tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Irlanninmeri

Irlanninmeri (; ; ; ; ; ulsterinskotiksi "Airish Sea"; ; ) on meri, joka erottaa Ison-Britannian ja Irlannin saaret. Pyhän Yrjön kanaali Irlannin tasavallan ja Walesin välissä yhdistää meren Atlantin valtamereen etelässä ja pohjoisessa sen yhdistää valtamereen Skotlannin ja Pohjois-Irlannin välissä sijaitseva Pohjoiskanaali. Keskellä Irlanninmerta sijaitsee Mansaari. Merellä on suuri taloudellinen merkitys paikalliselle kaupankäynnille, laivanvarustukselle ja laivaliikenteelle, kalastukselle sekä energiantuotannolle tuulivoiman ja ydinvoiman tuotannon muodossa. Paljon on myös keskusteltu rautatietunnelista, joka liittäisi Irlannin ja Ison-Britannian saaret. Tunneli olisi noin 80 kilometriä pitkä. Kahden saaren välillä kulkee vuosittain yli kaksitoista miljoonaa matkustajaa ja 17 miljoonaa tonnia kauppatavaraa.
Malekula

Malekula (myös "Malakula") on Vanuatun toiseksi suurin saari, joka kuuluu Malampan maakuntaan. Saari on noin 95 kilometriä pitkä, noin 45 kilometriä leveä ja pinta-alaltaan 2 023 neliökilometriä. Malekulalla asui vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 31 556 asukasta. Saarella tuotetaan kahvia ja kopraa.
Malekulalla puhutaan yhteensä noin kolmeakymmentä eri kieltä, joista monet ovat uhanalaisia. Asukastiheys on suurin koillisrannikolla ja pienin saaren lounaisosassa. Malekulan keskiosa on vuoristoista, ja korkein kohta on 879 metriä. Vuonna 1965 maanjäristys vaurioitti osaa saaresta pahoin.
Pulkkilan kirkko

Pulkkilan kirkko on Josef Stenbäckin suunnittelema kirkko Pulkkilassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kirkko rakennettiin vuosina 1908–1909 ja sitä peittää laudoitus, jossa on käytetty hyväksi koristeellisia muotoja. Muodoltaan kirkko on tasavartinen ristikirkko, ja keskellä kirkkoa on avorakenteinen torni. Istumapaikkoja lehtereineen on 570 ja pinta-alaa 445 neliömetriä. Kirkossa on satulakatto ja korkeat päädyt. Tyylisuunta on uusgotiikka ja jugend. Kirkkoa on korjattu vuosina 1928, 1962 ja 1975.
Kirkon erillinen kellotapuli on rakennettu jo vanhan kirkon aikoihin vuonna 1843. Sen on suunnitellut Carl Ludvig Engel Suomen intendentinkonttorissa.
Pneumaattiset urut on rakentanut Kangasalan urkutehdas vuonna 1949 ja niissä on 13+2 äänikertaa ja kaksi sormiota. Alttaritaulun "Ristiinnaulittu" on maalannut Mikael Toppelius. Kellot ovat vuosilta 1830 ja 1845. Vanhempi kello on tunnetun kellonvalajan Mikael Rostedtin tekemä.
Pulkkilan vanha kirkko.
Ensimmäinen kirkko lienee rakennettu Pulkkilaan jo vuonna 1671. Toisen kirkon rakensi Jaakko Suonperä vuosina 1768–1769. Tyyliltään Suonperän suunnittelema kirkko oli tyypillinen pohjalainen ristikirkko. Nykyisessä kirkossakin esillä oleva alttaritaulu valmistui toiseen kirkkoon vuonna 1770. Kirkon saarnastuoli, niin ikään Toppeliuksen maalaama, on siirretty Raahen museoon.
Toinen kirkko purettiin uuden kirkon tieltä Senaatin suostumuksella vuonna 1908. Vanhan vaatimattoman näköisen kirkon tilalle haluttiin vuosisadan vaihteen koristeellisia muotoja. Heikki Klemettiä vanhan kirkon repiminen närkästytti, ja hän kuvaa muutosta seuraavasti: "Sankeyn sävel körttinuotin tilalle, purjehdusseuran paviljonki herranhuoneen raunioille."
Järvenpään rautatieasema

Järvenpään rautatieasema (, ) sijaitsee Helsingin ja Riihimäen välisen radan varrella 37 kilometriä Helsingistä pohjoiseen Järvenpään kaupungin keskustassa. Se on yksi vuonna 1862 valmistuneen Helsinki–Hämeenlinna-radan alkuperäisistä asemista. Asemarakennus valmistui jo vuonna 1858 yhtenä ensimmäisistä Helsinki–Hämeenlinna-radan asemarakennuksista. Rakennuksen suunnittelijana pidetään lääninarkkitehti Carl Albert Edelfeltiä. Aseman eteläpuolella on Ainolan ja pohjoispuolella Saunakallion asema, molemmat myös Järvenpäässä.
Asemarakennusta on vuonna 1999 siirretty radan rakennus- ja parannustöiden yhteydessä noin 25 metriä ratalinjasta poispäin.
VR päätti laittaa aseman myyntiin toukokuussa 2023.
Liikenne.
Järvenpään rautatieasemalla on kolme laituria, joista 3 ja 4 sijaitsevat keskikorokkeella. Laitureille pääsee etelästä ja pohjoisesta portaita pitkin sekä keskeltä kulkevan jalankulkutunnelin kautta portaita tai hissillä.
Asemalla pysähtyvät pääkaupunkiseudun lähiliikenteen R-, D- ja T-junat. Helsinkiin liikennöidään raiteelta 1 ja Riihimäelle raiteelta 4. Aseman ohittavat kaukojunat käyttävät raiteita 2 ja 3.
Vuonna 2004 Järvenpään seisakkeilta nousi yhteensä 1,55 miljoonaa junamatkustajaa, joista 81 % käytti Järvenpään rautatieasemaa. Matkustajamäärissä oli kasvua edellisvuodesta 4 %. 
Rautatieaseman vieressä sijaitsi vuoteen 2018 asti taksiasema, joka purettiin asemanmäen muutostöiden yhteydessä. Uusi taksiasema tulee sijoittumaan aseman ja Sointu-hotellin väliselle paikoitusalueelle asemanmäen jäädessä yksinomaan linja-autoliikenteelle. Järvenpään nykyinen linja-autoasema sijaitsee välittömästi rautatieaseman pohjoispuolella Postikadun toisella puolella.
Palvelut.
Asemarakennus toimii odotustilana. Lippumyymälä ja kahvila suljettiin vuonna 2022. Radanpuoleisella seinustalla on VR:n lippuautomaatti. Vuoden 2011 lippu-uudistuksen yhteydessä myös asematunneliin asennettiin lippuautomaatti. 
Asemalla avattiin R-kioski 20. joulukuuta 2023.
Edward Albee

Edward Franklin Albee (12. maaliskuuta 1928 Virginia – 16. syyskuuta 2016 Montauk, New York) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija. 
Albeen tunnettuja teoksia on näytelmä "Kuka pelkää Virginia Woolfia?" (1961), josta hän sai Pulitzer-palkinnon.. Teoksissaan hän tarkastelee nykyajan ilmiöitä rehellisesti ja joskus vailla myötätuntoa. Hänen varhaiset teoksensa olivat amerikkalaista absurdismia, joka rakentui eurooppalaisten Samuel Beckettin, Jean Genet’n ja Eugene Ionescon pohjalle.
Albee adoptoitiin teatteriperheeseen. Hänen opiskelunsa jäi kesken. Beckett-vaikutteinen yksinäytöksinen "Eläintarhatarina" ("The Zoo Story", 1959) oli off-Broadway-näytelmä, samoin seuraavat "Bessie Smithin kuolema" (1960) ja "Hiekkalaatikko" (1960). Hän kohdistaa niissä ja "Amerikkalaisessa unelmassa" (1961) satiirin keskiluokan arvomaailmaan.
Albee jatkoi uraansa liki viisikymmentä vuotta. Hänen teoksensa "Vuohi, eli kuka on Sylvia" sai Tony-palkinnon vuonna 2000. "Me Myself and I" avasi vuonna 2010 New Yorkin Playwrights Horizon -tapahtuman.
Albee kuoli 88-vuotiaana kotonaan Long Islandin Montaukin kylässä 16. syyskuuta 2016.
Näytelmän "Kuka pelkää Virginia Woolfia" pohjalta on Mike Nichols ohjannut elokuvaversion, jonka pääosissa näyttelevät Richard Burton ja Elizabeth Taylor.
Ignisious Gaisah

