tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Milan Kajkl

Milan Kajkl (14. toukokuuta 1950 Plzeň – 18. tammikuuta 2014 Plzeň, Tšekki) oli Tšekkoslovakiaa edustanut jääkiekkoilija, olympiamitalisti, maailman- ja Euroopan mestari.
Kajkl pelasi kotimaassaan Škoda Plzeň -seurassa. Hän saavutti Tšekkoslovakian maajoukkueessa olympiahopeaa 1976. Lisäksi hän saavutti maailmanmestaruuden 1976 ja 1977 ja MM-hopeaa vuosina 1975 ja 1978. MM-kilpailuista jaettiin myös vastaavat EM-mitalit.
Kajkl kuoli Plzeňissä 18. tammikuuta 2014, 63-vuotiaana.
Vasarapääkana

Vasarapääkana ("Macrocephalon maleo") on isojalkakanojen heimoon kuuluva lintulaji. Se on sukunsa ainoa laji.
Vasarapääkanaa tavataan ainoastaan Sulawesin ja Butonin saarilla Indonesiassa. Se pesii yhdyskunnissa rannoilla, jotka koostuvat tummasta, tuliperäisestä hiekasta. Naaras munii 8–12 munaa. Se munii kunkin munan kaivamaansa metrin syvyiseen kuoppaan. Munat hautuvat itsekseen joko Auringon tai maan kuumuuden ansiosta, ja kahden tai kolmen kuukauden kuluttua hiekasta kaivautuu poikanen. Poikaset tulevat heti toimeen itsestään, eikä emo huolehdi jälkeläisistään millään tavoin.
Vasarapääkanan nimi juontuu sen omituisen näköisestä päästä, se muistuttaa muodoltaan vasaraa.
Leena Lander

Leena Lander (oik. "Leena Orvokki Raittila", ent. Silander, o.s. Pöyhönen, s. 25. lokakuuta 1955 Turku) on suomalainen kirjailija.
Elämä ja ura.
Lander valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1978. Hänen tuotantoonsa kuuluu romaaneja, novelleja, näytelmiä ja kuunnelmia. Lander on ollut ehdokkaana Finlandia-palkinnon saajaksi kolmesti ja Pohjoismaiden kirjallisuuspalkintoehdokkaana kahdesti. 
Lander on taiteilijanimi, joka on lyhentymä hänen aiemmasta sukunimestään Silander. Hän oli aiemmin naimisissa toimittaja Esa Silanderin kanssa ja heillä on kolme täysi-ikäistä poikaa. Vuonna 2008 Lander avioitui kirjailija Hannu Raittilan kanssa. Hän otti käyttöön nimen Leena Raittila, mutta säilytti kirjailijanimensä. Pariskunta asuu Turussa.
Tuotannosta.
Käännökset.
Landerin romaaneja on käännetty laajasti eri kielille. Lukuisten teosten käännöksiä on ilmestynyt Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Ranskassa, Saksassa, Hollannissa, Italiassa, Espanjassa ja Islannissa. Yksittäisiä käännöksiä on ilmestynyt Venäjällä, Virossa, Latviassa, Liettuassa, Kanadassa, Puolassa, Itävallassa, Sveitsissä ja Syyriassa. Käännetyimmät romaanit ovat Harjula-trilogian teokset ("Tummien perhosten koti", "Tulkoon myrsky", "Iloisen kotiinpaluun asuinsijat") ja "Käsky". Kaikkiaan käännösromaaneja on ilmestynyt yli 50.
Landerin "Tummien perhosten koti" on ensimmäinen suoraan suomesta arabiaksi käännetty nykyproosa. Kirjailijan mukaan häneen kohdistettiin Syyriassa uhkailua, koska teoksen osia pidettiin fundamentalististen tahojen keskuudessa islamilaisten moraalikäsitysten vastaisina. 
Landerin teos "Liekin lapset" on synnyttänyt Landerin ja hänen entisen kustantajansa Tammen välille kiistaa siitä, onko teos itsenäinen teos vai Landerin aiemman teoksen "Jumalattoman kova tinki" uusi versio, jolloin Tammi saattaa ryhtyä käräjöimään sopimusrikkomuksesta. Alun perin Landerin piti korjata vanhempi teos, joka oli Halikon kunnan tilausteos ja joka hänen mukaansa on ”hännystelevä ja epärehellinen kirja, jonka nuori äiti teki elättääkseen pienet lapsensa”.
Romaanien filmatisoinnit.
Vuonna 2008 ensi-iltansa sai kaksi Landerin romaaneihin perustuvaa elokuvaa. Tammikuussa ensi-iltaan tuli Dome Karukosken ohjaama "Tummien perhosten koti", joka valittiin Suomen Oscar-ehdokkaaksi vuonna 2008. Aku Louhimiehen ohjaama elokuva "Käsky" tuli elokuvateattereihin syksyllä 2008.
Lämminverinen

 
Lämminverisellä hevosella tarkoitetaan hevosta, joka kuuluu kevytrakenteiseen hevostyyppiin. Suomessa termillä viitataan usein nimenomaan lämminveriravureihin. Lämminveriset ovat kylmäverisiä nopeampia ja ketterämpiä ja yleensä myös luonteeltaan niitä vilkkaampia ja arempia. 
Lämminveriseen hevostyyppiin kuuluu suurin osa ratsu- ja ravihevosroduista, vaikkakin esimerkiksi suomenhevonen luetaan kylmäveriseksi roduksi ja sitä voidaan käyttää sekä työhevosena että ratsuna ja ravurina. Lämminveriset ratsurodut jaetaan edelleen kahteen alatyyppiin, täysiverisiin ja puoliverisiin. Jotkin rodut, esimerkiksi Yhdysvaltojen monet karjahevos- ja ratsurodut, kuitenkin jäävät näiden kahden alaluokan ulkopuolelle.
Ansatsi

Ansatsi eli huuliote on tapa, jolla ääni muodostetaan suukappaleeseen puhaltaen puhallinsoittimissa. Ansatsi on jokaiselle soittimelle tyypillinen; esimerkiksi oboen ansatsi poikkeaa huomattavasti poikkihuilun tai käyrätorven ansatsista. Sukulaissoittimissa, joiden suukappale on samantapainen, on usein myös samantyyppinen ansatsi. Äänialaltaan korkeammissa soittimissa ansatsi on usein kireämpi kuin matalammissa.
Ansatsia muuttamalla voidaan usein vaikuttaa muun muassa äänen korkeuteen, sävyyn, voimakkuuteen ja rekisteriin.
Sana "ansatsi" on peräisin saksan kielen sanasta "Ansatz".
Leontien Zijlaard-van Moorsel

Leontien Zijlaard-van Moorsel (omaa sukua van Moorsel, s. 22. maaliskuuta 1970 Boekel) on alankomaalainen pyöräilijä, lajinsa moninkertainen maailmanmestari ja olympiavoittaja.
Van Moorsel aloitti ammattilaisuransa 1980-luvun lopulla ja pian hän nousi yhdeksi maailman parhaista pyöräilijöistä. Hän voitti suurkilpailuja sekä radalla että maantiellä. 1990-luvun alkupuoliskolla hän voitti kahdesti Tour Femininin (nykyinen Grande Boucle).
Van Moorsel lopetti pyöräilyn vuonna 1994 psyykkisten ongelmien vuoksi. Hän kärsi masennuksesta ja anoreksiasta. Michael Zijlaardin (jonka kanssa hän avioitui vuonna 1995) avulla hän voitti ongelmansa ja palasi kilpapyöräilyn pariin.
Vuoden 1998 MM-kisoissa Leontien Zijlaard-van Moorsel palasi huipulle voittaen aika-ajon ja tullen toiseksi maantiekilpailussa. Kaikkiaan hän voitti urallaan yhdeksän maailmanmestaruutta.
Zijlaard-van Moorsel oli yksi Sydneyn vuoden 2000 olympialaisten menestyneimmistä urheilijoista. Hän voitti kultaa sekä maantiellä (maantieajossa ja aika-ajossa) että radalla (3 km takaa-ajo). Naisten pistekilpailussa hän oli hopealla. Vuonna 2004 Ateenassa Leontien Zijlaard-van Moorsel oli maantieajon suosikkeja, mutta kaatui viimeistä edellisellä kierroksella. Loukkaantuneenakin hän kuitenkin voitti olympiakultaa kolme päivää myöhemmin aika-ajossa 24,09 sekunnilla. Radalla hän voitti pronssia henkilökohtaisessa takaa-ajossa. Neljä kultaa, yhden hopean ja yhden pronssin voittaneena hän on menestyneimpiä alankomaalaisia olympiaurheilijoita. 
Leontien Zijlaard-van Moorsel lopetti ammattilaisuransa Ateenan olympialaisten jälkeen. Hänet valittiin maansa parhaaksi naisurheilijaksi vuosina 1990, 1993, 1999, 2000, 2003 ja 2004.
Sergei Babinov

