tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Luettelo Suomen taajaväkisistä yhdyskunnista

Tämä on aakkostettu luettelo Suomen taajaväkisistä yhdyskunnista.
Taajaväkinen yhdyskunta oli maalaiskuntaan kuuluva asutuskeskus, jolla oli rajoitettu itsehallinto-oikeus. Sellaisiksi muodostettiin 1900-luvun alussa muun muassa useat tehtaiden tai rautatieasemien ympärille syntyneet asuinalueet sekä myös eräät kaupunkien läheisyyteen syntyneet esikaupunkialueet. Vuoden 1956 alussa lakkautettiin viimeisetkin taajaväkiset yhdyskunnat valtioneuvoston päätöksellä. Perustamisajankohtana on senaatin tai valtioneuvoston päätöksen päivämäärä.
Marshall Sahlins

Marshall David Sahlins (27. joulukuuta 1930 – 5. huhtikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen antropologi, joka teki tieteellistä tutkimustyötä varsinkin Tyynenmeren alueella. Hän valmistui Michiganin ja Columbian yliopistoista.
Opettaessaan Michiganin yliopistossa 1960-luvulla Sahlins ryhtyi myös Vietnamin sodan vastaiseksi aktivistiksi. Hän vietti samalla vuosikymmenellä pari vuotta Ranskassa, ja vuonna 1973 hän aloitti työskentelyn Chicagon yliopistossa.
Sahlins julkaisi muun muassa teoksen "Evolution and Culture" (1960). Hän toimi Kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1991.
Anna-Mari Peltonen

Anna-Mari Peltonen (ent. Murdvee, s. 1980) on suomalainen pianisti. Hän toimii pianistina Elokuu Ensemble -yhtyeessä ja Helsingin ammattikorkeakoulun kamarimusiikin ohjaajana.
Opinnot.
Peltonen aloitti pianonsoiton opinnot Etelä-Pohjanmaan musiikkiopistossa Seinäjoella äitinsä Raili Peltosen sekä Ritva-Liisa Nummisen ja Carlos Turriagon johdolla. Vuonna 2005 hän valmistui pianopedagogiksi opiskeltuaan Turun ja Helsingin ammattikorkeakouluissa Antti Hotin ja Valeria Resjanin oppilaana. Hän täydensi opintojaan Prahan taideakatemiassa Peter Toperczerin ja Boris Krajnyn luokalla ja sen jälkeen muun muassa Eero Heinosen, Nina Svetlanovan, Lauri Väinmaan, Liisa Pohjolan, Teppo Koiviston ja José Riberan mestarikursseilla.
Muuta.
Peltonen sijoittui sellistiveljensä Samuli Peltosen kanssa toiseksi vuonna 2004 Jyväskylän ensimmäisissä Baltian- ja Pohjoismaiden välisissä kamarimusiikkikilpailuissa. Hän on esiintynyt sekä soolopianistina että kamarimuusikkona Suomessa, Espanjassa, Virossa, Islannissa, Itävallassa, Tšekin tasavallassa ja Färsaarilla.
Peltonen esiintyy kamarimuusikkona muun muassa Elokuu Ensemblessa sekä sellisti Samuli Peltosen ja pianisti Kati Arikosken kanssa.
Anna-Mari Peltonen on toiminut muun muassa opettajana Helsingin ammattikorkeakoulussa (2005-2010) sekä Etelä-Pohjanmaan Opiston jousiorkesterileirin johtajana ja suunnittelijana Ilmajoella vuodesta 2009 lähtien. Peltonen toimii nyt pianonsoiton opettajana Porvoonseudun musiikkiopistossa.
Peltonen oli vuodesta 2005 vuoteen 2015 naimisissa suomenvirolaisen kapellimestari Mikk Murdveen kanssa.
Eric Dahlberg

Eric Jönsson Dahlberg (usein Dahlbergh; 10. lokakuuta 1625 Tukholma – 16. tammikuuta 1703 Tukholma) oli ruotsalainen sotamarsalkka, insinööri ja arkkitehti. Hän oli merkittävä linnoitusten suunnittelija Ruotsin valtakunnassa ja hän sai lisänimen ”Ruotsin Vauban” ranskalaisen kollegansa Sébastien Le Prestre de Vaubanin mukaan. Hän oli myös taitava piirtäjä.
Dahlberg osallistui Ruotsin kuninkaiden Kaarle X Kustaan ja Kaarle XI:n käymiin sotiin ja oli mukana muun muassa Ison-Beltin ylityksessä vuonna 1658. Hänestä tuli ylimajoitusmestari vuonna 1676 ja sotamarsalkka 1693. Samana vuonna hänet nimitettiin Bremenin ja Verdenin kenraalikuvernööriksi ja vuonna 1696 Liivinmaan kenraalikuvernööriksi. Hän johti hyvällä menestyksellä Riian puolustusta suuren Pohjan sodan alussa vuonna 1700.
Dahlbergh oli merkittävä linnoitusten suunnittelija ja rakentaja. Hän noudatti alankomaalaisesta ja saksalaisesta tyylistä johdettua, paikallisiin oloihin sovellettua tyyliä. 
Dahlbergh piirsi ja kuvasi vuodesta 1661 lähtien Ruotsin nähtävyyksiä ja kaupunkeja. Piirustukset ilmestyivät vuonna 1716 kuparipiirroksina teoksessa "Suecia antiqua et hodierna".
Simone Hauswald

Simone Hauswald (o.s. Denkinger, s. 9. toukokuuta 1979) on saksalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Hän on kaksinkertainen olympiamitalisti, sekaviestin maailmanmestari ja viisinkertainen MM-mitalisti.
Hauswald hiihti Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2003 avausosuuden Saksan viestijoukkueessa, joka saavutti pronssia Venäjän ja Ukrainan jälkeen. Normaalimatkalla hän sijoittui neljänneksi. Seuraavissa MM-kilpailuissa Oberhofissa 2004 hän saavutti jälleen viestistä pronssia ja oli lisäksi yhteislähdössä neljäs. Pyeongchangin MM-kilpailuissa hän saavutti Kati Wilhelmin jälkeen hopeaa sprinttikilpailussa. Sekaviestissä hän hiihti toisen osuuden Saksan pronssijoukkueessa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sai pronssia yhteislähtökilpailussa sekä viestissä. Hän hiihti avausosuuden Saksan voittaessa sekaviestin maailmanmestaruuden Hanty-Mansijskissa 2010.
Maailmancupissa Hauswald ylsi ensimmäisen kerran palkintokorokkeelle oltuaan kolmas Anterselvan takaa-ajokilpailussa tammikuussa 2005. Ensimmäisen voittonsa hän sai Hochfilzenin sprinttikilpailussa joulukuussa 2008. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 2009–2010. Aiemmin hän oli yltänyt sijalle 11 kaudella 2005–2006 ja yhdeksänneksi kaudella 2008–2009.
Iğdır

Iğdır on kaupunki ja piirikunta Turkin itäosassa Armenian rajalla. Se on Iğdırin maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2014 kaupungissa oli arviolta 86 567 asukasta.
Frode Grytten

Frode Grytten (s. 11. joulukuuta 1960 Odda) on norjalainen kirjailija ja journalisti. 
Grytten on tullut tunnetuksi ennen kaikkea useista novellikokoelmistaan. Suomeksi Grytteniltä on julkaistu muun muassa novellikokoelma "Popmusiikkia" () ja romaani "Sylissä synkän virran" (). Grytten kirjoittaa myös oslolaiseen Dagbladet-päivälehteen.
Timo Klemola

