tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Suojavyöhyke

Suojavyöhyke tai suojakaista on viljellyn alueen vieressä oleva maakaistale, jolla kasvatetaan monivuotisia kasveja maanviljelyn aiheuttamien ympäristöhaittojen vähentämiseksi. Erityisesti suojavyöhykkeitä sijaitsee vesistöjen suuntaisesti jokien ja järvien varsilla. Suojavyöhyke voi olla kesannolla oleva tai pusikoitumaan päästetty kaistale.
Suojavyöhyke vähentää ravinteiden ja pintamaan valumista viljelyalueelta pois. Kun pintamaata valuu jokeen vähemmän, vesi on kirkkaampaa ja pintamaata ei sedimentoidu vesistön pohjaan yhtä paljon. Myöskään mereen tai järveen laskiessa joki ei samenna suurempaa vesistöä samalla lailla.
Suojavyöhyke myös pienentää vesistöjen ravinnekuormitusta ja sitä kautta vähentää vesistöjen rehevöitymistä. Rehevöitymisen vähentämisessä suojakaistaleet ovat tärkeässä osassa lannoitteiden käytön vähentämisen ja jätevesien puhdistamisen ohella.
Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 1997

Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1997 23. kertaa. Kilpailut pidettiin Espanjan Sevillassa 13.–24. elokuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN. Kilpailulajeina olivat uinti, avovesiuinti, uimahypyt, taitouinti ja vesipallo.
Kilpailuissa tehtiin kaksi Euroopan ennätystä, Unkarin Ágnes Kovács naisten 200 metrin rintauinnissa sekä Venäjän miesten joukkue 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Jesse Saarinen (jalkapalloilija)

Jesse Saarinen (s. 12. helmikuuta 1989 Turku) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Saarinen debytoi pääsarjatasolla Turun Palloseuran riveissä 23. heinäkuuta 2008 ottelussa Vaasan Palloseuraa vastaan.
Fosforipentoksidi

Fosforipentoksidi on fosforin ja hapen muodostama kemiallinen yhdiste, jonka kemiallinen kaava on P2O5. Sitä muodostuu fosforin palaessa, jolloin se yhtyy happeen seuraavasti:
P4 + 5 O2 → 2 P2O5.
Fosforipentoksidi on tavallisissa lämpötiloissa kiinteää valkoista ainetta, joka yleensä esiintyy jauheena. Se sublimoituu 360 °C:n lämpötilassa. Sillä on useita kidemuotoja. Tavallisimmassa kidemuodossa se on dimeerisenä, jolloin sen kemiallinen kaava olisi oikeastaan kirjoitettava muotoon P4O10. Se voi muodostaa myös polymeerejä.
Fosforipentoksidi on vahvasti hygroskooppinen aine ja erityisen tehokas kuivausaine. Se reagoi veden kanssa muodostaen fosforihappoa seuraavasti:
P2O5 + 3 H2O → 2 H3PO4.
Fosforipentoksidi on siis fosforihapon anhydridi. Jos vettä on vain niukasti, voi tavallisen fosforihapon eli "ortofosforihapon" ohella syntyä myös "metafosforihappoa" HPO3.
Eugène Dubois

Marie Eugène François Thomas Dubois (28. tammikuuta 1858 – 16. joulukuuta 1940) oli alankomaalainen antropologi ja geologi, joka etsi jäänteitä nykyisen Indonesian alueelta. Hän tuli tunnetuksi homo erectuksen löytäjänä.
Duboisista tehtiin Amsterdamin yliopiston kunniatohtori vuonna 1897, ja kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli professori.
Tipula recondita

Tipula recondita on hiljattain löydetty vaaksiaislaji, joka tunnetaan Suomesta ja Venäjältä.
Kaksisiipisiin kuuluva hyönteinen kuvattiin tieteelle uutena lajina vuonna 2012. Sen löysi Suomesta Kittilästä alun perin Turun yliopiston tohtoriopiskelija Jukka Salmela. Löydön vahvistivat muut tutkijat. Hyönteisen siiven pituus on noin 12 mm. Lajin toinen tunnettu esiintymispaikka on Venäjän kaukoidässä lähellä Korean rajaa.
Halokliini

Halokliini on vesistöissä suolaisuuden harppauskerros eli kerros, jossa suolaisuus muuttuu voimakkaasti pystysuunnassa. Koska suolaisuus määrää yhdessä lämpötilan ja paineen kanssa meriveden tiheyden, suolaisuuden erot vaikuttavat veden kerrostuneisuuteen: tiheä suolainen ja kylmä vesi vajoaa harvan makean ja lämpimän veden alle. Jos eri vesikerrosten välillä on voimakas suolaisuusero, muodostuu halokliini. Halokliini on normaalisti termokliinia eli lämpötilan harppauskerrosta voimakkaampi.
Suolaisuuseroja voivat merissä aiheuttaa jokivalunta, joka tuo meriin makeaa vettä, sadanta, joka makeuttaa pintakerrosta ja haihdunta, joka tekee siitä suolaisemman. Lisäksi merijään muodostuminen tekee veden pintakerroksesta suolaisemman, sillä jää hylkii suolaa. Vastaavasti jään sulaminen makeuttaa pintakerrosta.
Joillain merialueilla, kuten Pohjoisella jäämerellä, pintakerros on alempia vesikerroksia kylmempi. Tämä on mahdollista, koska pintavesi on syvää vettä makeampaa: halokliini pitää vesipatsaan stabiilina. Pohjoisella jäämerellä halokliini on tärkeä merijään muodostumisen kannalta, sillä se eristää alemmat, lämpimämmät vesikerrokset pintavedestä.
Myös Itämeressä on voimakas, pysyvä halokliini 50–80 metrin syvyydessä. Mereen tulee Tanskan salmien kautta suolaista valtamerivettä, joka painuu Itämeren makeamman murtoveden alapuolelle. Suuri jokivalunta taas makeuttaa meren pintakerrosta. Halokliini estää meren pohjakerrosten sekoittumisen pintaveden kanssa. Jos suolapulsseja valtamerestä ei tule, syvänteisiin voi muodostua happikato.
Félicia Ballanger

 
Félicia Ballanger (s. 12. kesäkuuta 1971 La Roche-sur-Yon) on ranskalainen ratapyöräilijä, olympiavoittaja.
Ballanger on saavuttanut 1 kilometrin sprintistä olympiakultaa Atlantasta 1996 ja Sydneystä 2000. Sydneyn kisoista hän saavutti kultamitalin myös 500 metrin aika-ajossa. Lisäksi hän on voittanut viisi kertaa peräkkäin sprintin ja 500 metrin aika-ajon maailmanmestaruuden (1995, 1996, 1997, 1998 ja 1999).
Finnish Hot Rod Association

Finnish Hot Rod Association ry (lyh.FHRA) on vuonna 1972 perustettu suomalainen harrasteajoneuvojärjestö ja kiihdytysajon virallinen lajijärjestö Suomessa. FHRA on tunnettu etenkin hot rod- ja amerikanautoyhdistysten kattojärjestönä. 
Tapahtumat ja toiminta.
FHRA:n tunnetuin tapahtuma on vuodesta 1978 alkaen järjestetty American Car Show, joka pidetään vuosittain Helsingin Messukeskuksessa. 1990-luvulta alkaen tapahtuman ajankohdaksi on vakiintunut pääsiäisviikonloppu. Aiemmin nelipäiväinen tapahtuma muuttui kolmepäiväiseksi vuonna 2017. Pääsiäisen suurnäyttelyn ohella yhdistys on järjestänyt aiemmin kokoontumisajoja Alahärmässä ja nykyisin järjestää harrasteajoneuvotapaamisia kesäaikaan Malmin lentökentällä Helsingissä. Lisäksi FHRA järjestä perinteisesti jokamiehen kiihdytystapahtumia.
Vuonna 2004 autorekisterikeskus hyväksyi FHRA:n viralliseksi museoajoneuvotarkastuksen tekijäksi ja lausunnonantajaksi. FHRA on myös liikenneministeriön virallinen lausunnonantaja liittyen uusiin lakiesityksiin jotka koskevat harrasteajoneuvojen rakentelu- ja verouudistuksia.
Historiaa.
FHRA piti Suomen ensimmäiset kiihdytyskilpailut Keimolan moottoriradalla 1975
Clock (yhtye)

