tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Litka

Litka on kohoton ja syötitön onki, jossa voidaan käyttää heitto-ongen vapaa. Litkalla kalastetaan silakoita silloilta, rantapenkereiltä, salmista ja hiekkamontuilta, joissa pohjalla on lähde. Silakka ei pidä kovin matalista vesistä, vaan hyvä syvyys vaihtelee neljästä metristä kahdeksaan metriin. 
Siima.
Litkassa on pääsiima, joka voi olla paksu, halkaisijaltaan jopa 0,30 mm. Pääsiiman pituus voi olla vavan mittainen, noin 170–180 cm. Pääsiimaan voi kiinnittää tasaisin välein 6–8 koukkua noin 2 cm pituisin pääsiimaa ohuemmin siimoin. Litkan uppoamiseksi riittävän syvälle silakan tai silakkaparven ulottuville litkan päähän laitetaan paino, esimerkiksi päärynäpaino, tasapainopilkki tai raskas noin 30-grammainen lusikkauistin. Lusikkauistin tarjoaa sen edun, että jos silakkaparven lähellä on ahvenia tai ahvenkala kuha, voi se tarttua lusikkauistimeen. Mikäli ongintapaikan pohja on epätasainen tai siellä on romua, johon tasapainopilkki jää kiinni, on paras irrottaa sen pohjakoukku. Vavanpuoleiseen päähän voi laittaa paksun siiman edellyttämän suurehkon leikarin, joka mahdollistaa litkan vaihtamisen nopeasti ja samalla estää sen, ettei litkaan pääsiima tulla vahingossa kelanneeksi vavan renkaisiin niin, että koukut tarttuvat tai tarttuessaan vielä vioittuvat.
Koukku.
Suositeltava koukku litkaan on kirkas tai hopeanvärinen. Loppukesällä tai syksyllä silakkaa voidaan onkia kullanvärisellä tai muunvärisellä koukulla. Koukkujen koko voi vaihdella numerosta kaksi numeroon kuusi silakan kokoiselle saaliille.
Väri.
Litkaan voi lisätä kiiltoa esimerkiksi lusikkauistimiin kiinnitettävällä tummalla teipillä, jota voidaan liimata litkan pääsiimaan liimaamalla kaksi noin viiden sentin mittaista suikaletta vastakkain pääsiima välissä. Hopeanväristä välkehtimistä pääsiimaan saa myös vaikka käytöstä poistetuista CD-levyistä leikkaamalla sopivia paloja.
Kalastaminen litkalla.
Leikarin syvyys johtuu kelausnopeudesta. Syvällä oleva silakkaparvi voi nousta ylemmäs saaliin havaittuaan, minkä vuoksi ellei syvällä ole niin keskisyvyydessä voi olla.
Blow Up Your Video

Blow Up Your Video on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1988. Albumia tuottamaan otettiin yhtyeen alkuaikojen albumeiden voimakaksikko Harry Vanda ja George Young, joille yhteistyö Brian Johnsonin kanssa oli ensimmäinen.
Levy jäi Simon Wrightin viimeiseksi AC/DC:n rumpalina.
Kaikki sävellykset ovat Malcolm ja Angus Youngin sekä Brian Johnsonin käsialaa. Sanoitukset albumille kirjoitti Johnson. AC/DC:lle tuttuun kaksimieliseen tyyliin ainakin kolme kappaletta ("Kissin' Dynamite", "Two's Up" ja "Go Zone") käsittelee seksiä. Suurin hitti levyltä oli "Heatseeker". Albumin nimi tulee kappaleen "That's The Way I Wanna Rock N Roll" sanoituksesta.
"Blow Up Your Video" julkaistiin remasteroituna vuonna 2003 osana "AC/DC remasters" -sarjaa.
Venäjän jääpallon mestaruussarja

Venäjän jääpallon mestaruussarja eli Vysšaja liga ("Высшая лига", suom. korkein liiga) on Venäjän jääpallon toiseksi korkein sarjataso. Vuoteen 2011 asti Vysšaja liga-nimitystä käytettiin korkeimmasta sarjatasosta, toiseksi korkeimman sarjatason ollessa Pervaja liga ("Первая лига", suom. Ykkösliiga).
Sarjajärjestelmä.
Sarjan joukkueet on jaettu maantieteellisesti neljään eri lohkoon. Lohkojen 1-2 parasta selviytyvät loppusarjaan, jonka voittaja on liigan mestari. Liigasta on mahdollisuus nousta ylemmälle sarjatasolle. Kakkosjoukkueilla ei nousumahdollisuutta ole.
Super Smash Bros.

Super Smash Bros. HAL Laboratoryn kehittämä ja Nintendon julkaisema tappelupeli. Peli on julkaistu Nintendo 64:lle vuonna .
Pelattavina hahmoina on Nintendon tunnetuimpia pelihahmoja. Pelaajat voivat valita 12 eri hahmosta (neljä salaista), joita ovat muun muassa Mario, Donkey Kong, Link ja Pikachu. Peli oli aikanaan suosittu ja sitä on myyty maailmanlaajuisesti 5,55 miljoonaa kappaletta.
"Super Smash Bros." on sarjan ensimmäinen peli. Sen seuraaja on Super Smash Bros. Melee Nintendo GameCubelle. Wiille on julkaistu Super Smash Bros. Brawl sekä Wii U:lle ja 3DS:lle Super Smash Bros. for Nintendo 3DS &amp; Wii U.
Tarina.
Peli ei sisällä varsinaista tarinaa, mutta pelin alkaessa näytetään, miten ilmassa leijuva käsi (Master Hand) järjestää leluja ja muita esineitä kirjoituspöydälle. Asetelmasta syntyy taistelukenttä ja elottomat lelut muuttuvat Nintendon tutuiksi pelihahmoiksi.
Pelin kulku.
Super Smash Bros. on taistelupeli, jossa pelihahmot kamppailevat ilmassa leijuvalla tasolla. Pelin tarkoitus on pudottaa vastustajat tasolta. Vahingon aiheuttaminen vastustajaan helpottaa tämän lyömistä pidemmälle ja mahdollistaa lopulta vastustajan voittamisen tämän pudotessa pelitason alapuolelle. Taistelijoiden hallinta on helppo oppia, sillä monista taistelupeleistä poiketen kaikki hyökkäykset on mahdollista tehdä parilla napin painalluksella. Peli ei silti ole yksinkertainen, sillä muuttuvat tasot, lisäesineet ja lukuisat erikoistilanteet tuovat peliin runsaasti vaihtelua.
Peliä voi pelata yhdestä neljään pelaajaa kerrallaan. Yksinpelissä pelaaja taistelee kampanjan läpi, jossa tietokone ohjaa vastustajaa tai vastustajia. Yksinpelin läpäiseminen avaa käyttöön uusia pelattavia hahmoja. Moninpelissä pelaaja(t) valitsevat tasolle kahdesta neljään taistelijaa, joista osa voi olla tietokoneen ohjaamia.
Halloumi