Sergei Panteleimonovitš Babinov (, s. 11. heinäkuuta 1955 Tšeljabinsk, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija. Hän pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa 162 maaottelua tehden 18 maalia vuosina 1975–1984. Hän voitti olympiakultaa vuonna 1976, Kanada-cupin vuonna 1981 ja neljä maailmanmestaruutta. Hän voitti alle 20-vuotiaiden epävirallisen maailmanmestaruuden vuosina 1974 ja 1975. Babinov edusti seuratasolla Traktor Tšeljabinskia, Krylja Sovetovia ja TsSKA Moskovaa.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1964

Yhdysvaltain vuoden 1964 presidentinvaalit olivat Yhdysvaltain 45. presidentinvaalit. Istunut presidentti John F. Kennedy murhattiin Dallasissa 1963 vaalikampanjaa aloitellessaan. Presidentiksi 22. marraskuuta 1963 noussut varapresidentti Lyndon B. Johnson asettui näin ollen ehdolle ja voittikin vaalit maan historian suurimmalla äänisaaliilla luvaten jatkaa Kennedyn uudistuksia. Vastaehdokkaana ollut republikaanien ehdokas Barry Goldwater hävisi. 
Vuonna 2024, ennen vaaleja, vuoden 1964 vaalit ovat olleet viimeiset, joissa demokraattiehdokas on kyennyt kyennyt voittamaan itselleen Alaskan, Idahon, Kansasin,
Nebraskan, Oklahoman, Pohjois-Dakotan, Etelä-Dakotan, Utahin ja Wyomingin osavaltioiden valitsijamiehet.
Aleksandr Gusev (jääkiekkoilija)

Aleksandr Vladimirovitš Gusev () (21. tammikuuta 1947 Moskova, Venäjän SFNT – 22. heinäkuuta 2020 Moskova, Venäjä) oli venäläinen, maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa edustanut, jääkiekkoilija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Gusev pelasi seuratasolla TsSKA Moskovassa ja SKA Leningradissa. Hän voitti Neuvostoliiton maajoukkueessa olympiakultaa Innsbruckissa 1976, maailmanmestaruuden vuosina 1973 ja 1974 sekä kaksi himmeämpää MM-mitalia. MM-turnauksilla oli myös EM-arvo.
Neuvostoliiton mestaruuden Gusev voitti seitsemän kertaa. Hän kuoli Moskovassa 22. heinäkuuta 2020.
Tarton lentoasema

Tarton lentoasema (myös "Ülenurmen lentoasema") on lentoasema Virossa, 11 kilometriä Tartosta etelään. Lentoasemalla on yksi kiitotie. Vuonna 2024 kentältä lentää vain suomalainen Finnair Helsinkiin. Yhtiö keskeytti lennot kesällä 2024 GPS-häirinnän vuoksi kuukauden ajaksi, sillä lentoasemalla ei ollut satelliiteista riippumatonta mittarilähestymismenetelmää. Lentoaseman NDB-majakat oli poistettu käytöstä joulukuussa 2022.GPS-härinnän takia NDB-laitteisto korvattiin yksinäis-DME:llä, mikä mahdollistaa lentoliikenteen jatkumisen.
Historiaa.
Lentoasema avattiin vuonna 1946. Uusi terminaalirakennus valmistui 1981, ja samalla kiitotie ja rullaustiet uusittiin. Vuodesta 2005 lähtien lentoasema on ollut AS Tallinna Lennujaam -yhtiön omistuksessa.
Matkustajamäärät.
Kansainväliset lennot Tartosta alkoivat vuonna 2009, ja ensimmäisen toimintavuoden (07/2009–06/2010) aikana lentokentän kautta kulki 23 900 matkustajaa.
Vuonna 2016 asemalla tehtiin matkustajaennätys, kun Finnair kuljetti Helsinki–Tartto-reitillä 29 311 matkustajaa. Kaiken kaikkiaan vuonna 2016 kentän kautta kulki 29 594 matkustajaa. 
Reittiliikenne.
Historiaa.
Reittiliikenne Tarttoon alkoi pitkän tauon jälkeen kesällä 2009, kun airBaltic aloitti lennot Riikaan 3. heinäkuuta neljästi viikossa. Tartto-Riika-reitti oli suosittu; maaliskuussa 2010 airBaltic kertoi kolminkertaistaneensa viikoittaisten lentojen määrän kymmeneen lentoon. AirBaltic kuitenkin lopetti Riika-Tartto-reittinsä kokonaan 1.8.2011. AirBaltic syytti Tarton lentoasemaa epäluotettavasta palvelusta, erityisesti lennonjohdon osalta. AirBalticin johtaja Janis Vanags mainitsi myös ILS:n, joka on saatu lentoaseman palveluvalikoimaan vasta hiljattain. Tarton lentoasema ei hyväksynyt kritiikkiä, koska lentoihin on tullut viivästys lennonjohdon vuoksi vain yhden kerran. Sen sijaan lennot ovat olleet useasti myöhässä airBalticista itsestään johtuen. Tarton kaupunginjohtaja Urmas Kruuse arveli reitin lopettamisen todelliseksi syyksi sen, ettei julkishallinto tukenut rahallisesti lentotoimintaa kuten on vaikkapa joissain Suomen kaupungeissa menetelty.
Estonian Air avasi syyskuussa 2009 reitin Tartosta Tukholmaan. Reitti Tukholmaan kuitenkin lopetettiin ja 27. helmikuuta 2011 Estonian Air aloitti lennot Tallinnaan.. Estonian Air oli kesällä 2011 ainoa Tartosta lentävä reittilentoyhtiö. Se lensi kuutena päivänä viikossa yhden menopaluulennon Tallinnasta Tarttoon. Yhtiö ei kuitenkaan enää lennä kyseistä reittiä. 
Flybe Nordic julkisti kesällä 2011 aloittavansa lennot Helsingistä Tarttoon. Reitti käynnistyi 30.10.2011. Lennot siirtyivät Finnairin vastuulle keväällä 2015. Keväästä 2018 alkaen edestakaisia lentoja on ollut viikoittain kuusi.
Starfarers of Catan