Timo Klemola (s. 1955) on suomalainen filosofi ja Tampereen yliopiston dosentti, joka on tutkinut terveysliikuntaa, filosofiaa ja itämaisia liikuntakulttuureja.
Hän on myös pitkän linjan karaten (wado-ryu 2. dan) harjoittelija ja opettaja. Klemola on kirjoittanut suomeksi huomattavan paljon budosta ja zenistä. Hän on perehtynyt paitsi japanilaiseen myös kiinalaiseen liikuntaperinteeseen. Hän perusti vuonna 1989 kollegoineen Tampereen yliopiston liikunnanfilosofian tutkimusyksikön, jonka johtajana hän toimi useita vuosia. 
Klemola on kehittänyt terveysliikuntamenetelmän Asahi Health® yhdessä lääkäri Yrjö Mähösen, valmentaja Ilpo Jalamon ja toimitusjohtaja ja valmentaja Keijo Mikkosen kanssa.
Klemolalla on Finevision-niminen yritys, joka tuottaa koulutus-, ja konsultointipalveluja mm. tietoisuustaidoista (mindfulness). Hän järjestää myös asahi-ohjaajakoulutusta. Hän harrastaa valokuvausta ja on kehittänyt myös terapiakorttisarjan, jota hän kutsuu Visioi-kuvapakaksi.
Ansioistaan liikuntakulttuurin kehittäjänä Klemola sai vuonna 2007 Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun ansiomitalin kullatuin ristein (SU am krk.).
Pateniemen kirkko

Pateniemen kirkko oli Tuiran seurakunnan kirkko Herukan kaupunginosassa Oulussa. Se purettiin vuoden 2015 lopulla.
Kirkkorakennuksen oli suunnitellut arkkitehti Mikko Huhtela ja se valmistui 1958. Kirkon yhteyteen rakennettiin vuonna 1984 laajennusosa, jossa sijaitsivat seurakuntasali keittiöineen.
Kirkkosali oli mitoitettu 200 hengelle, ja seurakuntasalin kokoontumistila sadalle hengelle tai ruokailutilana 80 hengelle.
Right Here in My Arms

Right Here in My Arms on suomalaisyhtye HIMin single vuodelta 2000. Kappale on "Razorblade Romance" -albumilla, "Digital Versatile Doom" -Live DVD:llä ja HIMin "And Love Said No – The Greatest Hits 1997–2004" -kokoelmalla. Kappaleesta on myös kuvattu musiikkivideo. Videolla esiintyy suomalainen malli Ninja Sarasalo, ja se kuvattiin lasittamossa Iittalassa Pasi Paunin ohjauksessa.
Kappale nousi listäykköseksi juuri ennen skeittilegenda Bam Margeran tuloa Suomeen. Hän vaikuttui "Right Here in My Armsin" suosiosta ja hehkutuksesta niin, että osti albumin. Margeralla on myöhemmin ollut suuri vaikutus yhtyeen menestykseen erityisesti ulkomailla.
Video.
Pasi Pauni on kuvannut videon ideaksi tytön, joka näkee orkesterin ja vaikuttuu heidän karismastaan ja taidostaan. Bändi taas ei näe tyttöä ja tyttö seuraa laulajaa lasiin liimaantuneena. Kappaleen päätyttyä tyttö sammuttaa valon, joka loistaa lasikopin sisällä. 
Kappaleen tyyli.
Kappaleen tyyli poikkesi albumin monen muun kappaleen tyylistä olemalla niitä räväkämpi ja korkeaäänisempi. Kappale etenee hyvin suoraviivaisesti ja kertosäe toistuu hyvin useasti, sävelkorkeus nousee loppupuolella 2 puolisävelaskelta. Ville Valo on kertonut kappaleen olevan Billy Idol -tribuutti.
Pateniemen koulu

Pateniemen yhtenäiskoulu (myös Pateniemen "ala-aste") eli entinen Risuniityn koulu on Oulussa Herukan kaupunginosassa sijaitseva perusasteen koulu.
Historia.
Koulutoiminta Herukassa alkoi jo vuonna 1873, jolloin Pateniemen sahan omistajan Johan Gustav Bergbomin sisar perusti koulun silloisen sahan työntekijöiden lapsille. Alkuperäinen koulurakennus on tiettävästi purettu jo 1890-luvulla. Kunnallisen koulun perustamista esitettiin, mutta kuntakokous hylkäsi esityksen. Kansakoulujen tarkastajan kuvernöörinvirastoon tekemän valituksen johdosta Haukiputaan kunta velvoitettiin perustamaan koulu, ja ensimmäiseksi kunnallisen koulun tilaksi kunta vuokrasi torpan Juho Mälliseltä.
Vuonna 1912 valmistuneen Etelä-Kellon koulun eli nykyisen Kuivasojan koulun jälkeen oppilasmäärän edelleen lisääntyessä rakennettiin Ab Uleå Oy:n lahjoittamalle tontille ensimmäinen koulurakennus, niin kutsuttu A-talo, joka valmistui 1923. Sen rinnalle rakennettiin hirsirakenteinen B-talo, joka valmistui 1936. Ensimmäiset kivirakennukset valmistuivat 1952.
Vanhin koulurakennus asetettiin home- ja muiden ongelmien vuoksi käyttökieltoon ja se purettiin elokuussa 1998. Uuden koulurakennuksen suunnitteli Arkkitehtitoimisto Huttu-Hiltunen Oy ja se valmistui kesällä 1999. Koulun tontille valmistui elokuussa 2000 Arkkitehtitoimisto Mattila &amp; Malmivirran suunnittelema liikuntahalli.
Humisevan harjun paluu

Humisevan harjun paluu on Dingo-yhtyeen kuudes studioalbumi. Albumi julkaistiin 29. lokakuuta 2008 ja sen tuotti yhtyeen edellisen albumin puoliksi tuottanut Risto Asikainen. 
Taustaa.
Albumin ensimmäinen single oli keväällä julkaistu ”Skorpioninainen”. Kesällä 2008 hieman ennen albumin äänityksiä ilmoitettiin, että yhtyeen basisti Jarkko Eve eroaa yhtyeestä ja keskittyy jatkossa soolouraansa. Hänen tilalleen liittyi Vesa Kuhlman, joka soitti myös albumin bassokitaraosuudet ”Skorpioninaista” lukuun ottamatta. 
Kansitaide.
Albumin kansikuvissa esiintyy Neumann, joka oli albumin julkaisun aikaan Dingon ainoa alkuperäinen jäsen. Kuvat on ottanut Ilpo Musto. Albumin sisäkannen kuvissa on kuvia Dingon keikalta, joissa näkyvät myös yhtyeen muut jäsenet.
Vastaanotto.
Albumi menestyi heikommin kuin yhtyeen aiemmat levyt. Julkaisuviikollaan se nousi albumilistan 22. sijalle, mutta putosi listalta jo seuraavalla viikolla.
Heikosta menestyksestä huolimatta albumi sai kriitikoilta paremman vastaanoton kuin kolme vuotta aiemmin julkaistu "Purppuraa". "Rumban" kriitikko kehui levyä paremmaksi kuin Dingon kaksi aiempaa paluulevyä. Hänen mukaansa "Humisevan harjun paluu" oli kuitenkin puolivillaista iskelmärokkia, mutta kappaleet toimivat paremmin kuin edellisillä albumeilla.
Kappaleet.
Kaikkien kappaleiden säv. ja san. Neumann ja sov. Risto Asikainen
Richard M. Daley

Richard Michael Daley (s. 24. huhtikuuta 1942) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Chicagon kaupungin pormestarina Illinoisissa vuodesta 1989 vuoteen 2011.
Daley syntyi Chicagossa; myös hänen isänsä Richard J. Daley toimi pitkään pormestarina. Hän on koulutukseltaan lakimies. Hän sai puolisonsa Margaretin kanssa neljä lasta, joista yksi kuoli spina bifidan komplikaatioihin lapsuudessaan vuonna 1981.
Daley istui Illinoisin senaatissa vuosina 1972–1980. Hän on Irakin sodan vastustaja ja asekontrollin tehostamisen kannattaja. Hän kannatti Chicagon valitsemista vuoden 2016 kesäolympialaisten pitopaikaksi.
Macadoshis

