tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tytti Suojanen

Tytti Talvikki Suojanen (23. huhtikuuta 1969 Turku – 11. syyskuuta 2021 Tampere) oli suomalainen tekniseen viestintään erikoistunut tutkija ja yliopistonlehtori.
Koulutus ja työura.
Suojanen kouluttautui ja teki työuransa Tampereen yliopistossa. Hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1997, pääaineenaan käännöstiede. Hän työskenteli useita vuosia projektitutkijana ja suoritti lisensiaatin tutkinnon teknisen viestinnän aihepiiristä vuonna 2000. Vuodesta 2003 Suojanen vastasi vakituisesti teknisen viestinnän opetuksesta Tampereen yliopistossa. Suojanen väitteli vuonna 2018. 
Suojanen työskenteli myös freelance-kääntäjänä työkielinään suomi ja englanti. Hän harjoitti pioneeritutkimusta teknisen viestinnän alalla ja toimi teknisen viestinnän ja käännöstieteen rajapinnoilla. Suojasen työ toi myös kansainvälistä tunnustusta suomalaiselle teknisen viestinnän koulutukselle.
Suojanen työskenteli kuolemaansa asti Tampereen yliopistossa.
Tutkimus- ja opetustyö.
Suojasen tutkimusintresseihin kuuluivat teknisen viestinnän historia, käyttöohje genrenä, minimalismi, käytettävyys ja käyttäjäkeskeinen kääntäminen. Hänen väitöskirjansa (2018) käsitteli käyttäjien ja kirjoittajien vuorovaikutusta suomalaisessa teknisessä dokumentaatiossa vuodesta 1945 vuoteen 1995 ja käyttöohjegenren muutosta osana suomalaista yhteiskuntaa ja kielenkäyttöä. Teos oli ensimmäinen suomenkielinen teknisen viestinnän alaan kuuluva väitöskirja. Kaisa Koskisen ja Tiina Tuomisen kanssa Suojanen loi käyttäjäkeskeisen kääntämisen mallin. 
Vuonna 1997 Tampereen yliopistossa käynnistyi Suojasen suunnittelema ja luotsaama teknisen viestinnän erikoistumisopintokokonaisuus. Teknisen viestinnän opinnoissa avainasemassa ovat työelämälähtöisyys ja yritysyhteistyö. Suojanen loi ja ylläpiti merkittävällä tavalla yritysyhteistyön ja työharjoitteluiden mahdollistavaa sidosryhmäverkostoa. Teknisen viestinnän erikoistumisopinnot on vuoteen 2019 mennessä suorittanut noin 350 opiskelijaa.
Tunnustukset.
Vuonna 2015 Tytti Suojanen sai arvostetun TCEurope Honours Award -palkinnon tunnustuksena teknisen viestinnän hyväksi tekemästään työstä. Vuonna 2016 Suojanen sai Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkin tunnustuksena teknisen viestinnän tutkimuksen ja opetuksen parissa tekemästään merkittävästä työstä. Vuonna 2020 Suojanen palkittiin Suomen kääntäjien ja tulkkien liiton Tiedon helmi -palkinnolla elämäntyöstään ja opetusansioistaan teknisen viestinnän ja kääntäjäkoulutuksen innovatiivisena uudistajana. Suomen teknisen viestinnän yhdistys STVY perusti Tytti Suojanen -muistopalkinnon kunnioittamaan Suojasen elämäntyötä kannustamalla teknisen viestinnän alan kehittäjiä ja edistäjiä: ensimmäinen palkinto jaettiin vuonna 2021.
Tampere University Press 2018. (väitöskirja)
Mervi Niskanen

Mervi Niskanen (s. Sirén; s. 26. elokuuta 1963 Helsinki) on Itä-Suomen yliopiston rahoituksen professori. Hän väitteli kauppatieteiden tohtoriksi Helsingin kauppakorkeakoulun rahoituksen oppiaineesta vuonna 1999. Mervi Niskasen puoliso oli professori Jyrki Niskanen.
Niskanen on valmistunut kauppatieteen maisteriksi 1990 ja kauppatieteen tohtoriksi 1999, ja hän suorittanut Etelä-Carolinan yliopistossa MBA-tutkinnon 1991. Ennen Itä-Suomen yliopiston professuuriaan hän toimi lehtorina ja määräaikaisena rahoituksen professorina Kuopion yliopistossa vuosina 2005–2009.
Niskanen on julkaissut puolisonsa Jyrki Niskasen (1955–2019) kanssa lukuisia pienten yritysten rahoitus­kysymyksiä tarkastelevia tutkimuksia ja laajasti käytetyn yritysrahoitusta käsittelevän yliopistotason oppikirjan ("Yritysrahoitus", Edita, 2000, 8. painos 2016).
Sergei Pogorelov

Sergei Valentinovitš Pogorelov (, 2. kesäkuuta 1974 Volgograd, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 24. huhtikuuta 2019) oli venäläinen käsipalloilja ja olympiavoittaja.
Pogorelov kuului Venäjän olympiakultaa voittaneeseen joukkueeseen Sydneyssä 2000 ja olympiapronssijoukkueeseen Ateenassa 2004. Hän kilpaili myös Atlantan kesäolympialaisissa 1996, missä Venäjä oli viides. Hän voitti myös muita arvokisamitaleja. Pogorelov kuoli 44-vuotiaana 24. huhtikuuta 2019.
SpaceX CRS-17

SpaceX CRS-17 oli SpaceX:n avaruuslento ISS:lle. Lento laukaistiin 4. toukokuuta 2019 ja se palasi maahan 3. kesäkuuta. Lento kuuluu NASAn Commercial Resupply Services -ohjelmaan.
Tudor-ruusu

Tudor-ruusu (myös Englannin ruusu) on Englannin perinteinen heraldinen symboli. Se otettiin käyttöön kansallisena tunnuksena ruusujen sodan jälkeen, jolloin Henrik VII avioitui Elisabet Yorkin kanssa ja Lancasterin ja Yorkin hallitsijasuvut yhdistyivät. Symbolissa on yhdistetty Lancasterien punainen ruusu (ulkoreunalla) ja Yorkien valkoinen ruusu (keskellä).
Tudor-ruusun voi yhä nähdä monin paikoin Englannissa. Sitä on käytetty koristeena useissa vanhoissa rakennuksissa, esimerkiksi Henrik VIII:n rakennuttamassa Hampton Courtin palatsissa. Se on kuvattu myös Lontoon Towerin henkivartiokaartin univormuihin ja Yhdistyneen kuningaskunnan vaakunaan. Myös Englannin 20 pennyn kolikon takapuolella oli Tudor-ruusu vuosina 1982–2008.
Myös osa Britannian entisistä siirtomaista käyttää Tudor-ruusua heraldisena symbolina. Kanadan vaakunassa on Englannin ruusujen lisäksi Skotlannin ohdakkeita, Ranskan liljoja ja Irlannin apiloita. Queensin piirikunta New Yorkissa käyttää lipussaan Tudor-ruusun ohella Hollannin tulppaania.
Patrick Sercu

Patrick Sercu (27. kesäkuuta 1944 Roeselare – 19. huhtikuuta 2019) oli belgialainen maantiepyöräilijä ja ratapyöräilijä. Ratapyöräilyssä hän voitti olympiakultaa ja maailmanmestaruuksia.
Sercu voitti aika-ajon olympiakultaa Tokiossa 1964 ja sprintissä maailmanmestaruuksia. Vuonna 1974 Sercu voitti Ranskan ympäriajon pistekilpailun. Sercu kuoli 74-vuotiaana 19. huhtikuuta 2019.
Harry Hasso