Clock oli brittiläinen vuosina 1993–1999 toiminut yhtye, joka teki elektronista musiikkia. 
Yhtyeen debyyttisingle oli ""Holding On", joka julkaistiin lokakuussa 1993. Muita yhtyeen tekemiä kappaleita ovat muun muassa "The Rhythm", "Everybody" ja "Axel F"".
Jyväskylän Kenttäurheilijat

Jyväskylän Kenttäurheilijat r.y. (JKU) on vuonna 1938 perustettu jyväskyläläinen yleisurheiluseura. Se kuuluu sekä Suomen suurimpien (yli 1000 lisenssiurheilijaa) että maan parhaimpien yleisurheiluseurojen joukkoon (Kalevan maljan voitto 2014, 2015, 2017, 2018, 2019, 2020 ja 2022 sekä SUL:n Seuraliigan (seuraluokittelun) voitto vuosina 2014–2015 ja 2017–2022). Seuran puheenjohtajana toimii Pasi Valoranta.
Merkittävät urheilijat.
Olympiaurheilijat.
Jyväskylän Kenttäurheilijoita on edustanut seitsemän olympiaurheilijaa. Toivo Hyytiäinen ja Eino Leppänen kilpailivat Helsingin olympialaisissa 1952, Reijo Höykinpuro ja Olavi Manninen Rooman olympialaisissa 1960, Pentti Rummakko Méxicon olympialaisissa 1968, Reino Paukkonen Münchenin olympialaisissa 1972 ja Osku Torro Lontoon olympialaissa 2012.
Suomen mestarit.
Suomen mestaruuden Kalevan kisoissa, maratonilla tai moniotteluissa ovat voittaneet seuraavat Jyväskylän Kenttäurheilijoita edustaneet urheilijat:
Lähde
Suotyyppi

Suotyyppi on samankaltaisten kasvupaikkatekijöiden ja samankaltaisen suokasvillisuuden luonnehtima suokuvio (eli maastokuvio suolla), jossa kasvaa ekologisilta vaatimuksiltaan samankaltaisia suokasveja. Pääsuotyypit ovat räme, neva, korpi, letto, luhta ja lähteikkö.
"Suoyhdistymä" on suo, joka koostuu vähintään kahdesta metsätyyppiopin mukaisesta suotyypistä. Suomen suoyhdistymät on tyypitelty kolmeksi suoyhdistymätyypiksi, jotka ovat aapasuo, keidassuo ja palsasuo.
S/S Halla XVII

S/S Halla XVII (HALLA 17) on höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1908 Kotkan rauta Oy:n telakalla Kotkassa. Alus rakennettiin alun perin höyryhinaajaksi Halla osakeyhtiön käyttöön. "Halla XVII" purjehti aluksi Kotkan vesillä ja myöhemmin Saimaalla. Nykyisin alus on yksityisomistuksessa Saimaalla. Se kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja Suomen Höyrypursiseuran alusrekisteriin. 
Historia.
Kotkassa "Halla XVII" hinasi muun muassa sahatavaraa proomuissa Hallan saarelta redillä odottaville laivoille. Suomen sisällissodan viimeisinä päivinä toukokuussa 1918 aluksella evakuoitiin Kotkan punaisia Kronstadtin kautta Pietariin. Sen mukana pakenivat Venäjälle muun muassa Hannes Järvimäki ja Otto Kalvitsa.
Kotkan sahan uuden lastauslaiturin ja 7 metrin väylän valmistumisen myötä "Halla XVII" siirtyi pysyvästi Saimaalle linjahinaajaksi. "Seitsemäntoista" hinasi nippulauttoja Joensuusta Ristiinan kaakkoispuolelle Orraintaipaleeseen, josta tuolloin jo Kymin Osakeyhtiöksi muuttunut omistaja siirsi puutavaraa Saimaalta Kymijoen vesistön puolelle.
1960-luvun puolivälissä alukseen tehtiin merkittäviä korjaustöitä, mutta vuosikymmenen loppupuolella se jäi virkaveljiensä tavoin seisomaan. Vuonna 1971 alus siirtyi yksityisomistukseen.
Linda Hardy

Linda Hardy (s. 11. lokakuuta 1973) on ranskalainen missi, näyttelijä ja juontaja. Hän voitti Miss France -kilpailun vuonna 1992. Hän on sittemmin esiintynyt televisiossa juontajana ja sarjoissa, mutta on ollut myös useissa elokuvissa, kuten vuoden 2004 tieteiselokuvassa "Immortal".
Valikoitu filmografia.
Lähde:
Säästöpuu

Säästöpuu tai jättöpuu on puu, joka jätetään hakkuussa pystyyn turvaamaan metsän biodiversiteettiä eli monimuotoisuutta. Säästöpuut ovat tavallisesti eri ikäisiä ja eri lajeihin kuuluvia, ja näin ne antavat ravintoa useille uhanalaisille hyönteisille ja sienille. Avohakkuussa säästöpuita jätetään keskimäärin 12 kappaletta hehtaarille (2006)
Vestby

Vestby on kunta Akershusin läänissä Norjassa. Se perustettiin vuonna 1838. Hølenin kunta yhdistettiin siihen vuonna 1943 ja Sonin kunta vuonna 1964. Vuoden 2023 alussa Vestbyssä oli 19 089 asukasta.
Kuntakeskus Vestbyn lisäksi kunnassa on kaksi taajamaa, Hølen ja Bjerkeskaug. Lisäksi Mossin taajama ulottuu Vestbyn puolelle. Vestby sijaitsee lähellä Osloa, ja sen väestö on kasvussa.
Media.
Paikallislehti "Vestby Avis" ilmestyy torstaisin.
Kommunikatiivinen rationalismi

Kommunikatiivinen rationalismi on teoria tai joukko teorioita, joka pyrkii selittämään inhimillistä järjellisyyttä onnistuneen kommunikaation tuloksena. Teoriat yhdistetään Karl-Otto Apeliin ja Jürgen Habermasiin, heidän kehittämäänsä universaalipragmatiikkaan sekä johdannaisteorioihin diskurssietiikasta ja järjellisestä jälleenrakennuksesta. 
Näiden teorioiden mukaan järjellisyyden mahdollisuus on sisäänrakennettuna kommunikaatiossa. Tämän väitteen mukaisesti Habermas on muodostanut käsityksen kommunikatiivisesta järjellisyydestä, joka johtuu tästä epäsuorasta potentiaalista ja muotoutuu selkeäksi tiedoksi. Tavoitteena on muuntaa epäsuora taitotieto suoraksi tietotaidoksi. Ilmiöt, joita pyritään selventämään, ovat "intuitiiviseti hallittuja sääntöjä ymmärryksen saavuttamiseksi ja keskustelun käymiseksi". Lopputulos on monimuotoinen konsepti perusteista, jotka Habermasin mukaan pätevät suurimpaan osaan 1900 -luvun merkittävistä filosofisista suuntauksista, samalla välttäen postmodernismille luonteenomaisen suhteellisuuden ja jotka tuottavat normeja kriittiselle arvioinnille. (Habermas, 1992)
Melanismi

Melanismi on eliön fenotyyppi, jossa yksilön pigmentti on joko kokonaan tai lähes kokonaan musta. Melanismi aiheutuu melaniiniväriaineesta, kun sen puute puolestaan aiheuttaa albinismia.
Melanismi syntyy yleensä mutaation takia, mutta se voi aiheutua myös muista tekijöistä. Tällainen tekijä voi olla esimerkiksi altistuminen epänormaalille lämpötilalle raskauden aikana, mikä voi saada aikaan hetkellisen muutoksen geenien transkriptiossa tai translaatiossa. Ihmisen toimetkin voivat saada aikaan melanismia, jota kutsutaan teollisuusmelanismiksi.
Suomuvyöseitikki

