tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mujejärvi (Nurmes)

Mujejärvi on kylä Nurmeksessa, Pohjois-Karjalassa. Se sijaitsee Nurmeksen pohjoiskolkassa, Kuhmon tien varrella, lähellä Kuhmon rajaa. Mujejärvi on vaara-asutusalue, ja kylän talot sijaitsevat vaaroilla. Kylä kuuluu Nurmeksen ns. itäisin kaskikyliin ja Erä-Nurmekseen. Se on myös yksi Korpikylien tien autoretkeilyreitin kyläkohteista.
Historia.
Mujejärvelle muuttivat ensimmäiset asukkaat 1600-luvulla. Silloin harjoitettiin kaskenpolttoa. Vähitellen Mujejärven ympäristöön ja Kujankiin vakiintui kahdeksan talon hajanainen kylä, jossa ihmiset saivat elantonsa luontaistaloudesta; kaskenpolton ohella muutaman hehtaarin peltotilkuista, karjanpidosta sekä metsästyksestä ja kalastuksesta. 
Kun Mujejärven halki rakennettiin 1880-luvun alussa tie, joka yhdisti Nurmeksen ja Kuhmon kirkonkylät, pääsi kylän kehitys vauhtiin. Puutavarayhtiöt laajensivat hakkuut kauas Maanselän reunoille, ja Mujejärven talolliset saivat runsaasti metsä- ja uittotöitä. Kansakoulu alkoi toimia 1900-luvun vaihteessa. Vaarojen asuttaminen eteni voimakkaasti, ja uusia asuinpaikkoja perustettiin lisää. Kylään perustettiin kauppoja. Enimmillään 1950-luvulla oli Mujejärvellä neljättäsataa asukasta. 
Kun metsätalous koneellistui ja ympäristöstä olivat metsät kaadettu, alkoivat työt vähentyä. Pienet tilat eivät enää riittäneet toimeentulon lähteeksi. Monet, varsinkin nuoremmat, muuttivat 1960-luvun kuluessa kylältä pois. Kyläkoulu lakkautettiin 1973. Kylälle jäi asumaan lähinnä vanhempaa väkeä. Kylä alkoi autioitua. 
Kujanki.
Kujanki on Mujejärven luoteispuolella erämaassa oleva vaara-asutus. Kujanki on merkitty asutuksi jo 1600-luvun alkupuolella. Kujangin rakennuksista vanhin, vanha Kujangin tupa on jo 200-vuotias. Se on hyvin rakennettu ja hyvin säilynyt. 
Samuli Paulaharju.
Kansatieteilijä Samuli Paulaharju teki kesällä 1907 keräysretken vanhoista perinteistä tunnettuun Mujejärven kylään ja Kujankiin.
No Way Back (EP)

No Way Back on suomalaisen metalliyhtye Northerin 21. helmikuuta 2007 julkaistu minialbumi. Se sijoittui julkaisunsa jälkeisellä listaviikolla Suomen virallisen singlelistan ensimmäiseksi.
Minialbumin kappalemateriaali koostuu neljästä ennenjulkaisemattomasta kappaleesta sekä aiemmin "V2 – Jäätynyt enkeli" -elokuvan soundtrackillä julkaistusta "Frozen Angel" -kappaleesta. Kappaleesta julkaistu musiikkivideo sisältää kohtauksia elokuvasta, jossa yhtye myös itse esiintyi. Kappaleiden sävellyksestä ja sanoituksesta vastasivat yhtyeen kitaristi-laulajat Petri Lindroos ja Kristian Ranta.
Sosiaaliturva-asioiden muutoksenhakulautakunta

Sosiaaliturva-asioiden muutoksenhakulautakunta (lyh. SAMU, ) on sosiaalivakuutuksen korvausasioiden lakisääteinen muutoksenhakuelin. Useimmista Kelan korvauspäätöksistä valitetaan muutoksenhakulautakuntaan. 
Vuoteen 2006 lautakunnan nimi oli tarkastuslautakunta. 1.1.2018 entinen Sosiaaliturvan muutoksenhakulautakunta Somla ja erillinen Työttömyysturvan muutoksenhakulautakunta TTLK yhdistyivät SAMU:ksi.
Valituskelpoiset päätökset.
Sosiaaliturva-asioiden muutoksenhakulautakuntaan valitetaan seuraavista korvauspäätöksistä:
Valitusmenettely.
Valitus on tehtävä 30 päivän kuluessa päätöksen tiedoksiannosta Kelalle. Valittajan katsotaan saaneen tiedon päätöksestä seitsemäntenä päivänä päätökseen merkityn postituspäivän jälkeen. Mikäli Kela ei muuta päätöstään se toimittaa valituspaperit lautakunnalle. Valituskirjelmä on kirjallinen ja vapaamuotoinen.
Lautakunnan päätöksestä voi valittaa vakuutusoikeuteen.
Organisaatio.
SAMU on niin kutsuttu intressiedusteinen lainkäyttöelin. Tämä tarkoittaa, että erilaiset etujärjestöt, kuten Elinkeinoelämän Keskusliitto, ammattiliitot ja vammaisjärjestöt, saavat esittää lautakuntaan edustajiaan, jotka tuntevat joko muutoksenhakijoiden tai työelämän ja työmarkkinoiden olosuhteita, eikä näille jäsenille aseteta minkäänlaisia vaatimuksia – heidän ei tarvitse esimerkiksi olla juristeja. He ratkaisevat lautakunnassa valitusasioita kuitenkin tuomarin vastuulla.
Valtioneuvosto valitsee lautakunnan jäsenet viideksi vuodeksi kerrallaan. Lautakunnalla on päätoiminen puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja sekä neljä sivutoimista varapuheenjohtajaa sekä muita työntekijöitä.
Nokia RinGo

RinGo-puhelin (Ring and Go) oli marraskuussa 1995 markkinoille tullut Telen ja Nokian kehittämä matkapuhelinkonsepti. 
Puhelinta pidettiin tuolloin pienenä ja helppokäyttöisenä ja se oli kaupasta ostettaessa heti käyttövalmis. Tämä johtui jo ennen myyntiä tapahtuneesta aktivoinnista. Vaikka RinGo käytti NMT-900 -verkkoa toimiakseen, erosi se normaaleista NMT-900-liittymistä siten, että sillä oli oma suuntanumeronsa (9422 ja myöhemmin 0422). Suomi oli ainoa maa, jossa Suomesta ostettua RinGoa pystyi käyttämään.
Helppokäyttöisyydestään ja edullisista hankinta- ja käyttökustannuksista huolimatta RinGo ei saavuttanut kaupallista menestystä. Sen käyttämässä NMT-900 verkossa oli yhä jopa kaupunkialueilla katveita, ja sen tekniikka oli jäämässä kehittyneemmän GSM-tekniikan jalkoihin. RinGon helppokäyttöisyydestä aiheutui eri markkinoilla myös hankaluuksia. Esimerkiksi Ruotsissa puhelinta alettiin kutsua ”bimbopuhelimeksi”, ja kohderyhmäksi ajatellut naiset alkoivat hyljeksiä sitä.
Nokia RinGo suunniteltiin keinoksi pidentää Suomen, Ruotsin, Tanskan ja Alankomaiden NMT-900-verkkojen elinkaarta, kun toisaalta tiedettiin GSM-verkon hyvää vauhtia korvaavan sen ylivoimaisten ominaisuuksiensa takia. Vodafonen kautta RinGo lanseerattiin 1997 Ison-Britannian analogiseen ETACS-verkkoon yhtenä vaihtoehtona operaattorin uuteen Pay As You Talk -pakettiin, johon ei tarvittu erillistä liittymäsopimusta. Thaimaan NMT-verkkoon puhelinta markkinoitiin nimellä Wave900.
RinGon uudistettu malli 1997 oli ohuempi ja tarjosi useita värivaihtoehtoja. Vuoden 1998 mallissa, jota myytiin vain Italiassa, otettiin käyttöön Nokia 3110 -mallissa esitelty navi-monitoiminäppäin. Kyseisessä mallissa oli 60 numeron puhelinluettelo, automaattinen näppäinlukitus ja värinähälytys.
Olavi J. Laine