Halloumi [halloumi tai hallumi] tai halumi (, lausutaan , Kyproksen murteessa ; ) on kova, Kyprokselta peräisin oleva lumenvalkoinen mintulla maustettu juusto. Perinteisesti sen valmistuksessa on käytetty lampaan- ja vuohenmaidon seosta, mutta markkinoilla on myös juustoja, jotka sisältävät lisäksi lehmänmaitoa.
Historia.
Ensimmäiset maininnat halloumista historiallisissa lähteissä ovat vuodelta 1554, jolloin Florio Bustron kirjoitti Kyproksella olleista vuohista, sekä vuohen ja lampaanmaidon sekoituksesta valmistettavasta juustosta, johon hän viittasi nimellä "calumi". Arkkipiispa Kyprianόs kirjoitti samaan tapaan juustosta vuonna 1778 mainiten myös, että suuria määriä juustoa vietiin ulkomaille.
Valmistus ja piirteet.
Halloumi on valmistettu perinteisesti vuohenmaidon ja lampaanmaidon sekoituksesta. Sekoituksen suhdetta ei ole määritelty tarkasti. Aina maitoja ei sekoiteta, vaan niin vuohenmaitoa kuin lampaanmaitoakin voidaan käyttää halloumin valmistamiseen myös yksinään. Nykyisin maitoon saatetaan lisätä myös lehmänmaitoa, jota ei perinteisesti käytetty. Lehmänmaitoa on lisätty kysynnän kasvaessa, koska lampaan- ja vuohenmaitoa on saatavilla rajallisemmin. Halloumia valmistettaessa siihen lisätään maidon lisäksi juoksutetta, suolaa ja minttua. Minttu mielletään nykyisin olennaiseksi osaksi juuston makua, mutta alun perin sitä lisättiin juustoon ennemminkin sen antibakteerisen vaikutuksen takia. Juustoa kypsytetään vähintään 40 päivää.
Valmis halloumi on väriltään valkoista tai kellertävää. Juustolla ei ole kuorta ja rakenteeltaan se on puolikovaa. Sen makua on kuvailtu miedoksi. Juusto sopii tarjoiltavaksi useilla eri tavoilla, mikä on osaltaan vaikuttanut myös sen menestykseen.
Kyproksella halloumin valmistamisen sääntelystä vastaava taho on Cyprus Organisation for Standardisation eli CYS. Vuonna 2015 Kyproksella tuotettiin 19 000 tonnia halloumijuustoa, jonka valtaosa tai noin 15 000 tonnia päätyi vientiin. Pääasialliset vientikohteet sijaitsevat Euroopassa ja Lähi-idässä. Juuston kysyntä on ollut huomattavassa kasvussa. Kyproksella on pelätty, että tuotanto ei kykene pysymään kasvavan kysynnän perässä. Korkea kysyntä on myös johtanut halloumia jäljittelevien ja halloumina virheellisesti myytävien tuotteiden valmistukseen Kyproksen ulkopuolella.
Halloumi-sana on huhtikuusta 2021 lähtien ollut Euroopan unionin nimisuojan alainen. Vain Kyproksen saarella asianmukaista, perinteistä menetelmää käyttäen valmistettua juustoa voi EU-alueella myydä halloumi-nimellä. Myös Pohjois-Kyproksen turkkilaisessa tasavallassa valmistettua juustoa voidaan siis kutsua halloumiksi EU-alueella, kunhan juusto täyttää EU:n yleiset ruoanvalmistusvaatimukset. Muissa maissa valmistettuja hallouminkaltaisia juustoja myydään esimerkiksi nimellä ”grillijuusto”.
Canaiman kansallispuisto

Canaiman kansallispuisto () on Venezuelan kaakkoisosassa, Bolívarin osavaltiossa Guyanan ja Brasilian rajalla sijaitseva kansallispuisto. Vuonna 1962 perustetun puiston pinta-ala on yli 30 000 km², josta noin 65 prosenttia on vuoristoista Guyanan ylänköä. Tälle ylängölle ovat tyypillisiä tepuit, hiekkakivestä koostuvat jäännösvuoret, joiden runsaasti kosteutta saaville lakitasanteille on kehittynyt endeemistä kasvillisuutta. Ayan Tepuy -vuoren laelta saa vetensä Rio Churun -joki, jossa on maailman korkeis vesiputous, Angelinputous.
Canaiman kansallispuisto on kuulunut Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 1994 lähtien.
Kesäseurat

Kesäseurat ovat lestadiolaisen uusheräyksen vuosittaisen suuret seurat. Ne pidetään kesä-heinäkuun vaihteessa ja paikka vaihtelee vuosittain. Ohjelmassa on seuroja, rukousta, raamattutuokioita, lapsille leikkejä ja nuorille heille suunnattua ohjelmaa.
Pitopaikat:
Maija Lehmusvirta

Maija Lehmusvirta (s. 1969 Vaasa) on MTV3:n uutisankkuri.
Opiskelu ja työura.
Lehmusvirta on opiskellut Helsingin kauppakorkeakoulussa.
Hän oli aluksi Helsingin paikallisradio Radio Ykkösen ja Helsingin Sanomien toimittaja. Vuonna 1996 hän siirtyi MTV3:lle Talousuutisten toimittajaksi. Vuodesta 1999 hän on ollut Seitsemän uutisten ja Kymmenen uutisten uutisankkuri. Helmikuun alusta 1999 huhtikuuhun 2000 hän oli Ripsa Koskinen-Papusen äitiyslomasijainen. Huhtikuusta 2000 Lehmusvirta on ollut vakituinen uutisankkuri Koskinen-Papusen ohella. Lehmusvirta oli itsekin äitiyslomalla vuosina 2001–2002, sillä kerralla samaan aikaan Koskinen-Papusen kanssa, sekä vielä kerran 2003–2004.
Yksityiselämä.
Lehmusvirralla on kaksi tytärtä.
Keijo Leppänen

Keijo Rainer ”Keke” Leppänen (s. 12. maaliskuuta 1960 Virrat) on entinen MTV3:n uutisankkuri, toimittaja sekä kirjailija.
Koulutukseltaan Leppänen on valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta, pääaineenaan poliittinen historia. Hän työskenteli MTV3-televisiokanavalla vuodesta 1993 lähtien. Uutisankkurina hän työskenteli vuodesta 1994.
Aiemmin Leppänen työskenteli varusmiestoimittajana "Ruotuväessä", toimittajana "Aamulehdessä" ja myöhemmin "Ilkassa" (1981–1989) sekä toimitussihteerinä ja uutispäällikkönä "Uudessa Suomessa" (1989–1991). Leppänen on myös kirjoittanut kirjoja, muun muassa Mika Häkkisen elämäkerran "Mika Häkkinen: Mestarin paluu".
Leppänen jäi eläkkeelle syksyllä 2024. Hän ankkuroi viimeisen uutislähetyksen maanantaina 30. syyskuuta 2024.
Yksityiselämä.
Leppänen syntyi Virtain Kurjenkylässä. Leppäsen vaimo on Hanna ja heillä on kolme poikaa. Leppäsen poika Ottoville Leppänen pelaa jääkiekkoa Kiekko-Espoon joukkueessa SM-liigassa. Keijo Leppänen on Perussuomalaisten entisen puheenjohtajan Timo Soinin pikkuserkku.
Leppänen on toiminut Virroilla KesäVirratSoi-musiikkijuhlilla 'Keken kulman' haastattelijana. Leppänen asuu myös kesät Virroilla ja yleisesti korostaa virtolaisuuttaan.
Taishō-kausi

Taishō-kausi (大正時代) oli ajanjakso Japanin historiassa 30. heinäkuuta 1912 – 25. joulukuuta 1926. Vuonna 1912 valtaan nousseen keisarin terveys oli heikko, mikä sai vallan siirtymään oligarkkiselta vanhempien valtiomiesten ryhmältä demokraattisille puolueille ja eduskunnalle (Diet). Sen vuoksi aikakausi muistetaan Japanissa liberaalina "Taishōn demokratian aikakautena"; se erottuu edeltäneestä, kaoottisesta Meiji-kaudesta ja seuranneesta, militarismiin nojanneesta Shōwa-kaudesta.
Stephen Hague

Stephen Hague on musiikkituottaja, joka tunnetaan erityisesti työskentelystään 1980-luvun brittiläisten syntikkapop-yhtyeiden kanssa. 
Haguen ensimmäinen merkittävä tuotantotyö oli Orchestral Manoeuvres in the Darkin "Crush" (1985). 1980-luvulla hän työskenteli New Orderin, Pet Shop Boysin ja Erasuren kanssa tuottaen muun muassa näiden hitit "True Faith", "West End Girls" ja "Chains of Love". Myöhemmin hän on tuottanut muun muassa The Pretendersia, Robert Palmeria ja Ace of Basea.
Alexander Calder