Starfarers of Catan on vuonna 2001 julkaistu variaatio Klaus Teuberin kehittämästä lautapelistä Catanin uudisasukkaat. Science fiction -teemaisessa pelissä pelaajat tutkivat planeettoja, hankkivat resursseja ja laajentavat elintilaansa. Catanin uudisasukkaista tuttujen elementtien lisäksi Starfarers of Catan sisältää mahdollisuuden tutustua vieraiden rotujen edustajiin ja pienimuotoista seikkailua avaruudessa tapahtuvien seikkailujen muodossa.
Tarina.
Ihmiskunta on saanut ensi kontaktin muukalaisiin. Pian yhteyden saamisen jälkeen käy ilmeiseksi, että muut rodut ovat rauhantahtoisia ja haluavat ihmiset mukaan eräänlaiseen galaktiseen YK:hon.
Selvittääkseen, kuka ihmisten johtajien joukosta on paras lähettiläs galaktiseen neuvostoon, päätetään järjestää kilpailu. Kukin kilpailevista johtajista saa käyttöönsä uudisasukasaluksen ja heidän tehtävänään on perustaa uusia siirtokuntia, tutkia uusia planeettoja ja ottaa yhteyttä eri rotujen edustajiin. Tehtävässä parhaiten onnistunut saa palkinnoksi paikan galaktisessa neuvostossa.
Pelin kulku.
Pelilauta on kiinteä, satunnaisuutta siihen tuovat pelikentälle esiintyvien resurssien päälle arvottavat numerot, jotka osoittavat kunkin resurssin saatavuutta. Numerot asetetaan pöydälle alassuin, jolloin pelaajat joutuvat erikseen ottamaan selvää, missä kutakin numeroa esiintyy. Pelaajat saavat alussa yhden siirtokunnan ja vapaavalintaisen aluksen. Kukin pelaaja asettaa siirtokuntansa pelilaudan toiselle lyhyelle sivulle, joten alussa kaikilla on yhteinen suunta laajentumiseen ja nopeimmat saavat parhaat paikat.
Edetessään avaruudessa pelaajat joutuvat suorittamaan tehtäväkortteja, joissa he saattavat joutua taistelemaan toisia pelaajia vastaan tai maksamaan vapaavalintaisen määrän resurssejaan saavuttaakseen tuloksia. Etenemisen tuloksena syvemmälle syntyy uusia siirtokuntia, jotka voidaan muuttaa avaruusasemiksi, jotka puolestaan mahdollistavat uusien rakettien lähettämisen edelleen avaruuteen. Siirtokuntien ohella pelaaja voi myös lähettää kauppa-aluksia neljän vieraan rodun edustajien luokse. Rodut palkitsevat kauppa-alusten lähettämisen antamalla pelaajalle erityisominaisuuksia. Roolipelimäistä lisää peliin tuovat kuuluisuusrenkaat, joita voi ansaita herrasmiesmäisellä reagoinnilla tehtäviin. 
Lisäosa.
Peliin saatava lisäosa tuo mukanaan tarvittavat välineet viidennelle tai kuudennelle pelaajalle, kaksi uutta aurinkokuntaa ja viidennen muukalaisrodun. Lisäplaneetat ja uuden muukalaisrodun tapaamispaikka ovat liikuteltavia alustoja, joilla voi halutessaan tuoda lisää yllätysmomenttia myös vähemmällä pelaajamäärällä.
Larry McMurtry

Larry McMurtry (3. kesäkuuta 1936 Wichita Falls, Texas – 25. maaliskuuta 2021) oli yhdysvaltalainen Oscar-, BAFTA- ja Pulitzer-palkittu kirjailija, esseisti ja käsikirjoittaja.
McMurtry palkittiin Pulitzerilla romaanistaan "Lonesome Dove", josta tehtiin menestynyt neliosainen televisiosarja "Vaarojen maa". Monet McMurtryn teksteistä sijoittuvat Villiin Länteen tai sen aikaiseen Texasiin.
McMurtry teki vuodesta 1992 yhteistyötä Diana Ossanan kanssa. McMurtry ja Ossana käsikirjoittivat vuonna 2005 julkaistun Annie Proulx’n samannimiseen novelliin perustuvan elokuvan "Brokeback Mountain". McMurtry ja Ossana saivat käsikirjoituksesta muun muassa parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscarin, Golden Globen, Yhdysvaltain kirjoittajien liiton palkinnon sekä parhaan käsikirjoituksen BAFTAn.
McMurtryn poika James McMurtry on laulaja, kitaristi ja lauluntekijä.
Kurt Alder

Kurt Alder (10. heinäkuuta 1902 – 20. kesäkuuta 1958) oli saksalainen kemisti, joka sai kemian Nobelin palkinnon vuonna 1950 yhdessä opettajansa Otto Dielsin kanssa Diels-Alder-reaktion keksimisestä.
Elämä ja ura.
Kurt Alder varttui Königshüttessä (nyk. Chorzów), Sleesian alueella. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua hänen oli kuitenkin vanhempineen jätettävä kotinsa. Alder aloitti kemian opinnot 1922 Berliinin yliopistossa, mutta vaihtoi myöhemmin Kielin yliopistoon, jossa hän väitteli tohtoriksi 1926. Väitöskirjan ohjaajana toimi Otto Diels. Väitöskirjan aiheena olivat atsoesterireaktioiden syyt. Alder keksi opettajansa Dielsin kanssa "Diels-Alder-reaktion" vuonna 1928 ja parivaljakko julkaisi jo samana vuonna sitä koskevan tieteellisen artikkelin.
Alder nimitettiin luennoitsijaksi Kielin yliopistoon 1930. Vuonna 1934 hänestä tuli kemian lehtori. Hän jätti yliopiston 1936 ja siirtyi IG Farbenin teollisen laboratorion johtajaksi Leverkuseniin, jossa hänen johdollaan kehitettiin synteettistä kumimateriaalia (tunnettiin Saksassa nimellä "Buna").
Vuodesta 1940 Alder työskenteli soveltavan kemian ja kemianteknologian professorina Kölnin yliopistossa ja sittemmin hän oli yliopiston kemiallisen instituutin johtaja. Hän sai kutsun tulla professoriksi Berliinin yliopistoon v. 1944 ja Marburgin yliopistoon v. 1950, mutta hän kieltäytyi molemmista tarjouksista.
Tutkimusura.
Kemistinä Alder oli erikoistunut orgaaniseen kemiaan. Hän tutki ennen kaikkea orgaanisten aineiden synteettistä valmistamista, muun muassa korvikkeita luonnonkumille. Pääasiassa hänet muistetaan Diels-Alder-reaktion toisena kehittäjänä. Hän havaitsi lisäksi vuonna 1943 eeneillä tapahtuvan reaktion, joka muistuttaa dieenin synteesiä. Keksinnöllä on sittemmin ollut runsaasti sovelluksia kemiallisen synteesin alalla. 
Alder julkaisi tutkimuksistaan yli 150 tieteellistä artikkelia ja muuta julkaisua.
Tunnustukset.
Professori Alder sai muutamia merkittäviä huomionosoituksia. Jo vuonna 1938 Saksan kemistien yhdistys myönsi hänelle Emil Fischer-muistomitalin tunnustuksena hänen saavutuksistaan kemistinä. Kunnianosoituksena hänen tieteellisistä ansioistaan Kölnin yliopiston lääketieteellinen tiedekunta myönsi 1950 Adlerille kunniatohtorin arvon. Myös Salamancan yliopisto promovoi vuonna 1954 Alderin kunniatohtoriksi.
FK Amkar Perm

Amkar on jalkapalloseura Permistä. Se pelaa Venäjän pääsarjassa ja on näin itäisin eurooppalainen pääsarjajoukkue. Kotiottelunsa Amkar pelaa tekonurmipäällysteisellä Zvezda-stadionilla. 
Historia.
Amkar-joukkue pelasi ensimmäisen ottelunsa 5. toukokuuta 1993 Permin kaupungin cupissa. Joukkue koostui Permin mineraalilannoitetehtaan työntekijöistä. Joukkueen nimi "Amkar" tulee tehtaan kahdesta päätuotteesta ammoniakista (аммиак) ja virtsa-aineesta (карбамид). Seuraavana vuonna joukkue voitti Permin alueen mestaruuden ja tuli ammattilaisseuraksi 1995 ja eteni pian korkeimmalle sarjatasolle.
Kaudella 2010 joukkue sijoittautui 14:nneksi, ja vältti viimeisenä karsinnat. Se kuitenkin vetäytyi korkeimmasta sarjasta velkojensa vuoksi.
Minttu Mustakallio