Ignisious Gaisah (s. 20. heinäkuuta 1983) on ghanalaissyntyinen, nykyään Alankomaita edustava pituushyppääjä. 
Rotterdamissa, Alankomaissa elävä ja harjoitteleva Gaisah nousi kansainväliselle huipulle 2000-luvun alkuvuosien aikana. Hän voitti kultaa Abujan Afrikan kisoissa 2003. Saman vuoden Pariisin MM-kisoissa hän oli neljäs (813) ja 2004 Ateenan olympialaisissa kuudes (824). Myöhemmin samana vuonna hän voitti pituushyppykilpailun tuloksella 832. 2005 MM-kisoissa Gaisah sijoittui hopealle maansa ennätystuloksella 834. Helmikuussa 2006 hän hyppäsi Tukholmassa uuden Afrikan halliennätyksen 836. Kuukautta myöhemmin Moskovan MM-hallikisoissa hän voitti maailmanmestaruuden tuloksella 830. 11 päivää myöhemmin hän voitti Kansainyhteisön kisoissa kultaa tuloksella 820. Myöhemmin samana vuonna hän teki Roomassa ennätyksensä ja Ghanan ennätyksen 843 ja voitti Afrikan-mestaruuden tuulituloksella 851.
Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 Gaisah oli seitsemäs. Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010 hän sai pronssia tuloksella 812. Seuraavana vuonna hän karsiutui Daegun MM-kilpailuissa ja sai hopeaa Maputon Afrikan kisoissa tuloksella 786. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 Gaisah sijoittui seitsemänneksi. Hän sai pronssia Afrikan mestaruuskilpailuissa Porto-Novossa tuloksella 773. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta.
Gaisah sai Alankomaiden edustusoikeuden heinäkuussa 2013. Hän sai Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hopeaa hypättyään neljännellä kierroksella Alankomaiden ennätyksen 829. Seuraavana vuonna hän karsiutui loppukilpailusta Sopotin MM-hallikilpailuissa, oli kuudes Zürichin EM-kilpailuissa ja voitti pituushypyn maanosien cupissa Marrakechissa. Hän karsiutui loppukilpailusta Pekingin MM-kilpailuissa 2015. Hän sai pronssia Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 tuloksella 793.
Jean Genet

Jean Genet (19. joulukuuta 1910 Pariisi – 15. huhtikuuta 1986 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija ja varsinkin myöhempinä vuosinaan poliittinen aktivisti.
Nuoruudessaan Genet oli kiertolainen ja pikkurikollinen; myöhemmin hän kirjoitti romaaneita, näytelmiä, runoja ja esseitä. Genet kuvaa rikollisten, homoseksuaalien, poikaprostituoitujen, sutenöörien ja syrjäytyneiden maailmaa. Hänen näytelmänsä ovat absurdin teatterin perusteoksia.
Rainer Werner Fassbinderin elokuva "Querelle" (1982) perustuu Genet’n samannimiseen romaaniin.
Brittiläinen II armeijakunta

Brittiläinen II armeijakunta oli Yhdistyneen kuningaskunnan ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa perustettu maavoimien sotatoimiyhtymä, joka lisäksi oli toiminnassa lyhyen aikaa Waterloon taistelussa.
Napoleonin sodat.
Koottaessa Napoleonin vastaista armeijaa Belgiaan keväällä 1815 Wellingtonin herttua perusti armeijakunnan, joka koostui brittien alaisuudessa palvelevista hannoverilaisista, hollantilais-belgialaisista sekä saksalaisista joukoista. Muodostamisen syynä oli sijoittaa heikompien joukkojen täydennykseksi sotakokemusta omaavia joukkoja. Armeijakunnan komentajaksi määrättiin lordi Hill.
Armeijakuntaa ei käytetty kuitenkaan yhtymänä, vaan divisioonittain tai jopa pienempinä osastoina. Vasta Waterloon taistelun päätyttyä ja aloitettaessa marssi syvemmälle Ranskaan armeijakunnat olivat yhtyminä.
Organisaatio.
Komentajana kenraaliluutnantti lordi Hill
Ensimmäinen maailmansota.
Elokuun 1914 liikekannallepanossa päätettiin siirtoarmeijasta muodostaa Ranskan mallin mukaisesti kaksi divisioonaisia armeijakuntia, mutta armeijaan kuului ainoastaan yksi armeijakunnan esikunta. Kaksi puuttuvaa armeijakunnan esikuntaa luotiin.
II Armeijakunta lähti vielä elokuussa Ranskaan komentajanaan Sir James Grieson, joka kuoli jo 17. elokuuta junassa matkalla rintamalle. Uudeksi komentajaksi määrättiin Sir Horace Smith-Dorrien, joka vastaanotti uuden yhtymänsä 21. elokuuta Bavaissa.
Yhtymä osallistui ensimmäisen kerran sotatoimiin Monsin taistelussa 23. elokuuta, minkä jälkeen se palveli länsirintamalla koko sodan ajan osallistuen muun muassa Sommessa käytyyn Bazentinin laakson taisteluun 14.–17. heinäkuuta 1916.
Toinen maailmansota.
Armeijakunnan ensimmäinen tehtävä toisessa maailmansodassa oli osallistua Ranskaan lähetettyyn Brittiläiseen siirtoarmeijaan komentajanaan kenraaliluutnantti Alan Brooke. Ranskassa armeijakuntaan kuuluivat 3., 4. ja 5. jalkaväkidivisioona sekä myöhemmin myös 50. (Northumbrian) jalkaväkidivisioona. Armeijakunta osallistui muiden mukana etenemiseen Belgiaan, mutta saksalaisten onnistuttua saarrostuksessa, se evakuoitiin Dunkerquesta. Armeijakunta toimi kotisaarella vuoden 1944 alkuun, jolloin se lakkautettiin, mutta sitä käytettiin nimellisenä organisaationa sodan loppuun saakka eri operaatioissa.
Bernie Geoffrion

