tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Laadullinen tutkimus (Alasuutari)

Laadullinen tutkimus on yhteiskuntatutkija Pertti Alasuutarin kirja niin sanotusta laadullisesta tutkimusmenetelmästä. Kirjan ensimmäinen painos ilmestyi 1993 ja se on Suomen myydyimpiä yhteiskuntatutkimuksen oppikirjoja. Kirjan uudistettu painos on vuodelta 1999 ja uusin lisäpainos ilmestyi 2007. 
Sisältö.
Alasuutari ei halua esittää kirjassaan ongelmien ratkaisuesimerkkejä ohjeellisina sääntöinä vaan virikkeinä. Tärkeintä tutkimuksessa on luova, johdonmukainen päättely ja perusteleminen.
Jako määrälliseen ja laadulliseen tutkimukseen ei Alasuutarin mielestä ole kovin mielekäs. Menetelmäopissa painotus on siirtynyt yhä enemmän aineiston keruuseen liittyvistä menetelmistä ja ongelmista niiden erittelyyn ja tulkintaan. Alasuutari korostaa, että hän tekee eron laadullisen ja määrällisen tutkimuksen välillä vain havainnollistaakseen laadullisen tutkimuksen erityispiirteitä. Laadullista ja määrällistä erittelyä voidaan hänestä pitää tietyssä mielessä jatkumona. 
Ihmistutkimuksen menetelmät voidaan Alasuutarin mukaan jakaa karkeistettuna pikemminkin koeasetelmiin ja arvoituksen ratkaisemiseen. Englantilaiset tilastotieteilijät kehittivät 1920- ja -30-luvuilla oletusten koettelemisen mallin ja säännöstön, jota sovellettiin yhteiskuntatutkimukseen. Arvoituksen ratkaiseminen johdonmukaisen päättelyn mallina taas esiintyy esimerkiksi rikoskirjallisuudessa. Mitä enemmän arvoitus sisältää johtolankoja, sitä enemmän mahdollisten ratkaisujen joukko supistuu. 
Alasuutarin mielestä laadullisten aineistojen erittelyssä on aina kyse merkityksen käsitteestä ja merkityksellisen toiminnan tutkimuksesta. Tämä seikka kytkee laadullisen tutkimuksen kulttuurintutkimuksen koulukuntaan tai suuntaukseen.
Patrik Borodavkin

Jan-Patrik Borodavkin (s. 24. tammikuuta 1991) on suomalainen näyttelijä. Taustaltaan hän on suomenruotsalais-suomalaisvenäläinen. Hän on esiintynyt televisiosarjassa "Salatut elämät" Jarkko Peltosen ja Isabella Holmin Miro-pojan roolissa vuosina 2008–2010. Borodavkinin viimeinen kohtaus "Salatuissa elämissä" kuvattiin syksyllä 2009, ja hänen roolihahmonsa poistui sarjasta 22. tammikuuta 2010 esitetyssä jaksossa. Borodavkin esiintyi Miro Holmina joulukuussa 2012 julkaistussa "Salattuihin elämiin" perustuvassa elokuvassa "Nightmare – painajainen merellä"., sekä 2014 elokuvan jatko-osassa "Nightmare 2 – Painajainen jatkuu".
Hän on opiskellut Kallion ilmaisutaitopainotteisessa lukiossa Helsingissä. Borodavkin suoritti asepalveluksensa rannikkojääkärinä Uudenmaan Prikaatissa Dragsvikissä.
La Manga del Mar Menor

La Manga del Mar Menor on Murcian alueella Espanjassa sijaitseva 24 kilometriä pitkä maakaistale, joka erottaa Mar Menorin ja Välimeren toisistaan.
Vielä 1500-luvulla Mar Menor oli avoin Välimeren lahti ja nykyinen La Manga joukko pieniä saaria, jotka ovat ajan myötä yhdistyneet merivirtojen siirtämien sedimenttien kautta. Alue sai olla sellaisenaan 1960-luvulle asti, minkä jälkeen se on otettu matkailukäyttöön. Nykyään alue on vahvasti rakennettu lukuun ottamatta aivan pohjoisosaa, joka on säilytetty alkutilassaan luonnonpuistona. Mar Menoria ja Välimerta yhdistävät pienet kanavat.
Lämpimän ilmastonsa ja pitkien rantojensa vuoksi La Manga on erityisesti vesiurheilun harrastajien suosiossa. Lähistöllä sijaitseva urheilu- ja vapaa-aikakeskus La Manga Club puolestaan houkuttelee golfin, tenniksen ja jalkapallon harrastajia.
Hallinnollisesti La Manga on jaettu Cartagenan, San Javierin ja San Pedro del Pinatarin kuntien kesken. Lähin lentoasema on Murcia-San Javier.
Kognitiivinen oppipoikamalli

Kognitiivinen oppipoikamalli on pedagoginen malli, jossa tarkoituksena on oppia asiantuntijoiden käyttämiä ajattelu- ja toimintatapoja. Toiminta muistuttaa vanhan ajan mestarin ja oppipojan yhteistyötä. Kognitiivisessa oppipoikamallissa painotetaan oppimisen ja tiedon toiminnallista, situationaalista ja sosiaalista luonnetta. Oppija havainnoi ja harjoittelee asiantuntijan ohjauksessa. Hän oppii alan ammattilaiselle ominaisen tavan toimia ja ajatella. Oppimisprosessi pyritään muokkaamaan aidoksi toiminnaksi autenttisissa tilanteissa, jolloin opitaan käytännön tietoja ja taitoja. 
Tietojen karttuessa kehittyy myös tapa käyttää tietoa. Oppimisprosessi on vastavuoroinen: esimerkiksi opettaja opettaa strategian tai mallin, jonka jälkeen oppija tekee itse oppimisen kohteena olevan asian. Opettaja ohjaa oppipoikaa muodostamaan oppimista edistäviä kysymyksiä opittavasta asiasta. Hän seuraa ja ohjaa opiskelijaa. Mallia käytetään ammatillisessa koulutuksessa, musiikin opiskelussa, työssäoppimisessa ja henkilöstökoulutuksessa, varsinkin perehdyttämisessä. Oppipoikamallissa mallinnetaan, ohjataan, tuetaan ja reflektoidaan. Kognitiivisessa oppipoikamallissa toiminnan ohjaaminen, tukeminen ja reflektointi vaatii oppimisprosessin jatkuvaa havainnointia. Mallin ideana on asiantuntijoiden hiljaisen tiedon ja kokemuksen näkyväksi tekeminen. 
Ammatin oppiminen on kiinteästi sidoksissa työn sisältöön ja toimintaympäristöön. Opiskelu aidossa ympäristössä edistää tehokkaasti oppimista. Tietojen oppiminen edellyttää, että opiskelijalla on mahdollisuus pureutua työn sisältöön ja ammatilliseen toimintaan, jotta hän voi sisäistää työsuorituksen vaiheet ja harjaantua sujuvaan toimintaan.
Snookerin ammattilaisturnaukset

