vuodessa. Kehittyneitä munakoteloita on havaittu lajin naaraissa ympäri vuoden, mutta monet tutkijat ovat havainneet niitä esiintyvän eniten lokakuun ja tammikuun sekä kesäkuun ja heinäkuun välisin aikoina. Kaksi kertaa vuodessa kuteva naaraskala tuottaa vuoden aikana noin 30 mätimunaa. Naaras kantaa munia vähintään kuusi kuukautta tai pidempäänkin. Yksittäiset hedelmöitetyt munat ovat nahkamaisessa, vihertävänruskeassa kotelossa, jotka munitaan pareittain. Ne sijoittuvat munimisensa jälkeen vedenpohjaan ja huuhtoutuvat usein rannikolle. Kotelot ovat suorakulmaisia, 44–63 millimetriä mittaisia ja 30–45 millimetrin levyisiä, ja niiden joka kulmassa on kaareva uloke. Etupuolen ulokkeet kaartuvat sisäänpäin ja ovat noin puolet kotelon pituudesta, kun taas takaosan ulokkeet ovat enemmän tai vähemmän suoria tai kaartuvat hieman ulospäin ja ovat suunnilleen kotelon mittaisia. Kotelon kyljet ovat sileät joitakin pitkittäissuuntaisia uurteita lukuun ottamatta. Koteloissa on myös tahmeita säikeitä, joiden avulla se kiinnittyy vedenpohjaan. Ulkoiset kidukset näkyvät kidusrakojen sivuilla 25–95 päivää kutemisen jälkeen, mutta ne kuitenkin katoavat ennen kuoriutumista. Kuoriuduttuaan poikaset ovat kooltaan 93–102 millimetriä ja ne ovat jo tuolloin täysin kehittyneitä muistuttaen aikuisia siloselkärauskuja sekä muodoltaan että väritykseltään.
The Lord’s Airline

The Lord’s Airline oli yhdysvaltalainen lentoyhtiö. Sen oli tarkoitus luoda lennoilleen ”lämpimän hengellinen ilmapiiri” ja houkutella siten matkustajiksi uskovaisia juutalaisia ja kristittyjä, joita se aikoi kuljettaa Miamin ja Tel Avivin välillä.
Historia.
Yhtiön perusti uskoon tullut yhdysvaltalainen Ari Marshall vuonna 1985. Suunnitelmissa oli lentää loppuvuodesta 1985 alkaen Miamista Luxemburgin kautta Tel Aviviin kolmesti viikossa Douglas DC-8 -koneella. Jokaiseen istuimeen oli tarkoitus kiinnittää kyltti, johon oli kirjattu kymmenen käskyä. Yhtiö aikoi tarjota lennoillaan pyhäkoulutunteja lapsille ja esittää uskonnollisia elokuvia. Alkoholitarjoilua lennoilla ei ollut. Marshall suunnitteli lahjoittavansa kaikki yhtiön tuottamat voitot hyväntekeväisyyteen.
Marshall keräsi The Lord’s Airlinea varten kolmen miljoonan dollarin pääoman yksityisiltä sijoittajilta. Lentojen aloittaminen viivästyi FAA:n vaadittua yhtiön toimilupahakemukseen 16 kohdan lisäselvityksen muun muassa yhtiön rahoituksesta ja avainhenkilöstöstä. Kun yhtiö ei vielä vuoteen 1987 mennessäkään ollut aloittanut lentojaan, Marshallin entiset liikekumppanit syyttivät häntä muun muassa ”vallanhimoiseksi kulttijohtajaksi” ja ”ammattimaiseksi huijariksi”, ja väittivät hänen saavan apua paholaiselta. Rahojen loputtua The Lord’s Airline lopetti toimintansa vuonna 1987.
Laivasto.
The Lord’s Airline hankki syyskuussa 1985 lentojaan varten 24 vuotta vanhan Douglas DC-8-52 -koneen. Konetta kunnostettiin ja päivitettiin melu- ja turvallisuussäädöksien mukaiseksi. Yhtiön lopetettua toimintansa kone myytiin eteenpäin toukokuussa 1987. Se ei enää palannut liikenteeseen, vaan vaihtoi omistajaa vielä kahdesti, ennen kuin se romutettiin vuonna 1990.
Leucoraja

