tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lunatica

Lunatica on sinfonista metallia soittava kuusihenkinen yhtye, joka on perustettu Sveitsissä vuonna 1998.
Historia.
Yhtyeen perustivat Alex Seiber ja Sandro D'Incau. Heidän laulusolistin etsintänsä päättyi 2001 Andrea Dätwyleriin. Ensimmäinen levy "Atlantis" sai mukavahkoja arvosteluja ja Lunatica alkoi saada keikkoja. Valinta parhaaksi yhtyetulokkaaksi Sveitsin suurimmalla heavy-festivaalilla Metaldayzillä toi myös uusia faneja.
Toiselle albumilleen yhtye sai tuottajaksi tunnetun Sascha Paethin, joka on työskennellyt muun muassa Rhapsodyn ja Kamelotin kanssa. Vuonna 2004 ilmestyneestä "Fables &amp; Dreamsistä" tulikin edeltäjäänsä paremmin tuotettu ja viimeistellympi. Levy menestyi kohtalaisesti Sveitsin listoilla ja single "Fable of Dreams" sai radiosoittoa.
Joulukuussa 2005 alkoivat kolmannen albumin äänitykset ja albumi "The Edge of Infinity" ilmestyi syyskuussa 2006. Yhtyeen neljäs albumi nimeltä "New Shores" ilmestyi 27. helmikuuta 2009.
Antoine Meillet

Paul Jules Antoine Meillet (11. marraskuuta 1866 Moulins, Allier, Ranska – 21. syyskuuta 1936 Châteaumeillant, Cher, Ranska) oli aikansa huomattavin ranskalainen indoeurooppalaisten kielten tutkija.
Hiidenkallion tunneli

Hiidenkallion tunneli on maantietunneli seututie 102:lla eli Kehä II:lla Kauniaistentien eritasoliittymässä. Tunnelissa erkanee liittymä Kauniaistentielle pohjoisesta, Turuntieltä tultaessa.
Tunnelin pituus on 495 metriä ja se oli valmistuessaan vuonna 2000 Suomen pisin maantietunneli.
Tunnelissa on liikenteenohjaus- ja valvontajärjestelmä, johon kuuluvat valaistus, muuttuvat liikenneopasteet, kamera- ja palovalvonta sekä ilmanvaihto. Valvontajärjestelmässä on muun muassa kahdeksan kameraa, joita voi ohjata Pasilan liikenneohjauskeskuksesta.
New Tattoo

New Tattoo on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Mötley Crüen kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin kesäkuussa 2000. Albumi on tyyliltään paluu yhtyeen 1980-luvun hard rockiin. Crüen pitkäaikainen rumpali Tommy Lee oli poistunut yhtyeestä vuotta aikaisemmin, joten levyllä soitti Ozzy Osbournen entinen rumpali Randy Castillo.
Albumi.
Tausta.
Mötley Crüen alkuperäinen kokoonpano (laulaja Vince Neil, basisti Nikki Sixx, kitaristi Mick Mars, rumpali Tommy Lee) oli koonnut rivinsä vuoden 1997 Generation Swine -albumille ja sitä seuranneelle kiertueelle, suureksi osaksi levy-yhtiön ja managerin painostuksesta. Alkuperäisen Crüen paluusta huolimatta Neilin ja Leen välillä oli edelleen skismaa, minkä lisäksi Leellä oli ongelmia kotonaan vaimonsa Pamela Andersonin kanssa. Heidän keskinäinen välienselvittelynsä johti Leen vankilatuomioon. Rumpalin odotellessa tuomiotaan yhtye nauhoitti kaksi kappaletta, ”Bitter Pill” ja ”Enslaved”, vuoden 1998 Greatest Hits -kokoelmalle. Ne olivat tyyliltään lähempänä yhtyeen 1980-luvun tuotantoa kuin heidän 1990-luvun kappaleensa. Suorittaessaan tuomiotaan Lee päätti jättää Crüen ja perustaa oman yhtyeensä Methods of Mayhemin. Lee pysyi yhtyeessä vielä Greatest Hits -kiertueen ajan, mutta vetäytyi aina keikan jälkeen omaan rauhaansa tekemään musiikkia uudelle projektilleen.
Nauhoitus.
Yhtye kiinnitti Mike Clinkin tuottamaan levyä, jonka olisi pitänyt olla Nikki Sixxin mielestä seuraaja vuoden 1989 Dr. Feelgoodille. Rumpaliksi tuli Vince Neilin pitkäaikainen ystävä Randy Castillo.
Vastaanotto.
New Tattoo ylsi Billboardin albumilistalla sijalle 41. Castillo sairastui juuri ennen tulevan kiertueen alkua ja hänet korvasi Holen rumpali Samantha Maloney. Castillo menehtyi maaliskuussa 2002.
Henri de Saussure

Henri-Louis-Frédéric de Saussure (27. marraskuuta 1829 Geneve, Sveitsi – 20. helmikuuta 1905 Geneve, Sveitsi) oli sveitsiläinen entomologi ja mineraalitutkija. Hän tutki erityisesti "Hymenoptera"- ja "Orthoptera"-hyönteislahkoja. Saussuriitti-niminen mineraali on nimetty de Saussuren mukaan. Luonnontieteilijä Horace-Bénédict de Saussure oli hänen isoisänsä ja kielitieteilijä Ferdinand de Saussure hänen vanhin poikansa.
De Saussure nimesi linnuista sepelkiitäjän ("Streptoprocne semicollaris").
René de Saussure

René de Saussure (17. maaliskuuta 1868 Geneve, Sveitsi – 2. joulukuuta 1943 Bern, Sveitsi) oli sveitsiläinen matemaatikko, joka muistetaan ennen kaikkea kansainvälisten apukielten parissa tekemästään työstä. Vuonna 1937 valmistui hänen keinotekoinen Esperanto II-kieli, joka on uudistettu versio perinteisestä esperantosta.
Kielitieteilijä Ferdinand de Saussure oli hänen veljensä.
The Maze

The Maze on yhdysvaltalaisen kitaristi Vinnie Mooren vuonna 1999 julkaistu viides sooloalbumi.
Chrysler Sebring

Chrysler Sebring on Chryslerin automalli. Aiemmin Sebring oli 1970-luvun Plymouthin urheilullisempi mallinimi. Nykyään Sebring nimeä on käytetty Suomeen myydyissä Chryslereinä markkinoiduissa keskikokoisissa sedaneissa vuodesta 2000.
Tekniikkana on ollut valinnaisina:
Hans Selo

Hans Selo (oik. Hans Johan Selonen; 2. marraskuuta 1945 Helsinki – 14. tammikuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Ura.
Helsinkiläinen Hans Selo nousi hetkessä kuuluisaksi vuonna 1970 J. H. Erkon palkinnon saaneella esikoisteoksellaan "Diiva". Siinä Selo käytti omaperäistä koukerokieltä ja tajunnanvirtatekniikkaa. 
"Helsingin Sanomissa" oman konsernin palkinnon vastaanottanut teos sai paljon palstatilaa, kuten Harry Forsblomin kahdeksan palstan levyisen arvostelun, jossa esikoisromaania kuvattiin ”meteoriksi vieraalta planeetalta”. Paria kuukautta myöhemmin samassa lehdessä Pentti Holappa piti "Diivaa" taitavasti sommiteltuna, vauhdikkaana ja paikoin kauniina. Molempien arvioijien mukaan Selon tyyli oli velkaa Marcel Proustille ja varsinkin Claude Simonille.
Keikarimaisesti pukeutunut Selo oli värikäs henkilö, joka 1970-luvulla oli paljon esillä aikakauslehdissä, skandaalilehdistössä jopa tekaistuine polttoitsemurhineen. Hän kuului näyttelijä Ella Erosen tuttavapiiriin. "Aloha!"-lehden haastattelussa 1985 Selo kertoi "Diiva"-kohun jälkimainingeissa saaneensa suuria palkkioita eri medioiden haastatteluista. Hän oli ensimmäisiä suomalaisia kirjailijoita, jotka tunnettiin enemmänkin julkisuutensa kuin kirjoittamiensa teosten kautta.
Selon toinen teos "Pilvihipiäinen" ilmestyi 15 vuotta esikoisteosta myöhemmin, vuonna 1985. Siitäkin Harry Forsblom kirjoitti puolen sivun laajuisen arvostelun "Helsingin Sanomiin". Kirjan piti olla trilogian aloitusosa, mutta se jäi Selon viimeiseksi teokseksi.
Fujisakin metroasema