Snookerin ammattilaiskausi (Main Tour, pääkiertue) alkaa vuosittain loppukesällä ja päättyy seuraavan vuoden keväällä maailmanmestaruusturnaukseen. Kausi koostuu ranking- ja kutsuturnauksista.
Maailmanlistan 16 ensimmäisellä pelaajalla on automaattisesti osallistumisoikeus MM-turnaukseen ja he sijoitetaan 32 parhaan pelaajan kaavioon. Nykyisin suurimpaan osaan turnauksista kaikki pelaajat osallistuvat karsintaturnaukseen, aikaisemmin maailmanlistan 16 parasta sijoitettiin automaattisesti 32 pelaajan pääkaavioon. Ammattilaiskiertueen järjestämisestä vastaa "World Snooker Association", jonka hallinnossa toimii muun muassa huippupelaaja Peter Ebdon.
Perinteisesti ammattilaiskauden on aloittanut World Open -turnaus. Kausi 2005–2006 kuitenkin alkoi kutsuturnauksella Northern Ireland Trophy, joka on kaudesta 2006–2007 lähtien ranking-turnaus. Kausi 2007−2008 aloitettiin elokuussa 2007 Kiinassa Shanghai Masters -turnauksella. Loppuvuodesta pelataan syyskauden lopettava, kauden toiseksi arvostetuin turnaus UK Championship. Muita kauden aikana pelattavia ranking-turnauksia ovat viime vuosina olleet muun muassa Malta Cup, Welsh Open, China Open sekä kauden arvostetuin turnaus, maailmanmestaruusturnaus (World Snooker Championship). 
Kutsuturnauksista arvostetuin on The Masters, joka on koko kauden kolmanneksi arvostetuin turnaus heti maailmanmestaruus- ja UK Championship -turnausten jälkeen. Mastersiin kutsutaan maailmanlistan 16 parasta pelaajaa. Kauden aikana pelataan myös useita muita kutsuturnauksia, joihin huippupelaajat vuosittain osallistuvat. 
Useiden turnauksien nimissä on myös sponsorin nimi mukana. Turnaukset pelataan pääsääntöisesti cup-menetelmällä, joissa ottelun häviäjä putoaa turnauksesta ja voittaja jatkaa. Poikkeuksiakin on, esimerkiksi vuonna 2006 pelattu Grand Prix, jossa alkulohkot pelattiin täyskierroskilpailuna. Tätä turnausmuotoa käytettiin myös kauden 2007−2008 kevätpuoliskolla palatussa Malta Cup -turnauksessa, joka ei tällä kerralla ollut ranking-turnaus.
Ranking-turnausten karsinnat.
Ranking-turnausten karsinnat pelataan yleisemmin snookerakatemiassa ("World Snooker Academy at the English Institute of Sport"). Akatemiassa harjoittelevat monet, ja erityisesti nuoret huippupelaajat. Varsinainen pääturnaus alkaa yleensä vaiheesta, jossa on 32 parasta pelaajaa ja mahdollisesti yksi villi kortti kierros. Poikkeuksena ovat turnaukset, joissa käytetään aluksi lohkomuotoista turnausmuotoa, jolloin pelaajat pelaavat lohkossaan yksinkertaisen sarjan, jonka jälkeen 16 parasta pelaajaa jatkavat perinteisellä cup-menetelmällä. Tällöin pelaajia on pääturnauksen alkuvaiheessa mukana enemmän.
Ligue Professionnelle 1

Ligue Professionnelle 1 (Championnat de la Ligue Professionnelle 1, ) on Tunisian jalkapallosarjojen korkein sarjataso. Kaudesta 2004–2005 lähtien sarjassa on pelannut 14 joukkuetta, mutta sääntöä muutettiin kaudeksi 2011–2012, jolloin joukkueita on 16 kappaletta. Jokainen joukkue kohtaa toisensa kahdesti, vieraissa ja kotona, jolloin otteluita kertyy joukkuetta kohden 28. Kauden päätteeksi sarjan kaksi viimeistä joukkuetta putoaa Ligue Professionnelle 2:een. Historian saatossa menestyksekkäin joukkue on ollut Espérance 30 mestaruudellaan. Toiseksi ja kolmanneksi eniten mestaruuksia ovat voittaneet Club Africain 13 mestaruudella ja Étoile Sahel 10 mestaruudella.
Historia.
Tunisian jalkapallon mestaruudesta pelattiin ensi kerran vuonna 1907, järjestäjänä Tunisian jalkapallosarja ("Ligue Tunisienne de football"). Sarjan ensimmäisiä seuroja olivat tuolloin Racing club of Tunis, Football club of Bizerte ja Sporting of Ferryville sekä kaksi kouluseuraa Carnot College of Tunis ja Sadiki College.
Virallisesti Tunisian mestaruudesta on pelattu vuodesta 1921 lähtien, Ranskan jalkapalloliiton perustettua Tunisian jalkapalloliigan. Tuolloin syntyi seuroja kuten Espérance (1919), Club Africain (1920), ES Sahel (1925), CA Bizertin (1928) ja CS Sfaxien (1928). Nykyistä muotoa on pelattu kaudesta 1957–1958, Tunisian itsenäistymisen jälkeen vuonna 1956.
Max Valier

Max Valier (9. helmikuuta 1895 – 17. toukokuuta 1930) oli itävaltalainen amatöörirakettitutkija ja kirjailija, joka edisti rakettien käyttämistä avaruusaluksissa ja kehitteli rakettikulkuneuvoja Opel-yhtiölle vuosina 1927–1929.
Opinnot ja sota.
Valier syntyi Bolzanon kaupungissa Itävalta-Unkarin eteläosissa Etelä-Tirolissa (nykyisin osa Italiaa). Hän opiskeli vuodesta 1913 lähtien Innsbruckin yliopistossa fysiikkaa, meteorologiaa, tähtitiedettä ja matematiikkaa. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Valier määrättiin palvelukseen Itävalta-Unkarin armeijaan. Sodan aikana Valier haavoittui. Sodan jälkeen hän ei enää palannut opintojensa pariin, mutta kirjoitteli tiedeaiheisia artikkeleita lehtiin.
Rakettitutkimuksen pariin.
Vuonna 1923 Valier innostui Hermann Oberthin kirjasta "Die Rakete zu den Planetenräumen" (Raketti planeettainväliseen avaruuteen). Valier oli mukana perustamassa Saksaan maan ensimmäistä raketti- ja avaruustekniikkayhdistystä nimeltä Verein für Raumschiffahrt, VfR () 
Vuonna 1927 Valier esitti autotehtailija Fritz von Opelille rakettikäyttöisten autojen kehittämistä. Opel oli tuolloin Saksan suurin autonvalmistaja. Von Opel palkkasi Valierin ja seuraavat vuodet Valier keskittyi avaruusrakettien sijasta rakettikäyttöisten Opel RAK -maakulkuneuvojen ja lentokoneiden kehittelyyn. Parissa vuodessa onnistuttiin tekemään maailman ensimmäinen rakettikäyttöinen auto, useita autojen nopeusennätyksiä, maailman ensimmäinen rakettilentokone, maailman ensimmäinen rakettijuna ja raidekulkuneuvojen nopeusennätys. Kehitystyö jatkui hyvin tiiviinä, kunnes vuoden 1929 pörssiromahdus aiheutti Opelin myymisen General Motorsille.
Opel-yhteistyön jälkeen 1930 Valier lennätti Heylandtin kentällä rakettilantokonetta, ja kokeili myöhemmin samana vuonna Valier-Heylandt Rak 7 -nimistä rakettiautoa.
Äkillinen kuolema.
Valier kuoli rakettimoottorikokeessa Berliinissä, kun alkoholikäyttöinen koemoottori räjähti. Valierin rintaan sinkoutui sirpale, ja hän menehtyi välittömästi.
Olivia Thirlby

Olivia Jo Thirlby (s. 6. lokakuuta 1986 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "Juno" (2007), "The Darkest Hour" (2011) ja "Dredd" (2012).
Yksityiselämä.
28. joulukuuta 2014 Thirlby meni naimisiin Jacques Pienaarin kanssa. He tapasivat toisensa "Dredd"-elokuvan kuvauksissa.
Thirlby on biseksuaali.
Herttakuningatar