Leucoraja on rauskujen (Rajidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen luokitellaan seuraavat viisitoista lajia:
Sisco

Sisco Oyj oli vuonna 2008 perustettu suomalainen puutalojen rakennusyhtiö, joka asetettiin konkurssiin syksyllä 2019.
Vuosina 2013–2018 Sisco rakensi nopeaan tahtiin noin tuhat puurakenteista omistus- ja vuokra-asuntoa Vantaalle, Sipooseen, Järvenpäähän, Porvooseen ja Nurmijärven Klaukkalaan. Aikeissa oli laajentua myös Lounais-Suomeen. Rakennukset olivat matalia, mutta suunnitelmissa oli myös korkeampia puukerrostaloja. Rakennustekniikka perustui Metsä Wood -yhtiön viilupuutuotteisiin, valmiisiin kertoriparakenteisiin joista asuntojen ala-, ylä- ja välipohjat koottiin. Siscon tehdas sijaitsi Vantaan Hakkilassa. Vuonna 2017 Sisco-konsernin liikevaihto oli 52 miljoonaa euroa.¨
Ylen tutkivan journalismin "MOT"-televisio-ohjelmassa vuonna 2020 konkurssiin jo ajautuneen yrityksen työntekijät ja asuntojen ostajat kertoivat järjestelmällisistä laiminlyönneistä rakentamisen laadussa. Sisco oli muun muassa jättänyt routaeristeitä ja salaojia tekemättä, jolloin talojen perustukset kostuivat ja viemärit jäätyivät talvella. Asukkaat ovat raportoineet vinoista lattioista ja epätiiviistä ulko-ovista, joista tulee talvella lunta sisään. Sisco myi asuntojaan A-luokan energiatodistuksella, mutta todellisuudessa siitä tasosta jäätiin kauas. Keskusrikospoliisi aloitti yritykselle korkotuki- ja takauslainoja myöntäneen Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskuksen (ARA) pyynnöstä tutkinnan, joka valmistui vuonna 2024. Sen perusteella yrityksen johtoa epäillään yhdestätoista törkeästä avustuspetoksesta, yhdestä törkeästä petoksesta sekä kahdesta avustusten väärinkäytöstä vuosina 2014–2019. Tutkinnan perusteella mahdollinen rikosvahinko on ollut yli 13 miljoonaa euroa. Esitutkinnan aikana kaikki 15 kuulusteltua kiistivät osallisuutensa väitettyihin tekoihin. 
Yrityksen keskeisellä avainhenkilöllä Henry Seppälällä on taustallaan useita ehdottomia tuomioita törkeistä petoksista ja muista talousrikoksista.
Rocktähti Lauri Ylösen televisiossakin esiteltyjen talohankkeiden ympärille perustettu Alvardag Oy oli Siscon keskeisiä yhteistyökumppaneita. Lapin Savukoskelle rekisteröity Permiso Oyj -niminen yhtiö yritti pelastaa Siscon ostamalla sen alkuvuodesta 2019, mutta perui aikeensa saman vuoden kesällä. Permison johtohenkilöissä oli monia entisiä Siscon työntekijöitä. Permiso yritti muun muassa hakea konkurssiin taloyhtiötä, jonka korjauksista Sisco oli vastuussa. Permiso käytti hetken aikaa itsestään nimeä Alvardag Group ja järjesti vuoden 2018 loppupuolella osakeannin, joka kuitenkin keskeytettiin. Pian myös Permiso ajautui konkurssiin. Lauri Ylösen nimellä markkinoidut talot Porvoon Haikossa jäivät konkurssien takia kesken ja purettiin.
Charles Seymour Robinson