Olavi Johannes (Olavi J.) Laine (29. heinäkuuta 1923 Nousiainen – 16. marraskuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen kommunistisen puolueen ja kansandemokraattisen liikkeen johtotehtävissä 1940-luvulta 1970-luvulle. Laine oli Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustaja (1966–1970) ja kuului Helsingin kaupunginvaltuustoon (1951–?).
Viilaajana 1930-luvun lopusta lähtien työskennelleen Olavi J. Laineen poliittinen ura alkoi sotien jälkeen. Laineen organisatoriset kyvyt huomattiin tämän opiskellessa Sirola-opistossa ja hänestä tehtiin vuonna 1948 Suomen demokraattisen nuorisoliiton Helsingin piirijärjestön piiri- ja järjestösihteeri. Tätä seurasivat vuodet Suomen Rauhanpuolustajien järjestösihteerinä (1951–1956) ja Suomen demokratian pioneerien liiton pääsihteerinä (1956–1962). Hertta Kuusisen suosiossa ollut Laine valittiin syksyllä 1962 sihteeriksi. Ennen valintaansa Laine oli kritisoinut piirijärjestön tilaa ja edeltäjäänsä Rainer Virtasta voimakkain sanankääntein.
Vuonna 1966 Laine valittiin eduskuntaan ja SKP:n poliittiseen toimikuntaan. Hän putosi eduskunnasta vaaleissa 1970 ja jäi ulos poliittisesta toimikunnasta 1972. Vuodet 1970–1975 Laine työskenteli Tullihallituksen sosiaalipäällikkönä ja tämän jälkeen Helsingin kaupungin yhteistoimintapäällikkönä. Puolueensa "saarislaisiin" lukeutunut Laine toimi vuodesta 1972 SKP:n Helsingin piirin puheenjohtajana. Yhdessä piirisihteeri Oiva Björkbackan kanssa hän piti järjestöä enemmistön käsissä opposition pyrkiessä vahvistamaan asemiaan.
Innoitettu raamatunkäännös

Innoitettu raamatunkäännös (engl. "Inspired Version of the Bible") on myöhempien aikojen pyhien liikkeen eli mormonismin perustajan, profeetta Joseph Smithin laatima muunnelma Raamatusta. Kyseessä ei kuitenkaan ole kirjaimellinen käännös olemassa olevista Raamatun käsikirjoituksista. Smith ei osannut Raamatun alkukieliä hepreaa, arameaa ja kreikkaa, joten häneltä puuttuivat edellytykset suorittaa perinteistä käännöstyötä. Smith kuitenkin uskoi Jumalan paljastavan hänelle Raamatun alkuperäisen sisällön ilmoituksen ja Pyhän Hengen innoituksen kautta. 
Sisältö.
Innoitettu raamatunkäännös perustuu englanninkieliseen Kuningas Jaakon käännökseen, joka on julkaistu ensi kertaa vuonna 1611. Kuningas Jaakon käännökseen verrattuna se sisältää useita laajennuksia, täsmennyksiä ja selittäviä lisäyksiä. Smith työskenteli käännöstyön parissa käytännössä koko aikuisikänsä, mutta pääosa käännöksestä syntyi vuosien 1830 ja 1833 välillä. Smith ei saanut käännöstyötään valmiiksi. Osan Raamatusta, kuten 1. Mooseksen kirjan ja neljä evankeliumia, hän ehti tarkastaa kokonaan, mutta osaa kirjoista hän ei ehtinyt edes aloittaa. Reorganisoitu Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko julkaisi Smithin Innoitetun raamatunkäännöksen ensimmäistä kertaa 1867.
Käännöstyön aikana Smith kertoi saaneensa ilmoituksen, jonka mukaan apokryfikirjat - jotka Kuningas Jaakon käännöksessä ovat liitteenä Vanhan ja Uuden testamentin välissä - eivät ole Jumalan henkäyttämiä, eikä niitä siksi tule kääntää. Myöskään Laulujen laulu ei hänen käsityksensä mukaan ollut Jumalan inspiroima, joten hän jätti sen pois Innoitetusta käännöksestään.
Käyttö nykyään.
Eri mormoniyhteisöistä vain Kristuksen yhteisö ja Kristuksen kirkko (cutlerilaiset) käyttävät Innoitettua käännöstä pyhänä kirjoituksenaan. Myös Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko tunnustaa sen "innoitetuksi", mutta pitää sitä Raamattua selittävinä lisäyksinä, ei välttämättä Raamatun tekstiä korvaavana. MAP-kirkon julkaisemassa englannin kielisessä kuningas Jaakon Raamatussa Innoitettu raamatun käännös on alaviitteinä sekä pitemmät osuudet erillisenä liitteenä. Tämä liite on myös suomenkielisessä Pyhien kirjoitusten oppaassa. Kallisarvoinen helmi sisältää lisäksi kaksi otetta Innoitetusta käännöksestä. Mooseksen kirja on sisällöltään identtinen Innoitetun käännöksen 1. Mooseksen kirja 1:1-6:13 kanssa, lisäksi Kallisarvoiseen helmeen on liitetty Matteuksen evankeliumin 23:39-24:51.
Ropponmatsun metroasema

Ropponmatsun metroasema () on Fukuokan kaupungin Chūōn suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on kuudes asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Asema sijaitsee suoraan Kyūshūn yliopiston Ropponmatsun kampuksen edessä ja on muutenkin tärkeä keskus Ōhorikōenista etelään.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Sytomegalovirus

Sytomegalovirus (CMV) on herpesviruksiin kuuluva mikrobi. Yleensä sytomegaloviruksella tarkoitetaan ihmisiä infektoivaa lajia, joka tunnetaan myös nimellä HHV-5 ("Human herpesvirus 5"). Sytomegalovirus-sukuun kuuluu kuitenkin myös eläinten patogeeneja, kuten apinoiden virukset CeHV-5 ja CeHV-8. Sytomegalovirus luokitellaan yhdessä HHV-6:n ja HHV-7:n kanssa alaheimoon beetaherpesvirukset. Sytomegaloviruksen genomi koostuu kaksisäikeisestä DNA:sta ja sisältää noin 230 000 emäsparia. Virus on kooltaan suhteellisen suuri, noin 180–250 nm.
Sytomegalovirus on yleinen ihmisen patogeeni. Länsimaissa 0,5–2,5 prosenttia vastasyntyneistä ja yli puolet aikuisväestöstä on viruksen kantajia. Sytomegalovirus aiheuttaa opportunistisia infektioita immuunipuutteisilla potilailla. Se on myös yleisin synnynnäisiä kehitysvikoja aiheuttava virus. Sytomegalovirus voi tarttua äidistä sikiöön tai henkilöstä toiseen esimerkiksi syljen, veren tai seksuaalikontaktin välityksellä.
Veriviljely

Veriviljely on verestä tehty mikrobiviljely, jonka avulla voidaan löytää veressä olevat infektiot. Veriviljely otetaan epäiltäessä esimerkiksi bakteremiaa, sepsistä tai aivokalvontulehdusta.
Tekniikka.
Veriviljely otetaan yleensä kahteen steriiliin pulloon, joista toinen on aerobisten ja toinen anaerobisten bakteerien kasvatusta varten. Viljelyä varten tarvitaan kaksi pulloparia, jotka otetaan tavallisesti 15–60 minuutin välein. Kiireellisissä tapauksissa näytteet voidaan ottaa samanaikaisesti eri käsistä. Bakteerien tai muiden mikrobien kasvatus tehdään rikastusviljelynä, ja tuloksen saamiseen kuluu aikaa yleensä kahdesta seitsemään vuorokauteen. Tiettyjä hidaskasvuisia mikrobeja, kuten mykobakteereita, voidaan joutua kasvattamaan viikkojakin. Laboratorio tunnistaa bakteerit ja määrittää niiden mikrobilääkeherkkyyden.
Beyblade (anime)