Suomuvyöseitikki ("Cortinarius pholideus", aikaisemmin "suomuvöinen seitikki") on tummanruskea, lakistaan pienisuomuinen seitikkilaji. Lakki on leveydeltään 2–9 senttimetriä. Heltat ovat melko tiheät, aluksi vaaleanruskeat ja muuttuvat sienen iän myötä kanelinruskeiksi ja saavat violetin sävyjä. Malto on kellanvalkeaa tai harmaanruskeaa. Jalka on 5–12 senttimetriä pitkä, tasapaksu tai nuijamainen ja suomuinen. Väriltään se on aluksi violetti ja myöhemmin vaalea. Jalassa olevista seittivöistä ylin on usein niin paksu, että sitä voidaan pitää renkaana. Suomuvyöseitikki ei ole ruokasieneksi. Se on yleinen koko Suomessa, ja se kasvaa soiden laidoilla, kangasmetsissä ja lehdoissa usein koivun seuralaisena. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Helokkaseitikki

Helokkaseitikki ("Cortinarius humicola") on kellertävä, pyökin seurassa viihtyvä seitikkilaji. Sen lakki on selvän kartiomainen. Heltat ovat aluksi vaaleat, ja muuttuvat sienen vanhetessa ruskeiksi. Sienen jalka on kellertävä ja ruskeasuomuinen. Laji ei ole ruokasieni. Helokkaseitikki on keskieurooppalainen laji, eikä sitä ole löydetty Suomesta.
Violettiseitikki

Violettiseitikki ("Cortinarius violaceus") on nimensä mukaisesti tummanvioletti seitikkilaji. Sienen heltat ovat aluksi violetit, ja muuttuvat myöhemmin ruosteenruskeiksi. Se on melko harvinainen, mutta joskus sitä löytyy enemmänkin. Sitä on käytetty värjäykseen.
Ulkonäkö ja koko.
Violettiseitikki on erittäin violetti ja sen perusteella helppo tunnistaa. Sen lakki on noin 5-12 cm leveä, kupera tai kuperanlaakea, pinnassa on hienoja suomuja. Heltat ovat harvassa, ja nuorena syvän violetit, vanhemmiten muuttuvat ruskeaksi. Jalka on 6-12 c pitkä, 1-2 cm paksu, nuijamainen, violetin- tai harmaansininen. Malto violettia ja tuoksuu männyltä.
Levinneisyys ja kasvupaikka.
Sieni kasvaa havu- ja sekametsissä harvakseltaan koko Suomessa. Oulusta pohjoisempana sitä ei juurikaan tavata. Violettiseitikki on haavan, koivun ja kuusen mykorritsa eli juurisieni.
Käyttö.
Sientä on käytetty lankojen värjäämiseen siniharmaaksi ja violetiksi. Ruokasieneksi seitikki ei kuitenkaan kelpaa.
Yrjö Sallgén

Yrjö Sallgén (28. elokuuta 1892 Kokemäki – 24. marraskuuta 1962) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen äitinsä oli Josefiina Sallgén. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1929 Elli Aina Laineen kanssa, Hänen vaimonsa kuoli vuonna 1936. 
Opinnot.
Sallgén kävi viisi luokkaa Porin klassillista lyseota ja Suomen liikemiesten kauppaopiston vuosina 1912 - 1915. 
Jääkärikausi.
Tämä Kokemäkeläinen konttoristi liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 31. elokuuta 1917, josta hänet siirrettiin 1. komppaniaan 1. lokakuuta 1917.
Suomen sisällissota.
Sallgén saapui Suomeen jääkärien pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918 ja sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan talousaliupseeriksi ylennettynä komppanianvääpeliksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan ja otti osaa Suomen sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella, Rajamäellä, Tarpilassa ja Raivolassa. Hän haavoittui lievästi Tampereen valtauksessa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sallgén toimi sisällissodan jälkeen edelleen 1. komppanian vääpelinä 2. Jääkärirykmentissä, mikä nimettiin myöhemmin oli Porin jalkaväkirykmentti n:o 2:ksi. Hänet siirrettiin 14. huhtikuuta 1919 Keski-Suomen rykmenttiin, jossa määrättiin rykmentin esikunnan vääpeliksi ja 1. tammikuuta 1920 majoitusmestariksi sekä 1. huhtikuuta 1922 alkaen 3. pataljoonan adjutantiksi. Armeijasta hän erosi 27. marraskuuta 1922 ja siirtyi eri liikkeiden kauppamatkustajaksi. 
Talvi- ja jatkosota.
Talvisotaan Sallgén osallistui 70. Kuormastokomppanian talousupseerina ja Jatkosodan puhjettua hänet siirrettiin 233. Ilmasuojelukomppanian päälliköksi Kalantiin, missä tehtävässä oli vuoteen 1942 saakka, jolloin siirtyi Kalannin verotarkastajaksi. Hänet on haudattu Kalantiin. Hän sai Vakka-Suomen Reserviupseerikerhon kunniajäsenyyden vuonna 1960.
Viive Sterpu

Viive Sterpu (ent. "Sirkel") 10. joulukuuta 1953 Tallinna, Viro - 5. joulukuuta 2012 Tallinna, Viro) oli Tallinnassa asuva virolainen taiteilija.
Viive Sterpu piirsi enimmäkseen pastelleilla hiekkapaperille. Hän kokeili myös grafiikkaa ja lasitöitä. Viive etsi aiheensa arjen tavallisista asioista ja hänen töissään on naisellista hellyyttä sekä kaupunkilaisnaisen yksinäisyyttä. Hän rakasti eläimiä ja luontoa kuvaten niitä mielellään tauluissaan. Taulujen värit ovat selkeitä ja ne ovat harmonisessa tasapainossa keskenään.
Viive Sterpu signeeraasi taulunsa nimellä '"Viive"' mutta ennen avioliittoa hän käytti signeerauksissa nimeä "Sirkel".
Näyttelyitä.
Viive Sterpulla on ollut yksityis- ja yhteisnäyttelyitä Virossa, Suomessa ja Italiassa.
Puccinin Sankarittaret.
Giacomo Puccinin musiikin innoittamana Viive Sterpu loi 12 taulua käsittävän sarjan Puccinin Sankarittaret. Tämän 14 sankaritarta (Anna, Tigrana, Manon, Mimi/Musetta, Tosca, Cio-Cio-San, Minnie, Magda, Giorgetta, Sisar Angeliga, Lauretta, Liú/Turandot) esittävän taulusarjan hän lahjoitti huhtikuussa 2007 Villa Museo Giacomo Puccinille (Torre del Lago Puccini Italia). Lahjoituksen otti vastaan Giacomo Puccinin pojantytär Signora Simonetta Puccini.
Muuta.
Viive Sterpu myös piirtänyt Kaleva Travelin Puccini-aiheisten postimerkkien aiheet. Postimerkkejä oli yhteensä 12. Sterpun töitä on myyty eri puolelle maailmaa. Taiteilijasta ja hänen miehestään tehtiin vuonna 2004 dokumentti “Viive ja Eugen Sterpu” ETV (Eesti Televisioon) sarjassa “Subjektiiv”.
Jäsenyydet.
Sterpu oli Eesti Kunstnike Liit (Viron taiteilijaliiton) jäsen.
Perhesuhteet.
Viive Sterpu oli naimisissa taiteilija Eugen Sterpun kanssa.
Eugen Sterpu