Charles Seymour Robinson (31. maaliskuuta 1829 Bennington, Vermont, Yhdysvallat – 1. helmikuuta 1899) oli yhdysvaltalainen presbyterikirkon pastori, joka toimi New Yorkissa ja Pariisissa.
Elämä ja työ.
Robison kävi koulua Wiilliams Collegessa sekä Princenton Theological Seminaryssa sekä New Yorkin United Theological Seminaryssä, jossa hän myöhemmin toimi opettajana. Hän suoritti teologian tohtorin tutkinnon Hamilton Collegessa 1867. Hänet vihittiin papiksi 1855 ja hän toimi pastorina New Yorkissa sekä Pariisissa. Palattuaan Amerikkaan 1870 hän jatkoi työtään New Yorkissa kunnes 1887 omistautui kirjallisiin töihin. 
Hän toimitti The Christian Weekly -lehteä, kirjoitti lauluja ja julkaisi useita laulukokoelmia vuosien 1862 ja 1892 välillä. Tunnetuinpia hänen lauluistaan on "Savior! I follow on, Guided by Thee""," joka ilmestyi kirjassa "Songs of the Church" 1862. Se on käännetty ruotsiksi 1883 ja ollut suosittu Ruotsissa vapaitten kirkkojen piirissä. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi 278, "Käy, Vapahtajani, kasvattamaan". Sen suomennos on Pekka Kivekkään tekemä 1998.
Pete du Pont

Pierre Samuel ”Pete” du Pont IV (22. tammikuuta 1935 Wilmington, Delaware – 8. toukokuuta 2021 Wilmington, Delaware) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1971–1977 ja toimi Delawaren osavaltion kuvernöörinä vuosina 1977–1985.
Du Pont syntyi Pierre Samuel du Pont III:n ja Jane Holcomb du Pontin poikana. Hän opiskeli Phillips Exeter Academyssa, Princetonin yliopistossa ja Harvardin lakikoulussa. Hän sai juristin valtuudet Delawaressa vuonna 1964 ja aloitti ammattinharjoituksen Wilmingtonissa. Hän oli DuPont-yhtiön palveluksessa vuosina 1963–1970 ja istui osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1968–1971. Du Pont oli ehdolla republikaanien presidenttiehdokkaaksi vuonna 1988.
Delawaren osavaltion talous oli täysin sekaisin, kun du Pont aloitti vuonna 1977 kuvernöörinä. Du Pont alkoi luoda yhteyksiä osavaltion lainsäätäjiin, ja tulevien vuosien aikana osavaltiossa saatiin aikaan puolueet yhdistänyt laki, jossa menot saivat olla maksimissaan 98 prosenttia tilikauden tuloista. Osavaltion tulevaisuuden kannalta merkittävimmäksi nousi vuoden 1981 finanssitalouslaki, jonka ansiosta osavaltiosta on kehittynyt luottokortti- ja finanssiyritysten keskittymä.
Du Pont meni naimisiin Elise Ravenel Woodin kanssa ja sai neljä lasta.
Ben Dolic

Benjamin Dolić (s. 4. toukokuuta 1997 Ljubljana, Slovenia), tunnettu myös taiteilijanimellään Ben Dolic, on slovenialainen laulaja. Hän tuli tunnetuksi osallistuttuaan "The Voice of Germany" -ohjelman kahdeksannelle kaudelle. Hänen piti edustaa Saksaa koronaviruspandemian vuoksi perutuissa vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa kappaleella ”Violent Thing”.
Young Liberals of Canada