Beyblade ("Bakuten Shoot Beyblade") on d-rightsin tuottama animesarja, joka pohjautuu Takao Aokin tekemään Beyblade-mangaan. Sarja alkoi Japanissa vuonna 2001 ja myös Yhdysvalloissa vuonna 2002 dubattuna, jota esitettiin Suomessa ensi kerran Nelosella tammikuussa 2004.
Beyblade-trilogian ensimmäisen kauden tarina kertoo 13-vuotiaasta pojasta nimeltään Tyson, mukanaan joukkuetoverit Kai, Max ja Ray, joiden tavoitteena on tulla maailman parhaiksi bleidaajiksi. Joukkueen valmentajana ja tukena toimiva Kenny antaa joukkueelle kaiken teknisen tuen, sekä voimakkaat petosirut (Wernen jälkiäänityksessä bittipedot) antavat Kiekkomestareille hyvät mahdollisuudet saavuttaa tavoitteensa.
Hahmot ja bittipedot.
 Kiekkomestarit ()
 Valkotiikerit ()
 All Starz
 Majesteetit ()
Dark Bladerz
 Demolition Boys
Muita hahmoja
Äänirooleissa.
Suomenkieliset äänet.
Jaksot 1–30 oli suomentanut PVP Voice ja myöhemmät jaksot Tuotantotalo Werne, joka suomensi myös "Beyblade V-Forcen" ensimmäiset jaksot. Kaksi ääninäyttelijää (Samuel Harjanne ja Jenni Sivonen) oli mukana molemmissa dubbauksissa, mutta eri rooleissa.
Beyblade V-Force

Beyblade V-Force ("Bakuten Shoot Beyblade 2002") on d-rightsin tuottama animesarja Beybladen toinen kausi, joka pohjautuu Takao Aokin tekemään Beyblade mangan numeroihin 7-9. Sarja alkoi Japanissa vuonna 2002 ja myös Yhdysvalloissa vuonna 2003 dupattuna, jota esitettiin Suomessa ensi kerran Nelosella lokakuussa 2004. V-Forceen tehtiin muutamia muutoksia verrattuna edelliseen kauteen, sillä bittipedot saivat selkeämmän värityksen ja ne erottuivatkin paremmin. Myös bey-areenan sekä muut taistelut oli 3D-animoitu ja hahmot saivat yksinkertaisemman, mutta tyylikkäämmän animoinnin.
Beyblade trilogian toisen kauden tarina alkaa siitä, kun muutamat rikollis organisaatiot sekä Saint Shields niminen ryhmä yrittävät kaapata Kiekkomestareiden bittipedot. He joutuvat myös taistelemaan joukkuetta vastaan, joilla on käytössä Cyber-versiot heidän alkuperäisistä pedoista. Kauden loppupuolella on jälleen alkamassa MM-turnaus, jonka uusi sääntö koskee joukkueen pelaaja määrää. Nyt joukkueissa saisi olla vain kaksi pelaajaa, jonka vuoksi Kiekkomestarit yrittävät ratkoa kuka on kenellekin paras pari. Samassa turnauksessa on heidän viimeinen uhka Zeo, jolle he voivat menettää bittipetonsa.
Hahmot.
 Kiekkomestarit (1)
 Kiekkomestarit (2)
 Saint Shields (1)
 Saint Shields (2)
 Psykick
Osien metsästäjät
 Zeo &amp; Gordo
Muita hahmoja
Kova sade

Kova sade ("Hard Rain") on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva, jonka on ohjannut Mikael Salomon.
Elokuva sijoittuu Keskilännen pikkukaupunkiin, jota on jo parin päivän ajan piinannut jatkuva sade. Se on saanut aikaan tulvan ja kaupungin asukkaat on evakuoitu. Edelleen kaupungissa on kuitenkin rahankuljetusauton kuljettaja Tom ja hänen parinsa Charlie, joiden pitäisi vielä toimittaa kolmen miljoonan dollarin lasti. Häikäilemättömät roistot kuitenkin tietävät rahoista ja yrittävät ryöstää lastin. Taistelussa Charlie kuolee ja Tom pakenee rahojen kanssa, jotta roistot eivät saisivat niitä.
The Mexican

The Mexican (alaotsikko "Rakkautta ilman varmistinta", televisiosuomennos Mexican) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva, joka sisältää myös komediallisia vivahteita. Elokuvan pääosassa nähdään Brad Pitt ja Julia Roberts ja sen on ohjannut Gore Verbinski.
"The Mexican" kertoo avioeron partaalla olevasta parista, Jerrystä ja Samanthasta. Jerry saa tehtäväkseen tuoda pomolleen monien havittelemaan antiikkiaseen "Mexicanin", jonka yllä on kirous. Jerryn ollessa Meksikossa, Samantha kidnapataan ja hänet tapetaan ellei Jerry tuo Mexicania Samanthan kidnappaajille. Mutta Jerryn ollessa muualla hänen autonsa varastetaan ja autossa on Mexican, siitä alkaa Mexicanin metsästys.
Alpo Juntunen

Alpo Kalervo Juntunen (s. 11. helmikuuta 1944 Orimattila) on suomalainen filosofian tohtori, Maanpuolustuskorkeakoulun strategian laitoksen professori emeritus, Helsingin ja Joensuun yliopiston dosentti, joka on tehnyt Venäjään liittyvää tutkimusta. Hän on ollut myös asiantuntijana puolustusvaliokunnan kuultavana vuoden 2004 puolustuspoliittista selontekoa valmisteltaessa.
Juntunen esitti televisiouutisissa 1. maaliskuuta 2007, että Suomen tulisi harkita Viking-luokan sukellusveneiden hankkimista. 
Kun Ruotsin puolustusvoimien komentaja Göran Göransson arvioi tammikuussa 2013 "Svenska Dagbladet" -lehdessä maansa kestävän hyökkäyksen kohteeksi joutuessaan ilman apua sotilaallisesti vain viikon, Juntunen totesi Suomen kestävän vain muutamia tunteja.
Yrjänä Sauros

Yrjänä Sauros (s. 3. huhtikuuta 1960) on helsinkiläinen performanssitaiteilija, muusikko, kirjailija ja näyttelijä.
Sauroksen esitykset koostuvat usein runonlausunnasta, erikoisista tarinoista ja monien instrumenttien kuten huuliharpun, kitaran ja "saurofonin", joka on Sauroksen itse kehittämä jousisoitin, soitosta.
Runoilija, säveltäjä, muusikko ja poikkitaiteilija Sauros on kirjoittanut ja ohjannut kuunnelmia radiolle sekä säveltänyt niihin musiikin. Hän on tehnyt vastaavanlaisia teoksia myös näyttämölle mm. Q-teatteriin, Koko-teatteriin, Circo Aereolle, Helsingin kulttuuritaloille ja Kapsäkkiin. 
Sauros on kehittänyt oman saurofoniksi kutsutun soittimen. Saurofoni on pianolanka, joka pingotetaan haluttuun kohtaan tilassa. Sen ääni on elektronisesti vahvistettu. Saurofoni esiintyy usein Sauroksen teoksissa sekä teoksissa, joihin hänet on pyydetty muusikoksi. 
Sauros on esittänyt puheeseen, musiikkiin, saurofoniin ja liikkeeseen perustuvaa runouttaan yksin ja ryhmän kanssa Suomessa ja maailmalla, mm. New Yorkissa, Barcelonassa, Reykjavikissa, Puolassa, Ruotsissa, Saksassa, Venäjällä Moskovassa ja Pietarissa, Liettuassa sekä Bosnia ja Hertsegovinassa.
Sauros on laulanut sekä soittanut kitaraa ja kromaattista huuliharppua useiden eri artistien levyillä, elokuvissa ja teatteriesityksissä sekä esiintynyt televisiossa mm. ohjelmissa Hotelli Sointu ja Valopilkku. Sauroksen tytär on saksofonisti Adele Sauros.
James Gandolfini

