tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alex Järvinen

Alex (Alexander) Järvinen (26. heinäkuuta 1884, Asikkala – 8. joulukuuta 1921) oli suomalainen painija. Järvinen saavutti Helsingin MM-kilpailuissa 1911 pronssia raskaassa sarjassa. Samana vuonna epävirallisissa MM-kilpailuissa Berliinissä hän voitti kultaa. Myöhemmin Järvinen toimi ammattilaispainijana eri puolilla maailmaa. Vuonna 1911 hän voitti raskaan sarjan Suomen-mestaruuden Viipurissa käydyissä kilpailuissa. Järvinen kuului Helsingin Jyryn perustajajäseniin.
Aviancan lento 11

Aviancan lento 11 oli reittilento, joka lähti Pariisista 27. marraskuuta 1983 klo 22.25 paikallista aikaa. Koneen reitin piti kulkea Madridin kautta Bogotáan, Kolumbiaan. Ollessaan laskeutumassa Madridiin kone joutui onnettomuuteen, jossa menehtyi 162 matkustajaa ja kaikki 19 miehistön jäsentä. 11 matkustajaa selvisi loukkaantumisilla.
Kone nousi matkalentokorkeuteen lentopinnalle 370. Kone otti yhteyden Madridin aluelennonjohtoon (ACC) 23.31 saaden selvityksen Madridin VOR:lle Pamplonan, Barahonan ja Castejónin kautta. Kello 23.46 Madrid selvitti koneen alas lentopinnalle 190.
Kello 23.56 Madridin aluelennonjohto selvitti koneen lentopinnalle 90 sekä luovutti koneen Madridin lähestymislennonjohdolle. Lähestymislennonjohto selvitti koneen ILS-lähestymiseen Barajasin kiitotielle 33. Kello 0.03 Madridin torni antoi Aviancalle laskeutumisselvityksen. Koneen piti aloittaa loppulähestyminen oikealla kaarrolla Madridin VOR-majakan päältä, mutta lentäjä aloitti kaarron liian aikaisin ja kone joutui alueen minimilaskeutumiskorkeuden alle.
Koneen oikea pääteline sekä ulommainen moottori osuivat noin 685 metrin (2 247 jalan) korkeudessa kukkulaan. Kolme sekuntia myöhemmin kone osui toiseen kukkulaan, kuusi sekuntia myöhemmin kolmanteen kukkulaan ja neljännellä osumalla koneen oikea siipi repesi irti. Repeämän seurauksena kone teki kärrynpyörän, hajosi viiteen kappaleeseen ja pysähtyi maastoon nurin päin.
Koneessa oli 173 matkustajaa ja 19 miehistön jäsentä. Matkustajista 162 kuoli ja 11 selviytyi loukkaantumisilla. Kaikki miehistön jäsenet menehtyivät. Kuolleiden joukossa olivat muun muassa perulainen runoilija Manuel Scorza, meksikolainen kirjailija Jorge Ibargüengoitia ja uruguaylainen kriitikko Ángel Rama.
Turmakone, Boeing 747, rekisterinumeroltaan HK-2910, oli vuokrattu SAS:lta Aviancalle.
Kari Laukkanen

Kari Laukkanen (s. 14. joulukuuta 1963 Pielavesi) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan maalivahti. 
Laukkanen aloitti uransa vuonna 1982 Kuopion Palloseurassa. Vuonna 1986 Laukkanen vaihtoi belgialaiseen Cercle Bruggeen, jolloin hän pelasi jo Suomen maajoukkueen aloittavana maalivahtina. Hän palasi Kuopioon pelattuaan vain yhden kauden Belgiassa. Pian kuitenkin saksalainen Stuttgarter Kickers palkkasi hänet.
Kickersissä Laukkanen vietti menestyksekästä aikaa, vuonna 1988 hän onnistui joukkueineen nousemaan yhdeksi kaudeksi Bundesliigaan. Laukkanen oli Kickersin ykkösmaalivahti, mutta lopulta hän kuitenkin vaihtoi niin ikään 2. Bundesliigassa pelanneeseen SV Waldhof Mannheimiin. Aluksi hän toimi joukkueen varamaalivahtina, mutta ensimmäisen kauden puolivälin jälkeen hänestä tuli Mannheimin ykkösmaalivahti. Laukkasella on edelleen hallussa yhden kauden aikana päästettyjen maalien ennätys. Kahdeksan vuoden ammattilaisuransa Saksassa jälkeen Laukkanen siirtyi takaisin Suomeen. Hän pelasi Finnairin Palloilijoissa sekä Hangö Idrottsklubbissa ja lopetti uransa 1999 Riihimäen Palloseurassa.
Ammattilaisuransa jälkeen Laukkanen toimi valmennustehtävissä Hongassa. Vuodet 2005–2013 Laukkanen toimi NJS:n valmennuspäällikkönä. Tammikuusta 2014 lähtien Laukkanen on toiminut Kauklahden Pyrinnön valmennuspäällikkönä. Hän on toiminut myös Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen osatoimisena valmentajana ja joukkueenjohtajana vuodesta 2002.
Laukkasen perheeseen kuuluu vaimo ja kaksi poikaa.
Visa (puu)

Visa on siemenen kautta periytyvä puun ominaisuus, jota esiintyy eniten koivuilla ja nimenomaan rauduskoivulla, mutta sitä tavataan myös hieskoivulla, harmaa- ja tervalepällä, pihlajalla, raidalla ja vaahteralla. Visautunut puu kasvaa tavallista hitaammin.
Visa näkyy puussa tietynlaisina kuvioina. Puussa on tavanomaista leveämpiä ydinsäteitä ja poikkeuksellisesti suuntautunutta solukkoa. Siihen liittyy kuoren osien jääminen rungon sisään.
Koivussa saattaa olla muunkinlaista kuviointia, joka muodostaa lainekuvioita ja silloin on kyseessä loimukoivu, jota käytetään huonekaluteollisuudessa, samoin kuin visapuuta.
Marie-Louise von Bergmann-Winberg

Marie-Louise von Bergmann-Winberg (s. 9. kesäkuuta 1946 Helsinki) on suomalais-ruotsalainen valtiotieteiden professori Keski-Ruotsin yliopistossa, Östersundissa. 
Hänen vanhempansa olivat Georg-Håkan von Bergmann (1915–1981) ja hänen vaimonsa Else-May (1924–2012).
Hän tuli ylioppilaaksi Nya svenska samskolanista ja opiskeli Helsingin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1987 väitöskirjallaan "Wohlfahrt, Lebensniveau und Lebensweise im deutsch-deutschen Vergleich." Se käsitteli talouspolitiikkaa Itä- ja Länsi-Saksan valtioissa hyvinvoinnin ja elämäntapojen kautta. Hänen myöhemmät tutkimuksensa koskevat pääasiassa aluekehitystä ja yrittäjyyttä.
Ricky Rubio

Ricard ”Ricky” Rubio Vives (s. 21. lokakuuta 1990 El Masnou, Barcelonan maakunta) on espanjalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hänet tunnetaan erityisesti hyvästä pelinäkemyksestään sekä pallonkäsittelytaidostaan.
Rubio on edustanut myös Espanjan maajoukkuetta, jossa hän on saavuttanut muun muassa kaksi olympiamitalia, maailmanmestaruuden ja kaksi Euroopan mestaruutta. Hänet valittiin Kiinan MM-turnauksen 2019 arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Ura.
Seurajoukkueet.
Rubio debytoi Espanjan pääsarjassa ACB:ssä 15. lokakuuta 2005 kaikkien aikojen nuorimpana pelaajana. Euroliigassa hän debytoi 24. lokakuuta 2006. Rubio on voittanut kasvattajaseuransa Joventut Badalonan riveissä FIBA EuroCupin vuonna 2006 sekä ULEB Cupin ja Copa del Reyn vuonna 2008. Rubio osallistui , jossa Minnesota Timberwolves varasi hänet numerolla viisi. Kesällä 2009 Rubio siirtyi FC Barcelona Bàsquetiin kuusivuotisella sopimuksella. 
Kesäkuussa 2011 ilmoitettiin, että Rubio pääsi Minnesota Timberwolvesin kanssa sopimukseen ja pelaa kaudesta 2011–2012 lähtien NBA:ssa. Rubion tulokaskausi Minnesotassa jäi 41 ottelun mittaiseksi joulukuuhun asti kestäneen työsulun ja ottelussa Los Angeles Lakersia tulleen polvivamman takia. 
Yli yhdeksän kuukauden toipumisjakson vuoksi myös Rubion toisen kauden aloittaminen venyi joulukuulle saakka. Paluun kentille hän teki 19. joulukuuta, ottelussa Dallas Mavericksia vastaan.
Myös kausi 2014–2015 jäi Rubiolta vajaaksi loukkaantumisen vuoksi, syynä tuolla kertaa nilkkavamma. Hän pystyi pelaamaan kaudella yhteensä 22 ottelua. Rubio pelasi Minnesota Timberwolvesissa kaikkiaan kuusi kautta. Parhaan pistekeskiarvonsa (11,1), kuten myös parhaan syöttökeskiarvonsa (9,1) hän saavutti näistä viimeisellä, kaudella 2016–2017. Kesällä 2017 Rubio siirtyi Utah Jazziin, jolta Timberwolves sai vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausvuoron.
Heinäkuussa 2019 Rubio siirtyi Phoenix Sunsiin kolmivuotisella ja 51 miljoonan dollarin arvoisella sopimuksella.
Elokuussa 2021 Rubio siirtyi pelaajakaupan myötä Cleveland Cavaliersiin.
Maajoukkue.
Rubio johdatti Espanjan mestaruuteen alle 16-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2006, ja hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Ensimmäisen miesten maaottelunsa Rubio pelasi 18. heinäkuuta 2008. Hän saavutti Espanjan riveissä hopeaa 2008 olympiaturnauksessa.
Vuoden 2012 olympiaturnauksen Rubio joutui jättämään väliin loukkaantumisensa vuoksi. Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 hän voitti pronssia. Kiinan MM-kilpailuissa 2019 Espanja voitti maailmanmestaruuden, ja Rubio valittiin lopputurnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi sekä tähdistökentälliseen. Tokion kesäolympialaisissa 2020 Rubion edustama Espanja putosi puolivälierissä.
Izegem

Izegem on kaupunki Länsi-Flanderin provinssissa, Flanderissa, Belgiassa. Kaupunki kuuluu Roeselaren arrondissementtiin. 1. tammikuuta 2007 Izegemissä oli 26 486 asukasta ja väestötiheys oli 1 039 asukasta neliökilometrillä. Pinta-alaa kaupungilla on 25,48 km². Kaupungin pormestari on Gerda Mylle.
Kaupungissa on noin 900 rekisteröityä yritystä. N63-valtatie yhdistää kaupungin Courtrayhyn ja Roeselareen ja E403-moottoritie Courtrayhyn ja Bruggeen. Lisäksi E17-moottoritie (Lille–Courtray–Gent–Antwerpen) kulkee kaupungin alueella. Kaupungin alueella sijaitsevan kanavan varrella on myös satama. Lisäksi rautatie yhdistää Izegemin Courtrayhyn ja Bruggeen.
Izegemin ystävyyskaupungit ovat Bad Zwischenahn Saksassa, Bailleul Ranskassa, Zlín Tšekissä ja Hotton Valloniassa.
Kaupunginosat.
Izegem muodostuu seuraavista osista ():
Arto Koskinen

Arto Koskinen (s. 20. tammikuuta 1962 Alatornio) on suomalainen elokuvaohjaaja, joka on tehnyt lukuisia dokumentti- ja TV-elokuvia. Hänen esikoisohjauksensa, pitkä näytelmäelokuva "Kahlekuningas", sai ensi-iltansa 2001. "Kahlekuningas" valittiin muun muassa Berliinin elokuvajuhlien kilpasarjaan lastenelokuvien kategoriaan, se sai parhaan miessivuosa-Jussin (Heikki Hela) ja parhaan äänisuunnittelun Jussin (Olli Pärnänen), ja se oli ehdolla myös parhaasta käsikirjoituksesta. Elokuva voitti myös palkinnon parhaasta esikoisohjauksesta Durangon elokuvajuhlilla 2004.
Ura.
Koskinen opiskeli aluksi arkkitehtuuria Oulussa. Hän valmistui Taideteollisen korkeakoulun käsikirjoitus- ja ohjauslinjalta 1993. Koskisen ensimmäinen dokumentti "Henkinen arkkitehtuuri" (1990) tutkii unkarilaisen Imre Makoveczin arkkitehtuuria. Koskisen ensimmäisessä fiktiossa "Sukellus" (1989) pienen yhteisön rauha järkkyy, kun rannalta löytyy tytön ruumis. Elokuva voitti pääpalkinnon Cineurope 1991 -festivaaleilla Firenzessä. Muita Koskisen uran alkuvuosien lyhytfiktioita ovat "Kesän viimeinen päivä" (1992) ja "Avaruuden musta kivi" (1994).
Koskisen lyhytdokumenteista Esa Illin kanssa Yle TV1 -kanavalle toteutettu "Ennätysten tekijät" (1993) kuvaa ihmisiä, jotka yrittävät päästä Guinnessin ennätysten kirjaan mitä omituisimmilla tavoilla. Dramatisoidussa dokumentissa "Aivan tavallinen pankkirosvo" (1995) Heikki Määttänen esittää sympaattista reppanaa, joka joutuu hankaluuksiin, kun häneltä varastetaan työttömyyskorvaukset. Vuonna 1996 syntyivät "Mitäs me salamaniskemät", "Haudattu tuntemattomana" ja "Me valehtelijat". Niitä seurasi "Kuka oli Felix Kersten?" (1998), dokumentti ristiriitaisesta hahmosta Heinrich Himmlerin hierojasta ja vakoojasta Felix Kerstenistä. 
Vuonna 2004 Arto Koskinen ohjasi dokumentin "Joki taivaalla" kuvataiteilija Osmo Rauhalasta, ja vuonna 2012 valmistui dokumentti jalkapalloilija Jari Litmasesta nimellä "Kuningas Litmanen". Vuonna 2013 valmistui dokumenttielokuva "Epävirallinen linja", Suomen vähemmän tunnetusta roolista Viron itsenäistymisprosessissa.
Koskisen seuraava dokumentti kertoi suomalaisen matkapuhelimen tarinan. "Nokia Mobile – Matkapuhelimen tarina" (2017) valittiin Amsterdamissa järjestettävän IDFA-dokumenttifestivaalin Panorama-sarjaan.
Beaten into Submission

Beaten into Submission on Profane Omenin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2006.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 28.
Syöksypommittaja

Syöksypommittaja on kevyesti aseistettu, useimmiten yksimoottorinen pommikone, joka on suunniteltu pudottamaan pomminsa syöksymällä suuressa kulmassa (70°–90°) pommitettavaan kohteeseen nähden. Syöksypommittajia käytetään yleensä bunkkerien, panssarivaunujen sekä pienten ja keskisuurten vihollislaivojen tuhoamiseen. Koneiden pommilasti on yleensä kevyt, jotta ilmataisteluista selviäminen ja pommittajan hallinta syöksylennossa olisi mahdollista. Kohteiksi voivat silti kelvata asekolonnat sekä erilaiset teollisuuslaitokset.
Ensimmäisiä syöksypommittamiseen tarkoitettuja lentokoneita käyttivät saksalaiset joukot Espanjan sisällissodassa. Natsi-Saksassa kehitettiin myös Junkers Ju 87 -syöksypommittaja (, lyhennettynä "Stuka"), jolla sodittiin laajassa mitassa aina toisen maailmansodan loppuun ja josta kehkeytyi yleisesti tunnetuin konemallinsa edustaja.
Toisen maailmansodan jälkeen hävittäjäkoneiden varustaminen raketeilla, ilmatorjunnan kehittyminen sekä itseohjautuvat ohjukset tekivät syöksypommittajista, kuten monista muistakin pitkälle erikoistuneista sotilaskonetyypeistä (saattohävittäjät yms.), tarpeettomia. Nykyaikaiset hävittäjäpommittajat käyttävät kuitenkin samankaltaisia hyökkäystaktiikoita kuin syöksypommittajat.
Liimatainen (nimimerkki)

Liimatainen oli presidentti Urho Kekkosen nimimerkki "Suomen Kuvalehdessä" vuosina 1966–1975. Liimataisen pakinoita ilmestyi lehdessä kaikkiaan yli 300. Nimimerkki pysyi salaisuutena pitkään, mutta 1960–1970-luvun vaihteessa kirjoittaja tunnettiin jo varsin laajasti. Urho Kekkonen julkaisi Liimataisen nimellä kaksi pakinakokoelmaa, "Tuosta poikki – jukolauta" vuonna 1968 ja "Pahaksi on päässyt" vuonna 1970.
Kekkonen lopetti Suomen Kuvalehteen kirjoittamisen vuonna 1975 sen jälkeen, kun lehti oli palkannut pakinoitsijakseen "Suomen Sosialidemokraatista" erotetun ”Simpan” eli Simo Juntusen, joka oli julkisuudessa arvostellut voimakkaasti Kekkosta ja tämän politiikkaa.
Kekkosen käyttämiä muita nimimerkkejä olivat muun muassa Känä, Mies suomalainen, Pekka Peitsi, Urho Sorsimo ja Veljenpoika.
Kekkonen vaati vuonna 1968 Suomen Kuvalehdessä nimimerkillään, että ”liekkiviinaksi” kutsutun spriin myyminen kiellettäisiin.
Jonathan Gilbert

Jonathan Gilbert (s. 10. heinäkuuta 1968) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli vuosina 1974–1983 NBC:n tuottamassa televisiosarjassa "Pieni talo preerialla" Willie Olesonia.
Näyttelijät Barbara Crane (o.s. Cowan) ja Paul Gilbert ovat Gilbertin adoptiovanhempia. Hänen sisarensa ovat näyttelijä Melissa Gilbert, joka esitti Laura Ingallsia "Pienessä talossa preerialla", sekä näyttelijä Sara Gilbert. 
Jonathan Gilbert on yksi kuudesta näyttelijästä, jotka olivat mukana "Pieni talo preerialla" -sarjassa alusta loppuun saakka, lukuun ottamatta pilottielokuvaa. Muut viisi ovat Michael Landon, Melissa Gilbert, Richard Bull, Kevin Hagen ja Dabbs Greer.
Sarjan päätyttyä Gilbert valmistui Hamilton Collegesta sekä myöhemmin Bernard M. Baruch College's Zicklin School of Businessistä. Hän on työskennellyt myös pörssivälittäjänä New Yorkissa.
Joel Vilkki

Joel Adiel Vilkki (8. elokuuta 1899 – 14. heinäkuuta 1976) oli suomalainen opettaja, joka toimi Someron yhteiskoulun rehtorina vuosina 1929–1936 ja 1941–1960.
Henkilöhistoria.
Vilkin puoliso oli Suoma Eliisa Kallo, heidän pojastaan Panu Vilkistä (s. 1927) tuli lastenkirurgi. Tytär Heljä (s. 1935) avioitui taidemaalari Mauri Favénin kanssa.
Vilkki toimi kauemmin kuin kukaan muu Someron yhteiskoulun rehtorina ja oli arvostettu opettaja. Vilkin aikaa Someron yhteiskoulun rehtorina, tähän liittynyttä, aikanaan tunnettua Someron koulujupakkaa 1930-luvulla sekä Vilkin kasvatusihanteita on käsitelty Sampo Haahtelan romaanissa "Idealistit".
Vilkki oli esperanton edelläkävijöitä Suomessa ja yhä käytössä olevan "Suomi-esperanto-suomi" -taskusanakirjan kirjoittaja. Ainutlaatuista oli esperanton ottaminen koulun oppiaineeksi Vilkin aikana. Vilkin oppilaana esperantoa opiskelivat muiden muassa M. A. Numminen ja Severi Parko.
Kiiruun puisto, jonka Vilkki kasvatti omistamansa Kiiruun talon ympärille, on Someron keskustaajaman maamerkkejä.
Someron Jaatilan Rankkulassa on Vilkin mukaan nimetty Joel Vilkin tie. Kiiruun puistossa Kiiruun talon edustalla paljastettiin vuonna 1999 Mauri Favénin suunnittelema Joel Vilkin muistomerkki sekä Joel ja Suoma Vilkin elämäntyöstä kertova Joel ja Suoma Vilkin muistolaatta.
Ivar Hinz

Ivar Johannes Heinrich Alexander Hinz (22. elokuuta 1898 Viipuri – 25. helmikuuta 1953) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat liikemies Johannes Hinz ja Anna Duncker. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Martta Rokan kanssa.
Opinnot.
Hinz kävi neljä luokkaa Viipurin ruotsalaista lyseota.
Jääkärikausi.
Hinz liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 20. syyskuuta 1916, josta hänet siirrettiin 19. huhtikuuta pataljoona 1. komppaniaan ja suoritti Libaussa järjestetyn sotakoulun B-kurssin vuonna 1917.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Hinz saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan muonitusupseeriksi 8. jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin 24. maaliskuuta 1918 lähettiupseeriksi 4. Jääkärirykmenttiin ja edelleen 30. huhtikuuta 1918 alkaen 2. Jääkäriprikaatin esikuntaan. Hinz otti osaa sisällissodassa taisteluihin Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Hinz palveli sisällissodan jälkeen lähettiupseerina 2. Jääkäriprikaatin esikunnasta muodostetussa 2. Divisioonan esikunnassa, josta hänet siirrettiin 24. huhtikuuta 1919 komppanianpäälliköksi Viipurin vartiopataljoonaan, josta muodostettiin myöhemmin Viipurin paikallispataljoona. Hänet siirrettiin 1. tammikuuta 1921 II Polkupyöräpataljoonaan, missä hänet määrättiin ensin 2. komppanian päälliköksi ja 16. helmikuuta 1921 alkaen nuoremmaksi upseeriksi. Autopataljoonaan hänet siirrettiin 20. huhtikuuta 1921 nuoremmaksi upseeriksi. Armeijasta hän erosi 22. helmikuuta 1922 ja siirtyi myyjäksi Systema Oy:lle Helsinkiin, josta hänet siirrettiin saman yrityksen Vaasan konttorin johtajaksi Vaasaan vuonna 1923. Hän palveli konttorin johtajana vuoteen 1931 saakka, kunnes hänestä tuli Systeman omistaja ja johtaja 15. syyskuuta 1931 alkaen. Hän toimi myös Vaasan katsastusalueen moottoriajoneuvojen katsastusmiehenä 1. syyskuuta 1926 lähtien.
Talvi- ja jatkosota.
Hinz osallistui talvisotaan 5. Kuljetusjoukkojen esikunnan päällikkönä ja jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Päämajan alaisen 8. Kuljetusjoukkojen esikunnan päälliköksi, joka oli vuodesta 1942 alkaen alistettu Esikunta-Roille, josta hän siirtyi juuri ennen sodan päättymistä Vaasan liikennepiirin päälliköksi. Sotien jälkeen hän palasi Vaasaan katsastusmieheksi. Hänet haudattiin Vaasaan.
EMDR

EMDR ("Eye Movement Desensitization and Reprocessing") on silmänliikkeisiin perustuva, varsinkin traumaterapiassa käytetty hoitomenetelmä. Sen tarkoituksena on auttaa potilasta selviämään jostain psyykkisestä traumasta, joka saattaa edelleen painaa mieltä ja häiritä ihmisen normaalia elämää. Menetelmän on kehittänyt kalifornialainen psykologi Francine Shapiro.
EMDR-menetelmässä muistikuvia neutraloidaan ja muutetaan ohjattujen silmäliikesarjojen avulla. Hoidon toteuttamiseen kuuluu kahdeksan vaihetta. Hoito alkaa asiakkaan hoidon suunnittelemisesta. Liikesarjaan kuuluu silmien kääntämistä puolelta toiselle. EMDR-terapiassa käydään yleensä 5–10 kertaa. EMDR-menetelmää käytetään tyypillisesti osana laajempaa, muita terapiamenetelmiä käsittävää hoitoa; se ei ole itsenäinen terapiamuoto.
Mario Maurer

Mario Maurer (; s. 4. joulukuuta 1988 Bangkok) on thaimaalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi roolistaan elokuvassa "The Love of Siam" (2007). Hän on työskennellyt myös hip hop -muusikkona yhdessä veljensä Marcon kanssa. Hän on myös näytellyt elokuvassa Friendship.
Maurerin isä on saksalainen.
Ju

Ju tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Ju on seuraavien henkilöiden nimi:
Neighbours

Neighbours on FremantleMedia Australian tuottama australialainen saippuasarja, jota esitettiin 18. maaliskuuta 1985 ja 28. heinäkuuta 2022 välisenä aikana. "Neighbours" on voittanut lukuisia Logie-palkintoja. Vuonna 1986 sarjan esittäminen alkoi myös Britanniassa. Poplaulaja Kylie Minogue aloitti julkisen uransa näyttelijänä sarjassa. Tunnusmusiikin sarjaan on säveltänyt brittiläinen Tony Hatch.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat Erinsboroughiin, Melbournen kuvitteelliseen esikaupunkiin. Keskiössä ovat Ramsay Streetin ja sen naapuruston asukkaat.
Sarjaa on esitetty Suomessa MTV3 Ava -maksukanavalla nimellä "Naapurit".
Maaliskuussa 2022 tiedotettiin, että sarja päättyy saman vuoden kesällä.
Jx

Jx tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Jx on seuraavan henkilön nimi:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Luc Longley

Lucien James ”Luc” Longley (s. 19. tammikuuta 1969 Melbourne, Victoria) on australialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Longley oli ensimmäinen NBA:ssa pelannut australialainen. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä.
Longley pelasi NBA:ssa vuosina 1991–2001 Minnesota Timberwolvesin, Chicago Bullsin, Phoenix Sunsin ja New York Knicksin riveissä. Parhaiten hänet muistetaan Michael Jordanin johtamasta Chicagon suurjoukkueesta 1990-luvun loppupuolelta: Longley saavutti Bullsin riveissä kolme peräkkäistä NBA-mestaruutta vuosina 1996–1998.
Longley pelasi myös Australian maajoukkueessa muun muassa kolmissa kesäolympialaisissa (Soul 1988, Barcelona 1992 ja Sydney 2000) sekä vuoden 1990 MM-kilpailuissa.
Ilkka Remes (jalkapalloilija)

Ilkka Remes (s. 29. heinäkuuta 1963 Lahti) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli vasen laitapuolustaja.
Remes pelasi koko uransa Kuusysissä vuosina 1981–1993. Urallaan hän voitti viisi Suomen mestaruutta sekä neljä SM-hopeaa. Liigaotteluita hänelle kertyi kaikkiaan 306 ja niissä hän teki 16 maalia. Remes on voittanut Kuusysissä myös Suomen Cupin kahdesti vuosina 1983 ja 1987.
Maajoukkueessa Remes debytoi 20. helmikuuta 1982 harjoitusottelussa Ruotsia vastaan. Yhteensä Remes pelasi urallaan 34 maaottelua vuosina 1982–1992.
Vlade Divac

Vlade Divac (, s. 3. helmikuuta 1968 Prijepolje, Jugoslavia) on serbialainen urheiluvaikuttaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Divac oli yksi ensimmäisistä NBA:ssa menestyneistä eurooppalaisista pelaajista. Pelipaikaltaan hän oli sentteri.
Ura.
Divac edusti kotimaassaan vuosina 1980–1989 ja 1998–1999 Elan Prijepoljea, Sloga Kraljevoa, Partizan Belgradia ja Belgradin Punaista Tähteä. NBA:ssa hän pelasi vuosina 1989–1998 ja 1999–2005 Los Angeles Lakersin, Charlotte Hornetsin ja Sacramento Kingsin riveissä.
Jugoslavian maajoukkueessa Divac saavutti hopeaa 1988 kesäolympialaisissa ja 1996 kesäolympialaisissa. Lisäksi hän voitti Jugoslavian riveissä maailmanmestaruuden vuosina 1990 ja 2002 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 1989, 1991 ja 1995.
Divac valittiin helmikuussa 2009 Serbian olympiakomitean puheenjohtajaksi.
Musandam

Musandam () on Omanin maakunta Hormuzinsalmen rannalla. Alueen pinta-ala on 1 619 neliökilometriä ja asukasluku 31 425 (2010). Maakunnan pääkaupunki on alueen pohjoisosassa sijaitseva Khasab, josta on matkaa Omanin pääkaupunkiin Masqatiin 481 kilometriä. Musandam on Omanin eksklaavi, sillä Yhdistyneet arabiemiirikunnat erottaa alueen varsinaisesta Omanista.
Alueen kuljetusyhteydet ovat perinteisesti olleet ongelmalliset, mutta heinäkuun lopulta 2008 lähtien tilanne on parantunut, koska nopea matkustajalautta aloitti liikennöinnin Musandamin ja Masqatin välillä. Musandamin pohjoisosassa, Kumzarin ympäristössä puhutaan länsi-iranilaista kumzarin kieltä. 
Piirikuntataso.
Aluehallinnon alemmalla, eli toisella tasolla maakunta jakautuu neljää piiriin: Khasab, Bukha, Daba al-Bayah ja Madha. Madha sijaitsee erillään muusta maakunnasta: Musandamin pääosan ja Omanin sulttaanikunnan pääosan puolivälissä.
Iran Aseman Airlinesin lento 6895

Iran Aseman Airlinesin lennon 6895 onnettomuus tapahtui 24. elokuuta 2008 lähellä Manasin kansainvälistä lentoasemaa Kirgisian pääkaupungissa Biškekissä. Lento oli matkalla Iranin Teheraniin, joskin aiemmin sen kerrottiin olleen matkalla Mašhadiin.
Onnettomuus sattui, kun Itek Airin Boeing 737-200 -koneeseen oli tullut teknisiä ongelmia nousun aikana. Koneen käännyttyä takaisin se syöksyi maahan kesken laskeutumisen noin 2 kilometrin päähän kiitotiestä. Koneessa oli 83 matkustajaa ja seitsemän miehistön jäsentä, joista 68 kerrotaan kuolleen.
Itek Air ei saa lentää Euroopan unionin alueella.
Tappiot.
Koneessa oli 83 matkustajaa, joista 68 kuoli. 22 ihmisen ilmoitettiin selvinneen onnettomuudesta hengissä, mukaan lukien kaikki seitsemän miehistön jäsentä. Uhreihin lukeutui myös kymmenhenkinen biškekiläiskoulun lentopallojoukkue.
Hospital Hallucinations Take One

Hospital Hallucinations Take One on thrash metal -yhtye Airdashin vuonna 1989 julkaistu toinen studioalbumi.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 37.
Kappaleet.
CD-versio sisältää lisäksi liveversion kappaleesta "Thank God It's Monday".
Hopeahietikon leirintäalue

Hopeahietikko, paremmin tunnettu ruotsinkielisellä nimellä Silversand, on leirintäalue Hankoniemen pohjoisrannalla, noin neljän kilometrin päässä Hangon kaupungista. Se on nykyään erityisen suosittu purjelautailijoiden ja perhematkailijoiden keskuudessa. 
Leirintäaluetta on vuodesta 2011 ylläpitänyt Ab Cornia Oy. Alueen vieressä sijaitsee myös toiselle omistajalle kuuluva motelli.
Historiaa.
Vuosina 1962–1968 leirintäaluetta ylläpiti Suomen Autoklubi. 1960-luvun keskivaiheilla leirintäalueella vieraili noin 20–25 tuhatta ihmistä vuosittain, vilkkaimmin Hangon Regatan aikoihin. Vuoden 1977 kävijämäärä oli 33 500.
Ainakin 1980-luvun keskivaiheilta vuoden 2007 loppuun Silversandin leirialuetta ylläpiti Lomaliitto, jonka ketjuun kuului parikymmentä muutakin suomalaista leirintäaluetta. Lomaliitto teki konkurssin 2009.
Ka (faarao)

Ka tai Sekhen, oli esidynastisen Egyptin faarao Ylä-Egyptissä. Hän hallitsi Abydoksessa noin 3100 eaa. Ka oli todennäköisesti Iry-Horin seuraaja ja häntä seurasi Narmer.
Stina Rautelin

Stina Agnes Elisabeth Rautelin (25. lokakuuta 1963 Helsinki – 26. huhtikuuta 2023) oli suomalainen Tukholmassa asunut näyttelijä. Teatterikorkeakoulussa opiskellut Rautelin nähtiin Suomessa muun muassa televisioelokuvissa "Caprice Classic" (1991) ja "Kasvoton mies" (1995). Ruotsissa hänet tunnettiin parhaiten roolistaan Lena Klingströminä 15 "Beck"-elokuvassa. Lisäksi hän näytteli televisiosarjoissa "Varustamo" ja "Radioskugga".
Rautelin työskenteli näyttelijänä myös teatterissa. Hänet kiinnitettiin Tukholman kaupunginteatteriin vuonna 2001.
Rautelin kuoli 59-vuotiaana huhtikuussa 2023. Hän sairasti syöpää.
Hollolan kihlakunta

Hollolan kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Hämeen läänissä. 
Hollolan kihlakunta oli yksi Hämeen linnalääniin 1400-luvun alussa perustetuista kolmesta kihlakunnasta. Kaksi muuta kihlakuntaa olivat Sääksmäen kihlakunta ja Hattulan kihlakunta. Hollolan kihlakuntaan kuuluivat Hollola, Uusikylä, Asikkala, Padasjoki, Jämsä ja Sysmä.
Kihlakuntia johti nimismies, joka vastasi valtiovallan käytöstä Hämeen linnaläänin päällikön nimissä.
Uudenmaan ja Hämeen läänin aikana (1635–1809) Hollolan kihlakunta oli jaettu kahteen osaan: Hollolan yliseen kihlakuntaan ja Hollolan aliseen kihlakuntaan. 
Kihlakuntia käytettiin vaalipiirijakona Suomessa Ruotsin kuningaskunnan ja Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivillä talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehiä valittaessa. Kun Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivistä luovuttiin ylimääräisillä valtiopäivillä 1906 ja siirryttiin eduskuntavaalien 1907 yhteydessä säädyistä riippumattomaan valtiopäiväedustukseen, muodostettiin Hämeen läänin eteläinen vaalipiiri Tammelan kihlakunnasta, Hauhon kihlakunnasta ja Hollolan kihlakunnasta. 
Muuta.
Hollolan kihlakunnasta Suomen muinaismuistoyhdistys on julkaissut luettelon numero 18 Hollolan kihlakunta. 
Kihlakunta vuonna 1940.
Vuonna 1940 Hollolan kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Lahden kaupunki. Kihlakunnan maapinta-ala oli 2 932,44 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 37 015 henkeä (31.12.1939).
Kihlakunta vuonna 1680.
Vuoden 1680 tuomiokirjan mukaan Hollolan yliseen ja aliseen kihlakuntaan kuuluivat seuraavat pitäjät:
Enemmistöparlamentarismi

Enemmistöparlamentarismi on valtiomuoto, jossa valtiopäivien alahuoneen enemmistö lopullisesti päättää poliittisista asioista ja yksikamarisilla valtiopäivillä parlamentti. Enemmistöparlamentarismi liittyy vahvasti kaksipuoluejärjestelmään, jossa on selkeä hallitusrintama-oppositio -asetelma.
Enemmistöparlamentarismin edelläkävijämaana pidetään Yhdistynyttä kuningaskuntaa, jossa järjestelmä alkoi kehittyä kuninkaanvallan tultua rajoitetuksi parlamentin vallan kasvaessa.
Enemmistöparlamentarismista käytetään joissain maissa myös nimitystä Westminster-järjestelmä.
Kanavalogo

Kanavalogo on tunnus, joka näkyy pääsääntöisesti televisioruudun vasemmassa tai oikeassa ylänurkassa, mutta joskus myös alanurkassa. Tämän avulla on mahdollista nähdä heti, mitä kanavaa katsoo. Kanavalogot toimivat myös markkinoinnin välineenä, sillä ne tuovat kanavan visuaalisen ilmeen ja nimen esille myös ohjelmien aikana.
Historia.
Kanavalogoja käyttivät ensimmäisen kerran italialaiset ja länsisaksalaiset kanavat 1980-luvun puolivälissä. Tarkoituksena oli estää videopiratismia, sillä ilman logoa ohjelmia voitiin nauhoittaa helposti ja väittää levittäjän omaksi materiaaliksi. Myöhemmin käytäntö levisi kansainvälisille kanaville, esimerkiksi Music Televisionille vuonna 1993. Suomessa kanavalogot otettiin käyttöön 1996, aluksi PTV4:llä. Vuonna 1997 kanavalogo tuli käyttöön PTV4:n seuraajalla Nelosella, joka on käyttänyt kanavalogoa koko olemassaolonsa ajan. Vuoden 1998 alussa kanavalogo tuli käyttöön MTV3:lla ja elokuussa myös Ylen kanavilla. Tästä lähtien jokainen suomalainen tv-kanava on käyttänyt kanavalogoa. FST:llä ei ollut kanavalogoa ennen vuotta 2001, jolloin se sai oman kanavansa digitaalisten tv-lähetysten alkaessa. TV1:llä ja TV2:lla ei ollut FST:n osuuksien aikana kanavalogoa, vaan ainoastaan FST:n omalla digitaalisella kanavalla.
Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 1997

Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 1997 olivat historian toiset maailmanmestaruuskilpailut ja ensimmäiset naisten MM-kisat. Ne pelattiin Suomessa Ahvenanmaalla. Turnaukseen osallistui 10 maata, jotka jaettiin kahteen lohkoon. Lohkojen kaksi parasta pääsivät välieriin. Välierien voittajat pelasivat loppuottelussa ja häviäjät pronssiottelussa. Mestaruuden voitti lopulta Ruotsi kukistettuaan finaalissa Suomen. Turnauksen arvoikkaimmaksi pelaajaksi valittiin Ruotsin Åsa Karlsson.
Sijoitus- ja mitaliottelut.
Sijoitusottelut.
Sijat 9–10
Sijat 7–8
Sijat 5–6
Välierät ja loppuottelu.
Välierät
Pronssiottelu
Loppuottelu
S/S Turisti

S/S Turisti oli suomalainen sisävesimatkustajalaiva, joka kallistui voimakkaassa sivutuulessa ja upposi 25. marraskuuta 1937 Ristiinassa Saimaan Louhivedellä. Onnettomuudessa hukkui 11 henkilöä. Toisen lähteen mukaan onnettomuudessa hukkui 12 henkilöä ja lisäksi yksi pelastunut kuoli saamansa keuhkokuumeeseen. S/S "Turistin" kaatuminen oli Suomen kolmanneksi pahin sisävesilaivaonnettomuus.
Taipalsaarelaisen Otto Karkian omistama vajaat 20 metriä pitkä S/S "Turisti" liikennöi Lappeenrannasta Puumalan ja Anttolan kautta Mikkeliin. Turisti lähti kello 11.30 Mikkelistä kohti Lappeenrantaa. Kello 13 aikaan laiva jätti matkustajia ja tavaraa Juurisalmen tienoilla sijainneelle laiturille. Laivalla oli tässä vaiheessa nelisenkymmentä matkustajaa ja runsaasti lastia. Louhiselän Pulmionniemen kohdalla laiva oli kääntymässä reitiltään vasemmalle kohti Hauskan laituria poiketakseen siellä kun se törmäsi pohjakiveen noin 500 metriä rannasta. Törmäyksen säikäyttämät matkustajat ryntäsivät kannelle kerääntyen laivan tuulen alla olleelle laidalle jolloin alus voimakkaassa tuulenpuuskassa nopeasti kallistui ja upposi parissa minuutissa. Alus upposi 4-5 metrin syvyyteen pystyasentoon niin, että laivan savupiippu ja mastot jäivät näkyviin. Katto jäi noin puolen metriä veden pinnan alle. Toinen laivan pelastusveneistä ja molemmat pelastuslautat irtosivat ja ajelehtivat tiehensä, samoin kaikki kannella ollut irtotavara. Veden varaan jääneet ihmiset pysyttelivät pinnalla laatikoiden ynnä muiden varassa kunnes heidät saatiin kuljetettua rannalle laivan pelastusveneellä ja eräällä toisella pienellä veneellä. Pelastuneet useimmat viettivät yönsä läheisessä Innalan talossa sekä Haapalaisen torpassa. Rannalle ajautui laivasta erilaista tavaraa kuten pakkilaatikoita ja jauhosäkkejä. 
Turisti nostettiin ylös 7. – 8. joulukuuta 1937 jolloin hylystä löydettiin kuuden onnettomuudessa kuolleen ruumiit. Laivassa todettiin onnettomuuden sattuessa olleen riittävä pohjalasti ja ohjaislaitteiden olleen kunnossa. Pinnalle saatu laiva hinattiin talvehtimaan läheiseen Hauskan laituriin. 
Myöhemmin pidetyssä oikeudenkäynnissä laivan päällikkö Eino Reponen, perämies Antti Karkia ja Mikkelin satamamestari Heikki Loikkanen tuomittiin kuolemantuottamuksesta ja tuottamuksella aiheutetusta laivan uppoamisesta vankeustuomiohin ja korvauksiin. Korkein oikeus vapautti kuitenkin Loikkasen rangaistuksesta ja korvausvaatimuksista marraskuussa 1939, muiden tuomiot säilyivät ennallaan. S/S "Turisti" nostettiin ylös ja telakoitiin kesällä 1938 lähellä sijainneella Hauskan rannan laakakalliolle. Laivaa ei kuitenkaan saatu korjattua, vaan se romutettiin Hauskan rannassa ennen sotia.
Bubba Sparxxx

Warren Anderson Mathis (s. 6. maaliskuuta 1977), taiteilijanimeltään Bubba Sparxxx, on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat ”Ugly”, ”Deliverance” sekä Ying Yang Twinsin kanssa tehty ”Ms. New Booty”.
Mathis on varttui LaGrange-nimisessä pikkukaupungissa Georgian osavaltiossa. Bubba Sparxxxin debyyttialbumi "Dark Days, Bright Lights" julkaistiin Yhdysvalloissa 18. syyskuuta 2001. Levyä oli tuottamassa Timbaland.
Väinö Lätti

Väinö Verneri Lätti (17. elokuuta 1919 Jaakkima – 22. tammikuuta 2012 Kuopio) oli suomalainen kuvanveistäjä. 
Lätin vanhemmat olivat Vilho Lätti ja Maria Yllö. Lätti opiskeli kulta- ja hopeasepän oppiin Viipurissa 1935–1937, teknillisen koulun hän kävi 1945-1946 ja opettajaopiston 1961-1962. Lätti toimi ensin kulta- ja hopeaseppänä 15 vuotta ja sitten ammattikoulun opettajana vuoteen 1975, jonka jälkeen hän toimi vapaana taiteilijana.
Taiteellinen tuotanto.
Kuvanveistäjänä maineeseen nousseen taiteilijan debyytti oli Kuopiossa vuonna 1970. Hän teki myös muutamia maalauksia 1970-luvulla. Lätin veistos "Tiedon säilä" (1997) on Moskovan kansainvälisen oikeuden ja talouden instituutissa Venäjällä. Lätin teosten materiaaleina ovat olleet ruostumaton teräs, pronssi, hopea ja kivi. Tyylillisesti teokset edustavat puoliabstraktia, pelkistettyä ja ajatonta muotokieltä.
Julkisia teoksia.
Lätin julkisia teoksia ovat muun muassa:
David Neville

David Neville (s. 1. kesäkuuta 1984 Merrillville, Indiana) on yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja. Pekingin olympialaisissa 2008 Neville voitti pronssia miesten 400 metrin juoksussa ajalla 44,80 ja kultaa Yhdysvaltain 4 x 400 metrin viestijoukkueessa.
David Neville voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden 400 metrillä vuonna 2008. hän sijoittui 400 metrillä kolmanneksi. Hänen ennätyksensä 200 metrillä on 20,39 (2004) ja 400 metrillä 44,61 (2008).
KCET

KCET on losangelesilainen televisioasema, joka kuuluu Public Broadcasting Serviceen. Asema lähettää ohjelmaa kanavapaikalla 28 ja sen televisiostudio sijaitsee Hollywoodissa. Aseman lähetin sijaitsee Mount Wilsonin huipulla Los Angelesin piirikunnassa.
KCET ja KTLA ovat ainoat televisioasemat Hollywoodissa. Kaikki muut ovat lähteneet muihin kaupunginosiin tai kaupunkeihin.
KCET aloitti 28. syyskuuta 1964, kun se solmi sopimuksen National Educational Televisionin kanssa. KCET oli toinen yritys perustaa koulutuksellinen asema Los Angelesin alueelle. Etelä-Kalifornian yliopiston hallinnoima KTHE aloitti lähetyksensä samalla paikalla 29. marraskuuta 1953. KTHE oli yhdysvaltain toinen koulutuksellinen asema. Se aloitti vain kuusi kuukautta houstonilaisen KUHT-aseman jälkeen. KTHE kuitenkin ajautui taloudellisiin ongelmiin yhdeksän kuukauden toiminnan jälkeen ja joutui lopettamaan toimintansa.
KCET:n studio sijaitsee Hollywoodin historiallisella alueella. Vuosien 1912–1970 paikkaa käytettiin elokuva- ja televisiostudioina. KCET hankki alueen vuonna 1971 Fordin ja Michael Connellin säätiöiden tukemana.
KCET:n kanavapaikalta tulee ohjelmaa viideltä kanavalta. Aseman kanavat ovat KCET, KCET Desert Cities, KCET Orange, V-ME ja PBS World.
Aleksei Osipov

Aleksei Osipov (1888 Sippola – toukokuu 1918 Hamina) oli Suomen sisällissodan aikana punaisten päällikkönä Savon rintamalla ja toimi sodan loppuviikkoina käytännössä koko rintaman ylipäällikkönä. Voikkaalta kotoisin ollut Osipov oli taitava ja miehistön kunnioittama päällikkö, jota kutsuttiin ”Voikkaan Mannerheimiksi”.
Lapsuus.
Osipovin isä Ulian Osipov (1846–1907) oli muuttanut tsaarin armeijan sotamiehenä Helsinkiin Pihkovasta ja hänen äitinsä Antoinette Emelie Forsström (1846–1920) puolestaan oli Vihdistä kotoisin ollut suomenruotsalainen. Osipovin perhe asui aluksi Sippolassa, jossa myös Aleksei syntyi. Lapset olivat Venäjän kansalaisia, mutta esimerkiksi Aleksei ei puhunut venäjää ennen lähtöään asepalvelukseen vuonna 1915. Ulian Osipov oli aluksi työssä Turpaan ruutitehtaalla, mutta tehtaan tuhouduttua räjähdyksessä 1890, hän muutti perheineen työhön Kymintehtaalle.
Sisällissota.
Aleksei Osipov yleni asepalvelusta suorittaessaan Venäjän keisarillisen armeijan aliupseeriksi ja taisteli itärintamalla saksalaisia vastaan. Kuusankoskelle hän palasi kesällä 1917. Suomen sisällissotaan Osipov lähti punakaartin Kymintehtaitten rykmentissä, jota komensi voikkaalainen puuseppä Oskar Sundman. Nuoruudessaan iltamarettelöitsijänä mainetta saanut Osipov osoittautui sodan aikana kyvykkääksi ja vastuuntuntoiseksi johtajaksi. Hän itse selitti, ettei hän taistellut aatteen vuoksi vaan virkavaltaa vastaan tuntemansa kaunan takia.
Sodan loppuvaiheissa toukokuun alussa 1918 Osipov joukkoineen pyrki viivyttämään Kouvolaa kohti eteneviä valkoisia, jotta paikkakunnalle ruuhkautuneet pakolaisjoukot pääsisivät siirtymään Kotkaa kohti. Käytyään kotonaan Kuusankoskella, Osipov lähti Kotkaan yhdessä morsiamensa, punaisten sairaanhoitajana toimineen Maija Rasilaisen kanssa tarkoituksenaan paeta Neuvosto-Venäjälle. He yrittivät turhaan päästä ohikulkeneeseen pakolaislaivaan Haminan edustalla sijaitsevasta Majasaaresta. Osipov teki morsiamensa kanssa kaksoisitsemurhan, kun he arvelivat saarta lähestyvän valkoisten etsintäpartion veneen.
Muuta.
Valkoiset teloittivat Kuusankoskella Aleksei Osipovin vanhimman veljen Antti (Adrian) Osipovin (s. 1879) kostoksi siitä, etteivät saaneet Alekseita käsiinsä. Antti Osipov oli vakaumuksellinen pasifisti ja tolstoilainen, joka ei ollut osallistunut sotaan millään tavoin.
Kesällä 2012 Aleksi Osipov ja Maija Rasilainen saivat oman muistomerkin Haminan Majasaareen. Sen on suunnitellut kotkalainen kuvataiteilija Seppo Heinonen. Toukokuussa 2015 ilmestyi heidän tarinansa kertova kirjailija Martti Linnan romaani "Kaksi hautaa saarella".
Russki Standart

Russki Standart () on venäläinen votkamerkki. Russki Standartin valmistus aloitettiin vuonna 1998. Sen alkoholipitoisuus on 40 tilavuusprosenttia. Tehdas sijaitsee Pietarissa, ja vesi otetaan Laatokasta.
Russki Standart osti verkkotunnuksen "Vodka.com" 4. joulukuuta 2006; yhtiö maksoi siitä kolme miljoonaa dollaria (kaksi miljoonaa euroa).
Eri versiot.
Russki Standart -vodkaa valmistetaan neljänä eri versiona:
Madisonin piirikunta (Ohio)

Madisonin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty presidentti James Madisonin mukaan.
Maantiede.
Madisonin naapuripiirikuntia ovat Union pohjoisessa, Franklin idässä, Pickaway kaakossa, Fayette etelässä, Greene lounaassa, Clark lännessä ja Champaign luoteessa.
Väestö.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 43 435 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 90,9%, mustiin (6,8%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3%) ja aasialaisiin (0,6%).
Kotitalouden mediaanitulo on 54 366 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 10,5% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Keltamajavankaali

Keltamajavankaali eli majavankaali ("Lysichiton americanus") on vehkakasvien (Araceae) heimoon ja majavankaalien ("Lysichiton") sukuun kuuluva koristekasvi, joka on kotoisin läntisen Pohjois-Amerikan kosteikoista. Sen lehdet ja kukat sisältävät oksaalihappoa.
Keltamajavankaali on Euroopan unionissa haitalliseksi säädetty vieraslaji. Laji lisättiin Euroopan unionin vieraslajien luetteloon 3.8.2016, joten sitä koskee EU:n ja Suomen vieraslajilainsäädäntö. Maanomistajan tulee hävittää keltamajavankaali kiinteistöltään sekä varmistaa, että laji ei pääse leviämään kiinteistön rajojen ulkopuolelle. Vieraslajilain mukaan amattimaiset toimijat eivät saa kasvattaa, myydä tai markkinoida, välittää, tuoda maahan, varastoida, kuljettaa tai muuten luovuttaa keltamajavankaalia.
Ulkonäkö ja koko.
Keltamajavankaali kasvaa 10–40 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat vihreät, soikeat ja tylppäkärkiset. Ne ovat 30–120 cm pitkiä. Keltamajavankaalin kukintona on 4–12 cm pitkä, tiivis puikelo, jossa on pieniä 3–4 mm leveitä kukkia. Kukinnon suojuslehti on soikea ja isokokoinen, väriltään kirkkaankeltainen. Kasvi haisee haisunäädältä. Se voi risteytyä valkomajavankaalin ("Lysichiton camtschatcensis") kanssa.
Levinneisyys.
Keltamajavankaali karkaa helposti luontoon, ja on haitallisena vieraslajina muodostanut Keski-Euroopassa haitaksi asti levinneitä kasvustoja. Kasvi kestää hyvin kylmää. Sitä on tavattu Suomessakin karkulaisena, mutta on toistaiseksi hävitettävissä.
Jänönapila