Young Liberals of Canada (ran. "Jeunes libéraux du Canada", lyh. YLC / JLC) on Kanadan liberaalipuolueen nuorisojärjestö.
Jäseneksi voivat liittyä 14–25 -vuotiaat. Järjestö on kaksikielinen ja sen varapuheenjohtajat edustavat sekä englannin- että ranskankielisiä jäseniä. 
YLC:lla on piirejä jokaisessa provinssissa, joiden alaisuudessa toimii paikallisia järjestöjä sekä yliopistoihin keskittyviä opiskelijajärjestöjä (eng. Campus Clubs).
Kanadan entinen pääministeri ja konservatiivisen puolueen puheenjohtaja Stephen Harper on nuoruudessaan ollut YLC:n opiskelijajärjestön jäsen silloisen liberaalin pääministerin Pierre Trudeaun innoittamana. 
Toiminta ja kannanottoja.
YLC suhtautuu myönteisesti mm. samaa sukupuolta olevien avioliittoon ja kannabiksen laillistamiseen. 
Nuorisojärjestö on ajanut mm. äänestysikärajan laskemisen 16 (nykyinen ikäraja 18).
Se vaatii myös prostituution dekriminalisointia. YLC toi aloitteen liberaalipuolueen puoluekokoukseen 2019, jossa Justin Trudeau kehui järjestöä rohkeasta aloitteesta, muttei ottanut siihen suoraan kantaa.. 
Vuonna 2014 YLC arvosteli Kanadan veripalvelua vanhanaikaisesta ja syrjivästä käytännöstä, joka kielsi miehiä luovuttamasta verta viiden vuoden ajan, mikäli näillä oli ollut seksisuhde toisen miehen kanssa. Nykyinen karenssiaika näissä tapauksissa on kolme kuukautta.
Syyskuussa 2018 liberaalipuolueen Ontarion kampanjapäällikkö David Harle arvioi, miksi nuorten poliittinen osallistuminen on vähäistä: "ei heitä kiinnosta – – suurin osa nuorisosta elää nuorten elämää eikä politiikka kiinnosta heitä". YLC:n Ontarion piirin aktiivit tyrmäsivät Harlen kommentit tuoden esille, että puoluetoimistoilla ja parlamentissa on töissä paljon nimenomaan nuoria. Harle päätyi pahoittelemaan sanomisiaan ja myönsi kommenttinsa olleen "laiska yleistys"..
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2020

Jääpallon vuoden 2020 MM-kilpailut oli tarkoitus pelata Irkutskissa maalis-huhtikuun vaihteessa 2020. koronaviruspandemian vuoksi turnaus siirrettiin lokakuulle, mutta pandemiatilanteen jatkumisen vuoksi Kansainvälinen jääpalloliitto päätti perua turnauksen syyskuussa. MM-turnauksen B-sarja ehdittiin pelata maaliskuun alussa normaalisti ennen pandemiatilanteen äitymistä Venäjällä ylitsepääsemättömäksi esteeksi. 
A-sarja.
Ensimmäinen siirto.
MM-kilpailujen A-sarja oli tarkoitus pelata Irkutskissa 29.3.-4.4.2020, mutta 11. maaliskuuta pidetyssä kokouksessa Kansainvälinen jääpalloliitto päätti koronaviruspandemian vuoksi siirtää turnauksen lokakuulle. Jo aiemmin Kazakstan oli ilmoittanut että se ei osallistu turnaukseen, sillä maan presidentti Kassym-Jomart Tokajev oli vahvistanut maan hallituksen määräyksen, jossa kiellettiin kazakstanilaisia urheilijoita matkustamasta ulkomaille koronaviruksen leviämisen estämiseksi.
Toinen siirto.
Pandemiatilanteen jatkuessa, jouduttiin syyskuun alussa toteamaan että MM-turnauksen kahdeksasta maasta kuusi ei voi matkustusrajoitusten vuoksi matkustaa Venäjälle normaalisti. Myöhemmin syyskuussa kansainvälinen jääpalloliitto tiedotti kisojen peruuntumisesta. Jo tätä ennen olivat Suomen ja Ruotsin jääpalloliitot ilmoittaneet, että he eivät voi osallistua turnaukseen.
Kolmas siirto.
Tammikuussa 2021 kansainvälinen liitto päätti, että kisat järjestetään Irkutskissa lokakuussa 2021. 
Neljäs siirto.
Elokuussa 2021 useat maat (mm. Suomi ja Ruotsi) ilmoittivat, etteivät aio osallistua MM-turnaukseen lokakuussa 2021. Hieman myöhemmin FIB päätti siirtää kilpailut lokakuulle 2022. Samalla varmistui, että Syktyvkariin kaavaillut kevään 2022 MM-kilpailut tullaan pelaamaan ennen Irkutskissa pelattavia MM-kisoja.
B-sarja.
Vuoden 2020 jääpallon maailmanmestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin Irkutskissa 1.-6. maaliskuuta 2020. Turnaukseen alun perin ilmoittautuneista joukkueista Kiina vetäytyi turnauksesta maassa riehuneen koronavirusepidemian vuoksi. Iso-Britannia taas joutui vetäytymään turnauksesta, sillä brexitin aiheuttamien epäselvyyksien vuoksi joukkueen pelaajat eivät saaneet viisumia Venäjälle ajoissa.
Turnauksen voitti Unkari, joka voitti turnauksessa kaikki ottelunsa. Loppuottelussa turnauksen voitosta Unkari voitti Ukrainan ja nousi seuraavan vuoden MM-turnauksen A-sarjaan.
Adamou Ndam Njoya