 
Alexander Calder, käytti myös nimeä Sandy Calder (22. heinäkuuta 1898 Lawnton, Pennsylvania – 11. marraskuuta 1976 New York), oli yhdysvaltalainen kuvanveistäjä. 
Hänet tunnetaan "mobilen" eli liikkuvan veistoksen keksijänä. Paitsi mobileja, Calder teki myös muita veistoksia sekä maalauksia, litografioita, seinävaatteita ja muita taidetekstiilejä.
Calder määritteli kuvanveistotaiteen uudestaan tuomalla siihen mukaan liikkeen. Sitä oli aluksi hänen performansseissaan, mekaanisissa Calderin Sirkuksissa ja myöhemmin hänen motorisoiduissa teoksissaan, sekä lopulta riippuvissa teoksissaan, joita hän kutsui sanalla "mobile".
Ura.
Calderin molemmat vanhemmat olivat taiteilijoita. He kannustivat lapsiaan luovuuteen, mutta kehottivat välttämään taidetta ammattina, koska se on raskas ja taloudellisesti epävarma. Niinpä Calder opiskeli koneinsinööriksi valmistuen vuonna 1919 ja teki erilaisia insinöörin töitä, mutta ei viihtynyt niissä. Vuonna 1922 hän pestautui laivalle töihin. Herätessään eräänä aamuna auringonnousun aikaan hän koki syvän taiteellisen elämyksen ja päätti ryhtyä taiteilijaksi.
Hän opiskeli taidetta New Yorkissa, jossa kiinnostui myös sirkuksesta. Valmistuttuaan Calder muutti Pariisiin jatkamaan opintojaan. Siellä hän tutustui eurooppalaisiin avantgarde-taiteilijoihin, joita olivat Joan Miró, Piet Mondrian, Jean Arp ja Marcel Duchamp.
Suomessa.
Kuusi Alexander Calderin teosta oli esillä tammikuussa 1954 Helsingin Taidehallissa olleessa yhdysvaltalaista taidetta esittelevässä taidenäyttelyssä. Niistä kolme "Musta eläin" (1940), "Suuri gong-gong" (1951) ja "Lumituisku Sudburyssa" (1953) olivat mobiileita, yksi "metalli- ja puusommitelma", sekä kaksi teosta, jotka olivat "stabiilia veistostaidetta" näyttelyluettelon mukaan.
Mihály Babits

Mihály Babits (26. marraskuuta 1883 Szekszárd – 4. elokuuta 1941 Budapest) oli unkarilainen runoilija, prosaisti, kääntäjä ja kirjallisuushistorioitsija.
Elämä ja ura.
Babits opiskeli vuosina 1901–1905 Budapestin yliopistossa unkarilaista, ranskalaista ja latinalaista filologiaa. Hän oli erityisen kiinnostunut Schopenhauerin, Nietzschen ja opettajansa László Négyesyn filosofiasta. Opintojensa jälkeen Babits toimi opettajana Szegedissä, Fogarasissa ja vuodesta 1912 lähtien Budapestissä. Hän toimi myös kääntäjänä ja kuului tuohon aikaan Budapestin kirjallisen elämän keskeisiin vaikuttajiin ja oli "Nyugat"-aikakauslehden toimittaja. Hän oli vuodesta 1919 Budapestin yliopiston professori.
Esikoisrunokokoelmassaan "Levelek Irisz koszorujabol" (1909) hän on vielä ranskalaisvaikutteinen esteetikko, mutta ensimmäisen maailmansodan jälkeen tuotantoon tuli yhteiskunnallisia sävyjä.
Babits on tärkeimpiä unkarilaisia kirjallisuuden kääntäjiä. Hän käänsi muun muassa Sofokleen, Goethen, Shakespearen, Wilden ja Baudelairen teoksia. Hänen merkittävin käännöstyönsä oli Danten "Jumalaisen näytelmän" kääntäminen kokonaisuudessaan unkariin.
Babits meni vuonna 1921 naimisiin Ilona Tannerin kanssa, joka myöhemmin julkaisi runoja nimellä Sophie Török. Kaksi vuotta myöhemmin Babits muutti asumaan Esztergomiin. Vuonna 1937 hän sairastui kurkunpään syöpään ja kuoli vuonna 1941. Hänen kuolemaansa päättyi myös Unkarin kirjallisuuden "Nyugat"-kausi.
Suomennetut teokset.
Luettelon lähteet:
Babitsin lyriikkaa on julkaistu seuraavissa kokoelmissa:
Lisäksi Babitsin runojen suomennoksia on ilmestynyt lehdissä.
Piia Pasanen

Piia Pasanen (s. 17. huhtikuuta 1973 Kuopio) on suomalainen toimittaja ja Ylen uutisankkuri. Pasanen toimi aiemmin Urheiluruudun urheilutoimittajana, myöhemmin hänestä tuli Tv-uutisten toimittaja. Pasanen juonsi niin ikään 1990-luvulla Yle TV2:n Poliisi-tv:tä ja 2010-luvulla Tangomarkkinoita. Suomen itsenäisyyspäivänä järjestettäviä Linnan juhlia hän on juontanut 2000- ja 2010-luvuilla.
Pasanen on valmistunut yhteiskuntatieteen maisteriksi Tampereen yliopistosta.
Pasasen aviopuoliso vuodesta 2002 on MTV Uutisten päätoimittaja Tomi Einonen. Pariskunnalla on kaksi lasta.
Pasanen näyttelee toimittajaa vuonna 2020 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "Metsäjätti". Hänellä on myös pieni rooli vuonna 2016 valmistuneessa elokuvassa "Jättiläinen".
Pyromania (albumi)

Pyromania on hard rock -yhtye Def Leppardin kolmas albumi, joka julkaistiin vuonna 1983. Se oli yhtyeen läpimurtoalbumi, jota on pelkästään USA:ssa myyty yli 10 miljoonaa kappaletta. Albumi raivasi tietä ns. "tukkaheville", josta tuli myöhemmin suosittua. Singleistä hiteiksi nousivat "Photograph", "Rock of Ages" ja "Foolin' ". Pyromania on kahteen edelliseen levyyn verrattuna viimeistellymmin tuotettu, vähemmän rosoinen ja on ensimmäinen levy, jolla myöhemmin tutuksi tullut Leppard-soundi on läsnä. 
Levyn nauhoitusten ollessa käynnissä kitaristi Pete Willis sai potkut alkoholinkäyttönsä johdosta. Hänen tilalleen tuli glam-yhtye Girlistä Phil Collen.
Kappaleen ”Rock of Ages” saksalta kuulostava kuuluisa intro "Gunter glieben glauchen globen" on peräisin tuottaja Mutt Langelta, joka oli kyllästynyt toistamaan ”one-two-three-four” kerta toisensa jälkeen. Yhtyettä heitto huvitti ja se päätyi levylle. Lause ei kuitenkaan oikeasti tarkoita saksaksi mitään. Sama intro kuultiin 15 vuotta myöhemmin The Offspring -yhtyeen kappaleessa ”Pretty Fly (for a White Guy)”.
Guyanan ylänkö

Guyanan ylänkö on Etelä-Amerikan pohjoisosissa sijaitseva ylänkö. Brasilian, Guyanan ja Venezuelan rajalla olevan ylängön kallioperä koostuu prekambrisista, Guyanan massiiviin kuuluvista graniiteista sekä niiden päälle kerrostuneista, yli 1 700 miljoonaa vuotta vanhoista hiekkakivistä.
Orinocojoen sivuhaarat virtaavat ylängön läpi ja muodostavat syviä, jyrkkäseinäisiä laaksoja, joiden väliin jää noin 120 tasalakista, hiekkakivestä eroosion kautta muodostunutta jäännösvuorta, tepuita. Näistä korkein on Guyanan ja Venezuelan rajalla oleva Roraima (2 810 m), kun taas suurin on 700 neliökilometrin laajuinen Ayan Tepuy (2 560 m), jonka laelta Angelinputous saa vetensä. 
Vaikka Guyanan ylänkö on pääasiassa trooppisten sademetsien peittämää, kallioperän ravinneköyhyyden vuoksi alue on edelleen hyvin harvaan asuttua ja osin vielä tutkimatonta. Sen sijaan tepuiden eristäytyneet lakitasanteet saavat runsaasti sadetta, ja niillä kasvaa monia endeemisiä kasvilajeja.
Guyanan ylängöltä tunnetaan yli 13 000 putkilokasvilajia, joista noin 40% on endeemisiä.
Mongolian jääpallomaajoukkue