Bernard Joseph André ”Boom Boom” Geoffrion (14. helmikuuta 1931 Montreal, Kanada – 11. maaliskuuta 2006 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka muistetaan Montreal Canadiensin huippujoukkueesta 1950-luvulta.
Geoffrion aloitti NHL-uransa Montrealissa kaudella 1950–1951, mutta ei esiintynyt vasta kuin 18 ottelussa. Seuraavalla kaudella Geoffrion teki läpimurtonsa ja voitti Calder Trophyn parhaana tulokkaana. Geoffrion sai lempinimensä ”Boom Boom” urheilutoimittaja Charlie Boirelta pelatessaan vielä juniorisarjassa hänen kovan laukauksensa takia. Geoffrionin sanotaankin keksineen lyöntilaukauksen.
Geoffrion muodosti Maurice Richardin ja Jean Béliveaun kanssa Montrealin ykkösketjun, joka johdatti joukkueen kuuteen Stanley Cupiin, joista viisi tuli perättäin vuosina 1955–1960. Calder Trophyn seuraksi Geoffrion voitti Hart Memorial Trophyn liigan arvokkaimpana pelaajana 1955 ja Art Ross Trophyn pistepörssin voittajana sekä 1955 että 1961.
Ensimmäisen kerran Bernie Geoffrion lopetti uransa 1964. Hän palasi kuitenkin kaukaloihin kahden vuoden päästä joukkueena New York Rangers, jossa pelasi kaksi kautta ennen todellista lopettamistaan. Tämän jälkeen hän siirtyi Rangersin valmentajaksi, mutta joutui jättäytymään pois vatsavaivojen takia. Vuonna 1972 Geoffrionista tuli Atlanta Flamesin ensimmäinen valmentaja. Hän nousi 1979 Montrealin valmentajaksi, mutta vatsasairaus uusiutui jo kauden puolessa välissä.
Geoffrionin vaimo Marlene on jääkiekkoilija Howie Morenzin tytär. Pariskunnan poika Dan Geoffrion pelasi myös kaksi kautta NHL:ssä. Lapsenlapsi Blake Geoffrion on pelannut NHL:ssä Nashville Predatorsin joukkueessa.
Bernie Geoffrionilla diagnosoitiin 8. maaliskuuta 2006 mahasyöpä. Leikkauksesta huolimatta Geoffrion kuoli aamulla 11. maaliskuuta – samana päivänä, jolloin Montreal Canadiens jäädytti Geoffrionin pelipaidan.
Unionisopimus

Unionisopimus, englanniksi Treaty of Union, oli vuonna 1706 neuvoteltu ja seuraavana vuonna Union Act -lain muodossa hyväksytty Englannin ja Skotlannin kuningaskuntien parlamenttien välinen sopimus. Sopimus pani täytäntöön valtioiden neuvotteleman yhdistymisen. Sopimuksella oli kaksi osaa:
Unioniehdotus.
Unioniehdotuksen laatiminen annettiin erityisen komission tehtäväksi. Komissio kokoontui huhtikuussa vuonna 1706, ja sen työ edistyi ripeästi. Jo viikon kuluttua se antoi ehdotuksensa: "Englannin ja Skotlannin kuningaskunnat yhdistettäköön ainiaaksi yhdeksi kuningaskunnaksi, jonka nimenä olkoon Iso-Britannia. Yksi ainoa parlamentti edustakoon Ison-Britannian yhdistynyttä kuningaskuntaa ja kruununperimys järjestettäköön siinä tapauksessa, että Hänen Majesteettinsa kuolee ilman rintaperillisiä, Act of Settlementin mukaan Hannoverin suvun hyväksi." Vuoden 1707 alussa sekä Skotlannin että Englannin parlamentti hyväksyi unioniehdotuksen. Sopimus tuli voimaan 1. päivänä toukokuuta vuonna 1707.
Daniel Kipchirchir Komen

Daniel Kipchirchir Komen (s. 27. marraskuuta 1984) on kalenjin-heimoon kuuluva kenialainen maileri.
Helsingin MM-kisoissa 2005 Komen oli yksi 1 500 metrin juoksun suosikeista, mutta hän putosi yllättäen jo alkuerissä. Moskovan MM-hallikisoissa 2006 hän oli hopealla. Vuonna 2007 Komen putosi Osakan MM-kisoissa välierissä mutta voitti juoksun . Valencian MM-hallikisoissa 2008 hän saavutti hopeaa. Daegun MM-kisoissa 2011 hän karsiutui välierissä.
Komenin 1 500 metrin ennätys ulkoradoilla on 3.29,02, jonka hän juoksi Roomassa 14. heinäkuuta 2006.
Daniel Kipchirchir Komenia ei pidä sekoittaa yleisesti nimellä Daniel Komen tunnettavaan Daniel Kipngetich Komeniin, joka myös on kalenjin-heimoon kuuluva kenialainen huippujuoksija.
Tamás Darnyi

Tamás Darnyi (s. 3. kesäkuuta 1967 Budapest) on unkarilainen uimari ja olympiavoittaja. Hän on eräs kaikkien aikojen menestyneimmistä sekauimareista. 
Darnyi voitti sekä 200 että 400 metrin sekauintimatkoilla olympiakultaa kaksissa olympialaisissa peräkkäin (Soul 1988 ja Barcelona 1992). Soulissa hän ui maailmanennätykset 2.00,17 ja 4.14,75, ja Barcelonassa voittoon riittivät silloisia maailmanennätyksiä heikommat ajat 2.00,76 ja 4.14,23. MM-kisoissa 1986 ja 1991 hän voitti myös molemmat matkat, jälkimmäisellä kerralla ME-ajoin 1.59,36, jolla hän alitti ensimmäisenä kahden minuutin rajan, ja 4.12,36. Myös EM-kisoissa hän voitti tuplakullan vuosina 1985, 1987 ja 1989 sekä viimeksi mainittuna vuonna myös 200 metrin perhosuinnin kultamitalin. EM-kisoissa 1993 hän voitti vielä 400 metrin sekauinnin mutta ei uskaltautunut enää kohtaamaan Jani Sievistä 200 metrillä.
Darnyi teki kaikkiaan seitsemän maailmanennätystä: kolme 200 metrin sekauinnissa, kolme 400 metrin sekauinnissa ja yhden lyhyellä radalla 200 metrin selkäuinnissa.
Darnyi valittiin Euroopan parhaaksi uimariksi 1987, 1988 ja 1991 sekä maailman parhaaksi 1991. Lisäksi Swimming World Magazine valitsi hänet Vuoden miesuimariksi vuosina 1987 ja 1991.
David Deutsch

David Deutsch (s. 1953 Haifa, Israel) on fysiikan professori Oxfordin yliopistossa. Hän on kvanttilaskennan pioneeri muotoiltuaan ensimmäisenä kuvailun Turingin kvanttitietokoneesta ja määriteltyään algoritmin kvanttitietokonetta varten.
Deutsch on Hugh Everettin väitöskirjaansa vuonna 1957 luoman kvanttimekaniikan monimaailmatulkinnan kannattaja.
Poliittisesti Deutsch kannattaa libertarismia. Hän on yhdessä Sarah Fitz-Claridgen ja Kolya Wolfen kanssa perustanut "Taking Children Seriously" -liikkeen.
Deutschille on myönnetty Institute of Physicsin Diracin palkinto 1998 ja Edge of Computation Science -palkinto 2005.
Tallinnan Lennart Meri -lentoasema

Tallinnan Lennart Meri -lentoasema eli Ülemisten lentoasema () on Viron suurin lentoasema. Lentoasema sijaitsee noin neljä kilometriä Tallinnan keskustasta kaakkoon Ülemistejärven koillisrannalla. Lentoasemalla on yksi kiitotie (08/26). 
Lentoasemaa ylläpitää AS Tallinna Lennujaam -yhtiö, jonka omistaa sataprosenttisesti Viron valtio. Yhtiö hallinnoi myös muita Viron kaupallisia lentoasemia (Kuressaare, Kärdla, Pärnu, Tartto) ja lentokenttiä (Kihnu, Ruhnu).
Historiaa.
Lentoaseman rakentaminen alkoi vuonna 1932, ja se avattiin virallisesti 20. syyskuuta 1936, joskin lentoja oli ollut jo ennen virallista avaamista. Neuvostomiehityksen aikana vuosina 1945–1989 Aeroflot oli ainoa lentoyhtiö, joka lensi Tallinnaan. Säännölliset lennot suihkukoneilla aloitettiin 1962. Uusi terminaalirakennus rakennettiin vuonna 1970, ja samalla kiitotietä pidennettiin. Ensimmäinen Tallinnaan säännöllisesti liikennöivä ulkomainen lentoyhtiö sitten toisen maailmansodan oli SAS, joka aloitti lennot syksyllä 1989. Terminaalirakennus uusittiin vuonna 1999.
Tilastotietoja.
Vuonna 2005 Tallinnan lentoaseman kautta kulki 1 401 059 matkustajaa. Vuonna 2014 matkustajia oli 2 017 371, joista kotimaanmatkustajia oli 17 441 ja ulkomaanmatkustajia 1 999 930 (99,1 %). Vuonna 2017 matkustajia oli yhteensä 2 648 361.
Suosituimmat reitit Tallinnasta ovat Finnairin Helsingin reitti ja Lufthansan Frankfurtin reitti.
Lentoyhtiöt.
Kesäkuussa 2025 Tallinnasta lennettiin kotimaan yhteyksinä Hiidenmaan Kärdlaan ja Saarenmaan Kuressaareen. Kansainvälisiä yhteyksiä olivat:
Kesäkuussa 2025 tilauslentokohteita olivat lomakohteet:
Kesäkuussa 2025 lentoasemalta liikennöivät lentoyhtiöt olivat:
Ruutiukot