Fujisakin metroasema () on Fukuokan kaupungin Sawaran suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on kolmas asema Kūkō-linjalla Meinohaman aseman päästä lukien. Asema avattiin 26. heinäkuuta 1981.
Aseman läheisyydessä sijaitsee muun muassa:
Eurajoen kristillinen opisto

Eurajoen kristillinen opisto (lyhenne EKO) on Eurajoella sijaitseva oppilaitos, joka tarjoaa sekä yleissivistävää että ammatillista koulutusta. Eurajoen kristillinen opisto on yksi Suomen yli 80 kansanopistosta. Eurajoen kristillinen opiston perusti Suomen rukoilevaisten liike vuonna 1926 ja se on edelleen liikkeen ylläpitämä. Opistossa on vuosittain noin 1 000 opiskelijaa eripituisilla kursseilla ja 150 opiskelijaa talvikauden linjoilla.
Opiston opintolinjat ovat peruskoulu ja lisäopetus eli 10-luokka (myös musiikkikymppi), kirkkomusiikki, fysioterapia ja hieronta, musiikki, musiikkiterapia ja kasvatustiede. Opistossa voi suorittaa koulunkäynnin ja aamu- ja iltapäivätoiminnan ohjaajan ammattitutkinnon, perhepäivähoitajan ammattitutkinnon, web designer / audiovisuaalisen viestinnän ammattitutkinnon ja veneenrakentajan ammattitutkinnosta puuveneosion. Kurssien lisäksi opistolla on avoimen yliopiston opetusta.
Opistolla voi myös majoittua, ruokailla ja järjestää juhlia, kokouksia tai vastaavia.
Pohjan neiti

Pohjan neiti on Oskar Merikannon Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran oopperakilpailuun säveltämä teos, joka valmistui vuonna 1898. Se on ensimmäinen suomenkielinen oopperateos. Merikanto oli aikaisemmin säveltänyt pääasiassa yksinlauluja, ja oopperan parasta antia ovatkin sen melodiat. Orkestrointi on sen sijaan varsin vaatimatonta. Taloudellisten vaikeuksien vuoksi ooppera sai ensiesityksensä vasta Viipurin laulujuhlilla vuonna 1908. Teoksen kalevalamittaisen libreton kirjoitti Antti Rytkönen L. N. Achtén suunnitteleman juonen ympärille. Achté yritti saada teokseen mahtumaan lähes kaikki Kalevalan keskeiset tapahtumat, mikä heikensi teoksen draaman kaarta.
Ensiesityksen jälkeen teoksen musiikki sai kiitosta, mutta librettoa moitittiin.
Merikannon teos oli ainoa oopperakilpailuun valmistunut teos, mutta palkintolautakunta totesi palkitessaan Merikantoa:
Aulikki Rautawaara

Terttu Aulikki Rautawaara (2. toukokuuta 1906 Vaasa – 29. joulukuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Rautawaara tunnettiin erityisesti Jean Sibeliuksen laulujen tulkitsijana sekä W. A. Mozartin oopperaroolien esittäjänä.
Elämäkerta.
Aulikki Rautawaaran isä oli laulaja ja kuoronjohtaja Wäinö Rautawaara (ent. Jernberg, 1872–1950) ja äiti Wenny Johanna Emilia von Essen (1877–1962). Vanhemmilla oli oma musiikkikoulu, jossa äiti opetti pianon soittoa ja isä laulua. Aulikki Rautawaarasta piti alun perin tulla pianisti, mutta loukattuaan nuorena sormensa hän ryhtyi ottamaan laulutunteja isältään. Rautawaara opiskeli Helsingin konservatoriossa 1922–1925 ja antoi ensikonserttinsa 1927. Kauden 1932–1933 Rautawaara oli kiinnitettynä Suomalaiseen Oopperaan. Hän sai pian apurahan, jonka turvin lähti täydentämään opintojaan Berliiniin.
Rautawaara sai kuuluisan kapellimestarin Wilhelm Furtwänglerin ansiosta kiinnityksen Hampurin oopperaan. Rautawaara esiintyi myös monilla muilla Saksan ja Itävallan kuuluisilla oopperanäyttämöillä. Hän teki myös Telefunken-levymerkin kanssa levytyssopimuksen ja äänitti noin 100 levytystä. Taidemusiikin lisäksi Rautawaara levytti joitain iskelmiä salanimellä Terttu Raija.
Aulikki Rautawaaran veli oli sellisti Pentti Rautawaara (1911–1965). Heidän serkkunsa on säveltäjä Einojuhani Rautavaara.
Rautawaara oli vuosina 1928–1931 naimisissa suomalaisen iskelmä- ja lauluperinteen merkkihahmon R. W. Palmrothin eli Pallen kanssa. Hänen toinen puolisonsa 1938–1954 oli tilanomistaja Gunnar Aminoff ja kolmas säveltäjä Erik Bergman vuosina 1956–1958.
Aake Jermo

Aarne Oskar Aake Jermo, vuoteen 1935 asti Johansson, (8. toukokuuta 1920 Kalanti – 22. lokakuuta 1980 Ristiina) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Turkulaisen "Uusi Aura" -sanomalehden toimittajana ollut Jermo hankki itselleen lisätuloja sota-aikana kirjoittamalla rikosnovelleja "Seikkailujen maailma" -lehteen. Sodan jälkeen Jermo julkaisi salanimellä Riku Rauta vielä kaksi rikosromaania.
Aake Jermo oli toimittajana "Apu"- ja "Seura"-lehdissä ja julkaisi 1970-luvulla useita pääasiassa sota-aikaa käsitteleviä kirjoja. Vuonna 1975 Jermo julkaisi kirjan "Murha ei vanhene koskaan", jossa hän käsitteli selvittämättömiä suomalaisia henkirikoksia – muun muassa Kyllikki Saaren murhaa 1953, Tulilahden kaksoismurhaa 1959 ja Bodominjärven murhia 1960.
Viljami Hautaviita

William (Viljami) Hautaviita (21. joulukuuta 1904 Lapväärtti – 22. toukokuuta 1985) oli suomalainen Lapväärtistä kotoisin ollut voimamies, joka kiersi esiintymässä muun muassa kouluissa 1950- ja 1970-luvuilla. Hänestä tehtiin aikanaan myös televisio-ohjelma. Mainosjuliste kertoi hänen painokseen 150 kg ja rintakehän ympärykseksi 143 cm. Hauiksen ympärys oli julisteen mukaan 46 cm, kaulan 65 cm ja sormen 10 cm.
Hautaviita tunnettiin erityisesti hammasatleettina, joka väänsi hampaillaan hevosenkenkiä suoraksi ja veti hampaillaan autoja ja lentokoneita. Muita ohjelmanumeroita olivat esimerkiksi auton vetäminen tukalla ja naulan lyöminen lankkuun nyrkillä. Esiintyessään hän usein käytti sinistä viittaa, jonka selkämykseen oli kirjailtu keltainen leijona ja teksti "Suomen Teräsmies".
Hautaviita esiintyi yhdessä tasapainotaiteilija ja hanuristi Esa Karttusen sekä Suomen pisimpänä miehenä tunnetun Väinö Myllyrinteen kanssa.
Elinan surma (ooppera)