Eugen Sterpu (kutsumanimeltään Gicu, s. 10. kesäkuuta 1963 Dămăşcani, Moldavian SNT, Neuvostoliitto) on virolainen taidemaalari, joka asuu ja työskentelee Tallinnassa. 
Opiskelu.
Eugen Sterpu opiskeli vuosina 1975–1981 Moldavian Taidekorkeakoulussa ja vuosina 1981–1989 Eesti Riiklik Kunstiinstituutissa ( vuodesta 1989 Eesti Kunstiakadeemia ) erikoistuen kuvanveistoon. Vuosina 1994–1995 hän opetti Moldovan Taidekorkeakoulussa. 
Näyttelyitä.
Eugen Sterpulla on ollut yksityis- ja yhteisnäyttelyitä Moldovassa, Romaniassa, Tanskassa, Virossa, Suomessa, Ruotsissa sekä Venäjällä. 
Yhteisnäyttely Viive Sterpun kanssa huhtikuussa 2012 Turussa Galleria Reginassa.
Tekniikka.
Sterpu on keksinyt erikoisen ja omatakeisen tavan työstää pastelleilla. Hän piirtää hiekkapaperille ja käyttää siinä lakkaa. Tuloksena on voimakkat ja selvät värit. Kuvaan käytetään sopivaa paspartuta, jonka avulla värien kontrasti ja kirkkaus saadaan hienovaraisesti esille. Kuvanveistäjäkoulutus on syventänyt hänen käsitystään arkkitehtuurista ja sitä hän mielellään kuvaa töissään. Sterpun oman tekniikan avulla hänen käsistään syntyvä työ on kolmiuloitteista. 
Hänen taiteensa kokijat muodostavat oman käsityksensä Sterpun taisteesta, joidenkin mielestä hän on surrealisti ja joidenkin taas postmodernisti. Taiteilija itse ei halua olla sidottuna mihinkään ismiin.
Jäsenyydet.
Eugen Sterpu on Eesti Kunstnike Liit (Viron taiteilijaliiton) jäsen.
Perhesuhteet.
Eugen Sterpu oli naimisissa taiteilija Viive Sterpun kanssa.
William James Connell

William James Connell (6. heinäkuuta 1846 Cowansville, Kanada – 16. elokuuta 1924 Atlantic City, New Jersey) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi ja vietti varhaisimmat vuotensa Kanadassa, josta hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1857.
Connell istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Nebraskan ensimmäisestä vaalipiiristä vuosina 1889–1891. Hän pyrki jatkokaudelle, mutta ei tullut valituksi.
Politiikan ulkopuolella Connell työskenteli lakimiehenä. Hän kuoli 78-vuotiaana New Jerseyssä.
S/S Ansio

S/S Ansio on vuonna 1889 Tampereen pellava- ja rautateollisuus Oy:n telakalla Tampereella valmistettu alus, joka alun perin oli salonkilaivan tyyppinen matkustajalaiva "Ruija". Tamperelaiselle E. Feiringille valmistuneen aluksen etuosa oli avonainen, ja perässä sijaitsi matala katettu salonki matkustajille sekä miehistölle. Jo valmistumisvuonnaan alus myytiin Nils Idmanille, joka nimesi sen "Carolukseksi". Pari vuotta myöhemmin vuonna 1891 alus myytiin E. Lehtiselle ja 1904 Juho Mäntyselle. Vuonna 1907 Jussi Virtanen osti aluksen ja nimesi sen "Salmiksi". Aluksen matkustaja-aluskausi päättyi, kun sen omistajaksi tuli Ruoveden Saha-, Mylly- ja Sähköosakeyhtiö, joka nimesi aluksen "Kotvioksi" ja muutatti sen Dundbergin konepajalla proomuhinaajaksi. Yhtiön nimi muuttui Kotvio-osakeyhtiöksi vuonna 1922.
Reino ja Tauno Saarinen ostivat "Kotvion" vuonna 1944 ja siirsivät sen Päijänteelle. Alus sai tällöin nykyisen nimensä "Ansio" ja se palveli Saaristen perheyhtiössä. Vuonna 1975 alus poistui ammattiliikenteestä, kun lahtelainen Pertti Hammar osti aluksen. Se myytiin edelleen 1980 Pekka Kuroselle ja Heikki Riipiselle, jotka myivät aluksen nykyisille omistajilleen Vesa ja Johanna Tuomiselle Lappeenrantaan vuonna 1994.
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin, ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Luettelo teattereista

 
Tämä on luettelo teattereista.
Elina Linna

Kaarina Elina Linna (s. 8. helmikuuta 1947) on ruotsinsuomalainen vasemmistopuolueen poliitikko. Hän aloitti valtiopäivillä vuonna 2002 ja pääsi toiselle kaudelleen 2006. Hän ei ollut enää ehdolla valtiopäivävaaleissa 2010.
Linna valittiin Södermanlandin läänistä.
Himangan Pallo

 
Himangan Pallo eli HiPa on vuonna 2002 perustettu Kalajoen Himangalla toimiva salibandyn erikoisseura. Jäseniä seurassa on noin 300.
Valinta

Valinta voi viitata ainakin seuraaviin:
Biologiassa valinta tarkoittaa hyödyllisten ominaisuuksien runsastumista. Erilaisia valintoja biologiassa:
Trofiataso

Trofiataso tarkoittaa ravintoketjun tasoa eli eliön trofiataso on sen paikka ravintoverkossa. Ravintoverkossa eliöt syövät toisia eliöitä ja tulevat itse syödyiksi. Energia siirtyy trofiatasojen välillä. Eliön trofiataso voidaan määritellä sen perusteella, montako askelta ravintoketjun alusta sen paikka on. Raymong Lindeman kehitti trofiatason käsitteen kehitti vuonna 1942 August Thienemannin (1926) termistöön pohjautuen.
Yleisesti.
Eliöt voidaan jakaa karkeasti kolmeen ryhmään sen perusteella, kuinka ne saavat ravintonsa: tuottajat, kuluttajat ja hajottajat. Monimuotoisissa eliöyhteisöissä on useampia trofiatasoja kuin yksinkertaisissa eliöyhteisöissä. Tuottajien ja kuluttajien trofiatasot voivat muodostua esimerkiksi seuraavasti:
Ensimmäinen trofiataso koostuu tuottajista eli omavaraisista eliöistä, yleisimmin kasveista tai levistä. Tuottajat voivat tuottavat tarvitsemansa ravinnon yhteyttämällä fotosynteesin tai kemosynteesin avulla. Tästä syystä tuottajia kutsutaan myös autotrofeiksi. Fotoautotrofi on yhteyttämiskykyinen eliö, joka osaa käyttää auringonvaloa energianlähteenä ja tuottaa monimutkaisia kemiallisia yhdisteitä. Kemoautotrofit kykenevät käyttämään pelkistettyjä inorgaanisiä yhdisteitä yhteyttämiseen vaadittavana enrgianlähteenä. Autotrofeja ovat lähes kaikki kasvit ja levät sekä merkittävä osa bakteereista ja arkeoneista.
Toinen trofiataso koostuu kuluttajista eli toisenvaraisista eliöistä, esimerkiksi eläimistä. Kuluttajia kutsutaan myös heterotrofeiksi. Eläimet ja muut kuluttajat voivat käyttää ravintonaan joko tuottajia tai muita kuluttajia. Kuluttajia, jotka syövät tuottajia, kutsutaan kasvinsyöjiksi (herbivoreiksi). Kuluttajia, jotka syövät muita kuluttajia kutsutaan lihansyöjiksi (karnivoreiksi), kun taas sekä tuottajia että muita kuluttajia syöviä kuluttajia kutsutaan kaikkiruokaisiksi (omnivoreiksi). Ravintoketjussa voi olla useita kuluttajien trofiatasoja, joista korkeimmalla tasolla ovat huippupedot. Ne ovat ravintoketjun korkeimmalla tasolla eivätkä muut pedot käytä niitä ravintonaan.
Kolmas trofiataso koostuu hajottajista, jotka hajottavat tuottajista ja kuluttajista muodostuvaa kuollutta materiaalia ja vapauttavat energiaa ja ravinteita takaisin ekosysteemiin. Hajottajia ovat esimerkiksi bakteerit ja sienet.
Eliön kuuluminen tietylle trofiatasolle ei kuitenkaan aina ole yksiselitteistä, koska yksi eliö saattaa samanaikasesti olla esimerkiksi sekä primäärinen että tertiäärinen kuluttaja (omnivori).
S/S Antero