Ruutiukot ("Dad's Army") on brittiläisen BBC-yhtiön tilannekomediasarja, jota tehtiin vuosina 1968–1977.
Sarja sijoittuu toisen maailmansodan aikaiseen, kuvitteelliseen Walmington-On-Sean merenrantakaupunkiin. Sarjassa seurataan usean armeijaan liian vanhan tai nuoren kodinturvajoukkojen jäsenen toilailuja kotirintaman puolustuksessa. 
Sarjaa esitettiin Yleisradion kanavilla ja uusittiin 2005.
Vuonna 2000 British Film Instituten kyselyssä ammattilaiset valitsivat "Ruutiukot" kaikkien aikojen 13. parhaaksi brittiläiseksi TV-ohjelmaksi.
Sarjan pohjalta on tehty kaksi elokuvaa, joista vuonna 1971 valmistunut "Dad’s Army" käytti sarjan alkuperäisiä näyttelijöitä. Vuoden 2016 elokuvassa "Dad’s Army" on uudet näyttelijät.
Puurijärven ja Isosuon kansallispuisto

Puurijärven ja Isosuon kansallispuisto on kansallispuisto Pirkanmaan ja Satakunnan maakunnissa Huittisten, Kokemäen ja Sastamalan kaupunkien alueella. Kansallispuiston pinta-ala on 28 neliökilometriä, ja se on perustettu vuonna 1993.
Kansallispuiston tunnus on ulpukka ja ruskohukankorento.
Luonto.
Puurijärven ja Isosuon kansallispuisto koostuu kansainvälisestikin arvokkaana lintujärvenä tunnetusta Puurijärvestä ja viidestä kermikeidassuosta: Aron-, Iso-, Kiettareen-, Korkea- ja Ronkansuosta. Kansallispuiston läpi virtaa Kokemäenjoki. Puurijärvellä pesii noin 35 lintulajia. Puistossa tavattavia lintulajeja ovat muun muassa kaulushaikara, kurki, laulujoutsen, luhtahuitti, mustatiira ja ruskosuohaukka. Soilla pesii kapustarintoja, liroja, kuoveja ja pensastaskuja. Runsaan lintulajiston lisäksi kansallispuistossa on monipuolinen hyönteislajisto. Siellä on tavattu 38 perhoslajia ja 24 sudenkorentolajia.
Historia.
Alueen suot muodostuivat maankohoamisen seurauksena, kun merestä noussut maaperä alkoi soistua. Ensimmäiset kylät syntyivät alueelle noin 1200-luvulla. 1800-luvulla soita alettiin ojittamaan ja Kokemäenjoen pintaa laskemaan uusien vieljelyalueiden saamiseksi. Nykyinen pinnankorkeus saavutettiin, kun Kolsin voimalaitos otettiin käyttöön.
Reitit ja palvelut.
Kansallispuistossa on kaksi kilometriä pitkä luontopolku ja neljä lintutornia, joista korkein on 18 metriä korkea Kärjenkallion lintutorni. Se on Pohjoismaiden suurimpia, ja sieltä on näkyvyys koko Puurijärvelle. Muut lintutornit sijaitsevat Puurijärven etelä- ja pohjoispäissä sekä Isosuolla luontopolun varrella.
Puurijärven ja Isosuon kansallispuisto soveltuu parhaiten päiväretkikohteeksi. Vuonna 2011 tehdyn kävijätutkimuksen mukaan 95 prosenttia kävijöistä saapui ainoastaan päiväksi. Tutkimuksessa selvisi myös, että kävijöiden tärkeimmät harrasteet olivat luonnon tarkkailu ja kävely. Kävijöiden suosituimmat kohteet olivat Kärjenkallion lintutorni ja lintulava.
Rhuddlan-asetus

Rhuddlan-asetus (kymriksi "Statud Rhuddlan") solmittiin 3. maaliskuuta 1284 Englannin kuningas Edvard I:n valloitettua Walesin. Se annettiin Rhuddlanin linnassa Pohjois-Walesissa, joka rakennettiin Edvard I:n aikana vahvistamaan Englannin kamppailua Walesia vastaan.
Walesin viimeisen hallitsijan, Llywelyn ap Gruffuddin, kukistuttua vuonna 1282 Wales yhdistettiin Englannin kuningaskuntaan ja Edvard I yritti rauhoitella uutta aluetta.
Asetus jakoi Walesin Angleseyn, Merionethshireen ja Caernarvonin kreivikuntiin, toi sen Englannin lakijärjestelmän yhteyteen ja salli hallitsijan nimittää virkamiehiä kuten vouteja ja sheriffejä. Jotkut walesilaisten tavoista jätettiin kuitenkin ennalleen, esimerkiksi perimyskäytäntöjä ei muutettu.
Rhuddlan-asetus pysyi voimassa kunnes Henri VIII solmi uuden lain ("Laws in Wales Acts") vuonna 1536.
Bibi Andersson

Berit Elisabeth ”Bibi” Andersson () oli ruotsalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Hän teki useita rooleja Ingmar Bergmanin elokuvissa, joihin hänen maineensa paljolti perustuu.
Varhainen elämä.
Anderssonin vanhemmat olivat Josef ja Karin Andersson. Balettitanssija Gerd Andersson (s. 1932) on hänen siskonsa.
Ura.
Hän opiskeli Dramatenin näyttelijäkoulussa 1954–1956 ja työskenteli vuodesta 1959 Dramatenissa näyttelijänä 30 vuotta. Hänen näyttämöroolejaan ovat muun muassa Tennessee Williamsin "Viettelyksen vaunu" ja Edward Albeen "Kuka pelkää Virginia Woolfia?". Verotukseen liittyvien epäselvyyksien vuoksi Andersson oli 1970-luvulla maanpaossa Yhdysvalloissa, ja hän näytteli tuolloin Broadwaylla.
Andersson aloitti elokuvauransa vuonna 1951 pienessä sivuroolissa Alf Sjöbergin "Neiti Juliessa" ja on näytellyt sen jälkeen noin sadassa elokuvassa. Samana vuonna hän tutustui Ingmar Bergmaniin heidän filmatessaan yhdessä Bris-pesuainemainosta. Sittemmin Andersson näytteli Bergmanin ohjauksessa useissa teatterituotannoissa ja 11 laajakangaselokuvassa, joista ensimmäinen on "Kesäyön hymyilyä" (1955). Elokuvatöistä kiitetyimmäksi kohosi tulkinta sairaanhoitaja Almasta "Persoona – Naisen naamio" -elokuvassa. Englanniksi toteutetussa "Kosketuksessa" (1971) hän näytteli Max von Sydowin ja Elliott Gouldin rinnalla. Teatterissa Bergman ohjasi Anderssonia vielä 1990-luvulla.
Anderssonin kansainvälisen uran avasi rooli Ralph Nelsonin lännenelokuvassa "Taistelu paholaiskanjonissa" (1966). Hän esitti Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar Alexandraa Stephen Poliakoffin televisiosarjassa "Kadonnut prinssi" (2003).
Yksityiselämä.
Andersson asui Tukholman Djurgårdenissa ja Provencessa Ranskassa, kunnes sai aivohalvauksen. Hän palasi Ruotsiin toipumaan ja asui sen jälkeen Tukholmassa sairaskodissa. Hän oli naimisissa kolmesti: ohjaaja Kjell Greden kanssa vuosina 1960–1973, kirjailija-poliitikko Per Ahlmarkin kanssa 1978–1981 ja Gabriel Mora Baezan kanssa vuodesta 2004. Avioliitosta Greden kanssa näyttelijällä on yksi tytär. Hänen omaelämäkertansa "Ett ögonblick" ilmestyi 1996. Andersson on osallistunut myös kansainväliseen humanitaristiseen työhön.
Johdannainen