Macadoshis on yhdysvaltalainen rap-artisti ja Tupac Shakurin ystävä. Hänen esiintyi 2Pacin ryhmässä Thug Life yhdessä 2Pacin, Big Syken, Mopreme Shakurin ja Rated R:n kanssa.
13 vuotta "Thug Life Vol. 1" -albumin jälkeen, vuonna 2007, Macadoshis julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Tha Come Up".
Be Yo Self

Be Yo' Self on ensimmäinen studioalbumi Big Sykeltä. Albumi ilmestyi vuonna 1996 ja sen julkaisi Parole Records.
Miguel Poblet

Miguel Poblet i Orriols (18. maaliskuuta 1928 – 6. huhtikuuta 2013) oli maantiepyöräilijä Kataloniasta, Espanjasta. Hän voitti Milano–San Remon vuosina 1957 ja 1959 sekä Katalonian ympäriajon 1952 ja 1960.
Poblet voitti lukuisia etappeja Italian, Espanjan ja Ranskan ympäriajoissa, joista viimeksi mainitussa hän sai "maillot jaunenkin".
Bill Slater

William John ”Bill” Slater CBE (29. huhtikuuta 1927 – 18. joulukuuta 2018) oli brittiläinen jalkapalloilija. Hän pelasi Englannin maajoukkueessa vuoden 1958 maailmanmestaruuskilpailuissa Ruotsissa.
Seura, jossa Slater pelasi pisimpään, oli Wolverhampton Wanderers FC (1952–1963). Hän jatkoi ammattilaisuraansa vielä siitä lähdettyään.
Slater sai nimityksen Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeriksi vuonna 1982 ja komentajaksi 1998.
Vin Scully

Vincent Edward ”Vin” Scully (29. marraskuuta 1927 Bronx, New York, Yhdysvallat − 2. elokuuta 2022) oli yhdysvaltalainen urheiluselostaja. Hän teki yhteistyötä Los Angeles Dodgers -baseballseuran kanssa 1950-luvulta aina 2010-luvulle saakka.
Scully vaikutti myös muiden urheilulajien parissa. Baseball Hall of Fame myönsi hänelle vuonna 1982 Ford C. Frick -palkinnon. Hänelle myönnettiin myös Emmy elämäntyöstä sekä paikat Radio Hall of Famesta ja Hollywood Walk of Famesta. 
Scully esiintyi itsenään elokuvassa "Rakkaudesta peliin" (1999). "Salaiset kansiot" -televisiosarjan luoja Chris Carter on Los Angeles Dodgersien fani ja kertoi nimenneensä Gillian Andersonin esittämän Dana Scullyn hahmon Vin Scullyn mukaan.
Otto Stich

Otto Stich (10. tammikuuta 1927 – 13. syyskuuta 2012) oli sveitsiläinen sosiaalidemokraattipuolueen poliitikko. Stich toimi liittoneuvoston johtajana eli Sveitsin liittopresidenttinä. Hän oli valtiovarainministerinä 1983–1995.
Ura ja elämä.
Stich valittiin Dornachista 1963 Sveitsin parlamentin alahuoneeseen, kansallisneuvostoon. Hän istui parlamentissa vuoteen 1983, jolloin hänet valittiin liittoneuvostoon. Tuohon aikaan hän oli myös sveitsiläisen liikeketju Coopin johtotehtävissä. Stichin valinta liittoneuvostoon herätti keskustelua, sillä hänet valittiin ennen sosiaalidemokraattien virallista ehdokasta Lilian Uchtenhagenia. Sosiaalidemokraatit olisivat halunneet saada ensimmäisen naisen liittoneuvostoon ja uhkasivat jopa lähteä hallituksesta.
Stich oli liittoneuvostossa valtiovarainministerinä. Hänen merkittävimpiä saavutuksiaan olivat Sveitsin jäsenyydet Kansainvälisessä valuuttarahastossa ja Maailmanpankissa. Lisäksi hän oli tuomassa arvonlisäveroa ja auttoi korottomaan polttoaineveroa. Stichin katsotaan kuitenkin epäonnistuneen liittovaltion työeläkevakuutuksien kriisin hoitamisessa. Lisäksi hänet muistetaan Lötschbergin pohjatunnelin rakentamisen vastustajana. Stich toimi liittoneuvoston johtajana, eli Sveitsin presidenttinä 1988 ja 1994.
Stich sai 1994 sydänkohtauksen liittoneuvoston kokouksessa ja jätti paikkansa lokakuussa 1995. Hän jatkoi kuitenkin aktiivisena poliittisten asioiden kommentoijana, ja vuonna 2011 hän julkaisi omaelämäkerran "Ich blieb einfach einfach" (”Pysyin yksinkertaisesti yksinkertaisena”).
Stich kuoli vuonna 2012 pitkällisen sairasteluun, jonka takia hän oli joutuntu sairaalahoitoonkin useasti.
Kaksoissotilas

Kaksoissotilas (myös tuplasotilas) on shakkitermi. Pelaajalla sanotaan olevan kaksoissotilas, jos hänellä on samalla linjalla kaksi sotilasta. Myös kolmois- tai neloissotilaita on mahdollista saada, mutta ne ovat hyvin harvinaisia. 
Kaksoissotilas on usein heikkous muun muassa siksi, että toinen sotilaista on suhteellisen helppo lyödä. Se ei myöskään tavallisesti ole etu asemapelin kannalta.
Y1

 
Y1 on ruotsalainen dieselmoottorivaunu. Sarjan on valmistanut italialainen Fiat ja ensimmäinen luovutettiin alkuvuodesta 1979. Sillä suoritettiin aluksi koeajoja Östersundin seudulla. Myöhemmin valmistettiin 30 kappaleen sarja vaunuja myös Kalmarissa Ruotsissa. Yhteismäärä oli 88 kappaletta. Ulkoväritys oli alun perin oranssi katon ollessa harmaa, vaunun numero oli maalattu keulaan mustalle pohjalle. Myöhemmin niitä on maalattu uusien omistajien väreihin. Vaunussa oli kaksi osastoa ja niiden väliin oli sijoitettu wc. Istuinten verhoilu oli harmaasävyinen. Ensimmäisissä 25:ssä vaunussa oli 76 istumapaikkaa mutta myöhemmissä vaunuissa paikkalukua oli pienennetty 68:aan. Ruotsin valtionrautatiet päätti hankkia myös rahtitilalla varustetun vaunun jota oli tarkoitus käyttää Norlannin rataosuuksilla. Näitä YF1:si nimettyjä vaunuja tilattiin 12 kappaletta, rahtitilan lisäksi niissä oli 48 istumapaikkaa.
Rautatieliikenteessä tehtyjen uudistuksien jälkeen vaunuja on myyty runsaasti ulkomaille Kroatiaan, Serbiaan, Norjaan ja Uruguayhin. Ruotsalainen ratahallinto osti yhden Y1-vaunun ja rakensi sen kokouskäyttöön, tyyppi nimettiin PMV 2000:ksi. Nykyään Y1-vaunuja on liikenteessä Kinnekullebanan- ja Inlandsbanan-radoilla.
Jon Faukstad