Minttu Mustakallio (s. 23. heinäkuuta 1973 Ylivieska) on suomalainen näyttelijä. Musta­kallio valmistui teatteri­taiteen maisteriksi vuonna 2000.
Ura.
Musta­kallio on esiintynyt muun muassa elo­kuvissa "Lapsia ja aikuisia", "Varasto", "Viikossa aikuiseksi" ja kolmessa Risto Räppääjä -elo­kuvassa (2014–2016). Televisiossa yksi hänen tunnetuimmista rooleistaan on pää­osa "Klikkaa mua" -draama­sarjassa. Lisäksi Musta­kallio on työskennellyt näyttelijänä Suomen kansallisteatterissa sekä Ryhmäteatterissa.
Musta­kallio voitti vuonna 2005 parhaan nais­sivu­osan Jussi-palkinnon elo­kuvasta "Lapsia ja aikuisia". Vuonna 2012 hänet palkittiin "Klikkaa mua" -sarjan ensimmäisen tuotantokauden myötä parhaan televisioesiintyjän Kultaisella Venlalla.
Yksityiselämä.
Musta­kallion yksin­huoltajaäiti oli aikanaan tunnettu trubaduuri Mimmi Mustakallio ja hänen isänsä on kreikkalainen. Musta­kallio on ollut vuodesta 1998 lähtien yhdessä näyttelijä Tuomas Rinta-Panttilan kanssa, he menivät naimisiin vuonna 2001 ja heillä on kolme lasta. Musta­kallio harrastaa koripalloa.
Dekantointi

Dekantointi on kemiallinen työmenetelmä, jonka avulla pyritään erottamaan niukkaliukoinen aines liuottimesta tai päinvastoin. Työmenetelmää voidaan käyttää, jos synteesissä saatu sakka, esimerkiksi niukkaliukoinen kuparioksidi, halutaan erottaa liuottimena toimivasta vedestä. Dekantointi suoritetaan siten, että sakan tai raskaamman nesteen annetaan laskeutua astian pohjalle ja kaadetaan sitten päällimmäinen nestekerros pois.
Myös viinipullojen pohjalle kertynyt sakka ja kuraveden vesi erotetaan dekantoimalla.
FK Tom Tomsk

Tom on jalkapalloseura Tomskin kaupungista Siperiasta. Se pelaa Venäjän pääsarjassa. Se nousi korkeimmalle sarjatasolle vuodeksi 2005. 
Historiansa aikana joukkue on tunnettu useilla eri nimillä:
"Päivitetty 30. heinäkuuta 2016."
James Schamus

James Schamus (s. 7. syyskuuta 1959 Detroit) on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja, -tuottaja ja -professori.
Schamus opiskeli 1980-luvun alussa Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja on vuodesta 1991 lähtien opettanut elokuvaa ja elokuvan historiaa Columbian yliopistossa New Yorkissa. Hän on tehnyt pitkään yhteistyötä Ang Leen kanssa, jonka kanssa hän käsikirjoitti ja tuotti esimerkiksi elokuvat "Syö juo mies nainen" ("Yin shi nan nu"), "Jäämyrsky" ("The Ice Storm") ja "Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme" ("Wo hu cang long"). Yhdessä he ovat tuottaneet kahdeksan kokopitkää elokuvaa.
Vuonna 2015 Schamus ohjaa ensimmäistä kokoillan elokuvaansa "Indignation", joka perustuu Philip Rothin samannimiseen romaaniin vuodelta 2008.
Piña Colada

Piña Colada on makea, rommipohjainen drinkki, joka alun perin valmistettiin alkoholittomaksi juomaksi makeutetusta paksusta kookoskermasta, ananasmehusta ja jäämurskasta. Siitä tehtiin alkoholipitoinen cocktail, johon lisättiin vaaleaa rommia. Resepti on kehittynyt vielä siitäkin, ja siihen on lisätty myös kermaa ja muutama tippa Angostura Bittersiä. Se tarjoillaan yleensä hurrikaanilasista ja koristellaan ananaslohkoilla ja kirsikoilla.
Historia.
Rommia ja ananasta on käytetty sekaisin ennen varsinaisen Piña Coladan kehitystä. Kuubassa ananasmehua juotiin joskus myös kookoskerman kanssa ja 1930-luvulla juomaa myytiin esimerkiksi monissa Yhdysvaltojen kaupungeissa. Se oli alun perin alkoholiton cocktail, joka tehtiin shakerilla ravistamalla. Satunnaisesti sitä terästettiin rommilla. Vuonna 1949 alkoi nykyisen drinkin kannalta olleellisen purkitetun ja makeutetun kookoskerman myynti tuotemerkillä Coco Lopez. Coco Lopezin valmistus liittyi puolestaan Puerto Ricossa aloitettuun toisen maailmansodan jälkeiseen talouselvytykseen.
Nykyisen Piña Coladan ensimmäisestä valmistajasta on useampia eri tarinoita. Yhden mukaan se sai alkunsa vuonna 1954 Puerto Ricossa Hilton-hotelliketjuun kuuluvassa Caribe Hilton -hotellissa, kun baarimikko Ramon ”Monchito” Marreroa pyydettiin luomaan cocktail hotellin Beachcomber-rantabaarille. Toisessa tarinassa sen kehitti sanjuanilaisen ravintola Barrachinan argentiinalainen baarimikko Ramon Porta Mingot vuonna 1963. Molempiin tarinoihin liittyy tiettyjä epäselvyyksiä. Hiltonissa kehitetty drinkki esiintyy esimerkiksi 1950- ja 1960-luvun mainoksissa joskus hieman toisistaan poikkeavilla resepteillä. Tuon ajan resepteissä käytettiin joko ananasmehua tai Coco Lopezin kookoskermaa, mutta ei näitä kahta yhtä aikaa. Toisen tarinan Barrachina avautui puolestaan tiettävästi vasta vuonna 1965.
Drinkin "keksimisen" jälkeen se alkoi yleistyä Yhdysvalloissa vuodesta 1968 alkaen. 1970-luvulla trooppiset drinkit olivat erityisen suosittuja ja drinkki levisi edelleen muualle maailmaan. Puerto Ricossa Piña Coladasta tehtiin kansallisjuoma vuonna 1978. Drinkin suosio taantui jonkin verran 1980- ja 1990-luvuilla, kun jotkut asiakkaat alkoivat karttaa terveyssyistä korkeakalorisia juomia. Drinkki säilyi kuitenkin monissa valikoimissa. Myöhemmin siitä on tehty erilaisia muunnoksia ja sitä myydään myös valmiina tölkeissä.
Kuparioksidi

Kuparioksidia on yleensä kahdenlaista:
Näistä kupari(I)oksidilla on tieteen ja tekniikan alalla enemmän käyttöä. Kuparioksidin käyttökohteita ovat mm. väriaineet sekä erittäin nopeasti palava termiitti.
Lisäksi tunnetaan harvinaisemmat oksidit:
Kaliumkloraatti

Kaliumkloraatti KClO3 on voimakas läpinäkyvistä kiteistä koostuva hapetin, joka muodostaa hyvin epästabiileja seoksia rikin sekä fosforin kanssa. Kaliumkloraatin CAS-numero on 3811-04-9, sulamispiste 356 °C, moolimassa 122,55 g/mol. Aineesta käytetään myös nimeä "kaliumoksimuriaatti".
Kaliumkloraattia valmistetaan joko hapettamalla sähkökemiallisesti kaliumkloridin vesiliuosta tai kloorikaasun ja kaliumhydroksidin välisellä reaktiolla. Kaliumkloraattia käytetään muun muassa tulitikuissa, aloiteräjähteissä sekä rikkaruohomyrkkynä.
Kaliumkloraatti hajoaa seuraavalla nopealla eksotermisellä eli lämpöä vapauttavalla hapettumis-pelkistymisreaktiolla kiinteäksi kaliumkloridiksi (KCl) ja kaasumaiseksi hapeksi (O2).
Olga Brusnikina

Olga Aleksandrovna Brusnikina (, s. 9. marraskuuta 1978 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kilpauransa päättänyt taitouimari, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Brusnikina voitti olympiakultaa pariuinnissa yhdessä Marija Kiseljovan kanssa Sydneyssä 2000. Joukkueohjelmassa hän saavutti kultaa Sydneyssä sekä Ateenassa 2004. Atlantan kisoissa 1996 hän oli joukkueohjelman neljäs. MM-kilpailuista Brusnikina voitti neljä ja EM-kilpailuista 11 kultamitalia..
Paula Abdul

