tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valtatie 27

Valtatie 27 on Kalajoelta Iisalmeen johtava valtatie. Tien pituus on 203 kilometriä. Tie on kaksikaistainen ja liikennemääriinsä nähden hyvätasoinen, joskin tie kulkee muutamien taajamien läpi. Tien vilkkaimmat kohdat ovat Ylivieskan ja Iisalmen kohdilla.
Tie kulkee seuraavien maakuntien kautta: Pohjois-Pohjanmaa – Pohjois-Savo.
Tie kulkee seuraavien kuntien kautta: Kalajoki – Alavieska – Ylivieska – Nivala – Haapajärvi – Pyhäjärvi – Haapajärvi (uudelleen) – Pyhäjärvi (uudelleen) – Kiuruvesi – Iisalmi – Vieremä – Iisalmi (uudelleen).
Historiaa.
Kalajoen ja Iisalmen välinen tie on rakennettu 1960- ja 1970-luvuilla. Vuonna 1971 se numeroitiin kantatieksi 87, jota myöhemmin jatkettiin Nurmekseen saakka. Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa Kalajoen ja Iisalmen välinen osuus numeroitiin uudelleen valtatieksi 27.
Valtatie 29

Valtatie 29 on Keminmaasta Tornioon johtava valtatie. Tie eroaa Keminmaassa Helsingistä Utsjoelle johtavasta valtatiestä 4. Torniossa tiestä eroaa valtatie 21 Kilpisjärvelle. Valtatie 29 päättyy Ruotsin rajalle, josta jatkuu eurooppatie E4 Sundsvallin ja Tukholman kautta Helsingborgiin.
Reitti ja tieyhteydet:
Valtatie 29 on vain 16 kilometriä pitkä, ja se onkin Suomen lyhyin valtatie. Valtaosa tiestä on Perämerentie-nimistä moottoritietä, joka on maailman pohjoisin moottoritie. Valtatie 29 oli myös Suomen ensimmäinen kokonaan nelikaistainen valtatie. Valtatie 29 kuuluu liikenne- ja viestintäministeriön määrittämiin maanteiden pääväyliin ja yleiseurooppalaiseen TERN-tieverkkoon. Keminmaan ja valtatien 21 liittymän välinen osuus on osa eurooppatietä E8 ja valtatien 21 ja valtakunnanrajan välinen osuus osa eurooppatietä E4.
Tienumero 29 otettiin käyttöön moottoritieosuuden valmistuessa vuonna 2001. Tätä ennen Tornion ja Keminmaan välinen osuus oli osa valtatietä 21.
Vuosina 2007–2008 Tornion ja Haaparannan kaupunkien yhteisen ydinkeskustan rakentamiseen liittyen valtatietä 29 siirrettiin valtakunnanrajan kohdalla. Suomen puolella tietä siirrettiin etelään 380 metrin matkalla. Lisäksi rakennettiin uusi kiertoliittymä korvaamaan Länsirannan liikennevalo-ohjattu liittymä. Ruotsin puolella uutta E4-tietä rakennettiin noin 450 metrin matkalla. Lisäksi rakennettiin uusi nelikaistainen rajasilta, jonka kustannukset maat jakoivat puoliksi. Hankkeen kustannukset Suomen osalta olivat noin 2,6 miljoonaa euroa.
Suomen muihin moottoritieosuuksiin verrattuna valtatien 29 liikenne on tavanomaista vähäisempää. Vuonna 2022 valtatien 29 moottoritieosuudella kulki päivittäin keskimäärin noin 9300-9400 ajoneuvoa vuorokaudessa, mistä 800-900 oli raskaan liikenteen ajoneuvoja. Vilkkaimmillaan tie on Tornionjoen sillan kohdalla, missä liikennemäärät kohoavat noin 17500 ajoneuvoon vuorokaudessa.
CCTV

CCTV (China Central Television) on vuonna 1958 perustettu kiinalainen valtion omistama, valtakunnallinen televisioyhtiö. CCTV:llä on yhteensä 22 kanavaa, joista osa englannikielisiä, joilla esitetään muun muassa uutisia, dokumentteja, draamaa, musikaaleja ja urheilua. CCTV tavoittaa parhaimmillaan yli 1,2 miljardia katsojaa ja 90 % katsojaosuuden koko Kiinassa, vaikka onkin tietyillä alueilla jäänyt paikallisten televisioyhtiöiden jälkeen. Esimerkiksi Hongkongissa CCTV:n katsojaosuus on vain 22 %.
Sigismund (nimi)

Sigismund on vanha saksalainen miehen etunimi. Se pohjautuu muinaisyläsaksan sanoihin ’voitto’ ("sigu") ja ’suoja, suojelija’ ("munt"). Nimen rinnakkaismuotoja ovat Sigmund ja Siegmund.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2023 mennessä tilastoitu noin 60–80 "Sigismund"-nimistä, 20–40 "Sigmund"-nimistä ja 10–20 "Siegmund"-nimistä miestä.
Nimipäivät.
"Sigismund"-nimi on aikoinaan ollut mukana Suomen almanakassa. Vuosina 1705–1706 nimipäivä oli 2. toukokuuta, ja vuosina 1739–1928 se oli 6. toukokuuta.
Vuosina 1747–1900 Sigismundilla oli myös Ruotsin almanakassa nimipäivä 6. toukokuuta. Ruotsissa Sigismund poistettiin almanakasta vuosisadanvaihteen nimipäiväuudistuksessa ja se korvattiin muodolla "Sigmund". Sigmundin nimipäivää vietettiin 6. toukokuuta vuosina 1901–1992 ja 10. tammikuuta vuosina 1993–2000.
Norjassa "Sigmundilla" on vuodesta 1989 lähtien ollut nimipäivä 10. tammikuuta.
VLC media player

VLC media player on avoimen lähdekoodin mediasoitinohjelmisto, joka on osa VideoLAN-projektia. Soitin tukee useimpia saatavilla olevia video- ja äänikoodekkeja ja tiedostomuotoja, sekä lukuisia verkon yli ladattavia suoratoistoprotokollia.
VLC:n kehitystyö aloitettiin École Centrale Paris'ssa 1996 nimellä "VideoLAN Client". Projektin tavoitteena oli videon suoratoisto yliopiston verkossa. Ohjelmisto julkaistiin GPL-lisenssille 2001 ja kehitysvastuu on siirretty kansainväliselle VideoLAN-projektille.
VLC on saatavilla monille käyttöjärjestelmäalustoille, kuten BeOS:lle, BSD:lle, Linuxille, OS X:lle, Solarikselle ja Windowsille. VLC on yksi suosituimpia vapaita ohjelmistoja. Vuosina 2005–2015 eri versioita on ladattu miljardi kertaa. Lukuun ei sisälly latausmäärää Linuxin osalta, koska päivitykset hoidetaan jakeluiden omista pakettilähteistä.
VLC on modulaarinen ja käyttää säikeistystä huomattavasti hyväkseen: säiemalli seuraa POSIX-säikeitä, mutta siinä on sisäinen rajapinta siirrettävyyden vuoksi.
Pääsovelluksen lisäksi on mahdollista asentaa Firefox-liitännäinen, joka mahdollistaa QuickTime- ja Windows Media -tiedostojen toistamisen selaimessa ilman Applen tai Microsoftin tuotteita.
VLC käyttää DVD-levyjen toistamiseen libdvdcss-kirjastoa, joka murtaa CSS-salauksen arvailemalla oikean purkuavaimen. Sen käyttö voi olla laitonta Yhdysvalloissa, Suomessa Lex Karpelan päätökset ovat ristiriitaisia, kun taas Norjassa ja Ranskassa se on laillinen menetelmä.
Heliaia