Karl Harry Hasso (alkuaan Hartnagel, 24. heinäkuuta 1904 Frankenthal, Saksa – 11. heinäkuuta 1984 Helsingborg, Ruotsi) oli ruotsalainen elokuvaohjaaja, elokuvaaja ja näyttelijä.
Elämä ja ura.
Harry Hasso teki ammattiuransa pääosin Ruotsissa, Saksassa ja Italiassa elokuvaohjaajana ja kuvaajana. Hän työskenteli lyhyen aikaa myös Suomessa. Hasso oli aloittanut uransa apulaiskuvaajana Luxemburgissa 16-vuotiaana ja perustanut oman elokuvayhtiön 18-vuotiaana. Fiktioelokuvien lisäksi hän teki satakunta dokumenttielokuvaa, jotka tosin katosivat toisen maailmansodan aikana. Elokuvien aiheena oli pääosin hänen synnyinkaupunkinsa. Hasso myös näytteli eräissä elokuvissaan.
Hasso on aviossa viidesti. Kolme puolisoista oli näyttelijöitä: Signe Larsson, Viveca Lindfors ja Britta Callmér-Hartnagel. Viimeinen avioliitto osoittautui kestävimmäksi. Harry ja Britta Hasso asettuivat Helsingborgiin, missä Harry Hasso toimi "Helsingborgs Dagbladin" toimittajana.
Mia Vallenius

Mia Vallenius (s. 10. elokuuta 1997) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa lokakuun 2023 loppuun mennessä 43 ottelua, joissa hän on tehnyt 13 maalia ja saanut kahdeksan maalisyöttöä. Hän on edustanut Suomea vuosien 2019 ja 2023 MM-kilpailuissa, joista ensin mainittuna vuonna Suomi saavutti pronssia ja jälkimmäisenä hopeaa. Vuoden 2021 MM-kilpailut jäivät Valleniukselta väliin kaudella 2020–2021 tapahtuneen akillesjänteen katkeamisen vuoksi. Hän pelasi alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2016.
Naisten Salibandyliigassa Vallenius on edustanut Tampereen Kooveeta kaudesta 2012–2013 alkaen. Hän on pelannut runkosarjassa ennen kauden 2023–2024 alkua 137 ottelua, joissa hän on tehnyt 59 maalia ja antanut 77 maalisyöttöä. Pudotuspelejä hänellä on 24, joissa hänen tehopisteensä ovat 11 + 8. Hän saavutti SM-pronssia vuonna 2019. Hän pelasi kausina 2020–2023 Ruotsissa Siriuksen ja Team Thorengruppenin joukkueissa.
Olavi Pajunen

Tauno Olavi Pajunen (20. elokuuta 1920 Mänttä – 27. maaliskuuta 1971) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja teatteriohjaaja. 
Ura.
Pajusella oli useita kiinnityksiä eri teattereihin 1950- ja 1960-luvuilla. Hän työskenteli näyttelijänä muun muassa Helsingissä 1951–1956 ja Kajaanin työväenteatterin johtajana 1961–1963.
Pajunen työskenteli myös teatteriohjaajana. Hän ohjasi muun muassa näytelmät "Uhattu nuoruus", "Sanni Kortmanin koulu" ja "Täällä Pohjantähden alla II". Pajusen roolitehtäviä olivat muun muassa Mikko karjalaisnäytelmässä "Anu ja Mikko" ja ystävä näytelmässä "Jokamies".
Vuonna 1955 Pajunen teki pienen mutta mieleenpainuvan roolin kuolemaantuomittuna Edvin Laineen elokuvassa "Tuntematon sotilas".
Perhesuhteet.
Olavi Pajusen vanhemmat olivat valaja Waldemar Pajunen ja Lydia Stenlund. Hänellä oli kaksi lasta.
Smutka

Smutka (oik. Samuli Kuula, (s. 1991 Espoo) on suomalainen rap-artisti. Hänen debyyttialbuminsa "XXX" julkaistiin vuonna 2019 levy-yhtiö Pimee Työvoiman kautta.
Smutka on opiskellut Laajasalon opiston radiotoimittajalinjalla, ja hän pääsi finaaliin Radiofestivaalin järjestämässä kansallisessa Shortdox-dokumenttikilpailussa vuonna 2019 teoksellaan "Oma valinta".
Johanna Homi

Johanna Homi (s. 3. helmikuuta 1995) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa edustanut Tampereen Kooveeta kausina 2011–2014 ja 2016–2020, Jyväskylän Happeeta kausina 2014–2016 sekä tamperelaista Classicia kaudesta 2021–2022 alkaen. Hän on kauden 2024–2025 loppuun mennessä pelannut runkosarjassa 243 ottelua, joissa hän on tehnyt 113 maalia ja antanut 72 maalisyöttöä. Pudotuspelejä hänellä on 76, joissa hänen tehopisteensä ovat 28 + 15. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2025 sekä saavutti SM-hopeaa vuosina 2023 ja 2024 ja SM-pronssia vuonna 2019. Kaudella 2020–2021 Homi edusti ruotsalaisseura Siriusta.
Homi on pelannut Suomen maajoukkueessa huhtikuun 2025 loppuun mennessä 47 ottelua, joissa hän on tehnyt 16 maalia ja saanut viisi syöttöpistettä. Hän saavutti MM-pronssia vuonna 2019 sekä MM-hopeaa vuosina 2021 ja 2023.
Homi valmistui lääkäriksi Tampereen yliopistosta keväällä 2024.
Antero Ruuhonen

Antero Ruuhonen (21. marraskuuta 1933 Lahti – 11. huhtikuuta 1979 Jaala) oli suomalainen dokumenttielokuvien ohjaaja ja elokuvaaja. Hän työskenteli myös elokuvanäyttelijänä. 
Ura.
Ruuhonen ohjasi kymmenkunta dokumenttielokuvaa 1960- ja 1970-luvuilla, mukaan luettuna lappalaisaiheinen teos "Jutaamakeino" (1965) ja "Jääkiekkoaapinen" (1974). Hän oli yksi Edvin Laineen "Tuntemattoman sotilaan" neljästä kuvaajasta. Lisäksi hän kuvasi muutamia televisioelokuvia ja dokumentteja suomalaisen televisiotoiminnan alkuaikoina.
Ruuhonen näytteli sivurooleja erinäisissä 1950-luvun elokuvatuotannoissa. Laineen "Tuntemattomassa" hänellä oli pieni mutta mieleenpainuva rooli kuolemaantuomittuna. Laineen ohjaamassa teoksessa "Niskavuori taistelee" Ruuhonen näytteli sodasta palaavaa Pikku-Marttia. Ruuhosella oli lisäksi useita kreditoimattomia rooleja, muun muassa lehtipojan osa rillumarei-klassikossa "Rovaniemen markkinoilla".
Ricarda Huch

Ricarda Huch (1864–1947) oli saksalainen prosaisti, runoilija ja kulttuurihistorioitsija. Huch oli merkittävä sekä lyyrikkona että novellin- ja romaaninkirjoittajana. Huch tunnetaan parhaiten kirjoittamistaan romanttisista historiallisista romaaneista. 
Huch opiskeli Zürichin yliopistossa 1888–1891 historiaa ja väitteli historian tohtoriksi vuonna 1892. Ensimmäisellä luomiskaudellaan 1890–1900 hän kirjoitti uusromanttista runoutta. Myös ensimmäinen romaani, "Erinnerrungen von Ludolf Ursleu dem Jüngeren" vuodelta 1892, oli hyvin romanttinen. Muita aikakauden teoksia ovat komedia "Der Bundesschwur" (1891), draama "Evoe" (1892) sekä "Gedichte" (1894) ja "Erzählungen" (1897). Toisessa romaanissa "Aus der Triumphgasse" (1902, suom. "Elämäntarinoita syrjäkaduilta") sekoittuvat jo romantiikka ja realismi. Hänen suuri teemansa, elämänhalu, näkyy sekä siinä että seuraavassa romaanissa "Vita somnium breve" (1903).
Adolf Hitlerin noustessa valtaan hän oli Preussische Dichterakademien suurimpia kuuluisuuksia. Hän kuitenkin kieltäytyi liittymästä natsien kirjallisuusakatemiaan.
Ricarda Huchin mukaan on nimetty kaksi asteroidia 8847 Huch ja 879 Ricarda.
Suomennettu teos.
Sarjassa "" on näytteitä Huchin tuotannosta:
Haruka Tachimoto