Jon Faukstad (12. heinäkuuta 1944 Heidal, Norja) on harmonikansoiton professori Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa.
Koulutus.
Faukstad on opiskellut valtiotieteitä, historiaa ja musiikkitiedettä Oslon yliopistossa sekä harmonikansoittoa Mogens Ellegaardin johdolla Kööpenhaminan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa.
Ura.
Faukstad on johtanut Norjan musiikkikorkeakoulun harmonikkakoulutusta vuodesta 1972. Hän on tehnyt yhteistyötä lukuisten norjalaisten säveltäjien kanssa ja kantaesittänyt harmonikalle sävellettyä taidemusiikkia. Faukstad on myös konsertoinut kotimaassaan ja ulkomailla, sekä esiintynyt televisio- ja radio-ohjelmissa.
Taidemusiikin ohella myös kansanmusiikki ja tanssimusiikki on hänen sydäntään lähellä. Hän on soittanut tanssiorkesterissa jo rippikouluajoistaan asti kotiseudullaan Gudbrandsdalenissa. Hän on tehnyt yhteistyötä viulisti Hans W. Brimin kanssa 25 vuoden ajan, sisältäen kaksi konserttikiertuetta Norjassa, kaksi pitkää konserttimatkaa Yhdysvaltoihin. Hän on myös tehnyt Brimin ja norjalaisen nokkahuiluvariantin, "tussefløyte"n, soittajan Mary Barthelemyn kanssa kaksi levyä.
Viime vuosina Faukstad on työskennellyt televisio-, radio- ja levytuotantonsa suhteen yhdessä erityisesti Per Sæmund Bjørkumin kanssa, kiertäen myös konsertoimassa kotimaassaan ja ulkomailla. Faukstadilla on monipuolinen kokemus televisio- ja radiotyöstä ja hän oli mukana tekemässä muun muassa radiosarjaa "Gammaldansen i Noreg".
Jet d’eau

Jet d’eau () on suuri suihkulähde Geneven kaupungissa Sveitsissä. Se sijaitsee Genevenjärven lounaisimmassa kulmassa pari sataa metriä järven etelärannalta ja nelisen sataa metriä Rhônen joenniskasta. Jet d’eau on Geneven tärkeimpiä nähtävyyksiä.
Vesisuihku on 140 metriä korkea. Vettä pumpataan 1 000 kilowatin teholla noin 500 litraa sekunnissa. Suihku on toiminnassa ympäri vuoden valoisan aikaan. Keväisin ja syksyisin, viikonloppuiltoina, suihku on iltaisin valaistu. 
Historiaa.
Ensimmäinen Jet d’eau otettiin käyttöön 1886. Se toimi Usine des Forces Motrices -voimalaitoksen säätölaitteistona: veden kulutuksen pienentyessä osa vedestä ohjattiin vesisuihkuun. Suihkun korkeus oli 30 metriä.
Vuonna 1891 Geneven kaupunki päätti rakentaa vesisuihkun nähtävyydeksi satama-alueelle, naapurikunta Les Eaux-Vives’n alueelle. Jet d’eau on ollut valaistu vuodesta 1930 alkaen.
Nykyinen laitteisto otettiin käyttöön vuonna 1951.
Amy Birnbaum

Amy Birnbaum (s. 14. huhtikuuta 1975) on yhdysvaltalainen laulaja, taiteellinen avustaja ja ääninäyttelijä, joka tunnetaan ääniroolistaan Téa Gardnerina animesarjassa "Yu-Gi-Oh!". Ääninäyttelemisen ohella hän työskentelee Broadway-teatterin tuotannossa taiteellisena avustajana ja lauloi muun muassa coverkappaleita Tuftsin yliopiston yhtyeen Amalgamatesin levylle vuosina 1997–1998.
Eusko Abendaren Ereserkia

Eusko Abendaren Ereserkia ("Baskikansan hymni") on Baskimaan itsehallintoalueen virallinen kansallislaulu. Alkuperäisessä versiossa käytetään kansasta oikeinkirjoitusmuotoa "Euzko". Laulun on sanoittanut baskinationalismin perustajiin kuulunut Sabino Arana, sen sävelmä on vanha baskilainen kansansävelmä. Laulua käytettiin Aranan puolueen PNV:n tunnuslauluna ja 1930-luvulla sitä käytettiin itsehallinnollisen Baskimaan virallisena hymninä. Francon aikana Baskimaan itsehallinto kumottiin ja laulu kiellettiin. 
Baskimaan itsehallinnon palauduttua ja alueparlamentin kokoontuessa jälleen 14. huhtikuuta 1983, tehtiin esitys laulun virallisen aseman palauttamisesta. Useat edustajat olivat kuitenkin sitä mieltä, että laulu liittyy liian kiinteästi PNV:n historiaan, jotta se voisi olla koko maan kansallislaulu. Lisäksi valitettiin, että laulun sanat ovat liian uskonnolliset ja liian kristilliset. Lopputulos oli, että Baskimaan parlamentti julisti vain laulun sävelmän viralliseksi kansallislauluksi, kun taas laulun sanoille tätä asemaa ei annettu. Tämä tapa on tosin tuttu myös Espanjan kansallislaulusta.
Kuiskauksia ja huutoja

Kuiskauksia ja huutoja () on Ingmar Bergmanin ohjaama elokuva vuodelta 1972. Se kertoo kolmesta sisaruksesta, joista yksi tekee kuolemaa, ja kaksi joutuu seuraamaan vierestä, vuoroin toivoen ja peläten kuolemaa. 
Sven Nykvist voitti tästä elokuvasta parhaan kuvauksen Oscarin. Elokuvaa hallitsee punainen väri. "Kuiskauksia ja huutoja" oli ehdolla myös parhaaksi elokuvaksi sekä parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta, ohjauksesta ja puvustuksesta. New York Film Critics Circle valitsi elokuvan vuoden 1972 parhaaksi, Nykvistin parhaaksi kuvaajaksi, Ullmanin parhaaksi naisnäyttelijäksi ja Bergmanin parhaaksi ohjaajaksi ja käsikirjoittajaksi. Elokuva oli Golden Globe -ehdokkaana parhaan vieraskielisen elokuvan sarjassa.
"Helsingin Sanomien" Paula Talaskivi kirjoitti uutuuselokuvan ennakkotietojen perusteella arveluttaneen häntä, mutta pelko osoittautui turhaksi koska Bergman tietää mitä tekee eikä hirveästi kaipaa ulkonaista juonta elokuviinsa: ”Silti niissä tapahtuu koko ajan, niissä on sisäistä tapahtumaa, ihmisissä ja ihmisten välillä. Itse asiassa jokainen kuvaruutu, etenkin tässä filmissä, tuntuu olevan räjähtämäisillään tuntoja ja tapahtumista. En muista ennen sellaista latautuneisuutta filmissä tavoitetun kuin Bergman tässä [--].”
Peter von Bagh kirjoitti myöhemmin, että "Kuiskauksia ja huutoja" on Bergmanin viimeisen kauden suurin elokuva. ”Kuolinkamppailua käyvän Agnesin (Harriet Andersson) kaksi sisarta ovat kylmiä ja itsekkäitä mutta lähestyvät nyt kuoleman oudon läsnäolon kautta hetkeä, jolloin ehkä voisivat olla ihmiset toisilleen ja juuri saman hetken tuottaman säikähdyksen kautta katoavat toisiltaan, pelästyvät toisiaan hillittömästi.”
Geir Draugsvoll

Geir Draugsvoll (12. huhtikuuta 1967 Voss, Norja) on norjalainen harmonikkataiteilija.
Tausta.
Draugsvoll on soittanut klassista musiikkia harmonikalla jo kahdeksanvuotiaasta lähtien.
Koulutus.
Geir Draugsvoll opiskeli 1986–1992 Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa Mogens Ellegaardin johdolla.
Ura.
Jo opiskeluaikanaan Draugsvoll rakensi huomattavaa konserttisolistin uraa muodostaen läheiset suhteet useisiin tanskalaisiin säveltäjiin. Hänen konserttinsa ovat saaneet muun muassa tanskalaisilta musiikkikriitikoilta ylistäviä arvioita. Hän on esiintynyt lukuisilla kansainvälisillä taidemusiikkiareenoilla ja -festivaaleilla, kuten Kuhmossa.
Hän esiintyy myös harmonikkaduona James Crabbin kanssa. Crabb-Draugsvoll kaksikko on tehnyt yhteistyötä esimerkiksi suomalaisen Tero Saarinen Companyn kanssa, duo esiintyy koreografi Tero Saarisen "Petrushka"-tulkinnassa (2001). Hän on esiintynyt myös tanskalaisen performanssiryhmä Hotel Pro Forman kanssa 1995.
Draugsvoll toimii professorina Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa.
Jeanette Winterson