Heliaia () oli antiikin ajan Ateenan suurin ja mahdollisesti merkittävin oikeusistuin. Kirjalliset lähteet antavat ymmärtää, että sen kokouksen muodosti ehkä jopa 1500 lautamiestä, ja joskus mahdollisesti jopa 2500 lautamiestä. Lautamiehet olivat tavallisia vapaita miehiä. Heliaian perusti Solon n. 600-500 -luvulla eaa.
Tunnetuin Heliaian oikeustapaus on Sokrateen tuomitseminen kuolemaan.
Ateenan Agoran arkeologisella alueella sekä vanhoissa Agoran alueen kartoissa eräs raunioista on perinteisesti merkitty Heliaiaksi. Myöhempi tutkimus on kuitenkin osoittanut, että kyseinen rakennus oli Aiakeion.
Ayde Mori

Ayde Mori on albanialais-turkkilainen kansanmusiikkiyhtye.
Ayde Mori perustettiin Istanbulissa vuonna 1997. Se solmi pian levytyssopimuksen turkkilaisen Kalan-levy-yhtiön kanssa. Yhtyeen ensimmäinen albumi oli syyskuussa 2001 julkaistu "Ayde Mori".
The Fabulous Thunderbirds

 
The Fabulous Thunderbirds on vuonna 1974 perustettu bluesia, perinteistä rhythm and bluesia ja myös kevyempää rockia esittänyt texasilainen yhtye.
Yhtyeessä laulajana ja huuliharpistina on Kim Wilson. Kitarassa oli 1980-luvun lopulle asti Jimmie Vaughan (joka on Stevie Ray Vaughanin isoveli). Bassossa oli alkuaikoina Keith Ferguson ja rummuissa ensimmäisellä levyllä Mike Buck ja myöhemmin Fran Christina. Yhtyeen nimi viittaa Fordin 1950-luvun T-bird -autoihin ja Vaughan keksi sen The Nightcaps -yhtyeen kappaleesta "Thunderbird". 
Yhtyeen kaksi ensimmäistä levyä, "Fabulous Thunderbirds" (1979, tunnetaan myös nimellä "Girls Go Wild"), ja "What's the Word" (1980) sisälsivät bluesia ja rhythm and bluesia soitettuna rock-soundilla, tiukkaa groovea tavoitellen. Kolmannella ja neljännellä levyllä ("Butt' Rockin", 1981 ja "T-Bird Rhythm", 1982) on mukana myös pianoa ja torvisektiota, ja tyyli suuntautuu yhä enemmän rhythm and bluesia kohti.
Neljä ensimmäistä levyä eivät aikanaan menneet kaupaksi, joten neljännen levyn jälkeen yhtye menetti levytyssopimuksensa Chrysalis-levy-yhtiön kanssa. Vuodesta 1986 alkaen yhtye teki kaupallisesti menestyneempiä ja tyyliltään kesympiä rock-levyjä uuden levytyssopimuksen turvin Arista-levy-yhtiölle nousten samalla USA:n levylistoille ja radiokanaville. Jimmie Vaughan kuitenkin jätti yhtyeen. Yhtye on jatkanut sen jälkeen erilaisilla kokoonpanoilla. Myöhemmissä levyissä on käytetty usein erilaisia studiomuusikoita ja hyvin väliaikaisia kokoonpanoja Wilsonin johtamissa projekteissa.
Internet-roolipeli

Tarinankerronnallinen verkkoroolipelaaminen tai verkko- tai internet-roolipelaaminen tai puhekielisesti "ropettaminen" on roolipelaamisen muoto, jossa pelaajat kirjoittavat tai piirtävät vuoropohjaista tarinaa omaan hahmoonsa eläytyen verkkopelialustoilla. Yleisimmin alustoina käytetään keskustelupalstoja tai chatteja, mutta pelaamista varten on suunniteltu myös omia ohjelmia, kuten OpenRPG. Harrastus jaotellaankin erilaisiin alaluokkiin lähinnä pelialustojen mukaan, esimerkiksi chatti- ja foorumiroolipelihin.
Pelaaminen.
Verkkoroolipelien pelitavat ja säännöt vaihtelevat paljon pelistä peliin, mutta yhdistäviä tekijöitä ovat yleensä vuoropohjaisuus sekä oman hahmon tekemisten kuvailuun keskittyminen. Pelaajat ohjaavat omia hahmojaan, ja tuottamiensa peliviestien avulla ilmaisevat muille pelaajille vaihtelevalla tarkkuudella hahmonsa liikkeistä, reaktioista sekä vuorosanoista, usein myös ajatuksista ja tuntemuksista. Vastapelaaja tai -pelaajat sitten reagoivat näihin tapahtumiin seuraavassa viestissä omilla hahmoillaan, ja niin edelleen, kunnes halutut tapahtumat päättyvät tai peli saavuttaa muuten jonkinlaisen päätöksen.
Yleisimpiä verkkoroolipelien genrejä ovat esimerkiksi fantasia, nykyaika, sekä eläimillä pelattavat pelit.
Hahmot.
Pelattavien hahmojen tyylii riippuu ensisijaisesti verkkoroolipelien kategoriasta, eli käytännössä pelimaailman tyylistä, jossa niillä on tarkoitus pelata. Tapoja luoda hahmo on vähintään yhtä monta kuin pelaajiakin, ja useimmiten yksittäisissä roolipeleissä on omat sääntönsä hahmoilta vaadituille tiedoille. Yleisimmin hahmoesittelyssä pakollisia tietoja ovat hahmon nimi, ikä, ulkonäkökuvaus, sekä jonkinlainen kuvaus hahmon luonteesta. Hahmon täytyy yleensä olla kokonaan itse keksitty, ellei peli erityisesti perustu johonkin lähdeteokseen, esimerkiksi kirjaan tai TV-sarjaan. Joissakin roolipeleissä sallitaan myös netistä kopioidut kuvat (ns. "faceclaim") hahmojen esittelyissä, vaikka ne eivät olekaan tekijäoikeuden alaisia.
Verkkoroolipeleihin voi monesti luoda myös useita erilaisia hahmoja, joskin jotkut pelaajat suosivat ainoastaan yhteen hahmoon keskittymistä.
Tyypit ja genret.
Verkkoroolipelit ovat tyypeiltään ja genreiltään eli aihepiiriltään varsin monimuotoisia. Joidenkin roolipelien teema keskittyy jonkin tietyn kirjan, elokuvan tai vaikkapa mangan tai animen maailmaan (ns. "fanipohjaiset" pelit), mutta on olemassa myös laajalti pelejä, joiden koko teema on kokonaan tekijöidensä omaa tuotosta, keskittyen esimerkiksi kuvitteellisen nuorisovankilan, koiraeläinten valtaaman saaren tai kuvitteellisen, pseudokeskiaikaisen kaupungin tapahtumiin. Fantasia ja nykyaika-aiheiset pelit ovat suomenkielisissä pelipiireissä olleet pitkään kaikkein suosituimpia, mutta myös eläinkuntaan liittyviä pelejä pelataan jonkin verran, ja erityisesti koiraeläinpeleillä on vakituinen pelaajakuntansa.
Paleoliittinen kausi