Haruka Tachimoto (jap. 田知本 遥; s. 3. elokuuta 1990 Imizu, Japani) on japanilainen judoka. Hän voitti kultaa kesäolympialaisissa 2016 naisten 70 kilogramman sarjassa.
Mia Karjalainen

Mia Karjalainen (s. 24. helmikuuta 1988) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa 111 ottelua, joissa hän on tehnyt 26 maalia ja saanut 31 syöttöpistettä. Hän on saavuttanut MM-hopeaa St. Gallenissa 2011, Ostravassa 2013, Tampereella 2015 ja Bratislavassa 2017 sekä MM-pronssia Neuchâtelissa 2019.
Naisten Salibandyliigassa Karjalainen on edustanut Salibandyseura Viikinkejä kaudella 2005–2006, Tikkurilan Tiikereitä kausina 2006–2013, lappeenrantalaista NST:tä kaudella 2015–2016 ja Porvoon Salibandyseuraa kausina 2016–2018. Hän on voittanut SM-kultaa vuonna 2016 ja saavuttanut SM-pronssia 2017. Kaudet 2013–2015 Karjalainen pelasi Sveitsissä. Kaudesta 2018–2019 alkaen hän on pelannut Ruotsin liigassa Pixbo Wallenstamin joukkueessa.
Sanna Syri

Sanna Marianna Syri (s. 1970) on suomalainen fyysikko, tekniikan tohtori ja Aalto-yliopisto energiatekniikan ja -talouden professori. Hän on korostanut, että ilmastomuutoksen hillitseminen edellyttää Suomelta ja muilta länsimailta merkittäviä lisätoimia. Esimerkiksi kansainvälisen ilmastopaneeli IPCC:n mukaan ydinvoimaa pidetään eräänä vähäpäästöisenä energiantuotantotapana osana ratkaisua ilmastomuutoksen hillitsemisessä.
Ura.
Syri valmistui Teknillisestä korkeakoulusta (TKK) teknillisen fysiikan alalta diplomi-insinööriksi (1994) ja tekniikan tohtoriksi (2001). Artikkeliväitöskirjassaan (2001) Syri tarkasteli nimensä perusteella ilmansaasteiden ja energiantuotannon yhteyttä sekä mallinsi keinoja päästöjen vähentämiseksi. Työ oli otsikoitu "Air pollutants and energy pathways : extending models for abatement strategies". 
Syri työskenteli Suomen ympäristökeskuksen tutkijana (1994–1997), tutkijana Itävallan Laxenburgissa sijaitsevassa IIASA-tutkimuskeskuksessa (1,5 vuotta, 1998–1999) ja Suomen ympäristökeskuksen erikoistutkijana (1999–2002). Suomen ympäristökeskuksessa hän mallinsi happamoittavien ilmansaasteiden leviämistä ja ympäristövaikutusta. Tämän jälkeen hän toimi VTT Energian erikoistutkijana (2002–2004), VTT:n ryhmäpällikkönä (2004–2006) ja teknologiapäällikkönä (2007–2010). VTT:llä Syri työskenteli energiajärjestelmien, hiilidioksidipäästöjen ja sähkömarkkinoiden parissa. Aalto-yliopiston energiatalouden professori Syri on ollut vuodesta 2010.
Syri toimii energiansiirtoyhtiö Fingridin hallituksessa. 
Syri on Teknillisten tieteiden akatemian jäsen.
Leena Turpeinen

Ulla Leena Turpeinen-Kitula (13. heinäkuuta 1941 Kiuruvesi – 6. joulukuuta 2012) oli suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä.
Turpeinen opiskeli kuvataidetta aluksi Helsingin yliopiston piirustussalissa vuonna 1962 ja sen jälkeen jatkoi Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1963–1967. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa myös taidehistoriaa ja estetiikkaa ja suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon vuonna 1966. Turpeinen aloitti uransa taidemaalarina ja siirtyi myöhemmin kuvanveistoon. 
Leena Turpeisen veistosten materiaaleina ovat muun muassa pronssi ja marmori ja hän teki myös keramiikkatöitä. Hän osallistui useisiin veistoskilpailuihin. Turpeinen voitti Espoon valtuustotalon ulkoveistoskilpailuun vuonna 1978 pronssiveistoksella "Läheinen kontakti". Teos paljastettiin vuonna 1980. Turpeinen menestyi myös mitalitaiteen alan kilpailuissa, ja saavutti niissä yli kymmenen palkintosijaa tai tunnustuspalkintoa. Turpeisen suunnittelemia mitaleja ovat muun muassa Urho Kekkosen 75-vuotismitali (1975) ja Otto-Iivari Meurmannin mitali (1976).
Turpeinen piti uransa aikana noin kymmenen yksityisnäyttelyä ja osallistui runsaasti ryhmä- ja yhteisnäyttelyihin. Hänen teoksiaan on yli kahdenkymmenen taidemuseon tai muun julkisen toimijan kokoelmissa, myös Suomen ulkopuolella.
Leena Turpeisen puoliso oli kuvanveistäjä Markku Kitula (1945–1991).
Kristiina Kauppila

Kristiina Kauppila (s. 30. maaliskuuta 1992) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa 85 ottelua, joissa hän on tehnyt 14 maalia ja saanut 21 syöttöpistettä. Hän on saavuttanut MM-hopeaa St. Gallenissa 2011, Ostravassa 2013, Tampereella 2015 ja Bratislavassa 2017.
Naisten Salibandyliigassa Kauppila on edustanut Oulun Luistinseuraa kausina 2009–2014 ja tamperelaisseura Classicia kaudesta 2014–2015 alkaen. Hän on voittanut SM-kultaa vuosina 2015 ja 2017 ja saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2016 ja 2018 sekä SM-pronssia vuonna 2013. Hän on pelannut liigassa kaikkiaan 201 runkosarjaottelua ja 64 pudotuspeliä.
Marketta Sipi

Marketta Hannele Sipi (o.s. Kumpula; s. 1. heinäkuuta 1954, Alahärmä) on suomalainen tekniikan tohtori ja Helsingin yliopiston puuteknologian professori. Hän on toiminut myös Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan dekaanina (2010–2017).
Hän tuli ylioppilaaksi Alahärmän yhteislukiosta (1973). Hän valmistui Teknillisestä korkeakoulustasta (TKK) diplomi-insinööriksi 1981, tekniikan lisensiaatiksi 1985 ja tekniikan tohtoriksi 1991. Hänen suomenkielinen väitöskirjansa (1991) oli otsikoitu "Havusahatavaran lajittelun perusteita". Hän on ollut Teknillisen korkeakoulun dosentti vuodesta 1994.
Sipi työskenteli TKK:n tutkijana, assistenttina ja yliassistenttina (1981–1987) ja yliassistenttina (1988–1996), josta jaksosta osan väliaikaisena professorina (1991–1993). Vuodesta 1997 Helsingin yliopiston (metsätieteen) puuteknologian professori, aluksi apulaisprofessorina (1997–1998).
Sipilä on Teknillisten tieteiden akatemian jäsen. Hänelle on myönnetty Suomen Valkoisen ruusun kunniamerkkiritarikunnan ensimmäisen luokan ritarin arvo kunniamerkkeineen (2008).
Hanna Sipiläinen