Mongolian jääpallomaajoukkue edustaa Mongoliaa kansainvälisissä jääpallokilpailuissa. Se on eräs uusimmista joukkueista kansainvälisillä jääpallokentillä. Joukkueen oli määrä osallistua jo vuoden 2005 MM-kisoihin Venäjällä, mutta se jäi pois viime hetkillä. MM-kisadebyyttinsä se teki vuoden 2006 Ruotsin kisoissa, missä se sijoittui lopulta B-sarjassa viidenneksi. Kisoissa joukkuetta valmensi ruotsalainen Kent Westberg. 
Aasian talvikisoissa 2011 Mongolian joukkue voitti hopeaa hävittyään loppuottelussa Kazakstanille 16–2.
Luettelo Suomen liikenteen sääntömerkeistä

Artikkelissa on lueteltu sekä nykyisin Suomessa käytössä olevat että aiemmin käytössä olleet sääntömerkit (vuoteen 2020 asti "ohjemerkit").
Kadettilupaus

Kadettilupaus on lupaus, jonka Kadettikoulussa opiskelevat kadetit antavat liittyessään virallisesti kadettikuntaan. Lupauksessa he sitoutuvat upseerikunnan arvomaailmaan. Tämän lisäksi he ovat vannoneet aiemmin varusmiespalveluksessa sotilasvalan ja tulevat myöhemmin vannomaan yleisen virkavalan. Kadettilupauksen antamisen jälkeen kadetti hyväksytään jäseniksi Kadettitoverikuntaan (ent. Kadettioppilaskunta).
Lupauksen teksti on:
"Kadettilipun, sotilaan korkeimpien hyveiden, uskollisuuden ja miehuuden, kunnian ja toveruuden vertauskuvan edessä minä lupaan uhrata työni ja elämäni Isänmaalle. Kadettiaikanani ja sen jälkeen olkoon tunnukseni Suomen vapaus ja kansamme onni. Isien sankarimuisto säilyköön minulle pyhänä, ja sotilaan kunnia olkoon toimintani johtotähti. Ajatuksieni ja tekojeni kannustimet ja tavoitteet olkoot aina ylevät ja jalot. En karta työtä, en taistelua, en kärsimyksiä, en kuolemaa tämän lupauksen lunastamiseksi. Auttakoon Jumala minua olemaan kestävä kunnian tiellä."
Rinat Šamsutov

Rinat Sagitjanovitš Šamsutov (; s. 12. kesäkuuta 1973) on venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Elitserienissä pelaavaa IFK Rättvikiä.
Šamsutov on Alma-Atan Dynamon kasvatti. Kasvattajaseurassaan hän saavutti Neuvostoliiton mestaruuden keväällä 1990 ja Neuvostoliiton hajottua sarjan aikana keväällä pronssia. Pronssikaudella hän oli sarjan maalitekijäkuningas. Hän vietti seurassa talveen 1993–1994 käytyään tosin välissä Uralets Uralskissa eli nykyisessä Akžaiykissä ja siirtyi Ruotsiin IFK Kungälviin. Samaisena talvena hän pelasi ensi kerran Kazakstanin maajoukkueessa ja edusti vuoden 1995 MM-kisoissa Kazakstania, joka osallistui silloin ensimmäisen kerran MM-kisoihin.
Kungälvistä Šamsutov siirtyi kaudeksi 1996–1997 Katrineholms SK:iin. Samana talvena hän myös siirtyi edustamaan maajoukkuetasolla Venäjää. Kauden 1997–1998 hän vietti Sandvikens AIK:ssa, mistä palasi kuitenkin seuraavaksi kaudeksi takaisin Katrineholmiin. Siellä hän pelasi aina kauteen 2001–2002 saakka. Kaksi seuraavaa kautta eli 2002–2003 ja 2003–2004 hän pelasi Västerås SK:ssa ennen siirtymistään kaudeksi 2004–2005 Arkangelin Vodnikiin, missä hän voitti Venäjän mestaruuden, ja siirtyi sieltä seuraavaksi kaudeksi monien muiden Venäjän parhaiden pelaajien mukana Moskovan Dynamoon, missä on voittanut kuusi mestaruutta vuosina 2005–2013 .
Venäjän maajoukkueessa Šamsutov edusti kaudella 1996 ja oli mukana Venäjän MM-joukkueessa vuoden 1997 kisoissa. Sen jälkeen hän on saavuttanut kolme MM-kultaa ja kolme MM-hopeaa vuosina 1997–2010.
Saavutukset.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Henkilökohtaisesti.
Todistajan vakuutus

Todistajan vakuutus on Suomessa totuusvakuutus, jonka oikeudessa todistajana kuultavana oleva henkilö antaa. Vakuutuksen rikkonutta voidaan rangaista rikoslain mukaisesti. Vakuudesta kieltäytynyttä voidaan pitää painostusvankeudessa enintään kuusi kuukautta, minkä jälkeen häntä voidaan rangaista todistajan niskoittelusta. Ennen vuoden 2016 alkua todistaja saattoi valita vakuuttavansa joko todistajanvalan tai todistajan vakuutuksen väliltä. Ero valan ja vakuutuksen välillä on, että valassa todistaja vannoi "Jumalan kautta" kun taas nykyään käytössä olevassa vakuutuksessa vannotaan neutraalimmin todistajan "omantunnon kautta".
Todistajan vakuutuksen kaava.
Todistajan vakuutuksen kaava on: "Minä N. N. lupaan ja vakuutan kunniani ja omantuntoni kautta, että minä todistan ja kerron kaiken totuuden tässä asiassa siitä mitään salaamatta tai siihen mitään lisäämättä taikka sitä muuttamatta." 
Aiemmin käytössä ollut todistajanvala kuului seuraavasti: ”Minä N. N. lupaan ja vannon kaikkivaltiaan ja kaikkitietävän Jumalan kautta, että minä todistan ja kerron kaiken totuuden tässä asiassa siitä mitään salaamatta tai siihen mitään lisäämättä taikka sitä muuttamatta.”
Lain mukaan seuraavat eivät anna vakuutusta: alle 15-vuotiaat, henkilö joka on mielenterveydellisistä syistä kyvytön ymmärtämään vakuuden merkitystä, asianomistaja joka ei vaadi rangaistusta, samasta teosta syytetty jolla on välitön yhteys käsiteltävään syytökseen tai joka on saanut tästä tuomion aiemmin sekä nimetön todistaja.
Totuusvakuutus.
Asianosaista, joka ei ole syytetty, voidaan kuulustella totuusvakuutuksen nojalla. Tällaisen vakuutuksen kaava on:
"Minä N. N. lupaan ja vakuutan kunnian ja omantuntoni kautta, että minä lausumassani kerron kaiken totuuden tässä asiassa siitä mitään salaamatta tai siihen mitään lisäämättä taikka sitä muuttamatta."
Asiantuntijan vakuutus.
Oikeudessa asiantuntijana kuultava henkilö antaa asiantuntijan vakuutuksen: "Minä N. N. lupaan ja vakuutan kunniani ja omantuntoni kautta, että minä todistan ja kerron kaiken totuuden tässä asiassa siitä mitään salaamatta tai siihen mitään lisäämättä taikka sitä muuttamatta."
Fabio Liverani