Paleoliittinen kausi (vanha kivikausi) oli ihmisen kehityksessä kausi, jolla käytettiin ensimmäisiä alkeellisia työkaluja. Paleoliittinen kulttuuri perustui metsästykseen ja keräilyyn. Kausi alkoi ensimmäisten kivityökalujen käyttöönotolla varhaisilla ihmislajeilla. Tekniikka oli aluksi hyvin alkeellista. Kauden lopulla tapahtui huomattavaa kulttuurikehitystä aikaisempia ihmislajeja älykkäämmän nykyihmisen ansiosta. Kausi päättyi maanviljelyn kehittymiseen.
Jaksot.
Paleoliittinen kausi jaetaan yleisesti kolmeen osaan, varhais-, keski- ja myöhäispaleoliittiseen kauteen. Niiden välisille ei kuitenkaan voi vetää tarkkoja rajoja, ja toisaalta kaudet ovat osittain päällekkäisiä, koska teknologioiden leviäminen oli hidasta eikä uudet tekniikat levinnyt tasaisesti. 
Varhaispaleoliittinen kausi alkoi 2,6 miljoonaa vuotta sitten Afrikassa, jolloin varhaiset ihmiset alkoivat valmistaa kivityökaluja. Varhaispaleoliittisen kausi on jaettu edelleen Olduvain ja Acheulin kulttuuriin. Olduvai alkoi 2,6 miljoonaa vuotta sitten ja loppui miljoona vuotta sitten. Acheulin alku ajoittuu puolestaan 1,7–1,5 miljoonan vuoden päähän ja loppu 250 000 – 200 000 vuoden päähän. Acheulin kulttuurin aikana alettiin käyttää jo hieman kehittyneempiä käsikirveitä ja halkomistyökaluja.
Keskipaleoliittisella kaudella 250 000 – 30 000 vuotta sitten levisi erilaiet iskostyökalut ja ihmiset alkoivat käyttää laajasti tulta. Ihmiset asuivat edelleen pääosin luonnonsuojissa, kuten luolissa ja kalliosuojissa, mutta he alkoivat kuitenkin erottaa toisistaan erilaisille toiminnoille omistettuja alueita.
Myöhäispaleoliittinen kausi alkoi 50 000 – 40 000 vuotta sitten ja loppui 10 000 vuotta sitten. Jakson aikana työkalujen monimuotoisuus kasvoi ja kivi menetti asemiaan myös muille materiaaleille, kuten luulle, sarville ja norsunluulle. Kivestä tehtiin edelleen työkaluja, mutta luita ja sarvia käytettiin neulojen, piikkien ja uurtimien valmistamiseen. Samalla syntyi myös omaperäisiä alueellisia kulttuureja, kuten Aurignacin kulttuuri, Solutrén kulttuuri ja Madeleinen kulttuuri.
Ihmisten elintavat alkoivat myöhäispaloliitteisella kaudella muuttua, sillä vipukeihäät ja harppuunat sekä jouset ja nuolet mahdollistivat monipuolisen metsästyksen. Myöhäispaleoliittisella kaudella "Homo sapiens" levisi ympäri maailmaa, mutta myös "Homo neanderthalensis" kehitti uusia työkaluja. Ihmislajit myös asuivat samoilla alueilla ja antoivat toisilleen vaikutteita.
Holoseeni alkoi noin 12 000 vuotta sitten, kun viimeisimmän jääkauden jäätiköt alkoivat vetäytyä ilmaston lämmitessä. Tässä vaiheessa ihminen oli levittäytynyt jo Vanhasta maailmasta Etelä-Amerikan ja Australian eteläiseen kärkeen asti. Myöhäispaleoliittinen kausi alkoi tässä vaiheessa muuttua mesoliittiseksi kaudeksi, jolloin ihminen joutui sopeutumaan muuttuvan ilmaston kasvistoon ja eläimistöön.
Polysakkaridit

Polysakkaridit ovat monimutkaisia hiilihydraatteja. Ne ovat polymeerejä, jotka koostuvat useista yhteen liittyneistä monosakkarideista muodostaen hyvin suuria, usein haarautuneita molekyylejä. Polysakkaridien kemiallinen yleiskaava on muotoa Cn(H2O)n-1 missä n on usein välillä 200–2 500. Polysakkaridit ovat usein veteen liukenemattomia, eivätkä ne maistu makeilta. Polysakkaridit sisältävät tyypillisesti yli 20 monosakkaridiyksikköä, usein kuitenkin satoja tai tuhansia. Tärkkelys on kasvien ja glykogeeni eläinsolujen varastopolysakkaridi. Glykogeeni muodostuu ainoastaan toisiinsa liittyneistä glukoosimolekyyleistä.
Yhdestä monosakkaridityypistä muodostunutta polysakkaridia nimitetään "homopolysakkaridiksi". Useasta erilaisesta monosakkaridityypistä muodostunutta polysakkaridia kutsutaan "heteropolysakkaridiksi". 
Glykogeeni on hiilihydraattien varastomuoto eläinsoluissa. Soluissa entsyymit varastoivat glykoosia haaroittuneeseen glykogeeni-molekyyliin, josta se vapautetaan tarvittaessa. Kasveilla varastomuoto on tärkkelys.
Tärkkelys koostuu kymmenistä-sadoista glukoosimolekyyleistä. Sitä esiintyy viljan jyvissä ja perunassa, jossa se toimii kasvien vararavinnon varastointimuotona. Ihmisen ruoansulatus pilkkoo tärkkelyksen glukoosiksi.
Selluloosa kostuu jopa miljoonista glukoosimolekyyleistä. Sitä esiintyy kasvien varsissa ja puiden rungoissa. Se ei hajoa ihmisen ruoansulatuksessa, mutta on suoliston toiminnalle tärkeä kuitu.
Kasvinsyöjien suolisto pystyy hajottamaan selluloosaa ravinnoksi. Selluloosaa käytetään muun muassa paperiteollisuuden raaka-aineena. Puuvilla on lähes puhdasta selluloosaa.
Harvinaisempia sokereita ihmisen elimistö ei pysty hajottamaan, vaan suoliston bakteerit käyttävät ne ravinnokseen tuottaen kaasua. Herneissä ja pavuissa on tällaisia harvinaisista oligosakkarideja,
joissa sakkarideihin sitoutuu myös aminohappoja.
Muita polysakkarideja:
Perhe on painajainen

Perhe on painajainen () on Jay Roachin ohjaama komediaelokuva vuodelta 2000. Elokuvan jatko-osat ovat nimeltään "Painajainen perheessä" ja "Pienin painajainen perheessä".
Juoni.
Gaylord ”Greg” Focker (Ben Stiller) on Chicagossa asuva sairaanhoitaja. Hän aikoo kosia tyttöystäväänsä Pam Byrnesia (Teri Polo), mutta hänen suunnitelmansa menevät uusiksi, kun hän kuulee Pamin sisaren sulhasen (Thomas McCarthy) pyytäneen Pamin isältä (Robert De Niro) lupaa mennä naimisiin tämän tyttären kanssa. Greg ja Pam matkustavat Pamin vanhempien luokse ottaakseen osaa Pamin sisaren (Nicole DeHuff) häihin. Greg toivoo voivansa kosia Pamia tämän perheen edessä saatuaan ensin tämän isältä siihen luvan. Suunnitelmat muuttuvat kuitenkin jälleen, kun lentoyhtiö hukkaa Gregin matkalaukun ja sen myötä myös kihlasormuksen.
Byrnesien luona Greg tapaa Pamin Jack-isän ja Dina-äidin (Blythe Danner) sekä heidän rakastetun Mr. Jinx-kissansa. Jack alkaa välittömästi inhota Gregiä ja kritisoi julkisesti tämän sairaanhoitaja-ammattia tai ylipäänsä kaikkea, mikä tekee Gregistä hänen mielestään erilaisen. Greg yrittää tuloksetta tehdä vaikutuksen Jackiin. Hänen olonsa muuttuu kuitenkin vielä tukalammaksi, kun Jack kiinnittää hänet valheenpaljastimeen ja paljastaa olevansa CIA:n entinen vastavakoiluvirkamies. 
Tavattuaan loput Pamin suvusta ja ystävistä Greg tuntee olonsa yhä ulkopuoliseksi. Kun Greg yrittää tehdä Pamin sukuun vaikutuksen, hänelle sattuu useita vahinkoja, jotka joko suututtavat muut tai tekevät hänestä naurunalaisen. Greg murtaa esimerkiksi vahingossa Pamin sisaren nenän lentopallopelissä, käyttää epäkunnossa olevaa vessa ja saa näin Byrnesien takapihan viemärin tulvimaan, sytyttää alttarin tuleen ja saa Jackin luulemaan, että hän käyttää säännöllisesti marihuanaa. Myöhemmin Greg kadottaa Jinxin ja korvaa tämän kulkukissalla maalattuaan sen hännän samanlaiseksi kuin Mr. Jinxillä.
Tähän mennessä kaikki Byrnesin perheenjäsenet, mukaan lukien Pam, ovat sitä mieltä, että Gregin tulisi lähteä nostelemaan. Greg lähtee vastentahtoisesti lentokentälle, missä turvallisuusjoukot ottavat hänet huostaansa. Sillä välin Byrnesien kotona Jack yrittää vakuuttaa vaimonsa ja Pamin siitä, ettei Greg sovi Pamin aviomieheksi. Kun sekä Dina että Pam kertovat Jackille toista, tämä tajuaa Pamin todella rakastavan Gregiä. Jack syöksyy lentokentälle, taivuttelee turvajoukot vapauttamaan Gregin ja tuo tämän takaisin kotiin.
Greg kosii Pamia. Pam vastaa myöntävästi, ja hänen vanhempansa puolestaan suostuvat tapaamaan Gregin vanhemmat. Debbien häiden jälkeen Jack ryhtyy katselemaan Gregistä kuvattua nauhaa, jonka hänen strategisesti ympäri taloa asennetut piilokameransa ovat tallentaneet.
All Nippon Airways