Hanna Sipiläinen (s. 12. elokuuta 1989) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa 40 ottelua, joissa hän on tehnyt 10 maalia ja saanut 17 syöttöpistettä. Hän on saavuttanut MM-hopeaa Bratislavassa 2017.
Naisten Salibandyliigassa Sipiläinen edusti tamperelaisseura Classicia kausina 2007–2018. Hän voitti kahdeksan SM-kultaa ja saavutti kolme SM-hopeaa. Hän pelasi liigassa kaikkiaan 213 runkosarjaottelua ja 101 pudotuspeliä. Hän lopetti aktiiviuransa vuonna 2018.
SpaceX CRS-14

SpaceX CRS-14 oli SpaceX:n avaruuslento ISS:lle. Lento laukaistiin 2. huhtikuuta 2018 ja alus palasi 5. toukokuuta 2018.
Lento kuului NASAn Commercial Resupply Services -ohjelmaan.
Hele Savin

Hele Irene Savin (o.s. Väinölä; s. 1. elokuuta 1977 Imatra) on suomalainen tekniikan tohtori ja Aalto-yliopiston mikro- ja nanoelektroniikan professori. Hänet tunnetaan julkisuudessa muun muassa huipputehokkaiden aurinkokennojen kehittäjänä.
Savin valmistui Teknillisestä korkeakoulustasta (TKK) diplomi-insinööriksi (2000) ja tekniikan tohtoriksi (2005). Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (2005) oli otsikoitu "Controlling iron and copper precipitation in silicon wafers". 
Hän vieraili jatko-opinovaiheessa vierailevana tutkijana Yhdysvalloissa Lawrence Berkeley National Laboratoryssä Kalifornian Berkeleyssä (2002–2003). Postdoc-tutkijana hän oli Saksan Freiburgissa sijaitsevassa aurinkoenergian Fraunhofer-instituutissa (2009–2010). Myöhemmin hän on vieraillut professorina yhdysvaltalaisessa Massachusetts Institute of Technologyssä (Cambridge, 5–8/2013).
Savin on tuottelijas tutkija ja on mukana keksijänä neljässä patentissa.
Savin on palkittu tehokkaiden aurinkokennojen kehittämisestä muun muassa Maailman talousfoorumin nuoren tutkijan palkinnolla (2013), ja eduskunnan 110 000 euron suuruisella naisten innovaatiopalkinnolla (2017). Hän on Teknillisten tieteiden akatemian jäsen.
Ersigen

Ersigen on kunta Keski-Sveitsissä Bernin kantonissa. Siellä on runsaat 2 000 asukasta. 
Sijainti.
Ersigen sijaitsee Emmejoen laaksossa, Emmentalissa, Burgdorfin pohjoispuolella, parikymmentä kilometriä Bernistä koilliseen ja kymmenisen kilometriä Solothurnista etelään.
Liikenne.
Kunnan länsipuolitse kulkee moottoritie A1 Bernistä Zürichiin.
Urheilu.
Salibandyseura SV Wiler-Ersigen toimii Ersigenin seudulla ja on saanut nimensä ersigeniläisen UHC Ersigenin ja wileriläisen Sportvereins Wilerin yhdistyttyä vuonna 1989.
Wiler bei Utzenstorf

Wiler bei Utzenstorf (lyhyemmin Wiler b.U.) on kunta Keski-Sveitsissä Bernin kantonissa. Siellä on vajaat 1 000 asukasta. 
Sijainti.
Wiler b.U. sijaitsee Emmejoen laaksossa, Emmentalissa Solothurnin eteläpuolella, parikymmentä kilometriä Bernistä pohjoiseen.
Liikenne.
Kunnan itäpuolitse kulkee moottoritie A1 Bernistä Zürichiin. BLS:n rautatie Burgdorfista Solothurniin kulkee Wilerin kautta.
Urheilu.
Salibandyseura SV Wiler-Ersigen toimii Wiler bei Utzenstorfin seudulla ja on saanut nimensä ersigeniläisen UHC Ersigenin ja wileriläisen Sportvereins Wilerin yhdistyttyä vuonna 1989.
Aircraft Manufacturing Company

Aircraft Manufacturing Company (AIRCO) oli brittiläinen lentokonevalmistaja, jonka George Holt Thomas perusti 6. kesäkuuta 1911 nimellä The Aircraft Company Limited. Nimi vaihtui seuraavana vuonna. Thomas hankki vuonna 1912 oikeudet valmistaa Henri ja Maurice Farmanin lentokoneita. Toukokuussa 1914 Geoffrey de Havilland liittyi yhtiöön pääsuunnittelijaksi.
De Havillandin ensimmäinen yhtiölle suunnittelema lentokone oli kaksipaikkainen ja kaksitasoinen tiedustelukone DH1, jonka voimanlähteenä oli 70 hevosvoiman Renaultin valmistama rivimoottori. Moottori vaihdettiin kuitenkin nopeasti 120 hevosvoiman Beardmoreen, jolloin koneen mallinimeksi tuli DH1A. Ilmavoimien tarve suorituskykyiselle yksipaikkaiselle hävittäjälle johti DH2 koneen valmistamiseen. Koneen voimanlähteenä oli Gnome Monosoupape ja sen ensilento oli heinäkuussa 1915.
Airco DH.2 -koneita valmistettiin noin 400 kappaletta ja niitä seurasi DH3 ja DH3A pommittajat, jotka olivat samalla de Havillandin ensimmäiset suunnitellut kaksimoottoriset lentokoneet. Seuraavana suunniteltiin kaksipaikkaiset Airco D.H.4 ja D.H.4A -pommittajat, joita valmistettiin 1 449 kappaletta. DH4 teki ensilentonsa elokuussa 1916. Siviilikäytössä konemallia käytettiin Kanaalin ylilentävillä reiteillä vuonna 1919. Yksipaikkainen DH5 suunniteltiin 1916 korvaamaan DH2 koneet.
De Havillandin saavuttama maine koulukoneiden suunnittelijana sai alkunsa kaksipaikkaisesta mallista DH6, joita valmistettiin yli 2 280 kappaletta. Vuonna 1917 valmistui DH4:n korvaajaksi DH9 ja sen parannettu versio DH9A, mistä tuli ensimmäisen maailmansodan lopun merkittävin brittiläinen pommittaja. Pian sodan päätyttyä konemallia käytettiin siviili-ilmailun vasta avatuilla reiteillä. Tämän jälkeen syntyivät vielä DH10 Amiens kolmipaikkainen raskas pommikone, jonka voimanlähteinä oli kaksi Rolls-Royce Eagle tai American Liberty moottoria, sekä nelipaikkainen DH16 ja kahdeksanpaikkainen DH18 matkustajakoneet. Matkustajakoneet olivat käytössä Holtin omistamassa ensimmäisessä brittiläisessä lentoyhtiössä Aircraft Transport and Travel Limitedissä.
Ilmavoimien tilausten lakattua sodan jälkeen ja Britannian hallituksen jätettyä tukematta siviili-ilmailu teollisuutta Holt Thomasin yhtiöt ajautuivat talousvaikeuksiin ja lopulta konkurssiin 1920. Birmingham Small Arms Company (BSA) osti AIRCOn toiminnot, mutta lentokoneiden valmistus päättyi. Thomas rahoitti de Havillandia ostamaan Aircon omistukset, joilla tämä perusti De Havilland -yhtiön.
Mark Cerny