James Joseph Gandolfini Jr. (18. syyskuuta 1961 Westwood, New Jersey – 19. kesäkuuta 2013 Rooma, Italia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja. Hänet tunnettiin parhaiten Tony Sopranon roolista HBO:n televisiosarjassa "Sopranos". Gandolfini näytteli useissa elokuvissa 1990- ja 2000-luvulla ja myös Broadwaylla.
Gandolfinin roolisuoritusta "Tony Sopranona" pidetään laajalti yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista ja vaikutusvaltaisimmista televisiorooleista, ja hänet palkittiin tästä roolista muun muassa kolmella Primetime Emmy-palkinnolla.
Elämä ja ura.
Gandolfini syntyi katolilaisille vanhemmille New Jerseyssä. Gandolfinin äiti syntyi italialaiseen perheeseen Yhdysvalloissa mutta kasvoi kuitenkin Napolissa; Napolista hän muutti myöhemmin takaisin Yhdysvaltoihin. Gandolfinin isä oli Italian Emilia-Romagnasta kotoisin oleva siirtolainen. Perheen kotona puhuttiin italiaa. Vanhempien kautta Gandolfinille muodostui vahva italialainen identiteetti. Gandolfini valmistui vuonna 1983 Rutgersin yliopistosta, jossa hänen pääaineensa oli tietoliikenne. Myöhemmin hän opiskeli näyttelemistä The Actors Studiossa New Yorkissa ja alkoi esiintyä teatterissa.
Gandolfinin Broadway-debyytti oli näytelmässä "Viettelysten vaunu" vuonna 1992. Valkokankaalla hän teki läpimurron seuraavana vuonna elokuvassa "True Romance". Hän esitti elokuvaurallaan useita luonnerooleja.
Gandolfinin tunnetuin rooli oli mafiaperheen johtaja Tony Soprano, jota hän esitti HBO:n televisiosarjassa "Sopranos" vuosina 1999–2007. Hän voitti roolista kolme Emmy-palkintoa parhaana draamasarjan näyttelijänä (2000, 2001 ja 2003), Golden Globe -palkinnon vuonna 2000 ja viisi SAG-palkintoa. Gandolfinin monipuolinen roolisuoritus sai paljon arvostusta kriitikoilta. Televisiokriitikko Alan Sepinwall kehui Tonyn roolia televisiohistorian parhaimmaksi.
Näyttelijäuransa ohella Gandolfini toimi myös tuottajana HBO:lla.
Gandolfini oli kahdesti naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta. Hänen poikansa Michael Gandolfini näytteli myöhemmin Tony Sopranon roolia "Sopranos"-sarjan esiosassa "The Many Saints of Newark" (2021).
Gandolfini kuoli sydänkohtaukseen Italiassa 19. kesäkuuta 2013.
Jüri Järvet

Jüri Järvet (vuoteen 1936 Georgi Kuznetsov; 18. kesäkuuta 1919 Tallinna – 5. heinäkuuta 1995 Tallinna) oli virolainen näyttelijä. Järvet esiintyi noin 50 eri elokuvassa. Järvetin tunnetuin rooli oli tohtori Snautin osa Andrei Tarkovskin "Solariksessa". Hän näytteli pääosaa myös William Shakespearen klassikkonäytelmään pohjautuvassa Grigori Kozintsevin ohjauksessa "Kuningas Lear" (1969), ja hänellä oli myös äänirooli Grigori Kromanovin elokuvassa "Viimeinen pyhäinjäännös" (1969), joka on saanut eräänlaisen Viron kansalliselokuvan nimikkeen, samalla tavalla kuin Edvin Laineen "Tuntematon sotilas" Suomessa. 
Järvet näytteli myös suomalaisohjaajien elokuvissa, muun muassa vanhan gangsterin roolin Ilkka Järvi-Laturin "Tallinnan pimeydessä" (1993). Järvetillä oli myös pieni rooli Anssi Mänttärin elokuvassa "Marraskuun harmaa valo" (1993). Järvetin viimeiseksi rooliksi jäi suomalaistoimittajan osa Aleksei Germanin elokuvassa "Hrustaljov, autoni!" (1995).
Rocha

Rocha tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Rocha on seuraavien henkilöiden sukunimi tai sukunimen osa:
Ronaldão

Ronaldo Rodrigues de Jesus, pelaajanimeltään Ronaldão (s. 19. kesäkuuta 1965, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Ronaldão pelasi uransa alkuaikoina nimellä "Ronaldo", mutta kun Brasilian jalkapallomaajoukkueeseen tuli Ronaldo, alettiin Ronaldo Rodrigues de Jesusta kutsua Ronaldãoksi ("iso Ronaldo") sekaantumisen välttämiseksi. Ronaldão oli keskuspuolustaja.
Ronaldão edusti urallaan vain brasilialaisia seuroja lukuun ottamatta kautta 1994–1995 jolloin hän pelasi Japanissa Shimizu S-Pulsen joukkueessa. Ronaldão aloitti uransa vuonna 1986 São Paulo Futebol Clubessa ja lopetti vuonna 2002 Ponte Pretassa.
Brasilian maajoukkueessa Ronaldão pelasi 14 kertaa ja voitti maailmanmestaruuden vuoden 1994 MM-kisoissa pelaamatta kuitenkaan yhtään ottelua lopputurnauksessa.
David Rasche

David Rasche (s. 7. elokuuta 1944 Saint Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Rasche aloitti uransa teatterissa, mutta on näytellyt myös lukuisissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hän liittyi chicagolaiseen improvisaatioryhmään The Second Cityyn 1970-luvulla, korvaten "Saturday Night Liveen" lähteneen John Belushin. Raschen tunnetuin rooli on nimihahmo Likaista Harryä parodioivassa 1980-luvun tilannekomediassa "Moukarimies", jossa hän esitti liioitellun väkivaltaista ja sovinistista poliisia Sledge Hammeria.
Talpiotin hauta

Talpiotin hauta on Talpiotista, Jerusalemin läheltä Israelista vuonna 1980 löydetty hauta. Hauta sisälsi löytöhetkellä kymmenen luuarkkua, joista yksi on myöhemmin kadonnut.
Talpiotin hauta tuli laajempaan julkisuuteen helmikuussa 2007, kun James Cameronin ja Simcha Jacobovicin tuottama dokumenttiohjelma "Jeesuksen kadonnut hauta" ja Jacobovicin kirjoittama kirja "The Jesus Family Tomb" esittivät teorian, jonka mukaan hauta olisi ollut Jeesuksen ja eräiden toisten häneen liittyvien Uudessa testamentissa mainittujen henkilöiden hautapaikka. Tämän teorian ovat torjuneet sekä monet arkeologit, kielitieteilijät, teologit että raamatuntutkijat.
Löytö.
Haudan löysivät vuonna 1980 alueelle asuntoja rakentamassa olleet rakennusmiehet. Israelin muinaismuistovirasto suoritti paikalla tutkimuksen, jota johti arkeologi Amos Kloner. Arkeologeille annettiin kolme päivää aikaa suorittaa kaivauksia ja dokumentoida hauta. Haudan todettiin olevan Jerusalemin toisen temppelin ajalta vuosien 538 eaa. ja 70 jaa. väliltä. Alueelle tyypillisesti hauta kuului keski- tai yläluokkaiselle juutalaiselle perheelle. Samalta alueelta on löydetty noin 900 samanlaista hautaa.
Hautaan on ilmeisesti haudattu ihmisiä neljässä sukupolvessa. Yhteensä haudattuja on ollut noin 35. Haudan sisältä löydettiin kolme pääkalloa. ja kymmenen luuarkkua, joihin kuuteen oli kirjoitettu nimiä. Löydön jälkeen luuarkuissa olleet luut haudattiin merkitsemättömiin hautoihin ortodoksijuutalaisten käytäntöjen mukaisesti.
Mediassa.
BBC esitti Talpiotin haudasta dokumentin ensimmäisenä vuonna 1996 osana makasiiniohjelmaansa "Heart of the Matter". Tuolloin hautaa ensimmäisenä tutkinut arkeologi Amos Kloner sanoi, etteivät väitteet haudan yhteyksistä Jeesukseen olleet arkeologisesti kestäviä.
Hautaa esiteltiin "Today Showssa" 26. helmikuuta 2007. Ohjelman mukaan luuarkut oli lähetetty New Yorkiin.
"Jeesuksen kadonnut hauta".
James Cameron ja Simcha Jacobovici tuottivat dokumenttiohjelman "Jeesuksen kadonnut hauta" ("The Lost Tomb of Jesus"), joka esitettiin Discovery-kanavalla 4. maaliskuuta 2007. Jacobovici ja Charles R. Pellegrino kirjoittivat aiheesta myös kirjan nimeltä "The Jesus Family Tomb".
Jacobovici väittää arkeologien, historioitsijoiden, tilastotieteilijöiden, DNA-tutkijoiden, oikeuslääketieteilijöiden, robttikamerateknikkojen ja epigrafien apuun nojautuen, että hauta olisi sisältänyt Jeesuksen, Jeesuksen äidin Marian ja Magdalan Marian luut yhdessä heidän muutamien muiden sukulaistensa kanssa. James H. Charlesworth Princetonin teologisesta seminaarista avusti Jacobovicia ja sanoi, että "voitaisiin esittää hyvä väite, että kyseessä olisi Jeesuksen suku". Myöhemmin hän on kuitenkin useiden muiden arkeologian ja eksegetiikan asiantuntijoiden tavoin torjunut dokumentissa esitetyt johtopäätökset, ja sanonut, että jatkotutkimukset kuuluvat tieteellisille foorumeille.
Jukka Rislakki