Paula Julie Abdul (s. 19. kesäkuuta 1962 San Fernando, Kalifornia) on yhdysvaltalainen tanssija, koreografi, laulaja ja televisiokasvo.
Nuoruus.
Abdulin äiti on kanadalainen konserttipianisti Lorraine Rykiss. Hänen syyrialainen isänsä varttui Brasiliassa. Molemmat ovat juutalaisia.
Ura.
Abdul aloitti uransa Los Angeles Lakersin cheerleaderinä. Hän nousi kuuluisuuteen, kun hän alkoi musiikkivideoiden yleistyessä tehdä niihin koreografioita ja esiintyä itsekin videoilla. 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa hän nousi laulajana maailmanlaajuiseen suosioon hiteillään ”Straight Up”, ”Forever Your Girl”, ”Cold Hearted Snake”, ”(It’s Just) The Way That You Love Me” ja ”Opposites Attract”.
Abdul joutui lento-onnettomuuteen vuonna 1992. Hän loukkaantui pakkolaskussa niin, että hän joutui luopumaan poptähden urastaan kolmen vuoden kuluttua onnettomuudesta.
Abdul nousi uudelleen julkisuuteen "American Idolin" tuomarina vuonna 2002. Hän toimi tuomarina kahdeksan tuotantokauden ajan vuoteen 2009 asti. Ohjelman yhdeksännellä kaudella Abdul esiintyi finaalissa vierailevana tähtenä.
Abdul on myynyt maailmanlaajuisesti yli 53 miljoonaa levyä. Hänet on palkittu Grammy-palkinnolla, kahdella Emmy-palkinnolla, kahdella People’s Choice -palkinnolla ja seitsemällä Music TV -palkinnolla.
Patrice Bergeron

Patrice Bergeron (s. 24. heinäkuuta 1985 Ancienne-Lorette, Quebec) on uransa päättänyt kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi 19 kautta NHL:ssä Boston Bruinsissa. Bergeron oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Häntä on pidetty yhtenä maailman parhaista kahden suunnan keskushyökkääjistä ja hän on voittanut parhaan puolustavan hyökkääjän Frank J. Selke Trophyn ennätykselliset kuusi kertaa. Hän kuuluu niin sanottuun Kolmen kullan klubiin, eli on voittanut urallaan jääkiekon olympiakultaa, Stanley Cupin sekä maailmanmestaruuden. Lisäksi hänellä on nuorten maailmanmestaruus ja maailmancupin voitto. Uransa lopetettuaan hänen plus/miinus-teholukemansa jäi reilusti yli 200:n, mikä on harvinaista hänen aikansa NHL-kiekossa. Bergeron oli myös aloitusspesialisti. Aloitusvoiton todennäköisyys on hänellä NHL:n korkeinta luokkaa. 
Bergeron on kanadanranskalainen.
Bruins varasi Bergeronin varausnumerolla 45. Hän siirtyi juniorisarjasta Bruinsin joukkueeseen heti kaudeksi ja hän onkin noussut yhdeksi Bostonin avainpelaajista. Kaudella Bergeron voitti Bostonin sisäisen piste- ja maalipörssin 81 ottelussa pistein 31+42=73. Samalla hän sijoittui koko NHL:n pörssissä sijalle 42. Bergeron tuli toiseksi jääkiekon MM-kilpailujen 2006 pistepörssissä maajoukkuetoverinsa Sidney Crosbyn jälkeen pistein 6+8=14.
Bergeron teki elokuussa 2006 pitkän viisivuotisen jatkosopimuksen Bruinsin kanssa. Yhteensä viidestä kaudesta tuli palkkaa 23,75 miljoonaa dollaria, eli hän sai 4,75 miljoonaa jokaisella kaudella. Bergeron teki uransa ensimmäisen hattutempun 6–0-voitossa Ottawa Senatorsia vastaan 11. tammikuuta 2011. Kolmas maali syntyi toisessa erässä ajassa 14:07.
Ennen kauden 2020–2021 alkua Bruins nimesi Bergeronin joukkueen kapteeniksi. Elokuussa 2022 Bergeron teki Bruinsin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.
Marko Kristal

Marko Kristal (s. 2. kesäkuuta 1973 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Viron maajoukkueessa Kristal pelasi 143 ottelua vuosina 1992–2005 ja teki niissä yhdeksän maalia. Hän päätti maajoukkueuransa 20. huhtikuuta 2005 otteluun Norjaa vastaan.
Seuratasolla Kristal on edustanut pääosan urastaan Tallinnan Floraa. Hän pelasi myös Suomessa FC Lahdessa. Nykyään hän toimii Floran apuvalmentajana.
Kahdeksas ristiretki

Kahdeksas ristiretki vuonna 1270 oli Ludvig IX:n järjestämä ristiretki, jonka alkuperäinen tavoite oli avustaa ristiretkeläisvaltioiden jäänteitä Syyriassa. Retki kuitenkin päätyi Tunisiaan, jossa Ludvig vietti kaksi kuukautta ennen kuin kuoli vatsatautiin.
Tuohon aikaan mamelukit laajensivat valtaansa itäisellä Välimerellä. Jerusalemin kuningas oli vetäytynyt Akkoon, ja Ludvig halusi lähteä hänen avukseen. Ludvigin veli Anjoun Kaarle I taivutteli veljensä aloittamaan retken Tunisian valloituksella sillä verukkeella, että Tunisiasta käsin olisi helpompi hyökätä Syyriaan ja Egyptiin. Tunisian sulttaanilla oli yhteyksiä Espanjaan, joten saattoi kuvitella, että hän olisi käännytettävissä kristinuskoon. Tämä palveli ennen kaikkea Kaarlen omia valtapyrkimyksiä, sillä mamelukit havittelivat myös Sisiliaa.
Retkeläiset saapuivat Afrikkaan heinäkuussa ja sairastuivat saastuneesta juomavedestä. Ludvig kuoli samana päivänä kuin Kaarle saapui paikalle. Kaarle julisti Ludvigin pojan Filip III Rohkean uudeksi kuninkaaksi, mutta tämän alaikäisyyden takia otti itse ristiretken johdon käsiinsä.
Piiritysjoukkojen jatkuvan sairastelun takia Tunisin piiritys lopetettiin lokakuun 30. Sopimus sulttaanin kanssa takasi kaupungin munkeille vapauden harjoittaa uskontoaan ja jonkinlaiset vapaakauppaoikeudet, joten ristiretkeä voidaan hyvällä tahdolla sanoa menestykseksi.
Kaarle liittoutui Englannin Edvard Pitkäjalan kanssa. Kun Kaarle jatkoi Tunisian piiritystä, Edvard iski Syyriaan. Syyrian retki, Yhdeksäs ristiretki, lasketaan joskus osaksi kahdeksatta.
Marija Kiseljova

Mаrija Aleksandrovna Kiseljovа (, s. 28. syyskuuta 1974 Samara, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kilpauransa päättänyt taitouimari, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Kiseljova voitti pariuinnin olympiakultaa Sydneyssä 2000 Olga Brusnikinan kanssa. Joukkuekilpailussa hän voitti kultaa Sydneyssä ja Ateenassa 2004. MM-kilpailuista Kiseljova voitti kaksi ja EM-kilpailuista yhdeksän kultamitalia.
Kiseljova on myös toiminut Heikoin Lenkki -visailuohjelma venäläisen version juontajana.
Äänekosken Huima