Jeanette Winterson (s. 1959 Manchester, Englanti) on brittiläinen kirjailija. Hänen teoksiaan on julkaistu yli 30 maassa.
Winterson syntyi Luoteis-Englannin Manchesterissä ja varttui läheisessä Accringtonissa. 23-vuotiaana kirjoitettu omaelämäkerrallinen romaani "Ei appelsiini ole ainoa hedelmä" (1985) toi hänelle parhaan esikoisteoksen Whitbread-palkinnon. Romaani on aikalaiskuvaus pienestä teollisuuskaupungista, uskonnollisen kodin vaikutuksesta, lesbolaisesta ensirakkaudesta ja sen saamasta tuomiosta. Winterson kirjoitti myös käsikirjoituksen samannimiseen BBC:n tuottamaan kolmiosaiseen tv-minisarjaan, joka voitti BAFTA-palkinnon parhaana draamana ilmestymisvuonnaan 1990.
Saraband

Saraband on ruotsalainen televisioelokuva vuodelta 2003. Sen ohjasi Ingmar Bergman, ja se on itsenäinen jatko-osa Bergmanin elokuvalle "Kohtauksia eräästä avioliitosta" vuodelta 1973. Elokuva jäi Bergmanin viimeiseksi ohjaustyöksi.
"Kohtauksia eräästä avioliitosta" -elokuvassa eronneet Marianne (Liv Ullmann) ja Johan (Erland Josephson) kohtaavat jälleen vuosikymmenten jälkeen. Kumpikin on ollut tahollaan naimisissa mutta jälleen yksin. Marianne joutuu todistamaan Johanin ja tämän pojan välistä valtataistelua, ja kilpailua vaikutusvallasta selloa soittavan pojantyttären elämässä.
Georg Ratzinger

Georg Ratzinger (15. tammikuuta 1924 Pleiskirchen, Baijeri – 1. heinäkuuta 2020 Regensburg, Baijeri) oli saksalainen katolinen pappi ja kirkkomuusikko. Hän oli paavi Benedictus XVI:n veli. 
Toisessa maailmansodassa taistellut ja sotavangiksi joutunut Ratzinger sai pappisvihkimyksensä yhdessä veljensä kanssa Freisingin katedraalissa 29.6.1951. Hän saavutti huomattavimman maineensa omilla ansioillaan katedraalikuoro Regensburger Domspatzenin pitkäaikaisena johtajana.
Ratzingerille myönnettiin vuonna 1981 Saksan Bundesverdienstkreuz. 
Ratzinger nousi julkisuuteen vuonna 2010, kun hän kertoi kurittaneensa oppilaita fyysisesti toimiessaan kuoronjohtajana Regensburgissa. Hän myös tiesi muista väkivaltatapauksista Regensburgin katolisessa sisäoppilaitoksessa.
Georg Ratzinger kuoli Baijerissa 1. heinäkuuta 2020.
Voss

Voss on Norjan kunta Vestlandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Vik, idässä Aurland ja Ulvik, etelässä Ullensvang ja Kvam ja lännessä Vaksdal.
Voss on sisämaakunta ja liikenteen solmukohta. Pinta-alaltaan se on entisen Hordalandin läänin suurin. Kunnassa sijaitsee suosittuja hiihtokeskuksia. Bergensbanen-rautatie menee kunnan läpi ja keskustassa on rautatieasema.
Vossiin liitettiin vuonna 1964 Vossestrand ja suurin osa Evangerista. Vuonna 2020 siihen yhdistettiin Granvin.
Vossin kuntakeskus on Vossavangen. Sen lisäksi kunnassa sijaitsevat Skulestadmoenin, Mønshaugen/Bjørgumin, Eiden ja Nordheim/Kyten taajamat.
Voss on Ylivieskan ystävyyskaupunki.
Media.
Paikallislehti "Hordaland" ilmestyy kolmesti viikossa.
Kuvamaakarit

Kuvamaakarit () on ruotsalainen televisioelokuva vuodelta 2000. Sen ohjasi Ingmar Bergman ja käsikirjoitti Per Olov Enquist.
Elokuva perustuu Bergmanin Kungliga Dramatiska Teaternissa ohjaamaan näytelmään. Se kertoo neljän ruotsalaisen huipputaiteilijan kohtaamisesta 1920-luvulla. Hahmoina ovat kirjailija Selma Lagerlöf, näyttelijätär Tora Teje, elokuvaohjaaja Victor Sjöström ja kuvaaja Julius Jaenzon.
"Kuvamaakarit" esitettiin Suomessa Yle TV1 -kanavalla vuonna 2001.
Malta (saari)

Malta on Välimeren saari noin 90 kilometriä Sisilian etelä- ja 290 kilometriä Libyan pohjoispuolella. Se on Maltan valtion ja samalla Maltan saariston suurin saari. Saaren pinta-ala on 245,7 neliökilometriä. Valtion muut merkittävät saaret, Gozo ja Comino, sijaitsevat Maltan saaren luoteispuolella.
Maltan maaperää ja rannikkoa hallitsevat kalkkikivimuodostelmat. Pitkä kalliojyrkänne jakaa saaren kahteen osaan itä–länsisuunnassa. Korkein kohta on lounaisosan Ta’ Żuta -niminen tasankoalue, joka nousee 253 metriin merenpinnasta. Saaren koillisrannikolla on enemmän tai vähemmän syviä lahtia, kuten Grand Harbour ja Marsamxett Harbour, joiden väliselle niemelle on rakennettu pääkaupunki Valletta. Länsipuolen rannikko on sen sijaan jyrkkä, eikä siellä juuri ole luonnonsatamia. Rantaviivaa saarella on 219 kilometriä.
Maltalla on tyypillinen välimerenilmasto. Kesät ovat kuumia ja kuivia, talvet leutoja ja lyhyitä. Vuoden sademäärä on 550–700 mm tienoilla, ja valtaosa sateista ajoittuu talvelle. Saarella ei ole juurikaan metsää, sillä se on hyödynnetty rakentamiseen ja maatalouteen. Laaksoissa kasvaa matalaa macchia-pensaikkoa ja kalkkikivitasangoilla garigue-kasvillisuutta. Malta on hyvin tiheään asuttu, ja väestö on keskittynyt saaren itä- ja eteläosiin. Lähes koko väestö asuu kaupunkialueilla.
Unohtumattomat

Unohtumattomat on vuosina 1991–1999 ilmestynyt suomalainen CD-äänilevysarja. Sarjassa julkaistiin vanhempaa suomalaista iskelmämusiikkia aina 1920-luvun savikiekkolevytyksistä 1960-luvun lopulle. Sarjaa julkaisi aluksi Fazer Finnlevy ja myöhemmin Warner Music Finland. Myöhemmin sen eräänlaiseksi korvikkeeksi tuotiin markkinoille 20 suosikkia -sarja. Nykyään Unohtumattomat-sarjan levyjä voi ostaa antikvariaateista.
Unohtumattomat-sarjassa on ilmestynyt ainakin seuraavien artistien kokoelmat:
Lisäksi on ilmestynyt useamman artistin yhteisiä kokoelmia jonkin teeman tai musiikinlajin perusteella:
José Antonio González