S/S "Antero" on höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1924 Tehtaat Lehtoniemi &amp; Taipale Fabrikerin telakalla Lehtoniemessä. Alus rakennettiin Valtion rautateiden käyttöön hinaamaan halkoproomuja Saimaalla. Ammattiliikenteessä "Antero" hinasi alun perin proomuja Savonlinnaan ja Varkauteen, mutta 1930-luvulta lähtien se oli VR/Vapon Kallaveden laiva. Hinausten vähentyessä alus jäi seisomaan Luukkaan telakan rannalle 1958. Vapo käytti laivaa sen jälkeen enää ajoittain, ja vuonna 1961 se myytiin Löydän Sahalle Ristiinaan. Löydön Sahan palveluksessa alus veti tukkilauttoja ja selluloosahaketta Kaukopään tehtaille. Sahan lopetettua toimintansa vuonna 1965 "Antero" jäi toimettomaksi kahdeksaksi vuodeksi. Laiva siirtyi 1973 Ari Juvan omistukseen Saimaalle. 
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin, ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Kokkolan Kiri

Kokkolan Kiri (KoKi) on vuonna 1962 perustettu kokkolalainen pesäpalloseura. Kiri pelasi vuonna 2025 naisten ja miesten maakuntasarjaa. Seuran puheenjohtajana toimii Petri Isokoski. Kiri oli Ykköspesiksen (alkuaan Ykkössarja) "perustajajäseniä", pelaten sarjassa kaksi ensimmäistä kautta: 1981 ja 1982, jolloin putosi sarjasta. Kokkolan Kirillä on ollut useampi vuosi taukoa aktiivisesta seuratoiminnasta, mutta kesällä 2015 KoKi pelasi naisten maakuntasarjassa sekä Lady-pesis-turnauksessa. Myös pesäpallokoulutoiminta alkoi kesällä 2015. Pelaajapulan vuoksi joukkue yhdistettiin vuonna 2024 Toholammin Urheilijoitten kanssa.
Syksyllä 2019 paikalliset pesäpallo aktiivit päättivät seuratoiminnan elävyttämisestä ja junioritoiminnan aktivoimisesta. Yksi merkittävimmistä syistä oli tähän Santahaan pesäpallokentälle asennettu hiekkatekonurmi. Myös miesten joukkue kasattiin seuratoiminnan tueksi. Miesten edustus osallistui maakuntasarjaan ja voitti sarjan vuonna 2021. Joukkue kuitenkin kieltäytyi noususta suomensarjaan. Junioreiden pesiskerho aloitti viikoittaisen toimintansa heti syksyllä ja miesten joukkue aloitti harjoituskautensa heti vuoden vaihteessa.
Eddie Deezen

Edward Harry ”Eddie” Deezen (s. 6. maaliskuuta 1957 Cumberland, Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura.
Nuorena Deezen suunnitteli uraa stand-up-koomikkona.
Deezen on näytellyt muun muassa elokuvissa "Grease" (1978), "Pähkähullu keskiyö" (1980), "Sotaleikit" (1983) ja "Surf 2 - rantojen svengijengi" (1984) sekä tilannekomediasarjassa "Punky Brewster" (1984–1986). Hän on tehnyt myös äänirooleja piirroselokuvissa ja -sarjoissa, kuten "Dexterin laboratorio", "Kim Possible" ja "Napapiirin pikajuna" (2004).
Deezenin roolihahmot ovat usein nörttejä, jotka puhuvat nasaaliäänellä. Deezen sanoo ottaneensa roolisuorituksiinsa vaikutteita Repe Sorsasta, joka on samanaikaisesti hauska ja röyhkeä.
Yksityiselämä.
Deezen varttui juutalaisessa perheessä, mutta kääntyi skientologiksi "Sotaleikkien" jälkeen. Deezen meni vuonna 1984 naimisiin Linda Georgen kanssa.
Deezen on pidätetty 2020-luvulla useita kertoja: häiriökäyttäytymisestä ravintolassa, tunkeutumisesta hoivakotiin sekä automurroista. Hänet määrättiin vuonna 2022 hoitoon mielenterveysongelmien vuoksi.
Pianosonaatti nro 1 (Beethoven)

Ludwig van Beethoven sävelsi ensimmäisen pianosonaattinsa f-molli op. 2 vuonna 1795. Teos julkaistiin vuonna 1797. Se on omistettu Joseph Haydnille, jonka johdolla Beethoven ensimmäisen pianosonaattinsa säveltämisen aikoihin opiskeli. Teos kestää noin 19 minuuttia. Sen ensimmäinen osa on sonaattimuotoinen.
Osat.
Teoksessa on neljä osaa:
Turnhout

Turnhout () on kunta Antwerpenin provinssissa, Flanderissa, Belgiassa. Kunta kuuluu Turnhoutin arrondissementtiin. Turnhoutissa oli 39 863 asukasta 1. tammikuuta 2007. Pinta-alaa kunnalla on 56,06 km² ja asukastiheys on 711 asukasta neliökilometrillä.
Turnhout sijaitsee noin 42 kilometriä Antwerpenin keskustasta, 30 km Bredasta ja Tilburgista ja 40 km Eindhovenista. Eurooppatie 34 -moottoritie kulkee läheltä Turnhoutia. Lisäksi NMBS:llä (Belgian valtiollinen rautatieyhtiö) ja De Lijnillä (linja-autoyhtiö) on hyvät yhteydet Turnhoutiin. Myös Dessel–Schoten -kanava kulkee kunnan alueella.
Turnhoutin nähtävyyksiä ovat muun muassa kaupungintalo, 1100-luvulta oleva Brabantin herttuan linna, Sint-Pieterskerk -kirkko ja Kwakkelstraatilla sijaitseva vanha hautausmaa. 
Turnhoutin naapurikunnat ovat Baarle-Hertog ja alankomaalainen Baarle-Nassau luoteessa, Beerse lännessä, Kasterlee etelässä, Merksplas lännessä, Oud-Turnhout idässä, Ravels koillisessa ja Vosselaar lännessä.
Turnhoutin ystävyyskaupungit ovat Hammelburg Saksassa, Gödöllő Unkarissa, Hanzhong Kiinassa ja Vinatori Romaniassa.
Kelpoisuusmaasto