Elinan surma on Oskar Merikannon toinen, vuonna 1910 valmistunut viisinäytöksinen ooppera, joka perustuu Elinan surma-kansanrunoon. Varsinaisen libreton kirjoitti Jalmari Finne pohjaten sen Gustaf von Numersin vuonna 1891 kansanrunosta tekemään näytelmään. Finne lisäsi librettoon myös omia runojaan ja häälauluja Kantelettaresta. Verrattuna säveltäjän ensimmäiseen oopperaan "Pohjan neitiin" on ooppera hyvin dramaattinen ja säveltäjä itse kuvaili sitä sanoen:
Teoksessa musiikki ei vie tehokkaasti dramaattisia eteenpäin vaan pikemminkin säestää niitä ja teoksesta puuttuu sinfonista jatkuvuutta. Teos esitettiin viisi kertaa Helsingissä ja muun muassa Savonlinnan toisilla oopperajuhlilla vuonna 1913.
Samaa aihetta käsittelee myös Jukka Linkolan ooppera" Elina" Pentti Saaritsan librettoon.
Ylityö

Ylityö on säännöllisen työajan lisäksi tehtävää työtä, jota tehdään työnantajan aloitteesta. Säännöllinen työaika tarkoittaa työaikalaissa määriteltyä päivittäistä, viikoittaista tai jaksoittaista säännöllistä työaikaa. Ylityö ei siis pidä sisällään kaikkea työtä, jota työntekijä tekee tavanomaisen, työvuoroluettelossa tehtävän tuntimäärän yli. Ylityö voi olla vuorokautista, viikoittaista tai jaksoittaista ylityötä riippuen siitä, miten työ on järjestetty. Työntekijän omasta aloitteesta tekemä säännöllisen työajan yli menevä työ ei ole ylityötä. 
Työntekijällä on oikeus kieltäytyä ylitöistä ja suostumuksen ylityöhön voi antaa vain kullekin erityiselle kerralle tai lyhyelle ajanjaksolle. Ylityön määrää lyhyellä aikavälillä rajoittavat vain säädökset vuorokautisesta ja viikoittaisesta lepoajasta, joten ylityötä voi lyhyen aikaa tehdä hyvinkin paljon. Neljän kuukauden ajanjaksolla ylityön määrä saa olla korkeintaan 138 tuntia, kalenterivuodessa korkeintaan 250 tuntia tai paikallisesti sopien 330 tuntia ylittämättä kuitenkaan 138 tuntia neljän kuukauden ajanjaksolla.
Ylitöistä maksetaan työntekijälle ylityökorvaus, joka on 50 % vuorokautisen ylityön kahdelta ensimmäiseltä tunnilta ja 100 % sitä seuraavilta tunneilta. Viikoittaisesta ylityöstä maksetaan 50 % korotus. Ylityön tai osan siitä voi korvata myös vastaavalla palkallisella vapaa-ajalla, jonka ajankohdasta on sovittava työnantajan ja työntekijän välillä. Työsopimuksessa voidaan lisäksi sopia, että johtavassa asemassa tai työnjohdollisessa asemassa olevan henkilön ylityön voi korvata myös kiinteällä kuukausikorvauksella. Valtakunnallisessa työehtosopimuksessa voidaan poiketa ylityökorvauksen määrästä, sen muuttamisesta vapaa-ajaksi sekä sen korvaamisesta kuukausikorvauksella. Käytännössä työehtosopimuksissa on poikettu laista sekä työntekijän eduksi että haitaksi.
Avoin innovaatio

Avoin innovaatio () on professori Henry Chesbrough'n konseptoima termi. Hän työskentelee Open Innovation Centerissä Kalifornian yliopistossa Berkeleyn kampuksella. 
Yritykset ovat alkaneet etsiä uusia toimintatapoja innovaatioprosessiensa tehokkuuden ja tuottavuuden parantamiseksi. Niitä ovat muun muassa niin aktiivinen ideoiden ja teknologioiden etsintä yrityksen ulkopuolelta kuin yhteistyö toimittajien ja kilpailijoiden kanssa asiakkaiden arvon luomiseksi. Yksi tärkeä piirre on yrityksen strategiaan sopimattomien ideoiden ja teknologioiden jatkokehitys tai lisensointi. Avoin innovaatio on toimintatapa joka vastaa edellä mainittuihin haasteisiin.
Innovaatiotyypit voidaan jakaa kolmeen luokkaan: sisäänpäin suuntautuva, ulospäin suuntautuva ja yhteistyöhön perustuva innovaatio. Avoin innovaatio määrittelee mikä yrityksen ulkopuolinen tieto tulisi hyödyntää yrityksen toiminnassa ja mikä yrityksen sisäinen tieto tulisi ulkoistaa. Vastaavasti suljettu innovaatio rajoittaa sisäisen tiedon käytön ainoastaan yrityksen sisälle, eikä hyödynnä yrityksen ulkopuolella olevaa tietoa.
Aino (ooppera)

Aino on Erkki Melartinin säveltämä, vuonna 1912 valmistunut, "Kalevalan" runoihin 3 - 5 perustuva ooppera, jonka libreton kirjoitti Jalmari Finne. Oopperan musiikki on jonkin verran wagneriaanista, mutta melodista. Melartin itse kutsui teosta "kalevalaiseksi mysteeriksi", jossa on vertauskuvallinen mutta julistava teosofis-mystinen sisältö. Aino noudattaa wagneriaanista johtoaihetekniikkaa ja kaikki teoksen 22 johtoaihetta esitellään heti oopperan alkusoitossa. Teoksen musiikissa käytetään tyyliteltyjä kalevalaisia sävelmiä. 
Melartinin teosta pidetään ensimmäisenä suomalaisen oopperan mestariteoksena ja sitä on esitetty säännöllisesti aina nykypäiviin asti.
Coffeyville

Coffeyville on kaupunki Kansasin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin asukasluku oli 10 295.
Sen lisäksi, että Kansasissa sijaitsee Yhdysvaltojen manneralueen maantieteellinen keskipiste, itse Coffeyvillea on vitsaillen noteerattu koko maailman keskipisteeksi, koska Google Maps -karttapalvelun aloitussivussa näkyy Yhdysvaltojen kartta, jota äärilleen tarkentamalla näkyviin tulee Coffeyville.
5. lokakuuta 1892 pahamaineiset Daltonin veljekset yrittivät ryöstää kaupungissa kaksi pankkia, mutta seuranneessa tulitaistelussa heistä kaikki, pahoin haavoittunutta Emmettiä lukuun ottamatta, kuolivat.
Nikolai Trubetzkoy

Ruhtinas N. S. Trubetzkoy (Nikolai Sergejevitš Trubetskoi; ven. "князь" Никола́й Серге́евич Трубецко́й, 16. huhtikuuta 1890 Moskova, Venäjä – 25. kesäkuuta 1938 Wien, Itävalta) oli venäläissyntyinen kielitieteilijä, etnologi ja eurasianisti.
Trubetzkoy oli Prahan kielitieteellisen piirin tärkeimpiä jäseniä, ja hänet mainitaan usein nykyaikaisen fonologian perustajaksi. Varsinkin hänen postuumisti julkaistulla kirjallaan "Grundzüge der Phonologie" on ollut huomattava vaikutus myöhempään kielentutkimukseen.
Trubetzkoy kirjoitti Sofiassa sivilisaatioita käsitelleen kirjoitelman, joka julkaistiin vuonna 1920 nimellä "Eurooppa ja ihmiskunta". Hän oli paennut Neuvosto-Venäjältä Bulgariaan samana vuonna. Kirjoitelman aihe oli romaanis-germaanisen sivilisaation turmiolliset vaikutukset muihin kansoihin. Kirjoitelman julkaiseminen oli lähtölaukaus poliittis-filosofiselle liikkeelle, jota alettiin kutsua eurasianismiksi. Trubetzkoy erosi eurasianistisesta liikkeestä 1920-luvun lopulla ideologisista ja ammatillisista syistä.
Villmark