Herttakuningatar (, myös Punainen kuningatar ()) on kirjailija-matemaatikko Lewis Carrollin luoma hahmo, joka esiintyy kirjassa "Liisan seikkailut ihmemaassa". Hän on ihmemaan tyrannimainen hallitsija ja hänen miehensä Herttakuningas on ihmemaan kuningas. Herttakuningatar kuvataan helposti malttinsa menettävänä ja kuolemantuomioita jakavana henkilönä, jonka yleisin repliikki on ”Pää(t) poikki!” ().
Herttakuningatar pelaa usein krokettia käyttäen flamingoja mailana ja siilejä palloina. Romaanissa Liisan kohdatessa Herttakuningattaren tämä kysyy häneltä kuka korteista makaa maassa ja Liisan oltua kykenemätön vastaamaan kysymykseen koska kaikki kortit näyttivät samoilta, Herttakuningatar turhautui ja määräsi Liisan mestattavaksi, mutta Herttakuningas estää sen sanomalla Liisan olevan vasta lapsi. Romaanin lopussa Herttakuningatar tuomitsee uudelleen Liisan mestattavaksi tämän puolustettua Herttasotilasta, mutta Liisa jälleen onnistui välttämään tuomion.
Disneyn vuoden 1951 "Liisa Ihmemaassa" -elokuvassa Liisa kohtaa Herttakuningattaren, joka välittömästi määrää kolme pelikorttia mestattavaksi heidän maalatessa ruusuja punaisiksi. Liisan myöhemmin kieltäydyttyä vastaamasta Herttakuningattaren esittämään kysymykseen, tämä määräsi Liisan osallistumaan hänen kanssaan krokettipeliin. Peli päättyi kuningattaren kompastuttua Irvikissan tekojen seurauksena, mistä hän syytti Liisaa ja hänen miehensä Herttakuningas ehdotti oikeudenkäyntiä, mihin Herttakuningatar suostui vastahakoisesti. Oikeudenkäynnin aikana Herttakuningas vahingossa löi Herttakuningatarta nuijalla, joka päätyi Liisan käsiin. Herttakuningatar määräsi Liisan mestattavaksi, mutta Liisa syötyään taikasieniä kasvoi jättiläiseksi ja haukkui Herttakuningatarta lihavaksi huonohermoiseksi tyranniksi ja palattuaan normaaliin kokoonsa hän onnistui pakenemaan ihmemaasta Herttakuningatarta ja tämän joukkoja.
Herttakuningatar esiintyi "Olipa kerran" -sarjan ensimmäisellä, toisella ja viidennellä kaudella ja spin off-sarjassa "Once Upon a Time in Wonderland". Herttakuningatar nähtiin myös "Mikin klubi" -sarjassa. Romaanissa "" paljastettiin, että Herttakuningatar on karkotettu tekojensa seurauksena Isle of the Lostille. Herttakuningatar pitää saarella Queen of Hearts’ Salon -nimistä hiussalonkia, jonka vakioasiakkaita Cruella de Vil on.
Haltijakirja

Haltijakirja on Holly Blackin ja Tony DiTerlizzin fantasiakirja vuodelta 2003. Kirja kuuluu Spiderwickin kronikat -sarjaan, ja se on sarjan ensimmäinen osa. Kirja julkaistiin Suomessa vuonna 2004. Kirjan suomensi Ulla Lempinen ja sen julkaisi WSOY. 
Juoni.
Vastaeronnut rouva Grace muuttaa lastensa Jaredin, Simonin, ja Malloryn kanssa Spiderwickin eli Lukkivyöryn kartanoon.
Jared löytää talosta aiemman omistajan Arthur Spiderwickin "Luonto-opas - ihmeellinen maailma ympärillämme" -oppaan. Kirjan kannessa varoitetaan, ettei kirjaa saisi lukea, mutta hän jättää varoituksen huomioitta.
Samalla alkavat oudot tapahtumat, kun peikot ja erilaiset menninkäiset yrittävät saada kirjaa itselleen. 
Aiheesta muualla.
Risingshadow.net: Kirjan tietoja
Dee Hsu

Hsu Hsi-Ti eli Dee Hsu (; s. 14. kesäkuuta 1979) on taiwanilainen laulaja ja televisiojuontaja. Hänet tunnetaan muun muassa ohjelmasta "Kangxi Lai Le", jota hän alkoi vuonna 2004 juontaa yhdessä Kevin Tsain kanssa.
Musiikkialalla Hsu on työskennellyt duossa siskonsa Barbie Hsun kanssa.
Kevin Tsai

Kevin Tsai (; s. 1. maaliskuuta 1962) on taiwanilainen televisiojuontaja. Hänet tunnetaan varsinkin ohjelmasta "Kangxi Lai Le", jota hän alkoi vuonna 2004 juontaa yhdessä Dee Hsun kanssa.
Tsai on myös useita teoksia julkaissut kirjailija.
Walter Dornberger

Walter Dornberger (6. syyskuuta 1895 Gießen, Saksa – 27. kesäkuuta 1980 Baden-Württemberg, Saksa) oli Saksan toisen maailmansodan aikaisen V2-ohjuksen kehitystyötä johtanut tykistön upseeri. Vuonna 1943 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi.
Dornberger osallistui ensimmäiseen maailmansotaan, oli muun muassa ranskalaisten sotavankina ja luki sodan jälkeen konetekniikan diplomi-insinööriksi (valmistui 1930). Hänelle myönnettiin vuonna 1935 tekniikan kunniatohtorin arvo. Vuonna 1930 Dornberger määrättiin tutkimaan sotilaskäyttöön ja massatuotantoon sopivan nestekäyttöisen raketin kehittämistä tykistöön. Keväällä 1932 Dornberger vieraili Saksan avaruuslentoyhdistyksen VfR:n rakettien lennätyspaikalla "Raketenflugplatzissa". Saman vuoden joulukuussa yhdistyksen Dornbergerille lupaama rakettikoe epäonnistui, mutta Dornberger uskoi rakettitutkijoiden tulevaisuudessa onnistuvan kokeissaan. Vuonna 1933 VfR:n toiminta lakkasi, ja monet sen jäsenet kuten Wernher von Braun jatkoivat toimintaansa armeijan rakettitutkimuskeskuksessa Kummersdorfissa. Vuonna 1937 tutkimuspaikka siirrettiin Itämeren rannalle Peenemündeen. Syksyllä 1942 Dornberger koordinoi lentävän pommin V1:n ja ohjusraketti V2:n tuotantoa.
Maaliskuussa 1945 Dornberger, von Braun ja viisi muuta johtavaa saksalaista rakettimiestä pyöräilivät saksalaisten puolelta amerikkalaisten luokse. Tämän jälkeen Dornberger joutui Isossa-Britanniassa pariksi vuodeksi vankilaan, koska hänen johtamansa V-aseita valmistavat tehtaat olivat käyttäneet orjatyövoimaa. Dornberger joutui Yhdysvaltain armeijan Operaatio Paperclipin mukana Yhdysvaltain ilmavoimien töihin. Vuodesta 1950 vuoteen 1965 hän työskenteli Bell Aircraft Corporationilla konsultoiden muun muassa X-20 Dyna-Soarin suunnittelua. Eläkkeelle jäätyään hän muutti takaisin Saksaan.
Joe Cheng

Joe Cheng (; s. 19. kesäkuuta 1982) on taiwanilainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi rooleistaan useissa televisiosarjoissa, joiden joukossa ovat "It Started with a Kiss" ja "They Kiss Again".
Ariel Lin