All Nippon Airways (), tunnettu myös nimellä ANA () (, ), on japanilainen lentoyhtiö. Aikaisemmin se oli Japanin suurin lentoyhtiö kotimaan lennoilla, mutta nykyisin se on maan toiseksi suurin lentoyhtiö sekä kansainvälisillä lennoilla että kotimaanlennoilla Japan Airlinesin jälkeen.
ANA:n päälentoasemat ovat Naritan ja Hanedan lentoasemat Tokion seudulla sekä Kansain ja Itamin lentoasema, Osakassa. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Tokiossa.
ANA liittyi Star Allianceen vuonna 1999.
Laivasto.
Nykyinen laivasto.
Helmikuussa 2023 All Nippon Airwaysin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 9,2 vuotta.
Uudistamisen ja demokratian liitto

Uudistamisen ja demokratian liitto (, URD) on tšadilainen puolue, jota johtaa Wadel Abdelkader Kamougué. Vuoden 2001 presidentinvaaleissa puolueen ehdokas oli puolueen johtaja Wadel Abdelkader Kamougué, joka sai 6 % äänistä. Vuoden 2002 parlamenttivaaleissa puolue sai 3 paikkaa 155:stä. Puolue on mukana hallituksessa.
Vuoden 2024 vaalien jälkeen URD:llä on kaksi paikkaa parlamentin 188 paikasta.
Zoolander

Zoolander on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Ben Stiller. Elokuvan pääosassa esiintyvät Ben Stiller, Owen Wilson, Christine Taylor ja Will Ferrell.
Näyttelijät.
Lisäksi elokuvassa esiintyivät muun muassa seurapiirijulkkis Paris Hilton, laulajat Fred Durst, David Bowie, Lil’ Kim ja Gwen Stefani, huippumallit Carmen Kass ja Heidi Klum ja liikemies Donald Trump.
Elokuvassa soi Whamin kappale ”Wake Me Up Before You Go Go”.
Myöhempi arvostus.
Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Zoolanderin" kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle sijalle 88.
Plagiointisyytös.
Yhdysvaltalainen kirjailija Bret Easton Ellis haastoi Ben Stillerin oikeuteen väittäen Zoolanderin juonen olevan otettu hänen vuoden 1998 romaanista "Glamorama". Asia soviteltiin lopulta "oikeussalin ulkopuolella".
Houston (Alaska)

Houston on kaupunki Alaskassa. Vuoden väestönlaskennassa sen asukasluku oli 1 202 ja vuoden 2004 1 422. 
"Houston Siding" mainitaan ensi kerran Alaskan rautatiekartassa vuonna 1917. Houstonista tuli kaupunki vuonna 1966.
Vihreä tee

Vihreä tee on kuivatuista teepensaan ("Camellia sinensis") lehdistä hauduttamalla valmistettua juomaa.
Vihreä tee eroaa tavallisesta mustasta teestä siten, että sitä ei ole hapetettu. Tämän vuoksi teen sisältämät katekiinit säilyvät paremmin kuin mustassa teessä. Siksi vihreää teetä pidetään mustaa teetä terveellisempänä. Lisäksi se sisältää esimerkiksi hampaiden reikiintymistä ehkäisevää luonnonfluoria sekä antioksidantteja ja flavonoideja.
Vihreän teen tuotanto on kasvanut 86 prosenttia vuosina 2004–2013 ja oli vuonna 2013 1,56 miljardia kilogrammaa. Vihreän teen suurimmat tuottajamaat ovat Kiina (84 % osuudella), Vietnam (6 %), Japani (6 %) ja Indonesia (2 %). Vuonna 2011 vihreän teen osuus oli 33 prosenttia kaikesta maailmassa tuotetusta teestä. Osuuden ennakoidaan nousevan 44 prosenttiin vuoden 2021 tienoilla. Kysynnän lisääntyessä vihreää teetä on ryhdytty tuottamaan myös perinteisesti mustaan teehen suuntautuneissa maissa kuten Intiassa, Sri Lankassa ja Ruandassa. Tuotetusta vihreästä teestä pääosa käytettiin tuottajamaissa ja vain 23 prosenttia vietiin ulkomaille. Noin kymmenen prosenttia myydystä vihreästä teestä on alkuperältään yksilöityä laadukasta irtoteetä.
Vihreä teejuoma on yleensä haalean vihreän tai keltaisen väristä. Länsimaissa vihreä tee on lähinnä terveysjuoman asemassa, mutta esimerkiksi Kiinassa ja Japanissa sitä juodaan enemmän kuin mitään muuta teelaatua. Esimerkiksi vuonna 2013 vihreän teen osuus Japanin teemarkkinoiden myynnistä oli 78 %. Marokossa ja monessa muussa Afrikan maassa juodaan runsaasti vihreää teetä mintunlehtien kera. Vihreää teetä myydään usein maustamattomana tai vain miedosti maustettuna. Vihreä tee haudutetaan tyypillisesti mustaa teetä alhaisemmassa lämpötilassa. Vihreän teen laadusta riippuen sopiva lämpötila vaihtelee yleensä välillä 70–80 °C, mutta joillekin herkille teelaaduille suositellaan matalampaa lämpötilaa (mm. gyokuro) ja japanilainen paahdettu vihreä tee (houjicha) voi kaivata noin 90 °C:sta haudutuslämpötilaa.
Valmiiksi pullotetun vihreän teen myynti on kasvanut merkittävästi 1990- ja 2000-luvuilla. Esimerkiksi Japanissa sen osuus on ollut vihreän teen myynnistä yli 20 prosenttia 2010-luvulla. Yhdysvaltain teeyhdistys puolestaan arvioi, että 2013 noin 85 prosenttia maassa kulutetusta teestä juotiin jääteenä. Usein virvoitusjuomana myydyssä pullotetussa teessä (jäätee) on runsaasti sokeria.
Vaikka vihreää teetä pidetään juomana terveellisenä, voivat siitä valmistetut luontaistuotteet sisältää moninkertaisen määrän teen ainesosia ja aiheuttaa terveyshaittoja.
Terveysvaikutukset.
Tutkimuksissa on havaittu että vihreä tee saattaa ehkäistä sydän- ja verisuonitauteja., insuliiniresistenssiä, ylipainoa, autoimmuunisairauksia ja syöpää. Vihreän teen sisältämien polyfenolien päivittäisen saannin on havaittu lievittävän myös lektiinien aiheuttamaa maksatulehdusta.
Toisaalta vihreän teen on todettu olevan maksatoksinen luultavasti niiden sisältämien raskasmetallien ja toksiinien takia. Teessä on myös kofeiinia, josta voi olla haittaa.
Canaan Banana