Kelpoisuusmaasto on ajatus siitä, että eri geenien yhdistelmät koostavat ikään kuin kartan. Jos geeniyhdistelmä auttaa eliötä sopeutumaan hyvin ympäristöönsä, säilymään hengissä siinä ja tuottamaan jälkeläisiä, geeniyhdistelmä on kelpoisuuskartassa korkealla. Jos geeniyhdistelmä on eliön kannalta huono, se on kelpoisuuskartassa matalalla.
Monien lajien ekologiset lokerot ovat kelpoisuusmaaston huippuja. Yhdensuuntaisevoluutio liittyy lajien sopeutumiseen ympäristöön. Voidaan ajatella, että tavallinen hyppyrotta ja pussihyppyrotta ovat samoissa kelpoisuusmaaston paikoissa, vaikka ovatkin alkujaan hyvin erityyppisiä nisäkkäitä. Pienikokoiselle hyönteissyöjälle ja suurikokoiselle pedolle on laadittava erilainen kelpoisuusmaasto. Ympäristönmuutos muuttaa kelpoisuusmaastoa. Käytännössä kelpoisuusmaastot ovat hyvin moniulotteisia, koska eliöissä on lukuisia geenejä. Näin niitä on vaikea visualisoida.
Kelpoisuusmaastossa on monia kaukana toisistaan olevia huippuja. Lajien kehityksen uskotaan olevan siirtymistä taspainotilasta toiselle.
Uskotaan, että vain suhteellisen pienet populaatiot voivat vaihtaa paikkaa kelpoisuusmaaston huipulta toiselle. Kelpoisuusmaaston ja vaihtuvien taspainotilojen ajatuksen loi Sewall Wright vuonna 1932.
Oletetaan esimerkiksi, että on savanni, jossa kirahvit elävät syömällä puiden lehtiä. Pitkäkaulainen ja pitkäjalkainen kirahvi ylettyy syömään parhaiten puiden lehtiä, ja pysyy parhaiten hengissä, ja tuottaa parhaiten jälkeläisiä. Näin sen kelpoisuus eli sopeutuneisuus ympäristöönsä on suuri. Esimerkissämme kirahvilla on pitkäkaulaisuutta säätelevä geeni ja pitkäjalkaisuutta säätelevä geeni. Kelpoisuushuippu (tai toisessa tarkastelussa laakso) on pitkäkaulaisen, pitkäjalkaisen kirahvin kohdalla. Hyvin lyhytkaulainen kirahvi ei pärjää savannilla ja kuolee pian sukupuuttoon. Mutta tässä geenitarkastelussa on kolmaskin tekijä: jos kirahvi on hyvin suuri, se on vaarassa kuolla nälkään.
S/S Armas

S/S Armas on höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1908 kuuluisalla Paul Wahl &amp; Co:n telakalla Varkaudessa. Alus rakennettiin Enso-Gutzeit Osakeyhtiölle linjahinaajaksi hinaamaan nippulauttoja Saimaalla. Ansioliikenteestä S/S Armas poistui vuonna 1973 jonka jälkeen se oli yksityisomistuksessa Saimaalla. Vuonna 2020 laiva ostettiin 14 höyryharrastajan toimesta ja siirrettiin takaisin Saimaalle odottamaan kunnostusta. 
Tekniset tiedot.
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Konkurssihuutokauppa 2020.
Mannerheimin Lastensuojeluliiton Porvoon yhdistys ry:n konkurssipesä ilmoitti aluksen huutokaupattavaksi 20.09.2020. nettihuutokauppana . 
Huutokauppailmoituksessa kerrotaan laivan kunnosta, että yleiskunto on tyydyttävän ja huonon väliltä. Aluksen kunnostus vaatii kohtuullisen suuria korjaustöitä runkoon ja kattilaan.
Huutokaupassa laiva siirtyi 14 höyryharrastajan omistukseen. Toukokuussa 2021 alus ajettiin omin konein takaisin Saimaalle.
Vaarantunut laji

Vaarantunut laji on eliölaji, jolla on suuri vaara kuolla sukupuuttoon seuraavan sadan vuoden aikana. Vaarantuneita lajeja ovat esimerkiksi leijona, jääkarhu, valkohai, kalliosuomusammal, fossa ja byrnesinpussihiiri.
Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton IUCN:n uhanalaisuusluokituksessa "vaarantunut" (VU, Vulnerable) on yksi uhanalaisuuden tasoista. Vaarantunutta lajia vielä huonommin voi erittäin uhanalainen laji.
Suomen vuoden 2019 uhanalaisuusarvioinnissa 5,6 prosenttia arvioiduista eliöistä luokiteltiin vaarantuneiksi. Vaarantuneiksi luokiteltiin kolme nisäkäslajia, 35 lintulajia, yksi matelijalaji ja viisi kalalajia eli 11,3 % arvioiduista selkärankaisista. Näiden lisäksi vaarantuneiksi luokiteltiin 4,9 % arvioiduista selkärangattomista, 11,5 % arvioiduista jäkälistä, 3,6 % arvioiduista sienistä, 6,5 % arvioiduista putkilokasveista, 9,7 % arvioiduista sammalista ja 6,1 % arvioiduista levistä. Esimerkkejä Suomessa vaarantuneista lajeista ovat harmaalokki, hiirihaukka, kangaskäärme, kirjonahkahapero, neidonkenkä ja pikkulepakko.
Kanjinchō

Kanjinchō () on kabuki-näytelmä, joka pohjautuu nō-näytelmään "Ataka". Se on yksi kabuki jūhachibanista, ”kahdeksastatoista parhaasta kabuki-näytelmästä” ja matsuba memono -kabukityypin edelläkävijä. 
Ichikawa Danjūrō I esitti Atakan kabuki-tyyliin ensimmäisenä vuoden 1702 helmikuussa nimellä "Hoshiawase jūnidan". Varsinaiseen Kanjinchōhon vuorosanat teki Namiki Gohei III ja musiikin Kineya Rokusaburō IV, ja se sai ensiesityksensä 7. huhtikuuta 1840 Edon Kawarasakizassa. Ensiesityksessä Musashibō Benkein roolin esitti Ichikawa Ebizō (Ichikawa Danjūrō VII), Minamoto no Yoshitsunen osan Ichikawa Danjūrō VIII ja Togashi Saemonin roolin Ichikawa Kuzō (Ichikawa Danzō VI). Siitä lähtien Kanjinchōn päähahmoja ovat esittäneet useat kuuluisat näyttelijät. Erityisesti ennen toista maailmaansotaa edeltävä Matsumoto Kōshirō VII:n (Benkei), Onoe Kikugorō VIn (Yoshitsune) ja Ichimura Uzaemon XV:n (Saemon) esitys on jäänyt elämään filmille tallennettuna. 
Juoni.
Tarina tapahtuu Kagan provinssin Atakanosekissä (nyk. Ishikawan prefektuurin Komatsu), jonne Minamoto no Yoritomon vihastuttanut Minamoto no Yoshitsune joukkioineen saapuu paetessaan halki Hokurikun Ōshūhun. Yoshitsunen joukkio Musashibō Benkei etunenässä matkaa tekeytyneenä yamabushi-soturimunkeiksi. Pahaksi onneksi portinvartija Togashi Saemonin korviin on jo kantautunut tieto Yoshitsunen valeasusta. Benkei kertoo heidän matkaavan kerätäkseen varoja palossa tuhoutuneen Tōdai-jin jälleenrakennukseen, jolloin Togashi määrää hänet lukemaan listan lahjoituksista (”kanjinchō”). Benkei ottaa esille sattumalta mukanaan olleen käärön ja alkaa lukea sitä ääneen kuin se olisi oikea lista ("kanjinchō yomiage"). Yhä epäileväinen Togashi esittää Benkeille kysymyksiä yamabushien tidoista ja salaisista loitsuista, joihin Benkei vastaa hetkeäkään miettimättä("yamabushi kaitō"). Togashi päästää joukkion kulkemaan eteenpäin, mutta alkaa epäillä yhden Benkein seuraajista olevan Yoshitsune. Benkei hälventää epäilykset lyömällä todellista herraansa Yoshitsunea pyhiinvaellussauvallaan. Pälkähästä päässeelle joukolle Togashi tarjoaa töykeytensä hyvitykseksi sakea, jolloin Benkei esittää tanssin ("Ennen no mai"). Tanssin aikana Yoshitsune ja muut pakenevat, ja Benkei kiirehtii heidän peräänsä kumarrettuaan Togashille kiitokseksi ("Tobiroppō"). 
Vanhastaan Togashi esitettiin taitavasti hämättynä kyvyiltään tavallisena miehenä, mutta myöhemmissä versioissa hyvänä hahmona, joka tunteidensa ohjaamana päästää Yoshitsunen kulkemaan vain esittäen tulevansa hämätyksi.
Glumslöv

Glumslöv on taajama ja entinen kunta nykyisessä Landskronan kunnassa, Skånen läänissä, eteläisessä Ruotsissa. Glumslöv sijaitsee aivan Juutinrauman rannalla. Glumslövin taajamassa oli vuoden 2010 lopussa 1 994 asukasta.
Kerrotaan, että Glumslöv on saanut nimensä talonpojalta, jonka nimi oli joko "Glum" tai "Glom", ja joka on mahdollisesti haudattu jonnekin alueelle. Skånen paikannimissä yleinen pääte "-löv" puolestaan tarkoittaa perintöä.
Glumslöv on 200 vuodessa muodostunut kahdesta maanviljelyskylästä, Övra Glumslövistä ja Nedra Glumslövistä, omakotitalolähiöksi Landskronan ja Helsingborgin kaupunkitaajamien välille. Glumslövin kirkon vanhimmat osat ovat vuodelta 1193, ja ne löydettiin 1700-luvulla yhdestä paikallisesta talosta.
Glumslövin vanhasta pitäjästä tehtiin oma maalaiskunta Ruotsin vuoden 1862 kuntauudistuksessa. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa se liitettiin Härslövin maalaiskuntaan. Vuonna 1974 Härslövistä ja siihen liitetystä Glumslövistä tuli osa nykyistä Landskronan kuntaa. Glumslöv sijaitsee nykyisen Landskronan kunnan pohjoisosassa.
Vinegar

Vinegar on Anna Abreun toisen albumin ("Now") ensimmäinen single. Kappale sai Suomen ensisoittonsa The Voicen "Ensireaktio"-osiossa 30. heinäkuuta 2008, ja päivää myöhemmin se julkaistiin digitaalisesti. Fyysisenä singlenä se julkaistiin 6. elokuuta.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 10. syyskuuta 2008.
Ulkomaan julkaisu.
”Vinegar” julkaistiin singlenä Isossa-Britanniassa marraskuussa 2009. Brittijulkaisussa radioversiona käytettiin kappaleen "Buzz Junkies Radio Mixiä".
Brittijulkaisun aikaan kappale sijoittui Music Week -lehden julkaiseman Commercial Pop Club -listan 21. sijalle. Seuraavalla viikolla sijoitus oli noussut kahdeksan sijaan ylöspäin, sijalle 13. Viikolla 50 kappale nousi jo top-10:een sijalle 7. Se oli korkein suomalaisen naisartistin listalla saavuttama sijoitus.
Musiikkivideo.
Videolla Abreu tanssii pienessä ”huoneessa” ilmapallojen sekä muiden tanssijoiden kanssa. Kappaleen A-osat ovat varsin tummanpuhuvia, mutta kertosäkeen värit painottuvat valkoiseen ja harmaaseen. Videon ohjasi Jaakko Manninen, joka ohjasi myös Abreun kappaleiden ”End of Love” ja ”Ivory Tower” musiikkivideot.
Videolla yhtenä tanssijoita esiintyy myöhemmin "Big Brother" -ohjelmasta tunnettu Ragnar Orav.
&lt;br clear="left"&gt;
Valtalaji

Valtalaji on eliölaji, joka on selvästi runsas, joko biomassaltaan tai yksilömäärältään.
Valtalajit Suomessa.
Kuusimetsässä valtalajina on kuusi puukerroksessa, mustikka kenttäkerroksessa ja kerrossammal pohjakerroksessa.
Arena das Dunas

Arena das Dunas on stadion Natalissa Brasiliassa. Se rakennettiin vuoden 2014 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuja varten. Stadionilla on 31 375 paikkaa.
Stadionin paikalla sijaitsivat aiemmin Machadão-stadion ja Machadinho-urheiluhalli. Stadionin nimi ja ulkoasu viittaavat dyyneihin, joista Natalin alue on tunnettu.
Vanha metsä

Vanha metsä on metsä, joka on ohittanut suositellun hakkuuajan. Vanhoissa metsissä on paljon lahopuuta sekä päällyskasveja, ja ne lähenevät päätemetsävaihetta.
Käsite ”vanha metsä” tarkoitti alun perin luonnontilaista metsää, jota ei ole koskaan hakattu ja jossa ei ole koskaan kaskettu eikä laidunnettu. Nykyään sellaista metsää kutsutaan yleensä aarniometsäksi. Väärinkäsityksiä syntyy, kun käsitettä ”vanha metsä” käytetään yhä joskus alkuperäisessä merkityksessään tai muussa tarkoituksessa virheellisesti.
Vastuulaji

Vastuulaji on eliölaji, jonka suojelemisesta jonkin maan on kansainvälisesti sovittu olevan vastuussa.
Eri maiden vastuulajeja.
Suomen vastuulajeja EU:ssa ovat muun muassa liito-orava ja lapinleinikki.
Clicquot

Clicquot oli ranskalainen urkujenrakentajasuku.
Sakari Kirjavainen

Sakari Rafael Kirjavainen (s. 30. lokakuuta 1960 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, elokuvaleikkaaja ja kirjailija.
Kirjavainen on opiskellut elokuvantekoa Taideteollisessa korkeakoulussa. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli fantasiamainen ja arkirealismin ulkopuolella oleva "Ken tulta pyytää" (2001). Kirjavainen toimi toisena ohjaajana Åke Lindmanin sotaelokuvassa "Tali-Ihantala 1944" (2007). Hän on ohjannut ja käsikirjoittanut myös palkittuja lyhytelokuvia. Ohjaamisen ja käsikirjoittamisen lisäksi Kirjavainen on leikannut sekä omiaan että muiden ohjaajien elokuvia.
Esko Salervon käsikirjoittama ja Kirjavaisen ohjaama pitkä elokuva "Hiljaisuus" tuli ensi-iltaan 9. joulukuuta 2011. Se on kertomus ihmisistä poikkeuksellisten olosuhteiden puristuksessa; draama ystävyydestä, petoksesta ja rakkaudesta. Se on sotaelokuva, joka sijoittuu jatkosotaan, sen viimeiseen kevääseen, aivan rintamalinjojen välittömään läheisyyteen kaatuneiden evakuoimiskeskukseen (KEK), jossa sankarivainajat huollettiin viimeiselle matkalle kotiseuduilleen haudattaviksi.
Kirjavainen on myös teatteriohjaaja. Hän ohjasi syksyllä 2010 Rauman Kaupunginteatterissa Tapio Koivukarin kirjaan perustuvan "Luodetuulen maan". Hän on ohjannut kuunnelmia Radioteatterille, ja toimi muun muassa yhtenä kuunnelmasarjan "Täällä Pohjantähden alla" kolmesta ohjaajasta.
Vuonna 2009 ilmestyi Kirjavaisen esikoisromaani "Viereenkatsoja", joka oli J. H. Erkon esikoiskirjapalkintoehdokkaana. Hänen toinen romaaninsa "Tinaharkko" ilmestyi vuonna 2011.
Estádio Francisco Vasques

Estádio Francisco Vasques on monikäyttöinen stadion Belémissä Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa sekä Tuna Luso Brasileiran että Clube Municipal Ananindeuan kotikenttänä. Stadionille mahtuu 5 000 ihmistä.
Medinan islamilainen yliopisto

Medinan islamilainen yliopisto () on vuonna 1961 perustettu yliopisto Medinassa, Saudi-Arabiassa.
Noin 15 prosenttia yliopiston noin 3 000 opiskelijasta on kansainvälisiä opiskelijoita eri puolilta maailmaa. Yliopistossa voi opiskella esimerkiksi islamiin liittyviä aineita ja arabian kieltä. Yliopistossa annetaan alemman yliopistotutkintotason opetusta.
Yliopiston sijoitus kansainvälisesti tai Saudi-Arabiassa on vaatimaton, keskitasoa. QS University Rankingin tekemässä arabimaiden yliopistojen vertailussa se sijoittui sijoille 51-60 sadasta vertaillusta yliopistosta.
Mijaín López

Mijaín López Núñez (s. 20. elokuuta 1982 Pinar del Río) on kuubalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän on viisinkertainen olympiavoittaja, viisinkertainen maailmanmestari, viisinkertainen Pan-Amerikan kisojen kultamitalisti ja yhdeksänkertainen Amerikan mestari.
López voitti maailmanmestaruuden 120 kilogramman painoluokassa Budapestin MM-kilpailuissa 2005, missä loppuottelussa oli vastassa Mihály Deák-Bárdos, Bakun MM-kisoissa 2007, missä hän voitti loppuottelussa Venäjän Hasan Barojevin, Herningin MM-kilpailuissa 2009 kukistettuaan loppuottelussa Dremiel Byersin ja Moskovan MM-kilpailuissa 2010, jossa voitti finaalissa Juri Patrikejevin. 130 kg:n sarjassa hän voitti maailmanmestaruuden Taškentissa 2014 kukistettuaan loppuottelussa Rıza Kayaalpin. MM-kilpailuista hänellä on lisäksi hopeaa 120 kg:n sarjasta Guangzhousta 2006, missä hän kärsi loppuottelussa tappion Barojeville ja Istanbulista 2011, jossa hän hävisi Kayaalpille sekä 130-kiloisista Las Vegasista 2015, missä hävisi jälleen Kayaalpille. 
Ateenan kesäolympialaisissa 2004 López sijoittui 120 kg:n sarjassa viidenneksi. Pekingissä 2008 López kirkasti sijoituksensa, kun hän voitti olympiakultaa kaataen Barojevin finaalissa. Hän uusi kultamitalinsa Lontoossa 2012 kukistettuaan loppuottelussa Heiki Nabin. Kolmannen olympiakultansa hän voitti alle 130 kg:n sarjassa Rio de Janeirossa 2016 voitettuaan loppuottelussa Rıza Kayaalpin. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa López sai alle 130 kg:n sarjassa jälleen kultaa voitettuaan loppuottelussa Iakobi Kajaian. Neljällä kultamitalillaan hänestä tuli olympiahistorian menestynein miespuolinen painija. Pariisissa 2024 López voitti loppuottelussa Chilen Yasmani Acostan. Näin hänestä tuli ensimmäinen urheilija, joka on voittanut saman henkilökohtaisen lajin kultamitalin viisissä peräkkäisissä olympialaisissa.
Pan-Amerikan kisoista López on voittanut kultaa vuosina 2003, 2007, 2011, 2015 ja 2019. Lisäksi hän on voittanut Pan-Amerikan mestaruuden vuonna 2002 (samana vuonna myös juniorina kreikkalais-roomalaisessa ja vapaapainissa) sekä vuosina 2004–2009, 2012 ja 2014. Vuonna 2003 hän jäi hopealle. Vuosina 2005, 2006 ja 2009 hän voitti maailmancupissa oman sarjansa.
Jesús Mena

Jesús Mena Campos (s. 28. toukokuuta 1968 Gómez Palacio, Durango) on meksikolainen entinen uimahyppääjä.
Mena saavutti pronssia vuoden 1988 Soulin olympialaisten 10 metrin kerroshypyissä. Samoissa kisoissa hän sijoittui lisäksi 3 metrin ponnahduslaudalla seitsemänneksi. Vuoden 1991 Pan Amerikan -kisoista hän saavutti 10 metrin kilpailuista hopeaa.
Yhdyskuntajäte

Yhdyskuntajäte on tuotteiden loppukulutuksessa yhdyskunnissa syntyvää jätettä, joka on usein järjestetyn jätehuollon piirissä. Sitä syntyy lähinnä kotitalouksissa ja palvelualoilla vastakohtana teollisuusjätteelle, joka syntyy tuotannossa. Yhdyskuntajäte on tavallisesti sekajätettä.
Yhdyskuntajätteiden sijoittamista kaatopaikoille on vähennetty voimakkaasti viime vuosina vallinneen suuntauksen mukaan. Vuonna 2017 enää noin prosentti yhdyskuntajätteestä sijoitettiin kaatopaikoille. Tilalle on tullut jätteiden hyödyntäminen: aiemmin kaatopaikalle sijoitetun jätteen hyödyntämisestä kilpailevat sekä energiantuotanto että materiaalina hyödyntäminen. Yhdyskuntajätteen energiana hyödyntäminen on ollut 2020-luvulla Suomessa vallitsevin hyödyntämistapa.
Yksilönkehitys

Yksilönkehitys eli ontogenia on kohdussa tapahtuva prosessi, jossa yksilön varhaisimmat kehitysvaiheet tapahtuvat. Yksilönkehitys loppuu siihen, kun yksilön elimet ovat muodostuneet. 
Ihmisen yksilönkehitystä säätelevät samat kehitysgeenit kuin muillakin selkärankaisilla. Kehitysgeenit ohjaavat yksilönkehitystä ja solujen välistä viestintää sekä säätelevät solujen erilaistumista. Ihmisen kehityksen neljä oleellista tapahtumaa ovat kaavoittuminen eli kolmiulotteisuuden synty, muotoutuminen eli elinten ja ruumiinosien synty, solujen erilaistuminen sekä solujen määrän kasvu. Kaavoittuminen tapahtuu yksilönkehityksen alussa ja muotoutuminen sekä solujen erilaistuminen ensimmäisen raskauskolmanneksen aikana. Sikiön solujen määrä kasvaa koko raskauden ajan. Mikäli viestinjärjestelmään tulee häiriö esimerkiksi alkoholin tai lääkkeiden aiheuttamana, ilmenee se häiriönä myös yksilönkehityksessä. 
Sukuelinten kehitys.
Kaikilla alkioilla on naaras- eli naistyyppiset sukuelinaiheet yksilönkehityksen alun sukupuolisesti erilaistumattomassa vaiheessa. Ne maskulinisoituvat pojilla 12-20 raskausviikon aikana dihydrotestosteroni-nimisen testosteronijohdannaisen vaikutuksesta.
Äärimmäisen uhanalainen laji

Äärimmäisen uhanalainen laji on eliölaji, jonka kannan on arvioitu vähenevän 80 prosentilla seuraavan kolmen sukupolven tai kymmenen vuoden aikana. Kriteereistä valitaan se, joka on pidempi.
Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton IUCN:n uhanalaisuusluokituksessa ”äärimmäisen uhanalainen” (CR, Critically Endangered) on yksi uhanalaisuuden tasoista. Äärimmäisen uhanalaista hiukan paremmin voi erittäin uhanalainen laji.
Suomen vuoden 2019 uhanalaisuusarvioinnissa 2,2 prosenttia arvioiduista eliöistä luokiteltiin äärimmäisen uhanalaisiksi. Äärimmäisen uhanalaisiksi luokiteltiin yksi nisäkäslaji, 18 lintulajia ja neljä kalalajia eli 5,9 % arvioiduista selkärankaisista. Näiden lisäksi äärimmäisen uhanalaisiksi luokiteltiin 1,2 % arvioiduista selkärangattomista, 5,0 % arvioiduista jäkälistä, 0,8 % arvioiduista sienistä, 3,0 % arvioiduista putkilokasveista, 14,7 % arvioiduista sammalista ja 0,9 % arvioiduista levistä. Esimerkkejä Suomessa äärimmäisen uhanalaisista lajeista ovat ankerias, lännenmunuaisjäkälä, naali, pikkulehdokki ja punasotka.
VG-62 (jääkiekko)

VG-62 (VG-62 Edustusjääkiekko ry) on naantalilainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa kaudella 2024–2025 II-divisioonaa. Joukkueen kotihalli on vuonna 2002 valmistunut Aurinkoareena, jossa on 500-paikkainen katsomo sekä kahvio Ylänurkka.
Joukkue putosi kauden 2005–2006 jälkeen Suomi-sarjasta II-divisioonaan, mutta nousi takaisin kaudeksi 2007–2008, joka oli seuralle yhteensä neljäs kausi Suomi-sarjassa. Joukkue tippui Suomi-sarjasta takaisin II-divisioonaan keväällä 2018 ja voitti II-divisioonan lohko 6:n mestaruuden kaudella 2018-2019.
Emoseura VG-62 on myös tunnettu junioritoiminnastaan. VG-62 on Nuoren Suomen sinettiseura.