Fabio Liverani (s. 29. huhtikuuta 1976 Rooma, Italia) on entinen italialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura.
Liverani on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 73 kilogrammaa. Hänen äitinsä on somali ja isä italialainen. Ammattilaisdebyyttinsä hän teki kaudella 1997/1997 tuolloin Serie C2:ssa pelanneessa Viterbesessä. Lopullisen läpimurtonsa hän teki kaudella 2000/2001 Perugiassa ja pelasi myös pian Italian maajoukkueessa. SS Lazion riveissä hän on voittanut Italian Cupin vuonna 2004.
SS Laziossa pelillisesti hänen paras kautensa oli 2005/2006, jolloin hän muodosti Ousmane Dabon kanssa Lazion keskikentällä yhden Serie A:n parhaista pareista. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi ilmaisella siirrolla Fiorentinaan, jossa hän pelasi seuraavat kaksi kautta auttaen joukkueen sijoittumaan kauden 2007/2008 päätteeksi neljänneksi Serie A:ssa.
Toukokuussa 2008 hän teki kolmen vuoden sopimuksen Palermon kanssa. Palermossa hänet valittiin joukkueen kapteeniksi ja hän oli joukkueen keskikentän kantavia voimia seuraavat kolme kautta.
Elokuun 30.päivä vuonna 2011 hän teki kahdenvuoden sopimuksen sveitsiläisjoukkue Luganon kanssa. Hän ei pelannut seurassa otteluakaan ja purki sopimuksensa marraskuussa 2011, johon hän päätti myös pelaajauransa. Tämän jälkeen hän hyväksyi Genoan tarjouksen juniorivalmentajan paikasta ja allekirjoitti sopimuksen 15.11.2011.
Kesäkuussa 2013 Liveranista tuli Genoan edustusjoukkueen päävalmentaja. Kausi 2013/14 alkoi joukkueelta kehnosti ja Liverani sai potkut jo syyskuussa 2013.
Denis In-Fa-Lin

Denis In-Fa-Lin (s. 21. helmikuuta 1979) on kazakstanilainen jääpalloilija, pelipaikaltaan keskikenttämies. Hän edusti vuosina 2006–2012 ruotsalaista Finspångs AIK:ta ja sen jälkeen IF Stjärnania. Stjärnanissa hän toimi pelaaja-valmentajana.
In-Fa-Lin on Uralski Trubnikin kasvatti ja pelasi seurassa vuodet 1996–2000. Ruotsiin hän siirtyi aluksi Målilla GoIF Bandyyn ja sieltä Vetlanda BK:iin. Kauden 2004–2005 hän pelasi IFK Motalassa ennen siirtymistään Finspångsiin ja edelleen IF Stjärnanin riveihin. Vuodesta 2015 In-Fa-Lin on edustanut IF Tjustia. Hän lukeutuu myös Kazakstanin maajoukkueen vakiomiehistöön. Hänellä on Kazakstanin riveissä voitettu MM-pronssi Kazanin MM-kisoista 2005.
Denis In-Fa-Linin isä Sergei In-Fa-Lin on myös menestynyt jääpalloilija.
Sergei In-Fa-Lin

Sergei "Sigge" Vladmirovitš In-Fa-Lin (s. 3. kesäkuuta 1966, Nižni Tagil, Sverdlovskin alue) on venäläinen jääpallon pelaaja, pelipaikaltaan keskikenttämies, sekä valmentaja. Hän on pelannut viime vuodet Ruotsissa Vetlanda BK:n joukkueessa. Valmentajana hän työskennellyt Ruotsissa ja Venäjällä sekä Latvian ja Kazakstanin maajoukkueiden MM-kisojen päävalmentajana.
In-Fa-Lin aloitti uransa kaudella 1983/1984 Uralski Trubnikissa, mistä hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi SKA Sverdlovskiin ja pelasi joukkueessa aina vuoteen 1993 saakka. Sverdlovskissa, joka nykyään tunnetaan nimellä Jekaterinburg, hän voitti vuonna 1990 Neuvostoliiton mestaruuspronssia ja 1992 IVYn mestaruushopeaa. 
Kaudella 1993 Sergei In-Fa-Lin siirtyi Ruotsiin. Hänen ensimmäinen ruotsalaisseuransa oli Nässjö IF ja heti seuraavana kautena IFK Motala, missä vietti kahden kauden ajan. Hän pelasi MM-hopeaa saavuttaneessa Venäjän jääpallomaajoukkueessa Ruotsin MM-turnauksessa. Hän pelasi Neuvostoliiton ja Venäjän maajoukkueissa yhteensä 17 ottelua. Kauden 1998/1999 hän pelasi Stångebrossa ja kauden 2000 Edsbyns IF:ssä, minkä jälkeen siirtyi seuraansa pääsarjajoukkue Vetlanda BK:hon, jossa hän pelaamisen lisäksi aloitti kaudella 2004 pelaavana apuvalmentajana. Tämä rooli säilyi vielä hänen siirryttyään IF Stjärnanin riveihin syksyllä 2010.
Sergei In-Fa-Lin pelaajauraa kesti 44-vuotiaaksi asti aina kevääseen 2010, jonka jälkeen hän siirtyi valmennustehtäviin. Hän toimi sen jälkeen Vetlanda BK:n organsiaatiossa ja Sandviken AIK:ssa sekä Ruotsin nuorten maajoukkueissa valmentajana. Lisäksi hän toimi ensin vuosien 2014, 2015, 2016 ja 2017 MM-kisoissa Latvian maajoukkueen päävalmentaja sekä sen jälkeen vuosien 2018 ja 2019 MM-kisoissa Kazakstanin maajoukkueen päävalmentajana. Vuonna 2019 hänestä tuli Elitserieniin nousseen Åby/Tjureda IF:n päävalmentaja.
Sergei In-Fa-Linin isoisä oli Koreasta Venäjälle muuttanut siirtolainen. Sergein poika Denis In-Fa-Lin on myös huipputason jääpalloilija, joka on pelannut Kazakstanin maajoukkueessa.
Saavutukset.
Seurajoukkueissa
HK Jenisei Krasnojarsk

Jenisei () on venäläinen jääpalloseura Krasnojarskista. Se pelaa Venäjän jääpallon superliigassa. Jenisei oli yksi Neuvostoliiton menestyneimpiä jääpalloseuroja. 1980-luku oli Jenisein kulta-aikaa, se voitti vuosina 1980-1991 Neuvostoliiton mestaruuden 11 kertaa, vuonna 1990 se oli hopealla. Maailmancupin seura voitti 1980-luvulla kahdesti. Neuvostoliiton hajottua menestystä ei tullut enää entiseen tahtiin. 1990-luvun lopulla seura kuitenkin palasi maan huipulle.
Saavutukset.
Saavutuksia Neuvostoliiton mestaruussarjassa:
Saavutuksia Venäjän mestaruussarjassa:
4 Jääpallon maailmancupin voittoa: 1982, 1984, 2011, 2015
Mihail Leštšinski

Mihail Mihailovitš Leštšinski (, 19. toukokuuta 1958 – 7. toukokuuta 2006) oli venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Leštšinski aloitti jääpallon peluun krasnojarskilaisessa junioriseurassa "Brigatinassa". Koko aikuisiän uransa hän pelasi Krasnojarskin Jenisein joukkueessa, missä hän debytoi vuonna 1976. Hän pelasi joukkueessa kaikkiaan 15 vuoden ajan, ja tuolle ajalle ajoittuivat myös seuran historian menestyksekkäimmät vuodet: vuonna 1978 pronssia ja vuosina 1980–1991 kaikkiaan 11 Neuvostoliiton mestaruutta sekä yksi hopea, Neuvostoliiton cupin voitto 1984 ja maailmancupin voitto 1982 ja 1984.
Leštšinski kuoli auto-onnettomuudessa 47-vuotiaana 7. toukokuuta 2006.
Sergei Lomanov (1957)

Sergei Lomanov (s. 22. toukokuuta 1957) on venäläinen entinen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Nykyään hän toimii valmennustehtävissä.
Lomanov pelasi suurimman osan urastaan Jenisei Krasnojarskissa. Hän aloitti joukkueessa kaudella 1973/1974 ja voitti kaikkiaan 10 kertaa Neuvostoliiton mestaruuden, kerran pronssia, kerran Neuvostoliiton cupin ja kahdesti maailmancupin. Koko 1980-luvun vuodet hän lukeutui myös Neuvostoliiton maajoukkueen vakiopelaajiin ja voitti joukkueessa kolme maailmanmestaruutta, kaksi MM-hopeaa ja yhden -pronssin. Kaudeksi 1980/1990 hän siirtyi Ruotsiin Sirius BK:hon, missä pelasi aina vuoteen 1995 saakka. Lomanov palasi vielä peliuransa viimeiseksi kaudeksi 1995/1996 Jeniseihin ennen kuin siirtyi seuran valmentajaksi. Hän toimi seuran valmentajana aina vuoteen 2005 saakka. Tuona aikana joukkue voitti kerran Venäjän mestaruuden ja sijoittui neljästi hopealle. 2006 Ruotsin MM-kisoissa hän valmensi yhdessä Vladimir Jankon kanssa Venäjän maajoukkueen maailmanmestaruuteen. Kaudella 2006/2007 hän valmentaa Moskovan Dynamoa. 
Sergei Lomanovin poika Sergei Lomanov junior (s. 1980) on myös menestynyt jääpalloilija.
Luettelo Sumerin kuninkaista