Villmark eli Erämaa on vuonna 2003 valmistunut norjalainen kauhuelokuva. Elokuvan on ohjannut Pål Øie.
TV-yhtiö keksii formaatin, jossa ihmisten täytyy olla neljä päivää syrjäisellä mökillä, ilman ostettua ruokaa, kännyköitä, sähköä ja tupakkaa. TV-yhtiön pomo Gunnar päättää itse lähteä ja ottaa mukaansa myös uuden kuvausryhmänsä, johon kuuluvat Lasse, Per, Elin ja Sara. Vaeltaessaan metsässä Per ja Lasse löytävät lammen rannalta pari kuukautta vanhan leiripaikan, jossa on teltta ja sinne on hylätty kaikki tavarat. Paikkaa tutkiessaan he löytävät järvestä nuoren naisen ruumiin. He ilmoittavat Gunnarille löydöstä, mutta he haluavat salata Eliniltä ja Saralta. Tilanne synnyttää kuitenkin pian epäilyjä, syytöksiä ja vainoharhaisuutta. Retkeläiset alkavat myös epäillä, että metsässä on muitakin kuin he...
Archlord

Archlord on NHN Gamesin ja Codemastersin kehittämä usean pelaajan verkkoroolipeli (MMORPG), joka sijoittuu Chantran-nimiseen fantasiamaailmaan.
Muista samantyyppisistä verkkopeleistä poiketen Archlordissa voi hallita pelimaailmaa ja sitä kautta saada huimia etuja. Chantran-maailma on jaettu viiden eri elementin ympärille, joista jokaisella on omat ainutlaatuiset piirteensä. Pelityyli on lajityypille ominaisesti melko vapaa ja riippuu pelaajasta; pelaaja voi tappaa toisia pelaajia, pelata rauhaisasti yksinään tutkien Chantraa ja hioen taitojaan tai osallistua useiden pelaajien ryhmäkahakoihin.
Pelistä perittiin ennen 5,99 € kuukausimaksua, mutta pelaajamäärän pudotessa se poistettiin. Nyt Archlordin pelaajamäärä onkin nousussa. Pelin musiikki on Lontoon sinfoniaorkesterin soittamaa.
Pelissä pystyy ostamaan oikealla rahalla pelirahaa (Chantra)
5e = 1300cc
10e = 4000cc
15e = 6300cc
Pelirahalla voi ostaa erikoistavaroita, joista maksetaan myös pelissä meheviä summia.
Rodut.
Pelaaja voi pelata kolmella eri rodulla: ihmisillä, Kuuhaltijoilla ja Örkeillä. Jokaisella rodulla on myös muutamia hahmoluokkia.
Archlord.
Archlord-tittelin voi saada vain yksi henkilö yhdellä palvelimella. Archlordina pelaaja voi mm. vaikuttaa sääolosuhteisiin, saada paremmat varusteet, lentää pelimaailmassa lohikäärmeellä, laittaa meteorisateita haluamiinsa kohteisiin sekä päästä kiltoineen archlordin linnaan.
Karl Malden

Mladen George Sekulović eli Karl Malden (22. maaliskuuta 1912 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 1. heinäkuuta 2009 Brentwood, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän sai urallaan niin Oscar-, Emmy- kuin Golden Globe -palkinnonkin. Oscarilla hänet palkittiin roolistaan elokuvassa "Viettelyksen vaunu" (1951), minkä lisäksi hän sai Oscar-ehdokkuuden myös elokuvasta "Alaston satama" (1954). Molemmissa elokuvissa hän näytteli Marlon Brandon kanssa. Maldenilla oli merkittävä rooli myös elokuvassa "Vihan riivaama", jossa hän näytteli niin ikään Brandon rinnalla. 
Maidenin isä oli serbialainen Petar Sekulović (1886–1975) joka työskenteli terästyöläisenä ja maitomiehenä, ja hänen äitinsä Minnie o.s. Sebera (1892-1995) oli tšekkiläinen ompelija ja näyttelijä. Sekulović-suvun tausta on Podosojessa Bilećan lähistöllä, Bosnia ja Hertsegovinassa. Malden puhui äidinkielenään serbiaa aina päiväkoti-ikäiseksi asti. Hän säilytti serbian kielen taitonsa kuolemaansa asti . 
Teini-ikäisenä Maiden liittyi Serbian ortodoksisen kirkon karađorđe-kirkkokuoroon. 
Mladen George Sekulović vaihtoi nimensä vuonna 1934 Karl Maldeniksi. Karl oli hänen isoisänsä etunimi . Hänen ensimmäinen elokuvansa oli vuonna 1940 ilmestynyt "Intohimojen sylissä". Yhdysvaltojen liityttyä toiseen maailmansotaan vuonna 1941 Malden palveli Yhdysvaltain armeijan ilmavoimissa.
Malden teki viimeisen roolinsa vuonna 2000 televisiosarjassa "West Wing".
Malden meni 18. joulukuuta 1938 naimisiin Mona Grahamin kanssa, ja heillä oli Hollywoodin pisimpään jatkunut avioliitto ja Hollywoodin pisin avioliitto yleensäkin (71-vuotinen avioliitto oli myös Charles Lanella ja Ruth Covell Lanella). Maldenilla on kaksi lasta, molemmat tyttäriä.
Leikkipaikka

Leikkipaikka on leikkimiseen tarkoitettu alue, joita voi olla sekä ulkona että sisällä. Leikkipaikalla voi olla leikkikaluja tai leikkimiseen tarkoitettuja esineitä. Leikkipaikkoja on usein koulujen ja päiväkotien pihoilla. Niitä on myös monissa kaupoissa ja ravintoloissa ("leikkinurkka"), joissa osassa on järjestetty myös ulkopuolinen valvoja. Ulkona olevia julkisia kaikille koko ajan avoimia leikkipaikkoja kutsutaan useimmiten nimillä leikkipuisto tai leikkikenttä.
Leikkipuistot tai -kentät.
Leikkipuisto on joko valvottu tai valvomaton, yleensä lasten tai varhaisnuorten yleiseen käyttöön ajanviettopaikaksi tarkoitettu puisto tai puiston osa, johon on sijoitettu lapsille ja joskus myös aikuisille suunniteltuja palveluja, leluja tai laitteita. Usein leikkipuiston suunnittelussa pyritään ottamaan perheet huomioon ja tästä syystä leikkipuistosta saattaa löytyä esimerkiksi pöydät eväiden nauttimista varten.
Leikkipuiston yhteydessä saattaa toimia myös esimerkiksi koulu, päiväkoti, kahvio, nähtävyys tai yritys. Joidenkin leikkipuistojen tai -kenttien yhteydessä voi olla välineetön hiekka- tai sora-alue sekä koirien ulkoiluttamisalue.
Leikkipuisto voi olla esimerkiksi kaupungin, kunnan tai yksityisen tahon ylläpitämä. Leikkipuistot yleisesti ottaen pyritään suunnittelemaan turvallisiksi myös pieniä alueen käyttäjiä varten sekä kestämään vaihtelevia sääolosuhteita ja ilkivaltaa.
Leikkipaikan välineistöä.
Leikkipuistoon sijoitettuja yleisimpiä laitteita tai asioita ovat esimerkiksi
Hiekkalaatikolla muovataan hiekasta muotoa ja erilaisia rakennelmia. Hiekka pysyy paremmin koossa ja muodossaan kun sen kastelee vedellä.
Leikkipaikoilla on usein keinu, jossa voi keinua. Keinussa voi ottaa vauhtia itse tai avustettuna. Kiipeilytelineillä kiivetään ja roikutaan käsien tai jalkojen varassa. Hyvin varustetuilla leikkipaikoilla voi olla jopa majoja. Muita yleisimpiä leikkipaikalle rakennettuja laitteita ovat karusellit, jossa leikkijät potkivat jaloilla vauhtia saadakseen karusellin pyörimään pitäen kiinni karusellin käsikahvoista. Laitteessa voi olla useampia yhtäaikaisesti.
Sergei Kartsevski