Adamou Ndam Njoya (8. toukokuuta 1942 – 7. maaliskuuta 2020 Yaoundé) oli kamerunilainen poliitikko, juristi, kirjailija ja professori.
Ndam Njoya toimi Kamerunin opetusministerinä vuosina 1977–1980. Hän johti oppositioliike Kamerunin demokraattista liittoa vuodesta 1991 ja toimi Foumbanin pormestarina vuodesta 1996. Hän istui Kamerunin parlamentin alahuoneessa vuosina 1997–2007. Hän oli myös presidenttiehdokkaana vuosina 1992 ja 2004. 
Vuonna 2018 Ndam Njoya näyttäytyi kannattajilleen vain kerran kotikylässään Foumbanissa. Syynä vähäiseen näkyvyyteen oli huono terveydentila. Ndam Njoya vietti kuukausia hoidettavana eteläafrikkalaisessa sairaalassa. 9. helmikuuta 2020 Foumbanin uudeksi pormestariksi valittiin Ndam Njoyan vaimo Patricia Ndam Njoya, joka jäi leskeksi maaliskuussa.
Kirsten Barnes

Kirsten Barnes (s. 26. maaliskuuta 1968 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa perämiehettömässä nelosessa ja kahdeksikossa. Hän voitti maailmanmestaruuden samoissa luokissa Wienissä 1991. Bledin MM-kilpailuissa 1989 ja Tasmanian MM-kilpailuissa 1990 hän sijoittui pariaironelosessa neljänneksi.
Kamerunin evankelis-luterilainen kirkko

Kamerunin evankelis-luterilainen kirkko () on luterilainen kirkkokunta Kamerunissa. Sillä on noin 350 000 jäsentä. Se on Luterilaisen maailmanliiton jäsen.
Naama Latasi

Sapeta Naama Maheu Latasi (k. 16. maaliskuuta 2012 Suva, Fidži) oli tuvalulainen poliitikko. Hän oli ensimmäinen Tuvalun parlamenttiin koskaan valittu nainen. Hän istui siellä synnyinsaarensa Nanumean vaalipiiristä valittuna kaudet 1989–1993 ja 1993–1997; ensimmäisellä näistä kausista hän toimi maansa terveys-, opetus- ja yhteisöpalveluministerinä. 
Latasi oli poliitikko Maheu Nanisenin tytär, ja hänen äitinsä oli Kiribatilta, jossa Latasi vietti suurimman osan lapsuudestaan. Latasi palasi Tuvalulle vuonna 1978 miehensä, pääministerinäkin sittemmin toimineen Kamuta Latasin kanssa. Naama Latasi oli maassaan tyttöjen partioliikkeen uranuurtaja ja perusti Olave Baden-Powellin mukaan nimetyn päiväkodin. Hän tuli tunnetuksi naisten aseman puolestapuhujana jo ennen parlamenttiuraansa.
Latasi kuoli yksityissairaalassa Fidžillä maaliskuussa 2012 sairastettuaan pitkään. Hänet haudattiin Funafutille 22. maaliskuuta. Hänellä oli kolme poikaa sekä kaksi tytärtä, ja hänestä tuli eläessään isoisoäiti.
Mosambikin evankelis-luterilainen kirkko