Canaan Banana (5. maaliskuuta 1936 Essexvale, Etelä-Rhodesia – 10. marraskuuta 2003 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli zimbabwelainen poliitikko. Hän toimi Zimbabwen presidenttinä vuosina 1980–1987. Bananan hallitessa maata pääministerinä toimi Robert Mugabe. Mugabe korvasi Bananan presidenttinä vuonna 1987. Varsinaiselta ammatiltaan Banana oli metodistipappi.
Vuonna 1996 Bananaa syytettiin sodomiasta. Hän pakeni Etelä-Afrikkaan, mutta hänet saatiin kiinni ja tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankeuteen vuonna 1999. Banana armahdettiin vuonna 2001. Hän kuoli syöpään vuonna 2003.
Bananan puoliso oli Janet Banana ja heillä on neljä lasta.
Hieronymus Bosch

Hieronymus Bosch (Jheronimus van Aken; noin 1450 ’s-Hertogenbosch – 9. elokuuta 1516 ’s-Hertogenbosch) oli renessanssiajan hollantilainen taidemaalari. Bosch tunnetaan mielikuvituksellisista helvetin kauhuja kuvaavista maalauksistaan.
Elämäkerta.
Jheronimus van Aken syntyi hollantilaisessa Den Boschissa (’s-Hertogenbosch) noin vuonna 1450. Hänen isänsä Anthonius van Aken ja isoisänsä Jan van Aken olivat taidemaalareita. Hänellä oli kaksi veljeä ja kaksi siskoa. Lapset asuivat isän ja setien kanssa isoisänsä talossa. Bosch kävi ilmeisesti latinakoulua. Hän eli koko ikänsä syntymäseudullaan. 
Bosch meni vuonna 1480 tai 1481 naimisiin varakkaaseen perheeseen syntyneen Aleid van de Meervennen kanssa.
Boschin maine taidemaalarina kasvoi tasaisesti niin hänen kotikaupungissaan kuin sen ulkopuolellakin. Hän kuului vuodesta 1488 alkaen silmäätekevien suosimaan Meidän siunatun rouvamme veljeskuntaan. Samana vuonna hän alkoi signeerata työnsä "Jheronimus Bosch" kotikaupunkinsa mukaan. Bosch sai taiteesta hyvän elannon mutta ei rikastunut sillä.
Bosch kuoli elokuussa 1516. Hänen kuolinsyytään ei tiedetä. Hänet haudattiin kotikaupunkinsa Pyhän Johanneksen kirkkoon.
Tuotanto.
Bosch käytti maalauksissaan kahden pakopisteen perspektiiviä. Hän oli allegorinen moralisti, joka kuvasi moraalisia ja uskonnollisia käsitteitä sekä kertomuksia. Monet hänen töistään esittävät symbolistisesti syntejä tai muita ihmisluonnon heikkouksia. Hänen töissään on paholaisia, puoli-inhimillisiä eläimiä ja koneita. Ne ovat täynnä symbolisia kuvia. Boschin sanotaan olleen 1900-luvun surrealismin innoittaja.
Boschin maalauksia tunnetaan vain 25. Bosch signeerasi vain seitsemän maalaustaan, joten ei ole varmuutta ovatko kaikki hänen maalauksinaan pidetyt työt todella hänen. 
Boschin tunnetuin teos on kolmiosainen puupaneeleille maalattu "Maallisten ilojen puutarha", jonka ensimmäisessä osassa ovat Aatami ja Eeva, toisessa maailmallisia iloja alastomine vartaloineen ja mehevine hedelmineen ja kolmannessa helvetti, jossa rangaistaan syntisiä mielikuvituksellisilla tavoilla.
Rush Hour 2

Rush Hour 2 on Brett Ratnerin ohjaama yhdysvaltalainen kungfu-henkinen toimintakomedia vuodelta 2001. Se on jatkoa elokuvalle "Rush Hour – Rankka pari". Seuraava jatko-osa "Rush Hour 3" sai ensi-iltansa vuonna 2007.
Juoni.
Ystävänsä, rikoskomisario Leen (Jackie Chan) luo lomalle Hongkongiin matkannut Carter (Chris Tucker) haluaisi tosissaan nauttia kaupungin viihdytyksistä, mutta Yhdysvaltain lähetystöön tehty pommi-isku sotkee suunnitelmat. Iskusta epäilyn rikollispomon Tanin huvijahdilla seuraavat tapahtumat johtavat Carterin käskemiseen kotiin Los Angelesiin. Myös jutusta irrotettu Lee seuraa ystäväänsä Yhdysvaltoihin, jossa he kohtaavat Salaisen palvelun agentin Molinan. Paljastuu Hongkongin tapahtumien, jahdilla olleen miljonäärin ja yhdysvaltalaisten rahanväärentäjien välinen yhteys. Myös pahis Hu Li (Zhang Ziyi) sotkeutuu kuvioihin. Lopuksi Lee ja Carter päätyvät Las Vegasin Red Dragon -kasinolle, jossa myös loppuratkaisut tapahtuvat. 
Vastaanotto.
"Ilta-Sanomissa" Timo Kuismin haukkui elokuvan laskelmoiduksi jatko-osaksi, Tuckerin raivostuttavalla naamanvääntelyllä höystetyksi dialogitykitykseksi sekä väsähtäneeksi ja tasapaksuksi mekastukseksi. Hän antoi sille yhden tähden viidestä..
Marmeladi

Marmeladi on hillomainen, hedelmäpohjainen, liivatteen tai agarin avulla hyydytetty sose, joka rakenteeltaan muistuttaa murskattua hyytelöä. Maailmalla yleisin marmeladin makuaine on pomeranssi, josta käytetään myös kuoret ohuiksi suikaleiksi leikattuina. Myös muita sitrushedelmiä käytetään. Näistä ovat esimerkkeinä appelsiinimarmeladit ja sitruunamarmeladit. Luumumarmeladia ja kanelilla maustettua omenamarmeladia käytetään joulutorttujen täytteenä. Myös marjamarmeladit sopivat kakkujen ja pikkuleipien täytteeksi, kuten mansikkamarmeladi. Nykysäädösten mukaan Euroopan unionissa marmeladiksi saa kutsua myös tuotteita, jotka on valmistettu muista hedelmistä ja kasviksista. Asetuksessa on myös pitkät listat sallituista lisäaineista.
Valmistus.
Marmeladia valmistetaan keittämällä hedelmät mehuksi sokerin, liivatteen tai agar-agarin ja veden kanssa. Lopuksi seos jäähdytetään, jolloin siitä tulee hyytelömäistä. Agaria käytetään etenkin kotitekoisissa marmeladeissa.
Marmeladista voidaan myös tehdä makeisia antamalla sen kuivua tarpeeksi ja sokeroimalla tai jauhottamalla sen pinta. Tällaisista makeisista esimerkki on Fazerin Vihreät kuulat.
Käyttökohteet.
Suomalaisessa ruokakulttuurissa marmeladi on tuttu lähinnä makeisista ja lettujen, pannukakkujen, paahtoleipien tai voileipäkeksien päälle levitettävänä maun antajana. Marmeladin suurissa tuottajamaissa, kuten Englannissa ja Skotlannissa ja myös Etelä-Amerikassa sekä Etelä-Euroopassa, käyttö on huomattavasti laajempaa, ja marmeladia levitetään esimerkiksi leivän päälle tai kahvileivoksiin. Näissä maissa marmeladia tehdään myös huomattavasti laajemmin kotitalouksissa, jopa myyntiin asti.
Janne Vakio

