Goottimetalli

Goottimetalli ("gothic metal") on musiikkityyli, jossa metallimusiikin raskaus ja raakuus yhdistyvät goottirockin dekadenssiin ja tunnelmallisuuteen. Goottimetallin lähestymistapa eroaa goottirockista usein tosin melodiarakenteista. Goottirockissa yleisesti keskitytään melodisiin kappaleisiin, kun goottimetallissa kappaleet ovat usein vallimaisia ja suurimpia melodioita kantavat laulajat ja kosketinsoittajat.
Alkuperä.
Goottimetalli-nimityksen otti käyttöön rocklehdistö Paradise Lostin "Gothic"-levyn (1991) ilmestymisen jälkeen. Levyllä yhdistyivät death ja doom metalista periytynyt raskaus ja brutaalisuus sekä goottirockista (muun muassa Joy Division, Fields of the Nephilim, The Mission, The Sisters of Mercy) peritty melodisuus ja dramaattinen tunnelma. Ennen Paradise Lostia tätä tyyliä oli jo lähestynyt vähemmälle huomiolle jäänyt ruotsalainen Stillborn "Necrospirituals"-levyllään (1989). Stillborn toimi vaikuttajana niin Paradise Lostille kuin toiselle goottimetallin kulmakivelle Type O Negativellekin. 
Tyylin synnyttäjänä voidaan pitää myös sveitsiläistä Celtic Frostia, joka toi varsinkin "Into the Pandemonium" -levyllään (1987) deathrockin (muun muassa Christian Death) ja goottirockin (muun muassa The Cure) vaikutteita tummasävyiseen, kokeilevaan ja rujoon metallisoundiinsa. Nykyisistä yhtyeistä goottimetallin esimerkkinä käyvät muun muassa portugalilainen Moonspell, norjalainen Gothminister ja suomalainen Tears of Magdalena.
Monien mielestä goottimetalli pitäisi erottaa samoihin aikoihin kehittyneestä tunnelmametallisuuntauksesta (The Gathering, Within Temptation, Lacuna Coil) tai rock metal -yhtyeistä, kuten Entwine, Sentenced ja Charon. Usein myös Nightwishin kaltaisten yhtyeiden (melodista metallia oopperalaululla) yhdistäminen goottimetallityyliin herättää kiistaa. Erimielisyys juontuu suurelta osin tyyleille alkusysäyksen antaneista levyistä ja artisteista. Esimerkiksi Paradise Lostin "Gothic"-levy toimi musiikillisena vaikuttajana sekä goottimetalli- että tunnelmametallityylejä kehittäneille orkestereille.
Tunnusmerkit.
Goottimetallissa yhtistyvät goottirockin dekadenssi, synkkä ja jäinen tunnelmallisuus sekä metallimusiikin raskaus ja raakuus. Goottimetalliyhtyeet yhdistävät saumattomasti doom-metallin ja goottilaisen rockin tai jopa doom- ja death-metallin. Allmusicin mukaan se eroaa perinteisistä heavy metal -yhtyeistä, joilla on goottilaisia vaikutteita kuten Rainbow ja Dio siinä, että goottimetallille tunnusomaista on karmivat sanoitukset, jotka ovat vähintään yhtä tärkeässä roolissa kuin kitarariffit. 
Joillakin yhtyeillä on laulajia on kaksi. Toinen laulajista on nainen, usein puhtaasti laulava ja toinen laulaja on murinalaulua laulava mies. Osilla yhtyeistä on vain yksi laulaja, jonka laulussa on dramaattinen sävy. Tyypillisenä piirteenä voidaan myös pitää sitä, että instrumentointi keskittyy voimakkaasti monimutkaisiin kitarariffeihin, joissa on vaihtelevia tempoja ja vääristynyt ääni sekä modernien kosketinsoittimien käyttöä.
Goottimetalli Suomessa.
Goottimetallista tuli valtavirtaa Euroopassa vuosituhannen vaihteessa. Suomalaisista yhtyeistä suosittuja olivat The 69 Eyes, Entwine, HIM, Lullacry, Poisonblack ja Sentenced.
Vuosituhannen vaihteessa etenkin Suomessa goottimetallin suosio oli suurimmillaan HIM-yhtyeen ratsastaessa tyylisuunnan aallonharjalla. Yhtyeen kansainvälisen suosion johdosta muutkin genren edustajat, esim. To/Die/For, Poisonblack, Reflexion ja For My Pain, alkoivat saada suuremman yleisön huomiota melodramaattisella ja dekadenttisromanttisella musiikillaan. Osa orkestereista on myös luopunut goottilaisista teemoistaan myöhemmillä levyillään.