Johdannainen eli johdannaissopimus on rahoitusväline, jonka taloudellinen arvo perustuu jonkin toisen arvopaperin, indeksin, valuutan, hyödykkeen tai oikeuden arvoon. Tämä muuttuja voi olla toisen instrumentin tai hyödykkeen ("kohde-etuuden"), kuten esimerkiksi Nokian osakkeen tai soijaöljyn hinta, mutta myös vaikkapa huhtikuun keskimääräinen lämpötila Osakassa tai muu mitattavissa oleva suure.
Johdannaisessa on kyse sopimuksesta, jonka osapuolet sopivat tulevaisuudessa toteutettavasta transaktiosta, esimerkiksi 1 000 raakaöljybarrelin kaupasta ensi syyskuun 15. päivänä hintaan 75,00 $ / barreli. Jos tämä transaktio toteutetaan, eli myyjä todellakin toimittaa ostajalle sovitut 1 000 barrelia, on kyse johdannaisen "fyysisestä toteutuksesta". Useimmiten johdannaiset kuitenkin toteutetaan "rahallisella toteutuksella", eli toimittamalla johdannaissopimuksen rahallinen arvo. Jos mainittu öljyjohdannainen toteutetaan rahassa ja öljybarrelin hinta syyskuun 15. päivänä on 82,30 $, myyjä suorittaa ostajalle tuhannen öljybarrelin nykyhinnan ja sovitun hinnan erotuksen, eli 82 300 $ − 75 000 $ = 7 300,00 $.
Kaupankäynti.
Johdannaisilla käydään kauppaa johdannaispörsseissä, mutta johdannaissopimuksia voidaan solmia myös suoraan vastapuolen kanssa niin sanottuina OTC-sopimuksina. Julkisen kaupankäynnin kohteena olevien johdannaisten on oltava ehdoiltaan standardoituja, mutta OTC-johdannaisten ehdot voidaan räätälöidä osapuolten haluamiksi. Tärkeimpiä johdannaispörssejä ovat Eurex, LIFFE, CME, CBOT, NYMEX, LME ja ICE.
Johdannaistyypit.
Johdannaisia on kahta päätyyppiä: termiinejä ja optioita. Näiden lisäksi päätyypeiksi luetaan usein myös futuurit ja swapit; näistä ensiksi mainitulla tarkoitetaan sellaisia termiinejä, jotka on standardoitu ja jotka ovat julkisen kaupankäynnin kohteena, kun taas jälkimmäisissä on oikeastaan kyse termiinisopimusten muodostamista koreista.
Termiinin ja option keskeinen ero on niiden sitovuudessa. Termiinin osalta sopimuksen molemmat osapuolet (ostaja ja myyjä) sitoutuvat termiinin ehtojen mukaisen transaktion toteuttamiseen, kun taas option kohdalla vain myyjä (eli "asettaja") antaa sitovan lupauksen; option haltija voi vapaasti päättää, toteutetaanko option ehtojen mukainen transaktio.
Johdannaisia ryhmitellään myös sen mukaan, mikä niiden kohde-etuus on. Tärkeimmät tällaiset ryhmät ovat osake-, korko- ja raaka-ainejohdannaiset.
Käyttö.
Johdannaisia käytetään joko olemassa olevan riskin pienentämiseen ("suojaaminen" eli "hedgaus") tai riskin ottamiseen sijoitusmielessä. Esimerkiksi lentoyhtiö voi suojautua mahdolliselta polttoaineen hinnan nousulta ostamalla kerosiinifutuureja; teräsyhtiö taas voi suojautua teräksen hinnan laskulta myymällä teräsfutuureja. Sijoittaja, joka uskoo Allianzin osakkeen kurssin laskevan, voi hyötyä näkemyksestään ostamalla Allianzin myyntioptioita. Johdannaisten avulla voidaan myös rakentaa portfolioita, joiden tuottomahdollisuudet ovat monimutkaisemmat (johdannaisstrategia).
Espanjanpihta

Espanjanpihta ("Abies pinsapo") on mäntykasvien heimoon ja pihtojen sukuun kuuluva ikivihreä havupuu, jota tavataan Espanjassa ja Marokossa. Lajin kuvasi tieteelle sveitsiläinen kasvitieteilijä Pierre Edmond Boissier vuonna 1837.
Espanjanpihta kasvaa 20–30 metriä korkeaksi, ja sen runko voi olla halkaisijaltaan jopa 150 senttimetriä. Sen kalpean sinivihreät, neulasmaiset lehdet ovat 1,5–2 senttimetriä pitkiä, ja niissä on molemmin puolin leveitä, vaaleita vaharaitoja. Espanjanpihdan kävyt ovat 9–18 senttimetriä pitkiä. Kypsyttyään ne hajoavat vapauttaen siemenet ilmaan.
Espanjanpihtaa esiintyy luonnonvaraisena eteläisessä Espanjassa 900–1 600 metrin korkeudella Grazaleman vuoristossa Cádizin maakunnassa sekä Bermejan ja Las Nievesin vuoristoissa Málagan maakunnassa. Marokossa sitä esiintyy Rifin vuoristoalueella pääasiassa 1 400–1 800 metrin korkeudessa. Lajin kasvupaikat Espanjassa ja Marokossa ovat pieniä.
Espanjassa lajia uhkaa metsäpalot sekä tuholaiset ja taudit, jotka ovat todennäköisempiä kuivina vuosina. Marokossa espanjanpihtaa uhkaa metsäpalojen lisäksi elinympäristöjen tuhoutuminen. Kansainvälisessä uhanalaisluokituksessa espanjanpihta on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Riisitunturin kansallispuisto

Riisitunturin kansallispuisto on Posion kunnassa Lapin maakunnassa sijaitseva kansallispuisto. Sen pinta-ala on 76 neliökilometriä, ja se on perustettu vuonna 1982. Puisto on tunnettu erityisesti kostean ilmaston luomista rinnesoistaan ja talvisista tykkymuodostelmista. Riisitunturin luonto on innottanut luonnontutkijoita ja erityisesti suotutkijoita, ja alue on Oulangan tutkimusaseman tutkimuskohde.
Kansallispuistossa on kaksi päiväreittiä, joista toinen on Riisin rääpäsy (4,3 km) ja toinen Riisin rietas (10,7 km). Puiston halki Riisitunturilta Kirintövaaraan kulkee retkeilyreitti (26 km). Kaksoishuippuisen Riisitunturin (465,3 mmpy.) kupeessa sijaitsee puiston ainoa autiotupa.
Riisitunturin kansallispuisto valittiin Vuoden Retkikohteeksi 2010 Suomessa yleisöäänestyksen tuloksena.
Riisitunturin lähimmät kansallispuistot ovat Oulangan kansallispuisto, Syötteen kansallispuisto ja Pyhä-Luoston kansallispuisto.
Rokuan kansallispuisto