Ariel Lin (; pinyin: Lín Yīchén; Taiwanin min-kiina: Lîm I-sîn; s. 29. lokakuuta 1982 Taipei, Taiwan) on taiwanilainen näyttelijä ja laulaja.
Ura näyttelijänä.
Linin näyttelijänura alkoi vuonna 2002 televisiosarjassa "True Love 18", jonka jälkeen hän esiintyi muutamassa elokuvassa. Todella suuren suosion hän saavutti kuitenkin vasta esiinnyttyään sarjassa "It Started With a Kiss" (2005–2006), vastanäyttelijänään Joe Cheng. Sarjan käsikirjoitus perustui Kaoru Tadan manga-sarjakuvaan nimeltä "Itazura na Kiss". Suuren yleisömenestyksen vuoksi tarinaa jatkettiin myöhemmin sarjassa "They Kiss Again" (2007–2008).
Vuonna 2008 Lin esiintyi ensimmäistä kertaa manner-Kiinassa tuotetussa sarjassa (Legend of the Condor Heroes). Saman vuoden lokakuussa hän voitti parhaan naisnäyttelijän Golden Bell -palkinnon suorituksestaan televisiosarjassa "They Kiss Again".
Televisiosarjojen "It Started With a Kiss" ja "They Kiss Again" menestyksen myötä Linistä on tullut erittäin tunnettu ja suosittu näyttelijä paitsi Taiwanissa, myös mm. manner-Kiinassa, Hongkongissa, Etelä-Koreassa, Japanissa ja Filippiineillä. Taiwanissa hän on tällä hetkellä yksi ns. idolidraaman (偶像劇, ǒuxiàngjù） suurimmista tähdistä. Taiwanin mediassa Liniin viitataankin varsin usein nimikkeellä "ǒuxiàngjù xiǎotiānhòu" (偶像劇小天后) eli kirjaimellisesti 'idolidraaman pieni taivaallinen keisarinna'.
Ura laulajana.
Toukokuussa 2009 Lin teki Avex-levy-yhtiön kanssa kolmivuotisen levytyssopimuksen, joka käsittää kolme albumia. Hänen ensialbuminsa, "Xìngfú yùjiàn" (幸福遇見), julkaistiin 10. heinäkuuta 2009. Aiemmin Lin on esittänyt kappaleita pääasiassa TV-sarjojensa soundtrackeilla.
Lucindan salaisuus

Lucindan salaisuus on Holly Blackin ja Tony DiTerlizzin kirjoittama fantasiakirja, joka julkaistiin 1. lokakuuta 2003. Kirja on Spiderwickin kronikat -sarjan kolmas osa. Kirja julkaistiin Suomessa heinäkuussa 2004. Kirjan suomensi Ulla Lempinen ja sen julkaisi WSOY.
Juoni.
Lapset haluavat lisää tietoa Haltijakirjasta, jota erikoiset olennot tavoittelevat. Paras – ja ainoa – tietolähde on mielisairaalaan teljetty Arthur Spiderwickin tytär Lucinda. Hän varoittaa lapsia, mutta ottavatko lapset siitä opikseen?
Glenn Stokes

Glenn Stokes (s. 29. elokuuta 1976) on yhdysvaltalainen koripalloilija. 170-senttinen Stokes on pelipaikaltaan takamies. Hän on American Universityn kasvatti. Stokes voitti SM-koriksen pistetilaston kaudella 2003–04 BC Jyväskylän riveissä. Kaudella 2007–2008 hän edusti Korisliigassa UU-Korihaita.
Stokes palasi pelaamaan Suomeen syksyllä 2015, kun hän liittyi 39-vuotiaana I-divisioona A:ssa pelanneeseen HoNsUun. Hän pelasi HoNsUssa 13 ottelua 19,7 pisteen keskiarvolla ja toimi myös joukkueen apuvalmentajana. Tammikuussa 2016 Stokes lähti yllättäen seuraavaa ottelua edeltäneenä yönä Suomesta tehden sopimusrikkomuksen. Hänen uskottiin haluavan siirtyä pelaamaan takaisin Meksikon pääsarjaan. Siirto meksikolaiseen Gigantesiin julkistettiin saman kuukauden aikana.
Haimon

Haimon (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Theban kuninkaan Kreonin ja Eurydiken poika.
Oidipuksen luovuttua Theban kuninkuudesta, hänen poikansa Eteokles ja Polyneikes jakoivat valtaistuimen ja sopivat, että he hallitsisivat vuorovuosin. Ensimmäisen vuoden jälkeen Eteokles kuitenkin kieltäytyi luopumasta vallasta, jolloin Polyneikes hyökkäsi liittolaisineen kaupunkia vastaan. Taistelussa, joka tunnetaan nimellä seitsemän Thebaa vastaan, molemmat pojat saivat surmansa. Theba voitti yhteenoton ja luovutti kuninkuuden jälleen kerran Kreonille, joka palveli nyt sijaishallitsijana Eteokleen pojan Laodamaan puolesta.
Kreon myönsi Eteokleelle täydelliset ja kunnialliset hautajaiset mutta määräsi kuolemanrangaistuksen uhalla jättämään Polyneikeen ruumiin mätänemään taistelukentälle rangaistukseksi petturuudesta. Kuitenkin Antigone, Oidipuksen ja Iokasten tytär, joka oli kihlautunut Haimonin kanssa, uhmasi Kreonia ja hautasi veljensä, ja rangaistukseksi Kreon määräsi hänet suljettavaksi hautaan elävältä. Kreon lopulta leppyi ennustaja Teiresiaan neuvosta, mutta Antigone oli tällä välin jo hirttäytynyt ja Haimon puolestaan tavattuaan kihlattunsa kuolleena heittäytyi surusta miekkaansa. Uutisen kuultuaan myös Kreonin puoliso Eurydike tappoi itsensä miekalla menetettyään molemmat poikansa – Menoikeuksen taistelun alussa ja Haimonin taistelun jälkeen.
Hyginuksen versiossa Antigone jäi kiinni Polyneikeen ruumiin viemisestä samaan hautarovioon Eteokleen ruumiin kanssa, jolloin hänet tuodaan Kreonin eteen. Tämä antoi Antigonen poikansa Haimonin surmattavaksi, mutta Haimon antoi rakkaudesta Antigonen paimenten huostaan ja väitti isälleen surmanneensa tämän. Antigone sai tänä aikana pojan, joka vartuttuaan osallistui Theban kisoihin. Kreon kuitenkin tunnisti hänet spartien jälkeläisten merkistä, jolloin valheesta kiinni jäänyt Haimon tappoi itsensä ja Antigonen.
Apollodoros kertoo Haimonin kohtalosta täysin poikkeavan version. Siinä Haimonin surmaa Thebaa piinannut sfinksi jo ennen kuin Oidipus tietää vastauksen sen esittämään arvoitukseen ja nousee kaupungin kuninkaaksi.
Haimon, Thoaan poika.
Haimon oli myös Thoaan pojan nimi. Hänen poikansa Oksylos johti herakleidit voitokkaasti takaisin Peloponnesokselle ja sai palkkioksi avustaan Eliin.
Laryngoskooppi

Laryngoskooppi eli kurkunpään tähystin on lääketieteellinen instrumentti, jota käytetään intubaatiossa auttamaan näkyvyyden saamisessa kurkunpäähän ja äänihuuliin. Tavallisimmin käytettävässä jäykässä laryngoskoopissa on pariston tai akun sisältävä varsiosa ja siihen kiinnitettävä kieliosa. Kielessä on toisella puolella valonlähteen sisältävä kanava ja toisella puolella ohjainkanava, joka pitää intubaatioputken paikoillaan vietäessä se äänihuulten välistä. 
Kieliä on saatavilla eri kokoisina ja mallisina. Yleisimmät mallit ovat kaareva Macintosh-mallinen kieli ja suora Miller- tai Robertshaw-kieli. Kaarevalla kielellä intuboidessa kielen kärki sijaitsee kurkunkannen etupuolella ja nostaa sen pois intubaatioreitiltä. Suoran kielen kärki työnnetään kurkunkannen takapuolelle, jolloin äänirako ja äänihuulet tulevat näkyviin. Muita malleja ovat muun muassa Magill-, Wisconsin- ja McCoy-tyyppiset kielet. McCoy-kielessä on liikkuva kärki, jonka avulla kurkunkansi voidaan nostaa pois tieltä vaikeissa intubaatioissa.
Historia.
Varhaisen laryngoskoopin edeltäjän, eräänlaisen kurkunkannen tähystimen, kehitti Benjamin Guy Babington vuonna 1829. Espanjalaista musiikin professoria Manuel Garcíaa (1805–1906) pidetään laryngoskopiatoimenpiteen keksijänä, sillä hän pystyi hammaspeilin ja heijastetun auringonvalon avulla ensimmäisenä näkemään oman kurkunpäänsä. Useat henkilöt kehittivät toimenpidettä eteenpäin, mutta kyseisenä aikakautena ei vielä ollut olemassa riittävän hyviä valonlähteitä näkyvyyden saamiseksi äänihuuliin. Varsinaisen laryngoskoopin keksi vuonna 1895 saksalainen Alfred Kirstein. Kyseisessä jäykässä laryngoskoopissa kädensijassa olevan lampun valo ohjautui linssin ja prisman avulla. Instrumenttia kehitti edelleen yhdysvaltalainen Chevalier Jackson. Vuonna 1941 Robert Miller kehitti suoran Miller-tyyppisen laryngoskoopin kielen, ja käyrän Macintosh-tyyppisen kielen keksi englantilainen anestesiologi Robert Reynolds Macintosh vuonna 1943.
Louis Daquin