Jukka Rislakki (s. 23. maaliskuuta 1945 Kuusankoski) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija, joka on julkaissut Suomessa, Yhdysvalloissa, Ukrainassa ja Baltiassa useita lähinnä Suomen lähihistoriaa, Baltian maita ja tiedustelutoimintaa käsitteleviä kirjoja.
Jämsänkoskella lapsuus- ja nuoruusvuotensa viettänyt Rislakki valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta ja toimittajaksi Sanomien toimittajakoulusta. Hän oli Suomen sarjakuvaseuran ensimmäinen puheenjohtaja (1972). Rislakki on työskennellyt vuosina 1968–2001 toimittajana Helsingin Sanomien ulkomaantoimituksessa ja sunnuntaitoimituksessa, viimeksi Baltian-kirjeenvaihtajana. Yhdysvaltain Helsingin-suurlähetystö suhtautui Rislakin kirjoituksiin 1980-luvulla usein kielteisesti. Yhdysvaltain lähetystö pyysi Helsingin Sanomien toimittajaa Seppo Heikinheimoa kaivelemaan Rislakin papereita. Heikinheimo kieltäytyi.
Vuoden 2002 alusta Rislakki on asunut Latvian Jurmalassa. Hän työskentelee vapaana toimittajana ja tietokirjailijana ja on naimisissa latvialaisen kirjailijan, entisen Latvian Suomen- ja Viron-suurlähettilään Anna Žīguren kanssa. Jämsänkoskella hän on vetänyt kirjallisia Jukka Virtas -kävelyitä. Vuoden 2008 alusta Rislakilla oli oma, poliittisia pilapiirroksia sisältävä blogi päivälehti Dienan nettisivuilla. Hän kuului myös lehden pääkirjoitussivun piirtäjiin lokakuuhun 2009 asti, jolloin lehden omistaja vaihtui. Rislakin pilapiirrosten näyttely avattiin Jelgavan kaupungin galleriassa syyskuussa 2014. Samanlainen näyttely järjestettiin Helsingissä talvella 2015. Otava julkaisi Rislakin muistelmat 2018. Hän on kirjoittanut myös kaksi vakoliluromaania. Tietokirja "Saatan kuolla jo rajalla - Suomen ja Neuvostoliiton vakoilusodan hahmoja" ilmestyi keväällä 2021.
Eero Rantanen arvioi "Kanavassa" Rislakin teoksen "Tiedustelu ja vakoilu: opit, operaatiot, agentit" tyylillisesti reportaasiksi. Teoksesta on kustannsúsvaiheessa karsittu pois parisataa sivua, jotka käsittelivät muun muassa Israelin tiedustelu- ja vakoilutoimintaa. 478-sivuisen teoksen Rantanen arvioi runsassisältöiseksi. Se sisältää olennaisen vakoilusta Suomessa.
Fort Yellowstone

Fort Yellowstone on Yellowstonen kansallispuistossa sijaitseva entinen Yhdysvaltain armeijan tukikohta ja nykyinen puiston hallinnollinen keskus. Se sijaitsee puiston Wyomingin puoleisella alueella.
Historia.
Yellowstone, maailman ensimmäinen ja vanhin kansallispuisto, perustettiin 1. maaliskuuta vuonna 1872. Aluksi kongressi ei myöntänyt puistolle tukia, eikä palkannut henkilökuntaa. Tämä johti nopeasti siihen, että Yellowstonen alueella alkoi esiintyä salametsästystä ja vandalismia, jota puiston pieni määrä vapaaehtoista henkilökuntaa ei kyennyt torjumaan. Vuonna 1886 Yhdysvaltain armeija saapui Yellowstoneen rauhoittamaan tilanteen ja valvomaan siitä eteenpäin puistoa, ja he rakensivat itselleen Camp Sheridaniksi kutsutun leirin. Seuraavan 22 vuoden aikana Camp Sheridanista kehittyi nykyinen Fort Yellowstone. Vuonna 1918 armeija siirsi puiston vastamuodostetun National Park Servicen harteille. NPS jatkoi Fort Yellowstonen käyttöä ja teki siitä puiston hallinnollisen keskuksen, puiston päämajan.
Historiallinen merkitys.
Armeijan suorittama tarkka valvonta ja suuri henkilötyövoima puistossa johti siihen, että kyettiin viimein pysäyttämään vandaalit ja suojaamaan puistoa nyt aivan uudelle tavalla. National Park Service jatkoi pitkälti samolla linjolla kuin armeija; NPS jopa omaksui säännöksensä armeijalta. Luonnonsuojelijoiden mukaan Fort Yellowstone auttoi määrittämään, kuinka muitakin kansallispuistoja tulisi hallinnoida ja auttoi säästämään ne Yellowstonea kohdanneelta vandalismilta.
Niilo Hämäläinen