Rokuan kansallispuisto sijaitsee Muhoksen, Utajärven ja Vaalan kuntien alueella, Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Puisto on perustettu vuonna 1956 suojelemaan Rokuanvaaran harjumuodostuman arvokkaita luontotyyppejä ja maastonmuotoja. Kansallispuiston pinta-ala on 18 neliökilometriä. Erityisen kuuluisa puisto on luonnontilaisista karukkokankaistaan ja jääkauden muovaamista maastonmuodoistaan.
Rokuanvaaran harjumuodostuma syntyi viimeisimmän jääkauden loppuvaiheessa jäätikön sulamisvirtojen kasatessa paikalle runsaasti hienoa maa-ainesta. Rokuan maisemalle ominaisia piirteitä ovat jäkäliköt, mäntymetsät ja suppalammet. 
Kansallispuistossa on merkittyjä reittejä, kota, tulentekopaikka ja luonto-opastustauluja. Patikkareitit yhdistävät kansallispuiston Rokuan alueen majoitus- ja opastuspalveluihin. 
Karun maaperän vuoksi puiston puusto on mäntyvaltaista, kenttäkerroksen kasvillisuutta hallitsevat jäkälät ja varvut, pensaskerroksen lajeja ei juuri ole. Rokuan kansallispuiston pinta-ala on 17 neliökilometriä. Puisto käsittää Rokuanvaaran harjumuodostuman arvokkaimman osan. Rokuanvaara on osa harjumuodostumaa, joka ulottuu Suomen itärajalta, Ilomantsista, Hailuodon saareen Oulun edustalle. 
Rokuanvaaran alue sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa, Muhoksen, Utajärven ja Vaalan kunnissa. Alueen kolme kuntaa kehittävät Rokuan matkailua yhteistyössä alueen majoitusyritysten ja Metsähallituksen kanssa. Rokuan alue kuuluu Rokua Unesco Global Geopark -kokonaisuuteen yhdessä Oulujokilaakson ja Oulujärven Niskanselän alueiden kanssa. Geopark-verkoston kohteet ovat geologisesti ainutlaatuisia kohteita, joissa geologia on otettu osaksi matkailua ja opetusta.
Matkailu ja urheilu.
Rokuan maastossa kasvaa herkkutatteja ja kangasrouskuja sekä mustikkaa ja puolukkaa. 
Alueen suppalammissa voi kalastaa ongella ja luvan hankkimalla vieheellä. 
Majoitusta tarjoavat kylpylähotelli Rokua Health &amp; Spa, erämaahotelli Rokuanhovi, lomahuoneistot ja vuokramökit. Hotellit tarjoavat pysäköintitilaa myös matkailuautoille ja -vaunuille. 
Rokualla voi telttailla Kirvesjärvellä, Pookivaaralla, Pitkäjärvellä, Saarisella, Rokuanjärvellä ja Lianjärvellä. Pookivaaran huipulla on pieni, kaksi henkeä majoittava autiotupa, joka oli vuoteen 1975 saakka palovartijan asuntona. Metsäpalovaroituksen aikaan tulenteko on kiellettyä myös hormillisissa tulisijoissa. 
Rokualla on vaihtelevassa, osin vaativassa maastossa kulkevia merkittyjä patikointireittejä noin 60 kilometriä ja hiihtolatuja noin 70 kilometriä, joista kuusi kilometriä valaistuja. Osa laduista (retkihiihtoladut) avataan kevätkaudelle. Aikuisten retkihiihdon suomenmestaruuskilpailut Rokualla järjestettiin vuonna 1999, nuorten SM-kilpailut järjestettiin tammikuussa 2009. 
Rokualla voi myös maastopyöräillä, sauvakävellä, lumikenkäillä, vaeltaa koiran kanssa ja fatbike-retkeillä. Rokua MTB Team ry järjestää vuosittain Rokua MTB- ja Rokua TrailRun -tapahtumat, kilpailukeskuksena toimii Rokua Health &amp; Spa -hotelli.
Locarno

Locarno on kaupunki Ticinon kantonissa, Sveitsin italiankielisessä osassa. Se sijaitsee Maggiajoen itärannalla ja Maggiorejärven pohjoisrannalla. Kaupungin asukasluku on runsaat 16 000.
Locarnossa järjestetään vuosittain Locarnon kansainväliset elokuvafestivaalit. Kaupungissa solmittiin vuonna 1925 Locarnon sopimukset ensimmäisen maailmansodan voittajien ja häviäjien kesken, joilla mm. taattiin Saksan, Ranskan ja Belgian rajat.
Liikenne.
Maggioren rantatie (valtatie 13) Bellinzonan suunnasta Italian Verbaniaan kulkee Locarnon kautta.
Locarnosta on SBB-CFF-FFS:n rautatieyhteys itään, Bellinzonaan sekä FARTin rautatie Centovallin laakson kautta länteen, Italian Domodossolaan.
Kingsley Amis

Kingsley Amis (16. huhtikuuta 1922 – 22. lokakuuta 1995) oli englantilainen kirjailija. Hän kirjoitti yli kaksikymmentä romaania, kolme runokokoelmaa, novelleja, radio- ja televisiokäsikirjoituksia sekä runsaasti kirjallisuusarvosteluja ja yhteiskunnallisia esseitä. Amis kuului 1950-luvulla esiin nousseeseen "nuorten vihaisen miesten" sukupolveen.
Amis tunnetaan ennen muuta koomisista, englantilaisen ja keski- ja yläluokan elämäntapaa ja arvomaailmaa satirisoivista romaaneistaan. Hänen läpimurtoteoksensa oli yliopistomaailmaan sijoittuva "Onnellinen Jim" (suom. 1956). Amis vaihteli luontevasti tyylejä ja lajityyppejä, häneltä luontui niin goottilainen kummitustarina ("The Green Man", 1969) kuin rikosromaani ("Vuosisadan rikos", 1975, suom. 1990).
Amis sai arvostetuimman brittiläisen kirjallisuuspalkinnon Bookerin vuonna 1986 romaanistaan "Vanhat pirut". Amis aateloitiin 1991. Hänen viimeinen romaaninsa "The Biographer's Moustache" ilmestyi 1995, samana vuonna jona hän kuoli.
Humoristina tunnettu Amis kirjoitti tiettävästi ensimmäisen tutkielman Ian Flemingin Bond-romaaneista ("Raportti James Bondista", suom. 1966). Ian Flemingin perikunnan omistaman yhtiön aloitteesta hän kirjoitti ensimmäisen jatko-osan James Bond -romaaneihin. Nimimerkillä Robert Markham julkaistu "Lohikäärmeen kynnet" ("Colonel Sun", 1968) oli menestys, mutta useista yrityksistä huolimatta Flemingin perikunta onnistui jatkamaan Bond-romaanien sarjallistamista vasta vuodesta 1981 alkaen.
Amis tunnettiin räväköistä, poliittisesti epäkorrekteista mielipiteistään. Martin Amis on sanonut isästään, että "hänen koko pointtinsa oli se, ettei hän piitannut siitä mitä ihmiset hänestä ajattelivat".
Amisin poika on kirjailija Martin Amis.
Luis Alvarez

Luis Walter Alvarez (13. kesäkuuta 1911 – 1. syyskuuta 1988) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka sai fysiikan Nobelin palkinnon vuonna 1968 kuplakammion keksimisestä. Kuplakammion avulla voitiin tarkastella hiukkaskiihdyttimessä syntyneitä hyvin lyhytikäisiä alkeishiukkasia.
Toisen maailmansodan aikana Alvarez oli tärkeä henkilö Manhattan-projektissa. Yhdessä opiskelijansa kanssa hän suunnitteli Nagasakin atomipommin sytyttimen. Hän oli mukana tieteellisenä tarkkailijana Hiroshiman atomipommi-iskussa.
Luis Alvarez kunnostautui myös kehittelemällä atomipommin shokkiaaltoja mittaavan mittausvälineen. Tämä pudotettiin ulos laskuvarjolla varustetussa sylinterissä ennen pommin pudottamista.
Sodan jälkeen Alvarez keksi lentokenttien mittarilähestymisjärjestelmän (ILS).
FTE