Mosambikin evankelis-luterilainen kirkko on luterilainen kirkkokunta Mosambikissa. Sillä on noin 12 606 jäsentä. Se on Luterilaisen maailmanliiton jäsen.
Kay Worthington

Kay Worthington (s. 21. joulukuuta 1959 Toronto) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa perämiehettömässä nelosessa ja kahdeksikossa. Nelosen joukkueeseen hän pääsi varanaisena Jennifer Walingan loukkaannuttua. Los Angelesin olympialaisissa 1984 Worthington sijoittui kahdeksikossa neljänneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui kahdesti kahdeksikossa ja vuonna 1987 yksikössä neljänneksi.
Jessica Monroe

Jessica Monroe-Gonin (o.s. Monroe, s. 31. toukokuuta 1966) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa perämiehettömässä nelosessa ja kahdeksikossa. Neljä vuotta myöhemmin Atlantan olympialaisissa hän saavutti kahdeksikossa hopeaa. Hän voitti maailmanmestaruuden perämiehettömässä nelosessa ja kahdeksikossa Wienin MM-kilpailuissa 1991.
Brenda Taylor (soutaja)

Brenda Taylor (s. 28. lokakuuta 1962 Nanaimo, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa perämiehettömässä nelosessa ja kahdeksikossa. Hän voitti samoissa luokissa maailmanmestaruuden Wienissä 1991. Aiemmissa MM-kilpailuissa hän sijoittui perämiehettömässä nelosessa kahdesti neljänneksi ja kahdeksikossa kahdesti viidenneksi.
Shannon Crawford

Shannon Crawford (s. 12. syyskuuta 1963) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti perämiehettömässä nelosessa pronssia Račicessa 1993.
Young Democrats of America

Young Democrats of America (lyh. YDA) on Yhdysvaltain demokraattisen puolueen nuorisojärjestö. 
YDA perustettiin vuonna 1932 Washingtonissa. Yksi ensimmäisistä kirjauksista järjestön sääntöihin oli, että miehet ja naiset olisivat järjestössä tasa-arvoisia. Ensimmäinen puoluekokous pidettiin Kansas Cityssa 1933. 
YDA on vuodesta 2002 alkaen ollut itsenäinen demokraattien kansallisesta komiteasta, vaikka sillä onkin siinä kolme paikkaa.
Järjestön hallitus valitaan kahden vuoden välein (parittomina vuosina) pidettävillä puoluepäivillä. Viimeisin pidettiin Indianapoliksessa. Tilaisuuteen osallistui yli 1000 henkilö ja pääpuhujana oli Nancy Pelosi. 
Kannanottoja.
Ohjelmassaan YDA kannattaa mm.
College Democrats of America

College Democrats of America (lyh. CDA) on Yhdysvaltojen demokraattisen puolueen opiskelijajärjestö, joka keskittyy korkeakouluihin. Järjestö toimii suoraan emopuolueensa alaisuudessa siinä missä osavaltioiden paikalliset puolueetkin. 
CDA:lla on toimintaa osavaltioiden lisäksi myös Washingtonissa ja Puerto Ricolla.
Vuonna 2014 järjestön sisällä ilmeni erimielisyyksiä siitä, millaisen kannan se ottaa Israelin ja Gazan väliseen konfliktiin (Operaatio Suojaava reuna). Järjestön aktiivi vertasi Israelin pääministeriä, Benjamin Netanjahua, Tshingis Khaniin ja joutui sittemmin eroamaan.. 
Presidentti Franklin D. Roosevelt piti ensimmäisen radiopuheensa 24. elokuuta 1935 ja osoitti sen CDA:n ja YDA:n edeltäjälle Young Democratic Clubs of America -järjestölle.
High School Democrats of America