Niilo Eemil Hämäläinen (7. heinäkuuta 1922 Viitasaari – 21. lokakuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja ja poliitikko, joka toimi muun muassa SAK:n puheenjohtajana 1969–1974 sekä SDP:n kansanedustajana 1979–1983.
Elämä ja ura.
Viitasaarella syntyneen Hämäläisen vanhemmat olivat metsätyönjohtaja Emil Konstantin Hämäläinen ja Saima Paananen. Kansakoulun jälkeen metsätyömiehenä työskennellyt Hämäläinen taisteli jatkosodassa Jalkaväkirykmentti 50:ssä. Sotavuosien jälkeen hän toimi sosialidemokraattien puoluetoimitsijana 1947–1948 ja suoritti samalla Työväen Akatemian kurssin. Vuonna 1949 Hämäläinen aloitti Suomen Maaseututyöväen Liiton toimitsijana ja siirtyi 1954 Liiketyöntekijäin liiton Keski-Suomen piiriasiamieheksi. Vuosina 1959–1966 hän toimi Maaseututyöväen Liiton puheenjohtajana. 
Vuonna 1961 Hämäläinen valittiin Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton työvaliokuntaan ja 1966 hänestä tuli liiton puheenjohtaja. Hämäläinen työskenteli aktiivisesti ammattiyhdistysliikkeen eheyttämisen puolesta, ja lopulta kesäkuussa 1969 muodostettiin uusi Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö, jonka puheenjohtajana hän jatkoi vuoteen 1974 saakka. Hämäläisen puheenjohtajakaudella SAK:n jäsenmäärä kolminkertaistui lähes 900 000:een. 1960-luvun lopulla Hämäläisellä oli keskeinen asema tulopolitiikan rakentajana. Hän oli tekemässä useita tärkeitä tulopoliittisia sopimuksia STK:n puheenjohtajan Päiviö Hetemäen kanssa. Maaliskuussa 1968 Hämäläinen ja Hetemäki allekirjoittivat ensimmäisen tulopoliittisen kokonaisratkaisun eli niin sanotun Liinamaa I:n. Vuonna 1970 heidät vihittiin ansioistaan Turun yliopiston yhteiskuntatieteiden kunniatohtoreiksi. Hämäläisellä oli myös hyvät yhteydet presidentti Urho Kekkoseen.
SAK:n puheenjohtajan tehtävien jälkeen Hämäläinen työskenteli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton toimitusjohtajana 1975–1985. Hän oli myös sosialidemokraattien kansanedustajana 1979–1983 ja presidentin valitsijamiehenä 1982. Lisäksi Hämäläinen oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1977–1984. Hämäläinen kuoli vaikeaan sairauteen 79-vuotiaana lokakuussa 2001.
Perhe.
Hämäläisen puoliso oli Aune Ellen Heikkilä, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1946. Pariskunnalla oli viisi lasta.
Muistomerkki.
Kesäkuussa 2008 paljastettiin Viitasaaren Henrik Gabriel Porthanin puistossa kuvanveistäjä Veikko Hirvimäen suunnittelema Niilo Hämäläisen muistomerkki "Avainkysymys". Se koostuu kivisestä kiekosta, kivipaadesta sekä sinisestä ja punaisesta valosta.
The Rubettes

The Rubettes oli vuonna 1973 perustettu englantilainen popyhtye, joka yhdisteli musiikissaan glam rockia ja menneiden aikojen rock and rollia. Yhtyeen tausta on sikäli erikoinen, että se on alun perin Polydor-yhtiön Wayne Bickertonin lähinnä studiomuusikoista kokoama ryhmä. Bickerton kutsui vuonna 1973 joukon brittimuusikoita levyttämään 1950-luvun popin tyylisiä lauluja ja tästä syntyi The Rubettes.
The Rubettesin ensimmäinen menestyssingle oli "Sugar Baby Love" (1974). Yhtye oli suosittu 1970-luvun puolivälissä, mutta se hajosi vuosikymmenen lopussa. Vuonna 1994 "Sugar Baby Love" kuultiin elokuvassa "Tahdon naimisiin" ("Muriel's Wedding"). Japanilaisen Yoko Ishidan coverversiota laulusta on käytetty suositun animesarjan tunnussävelenä. Markku Aro on levyttänyt kappaleen suomeksi nimellä "Oma kultasein".
The Rubettes on tehnyt comebackeja vielä hajoamisensa jälkeen. Sen alkuperäiset jäsenet olivat Alan Williams (s. 1948), Tony Thorpe (s. 1947), Bill Hurd (s. 1948), Mick Clarke (s. 1946), Peter Arnesen, ja John Richardson (s. 1947).
Tutuki

Tutuki on polynesialaisen Te Vaka -yhtyeen vuonna 2004 julkaisema etnisen musiikin albumi. Se on yhtyeen neljäs. Sitä edelsi "Nukukehe" (2002) ja seurasi "Olatia" (2007).
Te Vaka esiintyi toukokuussa 2002 AIDS-konferenssillä Fidžillä. Levy onkin omistettu AIDSin parissa töitä tekeville ihmisille. Ainoa kappale, jonka sanoitukset suoranaisesti käsittelevät AID:ia, on "Tauale Mataku". 
Vaikka Te Vaka suosii levyillään tokelaun kieltä, "Tutukilla" kuullaan lisäksi englantia kappaleilla "Tauale Mataku" ja "Tamahana". Näistä jälkimmäinen on kirjoitettu elokuvaa "The Legend of Johnny Lingo" varten. 
"Tutukille" myönnettiin vuonna 2004 Tyynenmeren parhaan musiikkialbumin palkinto.
The Best Damn Thing

The Best Damn Thing on kanadalaisen pop-punklaulaja Avril Lavignen kolmas studioalbumi. Se ilmestyi 17. huhtikuuta 2007. "The Best Damn thing" pääsi listaykköseksi Billboard 200 -listalla.
Sum 41:n solisti ja Lavignen tuolloinen aviomies Deryck Whibley on tuottanut albumille kaksi kappaletta. Whibley myös soittaa kitaraa levyllä. Travis Barker soittaa levyllä rumpuja. 
Kappaleet.
The Best Damn Thing - Bonukset (CD &amp; DVD).
"I Will Be" on tuottaja Max Martinin kanssa tehty kappale, joka löytyy albumin Pohjois-Amerikan, Taiwanin ja Japanin "Limited editions" versioilta. Kappale oli myös "iTunes"in "Pre-order" Bonus kappale vuonna 2007. Leona Lewis lauloi samana vuonna coverin kyseisestä kappaleesta omalle debyytilleen "Spirit".
"Alone" on myöskin Max Martinin kanssa kirjoitettua materiaalia. Kappale löytyy albumin "Japanese Edition bonus tracks" - versiolta. Mukana myös "Girlfriend"in musiikkivideo.
"Adia" (liveversio) on Pierre Marchandin ja Sarah McLachlanin käsialaa. Löytyy "Japanese Tour Edition bonus tracks"iltä.
"The Best Damn Thing Deluxe Edition (DVD)"
"The Making of The Best Damn Thing"- dokumentti ja mukana myös faneja varten koottu valokuva galleria.
"The Best Damn Thing Limited Edition (DVD)"
1. "Everything Back But You" (Live at the Orange Lounge) 
2. "Girlfriend" (Live at the Orange Lounge) 
3. "Hot" (Live at the Orange Lounge) 
4. "When You're Gone" (Live at the Orange Lounge) 
5. "Girlfriend" (Music Video) 
6. "When You're Gone" (Music Video) 
7. "Hot" (Music Video) 
8. "The Best Damn Thing" (Music Video)
"Limited Edition bonus tracks" , "Taiwanese Limited Edition bonus tracks" &amp; "Japan Limited Edition bonus tracks"
13. "Alone"
14. "I Will Be"
15. "I Can Do Better" (Acoustic Version)
16. "Girlfriend" (The Submarines' Time Warp '66 mix)
17. "Girlfriend" (Dr. Luke Remix featuring Lil Mama)
"The Best Damn Thing Japanese Tour Edition (DVD)"
1. "Girlfriend" (Music Video) 
2. "Girlfriend" (Dr. Luke Remix featuring Lil Mama) (Music Video)
3. "When You're Gone" (Music Video) 
4. "Hot" (Music Video) 
5. "The Best Damn Thing" (Music Video) 
6. "Making of The Best Damn Thing" 
7. "Making of Girlfriend"
Musiikkivideot.
Albumilta on ilmestynyt yhteensä neljä musiikkivideota. Ensimmäinen musiikkivideo oli Avrilin hittikappale ”Girlfriend”. Toinen musiikkivideo on ”When You're Gone”, kolmas ”Hot” ja uusin ”The Best Damn Thing”.
Date Movie