 Sergei Iosifovitš Kartsevski (, ; 28. elokuuta 1884 Tobolsk, Tjumen, Venäjä – 7. marraskuuta 1955 Geneve, Geneven kantoni, Sveitsi) oli venäläissyntyinen kielentutkija. Kartsevski oli Prahan kielitieteellisen piirin perustajajäseniä, mutta hän toimi aktiivisesti myös Genèven kielitieteellisessä koulukunnassa. Hän opiskeli Genèven yliopistossa muun muassa Charles Ballyn ja Bernard Bouvier'n oppilaana
Super Idol

Super Idol oli kreikkalainen television kykyjenetsintäkilpailu, joka perustui brittiläisestä "Pop Idolista" alkunsa saaneeseen Idols-formaattiin. Vuonna 2004 järjestetyn ainoan "Super Idol" -kauden voitti Stávros Konstantínou. Tuomareina toimivat Élena Katravá, Konstantís Spyrópoulos ja Ilías Psinákis. Koelauluja järjestettiin Ateenassa, Thessalonikissa ja Kyproksella.
Heikon menestyksen vuoksi Mega Channel luopui ohjelman tuottamisesta yhden kauden jälkeen. Vuonna 2010 Kreikassa alkoi toinen Idols-formaattiin perustuva sarja, "Greek Idol". Sitä FremantleMedia tuottaa yhteistyössä Alpha TV:n kanssa.
Kasavuori (Kauniainen)

Kasavuori () on Kauniaisten ainoa nimetty kaupunginosa ja sijaitsee kaupungin länsipuolella, Turunväylän ja rantaradan pohjoispuolella.
Kasavuori liitettiin Kauniaisiin 1957.
Paitsi asuinalue Kasavuori on myös metsäinen 66 metriä korkea kukkula. Siitä näkee laajalti kukkulan jyrkältä länsilaidalta: Espoon keskuksen ja Bembölen suuntaan – Karvasmäen pelloille. Kukkulan itälaita loivenee hitaasti kohti Kauniaisten keskustaa. Kukkula on suosittu retkeilyalue. Alueella on valaistu pururata, jossa on talvella hiihtoladut.
Kasavuoren alueella sijaitsee Kauniaisten hautausmaa – erillään kirkosta – kukkulan luoteislaidalla, ja tämän itäpuolella on Kasavuoren koulukeskus.
Kasavuoren asuinalue sijaitsee kukkulan, keskustan ja rantaradalla olevan Koivuhovin aseman rajaamana. Alueen katunimistössä ovat muun muassa Kasavuorentie, Bredantie, Yrjö Liipolan tie ja Mikael Lybeckin tie.
Lipinlahti

Lipinlahti on pieni Nurmeksen kylä, jossa asuu alle 1 000 asukasta. Se sijaitsee aivan Nurmeksen vieressä ja yksi sen naapurikyliä on Höljäkkä. Lipinlahdessa on Kohtavaaran seisake, jolla pysähtyy kiskobussi.
Lipinlahdessa on ollut koulu, mutta se lakkautettiin vuonna 2006. Kylän nähtävyyksiä ovat Tuohuspirtti ja entinen Nurmeksen Evankelinen Opisto. Tuohuspirtillä on järjestetty kesäteatteriesityksiä. Kylällä toimii myös Lipinlahden Nuorisoseura. Aiemmin Lipinlahden Nuorisoseura on järjestänyt muun muassa 24 tunnin hiihtotapahtuman, Kuutamohiihdon sekä Pyssyvaaran hölökän. Nykyään Nuorisoseuran aktiviteetteihin kuuluvat esimerkiksi Laskiaistapahtuma, Ikinuorten kerho vanhuksille, perinteiset hiihtokilpailut sekä lastendiscot Tuohuspirtillä. Seuran jäsenmaksu on 5 euroa/henkilö ja alle kouluikäisten jäsenyys on ilmainen. 
Lipinlahdessa on monia lomamökkiyrittäjiä, joiden mökit ovat Pielisen rannalla. Lipinlahden maisemaan kuuluvat olennaisena osana vaarat, metsät ja järvet.
Vuorineuvos Sulo Albin Tervo on syntynyt Lipinlahdessa.
Nuolijärvi

Nuolijärvi on kylä ja järvi Nurmeksen Valtimolla, Pohjois-Karjalassa. Se sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Valtimon kirkonkylältä pohjoiseen, Nuolijärven rannoilla, Puukarin ja kirkonkylän välimaastossa. Nuolijärven kylälle ovat tyypillisiä vaarojen välisessä laaksossa olevat, vesistön varren viettävät, hyväkasvuiset pellot tiloineen. Myös harju kulkee halki kylän eteläosan. Pääosa tiloista on järven itäpuolella vanhan, asutuksen läpi mutkittelevan päätien, Puukarintien varressa. Järven itärantaa seurailee myös Joensuu–Kontiomäki-rata, jolla on Nuolijärven seisake. Henkilöliikenne radalla loppui vuonna 1993. Länsirannan tilojen halki taas kulkee uudempi päätie, valtatie 6. 
Nuolijärven kylän kukoistusaikoina siellä oli myös oma koulu vuosina 1937–1974. Ennen Nuolijärveen on laskettu kuuluvan myös Halmekylän eli Halmejärven kylä pohjoisessa.
Järvi.
Valtimon Nuolijärvi on 54 hehtaarin kokoinen kapea ja matala järvi, joka sijaitsee kuutostien ja rautatien välissä. Se on nuolen muotoinen, josta nimen arvellaan johtuvan. Toisen kertomuksen mukaan nimi on tullut järven pohjasta löytyneestä rautakautisesta nuolesta. 
Nuolikoski.
Nuolijärveen lasketaan kuuluvan lisäksi kylän eteläpuolella ja viiden kilometrin päässä kirkonkylän pohjoispuolella oleva Nuolikosken siirtolaisasutus valtatie 6:n ja Koppelon tien risteyksessä. Sodan jälkeen Nuolikosken asutusalueelle perustettiin karjalaisille siirtolaisille 11 tilaa. Nuolikosken itäpuolelta kulkee myös Joensuu–Kontiomäki-rata, jolla on Nuolikosken seisake. Nuolikoski on myös Valtimojoen vesistöalueeseen kuuluvan Tuupanjoen koski, joka laskee valtatie 6:n alitse suvantoon.
Malaijien saaristo

Malaijien saaristo eli Itä-Intian saaristo on maailman laajin saaristo Kaakkois-Aasian niemimaan ja Uuden-Guinean välissä. Se käsittää Isot ja Pienet Sundasaaret, Molukit sekä Filippiinit. Saariston yhteenlaskettu maapinta-ala on yli kaksi miljoonaa neliökilometriä ja saarten lukumäärä noin 20 000. Toisinaan myös Australaasiaan kuuluva Uuden-Guinean saari lasketaan Malaijien saaristoon.
Malaijien saaristo on yksi maailman tuliperäisimmistä alueista. Alueella on useita tulivuoria sekä korkeita vuoristoja; korkein huippu Kinabalu (4 101 m) sijaitsee Sabahin osavaltiossa Borneon pohjoisosassa. Ilmasto on trooppinen saariston sijaitessa päiväntasaajan molemmin puolin. Sademäärät ovat länsiosissa yli 3 000 mm vuodessa ja itäosissa 1 000 – 3 000 mm.
Luonto.
Joskus miljoonia vuosia sitten nykyiseltä Borneon saarelta oli maayhteys Manner-Aasiaan ja Borneolta puolestaan oli maayhteys nykyisen Filippiinien saarille. Tämän vuoksi kyseisillä saarilla eläimistö ja kasvisto on edelleen paljolti samanlainen. Filippiineihin kuuluvalla Mindoron saarella eläviä harvinaisia eläimiä ovat tamarao ja kääpiöpuhveli. Malesian sademetsissä elää orankeja, gibboneja, jaavanmakakeja ja muita apinalajeja. Näissä sademetsissä esiintyviä kissaeläimiä ovat leopardi, tiikeri ja sivettikissa. Samoilla alueilla elää myös intiantapiireja ja sumatransarvikuonoja. Malesian alueella on myös mangroverämeitä, missä esiintyy varaaneja ja krokotiilejä.
Jukka Tyrkkö