Mark Cerny on yhdysvaltalainen videopelien ja pelikonsolien kehittäjä ja suunnittelija. Hän aloitti vuonna 1982 Atarilla.
Ura.
Atarilla Cerny suunnitteli ja ohjelmoi 1984 julkaistun pelin "Marble Madness". Hän on työskennellyt muun muassa Segalle. Työskennellessään Segalle hän oppi japanin kielen, josta oli hyötyä PlayStationin kehityspaketin saamisessa Crystal Dynamicsille. Cernyn mukaan Shuhei Yoshida vaikutti siihen, että hän sai pääsyn PlayStationin kehityspakettiin vaikka se oli vastoin silloisia sääntöjä. Myöhemmin Yoshida oli vaikuttamassa, että Cerny otettiin mukaan PlayStation 4:n kehitykseen.
Vuonna 1994 Cerny nousi Universal Interactive Studiosin johtoon. Hän on ollut tuottamassa pelejä kuten Naughty Dogin "Crash Bandicoot" ja Insomniac Gamesin "Spyro the Dragon". Vuonna 1998 hän perusti konsultaatioyrityksen Cerny Games.
Cerny on toiminut PlayStation 4 ja PlayStation 5 -konsolien pääsuunnittelijana.
Cernylle myönnettiin vuonna 2004 International Game Developers Associationin elämäntyöpalkinto ja hänet liitettiin Academy of Interactive Arts &amp; Sciencesin Hall of Fameen vuonna 2010.
Minna Kallio (salibandyn pelaaja)

Minna Kallio (s. 9. marraskuuta 1982) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa 20 ottelua, joissa hän on saanut seitsemän syöttöpistettä. Hän on saavuttanut MM-hopeaa Bratislavassa 2017.
Naisten Salibandyliigassa Kallio edusti tamperelaisseura Classicia kausina 2007–2018. Hän voitti kahdeksan SM-kultaa ja saavutti kolme SM-hopeaa. Hän pelasi liigassa kaikkiaan 165 runkosarjaottelua ja 83 pudotuspeliä. Hän lopetti aktiiviuransa vuonna 2018.
Poetry of the Ill-Minded

Poetry of the Ill-Minded on Shade Empiren viides studioalbumi, joka julkaistiin 30. kesäkuuta 2017. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 16.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Infernon Ari Nuopponen piti albumia ensitahdeistaan lähtien edeltäjiään lupaavampana teoksena, joka oli tuotannon selkeästi yhtenäisin teos, aiempien albumien sisältäessä häiritseviäkin irtokappaleita. Soundin Mape Ollila totesi levyn aiheuttavan tuttuun tapaan miedon ähkyn tiiviissä äänimeressään, mutta sanoi pitävänsä siitä kyytiin päästessään. Kappaleita hän kuvaili edeltävän "Omega Arcane" -albumin tuotoksia lyhyemmiksi ja virtaviivaisemmiksi.
Knut de la Chapelle

Knut Richard de la Chapelle (10. marraskuuta 1888 Mäntsälä – 3. marraskuuta 1934) oli suomalainen vapaaherra, joka omisti Mäntsälän Saaren kartanon 1916–1934. Hän jatkoi isänsä Richard Casimir de la Chapellen perustaman Saaren Tulitikkutehtaan toimintaa.
Sisällissodan aikana punaiset valtasivat Saaren kartanon ja Knut de la Chapelle ja hänen sisarensa pakenivat Porvooseen. Matkalla de la Chapelle tutustui tulevaan puolisoonsa Anni Erichiin, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1919. Knut ja Anni de la Chapelle olivat suosittuja työväkensä keskuudessa. He panostivat työväkensä hyvinvointiin, kannustivat näiden lapsia opiskelemaan ja rakennuttivat kartanon ja tehtaan työntekijöille seurantalon, jossa oli muun muassa kirjasto ja lukusali. De la Chapelle rakennutti myös Saaren kartanon nykyisen vuonna 1929 valmistuneen päärakennuksen, jonka suunnittelijaksi hän valitsi arkkitehti Jarl Eklundin. Samaan aikaan valmistui myös kartanon autotalli, joka on edelleen olemassa. De la Chapelle tunnettiin autoilijana ja hänen keltainen Mercedes-Benz oli paikkakuntalaisille tuttu. Knut ja Anni de la Chapellen ainoa poika Curt Richard syntyi uudessa päärakennuksessa vuonna 1929.
De la Chapelle kuului Mäntsälän suojeluskunnan esikuntaan ja hän majoitti Mäntsälän kapinan aikaan 1932 Saaren kartanossa Lapuan liikkeen johtohenkilöitä, muun muassa Vihtori Kosolan. Anni de la Chapellen ensimmäinen puoliso oli Mikko Erich, jonka Ohkolan työväentalolla järjestetystä puhetilaisuudesta kapina sai alkunsa. Mäntsälän Jokelanseudun Latoteatteri teki aiheesta vuonna 2005 kesänäytelmän ”Sydänten kapina”, jonka käsikirjoitti Kirsti Manninen.
De la Chapelle joutui taloudellisiin vaikeuksiin epäonnistuneiden sijoitusten ja kalliiden rakennustöiden vuoksi. Hän kuoli lyhyen sairauden jälkeen vuonna 1934. Ruotsalainen trusti kaappasi tulitikkutehtaan ja kartanon irtaimistoa, karjaa sekä maatalouskoneita myytiin useassa huutokaupassa. Saaren kartano myytiin kesällä 1935 asutushallitukselle.
Dorothy Holman

Edith Dorothy Holman (18. heinäkuuta 1883 Kilburn, Lontoo, Englanti – 8. huhtikuuta 1968 Brent, Lontoo, Englanti) oli brittiläinen oikeakätinen tennispelaaja. Vuoden 1920 kesäolympialaisissa Holman saavutti olympiahopeaa sekä tenniksen naisten kaksinpelistä että tenniksen naisten nelinpelistä. Samoissa olympialaisissa hän kilpaili myös tenniksen sekanelinpelissä Gordon Lowen parina, mutta he putosivat jo ensimmäisellä kierroksella. Holman osallistui myös monesti Wimbledonin tennisturnauksen kaksinpelisarjaan, mutta ei yltänyt semifinaaleja parempaan sijoitukseen.
Gentamisiini

Gentamisiini tai gentamysiini on seos aminoglykosideihin kuuluvia orgaanisia yhdisteitä. Sitä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antibioottina useiden bakteeri-infektioiden hoitamiseen. Gentamisiini kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Rakenne, ominaisuudet ja käyttö.
Gentamisiini eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1964 aktinobakteereihin kuuluvasta "Micromonospora purpurea"-lajista. Sitä tuottavat myös eräät muut "Micromonospora"-suvun lajit. Gentamisiini on seos kolmea yhdistettä gentamisiini C1:tä, gentamisiini C1a:ta ja gentamisiini C2:ta ja seoksessa on kaikkia komponentteja suunnilleen yhtä paljon. Nämä yhdisteet muistuttavat rakenteeltaan toisiaan ja jokaisessa niistä on kolmen aminosokerin purpurosamiinin, 2-deoksistreptamiinin ja garosamiinin muodostama perusrunko. Gentamisiini on valkoista amorfista ainetta, joka liukenee hyvin veteen ja poolisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin, pyridiiniin ja dimetyyliformamidiin. Yhdiste on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky vesiliuoksessa on +146. Yhdisteen tuotanto lääkekäyttöön perustuu biotekniseen prosessiin "M. purpurea"n avulla
Gentamisiinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu bakteerien ribosomin 30S-alayksikköön ja estää proteiinisynteesin. Grampositiivisista bakteereista gentamisiini tehoaa stafylokokkeihin, mukaan lukien eräät MRSA-kannat, ja "Listeria"-suvun bakteereihin. Muut grampositiiviset bakteerit ovat vastustuskykyisiä. Vaikutuskirjo gramnegatiivisia bakteereja vastaan on laajempi. Gentamisiini tehoaa esimerkiksi "Pseudomonas aeruginosa"an ja moniin enterobakteereihin kuten kolibakteeriin ja "Salmonella"- ja "Klebsiella"-sukujen lajeihin. Lääkeaine annostellaan tyypillisesti ruiskeena suoneen tai lihakseen. Gentamisiinia voidaan käyttää esimerkiksi keuhkokuumeen, virtsatietulehduksen, verenmyrkytyksen, aivokalvontulehduksen, endokardiitin ja ihotulehdusten hoitamiseen. Eläinlääketieteessä gentamisiinia käytetään hevosten, lihakarjan ja siipikarjan antibioottina.
Gentamisiini on hyvin myrkyllistä välikorvan tasapainoelimelle. Sitä voidaan käyttää Ménièren tautiin liittyvän huimauksen poistamiseen.
Haittavaikutukset.
Merkittävin gentamisiinin haittavaikutus on sen myrkyllisyys sisäkorvan vestibulaarielimille. Tämän seurauksena gentamisiini voi aiheuttaa kuulon huononemista ja jopa kuurouden. Yhdiste on myös myrkyllistä munuaisille ja sen tiedetään aiheuttaneen munuaistulehduksia. Muita mahdollisia haittavaikutuksia ovat allergiset oireet kuten ihottuma ja maksan entsyymiarvojen muutokset.
Winifred McNair