High School Democrats of America (lyh. HSDA) on Yhdysvaltojen demokraattisen puolueen opiskelijajärjestö, jonka toiminta keskittyy toiselle asteelle.
HSDA:lla on jäsenjärjestö osavaltioissa ja Washingtonissa sekä ulkomailla. Näistä aktiivista toimintaa ei ole Alaskassa, Arkansasissa, Idahossa, Wyomingissa ja ulkomaan verkostossa.. Järjestöllä on kaksi edustajan paikkaa demokraattien kansallisessa komiteassa. 
Vuodesta 2015 alkaen HSDA on järjestänyt vuosittain viisipäiväisen tapahtuman Washingtonissa, jossa tarjotaan nuorille aktiiveille koulutusta järjestötoiminnasta ja mahdollisuus tavata johtavia demokraattipoliitikkoja. Vuoden 2019 pääpuhuja oli Nancy Pelosi..
Jukka Myllys

Jukka Myllys (s. 25. syyskuuta 1963 Lappeenranta) on suomalainen pasunisti, baritonitorvensoittaja ja kapellimestari.
Myllys valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 1996. Orkesterinjohtoa hän on opiskellut Kalervo Kulmalan ja Kari Tikan johdolla. Vuonna 1991 hän voitti vääpelinä Puolustusvoimien soittomestaruuskilpailun yleismestaruuden. Tuolloin hän soitti oululaisessa Pohjan sotilassoittokunnassa, jossa on myös työskennellyt avustavana kapellimestarina. Lieksan Vaskiviikossa hänet valittiin Vuoden vaskisoittajaksi vuonna 1994. Vuoden sotilassoittajaksi hänet valittiin vuonna 1993 ja Oulun läänin vuoden nuoreksi taiteilijaksi vuonna 1995. Myllys on toiminut vuodesta 1996 pasunistina Oulu Sinfoniassa. Baritonitorvensoittajana hän on esiintynyt solistina muiden muassa Helsingin kaupunginorkesterin, Tampere Filharmonian ja Gävlen sinfoniaorkesterin kanssa. Hän on kantaesittänyt uusia teoksia ja levyttänyt musiikkia suomalaisille sekä ulkomaalaisille levymerkeille. Myllys on konsertoinut sooloresitalistina ja kantaesittäjänä Euroopassa, Yhdysvalloissa, Kiinassa sekä Japanissa. Hänen levytystensä joukossa on "Finnish Euphonium" (Alba Records, 1996), jolla hän tulkitsee Jukka Linkolan, Juha T. Koskisen ja Oliver Kohlenbergin teoksia. Vuosina 2007–2014 Myllys toimi Kemin kaupunginorkesterin taiteellisena johtajana ja kapellimestarina. Viventi-puhallinorkesteri saavutti hänen johdollaan kuusi puhallinorkestereiden Suomen-mestaruutta.
Myllys on soittanut KOLIZIO-vaskiyhtyeessä ja yhdessä Petri Keskitalon kanssa Tubhonium Duo -nimellä. Hänen soittamansa baritonitorvet ovat Willson-soitinvalmistajan mallit 2950TA ja 2900TA. Myllys on tehnyt opetustyötä Sibelius-Akatemiassa ja kuulunut useiden kansainvälisten kilpailujen tuomaristoihin. Hänellä on neljä lasta. Perheen äiti on luokanopettaja, joka on myös toiminut viulistina ja kuorolaulajana.
Vladimir Toguzov

Vladimir Taimurazovitš Toguzov (, , , s. 31. elokuuta 1966 Potsdam, Potsdam, Itä-Saksa, nykyinen Brandenburg, Saksa) on ukrainalainen Neuvostoliittoa edustanut entinen vapaapainija, olympiamitalisti, maailman- ja Euroopan mestari. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1988, 1992 ja 1996.
Levomilnasipraani