Äänekosken Huima on vuonna 1904 perustettu äänekoskelainen urheiluseura. Seura tunnetaan erityisesti koripallojoukkueistaan ja juniorijalkapallotoiminnastaan. Miesten koripallojoukkue pelaa valtakunnallisessa 1B-divisioonassa. Seuran jalkapallojoukkue pelaa Itä-Suomen 6-divisioonassa. Muita lajeja ovat muun muassa hiihto ja paini. Huima on Keski-Suomen vanhin urheiluseura. Seurassa oli vuonna 2019 yli tuhat jäsentä.
Historia.
Seuran alkuvuosikymmenet.
Seura syntyi työväen urheilun yleisseuraksi paperiteollisuustaajamaan vuonna 1904. Seuran lippuun ommeltiin tunnus "Eläköön urheilu". Kansalaissodan synnyttämässä kahtiajaossa Huima liittyi Työväen urheiluliittoon, jossa oli alkuvuosikymmeninä voimakasta poliittista kuohuntaa. Yhtenä huolenaiheena oli kärkipään urheilijoiden siirtyminen "porvariliittoon". Niinpä seuran vuosikertomuksessa 1924 korostettiin, että "Jokaisella seuran jäsenellä tulee olla velvollisuuden tunto seuraansa kohtaan. Jos ristiriitaisuus ja oman voiton pyynti jatkuu, kulkee seura auttamattomasti rappeutumista kohti." Seura osoittikin voimaansa esimerkiksi vahvalla panoksella TUL:n ensimmäisiin liittojuhliin 1927. Jäseniä seuralla oli noin 300 ja sen piiriin sisältyi monipuolisesti eri lajeja, varsinkin paini ja voimistelu. Vahvana TUL:n kilpaveljenä oli naapuriseura Suolahden Urho.
Sotien jälkeinen aika.
Voima- ja kamppailulajit tulivat sotien jälkeen vahvasti mukaan seuran toimintaan, mutta samaan aikaan alkoi myös palloilun juurtuminen Äänekoskelle. Vuoden 1948 aikoihin oli sekä jalkapallossa että koripallossa vahva jaosto, mutta niiden läpimurto tapahtui vahvasti 1960-luvulla. TUL:laisuus ja TUL:n itsenäisyys oli myös vahvasti sotien jälkeisen ajan teemana, mutta paikallisen toisen seuran Äänekosken Urheilijoiden kanssa on tehty epävirallinen sopimus lajeihin keskittymisestä. Seuran keväinen kävely- ja hölkkätapahtuma on järjestetty 25 vuoden ajan 1980-luvun lopulta alkaen, ja sille on annettu nimi "Huima patikka".
Koripallo.
Koripallossa Huima nousi miesten mestaruussarjaan vuonna 1975 (SM-sarjan 1975–1976 taulukko) ja pelasi siellä vuoteen 1978. Uudelleen SM-sarjassa se oli 1981–1982, 1986–1987 ja 1996–2005. Koripallon naisjoukkue on noussut sittemmin seuran menestyksekkäimmäksi joukkueeksi. Naisjoukkue oli ensimmäisen kerran SM-sarjassa kaudella 1996–1997. Yksi seuran pitkäaikaisista pelaajista on Kenya Robinson.. Naisjoukkue on ollut mitaleilla seuraavasti:
Innocentius IV

Innocentius IV, syntymänimeltään Sinibaldo de Fieschi (1180 – 7. joulukuuta 1254) oli paavina 25. kesäkuuta 1243 – 7. joulukuuta 1254. Hän oli lähtöisin korkea-arvoisesta genovalaissuvusta, opiskeli Parmassa ja Bolognan yliopistossa ja oli yksi oman aikansa parhaita kirkkojärjestyksen tuntijoita. Hänen edeltäjänsä Celestinus IV hallitsi vain kahdeksantoista päivää, joten Innocentius oli käytännössä Gregorius IX:n seuraaja.
Fredrik II ei vaikuttanut alistuvan paavin ehdottomaan ylivaltaan, joten Innocentius pakeni Roomasta vuonna 1244 Genovaan ja Lyoniin, ja palasi Roomaan vasta Fredrikin kuoltua vuonna 1253. Loppuelämänsä hän käytti siihen, että yritti kammeta Fredrikin poikaa Manfredia vallasta. 
Mongolivaltakunta käytti hyväkseen tätä valtatyhjiötä ja kävi järjestelmällisesti veristä valloitussotaa Etelä-Venäjällä ja Euroopassa vuodesta 1223 lähtien aina vuoteen 1242 saakka, jolloin mongoliarmeijan eteneminen loppui äkillisesti Wienin liepeille. Vuonna 1245 Lyonin konsiilissa Innocentius katsoi aiheelliseksi lähettää tiedustelijoita ja neuvottelijoita mongolikaanien valtakuntiin. Ainoastaan Güyük-kaani vastasi paavin kirjeeseen, tosin vaatimalla tämän alistumista mongolivaltaan.
Innocentius IV:n bulla "Ad extirpanda" antoi inkvisitiolle luvan hankkia tunnustuksia kerettiläisiksi epäillyiltä kiduttamalla.
Sikorsky UH-60 Black Hawk

Sikorsky UH-60 Blackhawk on yhdysvaltalainen kuljetushelikopteri. Sen pääkäyttäjä on Yhdysvaltain maavoimat, mutta kopteri lukuisine versioineen on laajassa käytössä useissa maissa. Se on suunniteltu rintamakäyttöön rynnäkköjä, maahanlaskuja sekä lääkintäevakuointeja varten. Se on suunniteltu kuljettamaan 11 taisteluvarustuksessa olevaa sotilasta ja se kykenee siirtämään myös 105 millimetrin haupitsin ja 30 kranaattia.
Black Hawkit otettiin laajaan käyttöön 1978. Ensimmäinen UH-60A lensi ensilentonsa 1974 ja oli tulosta UTTAS-ohjelmasta (Utility Tactical Transport Aircraft System). Sen tarkoituksena oli korvata UH-1 Huey rynnäkkökäytössä.
UTTAS-ohjelmassa elokuussa 1972 Sikorskyn S-70 (1972) ja Boeingin YUH-61A Vertol (1974).
Boeing Vertol YUH-61A:ssa oli nelilapainen komposiittiroottori ja siinä oli General Electric T700 -moottori, kuten myös Sikorsky YUH-60A:ssa. Myös Boeing Vertol kykeni kuljettamaan 11 sotilasta varusteineen. Joulukuussa 1976 Sikorsky voitti kilpailun ja Sikorsky UH-60A nimettiin Black Hawkiksi, Mustaksi Haukaksi.
Black Hawk on divisioonatason helikopteri, missä on huomattavia parannuksia UH-1 Huey:hin. Siinä on kolmen hengen miehistö. Se kykenee kuljettamaan neljää paaria, mikäli kahdeksan sotilaan istuimet poistetaan. Lentäjällä ja perämiehellä ovat panssaroidut istuimet. Helikopterin panssarointi kestää 23 millimetrin ammukset. Lastinkäsittelyyn helikopterissa on lastikoukku.
Helikopteriin voidaan asentaa kaksi 7,62 millimetrin M60D-konekivääriä M144-asejärjestelmällä varustettuna ja siinä voidaan käyttää M130-infrapunahäirintälaitteistoa.
Black Hawkin nelilapainen roottori on tehty lasikuidusta ja titaanista ja siinä on kaksi 1 622 hevosvoiman General Electric T700-GE-700 -turbiinimoottoria, jotka tuottavat helikopterille 262 km/h:n nopeuden.
Ensimmäiset Black Hawkit saavuttivat 25 vuoden käyttöaikansa lopun 2002. Ensimmäiset käyttöikää pidentävät ohjelmat alkoivat 1999 alussa.
Dear Land of Guyana, of Rivers and Plains

Dear Land of Guyana, of Rivers and Plains ("Rakas Guyana, virtojen ja tasankojen maa") on Guyanan kansallislaulu. Laulun on sanoittanut Archibald Leonard Luker ja säveltänyt Robert Cyril Gladstone Potter. Se valittiin Guyanan kansallislauluksi kuukausi ennen maan itsenäistymistä vuonna 1966.
Dear land of Guyana, of rivers and plains;
Made rich by the sunshine, and lush by the rains,
Set gem like and fair, between mountains and sea,
Your children salute you, dear land of the free. 
Green land of Guyana, our heroes of yore,
Both bondsmen and free, laid their bones on your shore.
This soil so they hallowed, and from them are we,
All sons of one Mother, Guyana the free.
Great land of Guyana, diverse though our strains,
We are born of their sacrifice, heirs of their pains,
And ours is the glory their eyes did not see,
One land of six peoples, united and free.
Dear land of Guyana, to you will we give,
Our homage, our service, each day that we live;
God guard you, great Mother, and make us to be
More worthy our heritage, land of the free.
Rakas Guyana, virtojen ja tasankojen maa,
jonka auringonsäteet ja sateidem runsaus on tehnyt rikkaaksi,
jalokiven kaltainen ja kaunis, vuorten ja meren välissä,
sinun lapsesi tervehtivät sinua, vapaiden ihana maa.
Guyanan vihreä maa, meidän ikiaikojen sankarimme,
sekä orjat että vapaat, jättivät luunsa meidän rannoillemme.
Täten he pyhittivät tämän maan, ja me olemme heidän jälkeläisiään,
yhden äidin lapsia, vapaan Guyanan.
Guyanan suuri maa, moninainen ponnistustemme kautta,
me olemme syntyneet heidän uhrauksistaan, me olemme perineet heidän kipunsa,
meidän on myös se loisto, jota heidän silmänsä eivät saaneet nähdä,
Kuuden kansan yksi maa, yhdistynyt ja vapaa.
Rakas Guyana, sinulle me annamme,
kunnianosoituksemme ja palveluksemme, joka päivä, niin kauan kuin elämme.
Jumala varjelkoon sinua, rakas Äiti, ja tehköön meistä
enemmän perintömme, vapaiden maan, arvoisia.
Jamie Cullum