Winifred Margaret McNair (o.s. Slocock; 9. elokuuta 1877 Donnington, Englanti – 28. maaliskuuta 1954 Kensington, Lontoo, Englanti) oli brittiläinen tennispelaaja. Hän saavutti kesäolympialaisissa 1920 tenniksen naisten nelinpelin olympiakultaa Kitty McKanen parina. Vuonna 1913 McNair voitti Wimbledonin tennisturnauksen naisten nelinpelin kultaa Dora Boothbyn parina.
22. huhtikuuta 1908 hän meni naimisiin tennispelaaja Roderick McNairin kanssa.
Geraldine Beamish

Winifred Geraldine Ramsey Beamish (o.s. Ramsey; 23. kesäkuuta 1883 Forest Gate, Lontoo, Englanti – 10. toukokuuta 1972 St Pancras, Lontoo, Englanti) oli brittiläinen tennispelaaja. Hän saavutti olympiahopeaa kesäolympialaisten 1920 tenniksen naisten nelinpelistä Dorothy Holmanin parina.
30. syyskuuta 1911 hän meni naimisiin tennispelaaja Alfred Beamishin kanssa.
Julie Vlasto

Pénélope Julie "Diddie" Vlasto Serpieri (8. elokuuta 1903 Marseille, Ranska – 2. maaliskuuta 1985 Lausanne, Vaud, Sveitsi) oli ranskalainen tennispelaaja. Hän saavutti olympiahopeaa kesäolympialaisista 1924 tenniksen naisten kaksinpelistä Helen Wills Moodyn voittaessa olympiakultaa.
Gigi Fernández

Beatriz "Gigi" Fernández (s. 22. helmikuuta 1964 San Juan, Puerto Rico, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen tennispelaaja. Hänet valittiin International Tennis Hall of Fameen heinäkuussa 2010 ensimmäisenä puertoricolaisena historiassa.
Menestys.
Olympialaiset.
Fernández on saavuttanut kaksi olympiakultaa; kesäolympialaisista 1996 tenniksen naisten nelinpelistä Mary Joe Fernándezin parina sekä kesäolympialaisista 1996, jolloin voitto tuli jälleen naisten nelinpelistä Mary Joe Fernándezin parina.
Pan-Amerikan kisat.
Pan-Amerikan kisoissa Fernández on saavuttanut kaksi kultaa vuoden 1983 kilpailusta sekä yhden pronssin vuoden 1979 kilpailusta.
Muuta.
Peliuransa jälkeen Fernández on toiminut tennisvalmentajana. Hän on valmentanut muuan muassa Rennae Stubbsia, Lisa Raymondia ja Samantha Stosuria.
Miriam Oremans

Maria Johanna Martina "Miriam" Oremans (o.s. Vermeer; s. 9. syyskuuta 1972 Berlicum, Alankomaat) on alankomaalainen uransa päättänyt tennispelaaja. Vuoden 1993 heinäkuussa hän ylsi kaksinpelin maailmanrankingissa sijalle 25. Nelinpelin maailmanrankingissa Oremans oli parhaimmillaan yhdeksästoista heinäkuussa 1997. Wimbledonin tennisturnauksessa 1992 hän Jacco Eltinghin parina ylsi sekanelinpelin finaaliin, mutta he hävisivät kullan erin 0–2. Oremansin ainoa olympiamitali tuli kesäolympialaisista 2000, kun hän saavutti tenniksen naisten nelinpelin hopeaa Kristie Boogertin parina.
Kristie Boogert

Kristie Boogert (s. 16. joulukuuta 1973 Rotterdam, Alankomaat) on alankomaalainen uransa päättänyt tennispelaaja. Hänen suurin saavutuksensa on olympiahopea kesäolympialaisista 2000 naisten nelinpelin hopea Miriam Oremansin parina. Boogert asuu Etelä-Hollannissa, Alankomaissa.
Martha Quinn

Martha Conrad Quinn (s. 11. toukokuuta 1959 Albany, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja televisiopersoona. Hän on MTV-televisiokanavan visualisti. Quinn työskentelee MTV:lle yhdessä Nina Blackwoodin, Mark Goodmanin, Alan Hunterin ja J. J. Jacksonin kanssa.
Quinn on esiintynyt Joe Hillin "The Firemanissa" ja Comedy Centralin "The Showbiz Show with David Spade" -televisiosarjoissa.
Quinn avioitui vuonna 1992 muusikko Jordan Tarlow'n kanssa.
Aristeaan kirje

Aristeaan kirje, joskus myös "Kirje Filokrateelle" (), on pseudepigrafi, joka kuvaa "Septuagintan" eli Heprealaisen "Raamatun" kreikankielisen käännöksen syntyvaiheita Ptolemaios II Filadelfoksen (282–246 eaa.) hallituskaudella. Tekstiä arvellaan kirjoitetuksi 100-luvulla eaa., mutta sen tarkaksi ajoittamiseksi ei löydy vahvoja perusteita.
Historia.
Teksti kirjoitettiin luultavimmin Egyptin Aleksandriassa kaupungin juutalaisen yhteisön tarpeisiin. Kirjettä ei pidetä luotettavana historiallisena lähteenä 200-luvun eaa. tapahtumiin, mutta se antaa arvokasta tietoa Aleksandrian 100-luvun eaa. juutalaisen yhteisön itseymmärryksestä.
Kirje on kirjoitettu tilanteessa, jossa Aleksandrian juutalainen yhteisö on ollut hajanainen: osa juutalaisista on hellenisoitunut, kun taas osa välttelee kaikkea kreikkalaista vaikutusta. Kirje pyrkii esittämään juutalaiset hyvässä valossa pakanoille, ja toisaalta houkuttelemaan hellenistisoituneita juutalaisia noudattamaan juutalaista lakia tiukemmin.
Sisältö.
Kirje on kirjoitettu kreikaksi. Sen kirjoittaja esittää olevansa Aristeas, juutalainen hovimies, ja se on osoitettu Filokrateelle. ”Aristeas” kertoo kuningas Ptolemaios II Filadelfoksen alun perin tilanneen juutalaisen lain käännöksen talletettavaksi Aleksandrian kirjastoon. Jerusalemista lähetetään tehtävää varten kirjakääröjä sekä 72 oppinutta, jotka saavat käännöksen valmiiksi 72 päivässä. Kolmas osa tekstistä käsittelee kuninkaan kääntäjille järjestämää seitsemää peräkkäistä juhlapäivällistä, joilla hän kyselee heiltä kysymyksiä ja he vastaavat hänelle viisaasti. Kirje muun muassa vahvistaa sen yleisen oletuksen, että ensimmäisenä kreikaksi todennäköisesti käännettiin Pentateukki eli Toora.
Työmaa-aita