Date Movie on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, joka parodioi tyypillisiä rakkauskomedioita. Kaksi käsikirjoittajista on samoja kuin "Scary Moviessa". 
Date Moviessa esiintyvät pääosissa muun muassa Alyson Hannigan, Adam Campbell ja Sophie Monk. 
Juoni.
Elokuvassa keskeisessä roolissa on huomattavan ylipainoinen Julia Jones. Hän on kreikkalais-intialais-japanilais-juutalainen tyttö, joka toimii työkseen kreikkalaisen baarin tarjoilijana. 
Julia Jones uskoo, ettei pääse koskaan naimisiin, ja lähtee masentuneena kääpiökasvuisen treffitohtori Hitchin pakeille. Jonesin ulkonäköä muutetaan, ja tyttö osallistuu tosi-TV-sarja "Extreme Bachelor: Desperate Editioniin". Hän rakastuu oitis Grant Fockyerdoder -nimiseen nuorukaiseen, josta Julian vanhemmat Linda ja Frank eivät kuitenkaan ole aluksi täysin vakuuttuneita. Äiti esimerkiksi yrittää saada Grantia antamaan spermanäytteensä, jotta voi tietää, onko tästä tekemään hänelle lapsenlapsia. Vierailun lopussa Grant onnistuu pudottamaan hyllyltä vaasin, jossa säilytetään Frankin äidin jäännöksiä. Luuranko tulee esiin, ja Jonesin perheen Jinxers-kissa nuolee sitä. 
Julia ja Grant aikovat katastrofaalisesta tapaamisesta huolimatta mennä naimisiin. Grant valitsee bestmanikseen "parhaan ystävänsä" Andyn, joka kuitenkin aiheuttaa ongelmia Julialle. Hän järkyttyy kuultuaan, että Grant ja Andy olivat olleet kihloissa vielä kolme viikkoa sitten. Andy esitetään korostetun seksikkäänä ja käytökseltään pornahtavana, ja jopa treffitohtori Hitch epäilee, ettei Julia voi mitenkään kilpailla Andyn rinnalla. 
Hääpäivän aamuna Julian poskelle ilmestyy suuri finni. Hän myöhästyy häistään ainakin tunnin, ja viimein saavuttuaan hän kohtaa keskenään intohimoisesti suutelevat Grantin ja Andyn. Julia masentuu täysin, ja isä-Frank yrittää naittaa hänet Nicky-nimiselle epäsiistinä ja "homssuisena" esitetylle miehelle, joka hänkin on kreikkalais-intialais-japanilais-juutalainen. Puolen vuoden kuluttua Julia kuitenkin kohtaa jälleen Grantin, ja pari saa toisensa. He menevät häämatkalle Kongin saarelle, jossa kuvataan vielä joukko karvaisia ”Iso Perse” -juomaa nauttivia karvaisia apinoita sekä Carmen Electra. Elokuvan kuluessa tehdään Scary Movie -sarjan tavoin pilaa lisäksi Michael Jacksonista. Elokuvassa esitetään myös Grantin persoonalliset vanhemmat: brasilialaista capoeira-sotatanssia harjoitteleva Bernie ja teini-ikäisten impotenssiin erikoistunut seksiterapeutti Roz. Myös Rozin käytöstä kuvataan seksuaalisesti rohkeaksi: ensikohtaamisen aikana hän hieroo Julia Jonesin päätä rintojensa väliin, ja Julian äidille hän opettaa tuntemiaan seksileikkejä. 
Vastaanotto.
Seksuaalista ja osin härskiä huumoria sisältävän Date Movien ikärajaksi oli Suomessa säädetty K-15. 
"Turun Sanomien" Päivi Valotien mielestä "Date Movie" on "Scary Movie" -sarjaakin kehnompi, suorastaan surkea kreisikomedia, josta ei löydy ainuttakaan oikeasti nokkelaa ideaa. Hänestä sinne sun tänne irvaileva tekele on tökerö sikermä kohtauksia ja mukahauskoja viittauksia, ei alkuunkaan toimiva kokonaisuus.
Thank God It’s Monday

Thank God It's Monday on vuonna 1988 julkaistu suomalaisen thrash metal -yhtye Airdashin esikoisalbumi.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 8, ja pysyi listalla yhteensä 7 viikkoa.
Boris Jefimov

Boris Jefimovitš Jefimov (, Kiova, Ukraina – 1. lokakuuta 2008 Moskova) oli neuvostoliittolainen taiteilija. Hän tuli tunnetuksi poliittisista karikatyyreistään, jotka hän teki toisen maailmansodan aikana, ja sitä ennen Adolf Hitleristä ja muista natseista. Hänen vanhempi veljensä oli lehtimies Mihail Koltsov. 
Jefimov oli alun perin nimeltään Boris Haimovich Fridljand ("Friedland", ). Hän syntyi toiseksi pojaksi juutalaiseen perheeseen, joka pian tämän jälkeen muutti Białystokiin. Paluu Kiovaan oli edessä ensimmäisen maailmansodan aikana. Hän aloitteli lain opiskelua ja julkaisi ensimmäisen poliittisen karikatyyrinsä vuonna 1919.
Jefimov työskenteli vuosina 1920–1921 Agitpropin hyväksi ja sai sen jälkeen töitä poliittisten sarjakuvien piirtäjänä Moskovassa. Jefimovin vuonna 1924 julkaisema kirja "Polititšeskije Karikatury" sisälsi esipuheen Lev Trotskilta. Jefimov oli seuraamassa Nürnbergin oikeudenkäyntejä ja työskenteli "Pravdalle" 1980-luvulle saakka. Hän oli aikanaan Josif Stalinin suosiossa ja sai muun muassa kaksi Stalin-palkintoa.
Jefimov julkaisi omaelämäkertateoksen "Moi Vek". Hän kuoli 109-vuotiaana 1. lokakuuta 2008, ja häntä oli haastateltu televisiossa vielä vuonna 2005.
Karl-Heinz Riedle

Karl-Heinz Riedle (s. 16. syyskuuta 1965 Weiler im Allgäu) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1990.
Riedle edusti urallaan seuratasolla kotimaassaan Augsburgia, Blau-Weiß Berliniä, Werder Bremeniä ja Borussia Dortmundia, Italiassa Laziota sekä Englannissa Liverpoolia ja Fulhamia. Hän saavutti Werder Bremenin riveissä yhden Saksan mestaruuden sekä Borussia Dortmundin riveissä kaksi Saksan mestaruutta ja Mestarien liigan voiton.
Saksan maajoukkueessa Riedle pelasi 42 ottelua ja teki niissä 16 maalia. Hän edusti Saksaa MM-kisoissa vuosina 1990 ja 1994 sekä EM-kisoissa vuonna 1992. Riedle saavutti Saksan riveissä maailmanmestaruuden vuonna 1990 pelattuaan lopputurnauksessa neljä ottelua, muun muassa välierässä Englantia vastaan tultuaan vaihdosta kentälle 38. minuutilla. Hän oli myös voittamassa olympiapronssia Saksan joukkueessa vuoden 1988 kesäolympialaisissa.
Leila Denmark

Leila Alice Denmark (syntyjään Leila Alice Daughtry, 1. helmikuuta 1898 Portal, Bulloch County, Georgia – 1. huhtikuuta 2012 Athens, Georgia) oli yhdysvaltalainen lastenlääkäri.
Georgiassa syntynyt Denmark oli 1920–1930-luvuilla mukana kehittämässä rokotetta hinkuyskää vastaan. Hän julkaisi kirjan "Every Child Should Have A Chance" (1971).
Denmark vetäytyi eläkkeelle 103-vuotiaana. Denmark puhui ensimmäisten joukossa passiivisen tupakoinnin haitoista lapsille. Hän vältti sokerin syömistä. Hän piti maidon juomista epäterveellisenä ja suositeltavana juomana pelkästään vettä. Denmark piti suositeltavana syödä hedelmiä hedelmämehujen juomisen sijasta. 
Denmark asui 106-vuotiaaksi Alpharettassa Georgiassa, mutta muutti sitten tyttärensä luokse Athensiin Georgiaan. Hän saavutti lisäjulkisuutta harvinaisen korkean ikänsä johdosta – hän vietti 113-vuotispäiväänsä helmikuussa 2011.
Denmark kuoli Athensissa 114-vuotiaana huhtikuussa 2012.
Hugues Cuénod