Jamie Cullum (s. 20. elokuuta 1979 Essex) on englantilainen laulaja, säveltäjä ja jazzpianisti. Joiltakin levyiltä on löydettävissä myös funkin ja soulin tapaista jammailua. Cullum on tehnyt sovituksia vanhoista ja tunnetuista jazz-klassikoista, esimerkiksi kappaleista ”What a Difference a Day Made” ja ”I Could Have Danced All Night”. Nykyiseen kokoonpanoon kuuluvat Jamien lisäksi basisti Geoff Gascoyne ja rumpali Sebastian DeKrom.
Jamie on naimisissa kirjailija Sophie Dahlin kanssa. Heillä on kaksi tytärtä.
Ura.
Jamie Cullum syntyi 20. elokuuta 1979 Itä-Englannissa Essexissä. Hän on opetellut pianistin ja laulajan taidot enimmäkseen itse nuoruusvuosiensa muutamia pianotunteja lukuun ottamatta. Ensimmäinen levy "Heard It All Before" julkaistiin vuonna 1999 ja se oli omakustanne. Tämän vuoksi alkuperäisiä kopioita on tehty vain noin 500 kappaletta ja niitä onkin myöhemmin myyty kovalla hinnalla. Yliopisto-opintojensa jälkeen vuonna 2002 Cullum julkaisi toisen levynsä nimeltä "Pointless Nostalgic". Vuonna 2003 hän teki sopimuksen levy-yhtiö Universalin kanssa.
Samana vuonna julkaistiin Cullumin kolmas levy "Twentysomething", joka saavutti suurta suosiota etenkin Ison-Britannian listoilla ja jota on myyty lähes kolme miljoonaa. Jamie yhdisteli levyllään poppia ja jazzia valloittavalla tavalla, joka sai etenkin nuoret kiinnostumaan jazz-musiikista. Yhdysvalloissa hitiksi muodostui elämyksellinen pop-kappale ”All At Sea”. 
Neljäs levy "Catching Tales" (2005) on tyyliltään huomattavan erilainen kuin Cullumin aikaisempi tuotanto. Yleisvaikutelma on melko kaupallinen ja Twentysomething-albumilta mieleen jäänyt positiivinen ja rento tunnelma jää uudella levyllä vähäisemmäksi. Neljän albumin lisäksi Cullumilta on ilmestynyt joukko erilaisia singlejä, Twentysomething Special Edition sekä DVD-konserttitaltiointi.
Lisa Fernandez

Lisa Fernandez (s. 22. helmikuuta 1971 New York) on yhdysvaltalainen softballpelaaja, maailmanmestari ja olympiavoittaja. Fernandezin isä (puoliammattilainen baseballpelaaja) muutti Yhdysvaltoihin Kuubasta ja äiti Puerto Ricosta (äiti pelasi New Yorkissa stickballia).
Fernandezin pelipaikka on syöttäjä. Hän on voittanut olympiakultaa kolme kertaa: 1996, 2000 ja 2004. Maailmanmestaruuksia hänellä on neljä: 1990, 1994, 1998 ja 2002. Pan Amerikan kisoista on kaksi voittoa vuosilta 1991 ja 1999.
Pelaajanuransa jälkeen Fernandez on toiminut naisten softballsarjassa pelaavan UCLA Bruinsin apuvalmentajana (kaudella 2017 hän sai kahden ottelun mittaisen toimitsijakiellon esittäessään UCLA Bruins – Texas A&amp;M -ottelussa aggressiivisen vastalauseen kenttätuomaristolle pelitilanteesta).
M203

M203 on Yhdysvalloissa vuosina 1967–1968 kehitetty 40 mm kranaatteja ampuva kranaattiampumalaite. M203-kranaattiampumalaite kehitettiin Vietnamin sodassa erinomaiseksi huomatun M79-kranaattikiväärin korvaajaksi, sillä jälkimmäinen vaati erillisen vara-aseen ampujan kannettavaksi. M203 sen sijaan voidaan kiinnittää esimerkiksi M-16- tai M4-rynnäkkökiväärin kädensuojukseen.
M203-heitintä päivitettiin 1990-luvun alkupuolella, jolloin siitä kehitettiin myös lyhytpiippuisempi versio erityisesti lyhyen M4-rynnäkkökiväärin kanssa käytettäväksi.
Urbanus IV

Urbanus IV, syntymänimeltään Jacques Pantaléon (1195–2. lokakuuta 1264), oli paavina 29. elokuuta 1261 – 2. lokakuuta 1264. 
Ranskalaissyntyinen Urbanus oli suutarin poika Troyes'stä. Hänestä tuli Verdunin piispa, sitten Jerusalemin patriarkka ja sitä kautta paavi Aleksanteri IV:n seuraaja.
Urbanus pyrki vahvistamaan paavin valtaa, ja päätti mm. tarjota Sisilian kuninkuutta Anjoun Kaarlelle.
Arise O Compatriots, Nigeria’s Call Obey

Arise O Compatriots, Nigeria’s Call Obey () on nigerialainen isänmaallinen laulu, jota käytettiin Nigerian kansallislauluna 1. lokakuuta 1978 vuoteen 2024, jolloin Nigeria, We Hail Thee palautettiin käyttöön. 29. toukokuuta 2024 "Arise, O Compatriots" -laulusta luovuttiin virallisesti, minkä jälkeen ensimmäinen kansallislaulu, "Nigeria, We Hail Thee", jota käytettiin vuosina 1960–1978, otettiin uudelleen käyttöön.
Laulun sanat on yhdistetty viidestä ehdotuksesta, jotka saapuivat Nigerian hallituksen julistamaan kilpailuun uudesta kansallislaulusta. Näiden laatijat olivat John A. Ilechukwu, Eme Etim Akpan, B. A. Ogunnaike, Sotu Omoigui ja P. O. Aderibigbe. Laulun sävelsi Nigerian kansallisen poliisisoittokunnan kapellimestari Benedict Elide Odiase.
Vanha "Nigeria, We Hail Thee" otettiin uudelleen käyttöön virallisena kansallislauluna presidentti Bola Tinubun allekirjoittaessa lain kansallislaulusta 29. toukokuuta 2024.
Sanat englanniksi.
Arise, O compatriots&lt;br&gt;
Nigeria’s call obey&lt;br&gt;
To serve our fatherland&lt;br&gt;
With love and strength and faith&lt;br&gt;
The labour of our heroes past&lt;br&gt;
Shall never be in vain&lt;br&gt;
To serve with heart and might&lt;br&gt;
One nation bound in freedom&lt;br&gt;
Peace and unity.&lt;br&gt;
Oh God of creation&lt;br&gt;
Direct our noble cause&lt;br&gt;
Guide our leaders right&lt;br&gt;
Help our youth the truth to know&lt;br&gt;
In love and honesty to grow&lt;br&gt;
And living just and true&lt;br&gt;
Great lofty heights attain&lt;br&gt;
To build a nation where peace&lt;br&gt;
And justice shall reign.
Sanat hausaksi.
Yaku ’yan Nijeriya ku farka;&lt;br&gt;
Ku amsa kiran Nijeriya;&lt;br&gt;
Domin mu taimaki ƙasarmu ta haihuwa;&lt;br&gt;
Don aiki ga ƙasata cikin soyayya da riƙon gaskiya;&lt;br&gt;
Domin gudumawar da shuwagabaninmu ’yan kishin ƙasa suka bada;&lt;br&gt;
kada ta zama a banza;&lt;br&gt;
Muyi aiki da zuciya ɗaya da girmamawa a gareta;&lt;br&gt;
Domin ta kasance ƙasa ɗaya mai yanci ga kowa tare da haɗin kai da zaman lafiya.
Sanat igboksi.
Bilie, O compatriots,&lt;br&gt;
Nigeria oku rubere,&lt;br&gt;
Iji na-eje ozi anyị nna,&lt;br&gt;
Na ịhụnanya na ike na okwukwe,&lt;br&gt;
The ọrụ anyị dike gara aga,&lt;br&gt;
Agaghi-abụ ihe efu,&lt;br&gt;
Iji na-eje ozi na obi na idi-ike,&lt;br&gt;
Otu mba kee onwe,&lt;br&gt;
Udo na ịdị n’otu.
Sanat jorubaksi.
Dide eyin ara.&lt;br&gt;
Wa je-pe Naijiria,&lt;br&gt;
ka fife sin ’lewa&lt;br&gt;
pelu okun ati ’gbagbo&lt;br&gt;
Ki ise awon akoni wa&lt;br&gt;
ko ma se ja sa-san,&lt;br&gt;
Ka sin tokan-tara&lt;br&gt;
ile tominira wa,&lt;br&gt;
ti alafia so-dokan.
Klemens IV