Työmaa-aita on aitatyyppi, joka on suunniteltu väliaikaiseen käyttöön työmaalla. Aitojen asennus on halpaa, nopeata ja helppoa. Näistä ominaisuuksista johtuen työmaa-aidoilla on myös monia muita käyttökohteita aina yleisötapahtumista onnettomuustilanteisiin. 
Työmaa-aitojen ominaisuudet.
Materiaali.
Käytetyimmät mitat määräytyvät pääsääntöisesti työmailla noudatettavien määräysten mukaan. Hyvä esimerkki ohjeistuksesta on esim. Helsingin kaupungin ohjeistus työmaa-alueiden rajaamisesta. Käytetyin aitakorkeus on rakennustyömailla 2m ja enityn myyty aitakoko on aikoinaan euroopassa markkinoille tuoma (3,5x2)m verkkoaita. Kohteissa, joissa ohjataan jalankulkua tai pyöräilyä vaaditaan useasti liikenneviraston määräysten mukaista heijasteellista sulkupuomia korkeuksissa (1-1,2)m. 
Työmaiden aiheuttaman pölyn ja melun vähentämiseksi tiheästi asutuilla alueilla yleinen on ns. umpiaita. 
Koska työmaat ovat monasti vilkkaasti liikennöidyillä alueilla, riskien minimoimiseksi saatetaan vaatia myös järeämpiä törmäystestattuja kaiteita.
Li Ting

Li Ting (kiinaksi: 李婷; s. 5. tammikuuta 1980 Wuhan, Hubei, Kiina) on kiinalainen uransa päättänyt oikeakätinen tennispelaaja. Hän voitti kesäolympialaisissa 2004 tenniksen naisten nelinpelin kultaa parinaan Sun Tiantian. Li lopetti uransa vuonna 2007.
Ikonografinen eksegeesi

Ikonografinen eksegeesi on eksegetiikan eli raamatuntutkimuksen menetelmä, joka ottaa tekstin tutkimuksessa huomioon muinaisen Lähi-idän arkeologisen kuva-aineiston. Kuvien avulla voidaan saada uutta tietoa arkielämän asioista, kuten pukeutumisesta, asumisesta ja sodankäynnin välineistä. Toisaalta ne voivat antaa tietoa myös symbolisesta ulottuvuudesta, kuten maailmankuvasta, kuninkuuteen liittyvistä käsityksistä ja jumaliin liitettävistä piirteistä. 
Ikonografinen tutkimus ei ole eksegetiikan oma menetelmä, vaan se on omaksuttu raamatuntutkimuksen pariin taidehistorian puolelta. Etenkin arkeologia on merkittävä aisapari ikonografiselle eksegeesille, sillä muinaisen Lähi-idän kuvallinen aineisto tunnetaan meidän aikanamme nimenomaan arkeologisten löytöjen kautta. Muinaisia kuvia tutkittaessa onkin tärkeää kiinnittää huomiota kuvien löytökontekstiin, ajoitukseen ja alkuperäiseen käyttötarkoitukseen. Muita ikonografisen eksegetiikan aputieteitä ovat muun muassa kuvataide, hermeneutiikka, kulttuuriantropologia ja historia.
Ikonografisen eksegeesiä ei tule sekoittaa reseptiohistorialliseen lähestymistapaan. Ikonografinen eksegeesi tutkii visuaalista kulttuuria, joka vaikutti ennen tai samanaikaisesti Raamatun tekstien synty- ja kehitysprosessin kanssa. Reseptiohistoriallinen lähestymistapa on sen sijaan kiinnostunut siitä, kuinka Raamatun tekstit ovat vaikuttaneet niitä myöhäisempään kulttuuriin: maalaustaiteeseen, musiikkiin, yhteiskunnallisiin aatteisiin ja niin edelleen.
Historiaa.
1800-luvun uusien arkeologisten löytöjen myötä eurooppalaiset museot kartuttivat kokoelmiaan, mikä sai sekä tutkijat että alasta kiinnostuneet maallikot innostumaan muinaisen maailman taiteesta. Varhaiset tulkitsijat tosin tekivät merkittävän virheoletuksen muinaisesta kuvamateriaalista. He nimittäin ajattelivat, että muinainen taide kuvasi Raamatun tapahtumia ja henkilöitä samalla tavoin kuin myöhempi raamatullinen taide (esimerkiksi Da Vincin "Viimeinen ehtoollinen", Michelangelon maalaukset Sikstiiniläiskappelissa). Kuvallinen kulttuuri nähtiin siis tekstille alisteisena. 1900-luvulle tultaessa tutkijoiden varovaisuus tulkinnoissa alkoi kuitenkin lisääntyä ja kuvia pyrittiin tulkitsemaan niiden omasta kontekstista käsin eikä lähtökohtaisesti Raamatun tekstien perusteella. Muinaisen Lähi-idän visuaalisen kulttuurin tulkinta Raamatun tekstimateriaalin rinnalla lähti selkeään nousuun 1970-luvulla. Merkittävä osuus tässä on ollut Othmar Keelillä, joka nosti ikonografisen eksegeesin raamatuntutkijoiden tietoisuuteen ja sai työlleen useita seuraajia, joista toisinaan käytetään tutkimuskirjallisuudessa nimeä ”Fribourgin koulukunta". Kyseessä ei ole selkeärajainen yhteisö, vaan pikemminkin epävirallinen yläkäsite Keelin ja hänen opiskelijoidensa tekemälle tutkimukselle. Lukuisissa tutkimuksissaan Keel on vertaillut Raamatun tekstiaineistoa ja sitä ympäröivää muinaista maailmaa. Hänen oppilaansa Thomas Staubli, Silvia Schroer , Urs Winter ja Christoph Uehlinger ovat omalta osaltaan jatkaneet Keelin viitoittamalla tiellä ja antaneet siten merkittävän panoksen ikonografisen eksegeesin kehitykselle.
Misty Hyman

Misty Dawn Marie Hyman (s. 23. maaliskuuta 1979 Mesa, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt uimari, joka kilpaili selkä- ja perhosuinnissa. Hän voitti kesäolympialaisissa 2004 naisten 200 metrin perhosuinnin kultaa. Uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailuissa 1995 Hyman voitti kultaa naisten 100 metrin selkäuinnissa. Seuraavana vuonna hän kellotti 100 metrin perhosuinnin maailmanennätysajan, 58.29 sekuntia. Japanilainen Ayari Aoyama kuitenkin rikkoi hänen ennätyksensä maaliskuussa 1997.
Hymanilla todettiin astma hänen ollessaan viisivuotias.
Laura Quilter

Laura Quilter on yhdysvaltalainen asianajaja, kirjastonhoitaja, luennoitsija ja kirjoittaja. Hän on tunnettu feministisen science fictionin puolestapuhujana.
Quilter valmistui kirjasto- ja informaatiotieteen maisteriksi Kentuckyn yliopistosta (M.Sc. 1993) ja lakitieteen tohtoriksi (JD) Kalifornian yliopistosta (Berkeley) vuonna 2003.
Sittemmin Quilter on perehtynyt muun muassa tieteiskirjallisuuteen. Vuonna 1994 Quilter perusti verkkosivuston, "Feministinen SF, fantasia ja Utopian".
Vuonna 2022 Quilter työskenteli luennoitsijana ja kirjastonhoitajana Massachusettsin yliopiston Amherstin kampuksella.
Carla Rebecchi