Muinaisen Sumerin kuningasluettelo on
hellenistisellä ajalla eläneen Berossuksen julkaisema 300-luvulla eaa. Varhaisille sumerilaisille kuninkaille annetaan mahdottoman pitkiä hallitusaikoja, ja muutenkin luettelo on epätäydellinen.
Ensimmäinen Sumerin kuningas, josta on löydetty muita todisteita, on Enmebaragesi, Kišin kuningas, joka valloitti Elamin ja jolta Dumuzid, Gilgamešin edeltäjä, kaappasi vallan.
Kuningasluettelo.
Sumerilainen kuningasluettelo, jossain määrin 
muokattuna ja kommentoituna. Se alkaa Sumerin varhaisdynastisen kauden kuninkaista.
Varhaisdynastinen I.
Vedenpaisumusta edeltäneet kuninkaat hallitsivat luettelon mukaan pitkiä aikoja, "sarien" (60×60=3600 vuotta) ja "nerien" (60×10=600 vuotta) kerrannaisia.
"Kun kuninkuus tuli alas taivaasta, Alulim tuli kuninkaaksi Eridussa halliten 28800 vuotta"
Varhaisdynastinen II.
n. 2600- eaa. monia samanlaisia muissa lähteissä mainittuja hallitsijoita ei ole luettelossa.
"Kun tulva oli pyyhkinyt maan yli, kuninkuus laskeutui Kišiin."
Urin ensimmäinen dynastia.
n. 2500 eaa. -2400 eaa.
Varhaisdynastinen III.
Lagašin 1.dynastiaa ei mainita tässä kuningasluettelossa, vaikka se on hyvin tunnettu temppelien perustamiskirjoituksista.
Akkad.
 
Urin kolmas dynastia.
Isinin dynastia.
11 kaupunkia ja 134 kuningasta, jotka hallitsivat yhdessä yli 28 876 vuotta.
Vihtori ja Klaara

Vihtori ja Klaara ("Bringing Up Father") on George McManusin luoma yhdysvaltalainen sanomalehtisarjakuva, joka ilmestyi 12. tammikuuta 1913 – 28. toukokuuta 2000. Sitä kutsuttiin yleisesti nimellä "Jiggs and Maggie" kahden päähenkilön mukaan.
Hahmot.
Sarjakuva kertoo äkkirikastuneesta irlantilaissiirtolaisesta Vihtorista ("Jiggs"), joka sosiaalisesta arvonnousustaan huolimatta haluaa viettää aikaa Topi Tuiterin ravintolassa vanhojen kamujensa kanssa vaimonsa Klaaran ("Maggie") harmiksi. Erityisesti Vihtori pitää lammaskaalista, jota Klaara inhoaa. Klaara puolestaan on halukas hienosteluun ja siksi aina raahaamassa Vihtoria mukanaan oopperaan, jota mies inhoaa. Oopperalippujen säilytyksestä tai hävittämisestä tulee lopulta absurdeja mittoja saavuttava keskinäinen sota. Klaara yrittää epätoivoisesti estää Vihtoria livistämästä ravintolaan muun muassa lukitsemalla ovet riippulukoilla tai telkeämällä miehensä vaatteet lukolliseen kaappiin, mutta Vihtori keksii ovelia pakokeinoja, kuten lukonavauksen opiskelu kahlekuninkaan muistelmista tai varavaatteiden piilottaminen etukäteen takapihalle. 
Sarjakuvan historia, piirrostyyli ja yhdysvaltalaiset elokuvasovitukset.
McManus sai innoituksen "Vihtoriin ja Klaaraan" William Gillin musikaalista "The Rising Generation", jonka hän oli nähnyt poikana St. Louisin Grand Opera Housessa 1800-luvun lopulla.
Sarjakuva oli heti suuri menestys. McManusin selkeä viiva ja kyky rakentaa vaikuttavia, usein perspektiivillä leikitteleviä ruutusommitelmia teki tästä sarjakuvasta hyvin vaikuttavan varsinkin isoilla sunnuntaisivuilla. McManus on vaikuttanut myös eurooppalaisiin ligne claire -tyylisuunnan edustajiin.
Pathé Film Exchange teki vuosina 1916–1918 animaatiosarjan "Vihtorista ja Klaarasta". Hahmot esiintyivät myös mykkäelokuvissa, joissa Vihtoria näytteli J. Farrell MacDonald ja Klaaraa Polly Moran. Vuosina 1946–1950 tehtiin uusi, Joe Yulen ja Renie Rianon tähdittämä elokuvasarja.
McManus kuoli vuonna 1954. Hänen pitkäaikaisen apulaisensa Zeke Zekleyn odotettiin jatkavan "Vihtorin ja Klaaran" piirtämistä, mutta King Features Syndicate valitsikin McManusin tilalle Vernon Greenen. Greenen kuoltua 1965 tilalle tuli Hal Campagna. Vuonna 1980 sarjaa alkoi piirtää Frank Johnson.
Sarjakuva Suomessa ja suomalaiset elokuvasovitukset.
Suomessa "Vihtoria ja Klaaraa" julkaisi "Uusi Suomi" kesäkuusta 1929 lehden viimeiseen numeroon 29. marraskuuta 1991 saakka. Myös "Seura"-lehti julkaisi sarjaa 1980-luvun alussa.
Tatu Pekkarinen kirjoitti sarjan hahmoista kaksi näytelmää, "Klaara ja hänen Vihtorinsa" (1931) sekä "Vihtorin harha-askel" (1934). Vuonna 1939 valmistui kaksikin suomalaista elokuvaa, joissa Vihtoria näytteli Eino Jurkka: Teuvo Tulion ohjaama ja suoraan itse sarjakuvaan perustuva "Vihtori ja Klaara" (Klaarana Verna Piponius) sekä Nyrki Tapiovaaran ohjaama Pekkarisen ensimmäisen näytelmän elokuvasovitus "Kaksi Vihtoria" (Klaarana Annie Mörk). Vuonna 1940 valmistui vielä Pekkarisen toiseen näytelmään perustuva ja Eino Jurkan itsensä ohjaama "Herra johtajan ”harha-askel”", jossa päähahmojen nimet on tosin muutettu Aukustiksi ja Amaliaksi (näyttelijöinä Jurkka ja Eine Laine).
Everybody Knows This Is Nowhere

Everybody Knows This Is Nowhere on kanadalaisen muusikon Neil Youngin toinen sooloalbumi. Se oli hänen ensimmäinen albuminsa Crazy Horse -yhtyeen kanssa. Albumi sisältää klassikoiksi muodostuneet kappaleet "Cinnamon Girl", "Down by the River" ja "Cowgirl in the Sand".
Kappalelista.
Kappaleet:
Eurooppa-päivä