Janne Vakio (s. 4. maaliskuuta 1980) on suomalainen tuottaja ja näyttelijä. 
Vakio on MTV:n ja C Moren vastaava tuottaja draama- ja dokumenttisarjoille (Development Manager). Ennen MTV:lle siirtymistään Vakio työskenteli Telia Companyn Content Managerina GSO TV &amp; Media -yksikössä vastaten HBO:sta ja Paramount+:sta Pohjoismaissa ja Baltiassa.
Hän tuli tunnetuksi Riku Jääskeläisen roolista televisiosarjassa "Salatut elämät", jossa hän näytteli vuosina 2003–2005. Rooli näkyi ruudussa keväästä 2004 syksyn 2006 toiseen jaksoon saakka. Hän kertoi poistuneensa sarjasta, koska kyllästyi näyttelemään alkoholistia. 
Vakion ensimmäinen elokuvarooli oli Lauri Törhösen ohjaamassa elokuvassa "Raja 1918". Vakio tekee yhteistyötä Raide ry:n kanssa, toimii Kulttuuriyhdistys Ryhmä-07:n puheenjohtajana sekä kirjoittaa kolumneja Suomen Elokuva- ja Videotyöntekijäin Liiton SET ry:n "Lehtiset"-lehteen. Vakio toimi neljän vuoden 2012–2016 ajan Helsingin Urheilutoimittajien hallituksen varapuheenjohtajana sekä jäsenenä. 
Vakion isoisoisä oli J. V. Vakio (nimi vuoteen 1935 Hjalmar Woldemar Walldén), joka toimi Yleisradion ensimmäisenä pääjohtajana lähes 20 vuotta vuosina 1927–1945.
Vakio on toiminut tuotantopäällikkönä MRP Matila Röhr Productions Oy:ssä Nordisk Film television puolella, sekä TV Viiden haastattelijana jalkapallon U-21 maajoukkueotteluissa. 
Vakio toimi vuosina 2009–2014 tuottajana ja studioisäntänä Moskito Sport Oy:ssä lajeina mm. Jalkapallon Veikkausliiga, Jääkiekon SM-Liiga sekä salibandy.
Vuonna 2014 Vakio siirtyi vastaavaksi kaupalliseksi tuottajaksi Warner Bros. International Productions Finlandille. Yritys tuottaa ohjelmia kaikille suomalaisille tv-kanaville.
Opiskelu.
Näyttelemisen ja tuottamisen ohella Vakio opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa Otaniemessä vuodesta 2001 vuoden 2008 kesäkuuhun, jolloin valmistui diplomi-insinööriksi. Pääaineenaan hän luki kiinteistöjohtamista sekä sivuaineena tuotantotalouden osastolla International Business and Company Strategy- opintokokonaisuuden. Diplomityön hän teki Pietarissa, Venäjällä vuoden 2007 aikana, samalla opiskellen Peter the Great St.Petersburg Polytechnic University:ssä.
Tuomas Kytömäki

Tuomas Kytömäki (s. 14. helmikuuta 1974 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Aleksi Salinin roolistaan "Salatuissa elämissä" vuosina 1999–2004, 2008, 2014 ja 2019. Hän on toiminut myös juontajana muun muassa radiokanavilla NRJ ja Radio Suomipop sekä televisio-ohjelmissa "Yllätysvieras", "Pop-ikoni" ja "Popcorn". Hän voitti tositelevisiosarja "V.I.P. seikkailun" vuonna 2004. Hän on lukenut myös äänikirjoja, kuten uusintasuomennoksen George Orwellin kirjasta "1984".
Kytömäki perusti vuonna 2019 Valomedia-sivuston, jota on kritisoitu koronavirusta koskevien salaliittoteorioiden, propagandan ja QAnonia kannattavan sisällön levittämisestä.
Ben Moody

Ben Raymond Moody II (s. 22. tammikuuta 1981 Little Rock, Arkansas) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, multi-instrumentalisti, musiikkituottaja ja näyttelijä.
Moody toimi vuosina 1998–2003 alternative rock -yhtye Evanescencen kitaristina. Yhtyeen laulajan Amy Leen hän tapasi teinivuosinaan kesäleirillä. Moody ehti seurustellakin Amy Leen kanssa ollessaan mukana Evanescencessa.
Hän kuitenkin jätti yhtyeen lokakuussa 2003 kesken yhtyeen kiertueen.
Lähdettyään Evanescencesta Moody siirtyi rocklaulaja Avril Lavignen taustajoukkoihin. Lisäksi hänen lauluääntään voitiin kuulla "Fantastic Four" -elokuvan tunnuskappaleessa ”Everything Burns”, jossa hän duetoi Anastacian kanssa. Vuodesta 2009 Moody on toiminut We Are the Fallen -rockyhtyeessä, johon kuuluvat entisistä Evanescence-muusikoista myös John LeCompt ja Rocky Gray.
Pete Lattu

Pete Lattu (s. 14. elokuuta 1979 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja kunnanvaltuutettu. Hän tuli tunnetuksi Kalle Laitelan roolista televisiosarjassa "Salatut elämät" vuosina 1999–2001. Kallen rooliin hän palasi kymmenen vuoden tauon jälkeen "Salattujen elämien" kauden 2011–2012 päätösjaksossa 8. kesäkuuta 2012.
Hän on näytellyt myös useissa esityksissä Ylioppilasteatterissa, jonka jäsen hän on. Lattu valmistui Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2006, ja hän työskentelee freelance-näyttelijänä muun muassa Kansallisteatterissa. Sen lisäksi hän on näytellyt esimerkiksi Apulannan musiikkivideossa ”Odotus”. Lattu on myös ääninäytellyt animaatioelokuvissa "Atlantis – Kadonnut kaupunki", "Atlantis – Milon paluu" ja "Valiant".
Lattu on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hänen isosiskonsa Satu Linnapuomi on teatteriohjaaja. Lattu oli Vihreän liiton ehdokkaana Porvoossa kuntavaaleissa 2017, sai vaaleissa 199 ääntä ja tuli valituksi. Lattu oli Vihreiden ehdokkaana Porvoossa myös vuoden 2021 kuntavaaleissa. Hän sai 72 ääntä ja jäi varasijalle.
Teemu Brunila

Teemu William Brunila (s. 24. marraskuuta 1976) on suomalainen laulaja, muusikko, tuottaja ja säveltäjä-sanoittaja. Hän tuli tunnetuksi suomalaisen The Crash -yhtyeen solistina ja soitti yhtyeessä myös kitaraa ja koskettimia sekä sävelsi ja sanoitti yhtyeen kappaleet. The Crashin lopetettua Brunila on toiminut laulunkirjoittajana muille artisteille ja "Helsingin Sanomien" mukaan hänen uransa kansainvälisenä laulunkirjoittajana on Suomen merkittävin.
Elämä ja ura.
Teemu Brunila on valmistunut Turun yliopistosta pääaineenaan oikeustiede. Lakiopinnoista on hänen kertomansa mukaan ollut paljonkin hyötyä muun muassa sopimuksia solmittaessa. Myös kaupalliset opinnot Turun kauppakorkeakoulussa ovat auttaneet Brunilaa ymmärtämään musiikkibisnestä.
The Crash.
Brunila toimi vuonna 1991 perustetun The Crash -yhtyeen laulajana ja kitaristina. Yhtye julkaisi yhteensä neljä studioalbumia ja esiintyi 20 maassa. The Crash lopetti vuonna 2009.
Studio Killers.
Vuonna 2011 perustetussa Studio Killers -yhtyeessä Brunilan oletetaan toimivan laulajana, vaikka hän ei ole koskaan kertonut olevansa yhtyeessä. Myöskään levy-yhtiö ei vahvistanut Brunilan mahdollista osuutta yhtyeeseen.
Sävellyksiä ja sanoituksia muille artisteille.
Brunila on säveltänyt ja sanoittanut musiikkia useille suomalaisille ja ulkomaisille artisteille. Esimerkkejä ovat muun muassa Anna Abreun ”End of Love”, Katri Ylanderin ”Välitunnilla”, sekä Jenni Vartiaisen ”Ihmisten edessä”, "Duran Duran" ja "Nettiin". Seta ry palkitsi Brunilan ja Vartiaisen vuonna 2008 Asiallisen tiedon omena -palkinnolla kappaleesta ”Ihmisten edessä”. Brunila on ollut mukana säveltäjänä, muusikkona ja feat-laulajana myös useilla JVG:n biiseillä, kuten "Hehkuu", "Paluu tulevaisuuteen" ja "Tarkenee". Brunila on laulanut myös hollantilaisten Sam Feldtin ja Deependin singlellä "Runaways".
Brunila on ollut säveltämässä myös David Guettan vuonna 2014 julkaistua kappaletta ”I’ll Keep Loving You” sekä brittiläisen Pixie Lottin kappaletta ”Catching Snowflakes”. Hän on sekä säveltänyt että sanoittanut kappaleita Jenni Vartiaisen albumeille "Ihmisten edessä", "Seili" ja "Terra".
Teemu Brunila on ollut säveltämässä ja sanoittamassa yhdysvaltalaisen R&amp;B-artisti Trey Songzin kappaletta ”Never Again”. Kappale on Trey Songzin albumilla "Chapter V", joka nousi syksyllä 2012 Billboard 200 -listan ensimmäiselle sijalle. Näin ollen Teemu Brunila on historian ensimmäinen suomalainen, jonka tekemää musiikkia sisältävä albumi on päässyt Billboard-listan kärkeen. Helmikuussa 2017 Brunilan tuottama ja JP Cooperin kanssa säveltämä kappale "Birthday" oli mukana Billboard 200 -listan ykkössijalle nousseella "Fifty Shades Darker" -elokuvan soundtrackilla.
Brunila on ollut mukana tekemässä Kylie Minoguen vuoden 2020 syksyllä julkaistun levyn "Disco" kappaleita "Magic", "Miss a Thing" ja "Real Groove".
Ylikiimingin kirkko