Carla Rebecchi (s. 7. syyskuuta 1984 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen maahockeypelaaja. 
Maajoukkueura.
Rebecchi debytoi Argentiinan naisten maahockeymaajoukkueessa 9. marraskuuta 2004. Hän on kaksinkertainen olympiamitalisti, ja on saanut mitalinsa kesäolympialaisista 2008 ja 2012 Argentiinan joukkueessa. Maahockeyn naisten maailmanmestaruuskilpailuista Rebecchin saldo on yksi kulta ja kaksi pronssia. Maailmanmestaruus tuli vuonna 2009, kun kilpailu pidettiin Rebecchin kotimaassa Argentiinassa. 
Hän on naimisissa maahockeypelaaja Jorge Lombin kanssa. Helmikuussa 2017 Rebecchi ilmoitti lopettavansa uransa raskauden vuoksi. Kuusi kuukautta vauvan syntymän jälkeen hän kuitenkin jatkoi pelaamista. Yhteensä Rebecchi on pelannut 292 maaottelua.
Central European University

Central European University (lyh. CEU) on yksityinen yhdysvaltalainen yliopisto, joka sijaitsi Budapestissa ja sittemmin Wienissä.
Yliopiston perusti ensin Prahaan ja vuonna 1993 Budapestiin rahastojohtaja, poliittinen aktivisti ja filantrooppi George Soros, joka on tarjonnut yliopistolle 880 miljoonan dollarin lahjoituksen, jonka ansiosta se on Euroopan varakkaimpia yliopistoja.
Yliopisto joutui lopettamaan toimintansa Unkarissa vuonna 2019 yliopiston toimintaa vaikeuttavien oikeistolaisen hallituksen säädösten vuoksi.
Helga Sailo

Helga Eleonora Sailo (o.s. Lindström, 22. syyskuuta 1885 Turku – 6. joulukuuta 1954 Espoo) oli suomalainen laulaja. 
Sailon vanhemmat olivat Karl Gustaf Lindstöm ja Olga Johanna Halleen. Hänen puolisonsa oli kuvanveistäjä Alpo Sailo vuodesta 1906. He erosivat ja Alpo Sailo avioitui uudelleen 1938. Sailojen neljästä lapsesta Jyrki Sailo oli kuvanveistäjä. Helga Sailo kävi Heurlinin tyttökoulun ja opiskeli musiikkiopistossa 1903–1905.
Sailot asuivat Kauniaisissa ja ostivat sieltä vuonna 1918 naapuristaan Villa Koskullin ja antoivat sille nimen Villa Siesta. Helga Sailo piti sen alakerrassa kahvilaa.
Florence Delay

Florence Delay (s. 19. maaliskuuta 1941 Pariisi, Ranska – 1. heinäkuuta 2025 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija, näyttelijä ja Ranskan akatemian jäsen vuodesta 2000 kuolemaansa saakka.
Delayn tuotanto käsittää erityisesti romaaneja, esseitä sekä yhteistyössä Jacques Roubaudin kanssa näytelmiä, sekä myös käännöksiä espanjan kielestä. Elokuvissa hän näytteli Jeanne d’Arcin roolin Robert Bressonin elokuvassa "Jeanne d’Arc" (1962).
Elämäkerta.
Florence Delay oli Marie-Madeleine Carrezin ja psykiatri, neurologi ja kirjailija ja Ranskan akatemian jäsenen (tuoli 17) Jean Delayn tytär. Hänen veli Claude Delay on kirjailija ja psykoanalyytikko. Hän oli avioliitossa elokuvatuottaja Maurice Bernartin kanssa.
Vuonna 1973 hän julkaisi ensimmäisen romaaninsa "Minuit sur les jeux". Hän sai Prix Fémina -kirjallisuuspalkinnon vuonna 1983 teoksestaan "Riche et légère", François Mauriac -palkinnon 1990 teoksesta "Etxemendi". Pariisin kaupungin suuri romaanipalkinto tuli hänen osalleen vuonna 1999 teoksesta "Dit Nerval", joka sai myös samana vuonna Ranskan akatemian esseepalkinnon.
Vieux-Colombier-teatterikoulussa opiskeltuaan hän toimi ohjaaja-harjoittelijana Fertival d’Avignon -teatterifestivaaleilla, toimi myös Raymond Ruleaun assistenttina Théâtre du Gumnasessa ja Georges Wilsonin assistenttina Théâtre national populairessa (T.N.P.). Hän on ranskantanut espanjan kielestä Fernando Rojasin näytelmän La Celestina (La Célestine), jonka esityksen ohjasi Antoine Vites vuonna 1989. Saman näytelmän toisen version ohjasi Christian Schiaretti T.N.P.-teatteriin vuonna 2011. Samoin hän on ranskantanut Espanjan kultaisen vuosisadan näytelmiä kuten Calderon de la Barca ja Lope de Vega, jotka ovat osa Comédie-Françaisen ohjelmistoa.
Delay on toiminut Prix Feminan raadissa vuosina 1978–1982, ja hän on ollut myös jäsen Éditions Gallimardin lukijakomiteassa, "Critique"-lehden (1978–1995) hallituksessa, dramaturgisena kronikoijana "La Nouvelle Revue française" -lehdessä vuosina 1978–1985 ja jäsenenä Comédie-Françaisen (2002–2006) lukijoiden komiteassa.
Delay kuoli 84 vuoden iässä 1. heinäkuuta 2025 Pariisissa.
Angela Alupei

Angela Alupei (o.s. Tamaş, s. 1. toukokuuta 1972 Bacău, Romania) on romanialainen soutaja. Hän on pituudeltaan 181 cm. Alupei aloitti soutu-uransa 17-vuotiaana. Hän on ammatiltaan poliisi.
Alupei ja hänen parinsa Constanța Burcică voittivat kultaa kesäolympialaisissa 2000 ja 2004 soudun kevyessä pairiairokaksikossa. MM-kilpailuissa Alupei saavutti kahdeksikossa hopeaa 1995 ja pronssia 1994 sekä kevyessä pariairokaksikossa pronssia 1997 ja 1998. Kevyessä yksikössä hän sijoittui viidenneksi 1999.
Harrison Craig

Harrison Craig (s. 7. syyskuuta 1994 Melbourne, Australia) on australialainen laulaja. Hän tuli tunnetuksi voitettuaan The Voice Australian vuonna 2013. Craig on julkaissut kolme studioalbumia, jotka pääsääntöisesti sisältävät cover-versioita artisteilta kuten Elvis Presley, Frank Sinatra, Michael Bublé ja Paul Anka. Hänen esikoisalbuminsa "More than a dream" julkaistiin vuonna 2013 ja sitä seurasi kiertue Australiassa. Hänen toinen Albuminsa "L.O.V.E" julkaistiin vuonna 2014 ja kolmas vuonna 2016 nimeltään "Kings of Vegas". Craig on esiintynyt Australiankin ulkopuolella ja hän aloittaa oman kiertueensa Kanadassa vuoden 2019 aikana. 
Harrison Craig on tehnyt yhteistyötä esimerkiksi seuraavien henkilöiden kanssa: Seal, Barry Gibb ja David Foster. Musiikin ohella hän on myös kirjoittanut lapsille suunnatun kirjan, joka kertoo hänen nuoruudestaan ja siihen liittyvistä vaikeuksista. Craig on osallistunut monenlaiseen hyväntekeväisyystoimintaan esimerkiksi nuorten parissa.
Maaike Head

Maaike Christiane Head (s. 11. syyskuuta 1983 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen soutaja. Hän on osallistunut naisten kevyen pariairokaksikon kilpailuun kesäolympialaisissa 2012 ja 2016. Jälkimmäisellä kerralla Head voitti olympiakultaa Ilse Paulisin parina. Hän asuu nykyisin Rotterdamissa Alankomaissa.