Klemens IV, syntymänimeltään Gui Faucoi le Gros (n. 1190–1268) oli paavina 23. helmikuuta 1265 – 29. marraskuuta 1268. Hän oli ennen kirkollista uraansa ollut sotilas ja lakimies, ja työskennellyt Ranskan kuningas Ludvig IX:n kirjurina. Hän nousi kardinaaliksi Urbanus IV:n nimittämänä, ja edusti paavia Englannissa kunnes tuli nimitetyksi tämän seuraajaksi. Klemensin kuoleman jälkeen kardinaalit eivät päässeet sopuun uudesta paavista, vaan paavinistuin oli tyhjänä kolme vuotta.
M79

M79 on yhdysvaltalainen kertatulta ampuva kranaattikivääri, joka käyttää 40 mm:n kranaatteja. 
M79:n kehitys aloitettiin 1951, kun Yhdysvaltain maavoimat huomasi tarvitsevansa kranaattiaseen käsikranaatin ja kranaatinheitinten kantomatkojen välille. M79 sai tyyppinimensä vuonna 1960 ja otettiin palveluskäyttöön vuonna 1961. Sen valmistus jatkui Yhdysvalloissa vuoteen 1971, niitä valmistettiin yli 300 000 kappaletta.
Yhdysvaltain maavoimat totesi M79:n onnistuneeksi aseeksi Vietnamin sodassa. M79:llä voidaan ampua savuammuksia, sytytyskranaatteja ja itsepuolustustarkoituksessa haulipanoksia. M79:n kantaja tarvitsi kuitenkin aina vara-aseen, josta syystä myöhemmin kehitettiin esimerkiksi M-16-rynnäkkökivääriin kiinnitettävä M203-kranaattikivääri.
Ge Fei (sulkapalloilija)

Ge Fei (s. 9. lokakuuta 1975 Nanjing) on kiinalainen sulkapalloilija, maailmanmestari ja olympiavoittaja. 
Ge Fei voitti sulkapallossa naisten nelinpelin olympiakultaa vuosina 1996 ja 2000 parinsa Gu Junin kanssa. Pari voitti lisäksi maailmanmestaruuden vuonna 1997 ja 1999. Vuonna 1997 Ge voitti maailmanmestaruuden myös sekanelinpelissä Liu Yongin parina.
Ge Fei lopetti kilpauransa vuonna 2001. Vuonna 2002 hän meni naimisiin maailmanmestari Sun Junin kanssa.
FK Moskova

FK Moskova on venäläinen jalkapalloseura, joka toimii Moskovassa. 
Historia.
Autonvalmistaja ZIL sponsoroi Moskovan Torpedoa vuodesta 1924 alkaen. 1990-luvun puolivälissä tehtaalla ei enää ollut varaa ylläpitää pääsarjatason seuraa, joten se myytiin Lužniki-stadionin toiminnasta vastaavalle yhtiölle. Seura siirtyi myös pelaamaan ottelunsa Lužnikille. Muutaman vuoden kuluttua ZIL päätti jälleen aloittaa jalkapallotoiminnan perinteisellä Torpedo-stadionilla. Jonkin aikaa Moskovassa pelasi kaksi Torpedo-nimistä seuraa, "Torpedo-Lužniki" ja "Torpedo-ZIL". Vuonna 2003 ZIL myi seuran jälleen, tällä kertaa metalliyhtiölle, ja seuran uudeksi nimeksi tuli "Torpedo-Metallurg". Heinäkuussa 2004 Moskovan kaupunki osti seuran, ja nimi muutettiin nykyiseksi.
Vuonna 2005 joukkue saavutti historiansa parhaan sijoituksen, kun se nousi Venäjän valioliigassa viidenneksi. Tämän jälkeen seura paransi edelleen sijoitusta ollen kaudella 2007 neljäs. Samana vuonna se eteni myös Venäjän cupin loppuotteluun. 
FK Moskova vetäytyi Venäjän valioliigasta helmikuussa 2010, minkä taustalla oli pääsponsori Norilski nikelin päätös lopettaa seuran tukeminen. FK Moskovasta tuli näin ensimmäinen seura, joka on jättänyt liigan. Seura on sittemmin jatkanut toimintaa Venäjän amatööriliigassa, joka on maan neljänneksi korkein sarjataso.
Gu Jun

Gu Jun (s. 3. tammikuuta 1975 Wixi) on kiinalainen sulkapalloilija, maailmanmestari ja olympiavoittaja. 
Gu Jun voitti parinsa Ge Fein kanssa naisten nelinpelin olympiakultaa 1996 ja 2000. He voittivat myös maailmanmestaruuden vuosina 1997 ja 1999.
Aleksanteri IV (paavi)

Aleksanteri IV, syntymänimeltään Rinaldo Conti (n. 1199 – 25. toukokuuta 1261), oli katolisen kirkon paavi 12. joulukuuta 1254 – 25. toukokuuta 1261. Häntä on kuvattu iloiseksi ja ystävälliseksi, mutta ei erityisen älykkääksi. Hän oli sukua Innocentius III:lle ja Gregorius IX:lle.
Aleksanteri käsitteli pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa koskevia asioita ja toimi mm. alaikäisen keisarin holhoojana.
Aleksanteri muistetaan yrityksistään yhdistää ortodoksinen ja katolinen kirkko, perustamastaan Ranskan inkvisitiosta, kerjäläismunkkien suosimisesta ja ristiretken suunnittelusta tataareja vastaan.
InTime

InTime on tamperelainen yhtye, joka soittaa Astor Piazzollan säveltämää musiikkia. Yhtye voitti kansainvälisen Astor Piazzolla -kilpailun Italiassa vuonna 1994. Ensimmäisen levynsä, nimeltään "Piazzolla InTime", yhtye julkaisi vuonna 1995, toisen, "Chin Chin", vuonna 1997. Kolmas levy kantoi nimeä "Live!" ja neljäs nimeä "Chamber Works". Uusin levy, vuonna 2003 äänitetty ja vuonna 2004 julkaistu "Piazzolla" on ensimmäinen Suomessa äänitetty Superaudio-CD.
Yhtyeen muusikot.
Lisäksi levyllä "Tangoja" esiintyy Markku Lindemanin ja harmonikan sijasta Marcelo Nisinman bandoneonilla. Lisäksi levyllä on mukana itse InTime-kvintetin lisäksi Tampere Filharmonia, jota johtaa Jaana Haanterä.