Louis Daquin (30. toukokuuta 1908 Calais – 2. lokakuuta 1980 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän ohjasi romanialaisen Gheorghe Vitanidiksen kanssa elokuvan "Ciulinii Baraganului" (1957), joka oli ehdolla Kultainen palmu ehdokkaana Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1958.
Daquin oli usissa eri ammateissa ennen hänestä tuli kun vuonna 1932 apulaisohjaaja. Vuonna 1938 hän teki esikoisohjauksensa "Peluri" ("Le Joueur"). Hän liittyi vuonna 1941 Ranskan kommunistisen puolueeseen ja liittyi heti sen jälkeen vastarintaliikkeseen jonka toiminnassa hän oli toisen maailmansodan aikana mukana. Yhtenä Daquinin merkittävimmistä töistä pidetään elokuvaa "Le Point du jour" (1949) joka kertoo hiilikaivosteollisuudessa työskenelevistä ihmisistä joista osa on alaikäisiä. Hänellä oli radikaalien ajatuksiensa takia vaikeuksia saada Ranskassa rahoitusta elokuvilleen 1950-luvulla, ja hän teki vuosikymmenen loppupuolella elokuvia Romaniassa, Itävallassa ja Länsi-Saksassa.
Hämyvälskäri

Hämyvälskäri ("Ctenochaetus tominiensis") on kala.
Koko ja ulkonäkö.
Hämyvälskäri on heimonsa kaloista pienimpiä ja jää noin 12–15 cm:n pituiseksi. Se on pohjaväliltään ruskeansävyinen, nuorena sinisen, keltaisen ja valkoisen kuviollinen. Kalan aikuistuessa sen vartalon väri tasaantuu, pyrstö muuttuu siniseksi ja selkä- ja vatsaevien takakulma muuttuu keltaiseksi. 
Alkuperä.
Hämyvälskäri on kotoisin läntisen Tyynenmeren keskiosista. Aiemmin sen luultiin elävän vain Tominin lahdella.
Käyttäytyminen.
Hämyvälskäriä pidetään sukunsa vaativimpana akvaariohoidokkina.
Se on usein aggressiivinen rauhallisempia kaloja kohtaan.
Ravinto.
Hämyvälskäri syö kasvispitoista sekaruokaa.
Roope Suonio

Roope Samuli Suonio (s. 4. elokuuta 1982 Lahti) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän pelasi Korisliigassa yhteensä 13 kautta pelintekijän sekä heittävän takamiehen pelipaikoilla. Suonio on pituudeltaan 176 cm ja kuului siten Korisliigan lyhimpiin pelaajiin. Suonio on yksi Korisliigan kaikkien aikojen tarkimmista vapaaheittäjistä: hänen Korisliiga-uransa vapaaheittotarkkuus runkosarjan otteluissa ennen paluuta oli 87,1 %.
Suonio valittiin Korisliigan parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi kausina 2007–2008 ja 2008–2009. Hän oli mukana miesten suomenmestaruuden voittaneessa Namika Lahden joukkueessa kaudella 1999–2000. Suonio edusti Korisliigassa kasvattajaseuraansa Namika Lahtea sekä Pussihukkia, Team Componentaa ja Kouvoja.
Suonio joutui lopettamaan koripalloilijan uransa kesken kautta 2012–2013 lonkkavamman vuoksi. Hän teki paluun Korisliigaan marraskuussa 2013.
Tammikuussa 2016 Suonio aloitti Lahti Basketballin täysipäiväisenä toiminnanjohtajana.
Ryvässipuli

Ryvässipuli eli jakosipuli ("Allium cepa" Aggregatum-ryhmä) on ruokasipulin lajikeryhmä. Se on tavallista kepasipulia selvästi pienempi ja lisääntyy jakaantumalla usean sipulin rypääksi. Sen maku ja käyttö muistuttavat salottisipulia, mutta ryvässipuli on lähisukulaistaan salottisipulia voimakkaamman makuinen.
Perinteinen viljelykasvi ryvässipuli on tullut Suomeen Venäjältä. Sitä viljellään paljon myös Virossa.
Saïdan maakunta

Saïdan maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian luoteisosassa. Sen keskus on Saïdan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 6 765,40 neliökilometriä. Asukkaita on 415 400 henkeä (vuonna 2020, arvio).
Saïdan maakunta rajoittuu pohjoisessa Mascaran, idässä Tiaretin, etelässä El Bayadhin ja lännessä Sidi Bel Abbèsin maakuntiin. Luonnonalueita ovat Tellin Atlakseen kuuluvat Daïavuoret pohjoisessa, Saïdajoen laakso keskiosassa, ylätasankojen arot etelässä ja Chott Ech Cherguin suolajärvi maakunnan kaakkoisrajalla. Lähes neljäsosa alueesta on metsää. Vuotuinen sademäärä on 350 millimetriä. Kesät ovat kuumia ja kuivia ja talvet viileitä.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti kuuteen piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 16 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn El Hadjar, El Hassasna, Ouled Brahim, Saïda, Sidi Boubekeur ja Youb.
Maakunnan pääelinkeinot ovat etupäässä vihanneksia tuottava maanviljely, karjanhoito ja metsätalous. Lisäksi on muun muassa elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Saïda on tunnettu kivennäisvesistään. Kaupungissa toimii yliopisto. Matkailukohteita ovat metsät, vesiputoukset ja luolat.
Ponte Vecchio

Ponte Vecchio on keskiaikainen Arno-joen ylittävä silta Firenzessä Italiassa. Se yhdistää Arno-joen rannat kapeimmalta kohdalta. Paikalla on ollut silta roomalaisten ajoista lähtien. Nykyisen sillan suunnittelivat Neri di Fioravante ja Taddeo Gaddi ja se rakennettiin vuosina 1335–1345. Silta on suosittu nähtävyys, koska sillä on molemmin puolin paljon myymälöitä, etenkin kultasepänliikkeitä.
Historia.
Ponte Vecchio, "Vanha silta", on nimensä mukaisesti Firenzen vanhin silta ja ainoa, jota ei räjäytetty toisen maailmansodan aikana. Sillalla työskentelivät alkuaikoina teurastajat, nahkurit ja sepät, mutta hajun ja metelin vuoksi heidät häädettiin vuonna 1593. Tilalle tulivat kultasepät, joita sillalla edelleenkin pitää kauppaansa useita. Keskellä siltaa on myös Firenzen kuuluisimman kultasepän Benvenuto Cellinin (1500–1571) rintakuva.
Katutason yläpuolella kulkee "Vasarin käytävä" ("Corridoio Vasariano"), joka rakennettiin vuonna 1565 Palazzo Vecchion ja Palazzo Pittin välille. Sitä pitkin valtaapitävät Medicit pääsivät kulkemaan paikasta toiseen joutumatta laskeutumaan rahvaan joukkoon. Käytävällä on kuuluisien taiteilijoiden kuten Rembrandtin ja Rubensin omakuvia.
Homer Bailey