 
Eurooppa-päivää vietetään Euroopassa 9. toukokuuta Schuman-julistuksen kunniaksi. Robert Schuman esitti 9. toukokuuta 1950 ehdotuksensa yhtenäisen Euroopan luomisesta välttämättömänä rauhanomaisten suhteiden ylläpitämiseksi, sisältäen aloitteen hiili- ja teräsyhteisön perustamisesta. 
Tätä ehdotusta, joka tunnetaan nimellä Schumanin julistus pidetään Euroopan unionin perustamisen ensimmäisenä askeleena.
Nykyään toukokuun 9. päivästä on tehty Euroopan unionin symboli (Eurooppa-päivä), joka yhdessä yhteisen valuutan (euro), lipun ja kansallishymnin kanssa identifioi Euroopan unionin poliittisena toimijana. Eurooppa-päivä on tarkoitettu unionin kansoja ja kansalaisia yhdistävien juhlallisuuksien päiväksi.
Eurooppa-päivän tapahtumia Suomessa järjestää kansalaisjärjestö Eurooppalainen Suomi yhteistyössä Euroopan komission Suomen-edustuston, Euroopan parlamentin Suomen-toimiston, Suomen ulkoministeriön ja Eurooppanuorten kanssa. Vuonna 2019 Eurooppa-päivän kansanjuhla järjestettiin Helsingissä, Kampin Narinkkatorilla, johon osallistui yli neljätuhatta ihmistä. Ohjelmaan kuului kulttuuriesityksiä, paneelikeskusteluja ja paljon tekemistä koko perheelle. Euroopan unionin eri instituutiot ovat myös perinteisesti juhlistaneet päivää avoimilla ovilla.
Vuonna 2023 Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi allekirjoitti määräyksen, jonka nojalla 9. toukokuuta maassa juhlitaan Eurooppa-päivää eikä voitonpäivää, joka siirrettiin 8. toukokuulle. Taustalla oli halu ottaa etäisyyttä maan neuvostoaikaisesta historiasta.
Holoseenin ajanlasku

Holoseenin ajanlasku on kalenteriuudistusehdotus, joka mahdollistaa holoseenin aikana tapahtuneiden tapahtumien esittämisen yhtenäisellä, kasvavalla aikajanalla. Ajatus on lähtöisin geologeilta, ja paleontologi Cesare Emiliani toi sen julkisuuteen vuonna 1993. Kalenterin alkupiste on asetettu vuoteen 10 000 eaa. kristillistä ajanlaskua, jolloin holoseeni ja neoliittinen vallankumous suurin piirtein alkoivat. Vuosien pituudet lasketaan kuten gregoriaanisessa kalenterissa. Yhtenä tavoitteena oli saada aikaan uskonnollisesti neutraali kalenteri, joka muuttaa laajalti käytössä olevia kalentereja mahdollisimman vähän. Nykyiset vuosiluvut muutetaan holoseenin ajanlaskuun lisäämällä niihin 10 000, eli vuodesta 2026 tulee vuosi 12026. Vuodet eaa. muutetaan holoseenin ajanlaskuun vähentämällä ne 10 001:stä.
Vuosi 0 holoseenin ajanlaskussa merkitsee jääkauden muodollista loppumisvuotta, ja ihmisen interglasiaalisen historian alkua. Se yhdistää suurta määrää muutoksia ja tapahtumia.
Pauliina

Pauliina on suomalainen naisen etunimi. Monissa kielissä vastaava nimi esiintyy muodossa "Paulina". Nimi tulee latinan kielen sanasta Paulinus, joka tarkoittaa pientä tai vähäistä.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 33 134 henkilöä on saanut etunimekseen Pauliina. Eniten Pauliinoita syntyi vuosina 1980–1999 eli yli 17 000 henkilöä. Muodossa Paulina nimi on annettu Suomessa 2 396 henkilölle.
Pauliinan nimipäivä on suomalaisessa almanakassa 22. kesäkuuta, samoin Paulinan nimipäivä suomenruotsalaisessa almanakassa.
Multa

Multa on kasvien kasvualustaksi sopivaa kivennäismaan ja humuksen seosta. Multa vaihtelee käyttötarkoituksen mukaan koostumukseltaan ja muilta ominaisuuksiltaan.
"Multavuus" tarkoittaa eloperäisen aineksen osuutta kuivatussa maanäytteessä. Maa jaetaan kuuteen multavuusluokkaan:
Säkkimulta on tarkoitettu maanparannukseen, ja sitä sekoitetaan istutuksen yhteydessä pohjamaahan. Irtomultaa voidaan käyttää viherrakentamiseen uuden pihan tai isompien kukkapenkkien perustamisessa. Siinä on suurempi kivennäismaa-ainespitoisuus kuin säkkimullassa, mikä tekee siitä rakenteeltaan kestävämpää. Erilaisiin käyttökohteisiin tarkoitetut irtomullat eroavat toisistaan muun muassa lannoituksen määrän, kalkituksen, rakenteen, vedenläpäisevyyden ja multavuuden mukaan. Istutusmulta on yleiskasvualusta, jota käytetään pensas-, puu- ja perennaistutuksiin sekä nurmikoiden kasvualustana. Havupuumultaa käytetään hapanta maata suosiville kasveille, kuten havuille ja varvuille. Viljelymulta on kuohkeaa ja multavaa, ja sitä käytetään esimerkiksi kasvimaalla, kasvihuoneviljelyssä ja kesäkukkaistutuksissa.
Ruukkukasvien kasvualustana käytettäviä, ominaisuuksiltaan erilaisia multatyyppejä ovat esimerkiksi taimimulta, kukkamulta, kesäkukkamulta, yrttimulta, kestomulta, altakastelumulta, orkideamulta ja kaktusmulta. Puutarhamullat sisältävät käyttötarkoituksesta riippuen erilaisia turvelaatuja, kompostia, hiekkaa tai savea.
Maalajite

Maalajite on kivennäismaasta erotettavissa oleva tietynkokoisia maarakeita sisältävä osa. Maalajitteet nimetään raekoon perusteella. Kivennäismaalaji nimetään sen mukaan, mitä maalajitetta siinä on eniten. Tätä lajitteiden jaottelua käytetään maataloudessa, metsätaloudessa ja geologiassa. Se vastaa myös aiemmin käytettyä rakennusteknistä luokitusta (RT-luokitus), joka on korvattu GEO-luokituksella.
Maatalouden käyttämä jaottelu.
Seuraavassa ensin maalajitteen nimitys, lyhenne ja rakeiden läpimitta.
Rakennustekniikan käyttämä jaottelu.
Geoteknisessä maalajiluokituksessa kivennäismaalajien maalajitteet luokitellaan päälajitteiksi ja alalajitteiksi. Alalajitteiden nimiä ei käytetä maalajien niminä. Hienoaines (Hi) on savi ja silttilajitteen yhteisnimitys, hienoaineksen raekoko on ≤0,06 mm.
Palo Alto

Palo Alto on kaupunki Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Palo Alto sijaitsee San Franciscon lahden ympäristön metropolialueella. Hallinnollisesti se kuuluu Santa Claran piirikuntaan. Kaupunki sijaitsee Piilaaksossa ja siellä sijaitsevat Hewlett-Packardin, VMwaren, Facebookin ja Space Systems/Loralin pääkonttorit. Vuonna 2007 Palo Altossa toimi yhteensä 10 175 yritystä. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku on 68 572. Palo Alton pinta-ala on 62 neliökilometriä.
Palo Alton läheisyydessä toimiva Stanfordin yliopisto on kaupungin suurin työnantaja ja veronmaksaja.
”El Palo Alto” tarkoittaa korkeata puuta. Espanjalaiset löytöretkeilijät leiriytyivät vuonna 1769 erään yhä olemassa olevan punapuun juurelle ja nimesivät alueen sen mukaan.
Väestö.
Palo Alton asukkaista 56,3 prosenttia on valkoisia, 33,3 aasialaisia ja 5,7 latinoja (heidät on laskettu myös valkoisiin). 34,0 prosenttia asukkaista on syntynyt ulkomailla ja 38,5 puhuu kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia. Yli 25-vuotiaista 97,5 prosenttia on käynyt high schoolin ja 82,7 prosenttia on suorittanut vähintään alemman korkeakoulututkinnon. Kaupunkilaisten työmatkan keston keskiarvo on 25 minuuttia.
Stanfordin yliopisto.
Yksi maailman johtavista opetusinstituutioista Stanfordin yliopisto sijaitsee aivan Palo Alton kupeessa. Yksityisessä yliopistossa opiskelee 16 430 oppilasta. Henkilökuntaa on kaikkiaan 2219 henkilöä, joista Nobel-palkittuja on 17 kpl. Senaattori Leland Stanford perusti Stanfordin yliopiston vuonna 1885 yhdessä vaimonsa Janen kanssa.
Teknologiayrityksiä.
Palo Alton alueella on paljon teknologiayritysten tutkimuskeskuksia ja pääkonttoreita: muun muassa Hewlett-Packard (HP), VMware, Tesla, Ford Research and Innovation Center, PARC, Skype, Lockheed Martin, Apple, Google, Facebook, Logitech, Pinterest, ja PayPal.
Ržev