Hugues-Adhémar Cuénod (26. kesäkuuta 1902 – 3. joulukuuta 2010) oli sveitsiläinen tenorilaulaja.
Cuénod opiskeli Lausannessa, Genevessä, Baselissa ja Wienissä. Hän debytoi Pariisissa 1928 ja esiintyi seuraavana vuonna myös Yhdysvalloissa. Hän lauloi vuosina 1930–1933 Genevessä ja tämän jälkeen vuosina 1934–1937 Pariisissa. Vuosina 1937–1939 hän teki kiertueen Pohjois-Amerikassa.
Cuénod opetti vuosina 1940–1946 Geneven konservatoriossa ja on sittemmin esiintynyt muun muassa La Scalassa (Milano), Glyndebournessa (Englanti) sekä Covent Gardenissa (Lontoo). Tenorin repertuaari ulottuu muun muassa Guillaume de Machautista, Johann Sebastian Bachista ja Louis Couperinista Wolfgang Amadeus Mozartiin ja Igor Stravinskiin. Hän tunsi henkilökohtaisesti Nadia Boulangerin, Arthur Honeggerin, Georges Auric'n, Albert Rousselin ja Francis Poulencin.
Cuénod oli avoimesti homoseksuaali ja rekisteröi parisuhteensa tammikuussa 2007 elämänkumppaninsa Alfred Augustinin kanssa. Hän vietti saman vuoden kesäkuussa 105-vuotispäiväänsä. Cuénod kuoli 108-vuotiaana joulukuussa 2010.
Kaunissaari (Pyhtää)

Kaunissaari () on Pyhtään ulkosaaristossa sijaitseva suosittu retkikohde. Saaren rannat ovat pääosin hiekkarantoja ja kasvusto on mäntyvaltainen. Kaunissaari on noin 14 kilometrin päässä Pyhtään Siltakylästä ja noin 17 kilometrin päässä Kotkasta. Samannimisiä saaria on Suomessa useita.
Historia.
Varhaisimmat merkinnät Kaunissaaren asutuksesta ovat 1560-luvulta. Silloin saari kuului kirkolle. Saaressa oli kolme kalastustilaa, jotka autioituivat 1500-luvun lopulla.
Seuraavan kerran Kaunissaaressa oli asutusta vuodesta 1613 vuoteen 1617. Vuonna 1642 Kaunissaareen muutti perhe Virolahdelta, ja tästä lähtien saaressa on ollut jatkuvasti asutusta. Vain katovuosien ja sotien takia Kaunissaari on ollut hetkellisesti autiona.
1900-luku.
Kaunissaaren asukasluku kasvoi nopeasti 1900-luvun alusta lähtien 1940-luvun lopulle asti. Ennen toista maailmansotaa Kaunissaaressa oli noin 150 asukasta ja vuonna 1950 heitä oli 241. 1960-luvulla väestö vähentyi nopeasti – vuonna 1970 asukkaita oli vain 37. Nykyään ympärivuotisia asukkaita on 5–10.
Kaunissaaren pääelinkeino on ollut kalastus, joka edelleen mahdollistaa ympärivuotisen asumisen saaressa. 
Nopean väestönkasvun takia Kaunissaaressa oli paljon lapsia, ja koulun rakentaminen aloitettiin vuonna 1901. Koulu oli myös kylätominnan keskuspaikka. Vuonna 1965 kaunissaarelaisia lapsia oli niin vähän, että opetus lopetettiin.
Kaunissaareen saatiin sähkö vuonna 1982 ja vesijohtovesi 1989. Vuonna 1988 avattiin kauppa ja kahvila. Nykyinen vierasvenesatama rakennettiin 1990-luvun alussa, koska vanha ruuhkautui matkailun takia.
Kalastajakylä.
Kaunissaaren eteläpäässä sijaitsee kalastajakylä, jonka vanhimmat rakennukset ovat 1800-luvulta. Kylän asutus on tiivistä, joten vierailija joutuu kävelemään aidattujen pihojen välistä kapeita kujia pitkin.
Luonto.
Kaunissaari on osa Suomenlahteen työntyvää harjua. Maaperässä on harjumuodostuman länsipuolella myös moreenia. Puusto on pääosin mäntyä; saaren eteläosassa on kulttuurivaikutteista, vehmasta kasvillisuutta ja paljon jaloja lehtipuita. Saaren rannat ovat pohjois- ja itäpuolella hiekkarantoja. Parhaimmat hiekkarannat ovat itäpuolella.
Matkailu.
Kaunissaaren vanha kalastajakylä ja saaren itä- sekä pohjoispään hiekkarannat tekevät siitä suositun retkikohteen. Kaunissaari onkin Kymenlaakson suosituin merellä oleva matkailukohde ja palveluvarustukseltaan monipuolisin saaristokohde. Etenkin juhannuksena saaressa on paljon kävijöitä. Yhteysalukset M/S Otava ja M/S Tekla I liikennöivät Kaunissaareen Kotkan Kuusisen satamasta. Veneilijöille saaressa on vierasvenesatama.
Matkailijoita ja kyläläisiä Kaunissaaressa palvelevat kauppa, ravintola, kahvila sekä saaristolaismuseo. Kaunissaaren lomakylä tarjoaa majoitusta hirsimökeissä, ja myös vanhan koulurakennuksen voi vuokrata pienille ryhmille.
Haapasaari on myös amatööradion the Islands on-the-air -yhteysohjelman saari.
Emilio Ferrera

Emilio Ferrera (s. 19. kesäkuuta 1967 Schaerbeek) on belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. 
Ura pelaajana.
Ferrara edusti urallaan useita belgialaisseuroja, muttei noussut suureen menestykseen. Hän pelasi juniori-ikäisenä myös yhden kauden suurseura RSC Anderlechtissa.
Ura valmentajana.
Valmennusurallaan Ferrera on valmentanut Belgiassa ja Kreikassa. Club Bruggesta lähdettyään Ferrera toimi lyhyen aikaa Skoda Xanthin ja Panthrakikosin valmentajana. Keväällä 2009 hän teki sopimuksen Panioniosin kanssa. 
Tammikuussa 2010 hän palasi kolmen Kreikan vuoden jälkeen takaisin kotimaahansa KSC Lokerenin päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuran Belgian liigassa sijalle 14 ja teki kauden jälkeen tilaa Peter Maesille. 
Lokakuun lopussa 2010 Ferrera palasi Panthrakikosin päävalmentajaksi. Hän sai potkut seurasta maaliskuussa 2011. Saman vuoden heinäkuussa hän jatkoi uraansa Al-Shababissa, jossa toimi ensin apuvalmentajana ja syyskuusta joulukuuhun 2013 päävalmentajana.
Helmikuussa 2014 Ferrera palasi valmentamaan Belgiaan KRC Genkin joukkuetta. Hän sai kuitenkin potkut seurasta heinäkuun lopussa 2014.
Factory Records

Factory Records oli manchesterilainen levy-yhtiö. Yhtiön perustivat vuonna 1978 Tony Wilson ja Alan Erasmus. Factorylle levyttivät muun muassa Joy Division, New Order, Happy Mondays ja James. Yhtiö ajautui kahden menestyksekkäimmän yhtyeensä levytysten venyessä konkurssiin vuonna 1992. Factory Recordsin sopimusehdot olivat poikkeukselliset, sillä artistit omistivat julkaisuoikeudet levyjen uudelleenjulkaisuihin. Osittain tästä syystä yhtiön myyminen London Recordsille ennen konkurssia osoittautui mahdottomaksi. 
Factory Records perusti yhdessä New Orderin jäsenten kanssa vuonna 1982 Manchesteriin myöhemmin "Madchester"-ilmiön kiinnepisteeksi muodostuneen The Haçienda -yökerhon.
Yhtiön ja yökerhon vaiheita käsiteltiin Michael Winterbottomin vuoden 2002 elokuvassa "24 Hour Party People". 
Tony Wilson on perustanut useamman samaa nimeä kantavan levy-yhtiön, mutta mikään niistä ei ole saavuttanut alkuperäisen suosiota.