Ylikiimingin kirkko on puinen erivartinen ristikirkko, joka valmistui todennäköisesti vuonna 1786. Sen on suunnitellut pietarsaarelainen rakennusmestari Jacob Rijf. Kirkossa on 550 istumapaikkaa. Kirkko kuuluu Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon.
Historia.
Kirkon varsinaisista rakentamisvaiheista on erittäin niukkoja ja vaillinaisia tietoja. Työ toteutettiin nähtävästi kappeliseurakuntalaisten omin voimin, ja valtaosa kustannuksista maksettiin paikkakunnalta kerätyistä varoista. Tukholman yli-intendentinviraston laatima ja kuninkaan vahvistama sekä sen jälkeen maaherran välityksellä keväällä 1785 noudatettavaksi lähetetty piirustus tai sen konsepti ei ole säilynyt. Lääninrovasti K. H. Ståhle tarkasti kirkon vuonna 1788, ja tarkastuksessa todettiin että kirkko voitaisiin vihkiä käyttöön seuraavana kesänä. Vasta vuonna 1800 päivätyistä asiakirjoista on löydettävissä rakennusmestarina toimineen Jacob Rijfin nimi. Kirkon vieressä on hautausmaa ja sen laidalla ilmeisesti 1700-luvun puolivälissä rakennetun kellotapulin pohjakerros, jota on käytetty ruumishuoneena. Sankarihautausmaan muistomerkin, joka paljastettiin vuonna 1967, suunnitteli Oskari Jauhiainen. Kirkon lähettyvillä on myös kahden Suomen sisällissodassa huhtikuussa 1918 kaatuneen ja yhden kadonneen henkilön muistokivi.
Esineistö.
Alttaritaulut.
Kirkon ristiinnaulittua Kristusta kuvaavan alttaritaulun on maalannut Gustav Holmqvist vuonna 1839. Sen oikealla puolella on Jeesus-lasta pitelevää Neitsyt Mariaa esittävä kuva, ja vasemmalla puolella Kristuksen taivaaseenastumista esittävä kuva. Kaksi viimeksi mainittua peitettiin kirkon korjaustöiden yhteydessä vuonna 1897. Vuonna 1986 kirkon 200-vuotisjuhlissa paljastettiin samanaiheiset, opettaja Reijo Nissilän maalaamat alttaritaulut.
Urut.
Kirkon ensimmäiset urut olivat kaksiääniset urut, jotka hankittiin Oulun lukkarinkoulusta vuonna 1890. Vuonna 1944 kirkkoon hankittiin 21-äänikertaiset urut jotka rakensi Kangasalan Urkutehdas. Urut uusittiin seuraavan kerran vuonna 1986, ja myös 21-äänikertaiset urut ovat Urkurakentamo Tuomen valmistamat.
Altbier

Altbier (käytetään myös lyhyttä muotoa alt) on tumma pintahiivaoluttyyppi, joka on kehitetty Saksassa Düsseldorfissa ja Reininmaan alueella. Olut on tavallisesti väriltään kuparin- tai tummanruskeaa.
Nimi altbier, joka kirjaimellisesti tarkoittaa "vanhaa olutta", viittaa vanhaan oluenpanotapaan (pintahiivan ja tumman maltaan käyttö). 1950-luvulle asti tyyliä kutsuttiin Düsseldorfin mukaan myös "düsseliksi". Koska altbier ei ole suojattu nimi EU:ssa, sitä voidaan myös valmistaa Düsseldorfin ulkopuolella. Esimerkiksi alankomaalainen Bierbrouwerij De Leeuw on valmistanut Venloosch Alt -altbieriä vuodesta 1983. 
Tunnettuja altbier-tyylin oluita ovat muun muassa Frankenheim Alt, Uerige Sticke, Feldschlösschen Duckstein ja Diebels Alt.
(I Can’t Get No) Satisfaction

(I Can’t Get No) Satisfaction on yksi The Rolling Stonesin tunnetuimmista hiteistä, joka julkaistiin singlenä sekä yhtyeen neljännen albumin "Out of Our Heads" Yhdysvaltain-painoksella vuonna 1965. Kappaleen kirjoittivat yhteistyössä Mick Jagger ja Keith Richards. Kappaleen teksti kertoo 
yhtäältä tyytymättömyydestä amerikkalaiseen läpikaupalliseen kulttuuriin ja toisaalta seksuaalisesta turhautumisesta.
Kappale nousi listaykköseksi sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa. Vuoden 1966 puoliväliin mennessä singleä oli myyty 4,5 miljoonaa kappaletta. ”Satisfaction” ilmestyi Yhdysvalloissa toukokuussa 1965, mutta Britanniassa vasta elokuussa, koska levy-yhtiö Decca Records pelkäsi singlen heikentävän "Got Live If You Want It!" -EP:n myyntiä.
Kappaleen synty ja työstö.
Kitaristi Keith Richards keksi kappaleen kuuluisan riffin Yhdysvaltain-kiertueella herättyään keskellä yötä hotellihuoneessaan. Richards tarttui Gibson Firebirdiinsä, ja nauhoitti inspiraationsa jatkaen sitten uniaan. Aamulla hän ei enää muistanut asiaa, ja kasetti oli lähellä joutua pesukoneeseen, mutta lopulta Richards muisti äänityksen juuri kun hän oli ryhtymässä nauhoittamaan sen päälle muuta. 
Richards ja solisti Mick Jagger kuitenkin aluksi inhosivat kappaletta, ja olisivat halunneet siihen puhallinsektion. Myöskään Brian Jones ei pitänyt kappaleesta, koska se ei edustanut yhtyeelle ominaista rhythm and blues -tyyliä, ja Christopher Sandfordin kirjoittaman "Keith Richards – Satisfaction" -kirjan mukaan hänellä oli tapana soittaa konserteissa ”Satisfactionin” aikana "Kippari-Kalle" -tv-sarjan teemaa. Tämä tosin ei johtunut siitä, että Jones ei pitänyt kappaleesta vaan siitä että äänentoiston vaatimattomuuden vuoksi nuoren yleisön huuto ja kiljunta peittivät kaiken alleen ja Jonesin reaktio tilanteeseen oli sisäpiirihuumoria. Manageri ja tuottaja Andrew Loog Oldhamin järjestämässä yhtyeen sisäisessä äänestyksessä seuraavasta singlestä Jones myös äänesti Wattsin ja Wymanin lisäksi ”Satisfactionin” julkaisun puolesta, kun taas Jagger ja Richards äänestivät sitä vastaan. 
Kappaleen kitarasoundi syntyi, kun Keith Richards käytti keikkamuusikko Ian Stewartin ehdotuksesta Maestro FZ-1 -fuzzpedaalia. Richards luuli, että kappaleen lopulliseksi versioksi jäänyt levytys olisi vain hahmotelma, josta yhtye myöhemmin äänittäisi paremman version. Decca Records kuitenkin julkaisi kappaleen sellaisenaan yhtyeen ollessa Amerikan-kiertueella.
Arvostus.
Rolling Stone -lehti valitsi kappaleen vuonna 2004 maailman kaikkien aikojen toiseksi parhaaksi kappaleeksi listallaan "The 500 Greatest Songs of All Time". Kappale oli sijalla yksi VH1:n teettämällä listalla "The Greatest Rock and Roll Songs of All Time". Arvostuksen syyksi on esitetty suosittu kitarariffi, Charlie Wattsin tehokas rumpukomppi ja Bill Wymanin elastinen bassokitarakuvio. 
Cover-versioita kappaleesta ovat tehneet useat artistit, mm. Britney Spears (2000), Otis Redding soul-versiona (1965), Aretha Franklin ja Jonathan King (salanimellä Bubblerock).
Eristiikka