Jukka Pellervo Tyrkkö (vuoteen 1927 Nieminen; 2. huhtikuuta 1912 Ylöjärvi – 16. lokakuuta 1979) oli suomalainen toimittaja ja sotakirjailija. Hän alkoi vuonna 1933 vain 21-vuotiaana julkaista Ylöjärven ensimmäistä sanomalehteä nimeltä "Ylöjärvi". Lehti ilmestyy edelleenkin "Ylöjärven Uutiset" -nimellä. Uransa alkuvaiheessa Tyrkkö oli toimittajana myös Aamulehdessä ja IKL:n Työn suunta -lehdessä. 
IKL- ja Sinimustat -järjestöjen aktiivi Tyrkkö osallistui sotaan suomalaisessa SS-vapaaehtoispataljoonassa pataljoonan sotakirjeenvaihtajana ja propagandistina. Kirjoituksissaan Tyrkkö pyrki rakentamaan yhteyttä jääkäriliikkeen ja SS-pataljoonan välille. Tyrkön esimerkiksi Aamulehteen ja Rintamamies-, Suomi-Saksa-, Hakkapeliitta- ja Ajan Suunta-lehtiin laatimien artikkelien sisältö on avoimen anti-bolševistista ja kansallissosialistista. Reportaasien ja artikkelien sisällössä rakennettiin kuvaa tulevasta Suur-Suomesta ja Suomen keskeisestä asemasta Saksan johtamassa uudessa Euroopassa. Kokemuksistaan sodassa Tyrkkö kirjoitti myöhemmin kirjan "Suomalaisia suursodassa". Hän oli myös 1943–1944 SS-Aseveljet ry:n sihteeri.
Jukka Tyrkkö oli naimisissa toimittaja Marjatta Tyrkön (o.s. "Tulenheimo") kanssa. Heidän tyttärensä on toimittaja ja kirjailija Maarit Tyrkkö. Jukka Tyrkön veli oli kirjailija Martti Tyrkkö ja sisko oopperalaulaja Marja Tyrkkö.
Milton Babbitt

Milton Byron Babbitt (10. toukokuuta 1916 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 29. tammikuuta 2011 Princeton, New Jersey) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.
Babbitt sai Pulitzer-palkintolautakunnan erikoismaininnan elämäntyöstään vuonna 1982. Hän on musiikissaan laajentanut dodekafonista ilmaisua ja tehnyt myös innovaatioita elektronisen musiikin alalla. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa jousikvartettoja. 
Babbitt alkoi jo varhain soittaa viulua, klarinettia ja saksofonia. Hänen isänsä oli matemaatikko, ja myös pojan tarkoituksena oli alun perin opiskella matematiikkaa. Hän kuitenkin lähti Pennsylvanian yliopistosta New Yorkin yliopistoon, jossa hänelle opettivat musiikkia Philip James ja Marion Bauer. Juuri New Yorkissa hän kiinnostui toisen wieniläisen koulukunnan säveltäjien musiikista. Hän sai lisäksi sävellyksenopetusta Roger Sessionsilta, ensin yksityisesti, sitten Princetonin yliopistossa. 
Babbitt kuului itse myöhemmin Juilliard School of Musicin opettajiin; hänen tunnetuimpia oppilaitaan oli Lera Auerbach. Hän on ollut Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsenenä vuodesta 1965. Hänellä oli vaimonsa Sylvian (k. 2005) kanssa tytär Betty Anne. Babbitt kuoli 94-vuotiaana tammikuussa 2011.
Babbittin väitöskirjaa pidettiin aikanaan 1946 niin vaikeatajuisena, että hän sai tohtorin arvon vasta 1992, jolloin hänet jo tunnettiin sukupolvensa merkittävimpiin kuuluvana sävellyksenopettajana. Hän oli ahkera kirjoittaja, jonka tunnetuimpia artikkeleita oli High Fidelityssa 1958 julkaistu artikkeli "Who cares if you listen".
Babbittin musiikki on saanut uutta suosiota, kun esimerkiksi James Levine on johtanut hänen teoksiaan.
Artsvašen

Artsvašen (myös Artzvašen ja Baškend) (, ) on kylä Geghark'unik'in maakunnassa Armeniassa. Se on myös Armenian eksklaavi Azerbaidžanissa, eli alue on kokonaan Azerbaidžanin ympäröimä. Eksklaavi on pohjois-eteläsuunnassa noin 9,4 kilometriä pitkä. Kylä perustettiin vuonna 1845 ja tunnettiin vuoteen 1980 saakka nimellä Baškend. Azerbaidžan on miehittänyt aluetta vuodesta 1992 lähtien. Nykyään suurin osa alueen asukkaista on azereita.
Kylä on neuvostosankari Saribek Tšilingarian syntymäpaikka.
Roope Lehtinen

Roope Lehtinen (s. 1. toukokuuta 1970 Tampere) on suomalainen televisiotuottaja. Hän työskentelee televisio-ohjelmia tuottavan Moskito Television Oy:lla tittelillä "senior advisor / founder" ja vastaa yhtiön draaman tuotannoista. Nykyisiin työtehtäviin hän siirtyi Moskito Televisionin toimitusjohtajan tehtävistä vuonna 2016. Hän toimii mainoselokuvia tuottavan Woodpecker Film Oy:n hallituksen puheenjohtajana. 
Roope Lehtinen on opiskellut Tampereen yliopistossa ja Helsingin Kauppakorkeakoulussa. Hän oli 1990-luvun alkupuolella yksi WSOY:n "Video-opas"-hakuteoksen kirjoittajista.
Tuottajana Lehtinen on työskennellyt vuodesta 1992. Hänen tuottamiaan ohjelmia ovat muun muassa "Mediapeli", "Verkossa", "Stiller", "Isänmaan toivot", "Popkomissio", "Kultakuume.com", "Me Stallarit", "4 Pop", "Sairaskertomuksia", "Skene", "Toni Wirtanen Undercover", "Hämmentäjien kuningas", "Osasto 5", "Ajoneuvos", "Kansakunnan käännekohta", "Ruben &amp; Joonas", "Einstein", "Uudisraivaaja" ja "Fitnesspäiväkirjat". 
Lisäksi Lehtinen on toiminut Suomen audiovisuaalisten tuottajien järjestön SATU ry:n puheenjohtajana.
Paniikkikohtaus