Full-Time Equivalent on henkilöresurssien yksikkö, jolla mitataan henkilöstön läsnäoloa tai projektin kokonaishenkilöallokaatiota. Henkilömäärä voi koostua täysipäiväisistä tai osa-aikaisista resursseista. NOE (Number of Employees) kertoo työsuhteessa olevan henkilöstön määrän, mutta FTE kertoo työssä käyvän henkilöstön määrän. Jos yrityksessä on työsuhteessa 5 henkilöä (NOE) ja yksi heistä on opintovapaalla, yksi virkavapaalla ja yksi tekee lyhennettyä työpäivää (30 tuntia 37:stä) on yrityksen FTE 2,8. Kun poissaolon pituus on yli 30 päivää, henkilö poistuu NOE:sta. FTE-laskenta suoritetaan yliopistoissa ja korkeakouluissa läsnäolon ja opintosuoritusten perusteella, josta päätellään opiskelijan kokoaikaisuus.
Arkikielessä käytetään monesti termejä henkilötyökuukausi tai henkilötyövuosi, jotka ovat kuitenkin kokonaistyömäärä kuvaavia käsitteitä. FTE on sen sijaan hetkellisen henkilömäärän eli kapasiteetin mitta. 1 FTE tarkoittaa siis yhtä täysipäiväistä työntekijää eli 100%:sta allokaatiota. 1 Fte voi koostua myös kahdesta henkilöstä, jotka molemmat tekevät puoltapäivää eli 50%:sta allokaatiosta tai vaikka 20% + 80%:sta. Jolloin toinen henkilöistä tekee päivän viikossa ja toinen 4 päivää viikossa.
Andrei Aršavin

Andrei Sergejevitš Aršavin (, s. 29. toukokuuta 1981 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, joka pelaa Venäjän pääsarjan Zenit Pietarissa. Aršavin pelaa hyökkäävänä keskikenttäpelaajana niin sanotulla kymppipaikalla tai laitalinkkinä. Hänet tunnetaan erityisesti tekniikastaan, pelikäsityksestään ja nopeudestaan.
Pelaajaura.
Seurajoukkueura.
Aršavin valmistui Smenan jalkapallokoulusta ja pelasi vuosien 1999 ja 2000 välillä Zenitin farmijoukkueessa 2. divisioonassa. Vuonna 2000 Aršavin nostettiin Zenitin edustusjoukkueeseen. Hän debytoi Intertoto Cupin ottelussa Bradford Citya vastaan. Joukkueessa hän pelasi useilla pelipaikoilla, muun muassa oikeana keskikenttäpelaajana, hyökkäävänä keskikenttäpelaajana ja hyökkääjänä. 
Vuonna 2007 Aršhavin voitti Venäjän jalkapalloliigan mestaruuden. Mestaruus oli seuralle ensimmäinen sitten vuoden 1984. Kauden aikana Aršavin oli aloituksessa 30 kertaa, tehden 10 maalia ja antaen 11 maaliin johtanutta syöttöä. Liigamestaruuden lisäksi Aršavin johdatti Zenitin UEFA Cupin voittoon vuonna 2008. 
Kesäkuussa 2008 mainioiden otteiden ansiota EM-kisoissa Aršavin herätti runsaasti kiinnostusta ulkomaalaisissa huippuseuroissa. Pelaaja itse unelmoi pelaavansa jonain päivänä Espanjan liigassa. 26. kesäkuuta 2008 Zenit vahvisti Barcelonan tehneen virallisen tarjouksen Aršavinista. Venäläisseura kuitenkin hylkäsi tarjouksen.
Kun vuoden 2009 tammikuun siirtoikkuna aukesi, sai Zenit tarjouksen Aršavinista. Englantilaisseura Arsenal halusi venäläistähden Lontooseen. Lopulta siirto tapahtuikin siirtoikkunan viimeisinä hetkinä. Siirtohinta oli arviolta 15 miljoonaa puntaa.
Maajoukkueura.
Venäjän maajoukkueessa Aršavin debytoi 17. toukokuuta 2002 ottelussa Valko-Venäjää vastaan. 24. maaliskuuta 2007 pietarilainen toimi Venäjän kapteenina EM-karsintaottelussa Viroa vastaan.
Vuoden 2008 EM-kisojen kaksi ensimmäistä alkulohkon ottelua Aršavin seurasi katsomon puolelta, saatuaan punaisen kortin viimeisessä karsintaottelussa. Alkulohkon päätösotteluun Ruotsia vastaan Venäjä lähti suuret paineet niskassaan: ainoa tie puolivälieriin oli voitto. Aršavinin panos näkyi ja dominoivan esityksen jälkeen Venäjä voitti 2–0. Aršavin teki toisen maalin. Puolivälierissä Aršavin ja Venäjä jatkoivat voittamalla Hollannin 3–1 jatkoajan jälkeen. Aršavin syötti voittomaalin ja teki 3–1-maalin.
Muuta.
Aršavin on tunnettu Nol -yhtyeen fani.
Krisztina Egerszegi

Krisztina Egerszegi ([ˈkristinɒ ˈɛɡɛrsɛɡi], s. 16. elokuuta 1974 Budapest) on unkarilainen uimari ja olympiavoittaja. 
Egerszegia pidetään usein kaikkien aikojen menestyneimpänä naisuimarina; hän on ainoa nainen, joka on uinut viisi olympiakultaa henkilökohtaisilla matkoilla. Hän oli Dawn Fraserin jälkeen toinen uimari, joka voitti kolme peräkkäistä olympiakultaa samalla henkilökohtaisella matkalla. 
Vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa 14-vuotiaana, 45-kiloinen Egerszegi voitti kultaa 200 metrin selkäuinnissa tehden uuden olympiaennätyksen 2.09,29. Hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin uinnin olympiavoittaja. 100 metrin selkäuinnissa hän sai hopeaa Saksan demokraattisen tasavallan Kristin Ottolle hävinneenä. Seuraavien kuuden vuoden aikana hän hävisi 200 metrin selkäuinnissa vain kerran. Tämä tapahtui vuoden 1989 EM-kilpailuissa, jolloin Dagmar Hase voitti hänet. Samoissa kilpailuissa myös Otto oli jälleen häntä parempi 100 metrillä. 
Seuraavissa kolmissa EM-kilpailuissa, vuosina 1991, 1993 ja 1995 Egerszegi voitti jokaisen uintimatkan jolle osallistui. Vuoden 1991 pitkän radan EM-kilpailuissa Egerszegi rikkoi Ina Kleberin seitsemän vuotta vanhan 100 metrin selkäuinnin ME-ajan, uimalla 1.00,31 ja hän rikkoi myös Betsy Mitchellin 200 metrin selkäuinnin ME:n vuodelta 1986, uimalla 2.06,62, joka oli edellistä ennätystä yli kaksi sekuntia parempi. 100 metrin selkäuinnin ennätysaika kesti voimassa neljä vuotta, jolloin sen rikkoi Kiinan He Cihong. 200 metrin selkäuinnin maailmanennätys säilyi Egerszegin hallussa huimat 16 vuotta. Sen rikkoi lopulta helmikuussa 2008 zimbabwelainen Kirsty Coventry, uimalla ajan 2.06,39.
MM-tasolla Egerszegi voitti kaksi kultaa vuonna 1991 (100 ja 200 metrin selkäuinnit) ja hopeaa 1994 (200 metrin selkäuinti).
Vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa Egerszegi oli kisojen ”uintikuningatar”; hän voitti 100 ja 200 metrin selkäuinnin sekä 400 metrin sekauinnin. Vuonna 1996 Atlantassa hän oli jälleen paras 200 m selkäuinnissa ja otti pronssia 400 metrin sekauinnissa. Atlantassa hänen aikansa sekauintiviestin selkäuintiosuudella (1.01,15) oli parempi kuin 100 metrin selkäuinnin voittoaika (Egerszegi ei osallistunut matkalle).
Swimming World-lehti valitsi Egerszegin maailman parhaaksi naisuimariksi 1991 ja Euroopan parhaaksi 1990–1992.
Jari Lindroos