José Antonio González Linares (s. 25. huhtikuuta 1945 San Felices de Buelna) on entinen espanjalainen maantiepyöräilijä.
González kilpaili ammattilaisena vuosina 1969–1980. Hän voitti Baskimaan ympäriajon neljä kertaa, mikä on edelleen kilpailun ennätys. Hän voitti lisäksi etappeja Espanjan ja Ranskan ympäriajoissa sekä Espanjan maantiepyöräilymestaruuden.
Gonzálezin suoritus vuoden 1971 Espanjan ympäriajossa hylättiin dopingin takia.
Trofeo Francisco Peris, voitto
Setmana Catalana, kokonaiskilpailussa toinen
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdestoista, 18 b -etapilla kolmas
Espanjan maantiepyöräilymestaruus
Ranskan ympäriajo, 7 b -etapilla voitto, 11 a -etapilla toinen
Vuelta a Andalucia, kokonaiskilpailussa toinen
Vuelta a Mallorca, kokonaiskilpailussa toinen, 5. etapin voitto
Vuelta a La Rioja, 3. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, hylkäys (11 b -etapin voitto, prologissa sekä 17 a- ja 17 b -etapeilla toinen)
Baskimaan ympäriajo, kokonais- ja pistekilpailun sekä 1. ja 3 a -etapin voitto
Vuelta a Cantabria, kokonaiskilpailun sekä 1 b- ja 2. etapin voitto
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, 2 b -etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, 17 b -etapin voitto, prologissa toinen, 9 b -etapilla kolmas
Tour de la Nouvelle-France, 2. etapin voitto
Vuelta a Levante, kokonaiskilpailun voitto
Trofeo Antonio Blanco, 3. etapin voitto
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Vuelta a Andalucia, kokonaiskilpailussa toinen
Ranskan ympäriajo, 10. etapilla toinen
Espanjan ympäriajo, prologissa kolmas
Ruta de Los Castillos, voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes, prologissa kolmas
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailun ja 2 a -etapin voitto
Vuelta a Asturias, kokonaiskilpailussa toinen, 7 b -etapin voitto
Tres Dias de Leganés, kokonaiskilpailussa toinen, 1. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes, 10. etapin voitto
Vuelta a Cantabria, 4. etapin voitto
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailun ja 1 b -etapin voitto
Circuito de Pascua, voitto
Vuelta a Asturias, 5 b -etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailun ja 5 a -etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 18 b -etapilla toinen
Harri Rinne (koripalloilija)

Harri Rinne (s. 2. joulukuuta 1982) on suomalainen koripalloilija. Hän pelasi Team Componentassa kaudella 2007–2008. Rinne siirtyi Team Componentaan helmikuussa vuonna 2008 eteläisen alueen 3. divisioonassa pelaavasta Karkkilan Urheilijoiden joukkueesta. Rinne on 185 cm pitkä ja pelipaikaltaan takamies. 
Rinne pelasi 22-vuotiaiden miesten SM-sarjassa kaudella 2002–2003. Tuona kautena hän teki Team Componentassa 11 ottelussa yhteensä 33 pistettä ja 17 levypalloa.
Musiikkineuvos

Musiikkineuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1974. Vuosien 1918–2013 aikana musiikkineuvoksen arvonimi on myönnetty 54 henkilölle. 
Se voidaan myöntää musiikin alalla ansioituneille henkilöille.
Musiikkineuvoksia.
Musiikkineuvoksen arvonimen ovat saaneet muun muassa:
Petrovaara

Petrovaara on kylä Juuassa. Asukkaita on noin 160. Kyläkeskus sijoittuu Juuka–Kaavi-tien (Seututie 506) Petrovaara–Otravaara-risteykseen. Asutus sijoittuu pääosin Petrovaaraan, Otravaaraan ja osaksi tämän Juuka–Kaavi-tien varteen. 
Petrovaaran kesämökkien määräksi on laskettu 120.
Kylässä on useita järviä: Kuusijärvi, Saarijärvi, Koppelojärvet, Kalliojärvi, Polvijärvi ja Petrojärvi.
Kylässä on joitakin maataloustiloja. Useat käyvät työssä Juuan kirkonkylässä ja Nunnanlahden kiviteollisuudessa. 
Petrovaaralla, Halivaaralla ja Kajoolla on yhteinen Timanttikylät-kylähanke.
Mobile Launcher Platform

Mobile Launcher Platform eli MLP on kaksikerroksinen rakennelma, jonka päältä avaruussukkulat laukaistaan. Koko avaruussukkulajärjestelmä (STS, ) kootaan Kennedy Space Centerin Vehicle Assembly Buildingissa MLP:n päälle, mikä vuorostaan on Crawler-Transporter-tela-ajoneuvon päällä. Tämän jälkeen koko sukkula ajetaan laukaisualustalle 39-A tai 39-B. MLP lasketaan laukaisupaikalle ja Crawler-Transporter ajetaan pois ennen laukaisua. Aiemmin samoja laitteita käytettiin Apollo-ohjelman Saturn V -rakettien kokoamiseen ja laukaisuun.
Kukin MLP painaa 4 200 tonnia ja on 49 m pitkä, 41 m leveä sekä 7,6 m korkea.
Apollo-ohjelma.
Kaikki kolme MLP:ää tehtiin alun perin Apollo-ohjelman Saturn V -rakettien laukaisuun ja siihen niitä käytettiin 1960 ja 1970-lukujen vaihteessa. Kussakin MPL:ssä oli Saturn V:n laukaisussa tarvittu 120 metriä korkea laukaistorni, jossa oli juuri ennen laukaisua sivuun käännettävät käsivarret ja muita toimintoja.
Miehitettyjä Skylab ja Apollo-Soyuz -lentoja varten MLP #1 muokattiin, siten että Raketin alle lisättiin sitä korottava jalusta. Näin Saturn V:tä lyhyempi Saturn IB yletti laukaistutornin käsivarsiin eikä laukaistornia tarvinnut muuntaa. Lisäksi Saturn V Ground Support Equipment (GSE) poistettiin tai poistettiin käytöstä ja tilalle asennettiin Saturn IB GSE equipment. 
Avaruussukkulaohjelma.
Apollo-ohjelman jälkeen MLP 2:n ja 3:n tornit muokattiin avaruussukkulan laukaisuun sopivaksi ja niille annettiin nimi ”Fixed Service Structure” (FSS) sekä kiinnitettiin pysyvästi laukaisupaikkoihin 39 A and B. MLP 1:n laukaisutorni purettiin ja säilöttiin Kennedy Space Centeriin. Lisäksi laukaisualustaan lisättiin mm. laukaisua edeltävien vetyhuurujen polttamiseen tarkoitetut soihdut ja uudet aukot booster-rakettien pakokaasuille. Sukkulan moottorien pakokaasut kulkevat alkuperäisten aukkojen kautta. Alustaan asennettiin kuusi 3,7 metriä korkeaa äänenvaimennustornia. Niitä muokattiin STS-1 -lennon jälkeen, kun akustinen kuorma vaurioitti suurinta osaa sukkulan lämpösuojasta (TPS) lähdön aikana. Lähdön aikana tornit vapauttavat laukaisualustalle 1 136 m3 vettä 20 sekunnissa. Näin äänen voimakkuus laskeen noin 142 dB:iin.
Sukkula on kiinni laukaisualustassa kahdeksasta kohtaa ennen liikkeelle lähtöä. Pultteja on neljä kunkin booster-raketin peräliepeessä. Juuri ennen boostereiden sytyttämistä mutterit räjäytetään ja sukkula pääsee liikkeelle.
Project Constellation.
NASA on päättänyt korvata avaruussukkulat kapselimaisella Orion-avaruusaluksella, sekä miehitetyllä Ares I -kantoraketilla ja miehittämättömällä Ares V -kantoraketilla. Project Constellationissa on kuitenkin tarkoitus käyttää jo Apollo-ohjelman aikaista laitteistoa, Crawler-transporteria ja MLP:ia. Siinä tullaan pohjaamaan Apollo-ohjelmassa koeteltuihin ratkaisuihin. 
Vuonna 2009 Ares I:n testilaukaisuihin modifioidaan yksi MLP. 2012 testilaukaisut ja siitä eteenpäin tehdään uusilta MLP:iltä, joihin on asennettu laukaistutorni ja suurin osa muusta laitteistosta. NASA antoi uuden laukaisualustan suunnittelun Merritt Islandissa toimivalle Reynolds, Smith and Hills -yhtiölle.
Oleg Kononenko