 
David Dewitt ”Homer” Bailey, Jr. (s. 3. toukokuuta 1986) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, pelipaikaltaan aloitussyöttäjä. Bailey syntyi La Grangessa, Teksasissa, ja valmistui La Grange High Schoolista vuonna 2004. Cincinnati Reds varasi Baileyn vuoden 2004 varaustilaisuudessa ensimmäisen kierroksen seitsemäntenä varauksena. Bailey teki MLB-debyyttinsä seuran riveissä 8. kesäkuuta 2007. Hänen pelipaitansa numero Cincinnati Redsissä on 34.
Kampus Kustannus

Kampus kustannus on vuonna 1979 perustettu Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunnan julkaisusarjana aloittanut pienkustantamo. Kustannustoiminnan aloittamisen taustalla olivat Jyväskylässä 1970-luvun lopussa vaikuttanut sivistysyliopistoliike sekä yliopiston historian laitoksen kotiseutukirjasarja. Kampus kustannus -nimi otettiin käyttöön vuonna 1996. Kaikkiaan julkaisusarjassa on ilmestynyt noin 80 teosta. Vuoden 2009 loppuun mennessä kustantamo on julkaissut 81 teosta.
Julkaisujen painopisteinä ovat olleet erityisesti yhteiskunta- ja humanistiset tieteet. Kustantamon julkaisemia historian alan tietokirjoja ovat esimerkiksi "Outi Merisalon Manu Scripta: Länsimaisen kirjan historia keskiajalla" (2003) sekä jyväskyläläisten historioitsijoiden koostama "Vanhojen käsialojen lukukirja" (2002). Filosofisiin julkaisuihin kuuluvat muun muassa Pertti Tötön "Pirullinen positivismi" (1997) ja uusintapainos J. E. Salomaan "Filosofian historiasta" (WSOY, 1935/36).
Musta veljeskunta

Musta veljeskunta () on saksalaisen Lisa Tetznerin (1894–1963) kirjoittama lasten- ja nuortenkirja, joka kertoo 1800-luvulla orjakaupan uhreiksi joutuneista sveitsiläispojista. Heidät myydään italialaiseen Milanon kaupunkiin nuohoojamestareiden apulaisiksi eli nokipojiksi. Kovien ja järkyttävien kokemustensa kautta pojat perustavat salaisen veljeskunnan. Heitä yhdistää pettämätön luottamus ja toveruus. Vaarallisen karkumatkan ja seikkailujen jälkeen he pelastautuvat kotimaahansa Sveitsiin ja kotikyläänsä Ticinon kantoniin.
Kirjan on suomentanut Hannes Korpi-Anttila, ja se ilmestyi vuonna 1956 WSOY:n kustantamana. Suomennos oli jaettu kahdeksi niteeksi. Alkuteos ilmestyi vuonna 1941.
Teznerin kirjasta on tehty myös näytelmä "Nokipoika". Sen on näyttämölle dramatisoinut Jonas Cornell ja sen Suomen kantaesitys oli Viialan teatterissa 2002.
National Lacrosse League

National Lacrosse League (NLL) on pohjoisamerikkalainen sisätiloissa pelattavan haavipallon eli sisälacrossen miesten ammattilaissarja. Sarjassa pelaa kolme kanadalaista ja yhdeksän yhdysvaltalaista joukkuetta, jotka on jaettu Itäiseen ja Läntiseen divisioonaan.
National Lacrosse Leagueta pelataan muiden haavipallosarjoista poiketen talvella. Runkosarjassa joukkueet pelaavat 16 ottelua, minkä jälkeen molempien divisioonien neljä parasta joukkuetta pelaavat pudotuspeleissä. Pudotuspeleissä on turnaussysteemi, jossa vain voittaja etenee aina jatkoon. Sarjan mestaruuspalkinto on nimeltään Champion's Cup.
Harri Raitis

Harri Raitis (s. 13. huhtikuuta 1944 Turku) on suomalainen kirjailija, joka asuu Turussa. Hän on ollut vuodesta 1994 lähtien vapaa kirjailija.
Raitis debytoi vuonna 1970 nuortenromaanilla "Hävinnyt hattu". Sen jälkeen häneltä on ilmestynyt romaaneja, varhaisnuorten kirjoja, esseitä ja artikkeleita useissa kirjoissa, näytelmiä ja oopperalibrettoja. Hän on myös toimittanut useita kirjoja. Hän toimi vuosina 1985–1999 Lounais-Suomen Kirjailijat-Sydvästra Finlands Författare ry:n puheenjohtajana. Vuosina 1994-2012 hän toimi valtakunnallisen Runo-Kaarina runokilpailun toimikunnan puheenjohtajana ja vuodesta 1999 Turun Aleksis Kivi -kerhon sihteerinä.
Kirjailijan työnsä ohella Raitis on myös Suomen Viro-yhdistysten liitto ry:n puheenjohtaja. Mikael Agricola -seuran puheenjohtajana hän toimi vuosina 2006–2008. Ansioistaan maakunnallisessa kulttuurityössä hänet on palkittu Varsinais-Suomen liiton Aurora-mitalilla.
Emanuele Sella

Emanuele Sella (s. 9. tammikuuta 1981 Vicenza) on italialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 2004–2015. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2004 ja edusti vuoteen 2008 saakka tallia, joka tunnettiin aiemmin nimellä Ceramica Panaria ja sittemmin CSF Group Navigare.
Kilpaura.
Sella voitti vuoden 2004 Italian ympäriajon 11. etapin irtioton jälkeen. Hän saapui Cesenassa sijainneeseen maaliin 30 sekuntia ennen Cristian Morenia. Italian ympäriajon kokonaiskilpailussa hän oli kahdestoista. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Trofeo Città di Castelfidardo -kilpailun.
Vuonna 2005 Sella voitti Brixia Tour -etappiajon kokonaiskilpailun ja 2 b -etapin. GP Lugano -kilpailussa hän sijoittui kolmanneksi ja Italian ympäriajon kokonaiskilpailussa kymmenenneksi. Seuraavana vuonna Sella oli Coppa Placci -kilpailussa toinen, Giro del Laziossa kolmas ja Italian ympäriajon 12. etapilla kolmas. 
Sella sijoittui vuonna 2007 Giro del Laziossa toiseksi ja Italian ympäriajossa yhdenneksitoista. Lisäksi hän voitti 2 b -etapin Brixia Tourissa. Vuonna 2008 hän voitti viidennen osuuden Settimana Ciclistica Internazionale Coppi-Bartali -kilpailussa. 
Italian ympäriajossa Sella sijoittui seitsemännellä etapilla kolmanneksi. Kilpailun 14. osuudella hän kuului 13 ajajan kärkiryhmään, josta irtautui 55 kilometriä ennen maalia voittaen useita pitkiä nousuja sisältäneen vuorietapin lähes viidellä minuutilla ennen Vasil Kiryjenkaa . Seuraavana päivänä hän voitti kilpailun 15. etapin, joka oli myös vaativa vuorietappi, niin ikään sooloajon jälkeen. Tämän jälkeen Sella oli vielä 16. osuudella, mäkiaika-ajossa, toinen Franco Pellizottin jälkeen sekä voitti vuoristossa ajetun 20. etapin. Sella voitti mäkikilpailun johdettuaan sitä alusta loppuun, kokonaiskilpailussa hän sijoittui kuudenneksi. 
Doping.
5. elokuuta 2008 julkisuuteen tuli tieto, jonka mukaan Sella on antanut 23. heinäkuuta positiivisen dopingnäytteen kilpailun ulkopuolisessa testissä. Sella oli 8. elokuuta Italian olympiakomitean kuultavana tapauksen johdosta ja hän myönsi käyttäneensä EPO-hormonia. Sella tuomittiin doping-rikkomuksesta vuoden kilpailukieltoon normaalin kahden vuoden sijasta, sillä hän teki yhteistyötä viranomaisten kanssa ja myönsi rikkomuksensa. Kilpailukielto alkoi takautuvasti elokuusta 2008.
Paluu.
Sella palasi kilpailuihin Carmiooro-A-Style-joukkueessa kesällä 2009 ja voitti kolmannen etapin Cinturó de l'Empordà -kilpailussa. Hän jatkoi 2010 samassa tallissa, uudelta nimeltään Carmiooro NGC. Hän sijoittui toiseksi GP Kanton Aargau Gippingen -kilpailussa ja kolmanneksi Itävallan ympäriajossa. Viimeisillä ammattilaiskausillaan 2011–2015 hän edusti Androni Giocattoli -joukkuetta. Hän voitti 2011 Settimana Internazionale Coppi e Bartali -ajossa sekä kokonaiskilpailun että kolmannen etapin. Vuonna 2012 hän voitti Coppa Agostonin ja GP Industria &amp; Commercio di Prato -kilpailun.
All My Loving