Jänönapila ("Trifolium arvense") on yksivuotinen, punakukkainen, parikymmentä senttiä korkea apilalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Jänönapila kasvattaa 10–30 cm korkean hennon varren. Varsi on pysty, tavallisesti monihaarainen ja harmaakarvainen. Lyhytruotiset lehdet ovat kolmisormisia ja niiden korvakkeet ovat pitkälti ruodin kanssa yhdiskasvuisia. Lehdykät ovat 0,6–2 cm pitkiä, suikeita ja nirhalaitaisia. Kukinto on pitkänomainen ja harmahtava. Teriö on pienikokoinen ja tyveltä yhdislehtinen, verhiö on pitkäkarvainen, pitkä- ja kapealiuskainen ja teriötä pitempi. Kukan väri vaihtelee valkoisesta punertavaan. Jänönapila kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Siemenet kypsyvät verhiön sisään jäävässä palossa.
Levinneisyys.
Jänönapilaa tavataan koko Euroopassa lukuun ottamatta Islantia sekä pohjoista Fennoskandiaa ja Venäjää. Lisäksi sitä tavataan Turkissa, Kaukasuksen alueella ja Pohjois-Afrikassa Marokosta Tunisiaan. Ihmisen mukana laji on levinnyt laajalle Pohjois-Amerikkaan, varsinkin mantereen itäosiin. Suomessa jänönapila on maan eteläosissa muinaistulokas, pohjoisempana satunnainen uustulokas. Se on yleinen Ahvenanmaalla ja lounaisimmassa Manner-Suomessa, mutta on harvinainen muualla Etelä- ja Keski-Suomessa. Satunnaisena jänönapilaa on tavattu Oulun ja Kemin korkeuksille saakka.
Elinympäristö.
Jänönapila kasvaa kuivilla kedoilla, kallioilla, satamissa, ratapihoilla ja tien- ja pellonpientareilla.
Käyttö.
Jänönapila on vanha lääkekasvi, jota on käytetty haavoihin. Virossa sitä on käytetty myös yskänlääkkeeksi.
Tulihelokka

Tulihelokka ("Pholiota flammans", aikaisemmin "tulenkeltainen kantosieni") on puolipallomainen tai laakealakkinen rikinvärinen helokkalaji. Sen lakki on 2–8 senttimetriä leveä ja se on irtoavien suomujen peitossa. Malto on keltaista. Heltat ovat tiheät, keltaiset ja vanhoissa sienissä ruosteenruskeat. Itiöpöly on ruskeaa. Jalka on keltainen ja pituudeltaan 4–10 senttimetriä. Se on renkaan alapuolelta suomuinen. Sieni maistuu karvaalta, eikä se ole ruokasieni. Haju on hieman retikkamainen. Tulihelokka kasvaa Suomessa yleisenä sekametsissä lahoilla havupuilla. Kasvuaika on elokuusta syyskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Leppälammukka

Leppälammukka eli leppähelokka ("Flammula alnicola", syn. "Pholiota alnicola") on kellomainen tai kupera lammukkalaji. Lakki on sileä ja usein kostealla säällä tahmainen. Lakin leveys on 2–7 senttimetriä ja väriltään se on sitruunankeltainen. Sienen heltat ovat melko tiheät ja aluksi kellertävät. Vanhemmiten ne tummuvat ruosteenruskeiksi. Jalka on keltainen tai ruskea ja siinä on heikko rengas. Jalka on pituudeltaan 4–12 senttimetriä. Sienen maku on mieto tai hieman karvas ja haju on hieman makeahko. Leppälammukka kasvaa kaikenlaisissa metsissä lehtipuiden kannoilla ja kuolleilla rungoilla, varsinkin lepällä ja koivulla. Sieni on Suomessa yleinen. Kasvuaika on syyskuusta marraskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Palohelokka

Palohelokka ("Pholiota highlandensis") on kupera tai laakealakkinen helokkalaji. Sen lakki on sileä, väriltään keltainen tai punaruskea ja leveydeltään 1–5 senttimetriä. Kosteana lakki on limainen ja sienen malto on kellanvalkoista. Sienen heltat ovat aluksi vaaleankeltaiset ja myöhemmin ruskeat. Itiöpöly on ruskeaa. Sienen jalka on kellanvalkea ja rengasvyöhykkeen alapuolelta pienten suomujen peittämä. Jalan pituus on 2–7 senttimetriä. Palohelokka kasvaa palaneilla paikoilla. Se on Suomessa yleinen, ja sen kasvuaika on kesäkuusta syyskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Secret Voyage

Secret Voyage on brittiläisen Blackmore's Night -yhtyeen seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 30. kesäkuuta 2008.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 38.
Kappaleet.
+
Melchior Lengyel

Melchior Lengyel, (alk. Menyhért Lebovics, 12. tammikuuta 1880 Balmazújváros Unkari – 23. lokakuuta 1974 Budapest) oli unkarilainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja.
Elämänvaiheet.
Lengyel aloitti uransa toimittajana ja työskenteli ensin Kassassa (nyk. Košice Slovakiassa), myöhemmin Budapestissa. 
Ensimmäisen näytelmän "A nagy fejedelem" ('Suuriruhtinas') esitti Thalia-teatteri 1907. Unkarin kansallisteatteri esitti hänen seuraavan näytelmänsä "A hálás utókor" ('Kiitolliset jälkipolvet') 1908, josta hän sai Unkarin tiedeakatemian Vojnitsin palkinnon. Palkinto myönnetään vuoden parhaasta näytelmästä. Näytelmä "Taifun" (1909, 'Pyörremyrsky') nousi maailmanmenestykseksi, ja sitä esitetään edelleen. Sen pohjalta tehtiin Yhdysvalloissa elokuva 1914. 
Hänen artikkeleitaan ilmestyi usein "Nyugatissa" ('Länsi'), joka oli 1900-luvun alkupuoliskolla Unkarin merkittävin kirjallisuuslehti. Ensimmäisen maailmansodan aikana unkarilainen päivälehti "Az Est" ('Ilta') lähetti hänet toimittajana Sveitsiin. Hänen pasifistisia artikkeleitaan ja muita julkaisujaan ilmestyi vuonna 1918 myös saksalaisissa ja ranskalaisissa lehdissä, ja ne koottiin kirjaksi "Egyszerű gondolatok" ('Pieniä ajatuksia'). 
Hänen novellinsa "A csodálatos mandarin" ('Ihmeellinen mandariini'), “groteski pantomiimi” ilmestyi 1916. Tarina innosti Béla Bartókin säveltämään siitä baletin "Ihmeellinen mandariini" 1924.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Lengyel muutti pitkähköksi aikaa Yhdysvaltoihin, ja hänen kokemuksistaan ilmestyi 1922 kirja "Amerikai napló" ("Amerikan-päiväkirja"). 1920-luvulla hän toimi elokuva-alalla. Hän oli jonkin aikaa leikkaajana Berliinissä May-Filmissä. Vuosina 1929–1930 hän oli apulaisohjaajana eräässä budapestilaisessa teatterissa. Unkarilainen sanomalehti "Pesti Napló" ('Pestin lehti') lähetti hänet 1931 toimittajanaan Lontooseen. Hänen utopistinen romaaninsa "A boldog város" ('Onnellinen kaupunki') ilmestyi 1931. Sen tapahtumapaikkana on yhdysvaltalainen kaupunki, joka oli jäänyt 1906 tapahtuneen San Fransciscon maanjäristyksen aiheuttamaan kuiluun.
Hän muutti Hollywoodiin 1937 ja ryhtyi käsikirjoittajaksi. Joistakin hänen tarinoistaan tuli maailmanmenestyksiä, kuten "Ninotchkasta" (1939), josta hänet nimettiin Oscar-ehdokkaaksi, ja "Ollako vai eikö olla" ("To Be Or Not To Be", 1942, ohj. Ernst Lubitsch). 
Lengyel palasi Eurooppaan 1960 ja asettui Italiaan. Hänelle myönnettiin 1963 kirjallisesta työstä Rooman suuri palkinto.
1956 tapahtuneen Unkarin kansannousun jälkeen Lengyel kävi usein Unkarissa ja aikoi 1974 palata kotimaahansa. Hän ehti kuitenkin kuolla muutaman viikon kuluttua paluustaan. Hän oli kuollessaan 94-vuotias.
Kotikaupungin Balmazújvárosin kaupunginkirjasto nimettiin hänen kunniakseen 2004. Eräs kirjastonhoitaja kokosi hänen kaikki teoksensa, artikkelinsa ja hänestä julkaistut kirjoitukset tätä tilaisuutta varten.