Levomilnasipraani on serotoniinin ja noradrenaliinin takaisinoton estäjien (SNRI) ryhmään kuuluva masennuslääke. Sen ovat kehittäneet amerikkalainen lääkeyhtiö Forest Laboratories ja ranskalainen lääkeyhtiö Laboratoires Pierre Fabre. Lääkeaineena se on hyvin läheistä sukua toisen levomilnasipraanin kehittäjän, Laboratoires Pierre Fabren aikoinaan markkinoille tuomalle milnasipraanille. Levomilnasipraania ei myydä Suomessa, sen sijaan se on myynnissä Yhdysvalloissa ja Kanadassa masennukseen hoitoon määrättynä tuotenimellä Fetzima. Myöhemmin irlantilaisen Allerganin ostettua Forest Laboratoriesin lääkkeen myyntioikeus on jäänyt Allerganille. Myyntiluvan levomilmasipraanille myönsi Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA vuonna 2013 masennuksen hoitoon.
Euroopassa levomilnasipraanin toimivuutta tutkittiin akuutin iskeemisen halvauksen saaneiden kuntouttamisessa. Euroopan lääkevirasto kuitenkin epäsi myyntiluvan tähän tarkoitukseen vuonna 2015. 
Käyttö ja vaikutukset.
Sekä levomilnasipraanin että milnasipraanin takaisinoton esto serotoniinille sekä noradrenaliinille on paljon tasaisempi kuin muissa SNRI-lääkkeissä. Tasaisempi välittäjäaineiden takaisinoton esto saattaa tutkimusten mukaan tehostaa lääkettä, mutta tämä ei ole varmaa. Toisaalta se voi aiheuttaa ylimääräisiä haittavaikutuksia muihin SNRI-lääkkeisiin verrattuna. Seitsemässä satunnaistetussa kaksoissokkolääketutkimuksessa keskimäärin levomilnasipraani todettiin lumelääkettä tehokkaammaksi masennuksen hoidossa lyhyellä aikavälillä. Tutkimukset eivät kuitenkaan antaneet näyttöä pitkäaikaisen käytön tehokkuudesta. Näiden tutkimusten mukaan levomilnasipraanin käytön keskeyttämisten määrä haittavaikutuksista johtuen oli melko matala.
Emilia Männynväli

Emilia Männynväli, ent. "Kukkala" (s. 1988) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on valmistunut yhteiskuntatieteiden maisteriksi tiedotusopista Tampereen yliopistosta vuonna 2013.
Männynväli on työskennellyt muun muassa "Voiman" päätoimittajana, "Kansan Uutisten" toimittajana ja ay-lehdissä. Hän on myös tehnyt Yle Puheelle yhteiskunnallisen radio-ohjelman, jossa käsiteltiin erilaisia talouteen, työelämään, ekologiaan ja eriarvoisuuteen liittyviä kysymyksiä. Häntä on kuvailtu ”teräväksi ja kovaksi yhteiskuntakriitikoksi”. Hän kirjoittaa myös taidekritiikkiä ja esseitä muun muassa "Nuori Voima" -lehteen. Vuoden 2022 alussa Männynväli aloitti ilmaisjakelulehti "Voiman" päätoimittajana.
Vuonna 2016 Männynväli julkaisi yhdessä Pontus Purokurun kanssa kirjoittamansa mediakriittisen tietokirjan "Luokkavallan vahtikoirat". "Groteski"-lehti kirjoitti teoksen olevan kansankielinen ja haastavan ”vallitsevan talouskeskustelun paikoilleen pysähtyneen ja monotonisen tyylin”.
Poliittisilta näkemyksiltään Männynväli on anarkisti.
Megan Delehanty

Megan Catherine Delehanty (s. 24. maaliskuuta 1968) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Hän voitti maailmanmestaruuden samassa luokassa Wienissä 1991.
Hämeenkylä (täsmennyssivu)

Hämeenkylä voi tarkoittaa seuraavia: