tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaakkuri (Oulu)

Kaakkuri on Oulun kaupunginosa Kaakkurin suuralueella. Se sijaitsee noin seitsemän kilometriä Oulun keskustasta etelään valtatie 4:n itäpuolella. Pohjois–itäsuunnassa aluetta rajaa Oulu–Kontiomäki-rautatie ja eteläpuolella Metsokangas.
Kaakkurin vanhinta aluetta on Kaakkurinkangas, joka on 1990-luvun alkupuolella rakennettu omakotitalo- ja rivitaloalue.
2000-luvulla Kaakkuri kasvoi yhdeksi Oulun suurimmista aluekeskuksista. Varsinainen Kaakkurin keskus on kerrostalovaltainen alue, jossa on myös yksi Oulun korkeimmista asuinrakennuksista, 12-kerroksinen Sirius.
Alueen palvelutarjonta on hyvä. Kaakkurin koulu on 900 oppilaan yhtenäisperuskoulu luokille 1–9. Kaakkurissa on myös oma terveysasema, kirjasto, monitoimitalo ja kirkko. Yrityksiä alueella toimii runsaasti, muun muassa vuonna 2004 avattu K-Citymarket ja 2008 avattu Bauhaus-tavaratalo.
Kaakkurin keskuksen itäpuolella oleva Metelinkangas on pääasiassa omakotitaloja käsittävä metsäinen osa-alue. Sen itäpuolella oleva Kiviharju on Kaakkurin uusinta aluetta.
Kaakkurin kaupunginosan itälaidalla sijainnut Iinatin moottoriurheilukeskus on meluhaittojen vuoksi suljettu. Alue on entinen kaatopaikka ja siitä syystä mäkinen. Alueella on RC-autorata, kuntoilutelineitä ja -laitteita sekä kuntoilijoille suunnitellut pitkät rappuset.
Historiaa.
Aiemmin Kaakkurin alue on kuulunut osana Kiviniemen kylää, joka alun perin kuului Oulujoen kuntaan. Vuonna 1965 Oulujoen kunta liitettiin Oulun kaupunkiin. Kaakkuriin saatiin runkovesijohto vesiposteineen vuonna 1967. Viemäriverkosto tuli alueelle 1990-luvulla. Kaakkuri valittiin Oulun kaupungin kasvusuunnaksi vuonna 1984.
Ukaasi

Ukaasi (, sääntö, määräys) tarkoitti alun perin hallitsijan antamaa juridista käskyä tai lakia (edikti). Venäjällä perustuslaillisen hallintotavan kehittyessä ukaasit jäivät pääasiassa lakia selventävien asetuksien asemaan. 
1990-luvun alussa Venäjän sekavassa hallinnollisessa tilanteessa presidentti Boris Jeltsin hallinnoi asioita usein presidentin asetuksin eli ukaasein selvittääkseen tilanteita, jotka olivat juuttuneet Venäjän valtakunnanduumaan.
Suomen kielessä ukaasiksi kutsutaan alentavasti komentoa tai hallinnolliseksi käskyksi ymmärrettyä ohjetta.
Kontinkangas

 
Kontinkangas on Oulun kaupunginosa, joka sijaitsee valtateiden 4 ja 22 liittymän koillispuolella, kaupungin keskustasta noin kaksi kilometriä itään. Kontinkangas rajautuu Raksilaan, Peltolaan, Oulunsuuhun ja Kaukovainioon.
Kontinkangas on pääosin työpaikka-aluetta ja vakituisia asukkaita siellä on vähän. Suuri osa asukkaista on alueen oppilaitoksissa opiskelevia nuoria. Kaupunginosan väkiluku on alle 700, mutta työpaikkoja Kontinkankaalla on yli 9 000. Suurin osa rakennuskannasta on koulutus-, tutkimus- ja terveyspalveluiden käyttöön tarkoitettuja rakennuksia. Alueella sijaitsevat muun muassa kaupunginsairaala ja Oulun yliopistollinen sairaala. Kontinkankaalla on Kastellin monitoimitalo, jossa on muun muassa peruskoulu ja kirjasto.
Kontinkankaan historiaan liittyy traaginen tapahtuma vuodelta 1916. Tällöin Kontinkankaan metsässä hirtettiin saksalaisia avustanut aktivisti Taavetti Lukkarinen. Tapahtuman muistoksi on oletetun hirttopuun ympärille tehty aitaus, johon on kaiverrettu suppea kuvaus tapahtumasta. Paikalle osoittaa viitta "Taavetti Lukkarisen hirttopuu". Vaikka Lukkarinen haudattiin teloituspaikalle, hänen ruumiinsa kaivettiin myöhemmin ylös ja haudattiin Intiön hautausmaalle.
Seela Sella

Seela Maini Marjatta Sella (o.s. Virtanen, s. 30. joulukuuta 1936 Tampere) on suomalainen näyttelijä.
Ura.
Sella valmistui Suomen teatterikoulusta vuonna 1959. Hän on esiintynyt yli 60 vuotta kestäneen uransa aikana muun muassa Turun ja Hämeenlinnan kaupungin­teattereissa, Intimiteatterissa, Kansallisteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa, Tampereen Komediateatterissa ja Teatteri Jurkassa. Hän on pitänyt myös monologeja sekä laulu- ja lausuntailtoja aluksi yhdessä miehensä kanssa. Sella on nähty myös lukuisissa suomalaisissa elo­kuvissa ja televisio­sarjoissa. Lisäksi hän on lukenut useita ääni­kirjoja, kuten Aili Somersalon "Mestaritontun seikkailut".
Sellan revyytä "Seela Sella seisaallaan" esitettiin Tampereen Työ­väen Teatterissa, Espoon Kaupunginteatterissa ja Turun Linnateatterissa. Vuonna 1978 valmistuneessa Pirkko Saision käsikirjoittamassa televisio­näytelmässä "Elämän­meno" Sella näyttelee pää­henkilön Eilan ystävätärtä Lempiä. Hella Wuoli­joen alku­peräis­tekstiin perustuvassa televisio­näytelmässä "Entäs nyt, Niskavuori?" (1987) hänellä on Martta Wareliuksen osa.
Sella oli Aino Sibeliuksen roolissa Timo Koivusalon ohjaamassa elo­kuvassa "Sibelius" 2003. Vuonna 2006 hän näytteli Koivusalon elo­kuvassa "Kalteva torni". Seela Sella on näytellyt Sylvi Kekkosta Paavo Haavikon televisiolle kirjoittamassa mono­logi­näytelmässä "Sylvin kamari". Sella on ääni­näytellyt monissa Disneyn animaatioissa. Vuosina 2012–2014 hän näytteli tehtaan omistaja Irene Lehtosta Pirkko Saision draama­sarjassa "Tehdas". Sella näytteli 2014 myös sarjassa "Ihan sama", jossa hänen roolinaan oli Helle Häviö. Hänet nähtiin vuonna 2017 Olgan roolissa televisio­elokuvassa "Linnan juhlat".
Vuonna 1993 Sellalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Sellalle on myönnetty Alfred Kordelinin säätiön tunnustus­palkinto vuonna 2000 ja näyttämö­taiteen valtion­palkinto vuonna 2009. Vuonna 2007 Sella sai Jussi-patsaan sivu­osastaan elo­kuvassa "Kalteva torni".
Vuonna 2022 Sella teki 60-vuotisen uransa ensimmäisen tanssiroolin, kun hän esiintyi koreografi Sanna Kekäläisen nykytanssiteoksessa. Vuonna 2024 hän näytteli 87-vuotiaana toisen pääroolin Stefano Massinin näytelmässä "Eichmann -- mistä yö alkaa", mikä oli hänen viimeinen suurempi teatteriroolinsa.
Yksityiselämä.
Seela Sella solmi avioliiton suomen­juutalaisen Elis Sellan kanssa 1962 ja kääntyi juutalaisuuteen 1969. Selloilla on poika ja tytär.
Seela Sella liittyi vuonna 1970 Suomen Sosiali­demokraattiseen Puolueeseen (SDP), johon myös hänen äitinsä Hilpi Koskinen ja miehensä Elis kuuluivat. Tuosta lähtien Sella on ollut julki­sosiaali­demokraatti. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1988 vaaleissa.
Samoan maantiede

Tyynellä valtamerellä sijaitseva Samoan valtio koostuu kahdesta pää- ja seitsemästä pienemmästä saaresta. Pääsaaret ovat Upolu ja Savai'i. Niistä suurempi on Upolu, jolla elää lähes 75 % Samoan asukkaista. Samoan pääkaupunki on Apia, joka sijaitsee Upolun saarella. Samoan ilmasto on trooppinen ja sillä on 403 kilometriä rantaviivaa. Valtion maapinta-ala on 2 934 km2. 
Samoassa on sadekausi lokakuusta maaliskuuhun. Maan korkein kohta on Mauga Silisili, joka on vajaat kaksi kilometriä merenpinnan yläpuolella. Pääsaarilla on useita korkeita, rosoisia vuorenhuippuja. Savai'in saarella on tapahtunut joskus tulivuorenpurkauksia, joista on seurannut laajoja laavavirtoja. Samoalla sattuu toisinaan sykloneja. Hirmumyrskyjä ilmenee yleisimmin tammikuusta maaliskuulle. Vuoristoalueilla sataa usein ja siellä on monin paikoin trooppisia sademetsiä. Rannikkoalueilla esiintyy kookospalmuja ja sisämaan kasveja ovat muun muassa banaani, kaakaopuu, leipäpuu ja taroa. Samoan saarilla esiintyy 34 lintulajia, joista 16 on kotoperäisiä.
Samoalla vallitsee tyypillinen trooppinen meri-ilmasto. Päivittäisessä lämpötilassa ei ole suurta vaihtelua eikä myöskään kaikilla alueilla kuukausien sademäärässäkään. Sateisimmilla alueilla sää on toisinaan pilvistä, mutta muualla sää on yleensä selkeä ja aurinkoinen. Monilla alueilla ei yleensä esiinny rankkoja sateita, vaan sateet ovat yleensä lyhyitä kuurosateita.
Näytönsäästäjä

Näytönsäästäjä eli ruudunsäästäjä on tietokoneohjelma, joka käynnistyy itsestään, kun tietokonetta ei käytetä määriteltyyn aikaan. Näytönsäästäjä laittaa näytölle jotain liikkuvaa grafiikkaa tai jättää näytön mustaksi tai muuksi määritellyksi väriksi. Näytönsäästäjän tarkoitus on estää näytöllä pitkään seisovan liikkumattoman näkymän palaminen kiinni näyttöön.
Varsinkin vanhoissa kuvaputkinäytöissä kuva paloi kiinni näyttöön, mikäli se pysyi liikkumattomana pitkiä aikoja. Uudemmissa kuvaputkinäytöissä ongelma ei ole enää yhtä suuri kuin aikaisemmin, ja nestekidenäytöissä ongelmaa ei pitäisi esiintyä lainkaan, mutta OLED- ja Plasmapaneelinäytöissä ongelma esiintyy. Näytönsäästäjiä käytetään myös turvallisuus- ja viihdetarkoituksissa. Turvallisuustarkoitus toteutuu siten, että näytönsäästäjään voidaan laittaa salasana, jota ilman konetta ei voi käyttää. Tällöin, jos tietokone jää yksin pidemmäksi aikaa, ei kukaan paikalle saapuva voi käyttää sitä ilman salasanaa.
Näytönsäästäjät alkoivat saada enemmän huomiota Windows-käyttöjärjestelmän suosion myötä 1990-luvun alussa. Windowsissa oli mukana muutamia näytönsäästäjiä, jotka piirsivät näytöllä kiitäviä tähtiä ja muita yksinkertaisia liikkuvia kuvioita. Pian alkoi ilmaantua kunnianhimoisempia näytönsäästäjiä ja lopulta niitä julkaistiin jopa kaupallisesti. Huomiota herätti Sierra On-Linen tekemä "Johnny Castaway" -näytönsäästäjä, jossa autiolla saarella oleva mies kulutti aikaansa mitä erilaisimmissa puuhissa. CD-ROMin yleistyessä valmistettiin joitakin kaupallisia näytönsäästäjiä, jotka vaativat CD:n sisällä oloa toimiakseen. Viimeistään tässä vaiheessa näytönsäästäjät oli leimattu yleisesti turhanpäiväiseksi roskaksi. Näytönsäästäjiä tulee edelleen tunnetuimpien käyttöjärjestelmien mukana, vaikka niiden merkitys on vähentynyt.
Turkansaari

Turkansaari on Oulujoen saari Oulun kaupungin keskustasta noin kymmenen kilometriä itään Madekosken kaupunginosassa. Saaressa sijaitsee Turkansaaren ulkomuseo. Turkansaaren ulkomuseo kuuluu Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon.
Museoalue on maalaiskulttuuria esittelevä ulkomuseoalue, joka koostuu yli 40 museorakennuksesta. Museoalueelle on siirretty ja entistetty useita vanhoja ja arvokkaita rakennuksia. Turkansaaren ulkomuseon toiminta painottuu kesäaikaan, jolloin museoalueen pohjoispäässä kasataan tervahauta, joka sytytetään juhannusaattona.
Ulkomuseoalue sai alkunsa, kun Östen Elfving osti Raatinsaaressa varastona pidetyn Turkansaaren kirkon ja siirrätti sen takaisin entiselle paikalleen vuonna 1922. Myöhemmin Elfving hankki saareen muitakin rakennuksia, muun muassa Hietaniemen pappilan Ylitorniolta vuonna 1931. Elfvingin tytär Brita Helenius perusti yhdessä miehensä Arne Heleniuksen ja eräiden paikallisten maanviljelijöiden kanssa aluetta hoitamaan Turkansaaren säätiön, jolle Helenius lahjoitti saaren rakennuksineen huhtikuussa 1961. Säätiö rakennutti saaren vastakkaiselle rannalle tien ja sieltä ponttonisillan saareen vuonna 1964. 1960-luvulla saareen hankittiin aittoja, sauna, riihi, paja ja kesänavetta. Ylikärpän talo ostettiin alueelle vuonna 1970.
Turkansaaren säätiö luovutti ulkomuseon Oulun kaupungille 1. tammikuuta 1989. Ulkomuseo on nykyisin osa Pohjois-Pohjanmaan museon toimintaa.
Suðuroy

Suðuroy on Färsaarten eteläisin saari. Se on pinta-alaltaan Färsaarten saarista neljänneksi suurin. Saaren pinta-ala on 165 neliökilometriä ja asukasluku noin 4 600 (2025). Sen suurin kaupunki on Tvøroyri.
Suðuroyn korkein kohta on Gluggarnir (610 m).
Kaijonharju

Kaijonharju on yksi Oulun kaupunginosista. Se sijaitsee Kuivasjärven (kaupunginosa ja järvi) eteläpuolella, ja Linnanmaan kaupunginosan itäpuolella, lähellä Oulun yliopistoa. Matkaa eteläpuolelle jäävään Oulun keskustaan on noin kuusi kilometriä.
Alueen historia.
Kaijonharju kuului aiemmin Linnanmaan ohella Kuivasjärven alueeseen. Kuivasjärvi kuului ensin Haukiputaan kuntaan, mutta liitettiin osaksi Oulun kaupunkia vuonna 1961. Jatkosodan aikana Kaijonharjun alue toimi saksalaisten sotilaiden harjoitusalueena. Oulussa toimi SS-joukkoihin kuulunut Sonderkommando Nord -osasto. Natsiajalta on jäljellä juoksuhautojen jäänteitä Alakyläntien ja Kauppaporvarintien välisessä metsässä, sekä natsien pystyttämä reliefi, johon on kaiverrettu muun muassa SS-symboleita ja saksankielinen kirjoitus. Muistomerkki sijaitsee Kalevalantien päässä olevassa liikenneympyrässä.
Nimensä Kaijonharju on saanut pienen hiekkaisen harjun mukaan, joka sijaitsi Kuivasjärven eteläpuolella nykyisen Kaitoväylän paikkeilla. Viime sotien jälkeen se kuljetettiin rakennustarpeisiin Ouluun. Harjua on näkyvissä enää Kaijonharjuntien seutuvilla.
Nykyisen Kaijonharjun alueen kehitys alkoi 1970–1980-luvuilla, jolloin alueelle pystytettiin useita kerrostaloja. Tuona aikana Oulun väestön arvioitiin kasvavan 2000-luvulle mennessä niin voimakkaasti, että lisäasuntojen tarpeen arveltiin edellyttävän suuren jumbolähiön rakentamista suolle, kauas kaupungin keskustasta. Alueen asukkaille oli jo 1970-luvun lopulla ominaista yhteistyökyky ja asukastoimintaa syntyi jo silloin niin sanotun asukastoimikunnan nimellä, jolloin vasta Tuulikintielle oli rakennettu talot ja Tapiontiellä oli vain kaksi kerrostaloa. Yhteistyötä tehtiin Kuivasjärven Pienkiinteistöyhdistyksen kanssa. Asukastoimikunta kutsuttiin mukaan alueen suunnitteluunkin, jota toimintaa kaupungin puolesta hoiti arkkitehti Eija Salmi. Kuivasjärven rantaa haluttiin suojella liian raskaalta kaavoitukselta ja siinä onnistuttiinkin osittain. Kuitenkin Kaijonharjusta muotoutui aivan tyypillinen oululainen lähiö.
Kaijonharjussa sijaitsee myös vuonna 1993 rakennettu Teekkaritalo. Taloa vuokrataan kokous- ja juhlakäyttöön myös muille tahoille.
Suuralueen keskus.
Kaijonharju on laajentunut 1990-luvun lopulla voimakkaasti pohjoiseen kohti Kuivasjärveä sekä itään. Myös Kaijonharjun keskus on kehittynyt voimakkaasti, ja nykyisin alueella on useita kauppaliikkeitä sekä muun muassa kirjasto, nuorisotalo, terveyskeskus, kaksi päiväkotia, koulu luokille 1–9 ja lukio. Osa kerrostaloasunnoista on tarkoitettu yliopisto-opiskelijoille, mutta varsinkin Kaijonharjun itäosan kerrostaloasunnot on tarkoitettu pääasiassa omistus- tai osaomistusasunnoiksi. Kaijonharjussa toimi vuoteen 2006 saakka myös Oulun ainoa lähipoliisi, joka oli perustettu vuonna 1998 osana valtakunnallista kokeilua.
Kuivasjärvi

Kuivasjärvi on luonnonläheinen lähiökaupunginosa Oulun pohjoisreunalla, samannimisen järven pohjoisrannalla noin seitsemän kilometrin päässä keskustasta.
Alue liitettiin Oulun kaupunkiin vuonna 1961 Haukiputaan kunnasta. Perusteena olivat kuivasjärveläisten huonot liikenneyhteydet Haukiputaan kuntakeskukseen, ja lisäksi monet kuivasjärveläiset kävivät töissä Oulun kaupungin alueella. Alue oli pitkään kaavoituskiellossa, mutta kaavan valmistuttua 1980-luvulla rakennettiin suuri osa asuntoalueesta. Vanhan Kuivasjärven alueita ovat Ahvenoja ja Oinaansuo sekä 2000-luvun alkupuolella rakennettu, pohjoisessa Oinaansuon takana oleva Jylkynkangas. Vuonna 2004 käynnistyi myös järven ja valtatien 4 väliin sijoittuvan Kuivasrannan lähiöalueen kehitys. Kuivasranta kuuluu kaupunginosajaossa Ritaharjun kaupunginosaan.
Kuivasjärven alueella suositaan pientalo- ja rivitaloasumista. Julkisen liikenteen yhteydet keskustaan ovat etäisyyteen nähden kohtalaiset.
Stóra Dímun

Stóra Dímun on saari Färsaarilla. Sen pinta-ala on 2,5 neliökilometriä. Tällä hetkellä saarella elää vain yhdeksän ihmistä (2013). Stóra Dímunissa on kaksi vuorta: Høgoyggj (396 m) ja Klettarnir (308 m). Saari on Färsaarten saarista pinta-alaltaan kolmanneksi pienin. Saari sijaitsee Sandoyn, Suðuroyn ja asumattoman Lítla Dímunin lähellä.
Suomalainen runoilija Pentti Saarikoski on kirjoittanut saaresta runon.
Mykines

Mykines on saari Färsaarilla. Sillä on yksi kylä, Mykines. Mykines on Färsaarten saarista läntisin. Saarella on kaksi vuorta, Knúkur (560 m) ja Árnafjall (350 m). Mykinesin pinta-ala on 10,3 neliökilometriä ja asukasluku 13 (1.1.2013).
Streymoy

Streymoy on Färsaarten suurin saari. Färsaarten pääkaupunki, Tórshavn, sijaitsee sen kaakkoisrannikolla. Saaren pinta-ala on 375,0 neliökilometriä ja asukasluku noin 26 000 (2025). Suurin osa saaren asukkaista asuu Tórshavnissa.
Saaren korkein kohta on Kopsenni, joka on 789 metriä korkea.
Streymoylta lähtee kolme merenalaista tunnelia, jotka yhdistävät saaren Eysturoyn, Sandoyn ja Vágarin saariin. Streymoyn ja Eysturoyn välinen 11,2 kilometriä pitkä tunneli avattiin vuonna 2020, Streymoyn ja Vágarin välinen 4,9 kilometriä pitkä tunneli vuonna 2002 sekä Streymoyn ja Sandoyn välinen 10,8 kilometriä pitkä tunneli vuonna 2023.
Allatiivi

Allatiivi, vanhoissa suomen kieliopeissa myös ulkotulento tai ulkoinen tulosija, on paikallissijoihin kuuluva sijamuoto, joka perusmerkityksessään ilmaisee liikettä jonkin päälle, pinnalle tai lähelle. Allatiivi-nimitystä käytetään tulosijoista tyypillisesti niissä kielissä, joissa paikallissijasarjoja on useita.
Allatiivi itämerensuomalaisissa kielissä.
Allatiivi muodostaa adessiivin ja ablatiivin kanssa ulkoisten eli "l"-sijojen sarjan, joka tunnetaan kaikissa itämerensuomalaisissa kielissä. Vain liivin kielessä allatiivi, kuten muutkin "l"-sijat, on jäänyt elävästä käytöstä ja esiintyy enää vain adverbeiksi kiteytyneenä sekä tiettyjen paikannimien yhteydessä.
Suomi.
Suomessa allatiivin pääte on "-lle" (jota seuraa rajakahdennus, esim. ["meillet tulee vieraita"])"," murteissa myös "-le," murteissa ja vanhassa kirjakielessä myös "-llen." 
Allatiivi on suomen ulkoisista paikallissijoista merkitykseltään selvärajaisin. Se toimii tulosijaisena vastineena sekä staattista sijaintia tai tilaa että omistusta ilmaisevalle adessiiville. Allatiivi voi näin ollen ilmaista
Karjala.
Varsinaiskarjalassa allatiivi on sulautunut yhteen adessiivin kanssa: molempien pääte on "-lla/-llä."
Viro.
Viron kielessä allatiivin (vir. "alaleütlev)" pääte on "-le" (paitsi yksikön persoonapronomineilla "-lle:" "mulle, sulle, talle"). Sen tehtävät ovat pääosin samat kuin suomessa, eli se ilmaisee siirtymistä jonkin pinnalle tai lähistölle, tilaan tai tilanteeseen ("välismaale" ’ulkomaille’, "loengule" ’luennolle’). Myös viron allatiivilla ilmaistaan saajaa, hyötyjää tai kokijaa ("isa andis pojale taskuraha" ’isä antoi pojalle taskurahaa’, "suitsetamine on tervisele kahjulik" ’tupakointi on terveydelle vahingollista’, "mulle meeldib siin elada" ’minusta on mukavaa [“minulle on mieleen”] asua täällä’).
Allatiivi unkarin kielessä.
Unkarin allatiivi kuuluu ulkoiseen paikallissijasarjaan, joka ilmaisee jonkin lähistöllä tai luona olemista. Sen pääte on vokaalisoinnun mukaan "-hoz/-hez/-höz". Merkitys vastaa usein suomen allatiivia tai postpositiota "luokse", joskus myös suomen illatiivia tai translatiivia. Unkarin allatiivi voi ilmaista kohdetta jonkin lähistöllä tai luona ("fához" ’puun luokse‘, "orvoshoz megy" ’mennä lääkäriin/lääkärille’) tai abstraktimmin tarkoitusta ("ebédhez terít" ’kattaa päivälliseksi’).
Allatiiveja muissa kielissä.
Mordvalais- ja permiläisten kielten vanhemmissa kieliopeissa allatiivi-nimitystä käytettiin toisinaan sijasta, jota nykyään nimitetään osuvammin datiiviksi.
Allatiivia käytetään joskus yleisen tulosijan nimityksenä myös kielissä, joissa paikallissijasarjoja on vaiin yksi, esimerkiksi australialaisessa wambayan kielessä.
American Film Institute

American Film Institute, lyhennettynä AFI, () on itsenäinen, ei-kaupallinen organisaatio, joka perustettiin vuonna 1967. Se ei keskity pelkästään elokuviin vaan myös televisio- ja video-ohjelmiin.
AFI on jakanut vuodesta 1973 lähtien elämäntyöpalkintoa (AFI Life Achievement Award) elokuva-alalla ansioituneille henkilöille.
Vuosina 1998–2008 AFI julkaisi 100-vuotissarjaa (), jonka tarkoituksena on muistaa yhdysvaltalaisen elokuvan historiaa ja herättää mielenkiintoa sitä kohtaan.
Vuodesta 2000 lähtien AFI on palkinnut vuosittain kymmenen elokuvaa ja kymmenen televisiotuotantoa omilla AFI-palkinnoillaan.
Tórshavn

Tórshavn () on Färsaarten pääkaupunki. Se sijaitsee Färsaarten suurimman saaren Streymoyn kaakkoisrannikolla.
Kaupungissa toimii Färsaarten yliopisto.
Väestö.
Kaupungissa oli noin 14 000 asukasta joulukuussa 2024. Samaan aikaan laajemman Tórshavnin kunnan asukasluku oli noin 23 000. Vuonna 1801 Tórshavnissa asui 554 ihmistä, ja vuonna 1950 määrä oli noussut 5 600:een.
Historia.
Ensimmäinen maininta Tórshavnista asiakirjoissa on vuodelta 1075. Viikingit kokoontuivat Tórshavniin kesäisin vuosittaiseen kokoukseensa ja tästä syntyi pysyvä kaupankäyntialue. Norjan ja sittemmin myös Tanskan hallinnon aikana hallituksen virkailijat majoittuivat Tórshavniin, rakensivat linnoituksia ja ottivat itselleen monopolin kaupankäyntiin. Kauppamonopoli lopetettiin vuonna 1856, jonka jälkeen vapaa kauppa kehittyi nopeasti ja kylä kasvoi pian kaupungiksi. Kaupunki oli toisen maailmansodan aikana brittien hallussa.
In Your Honor

In Your Honor on rockyhtye Foo Fightersin 13. kesäkuuta 2005 julkaisema viides studioalbumi. Sen ovat tuottaneet Foo Fighters ja Nick Raskulinecz.
Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat ”Best of You”, ”DOA”, ”Resolve” ja ”No Way Back”. Jokaisesta näistä kappaleista tehtiin singlet ja myös musiikkivideot. Albumin kappaleen ”Friend of a Friend” Dave Grohl kirjoitti jo ollessaan Nirvana-yhtyeen rumpalina 1990. "In Your Honor" nousi ilmestyessään Billboard 200 -albumilistan kakkossijalle. Albumin sessioissa nauhoitettiin myös esimerkiksi kappale ”Skin &amp; Bones”, mutta se päätettiin julkaista ”DOA”-singlellä ja myöhemmin "Five Songs and a Cover" -EP:llä.
Albumi on tuplalevy, jonka ensimmäinen levy on ”äänekäs” ja toinen ”vähemmän äänekäs”, kuten Led Zeppelinin albumilla "Physical Graffiti", ja sillä myös on paljon vierailijoita, muun muassa nuori jazzlaulaja Norah Jones, Led Zeppelinin basisti John Paul Jones ja Queens of the Stone Age -yhtyeen keulahahmo Joshua Homme. Albumista on olemassa myös DVD:llä varustettu kolmen levyn erikoisversio. Levyn kappaleessa Cold Day in the Sun Foo Fightersin rumpali Taylor Hawkins laulaa ja solisti Dave Grohl soittaa rumpuja.
Soittajat.
+ Vierailijat (John Paul Jones, Norah Jones, Joshua Homme)
Narses

Narses (; s. noin 480 tai 490 – k. noin 574) oli itäroomalainen hovimies ja sotapäällikkö keisari Justinianus I:n aikana. Narses ja sotapäällikkö Belisarius tekivät mahdolliseksi Justinianuksen aikana tapahtuneet valloitukset. Hän toimi "praepositus sacri cubiculin," eli keisarin kamariherran virassa suurimman osan ajastaan keisarin palveluksessa 
Narses oli taustaltaan armenialainen. Hänen varhaisista vuosista ei kuitenkaan tiedetä paljoa. Vuonna 552 Narses sai tehtäväkseen johtaa ostrogootteja vastaan käytyä sotaa. Tällöin Narses saattoi olla jo 70-vuotias, mutta hän osoittautui Belisariuksen tavoin taitavaksi sotapäälliköksi.
Narses kukisti ostrogoottien kuninkaan Totilan Taginaen taistelussa kesällä 552 ja loputkin goottien joukoista Mons Lactariuksen taistelussa saman vuoden lokakuussa. Vuonna 554 hän kukisti frankit ja alemannit, jotka olivat tulleet auttamaan gootteja roomalaisia vastaan. Lopulta kaikki gootit antautuivat hänelle ja Italia oli jälleen osa Rooman valtakuntaa.
Sodan loputtua Narses jäi Italiaan prefektinä, mutta hänen hallintonsa oli epäsuosittu. Justinianuksen kuoltua hänen seuraajansa Justinus II erotti Narseksen ja käski hänen palata Konstantinopoliin. Narses jäi kuitenkin Italiaan ja asettui asumaan Napoliin.
Kun langobardit hyökkäsivät Italiaan vuonna 568, Narses saattoi olla jo 90-vuotias. Joidenkin lähteiden mukaan hänen väitetään salaa kutsuneen langobardit maahan kostona keisarille. Narses ilmoitti kuitenkin olevansa valmis taas johtamaan joukkoja vihollista vastaan, mutta keisari ei suostunut tähän. Narseksen kuollessa noin vuonna 574 langobardit olivat vallanneet jo puolet Italiasta.
Gelimer

Gelimer (joissakin lähteissä myös Gelimar tai Gailamir; 480–553) oli vandaalien viimeinen kuningas vuosina 530–534. Hänen valtakautensa päättyi, kun Itä-Rooma valloitti vandaalien kuningaskunnan.
Gelimeristä tuli kuningas vuonna 530, kun hän syrjäytti katolisuuteen kääntyneen serkkunsa kuningas Hilderikin. Vandaalit olivat areiolaisia eivätkä voineet sietää katolista kuningasta.
Itä-Rooman keisari Justinianus I oli tukenut Hilderikiä ja julisti sodan vandaaleille. Justinianuksen tarkoituksena ei ollut palauttaa Hilderikiä valtaistuimelle vaan vallata Pohjois-Afrikka takaisin Rooman haltuun. Gelimerin Sardiniaan lähettämä verovouti Goddas nousi pian tämän jälkeen kapinaan. Gelimer lähetti Sardiniaan suuren armeijan, jota johti hänen veljensä Tzazo. Vandaalien armeija kukisti Goddasin kapinan nopeasti. Gelimer ja Tzazo taistelivat sen jälkeen Afrikassa Justinianuksen kenraalia Belisariusta vastaan kahteen otteeseen vuonna 533. Vandaalit hävisivät sekä Ad Decimumin että Trikamaronin taistelut.
Vuonna 534 Gelimer ymmärsi, ettei hän pystyisi vastustamaan Belisariusta. Hän antautui ja hänet kuljetettiin Konstantinopoliin. Antautumisensa vuoksi Gelimer sai keisarilta maatilan.
Vajaahampaiset

Vajaahampaiset (Xenarthra) on perinteisessä taksonomiassa käytössä ollut nisäkkäiden lahko, jonka edustajia tavataan enää Etelä-Amerikassa. Lahkon juuret ulottuvat tertiäärikaudelle noin 60 miljoonan vuoden päähän.
Vajaahampaisten lahko on jaettu kahdeksi uudeksi lahkoksi, jotka ovat muurahaiskarhut ja laiskiaiset sisältävä Pilosa sekä vyötiäiset sisältävä Cingulata. Aikaisemmin myös maasika ja muurahaiskävyt luokiteltiin samaan lahkoon (Edentata). Maasiat ja muurahaiskävyt erotettiin sittemmin omaksi lahkoikseen, jolloin muodostui viimeksi käytössä ollut suppeampi Xenarthra-lahko.
Nykyisin vajaahampaisia pidetään toisinaan eräänlaisena ylälahkona, joka sisältää Pilosa- ja Cingulata-lahkot.
Ylälahkon nimitys "vajaahampaiset" on todennäköisesti peräisin siitä, että lahkon yksilöiltä puuttuvat etu- ja kulmahampaat. Hampaiden suhteen lahkon ääripäätä edustaa muurahaiskarhu, jolla ei ole yhtään hammasta.
Separatiivi

Separatiivi on nimitys, jota joskus käytetään erosijasta eli paikallissijasta, joka ilmaisee liikettä jostakin pois. 
Uralilaiseen kantakieleen rekonstruoidaan yksi "*tA-"päätteinen erosija, jota on perinteisesti nimitetty separatiiviksi, nyttemmin usein myös ablatiiviksi. Tästä sijasta kehittyi itämerensuomalaisissa kielissä partitiivi, mutta alkuperäinen erosijan merkitys näkyy yhä semmoisissa ”separatiivisissa” adverbi- tai adpositiomuodoissa kuin "kotoa, ulkoa, luota, takaa."
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus

Yhdysvaltain avoin tennisturnaus, Yhdysvaltain avoimet tennismestaruuskilpailut (U.S. Open), on tenniskauden neljäs ja viimeinen Grand Slam -turnaus. Se järjestetään vuosittain elo-syyskuussa ja siinä on viisi sarjaa: miesten ja naisten kaksinpeli, miesten ja naisten nelinpeli sekä sekanelinpeli. Lisäksi pelataan juniorien ja seniorien turnaukset. Vuodesta 1978 alkaen turnaus on järjestetty USTA National Tennis Centerissä Flushing Meadowsissa Queensissä, New Yorkissa.
Vuonna 2025 turnauksessa jaettiin rahapalkintoina yhteensä 90 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Kaksinpelien voittajat saivat kumpikin 5 miljoonaa dollaria.
Historiaa.
Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran elokuussa 1881, jolloin pelattiin vain miesten kaksinpeliturnaus. Pelipaikkana oli Newport Casino Newportissa, Rhode Islandilla. Vain USNLTA:n (United States National Lawn Tennis Association) jäsenseurat saivat osallistua. Miesten mestaruusturnaus nelinpelissä järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1900.
Naisten kaksinpelin mestaruusturnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1887 ja nelinpelin vuonna 1889. Sekanelinpelin mestaruusturnaus pelattiin samaan aikaan naisten kaksinpelin ja nelinpelin kanssa. Pelipaikkana oli Philadelphia Cricket Club.
Kaikki viisi turnausta yhdistettiin uudelle nimelle, Yhdysvaltain avoin tennisturnaus, vuonna 1968. Samalla sallittiin ensimmäisen kerran ammattilaisten osallistuminen. Pelipaikkana oli West Siden tennisklubi (West Side Tennis Club) Forest Hillsissä, Queensissä, New Yorkissa. Tapahtuma siirrettiin vuonna 1978 nykyiseen pitopaikkaansa Flushing Meadowsiin.
Keskuskenttänä on 23 000 -paikkainen Arthur Ashe -stadion (Arthur Ashe Stadium), joka on nimetty menestyksekkään afroamerikkalaisen tennispelaajan Arthur Ashen mukaan. Tämä voitti turnauksen vuonna 1968.
Yhdysvaltain avoimissa parhaiten menestyneitä pelaajia ovat avoimella aikakaudella olleet miehissä Pete Sampras, Jimmy Connors ja Roger Federer (viisi voittoa). Heistä Federer on ainut, joka on voittanut turnauksen viidesti peräkkäin. Naisissa eniten voittoja on saavuttanut Chris Evert ja Serena Williams (kuusi voittoa).
Muurahaiskarhut

Muurahaiskarhut ovat hampaattomia, pitkähäntäisiä ja pitkäkyntisiä nisäkkäitä, jotka tunnetaan muurahaisten ja termiittien syöjinä. Aiemmin kaikki muurahaiskarhut luokiteltiin Myrmecophagidae-heimoon, mutta nykyisin pikkumuurahaiskarhu on erotettu omaan Cyclopedidae-heimoonsa. Nämä kaksi muurahaiskarhujen heimoa muodostavat Pilosa-lahkoon kuuluvan Vermilingua-alalahkon.
Suurin muurahaiskarhuista on isomuurahaiskarhu, joka on 1,2 metriä pitkä ja säkäkorkeudeltaan 60 senttimetriä. Pienin laji puolestaan on pikkumuurahaiskarhu, joka on rotan kokoinen.
Muurahaiskarhut ovat levinneet Meksikosta aina Argentiinaan, Brasiliaan ja Uruguayhin saakka. Pohjoisimpana elää pohjantamandua. Suurimmalle alueelle levittäytynyt on isomuurahaiskarhu, mutta se on myös ainoana listattu uhanalaiseksi. Isomuurahaiskarhulla on hieman muista poikkeavat tavat, sillä se elää maassa, kun muut kolme lajia elävät puissa.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut muurahaiskarhuille uutta suomenkielistä nimeä "jurumit".
Eysturoy

Eysturoy [] on Färsaarten toiseksi suurin saari. Se sijaitsee suurimmasta saaresta, Streymoysta, itään ja sen nimi tarkoittaakin itäistä saarta. Saaren pinta-ala on 286,3 neliökilometriä ja asukasluku noin 12 600 (2025).
Eysturoylla sijaitsee Färsaarten korkein kohta, Slættaratindur (880 m).
Eysturoyn ja Streymoyn välillä kulkee sekä silta että tunneli. Toinen tunneli yhdistää Eysturoyn Klaksvikiin ja kaukaisempiin saariin.
Desmond Llewelyn

Desmond Wilkinson Llewelyn (12. syyskuuta 1914 Newport, Wales – 19. joulukuuta 1999 Firle, East Sussex, Englanti) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten James Bond -elokuvien varustemestari Q:n roolista, jota hän näytteli kaikkiaan 17:ssä elokuvassa vuosina 1963–1971 ja 1974–1999.
Elämäkerta.
Llewelyn syntyi Etelä-Walesissa kaivosinsinöörin pojaksi ja kiinnostui näyttelemisestä jo nuorena. 20-vuotiaana hän pääsi opiskelemaan Lontoon Royal Academy of Dramatic Artiin. Ensiesiintymisensä elokuvissa hän teki vuoden 1939 komediassa "Ask a Policeman" – tosin kreditoimattomassa roolissa.
Toisen maailmansodan alettua Llewelyn palveli vänrikkinä Britannian asevoimien Royal Welch Fusiliers -yksikössä. Alkuvuodesta 1940 hänet vangittiin Ranskassa ja seuraavat viisi vuotta hän vietti saksalaisten sotavankina. Sodan päätyttyä Llewelyn palasi näyttelemisen pariin, mutta töitä oli tarjolla vain vähän ja ilman vaimonsa liikemiesisän tukea perheelle hän olisi joutunut luopumaan urastaan. Vuonna 1950 hän esiintyi pienessä roolissa Terence Youngin sotaelokuvassa "He olivat erottamattomat".
Vuonna 1963 Llewelyn pääsi esiintymään järjestyksessään toisessa James Bond -elokuvassa "Salainen agentti 007 Istanbulissa", jossa hän esitti MI6:n eli Britannian salaisen palvelun varustemestaria majuri Boothroydia, tuttavallisemmin Q:ta, jolla oli aina tarjota Bondille välineet, joilla selvitä kiperimmistäkin tilanteista. Ensimmäisessä elokuvassa "Salainen agentti 007 ja tohtori No" (1962) majuri Boothroydia oli esittänyt Peter Burton.
Llewelyn jatkoi Q:n roolissa seuraavissa Bond-elokuvissa, mutta kahdeksannesta elokuvasta "Elä ja anna toisten kuolla" (1973) roolihahmo jätettiin kokonaan pois, sillä tuottajat halusivat supistaa teknisten vimpainten merkitystä. Katsojilta saadun palautteen vuoksi suosittu hahmo kuitenkin otettiin jälleen mukaan seuraavaan elokuvaan "007 ja kultainen ase" (1974), ja Llewelyn jatkoi sen näyttelemistä.
Llewelynin ikääntyessä tuottajat, käsikirjoittajat ja näyttelijä itse alkoivat 1990-luvulla vastentahtoisesti pohtia, kuinka hahmo lopulta voisi poistua elokuvasarjasta luontevasti ja kunniallisesti. Bruce Feirstein kirjoitti elokuvaan "Kun maailma ei riitä" (1999) kohtauksen, jossa viitataan Q:n mahdolliseen eläköitymiseen ja hän poistuu salaovesta muistuttaen Bondille, että tällä tulisi aina olla pakosuunnitelma. Samassa elokuvassa esiteltiin Q:n oppipoika R, jota esittää John Cleese.
19. joulukuuta 1999, vain joitakin viikkoja "Kun maailma ei riitä" -elokuvan ensi-illan jälkeen, Llewelyn ajoi ohitustilanteessa nokkakolarin East Sussexin Firlessä. Hänet vietiin helikopterilla sairaalaan, missä hän kuitenkin pian kuoli. Myös vastaan tulleen auton kuljettaja loukkaantui vakavasti.
Llewelyn meni naimisiin vaimonsa Pamelan kanssa vuonna 1938, ja heillä oli kaksi poikaa. Viimeisinä vuosinaan Pamela kärsi Alzheimerin taudista ja asui hoivakodissa, mutta hän eli puolisoaan pidempään.
Kalsoy

Kalsoy () on saari Färsaarilla. Saari on noin 18 km pitkä ja vain 1–3 km leveä. Se sijaitsee Eysturoyn ja Kunoyn saarten välissä. Kalsoyn saarella on neljä asutuskeskusta: Húsar, Mikladalur, Syðradalur ja Trøllanes. Ne kaikki sijaitsevat saaren itärannikolla. Mikladalur () on kylistä suurin, 79 asukasta. Saarella on myös lukuisia vuorenhuippuja, korkeimmat Nestindar (788 m), Botnstindur (744 m), Gríslatindur (703 m), Hattardalstindur (644 m) ja Gásafjall (606 m). Saaren pohjoispäässä sijaitsee Kallur-niminen majakka.
Basiliski

Basiliski on taruolento, lohikäärmemäinen kukon ja liskon sekoitus. Basiliskia pidettiin käärmeiden kuninkaana, ja sen nimitys tulee kreikan sanasta "basiliskos", joka tarkoittaa pientä kuninkaallista. Basiliskin esikuvana on saattanut olla töyhtöpääkyy tai kobra. Plinius vanhempi kuvasi sen käärmeeksi, jolla oli kultainen kruunu. Keskiajan mytologiassa basiliski oli muuttunut käärmeeksi, jolla oli kukon tai joskus jopa ihmisen pää. Taiteessa basiliski oli paholaisen ja antikristuksen symboli. Protestanteille se puolestaan symboloi paaviutta. Heraldiikassa basiliski kuvataan eläimeksi, jolla on kukon pää, vartalo ja jalat, käärmeen kieli ja lepakon siivet. Käärmemäinen takapuoli päättyy nuolimaiseen häntään.
Kertomusten mukaan basiliski syntyy seitsemän vuoden ikäisen kukon munimasta munasta, jonka rupikonna hautoo. Muna munitaan Koirantähden eli Siriuksen ollessa taivaalla, eikä pyöreässä munassa ole lainkaan keltuaista. Kun muna särkyy, siitä tulee esiin karmea hirviö. Basiliski syntyy myös kukon täydenkuun aikaan munimasta munasta. 
Tarujen mukaan basiliskeja on kahta lajia: ensimmäinen polttaa kaiken tieltään ja toinen voi tappaa pelkällä katseella. Kummatkin ovat niin kammottavia, että niiden hengitys saa kasvit lakastumaan ja kivet särkymään. Uskottiin myös, että basiliski on niin myrkyllinen, että jos ratsastaja yrittäisi tappaa sen keihäällä, basiliskin vahva myrkky nousisi keihästä pitkin ja surmaisi niin ratsastajan kuin hevosenkin. Ainut keino tappaa basiliski oli näyttää sille sen omaa peilikuvaa, jolloin olento kuolisi kauhusta nähdessään oman kuvansa. Joidenkin lähteiden mukaan basiliskin katse kivettää vain uhrin ulkokuoren ja jättää sisuksen ehjäksi. Jähmetettyään uhrinsa basiliski rikkoo kuoren ja syö sisäelimet.
Basiliskilla on kuitenkin kaksi luonnollista vihollista, kärppä ja kukko. Tarujen mukaan kärppä on immuuni basiliskin katseelle, ja jos basiliski onnistuu puremaan kärppää, kärppä käy syömässä tuoksuruutaa, parantuu ja palaa taistelemaan basiliskin kanssa. Yhtä pelottava vihollinen on kukko, sillä jos basiliski kuulee kukon kiekuvan, se kuolee välittömästi.
Harry Potter -kirjasarjassa basiliski oli jättiläiskäärme jonka katse tappaa, mutta epäsuora katse (esimerkiksi peilin, veden, linssin tai aaveen kautta) jähmettää. Basiliski on myös myrkyllinen.
Kunoy

Kunoy on saari Färsaarilla. Se sijaitsee Kalsoyn ja Borðoyn saarten välissä. Saaren pinta-ala on 35 neliökilometriä ja asukasluku 150 (2025). Kunoyssa on kaksi asutuskeskusta. Ne ovat länsirannikolla sijaitseva Kunoy ja kaakkoisrannikolla sijaitseva Haraldssund. Saarella oli myös kolmas asutuskeskus, Skarð, mutta se on ollut asumaton vuodesta 1913 lähtien. Saarella on viisi vuorta: Havnartindur (820 m), Middagsfjall (806 m), Kunoyarnakkur (820 m), Ranndalur (703 m) ja Urðafjall (817 m).
Kimarakvartetti

Kimarakvartetti oli vuosina 1952–1975 toiminut helsinkiläinen lauluyhtye. Se aloitti nimellä Sävelpojat ja teki ensimmäisen levytyksensä nimellä Lauluyhtye Trubaduurit vuonna 1952. Kimarakvartetin eräänlainen tyylillinen esikuva oli saksalainen Comedian Harmonists -yhtye. Kvartetin ohjelmisto koostui klassisesta viihteestä ja eri maiden kansanlauluista kymmenellä eri kielellä esitettynä. Yhtyeen ääniala oli poikkeuksellisen laaja, kolme ja puoli oktaavia. Kvartetti oli 1950-1960-luvuilla suosittu radioesiintyjä ja esiintyi myös muutamissa elokuvissa sekä televisiossa.
Kvartetin kokoonpano:
Martti Kurki (10.6.1926 - 23.2.2008) - 1. tenori 1952 - 1966
Kalevi Vallineva (25.10.1924 - 27.2.2006) - 1. tenori 1966 - 1975 
Yrjö Pavloff (22.9.1919 - 4.11.2005) - 2. tenori 1952 - 1975 
Sergei Rumbin (5.9.1920 - 31.8.2007) - 1. basso 1952 - 1967 ja 1972 - 1975
Jukka Lönnqvist (12.7.1930 - 23.11.1972) - 1. basso 1967 - 1972
Konsta Häkkälä (s. 3.6.1926 - 27.10.2021) (Lähde: Kolminaisuuden kirkon kuoron Facebook-sivu 28.10.2021) - 2. basso 1952 - 1975
Kapellimestari, sovittaja ja säestäjä: Peter Mirolybov (8.2.1919 - 30.9.2004)
Kantoni

Kantonilla tarkoitetaan hallintoaluetta tai osavaltiota. Suomessa se on tunnetuin Sveitsiä koskevana ilmaisuna. 
Sveitsin kantonit.
Sveitsi koostuu 26 kantonista, joilla jokaisella on oma perustuslakinsa ja omat lainsäädäntö- ja toimeenpano- ja tuomioelimensä. Kaikissa kantoneissa on yksikamarinen parlamentti, jonka nimi vaihtelee kantoneittain. 
Kuusi kantoneista on niin sanottuja puolikantoneita, joskaan nimitystä ei enää virallisesti käytetä. Ne valitsevat Sveitsin liittokokouksen ylempään kamariin vain yhden edustajan kahden sijasta, mutta muuten ne eivät nykyään eroa muista kantoneista.
Belgian kantonit.
Belgiassa kantoni on pienen hallintoalueen nimitys. 
Belgiassa kantonilla tarkoitetaan tiettyä määrää kuntia, joilla on yhteinen toimisto vaalien arvioimiseksi. Oikeuskantoni on yhteisen tuomarin alainen hallinnollinen jaosto.
Luxemburgin kantonit.
Luxemburgin 12 kantonia ovat aluejaollinen kuntienyhteenlittymä, jossa kunnat yhdistyvät kantoniksi. Hallinnollisella tasolla kantonilla ei ole enää roolia Luxemburgissa. Hallintohierarkiassa kunta oli vuoteen 2015 asti johtava käskynhaltiapiiri.
Ranskan kantonit.
Ranskassa kantoni on yleensä muutamia kuntia käsittävä alue, joka toimii vaalipiirinä departementin yleisneuvoston vaaleissa.
Bosnia ja Hertsegovinan kantonit.
Bosnia ja Hertsegovinan federaatio, toinen Bosnia ja Hertsegovinan valtion poliittisista entiteeteistä, jakautuu 10 kantoniin, joita ovat Una-Sanan, Posavinan, Tuzlan, Zenica-Dobojn, Bosnian-Podrinjen, Keski-Bosnian, Herzegovina-Neretvan, Länsi-Herzegovinan, Sarajevon ja Herzeg-Bosnian kantonit. Federaation kantonien asema on hyvin itsenäinen, niillä on omat lainsäädäntö- ja hallintoelimet.
Costa Rican kantonit.
Costa Rican on 7 maakuntaa, jotka on jaettu yhteensä 81 kantoniin.
Ecuadorin kantonit.
Ecuadorin provinssien hallinnollinen jako.
El Salvadorin kantonit.
El Salvadorin Municipiosin (kuntien) hallinnollinen jako.
Bolivian kantonit.
Bolivia Municipiosin (kunnat) ovat entinen hallinnollinen jako.
Maantieteellisenä nimityksenä.
"Maantieteelliset kohteet:"
Provinssin nimitys.
Provinssia kutsutaan myös hallinnolliseksi maakuntajaoksi, esimerkiksi Alankomaissa "Hollannissa" yhdityneitä maakuntia kutsutaan tasavallan Provinssiksi.
Ossi Aalto

Osmo ”Ossi” Adolf Aalto (17. elokuuta 1910 Helsinki – 19. tammikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen jazzrumpali ja orkesterinjohtaja. Hän johti vuodesta 1945 big band -yhtyettä Ossi Aallon orkesteri (myöhemmin Ossi Aallon sekstetti ja Ossi Aallon kvintetti). Aalto toimi Dallapén rumpalina 1936–1939 ja jatkosodan aikana Erkki Ahon yhtyeen rumpalina.
Aalto on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon Helsinkiin.
Hevonen (kiinalainen horoskooppi)

Hevonen on yksi kiinalaisista horoskooppimerkeistä. 
Hevosen kuukausi on välillä 5. kesäkuuta – 7. heinäkuuta.
Hevosen vuosia.
Vuodet on seuraavassa listassa sovitettu kansanomaisesti kuukalenteriin. Ammattiastrologit käyttävät aurinkokalenteria, johon eläimiksi nimetyt vuodet ja kuukaudet alun perin perustuvat.
Kongregationalismi

Kongregationalismi tarkoittaa seurakunnan hallintojärjestelmää, jossa seurakunnan jäsenillä on suurin osa vallasta, kuten papiston valitseminen ja muiden tärkeiden päätösten tekeminen. Kongregationalismilla voidaan viitata myös 1600-luvun englantilaisista puritaaneista juontuvaan kirkkoperinteeseen, jota edustavat nykyisin Yhdysvalloissa muun muassa United Church of Christ ja pienemmät kongregationalistiset yhteisöt. Tyypillisin piirre kongregationalismille on seurakunnan itsenäisyyden korostaminen ja kannattaminen. Kirkkohistoriassa Englannin kongregationalisteista käytetään myös nimitystä "independentit".
Kongregationalismilla tarkoitetaan nykyisin seurakunnallista järjestäytymismuotoa, jossa paikallisseurakunta on itsenäinen yksikkö eikä sen yläpuolella ole mitään hallinnollista elintä tai päätösvaltaista tahoa. Kongregationalistiset seurakunnat ovat tyypillisesti pastorijohtoisia, vastakohtana presbyteriaaniselle seurakuntamallille. Yhdysvalloissa kirkkokunnat jaoteltiin tyypillisesti 1800-luvulla ja osin edelleen kongregationalistisiin, presbyteriaanisiin ja episkopaalisiin. Siinä missä kongregationalistiset seurakunnat ovat itsenäisiä ja tyypillisesti pastorijohtoisia, presbyteriaaniset seurakunnat ovat vanhimmisto-/synodijohtoisia ja episkopaaliset seurakunnat piispa-/hiippakuntajohtoisia.
Lopullisen päätöksen tärkeissä asioissa tekevät seurakuntalaiset enemmistövaalilla; paikalliskirkot ovat itsenäisiä eikä mikään ulkopuolinen taho voi määräillä niitä hallinnollisissa tai hengellisissä kysymyksissä.
Kongregationalismi protestantismin kaaviossa:
Dave Navarro

David Michael Navarro (s. 7. kesäkuuta 1967 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi, joka on soittanut muun muassa yhtyeissä Jane's Addiction ja Red Hot Chili Peppers. Hän on julkaissut myös yhden sooloalbumin.
Elämäkerta.
Navarron vanhemmat Constance (o.s. Hopkins) ja James Raul "Mike" Navarro erosivat hänen ollessaan seitsemänvuotias. Eron jälkeen Dave muutti äitinsä kanssa Bel-Airiin. Maaliskuun 3. päivänä 1983 Daven ollessa isänsä luona äidin ex-poikaystävä John Riccardi ampui Constancen ja tämän seurassa olleen toisen henkilön Constancen asunnossa Los Angelesissa. Navarro kertoi vuonna 2004, että "jonkin selittämättömän jumalallisen väliintulon" takia hän oli perunut äitinsä luona vierailun aiemmin samana päivänä, eikä hänestä tullut kolmatta uhria. Navarro on tatuoinut äitinsä kuvan vasempaan kylkeensä. 
Navarro on ollut naimisissa kolme kertaa. Ensimmäisen vaimonsa Tanjan hän nai pakanaseremoniassa vuonna 1990, ja toisen vaimonsa Rhianin kanssa hän solmi avioliiton vuonna 1994. Kolmannen vaimonsa Carmen Electran kanssa hän meni naimisiin 22. marraskuuta 2003. Parin häävalmisteluista kertovaa televisiosarjaa "Carmen + Dave = Kohti alttaria" esitettiin Suomessa Nelosella. Kesäkuussa 2006 Navarro ja Electra ilmoittivat eroavansa. Electra haki virallisesti eroa 8. elokuuta 2006.
Navarro alkoi soittaa kitaraa 12-vuotiaana ja perusti pian ensimmäisen yhtyeensä South Dakota Railroadin. Vuonna 1986 hän liittyi Jane's Addiction -yhtyeeseen, jonka muut jäsenet olivat Perry Farrell (laulu), Eric Avery (basso) ja Stephen Perkins (rummut). Yhtye oli hyvin suosittu, mutta jäsenten kireät välit johtivat sen hajoamiseen vuonna 1991.
Jane's Addictionin hajoamisen jälkeen Navarro muodosti Eric Averyn ja Michael Murphyn kanssa Deconstructionin, joka julkaisi yhden albumin ennen hajoamistaan. Vuonna 1993 Navarro liittyi Red Hot Chili Peppersiin ja teki heidän kanssaan "One Hot Minute" -nimisen albumin. Vuonna 1998 hänet erotettiin yhtyeestä ja hän alkoi tehdä musiikkia nimellä Spread yhdessä Red Hot Chili Peppers -rumpalin Chad Smithin kanssa. Vuonna 2001 Navarro julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Trust No One".
Jane's Addiction palasi hetkeksi yhteen vuosina 1997, 1999 ja 2001. Vuonna 2002 se julkaisi viimeisen albuminsa "Strays" ennen kuin hajosi jälleen kesällä 2004. Pian tämän jälkeen Navarro muodosti uuden yhtyeen nimeltä The Panic Channel yhdessä Stephen Perkinsin, Chris Chaneyn ja Steve Isaacsin kanssa. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa ONe syyskuussa 2006.
Navarro on myös esiintynyt parissa elokuvassa ja kirjoittanut kolumnia nimeltä ”Movies &amp; Crap” Bikini-nimiseen aikakauslehteen yhdessä Johnny-serkkunsa kanssa. Hän on myös kirjoittanut Neil Straussin kanssa kirjan "Don't Try This at Home", joka kuvaa hänen elämäänsä yhden vuoden ajalta. Navarro on myös työskennellyt Axl Rosen kanssa Guns N' Roses -albumi Chinese Democracyn parissa.
Navarro on tukenut PETA-järjestöä poseeraamalla alasti tämän "Ink, Not Mink" -kampanjamainoksessa.
Föri

Föri on Turussa Aurajoen poikki kulkeva lossi, joka on rakennettu vuonna 1903. Förille mahtuu 75 matkustajaa, ja se kulkee ilman aikataulua Tervahovinkadun ja Wechterinkujan välillä, noin puoli kilometriä Martinsillalta joen suulle päin, millä osuudella Aurajoen yli ei ole yhtään siltaa. Nykyinen föri tunnettiin aiemmin myös nimellä alinen föri, erotuksena yliselle förille, joka oli toiminnassa nykyisen Myllysillan kohdalla vuoteen 1940 saakka. Föri ylittää Aurajoen noin puolessatoista minuutissa. Polkupyörän kuljettaminen on sallittu.
Föri on Suomen ainoa kunnallinen jokilautta. Nimi "föri" on väännös ruotsin kielen sanasta "färja" tai englannin kielen sanasta "ferry".
Historia.
Nykyisin liikennöivä föri rakennettiin Ab Vulcanin konepajalla vuonna 1903 Barkerin tehtaiden työntekijöiden matkatarpeisiin. Silloin siinä oli höyrykone, ja lautta kulki puuta polttamalla. Vuonna 1955 föriin asennettiin dieselmoottori, ja vanha höyrykone savupiippuineen poistettiin. Vuonna 2008 Turun kaupunki ulkoisti förin toiminnan West Coast Seaservices -nimiselle yritykselle. Kovina talvina föri ei liikennöi, jos jään paksuus on yli 30 senttimetriä, vaan sen tilalle rakennetaan jääsilta. Keväällä Förin kulkureitti joudutaan usein avaamaan jäänmurtajalla. Förin paikalle on välillä suunniteltu siltaa, mutta se on saavuttanut turkulaisten yleisen rakkauden ja siitä on tullut yksi Turun nähtävyyksistä, joten se on päätetty säilyttää.
Vuosina 1856–1940 Turussa liikennöi Aurajoen poikki toinenkin lautta, nykyisen Myllysillan kohdalla, niin sanottu ylinen föri eli onkaföri. Aluksi se oli soutuvene, mutta 1880-luvun lopussa se vaihtui yksityiseen höyrylauttaan. Samoihin aikoihin Ylinen höyrylaivasatama siirtyi Auransillan kupeesta förin tietämille. Ylinen föri oli alkujaan maksullinen, mutta sen omistajan tehtyä konkurssin föri siirtyi kaupungin omistukseen vuonna 1907 ja ylityksestä tuli ilmainen. Ylinen föri poistettiin käytöstä vuonna 1940, kun läheinen Martinsilta valmistui. Jatkosodan pommituksissa käytöstä jo poistettu ylinen föri upposi Aurajokeen. Se nostettiin ja romutettiin.
Sähköistys.
Vuoden 2017 maaliskuussa Föri vietiin telakalle sähköistettäväksi. Lautan kaksi dieselmoottoria poistettiin ja korvattiin sähkömoottoreilla. Muutostyöt toteutti turkulainen Mobimar Oy. Uudet sähkömoottorit on valmistanut lappeenrantalainen Visedo Oy. Sähkökäyttöisenä Föri on kahdeksan tonnia kevyempi kuin dieselmoottoroituna. Lautan akut ladataan öisin sen ollessa poissa käytöstä. Huhtikuussa 2017 sähköistettyä lauttaa koeajettiin Aurajoella ja liikenteeseen se palasi toukokuussa.