Paniikkikohtauksella tarkoitetaan yllättävää pelko- tai ahdistustilaa. Kohtaus kestää yleensä viidestä minuutista tuntiin. 
Yleisiä oireita ovat: 
Mikäli kohtaukset toistuvat eikä henkilö saa apua tähän, hän voi ruveta kokemaan esimerkiksi kaupassa käymisen ylivoimaiseksi, koska pelkää saavansa siellä kohtauksen. Silloin tilanne voi olla jo niin paha, että hän pysyttelee vain sisällä, eikä pidä yhteyttä keneenkään. 
Paniikkikohtausten hoitoon saatetaan kirjoittaa esimerkiksi bentsodiatsepiineihin lukeutuvia diatsepaamia tai alpratsolaamia. Näiden lääkkeiden säännöllinen käyttö saattaa kuitenkin usein pahentaa ongelmaa, sillä bentsodiatsepiinien säännöllinen käyttö altistaa paniikkikohtauksille. Paniikkihäiriön hoidossa käytetään myös Propral-betasalpaajiin kuuluvaa lääkettä. Se auttaa jännitysoireisiin sekä tasoittaa sydämenlyöntejä. Pitkään kestäneissä paniikkihäiriötapauksissa pohjalääkkeeksi määrätään usein masennuslääkitys, joka nostaa aivojen serotoniinitasoa.
Jukka Turtosen laatima paniikkihäiriötä käsittelevä "Potilasopas" esittää adekvaateina lääkityksinä paniikkihäiriöön sekä paroksetiinin että trisyklisen klomipramiinin. Vihkosessa mainitaan myöskin joidenkin lääkkeiden altistavan paniikkihäiriölle, sekä olevan paniikkikohtauksen laukaisijoina. Yhtenä ryhmänä mainittiin muun muassa astma- ja nuha- sekä yskänlääkkeet.
Toistuvia paniikkikohtauksia kokevilla henkilöillä saatetaan todeta ahdistuneisuushäiriöihin luettava paniikkihäiriö.
Deonttinen logiikka

Deonttinen logiikka eli normilogiikka on modaalilogiikan alue, joka käsittelee välttämättömyyttä (tai velvollisuutta), mahdollisuutta (tai luvallisuutta) ja näihin liittyviä käsitteitä (kuten pakollinen, sallittu, kielletty). Formaalisena järjestelmänä deonttinen logiikka pyrkii kuvaamaan näiden käsitteiden loogisia ominaisuuksia. Deonttinen logiikka käyttää tyypillisesti ilmaisua "OA" merkitsemään "on välttämätöntä, että A" (tai "pitäisi olla, että A"), ja ilmaisua "PA" merkitsemään "on mahdollista, että A". Termi "deonttinen" on johdettu muinaiskreikan sanasta "déon", "se mikä on sitovaa".
Deonttista logiikka ovat kehittäneet muun muassa Ernst Mally ja Karl Menger. Ensimmäisenä vakuuttavan esityksen deonttisesta logiikasta antoi suomalainen G. H. von Wright kirjoituksessaan "Deontic Logic", joka julkaistiin filosofisessa aikakauslehti "Mindissa" vuonna 1951. Von Wright oli myös ensimmäinen, joka käytti tämänkaltaisesta logiikasta nimitystä "deonttinen".
Lehigh Valley Phantoms

Lehigh Valley Phantoms on NHL-seura Philadelphia Flyersin farmijoukkue, joka pelaa AHL-liigassa.
Joukkueen nimi oli Philadelphia Phantoms vuosina 1996–2009 ja Adirondack Phantoms vuosina 2009–2014. Phantoms on voittanut Calder Cupin kahdesti, vuosina 1998 ja 2005. Vuonna 2009 Phantoms muutti Glens Fallsiin, koska sen omistaja vaihtui ja vanha jäähalli Philadelphiassa purettiin. Kaudeksi 2014–2015 seura muutti lähemmäs Philadelphiaa, Allentowniin.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Logisismi

Logisismi on matematiikan filosofian suuntaus, joka piti matematiikkaa logiikan laajennuksena ja pyrki palauttamaan osan matematiikasta tai koko matematiikan logiikkaan. Ohjelman isänä voidaan pitää Gottlob Fregeä, ja sitä toteuttivat ennen kaikkea Bertrand Russell ("Principles of Mathematics", 1903) ja Alfred North Whitehead. Frege luopui ohjelmasta Russellin havaittua niin sanotun Russellin paradoksin, joka todisti naiivin joukko-opin ristiriitaisuuden. Russell ja Whitehead jatkoivat logisismin kehittämistä teoksessaan "Principia Mathematica" (1910–1913).
Kurt Gödelin epätäydellisyyslauseen on usein katsottu romuttaneen ohjelman lopullisesti. Uutta pyrkimystä logisismin jatkamiseen on kutsuttu uuslogisismiksi. Uuslogisismia on kannattanut ennen kaikkea Crispin Wright.
Logisismi oli keskeisessä osassa analyyttisen filosofian kehityksessä 1900-luvulla.
Matias Strandvall

Matias Johan Gustav Strandvall (s. 15. maaliskuuta 1985 Helsinki) on suomalainen entinen maajoukkuehiihtäjä.
Strandvall voitti keväällä 2007 pronssia sprinttihiihdossa nuorten MM-kisoissa ja sijoittui Sapporon MM-kisoissa sprintissä yhdeksänneksi. Maailmancupissa hän saavutti ainoan palkintokorokepaikkansa oltuaan kolmas vapaan hiihtotavan sprintissä Canmoressa 26. tammikuuta 2008. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui maailmancupin henkilökohtaisissa sprinteissä viisitoista kertaa ja parisprintissä viidesti.
Strandvall voitti SM-kisoissa 2007 sprintissä hopeaa ja kahtena seuraavana vuonna kultaa. Hän sai SM-hopeaa sprintissä 2011 sekä sprintissä ja 3,75 kilometrin prologissa 2012. Hän voitti sprintin Suomen-mestaruuden 2013 ja 2015 sekä sai hopeaa 2016. Hän voitti parisprintin Suomen-mestaruuden 2017.
Strandvall edusti IF Minken -seuraa. Hänen valmentajansa oli Roland Willför. Matias Strandvallin pikkuveli Sebastian Strandvall on pelannut jalkapalloa Veikkausliigassa (Hakassa, IFK Mariehamnissa ja Vaasan Palloseurassa) ja yhden A-maaottelun. Myös Matias pelaa ehtiessään jalkapalloa Nelosessa pelaavassa Kungliga Wasa CF:ssä. Korkeimmillaan hän on esiintynyt jalkapallossa Kakkosessa Vasa IFK:n riveissä.
Strandvall päätti lopettaa hiihtouransa kauteen 2018 ja keskittyä jatkossa pyörittämään omaa pitkien matkojen erikoishiihtäjien hiihtotallia.
Australian osavaltiot ja territoriot

Australian osavaltiot ja territoriot muodostavat Australian yhteisön.
Osavaltiot ovat Uusi Etelä-Wales, Queensland, Etelä-Australia, Tasmania, Victoria ja Länsi-Australia. Tärkeimmät territoriot ovat Pohjoisterritorio (NT) ja Australian pääkaupunkiterritorio (ACT). ACT hallinnoi myös erillistä aluetta Uudessa Etelä-Walesissa, joka tunnetaan nimellä Jervis Bay Territory, jossa on laivastotukikohta ja pääkaupungin satama.
Australialla on myös useita asuttuja saaria, joilla on territorio-asema: Norfolkinsaari, Joulusaari ja Kookossaaret. Tämän lisäksi on joukko asumattomia saaria: Korallimeren saarten territorio, Heard ja McDonaldinsaaret ja Australian Antarktiksen alue.
Mielenrauhaa

Mielenrauhaa on Aki Sirkesalon ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin helmikuussa 1995 levymerkille Sony Music. Albumi vietti 33 viikkoa Suomen virallisella albumilistalla, jolloin se saavutti korkeimmillaan sijan 11. Syksyllä 1995 levystä julkaistiin "Kultapainos" joka sisälsi yhden uuden kappaleen ja kolme erilaista versiota aikaisemmista kappaleista. Levyltä julkaistiin kaikkiaan viisi singleä; "Hikinen iltapäivä", "Mustankipee", "Naispaholainen", "Sä jaksat tanssii" sekä Kultapainos-levyn "Pelkkää kuvitelmaa".
Vuonna 1996 "Mielenrauhaa" palkittiin Vuoden albumin Emma-palkinnolla.. "Helsingin Sanomien" Ilkka Mattila kirjoitti Sirkesalon esikoisalbumin olevan kappalevalikoimaltaan epätasainen ja nosti parhaiksi raidoiksi ”Mustankipeen”, ”Marvin Gayen” ja ”Hikisen iltapäivän”. Hänestä Sirkesalo tuntee soul-lajityyppinsä, fraseeraa oivaltavasti ja tuo kaupunkilaisessa soinnissaan mieleen ruotsalaiset Lisa Nilssonin ja Eric Gaddin. ”Albumin teksteissä eletään silti selvästi Suomessa ja Helsingissä. Yhdistelmä on epätavallinen ja ilahduttavan viihdyttävä.”
”Hikinen iltapäivä” -kappaleen sanoituksen teki Heikki Harma eli Hector. Kappale sijoittuu kesäiseen Helsinkiin ja kuvaa helteistä pääkaupunkia yleisesti. Kappaleen ensimmäinen versio oli ollut jo Sirkesalon ja Sami Saaren Giddyups-yhtyeen ohjelmistossa, mutta suomenkielistä levytystä varten Sirkesalo pyysi Hectorilta uuden suomalaisen tekstin.
Tapio Karjalainen

Tapio Seppo Karjalainen (s. 19. joulukuuta 1939 Kestilä) on suomalainen poliitikko, joka toimi sosiaalidemokraattinen kansanedustajana vuosina 1995–2003.
Elämä ja ura.
Karjalainen on ammatiltaan opettaja, ja hän valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1960 ja yleisaineiden opettajaksi vuonna 1966. Hän toimi vuodesta 1960 vuoteen 1964 kansakoulun opettajana Kiuruvedellä, vuodet 1964–1965 kansakoulun opettajana Maaningalla ja vuodet 1966–1973 yleisaineiden opettajana Pyhäjärven kansalaiskoulussa ennen siirtymistään Pyhäjärven yläasteen rehtoriksi vuonna 1973. Karjalainen toimi rehtorina Pyhäjärvellä vuoteen 1989, jolloin hän siirtyi oululaisen Kastellin yläasteen rehtoriksi. Kastellin yläasteen rehtorina hän jatkoi vuoteen 1999.
Karjalainen valittiin eduskuntaan vuonna 1995 Oulun läänin vaalipiiristä. Hän sai eduskuntavaaleissa 1995 yhteensä 5 260 ääntä, yhdenneksitoista eniten kaikista Oulun piirin ehdokkaista ja toiseksi eniten SDP:n ehdokkaista Oulun piirissä; yhteensä piiristä valittiin kolme SDP:n edustajaa, Karjalaisen lisäksi Liisa Jaakonsaari ja Tuija Pohjola. Hänet valittiin jatkokaudelle eduskuntaan vuoden 1999 vaaleissa, joissa SDP menetti kolmannen paikkansa Oulussa. Kahden kansanedustajakautensa aikana Karjalainen toimi varsinaisena jäsenenä kahdeksan vuotta sekä maa- ja metsätalousvaliokunnassa että sivistysvaliokunnassa. Maaliskuusta 2002 hän toimi myös sosiaalidemokraattisen eduskuntaryhmän toisena varapuheenjohtajana.
Kansanedustajuuden lisäksi Karjalainen toimi poliittisella urallaan vuodesta 1977 vuoteen 1989 Pyhäjärven kunnanvaltuuston jäsenenä ja vuodet 1993–2000 Oulun kaupunginvaltuustossa. Pyhäjärvellä hän toimi myös kunnanhallituksen jäsenenä vuodet 1973–1988 ja Oulussa hän oli kaupunginhallituksen jäsen vuodet 1993–1995. Karjalainen oli myös presidentin valitsijamies presidentinvaalissa 1988, Pohjois-Pohjanmaan maakuntavaltuuston puheenjohtaja vuodet 1993–1996 ja Oulun Seudun Ammatillisen Koulutuksen Kuntayhtymän hallituksen puheenjohtaja 1997–2001. Lisäksi hän toimi Kemijoki Oy:n hallintoneuvoston jäsenenä vuosina 1994–1996 ja VR-Yhtymän hallintoneuvoston jäsenenä vuosina 1997–2004, joista hallintoneuvoston puheenjohtajana vuosina 1999–2004. Karjalainen toimi myös Martti Ahtisaaren presidentinvaalikampanjaa hoitaneen Presidentti 94 ry:n varapuheenjohtajana. Karjalainen sai maakuntaneuvoksen arvon vuonna 2004. 
Yksityiselämä.
Karjalainen on ollut naimisissa vuodesta 1962. Hänellä on vaimonsa kanssa kolme lasta ja kuusi lastenlasta. Yksi hänen lapsenlapsistaan on jalkapalloilija Rasmus Karjalainen.
Filmiteollisuus Fine

Oy Filmiteollisuus Fine Ab oli vuosina 1995–2013 toiminut suomalainen elokuvien ja televisio-ohjelmien tuotantoyhtiö. Vuonna 2013 yritys fuusioitiin konsernille emoyhtiöksi perustettuun Yellow Film &amp; TV:hen ja Filmiteollisuus Fine on nykyisin sen aputoiminimi. Filmiteollisuuden operatiivisesta toiminnasta sekä konsernin strategisesta johtamisesta vastasi Olli Haikka, joka on toiminut vuodesta 2008 emoyhtiön toimitusjohtajana sekä vastaavana tuottajana.
Tunnetuimpia Oy Filmiteollisuus Fine Ab:n tuottamia ohjelmia ovat muun muassa Itse valtiaat, Jopet Show, Firma sekä Videotreffit. Uransa alkutaipaleella Filmiteollisuus profiloitui lähinnä tuottamalla erinäisiä harraste- ja lemmikkieläinohjelmia. Takavuosilta muistetaan myös kulttimainetta nauttineet ohjelmat Gonzo-TV, Blondirundi, Villit pippelit sekä Timo T.A. Mikkosen vuorokauden ympäri juontama, Guinnesin ennätyskirjaankin päätynyt Maailman pisin talkshow.
Funny-Films.
Funny-Films Oy oli Spede Pasasen perustama suomalainen tuotantoyhtiö, jonka hän myi MTV:lle ja se sulautui MTV:hen. Yhtiö tuotti kaksi Uuno Turhapuro-elokuvaa ja muutaman muun Spede-elokuvan vuosina 1976, 1979–1981 ja 1986. MTV perusti Funny Films Oy:n uudelleen 1995. Se tuotti 1990- ja 2000-luvuilla MTV3:lle ja Subtv:lle TV-ohjelmia Räsypokka, Jyrki ja Bänd-X. 
Nykyisin Yellow Film &amp; TV-konserniin kuuluva Oy Filmiteollisuus Fine Ab osti Funny Filmsin vuonna 2002. Yhtiön toimitusjohtajana toimii Osku Pajamäki. Yhtiö on tuottanut muun muassa Kotipizzan tv-mainoksia sekä televisio-ohjelmia, kuten Kirjan takana ja Afganistan.
Tieto-Tapiola

Tieto-Tapiola Oy on ICT-palveluyritys, jonka omistaa LähiTapiola-ryhmä. Tieto-Tapiola on perustettu vuonna 1974, jolloin se toimi nimellä "Akapo". Yhtiön palveluksessa oli 2011 noin 400 henkilöä Espoossa ja Tampereella. Vuoden 2011 lopussa yhtiöstä irtisanottiin n. 65 henkeä ja siirrettiin konsernin tietohallintoon n. 20 henkilöä. Kesäkuussa 2011 n. 30 henkeä siirrettiin Tieto Oyj:n palvelukseen ja loput siirrettiin CGI:n (ent. Logica) kanssa perustettavaan yhteisyritykseen LTC-Otsoon. 2013 Tieto-Tapiola oli ulkoistanut koko henkilöstönsä. Nykyään Tieto-Tapiola tuottaa LähiTapiola-ryhmän ICT-palvelut yhdessä kumppaniensa kanssa.