Jari Juhani Lindroos (s. 31. tammikuuta 1961 Pieksämäki) on pelaajauransa lopettanut suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä. Urallaan hän oli mukana voittamassa kahta Suomen mestaruutta, kahta hopeaa sekä yhtä pronssia. Lindroos edusti urallaan Jokereita, Kärppiä ja Jyp HT:tä.
Lindroos aateloitiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi vuonna 2005.
Pelaajaura.
Lindroos aloitti uransa SM-liigassa Jokereissa, jossa hän pelasi kaudet 1981–1987. Tämän jälkeen "Linkki" pelasi kaksi kautta Oulun Kärpissä, josta siirtyi Jyväskylään JyP HT:n riveihin. 
Jyväskylässä Lindroos pelasi uransa parhaat kautensa vuosina 1989–1995. Tuona aikana mies oli useana vuonna joukkueensa paras pistemies ja yksi joukkueensa tärkeimmistä pelaajista. Lindroos oli jyväskyläläisten mukana voittamassa SM-hopeaa keväällä 1992 ja pronssia 1993. Jyväskylässä pelatessaan mies pääsi myös useita kertoja pelaamaan maajoukkueessa, mutta pääsi arvokisoihin vain kerran, vuoden 1992 Olympiakisoissa.
Uransa päätteeksi Lindroos lähti vielä kahden kauden ajaksi pelaamaan kasvattajaseuransa Jokereiden joukkueeseen. Siellä Jari oli voittamassa kahta Suomen mestaruutta vuosina 1996 ja 1997. Lindroos lopetti pelaajauransa voitettuaan urallaan toisen SM-kullan keväällä 1997. 
Yhteensä Lindroos keräsi SM-liigan runkosarjassa 649 ottelussa 230 maalia ja 432 syöttöä eli yhteensä 662 tehopistettä. Pudotuspeleissä saldo oli 66 ottelussa 23 maalia ja 26 syöttöä eli 49 tehopistettä. Suomen maajoukkueessa Lindroos pelasi 1992 talviolympialaisissa. 
Jari Lindroos on eniten Jypin paidassa pisteitä tehnyt pelaaja. Hän johtaa tilastoa 324 pisteellään (110+214) 227 ottelussa viiden kauden ajalla. Toisena tilastossa on Antti Virtanen, jolla kauden 2008-09 päätteeksi oli 303 pistettä.
Jari Lindroosista tuli liikuntatieteiden kandidaatti pelaajauran loputtua vuonna 1999. 
Hän asuu Jyväskylässä ja on toiminut mm. Veikkaaja-lehden jääkiekkoasiantuntijana.
Hämeenlinnan Tarmo

Hämeenlinnan Tarmo on vuonna 1903 perustettu hämeenlinnalainen urheiluseura, jolla on tällä hetkellä noin 1 000 jäsentä. 
Tarmolla on yleisurheilu-, voimailu-, suunnistusjaostot. Seuran puheenjohtajana toimii Hannu Lähteenmäki. Seuran ensimmäinen puheenjohtaja sen perustamisesta aina vuoteen 1923 asti oli Eemeli Juureva.
Vielä 1970-luvulle seuran toimintaan kuului jääkiekko, jossa sen paikallisvastustajat olivat HPK ja sittemmin maahockeyyn erikoistunut Tiikerit eli HT-85.
Jääkiekko.
Tarmo oli yksi Suomen parhaita jääkiekkoseuroja 1940- ja 1950-luvulla. Seura voitti Jääkiekon SM-kultaa vuosina 1948 ja 1949. Mitalisijoilla Tarmo oli noina vuosikymmeninä yksitoista kertaa.
Tarmo oli vuonna 1903 perustetun Hämeenlinnan Tarmon jääkiekkojaosto. Jääkiekkotoiminta Tarmossa alkoi 1935 ja toiminta loppui 1975, jolloin Hämeenlinnan jääkiekkotoiminta keskitettiin HPK:lle.
Saavutuksia
Paul Abraham

Paul Abraham (Pál Ábrahám) (2. marraskuuta 1892 Apatin, Unkari – 6. toukokuuta 1960 Hampuri) oli unkarilaissyntyinen opereteistaan tunnetuksi tullut säveltäjä. Hän oli alansa suosituimpia edustajia 1930-luvulla.
Vuonna 1933 hän pakeni juutalaisvainoja kodistaan Berliinistä Wienin ja Pariisin kautta New Yorkiin, josta palasi Saksaan 1956.
Estée Lauder

Estée Lauder (1. heinäkuuta 1908 New York – 24. huhtikuuta 2004 New York) oli yhdysvaltalainen liikenainen ja kosmetikkateollisuuden edelläkävijä, joka perusti omaa nimeään kantavan kosmetiikkayrityksen Estée Lauderin, joka on nykyisin myyntinsä perusteella yksi maailman suurimpia. 
Lauder syntyi Josephine Esther Mentzerina Queensissa New Yorkissa. Hänen vanhempansa olivat Unkarin juutalaisia maahanmuuttajia. Hän meni naimisiin Joseph Lauterin kanssa vuonna 1930, sai hänen kanssaan kaksi poikaa, erosi vuonna 1939 ja avioitui uudestaan entisen puolisonsa kanssa vuonna 1942. Lauterin perhe muutti sukunimensä Lauderiksi 1930-luvun loppupuolella. Parin avioliitto kesti vuoteen 1982 asti, jolloin Joseph menehtyi.
Estée Lauder haaveili nuoruudessaan ihotautilääkärin urasta, mutta mentyään naimisiin kemisti Lauderin kanssa elämä sai uuden käänteen. Yhdessä he alkoivat kehitellä ihonhoitotuotteita naisille. 
Estée Lauder alkoi myydä setänsä, kemisti John Schotzin, sekoittamia ja myöhemmin myös itse sekoittamiaan ihovoiteita 1930-luvulla, mutta yritys perustettiin vasta vuonna 1946. Sen ensimmäinen varsinainen läpimurto oli "Youth Dew" -tuoksu, joka lanseerattiin vuonna 1953. Tuotekehittelyn lisäksi Lauder oli erittäin kiinnostunut myös yhtiön tuotteiden ulkonäöstä ja pakkauksista. Juuri hän valitsi yhtiön käyttämän sinisen värisävyn, jonka omistaja arveli sointuvan asiakkaiden kylpy- ja makuuhuoneiden sisustukseen. 
Estée Lauder oli ainoa nainen "Time"-aikakauslehden vuonna 1998 julkaisemassa luettelossa 1900-luvun 20 vaikutusvaltaisimmasta liikealan taiturista. Hänelle myönnettiin myös Yhdysvaltain korkein siviilikunniamerkki Presidential Medal of Freedom. Lauder kuoli Manhattanin asunnossaan sydänongelmiin 97-vuotiaana, mutta hänen merkityksensä kosmetiikkateollisuudessa on edelleen jäljellä. Perustajansa nimeä kantava tuotemerkki on saatavana yli sadassa maassa.