Oleg Dmitrijevitš Kononenko (, s. Tšardžou, Turkmenistanin SNT) on venäläis-turkmenistanilainen kosmonautti.
Henkilöhistoria.
Kononenko valmistui Nikolai Žukovskin nimeä kantavasta Harkovan ilmailuinstituutista vuonna 1988 koneinsinöörinä, erikoistumisalanaan lentokoneiden moottorit. Vuonna 1990 Kononenko sai jatko-opintonsa valmiiksi Kuibyševin ilmailuinstituutissa erikoisalanaan automaattiset ohjausjärjestelmät. Opintojen jälkeen Kononenko toimi Samaran keskussuunnitteluvirastossa insinöörinä, suunnitteluinsinöörinä ja johtavana suunnitteluinsinöörinä.
Helmikuussa 2024 hänestä tuli maailman eniten aikaa avaruudessa viettänyt ihminen, kun hän ohitti Gennadi Padalkan ennätyksen.
Lentohistoria.
Kononenko valittiin avaruuslentäjäkandidaatiksi . Gagarin Cosmonaut Training Centerissä suoritetun kesäkuusta 1996 maaliskuuhun 1998 kestäneen kosmonautin peruskoulutuksen jälkeen hänet valittiin koekosmonautiksi .
Lokakuussa 1998 Kononenko aloitti harjoittelun muiden ISS-ohjelmaan valittujen kosmonauttien kanssa. Tammikuussa 1999 Kononenko pääsi Energijan kosmonauttiryhmään. – Kononenko harjoitteli Sojuz TM-34:n varamiehistön lentoinsinöörinä.
Maaliskuussa 2006 Kononenko aloitti harjoittelun Sojuz TMA-12:n lentoinsinöörinä ja Retkikunta 17:n ensimiehistönä. Kononenko laukaistiin avaruuteen Sojuz TMA-12 -lennolla osana Kansainvälisen avaruusaseman Retkikunta 17:ää. Lennon on tarkoitus kestää saman vuoden lokakuuhun saakka.
Kononenko oli 23. joulukuuta 2011 - 1. heinäkuuta 2012 ISS:llä Retkikunta 30:n ja Retkikunta 31:n miehistössä.
EinStein würfelt nicht

EinStein würfelt nicht! on saksalaisen sovelletun matematiikan professorin Ingo Althöferin kehittämä kahden pelaajan lautapeli. Se oli Saksassa Einstein-vuonna 2005 kiertäneen ”Spiel in der Wissenschaft – Wissenschaft im Spiel” -näyttelyn virallinen tunnuspeli.
Pelin saksankielinen nimi () on sanaleikki, joka viittaa Albert Einsteinin kuuluisaan toteamukseen Jumalasta: ”Olen vakuuttunut, että hän ei heitä noppaa.” – pelin sääntöjen mukaan pelaaja, jolla on jäljellä vain yksi pelinappula eli ”kivi” (saksaksi ”ein Stein”), voi liikuttaa nappulaansa heittämättä enää noppaa.
Säännöt.
Peliä pelataan neliskulmaisella 5×5 ruudun laudalla. Molemmilla pelaajilla on kuusi nappulaa, jotka on numeroitu yhdestä kuuteen. Aloituksessa nappulat asetellaan vastakkaisiin kulmiin kuvan esittämällä tavalla. Pelin tähtäimenä on saavuttaa nappulallaan laudan vastakkainen kulma, josta vastustaja aloitti, tai syödä kaikki vastustajan nappulat.
Kumpikin pelaaja heittää vuorollaan tavallista kuusisivuista noppaa ja siirtää sitten nopan lukemaa vastaavaa nappulaa. Jos kyseistä nappulaa ei enää ole laudalla, pelaaja saa valintansa mukaan siirtää seuraavaksi suurinta tai pienintä laudalla yhä olevaa nappulaansa. Nappulaa voi siirtää viistosti vastustajan nurkkaa kohden tai kohti niitä sivuja, joita vasten aloitustilanteessa ei ollut omia nappuloita. Mikäli kohderuudussa on oma tai vastustajan nappula, se poistetaan laudalta.
Strategia.
Mitä vähemmän pelaajalla on laudalla nappuloita, sen liikkuvampia ne ovat, sillä samaa nappulaa on mahdollista siirtää useammalla noppatuloksella. Tämän vuoksi on usein hyödyllistä syödä myös omia nappuloitaan. Samoin joskus on viisasta välttää vastustajan nappuloiden syömistä.
Nelinpeli.
Althöfer on kehittänyt EinStein würfelt nichtistä myös 3–4 pelaajalle soveltuvan version, jonka pelilauta on normaalista poiketen 6×6-kokoinen. Nappulat asetellaan aluksi laudan kulmiin kaksinpelin tapaan. Nelinpelissä pelaajista muodostetaan kaksi joukkuetta, joiden päämääränä on saada yksi jommankumman pelaajan nappuloista vastakkaiseen nurkkaan. Mikäli joku pelaajista menettää kaikki nappulansa, hänen joukkueensa on hävinnyt. Kolminpelissä yksi pelaajista pelaa tavalliseen tapaan päämääränään saada nappula vastakkaiseen kulmaan, vastapelaajien pyrkiessä syömään kaikki hänen nappulansa.
Kauhun pikajuna

Kauhun pikajuna (; ) on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut englantilais-espanjalainen kauhuelokuva. Elokuvan on ohjannut Eugenio Martín ja pääosissa nähdään Christopher Lee, Peter Cushing sekä Telly Savalas. Elokuva on vapaa tekijänoikeudesta (public domain). Suomessa elokuva on julkaistu VHS:lle mutta ei DVD:lle.
Juoni.
Vuonna 1906 professori Alexander Saxtonin (Christopher Lee) johtama atropologinen ryhmä löytää 'puutuvaksi linkiksi' oletetun fossiilin Pohjois-Kiinasta. Löydös on tarkoitus toimittaa Englantiin lisätutkimuksia varten, jonka johdosta fossiili lastataan Siperian halki kulkevaan pikajunaan.
Ennen lähtöä fossiilin pakkausarkun läheisyydestä löydetään tunnettu varas, joka oli kuollut katsottuaan kuljetuslaatikkoon. Kuolleen otaksutaan ensin olevan sokea, sillä hänen silmänsä olivat valkeat kuin sokealla. Ortodoksimunkki, joka kuuluu junassa matkustavien kreivin ja kreivittären seurueeseen, väittää lastilaatikon olevan pahuuden vallassa. 
Saxton tahtoisi pitää löydöksensä salassa, mutta etenkin Saxtonin kollega tohtori Wells (Peter Cushing) on utelias löydöksen suhteen. Wells maksaa eräälle junan henkilökunnasta tarkistamaan arkun sisältöä, mutta kyseinen henkilö kuolee katsottuaan arkussa ollutta oliota. Tapahtuman jälkeen olio pääsee pakenemaan, jonka jälkeen junasta alkaa löytyä valkosilmäisiä uhreja.
Ruumiinavauksissa paljastuu, että kuolleiden aivot ovat sileät muistin ja tiedon ammennettua pois. Tarkastaja Mirov ampuu murhista vastuussa olleen olion, jolloin uhka vaikuttaisi olevan ohi. Tutkiessaan olion ruumista, Saxton ja Wells tekevät löydöksen olion silmistä. Silmistä löytyy kuvia niin esihistoriallisesta ajasta kuin myös Maapallosta ulkoavaruudesta käsin. Tämän perusteella tutkijat päättelevät avaruudesta tulleen aineettoman olion vain asuneensa fossiilissa, jonka jälkeen olio oli siirtynyt seuraavaan uhriin, tarkastajaan.
Uutiset junassa tapahtuneista murhista on sähkötetty Siperian viranomaisille, ja kasakka nimeltään kapteeni Kazan (Telly Savalas) miehineen saapuu junaan. Mirov paljastuu olevansa olion kaappaama, ja tulee ammutuksi tämän vuoksi. Ennen kuolemaa olio siirtyy ortodoksimunkkiin. Matkustajat pakenevat postivaunuun sillä aikaa kun munkki alkaa murhata sotilaita.
Saxton pelastaa kreivittären oliolta, mutta tämä herättää uhrinsa takaisin eloon. Tämän jälkeen eloonjääneet linnoittautuvat viimeiseen junavaunuun, ja yrittävät pitää hyökkääjät loitolla. Venäjä on sähköttänyt seuraavalle asemalle määräyksen suistaa juna raiteilta, aseman henkilökunta seuraa määräystä luullen maan olevan sodassa. Juuri oikealla hetkellä elossa olevat matkustajat saavat vaununsa irrotettua ennen kuin muu juna suistuu jyrkänteeltä ja syttyy palamaan.
Tuovi Vahtera