All My Loving on brittiläisen The Beatles -yhtyeen albumilla "With the Beatles" julkaistu kappale vuodelta 1963. Kappaleen sävelsi ja sanoitti Paul McCartney, vaikkakin sen tekijäksi on yhtyeen tavan mukaisesti merkitty Lennon/McCartney. McCartney kertoo saaneensa laulun sanat päähänsä runona partaa ajaessaan ja sävellystyön hän teki vasta myöhemmin. 
Kappale julkaistiin singlenä vain muutamassa maassa, Pohjoismaat mukaan lukien, ja se nousikin listaykköseksi Suomessa. 
Suomenkieliset sanat lauluun nimellä ”Kaikki rakkauteni” teki Kari Kuuva, ja sen levyttivät ensimmäisinä Eero &amp; Jussi. Oman parodisen versionsa siitä tekivät Teijo Joutsela ja Kullervo Linnan Humppa-Veikot.
Sairaalassa potilaana olleen silminnäkijän mukaan All My Loving soitettiin sairaalan radiosta juuri kun John Lennonin oli kuollut.
Marjut Maristo

Marjut Emilia Maristo (s. 1985) on suomalainen näyttelijä ja teatteripedagogi. Hän on valmistunut Helsingin yliopistosta kasvatustieteen maisteriksi vuonna 2014 ja Taideyliopistosta taiteen maisteriksi vuonna 2017. Maristo on näytellyt sekä teatterissa että elokuvissa ja työskennellyt teatteriopettajana.
Ruth Matso

Ruth Matso (oik. Meriläinen; 7. joulukuuta 1931 Tampere – 1. maaliskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen tanssija ja koreografi, tamperelaisen taidetanssin uranuurtaja. Hän yhdisti koreografioissaan tanssia ja nykymusiikkia.
Yksityiselämä.
Matso syntyi suomenjuutalaiseen perheeseen. Hänen puolisonsa oli säveltäjä Usko Meriläinen. Heidän tyttärensä on näyttelijä Lena Meriläinen ja poikansa tuottaja Ari Meriläinen, joka on kirjailija ja poliitikko Rosa Meriläisen isä.
Matso on haudattu puolisonsa viereen Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Ura.
Matso opiskeli Liisi Hallaksen (1941–1953), Kari Karnakosken ja Elsa Sylvesterssonin balettikouluissa 1953–1954 ja lisäksi hän opiskeli ulkomailla Pariisissa, Zürichissä, Tukholmassa ja Lontoossa tunnettujen taiteilijoiden johdolla.
Matso aloitti tanssijauransa tamperelaisissa teattereissa sekä Svenska Teaternissa Helsingissä, mutta siirtyi sitten koreografiksi ja opettajaksi. Hän toimi Tampereen ylioppilasteatterin liikunnanohjaajana. Hän teki myös musikaali- ja teatterikoreografioita. Hänellä oli oma balettikoulu Tampereella 1957–1982. Koreografina hän käytti usein musiikkina suomalaisten säveltäjien, kuten Erik Bergmanin ja puolisonsa Usko Meriläisen sävellyksiä.
Matsolle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1985.
Mietje Baron

Mietje "Marie” Baron (5. helmikuuta 1908 Rotterdam – 23. heinäkuuta 1948 Rotterdam) oli alankomaalainen uimari ja uimahyppääjä. Hän osallistui urallaan vuosien 1924 ja 1928 kesäolympialaisiin.
Pariisissa 1924 Baron sijoittui kuudenneksi 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Hän osallistui myös 200 metrin rintauinnin alkueriin, jossa hänet hylättiin. 
Neljä vuotta myöhemmin Amsterdamissa Baron voitti olympiahopeaa 200 metrin rintauinnissa. Hän osallistui myös uimahypyissä kymmenen metrin kerroshyppyihin, joissa hän sijoittui neljänneksi.
Jevgeni Korotyškin

Jevgeni Korotyškin (s. 30. huhtikuuta 1983 Moskova) on venäläinen perhosuimari.
Korotyškin sai junioreiden EM-kilpailuissa 2001 pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Barcelonan MM-kilpailuissa 2003 hän sai pronssia 50 metrin perhosuinnissa ja oli kahdeksas 100 metrin perhosuinnissa. Hän ui lisäksi alkuerissä Venäjän 4 × 100 metrin sekauintiviestijoukkueessa, joka sai lopulta hopeaa. Indianapolisin lyhyen radan MM-kilpailuissa 2004 hän ui niin ikään alkuerissä pronssia saaneessa Venäjän sekaviestijoukkueessa. Montrealin MM-kilpailuissa 2005 hän oli viides 100 metrin ja kuudes 50 metrin perhosuinnissa sekä ui alkuerissä hopeaa saaneessa Venäjän sekauintiviestijoukkueessa.
Korotyškin sai Triesten lyhyen radan EM-kilpailuissa 2005 hopeaa 100 metrin perhosuinnissa. Budapestin EM-kilpailuissa 2006 hän ui alkuerissä Venäjän 4 × 100 metrin sekauintijoukkueessa, joka voitti lopulta mestaruuden. Debrecenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2007 hän sai hopeaa 50 ja 100 metrin perhosuinnissa ja oli mukana hopeaa voittaneessa 4 × 50 metrin sekauintiviestin joukkueessa. Vuonna 2008 Korotyškin voitti Eindhovenin pitkän radan EM-kisoista kultaa 100 metrin perhosuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Noin kuukauden kuluttua hän voitti Manchesterin lyhyen radan MM-kisoista kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä ja pronssia 200 metrin perhosuinnissa. Pekingin olympialaisissa hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Venäjän sekauintiviestijoukkueeseen.
Korotyškin sai lyhyen radan EM-kilpailuissa Rijekassa 2008 hopeaa 4 × 50 metrin sekauintiviestissä. Istanbulissa 2009 hän voitti lyhyen radan Euroopan-mestaruuden 100 metrin perhosuinnissa ja 4 × 50 metrin sekauintiviestissä sekä sai pronssia 50 metrin perhosuinnissa. Budapestin EM-kilpailuissa 2010 hän voitti kultaa 100 metrin perhosuinnissa sekä sai hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä ja pronssia 50 metrin perhosuinnissa. Saman vuoden Dubain lyhyen radan MM-kilpailuissa hän sai kultaa 100 metrin perhosuinnissa ajalla 50,23 ja hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Korotyškin sijoittui Shanghain MM-kilpailuissa 2011 kuudenneksi 100 metrin perhosuinnissa. Saman vuoden Szczecinin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sai hopeaa 100 metrin perhosuinnissa ja 4 × 50 metrin sekauintiviestissä. Lontoon olympialaisissa 2012 hän jakoi 100 metrin perhosuinnin hopean Chad le Closin kanssa ajalla 51,44. Saman vuoden lyhyen radan EM-kilpailuissa Chartres'ssa hän sai kultaa 100 metrin perhosuinnissa sekä hopeaa 4 × 50 metrin sekauintiviestissä ja 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä, jonka alkuerissä hän ui.
Korotyškin sijoittui 2013 Barcelonan MM-kilpailuissa 100 metrin perhosuinnissa viidenneksi ja voitti saman lajin lyhyen radan Euroopan-mestaruuden Herningissä ajalla 49,68.
Paletti (maalaustaide)