Ržev () on pohjoisin Volga-joen varrella oleva kaupunki Tverin alueella Länsi-Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Riian välisen radan ja maantien varrella. Ržev on Tverin alueen toiseksi suurin kaupunki: sen väkiluku vuonna 2010 oli 62 026 asukasta.
Historiaa.
Ržev on yksi Länsi-Venäjän vanhimpia kaupunkeja, se on paikallisten mukaan mainittu Novgorodin laissa 1019 ja viimeistään kronikoissa 1216, jolloin se oli Toropetsin ruhtinaan Mstislav Mstislavitšin hallussa (Aleksanteri Nevalaisen isoisä). Rževista taistelivat sekä Novgorodin tasavalta, Smolensk ja Vladimir-Suzdal. Venäjän mongolivalloituksen jälkeen se jäi Smolenskin suvulle, joka teki kaupungista pääkaupunkinsa.
Kaupunki tuhoutui lähes täysin miehityksessä ja lukuisissa taisteluissa alueesta 1941–1943.
Nykyään.
Kaupungin lähistölle on sijoitettu ilmapuolustuksen ilma­torjunta­-armeijakunnan esikunta ja joukkoja.
Ržev on Salon kaupungin ystävyyskaupunki.
Voronež

Voronež () on suuri kaupunki ja kaupunkipiirikunta Venäjällä lähellä Ukrainan rajaa. Se sijaitsee Voronežjoen varrella kahdentoista kilometrin päässä Voronežjoen ja Donin yhtymäkohdasta. Se on Voronežin alueen pääkaupunki ja tärkeä rautateiden risteyspaikka.
Saksalaiset valloittivat kaupungin toisessa maailmansodassa 24. heinäkuuta 1942. Puna-armeija valtasi kaupungin takaisin 25. tammikuuta 1943. Taisteluissa kaupungista tuhoutui yli 92 prosenttia.
Voronežin kaupunkipiirikunta ja sen väestö.
Tilanne 2010 väestönlaskennan aikaan.
Voronežin alueen alaisuudessa on Voronežin kaupunkipiirikunta. Siihen kuului vielä vuoden 2010 väestönlaskennan aikaan varsinaisen Voronežin kaupungin ohella läheisten kaupunkityyppisten taajamien kaupunkilaisia ja ympäröivien kylien maaseutuasukkaita. Kaupunkipiirikunta on Venäjän paikallishallinnossa kunnallispiirin tasoinen, ylemmän eli toisen tason paikallishallinnollinen yksikkö federaatiosubjektin alaisuudessa.
Voronež kaupunkipiirikunnassa asui Venäjän vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 975 373 asukasta. Heistä asui Voronežin kaupungissa (Voronežin piireissä) 889 680 henkeä, neljän kaupunkityyppisen taajaman piireissä 45 087 ja maaseudulla 40 606 henkeä. Kaupunkityyppisten taajamien asukkaat olivat kotoisin Krasnolesnyin (Краснолесный, 5 405 as.), Pridonskoin (Придонской, 18 300 as.), Somovon (Сомово, 13 605 as.) ja Šilovon kaupunkityyppisten taajamien piireistä (Шилово, 7 777 as.). Taajamista Krasnolesnyi sijaitsee maanteitse Voronežin keskustasta noin 55 kilometriä koilliseen, Pridonskoi noin 10 kilometriä länteen, Somovo 15 kilometriä koilliseen, Šilovo 14 kilometriä lounaaseen.
Miljoonakaupungiksi.
Sittemmin kaupunkipiiriin kuuluvat taajamat on yhdistetty osaksi Voronežin kaupunkia ja sen kuutta piiriä. Voronežin kaupungin piirit ovat: Kominternovski (Коминтерновский), Leninski (Ленинский), Levoberežni (Левобережный), Sovetski (Советский), Tsentralnyi (Центральный) ja Železnodorožnyi (Железнодорожный).
Voronežin kaupungin asukasluku on kasvanut hallinnollisen muutoksen lisäksi sisäisen muuttoliikkeen johdosta. Joulukuun 2012 alkupuolella arvioitiin virallisesti, että kaupungin asukasluku ylittäisi pian miljoonan rajan. Se toteutui 17. joulukuuta 2012, jolloin Voronežista tuli Venäjän viidestoista yli miljoonan asukkaan kaupunki.
Liikenne.
Voronež on tärkeä liikenteen solmupiste ja asemapaikka. Kaupungin kautta kulkee eurooppatieyhteys Moskovasta (etäisyys 511 km) Rostoviin (568 km). Myös valtatie Tambovista (205 km) Belgorodiin ja edelleen Ukrainan Harkovaan (349 km) kulkee Voronežin kautta. Voronežin rautatieasema Voronež I on alueen päärautatieasemia yhdessä Liskin risteyspaikkakunnan rautatieaseman kanssa. Voronežissä on sekä siviililentoasema (Voronežin lentoasema) että sotilaallinen lentotukikohta (Baltimorin lentotukikohta, ).
Belgorod

Belgorod (, ) on kaupunki Länsi-Venäjällä lähellä Ukrainan rajaa. Se on 1,53 miljoonan asukkaan Belgorodin alueen pääkaupunki ja kaupungin asukasluku vuonna 2012 oli 369 815 henkeä. Kaupungin nimi tulee alueella olevista runsaista kalkkikivivarannoista.
Kaupungissa toimii vuonna 1876 perustettu Belgorodin valtionyliopisto, Belgorodin teknillinen yliopisto, Belgorodin maatalousyliopisto sekä Finanssiakatemia.
Historia.
Ensimmäiset historialliset maininnat Belgorodista ovat vuodelta 1237, jolloin Batu-kaanin johtama mongooliarmeija ryösti ja hävitti kaupungin. On epäselvää sijaitsiko tämä kaupunki samalla paikalla kuin nykyinen kaupunki.
Vuonna 1596 tsaari Fjodor I määräsi kaupungin uudelleen rakennettavaksi samalla, kun Moskovan suuriruhtinaskunnan etelärajoille rakennettiin monia linnoituksia Krimin tataareja vastaan. Kaupunki saikin kokea seuraavina vuosisatoina useita tataarien ja puolais-liettualaisten hyökkäyksiä. Vuonna 1666 Moskovan patriarkaatti perusti kaupunkiin arkkipiispan istuimen.
Venäjän rajan siirtyessä kauemmas etelään kaupungin strateginen merkitys väheni 1700-luvulla. Kaupunki menetti oman provinssinsa ja siitä tuli osa Kurskin aluetta. Kaupungin piispa Joosef Belgorodilainen (1705-1754) julistettiin pyhimykseksi Venäjän ortodoksisessa kirkkossa vuonna 1911.
Ensimmäisen maailmansodan ja Venäjän sisällissodan aikana Belgorod ehti olla niin Saksan armeijan hallussa, osana Ukrainan kansantasavaltaa, Pavlo Skoropadskin johtamaa Ukrainan hetmanaattia, kunnes Puna-armeija valloitti kaupungin 20.12.1918 ja liitti sen osaksi Venäjän neuvostotasavaltaa.
Toisessa maailmansodassa Saksan Wehrmacht miehitti kaupunkia lokakuusta 1941 helmikuuhun 1943. Saksalaiset valtasivat kaupungin takaisin 18.3.1943 osana Harkovan kolmatta taistelua, kunnes menettivät sen uudestaan Kurskin taistelun jälkeen 6. elokuuta.
Belgorodin alue perustettiin vuonna 1954, jolloin Belgorodista tuli alueen hallinnon, teollisuuden ja kulttuurin keskus. Tätä seurasi kaupungin nopea kehitys ja kasvu.
Ukrainan sota.
Venäjä on Helsingin Sanomien mukaan päättänyt evakuoida lähellä Ukrainan rajaa Harkovan suunnalla sijaitsevan Belgorodin asukkaita merkittävässä määrin tammikuussa 2024.