Tuovi Inkeri Vahtera (28. helmikuuta 1938 Helsinki – 17. lokakuuta 2019) oli suomalainen yleisurheilija. Vahtera voitti viisiottelussa neljä Suomen mestaruutta sekä yhden mestaruuden 100 metrin juoksussa. Hän saavutti mitalisijoituksia myös 200 metrin juoksussa ja keihäänheitossa. Seuratasolla hän edusti Helsingin Naisurheilijoita.
Saavutukset.
Tuovi Vahteran isä oli 1930-luvun pikajuoksija Urpo Vahtera, joka oli mukana muun muassa vuonna 1936 SM-viestin voittaneessa ja samalla Suomen ennätyksen tehneessä joukkueessa.
Smart Profit Club

Smart Profit Club oli internetissä toimiva sijoitus- ja verkostomarkkinointisivusto. Sivustoa ylläpiti "Oy Smart Profit Club Ltd", joka oli rekisteröity kaupparekisteriin 24. tammikuuta 2008, kotipaikkana Tampere. Yritys lupasi alun perin sijoittajilleen jopa 60 prosentin tuottoja, jotka syntyisivät valuuttakaupoilla. Uuden ilmoituksen mukaan kuukausittainen tuotto-oletus muutettiin 8–15 prosentiksi. Tuoton ilmoitustapaa muutettiin toimitusjohtajan mukaan sen vuoksi, että 60 prosentin vuosituotto kuulosti liian suurelta ja myös takuutuotto oli epäilyttänyt ihmisiä. 
Sisäministeriö tutkii internetissä markkinoivaa Smart Profit Clubia epäiltynä pyramidihuijauksesta. Ministeriössä on tutkittavana noin viisi huijausepäilyä, kun Smart Profit Club lasketaan mukaan. Näin kertoo Aamulehdessä haastateltu hallintoneuvos Jouni Laiho. Smart Profit Club itse väitti, että sillä on takanaan joukko suomalaisia sijoittajia, joilla on vuosien kokemus valuuttakaupasta. Yrityksen toimitusjohtajana toimi Matti Rautajoki, 30.
Talouslehti Talouselämän mukaan Smart Profit Clubin toimintamalli oli verkostomarkkinoinnin ja pyramidimallin rajoilla. Televisiokanava MTV3:n haastattelema Finanssialan keskusliiton asiantuntija arvioi Smart Profit Clubin olleen yksi Wincapitan työn jatkajista. 
Smart Profit Clubin mukaan osa sen jäsenistä perusti 4. huhtikuuta 2008 yhdistyksen Valuuttakaupalla hyväntekeväisyyttä ry. Yrityksen mukaan vuoden treidausjakson jälkeen tuotto lahjoitetaan hyväntekeväisyysjärjestöjen käyttöön lyhentämättömänä. MTV3:n mukaan tiedotteessa mainittiin Lastenklinikoiden kummit, mutta se poistettiin kummien vaatimusten jälkeen. 
Vuonna 2009 yrityksen verkkosivut lakkasivat toimimasta.
Helsingin yliopiston piirustussali

Piirustussali on alun perin Turun Akatemian yhteyteen vuonna 1707 perustettu kuvataideoppilaitos. Se siirtyi yliopiston mukana Helsinkiin vuonna 1828 ja on välillä toiminut myös nimellä Helsingin yliopiston piirustuslaitos. Piirustussali on osa Tiedemuseo Liekkiä, entistä Helsingin yliopistomuseota.
Ensimmäisen varsinaisen piirustusmestarinsa silloinen Turun akatemia sai vuonna 1708, kun tukholmalainen maalari Johan Oppenort palkattiin tehtävään. Piirustusmestarin toimi vakiintui Helsinkiin muuton jälkeen 1830-luvulla. Helsingin yliopiston piirustussali oli 1840-luvulle asti ainoa taideopetusta antanut oppilaitos Suomessa. Pääopettajina ovat toimineet monet kuuluisat taiteilijat, kuten Magnus von Wright, Adolf von Becker, Fredrik Ahlstedt, Eero Järnefelt, Väinö Blomstedt, Erkki Kulovesi ja Åke Hellman.
Piirustuslaitos toimi 2000-luvun alussa kolmena päivänä viikossa Porthanian 7. kerroksessa taidemaalari Pertti Summan johdolla. Kipsien piirtämistä ja alastonmallin piirustusta ja maalausta opiskeli vuosittain noin sata opiskelijaa. Piirtämään voivat hakeutua yliopiston opiskelijat ilmoittautumisjärjestyksessä. Opinnot aloitettiin perinteiseen tapaan kipsiluokassa. Myöhemmin siirryttiin elävään malliin. Opetukseen kuului myös anatomiakurssi. Piirustuslaitos suljettiin vuonna 2016, mutta se aloitti jälleen toimintansa syksyllä 2018 osana Helsingin yliopistomuseota perinteisellä nimellä "Helsingin yliopiston piirustussali". Piirustussalin toiminta käynnistettiin uudestaan sekä Helsingin yliopiston opiskelijoille tarjottavilla kursseilla että suurelle yleisölle suunnatuilla tapahtumilla. Piirustussalin opettajana eli piirustusmestarina toimii kuvataiteen maisteri Vappu Rossi, joka on ensimmäinen tehtävään valittu nainen.
Piirustussalilla on myös laaja taidekokoelma. Teoksia hankittiin piirustusmalleiksi ja esikuviksi oppilaille, ja ne olivat pitkään esillä piirustuslaitoksen seinillä. Alkuun hankittiin litografioita, kipsiveistoksia ja mallikuvia piirrettäväksi, myöhemmin myös pieniä maalauksia, muun muassa Alexander Lauréukselta, ja grafiikkaa. Ensimmäiset antiikin veistosjäljennökset hankittiin Pehr Adolf Kruskopfin ehdotuksesta 1830-luvulla. Samat veistokset olivat esillä maan ensimmäisessä taidenäyttelyssä, joka oli esillä piirustussalissa vuonna 1845. Esillä oli myös lahjoitetut kipsiveistosjäljennökset muun muassa Laokoon-ryhmästä ja Belvederen Apollosta. Kokoelmiin kuuluu myös arvokkaita teoksia, kuten Ateneumiin deponoitu piirustussalissa aikanaan opiskelleen Werner Holmbergin "Postitie Hämeessä". Kokoelmassa on lisäksi runsaasti harjoitustöitä opiskelijoilta, kuten Albert Edelfeltiltä, Eliel Saariselta ja Tove Janssonilta.