Paletti (&lt; , 'värilautanen, paletti') on taidemaalarin työväline, jonka pinnalla hän järjestää maalit ja sekoittaa värit. Paletti on tavallisesti puusta, vanerista, metallista, muovista, posliinista, lasista tai pahvista valmistettu tasainen levy, jossa on yleensä aukko peukaloa varten ja jonkinlainen muotoilu kädessä pitämisen helpottamiseksi. Palettia käytetään yleensä ei-juoksevia maaleja, kuten öljy- ja akryylimaaleja järjestettäessä ja sekoittaessa.
Jotta öljymaali ei imeytyisi palettiin, puiset paletit kyllästetään pellavaöljyllä, polyuretaanivernissalla tai selluloosalakalla.
Paletin kanssa voidaan käyttää palettiveistä. Sillä siirretään ja sekoitetaan maalia paletilla sekä raaputetaan paletti puhtaaksi maalaamisen jälkeen. Paletin reunaan voidaan kiinnittää nipistimillä palettikuppeja, joissa säilytetään maalausnestettä, ohennetta tai liuotinta.
Paletiksi kutsutaan palettityövälineen mukaan myös tietyn maalauksen tai kuvan yleistä väriskaalaa.
12 askelta

12 askelta on Yarin studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1999 levymerkillä Pyramid.
Kansikuva on Petri Tolppasen sarjakuva-albumista "Takana".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Yari, ellei toisin mainittu.
Kummalliset unet – Hectorin lauluja

Kummalliset unet – Hectorin lauluja on suomalaisen laulajan Mari Rantasilan cover-albumi. Se julkaistiin 22. lokakuuta 2008. Levy sisältää uusia versioita Hectorin kappaleista. Rantasila suunnitteli levyttävänsä Hectorin lauluja jo vuonna 2006.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 20, ja se pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa.
Markus Staaf

Markus Johan Staaf (s. 17. tammikuuta 1978 Vaasa) on suomalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. 
Staaf aloitti ohjauksen teini-ikäisenä, jolloin hän teki muotinäytöskuvauksia Vaasan Anttilalle. Elokuviin hän siirtyi vuonna 1998, jolloin hän aloitti täyspitkän "Evil's Resurrection" -elokuvan kuvaukset, jotka rahoituksen puutteessa keskeytettiin viikon jälkeen. Seuraavina vuosina tuli "Sipolan teurastaja" (1999), täyspitkä "Epäkuolleet" (2000) sekä "Frankenström" (2001), jonka myynti- ja vuokralevityksen hoitaa Future Film. Vuonna 2003 julkaistiin osittain Future Filmin rahoittama "Bugi Fiction".
Lucius Domitius Ahenobarbus (vuoden 54 eaa. konsuli)

Lucius Domitius Ahenobarbus (kuoli vuonna 48 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. 
Hän vastusti ensimmäisen triumviraatin jäseniä ja erityisesti Julius Caesaria. Ahenobarbus oli vuoden 54 eaa. konsuli ja hän meni naimisiin Marcus Caton siskon Porcian kanssa.
Senaatti nimitti hänet Gallian maaherraksi Caesarin jälkeen vuonna 49 eaa., mutta Caesar pakotti hänet antautumaan Corfiumissa. Caesar armahti Ahenobarbuksen joka liittyi Pompeiuksen joukkoon. Ahenobarbus johti Pompeiuksen armeijan vasenta siipeä Farsaloksen taistelussa, jossa hän menehtyi.
Albert Luoma

Albert Luoma (17. toukokuuta 1856 Oulu – 26. tammikuuta 1913 Turku) oli suomalainen poliitikko ja Turun hovioikeuden asessori ja Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustaja ensimmäisessä eduskunnassa.
Luoman vanhemmat olivat kunnankirjuri Mathias Luoma ja Elisabet Pelkonen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1876, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1881 ja sai varatuomarin arvon 1884. Luoma aloitti uransa 1884 Oulun lääninhallituksen varalääninkamreerina ja oli sen jälkeen Raahen kaupungin pormestarina 1884–1907. Viimeksi hän oli Loimaan tuomiokunnan tuomarina 1907 ja Turun hovioikeuden asessorina 1907–1913.
Luoma oli kansanedustajana 1907–1908 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli jo aiemmin ollut mukana säätyvaltiopäivillä, porvarissäädyssä Raahen edustajana 1904–1905 ja 1905–1906. Luoma oli myös jäsen Turun kaupunginvaltuustossa ja oli mukana kirkolliskokouksessa.
Luoma oli naimisissa 1884–1900 Amanda Maria Snellmanin kanssa. Jäätyään leskeksi hän meni uusiin naimisiin vuonna 1901 Sofia Mathilda Stenmanin kanssa. Luoman poika ensimmäisestä avioliitosta oli Akateemisen kirjakaupan pitkäaikainen johtaja Väinö Luoma (1887–1952).
Aki Hahto

Aki Hahto (s. 18. tammikuuta 1979 Vaasa) on suomalainen muusikko ja näyttelijä. 
Ura.
Hahto valmistui 2004 Lahden Kansanopiston teatterilinjalta. Hahto on näytellyt lukuisissa Vaasan Kaupunginteatterin ja harrastajateattereiden näytelmissä ja musikaaleiss kuten "The Bomb", "Jääkärin morsian" ja "Equus", sekä kotimaisissa elokuvissa kuten "Frankenström" ja "Bugi Fiction". Hahto on myös monipuolinen muusikko; hän laulaa sekä soittaa kitaraa, bassoa ja rumpuja. Hän on ollut mukana lukuisissa yhtyeissä, kuten GKYD, Incendium ja Black Mutant. Hänen veljensä on muusikko Kai Hahto.
Peter Abrahams

Peter Abrahams (19. maaliskuuta 1919 Vrededorp, Etelä-Afrikka – 18. tammikuuta 2017 Saint Andrew, Jamaika) oli Englannissa ja Jamaikalla asunut alun perin eteläafrikkalainen kirjailija ja toimittaja, jonka tunnetuin teos "Mine Boy" (1946) oli ensimmäisiä Etelä-Afrikan apartheid-järjestelmän kansainväliseen tietoisuuteen tuoneita teoksia. Abrahams julkaisi uransa aikana toistakymmentä romaania sekä lukuisia sanoma- ja aikakauslehtiartikkeleita. Abrahams pyrki työssään tuomaan esiin ”ei-valkoista” ja ”ei-länsimaista” näkökulmaa maailmaan.
Abrahams kirjoitti ensimmäiset kertomuksensa 11-vuotiaana. Jo kouluaikanaan hän julkaisi useita tarinoita ja runoja, ja jo vuonna 1938 brittiläinen sanomalehti kirjoitti hänestä artikkelin, jossa häneen viitattiin ”värillisenä poikarunoilijana”. Päätettyään koulunsa hän yritti huonolla menestyksellä saada töitä toimittajana ja päätti lopulta lähteä merille. Hän työskenteli kaksi vuotta merimiehenä ja muutti tämän jälkeen Britanniaan. Uudessa kotimaassaan hän kirjoitti säännöllisesti muun muassa "Daily Worker" -sanomalehteen. Vuonna 1956 Abrahams muutti Jamaikalle, jossa hän toimitti "West Indian Economist" -lehteä ja johti West Indian News -uutisradiota, kunnes keskittyi kirjoittamiseen vuonna 1964. Hänet palkittiin Musgrave Gold Medal -palkinnolla 1994.
Vuonna 1946 julkaistu romaani "Mine Boy" kuvasi maalta kaupunkeihin muuttaneiden mustien huonoja oloja. Abrahamsin myöhemmissä teoksissa käsiteltiin muun muassa roturyhmien välistä rakkautta.