Eristiikaksi (, "riitelyn taito"; 'eris' = "kisa", "kamppailu", "riita") kutsutaan dialektiikkaa, jonka harjoittajat eli eristikot pyrkivät löytämään väittelytapoja, joilla voi kumota mitä tahansa. Tällainen väittely- tai kiistelytaito kehittyi antiikin aikana sofistiikasta. Nimitystä 'eristikko' on käytetty alusta asti lähinnä pilkallisessa mielessä, päinvastoin kuin nimitystä 'sofisti', joka muuttui pilkkanimitykseksi vasta myöhemmin.
Sana eristiikka peräisin antiikin Eris-jumalattaren nimestä, joka tarkoittaa kaaosta, epäjärjestystä ja riitaa. Se on retoriikassa määritelty viestinnäksi, jonka tavoitteena on nujertaa vastustajaksi mielletty ihminen tai ryhmä.
Menetelmät.
Eristikkojen menetelmiin kuuluivat erilaiset ristiriitojen tai näennäisten ristiriitojen synnyttämisen retoriset menetelmät, kuten "reductio ad absurdum" -tyylinen argumentointi.
Eristinen sanankäyttäjä ei halua kuunnella vastaväitteitä, eikä välitä harjoittaa kriittistä itsearviointia. Pohtiessaan asioiden välisiä yhteyksiä ja muotoillessaan päättelyaskelia johtopäätösten tueksi eristikko halua nähdä vaivaa tarkistaakseen käsitystensä todenpitävyyttä. Hänelle kelpaa mikä tahansa, millä vastustajaa voi heikentää.
Sosiaalietiikan professori Jaana Hallamaan mukaan eristisen viestinnän tunnistaa faktojen vääristelemisestä ja niiden valikoivasta esittämisestä, mutta myös asioiden tarkoitushakuisesta liioittelusta ja paisuttelusta. Retorisia tehokeinoja viljellään runsaasti viestijän kannalta edullisella, mutta vastustajan kannalta haitallisella tavalla.
Hallamaa kirjoittaa: Eristiikassa retoriikka korvaa argumentaation. Satiiria, pilkkaa, sutkautuksia, hyperbolia ja humoristisia metaforia viljelevä eristinen sanankäyttö tempaa mukaansa ja tehoaa välittömästi. Se on usein sidoksissa esittäjän persoonaan ja jää vaille merkitystä, ellei lennokasta sanankäyttöä ole seuraamassa siitä vaikuttuvaa yleisöä.
Axel Springer

Axel Cäsar Springer (2. toukokuuta 1912 Hampuri, Saksa – 22. syyskuuta 1985 Berliini, Saksan liittotasavalta) oli saksalainen toimittaja, kustantaja ja monimiljonääri. Springer on Axel Springer AG -kustantamon perustaja.
Springerin isä oli ollut kustannusalalla. Springerin ura alkoi vuonna 1947, jolloin hän perusti Hampuriin Axel Springer GmbH -kustantamon. Springer kustansi Hamburger Abendblatt -sanomalehteä ja monia TV- ja radiolehtiä. Vuonna 1952 hän aloitti iltapäivälehti "Bildin" kustantamisen. Siitä tuli yksi Saksan suurimpia sanomalehtiä, ja sen vaikutusvalta on ollut suuri sekä Saksan taloudessa että poliittisessa elämässä. Axel Springer on palkittu kahdella kunniatohtorin arvonimellä Israelissa ja yhdellä Yhdysvalloissa.
1960-luvulla Springer suhtautui arvostelevasti vasemmistolaisen opiskelijaliikkeeseen. Bild oli puolueeton, mutta Spinger itse oikeistokonservatiivi ja kuului Saksan CDU:hun. Vasemmisto-opiskelijaliitto osoitti mieltään Springerin mediaimperiumia ja hänen henkilökohtaista vaurastumistaan vastaan.
Axel Springer AG on yhä yksi Saksan suurimmista mediayrityksistä.
Amuletti

Amuletti ( 'suojaesine') on mukana pidettävä esine, jonka uskotaan tuovan hyvää onnea tai suojaavan kantajaansa pahaa, kuten sairauksia, onnettomuuksia ja noituutta, vastaan. Amuletti suojelee passiivisesti, toisin kuin talismaani.
Jalokivistä, eläinten osista, erilaisista metalleista, väkevän makuisista aineista, kasvien osista ja voimakkaasti haisevista aineista on tehty amuletteja kautta aikojen. Amulettiin liittyy usein myös esineeseen piirretty tai kaiverrettu kuva, tunnus tai teksti. Yksinkertaisimmillaan amuletti on ollut pergamenttiin piirretty tunnuskuva, jota on kannettu kaulassa.
Dr. Phil

Dr. Phil on vuosina 2002-2023 esitetty yhdysvaltalainen talk show, jota juonsi psykologi Phil McGraw. Ohjelmaa tehtiin 21 tuotantokautta. Ohjelmassa hän vastasi tavallisten ihmisten kysymyksiin, jotka liittyivät yleensä paino- ja ihmissuhdeongelmiin. Aluksi McGraw isännöi "Tuesdays with Dr. Phil" -iltoja yhdysvaltalaisen talk-show-emännän Oprah Winfreyn ohjelmassa, mutta lopulta hänelle päätettiin perustaa oma ohjelma, jota esitettiin ensi kerran 30. marraskuuta 2002. Ohjelma nauhoitettiin Los Angelesissa.
Sarja alkoi Yhdysvalloissa 16. syyskuuta 2002. Ohjelmaa suunniteltiin esitettävän 12 tuotantokauden ajan vuoteen 2014 asti. Ohjelman tunnuslauseena on "If it's happening now, we're going to deal with it now." Ohjelmassa on vieraillut myös julkkiksia. Suomessa ohjelmaa on esittänyt Nelonen vuoteen 2014 saakka.
Osa sarjan jaksoista on herättänyt laajaa keskustelua. 2. toukokuuta 2005 sarjassa vierailleet Potterin siskokset kertoivat suunnitelmistaan työskennellä aikuisviihdealalla, minkä toinen siskoksista kielsi. Myöhemmin paljastui, että siskokset olivat jo vuodesta 2002 saakka esiintyneet yhdessä lukemattomissa pornoelokuvissa. 12. joulukuuta 2006 esitetyssä jaksossa Dr Phil joutui häätämään vieraansa kesken haastattelun hänen kerrottuaan "Bumfightseista" videomateriaalilla, joka oli liian järkyttävä näytettäväksi.