Miastko

Miastko (, , ) on kaupunki Pommerin voivodikunnassa, Bytówin piirikunnan lounaisosassa Wieprzan vasemmanpuolisen pitkän sivujoen Studnica varrella Pohjois-Puolassa. 
Miastko on kuntakeskus, jonka väkiluku vuoden 2009 arvion mukaan oli 10 841 ja v. 2017 tietojen mukaan 10 605. Kaikkiaan vuosina 2002–2017 kaupungin asukasluku laski 5,8 prosenttia ja asukkaiden keski-ikä (42,7 vuotta) on hieman korkeampi sekä Pommerin voivodikunnan että koko Puolan asukkaiden keskimääräistä ikää. Kaupunki tunnetaan monikulttuurisuudesta, jossa kansallisia vähemmistöjä edustavat ukrainalaiset, saksalaiset sekä kašubit ja kresovjanit (Puolassa asuvat kresovit) jne.
Joidenkin lähteiden mukaan Miastko mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1478 saksalaisella nimellä Rummelsburg. Tarina kertoo kylän nimen johtuvan legendaarisesta Rummelin nimisestä ryöstäjästä (Pomorski Janosik), joka vuosisatoja sitten koetteli paikkakuntaa, ryösti rikkailta ja antoi saaliin köyhille eikä jättänyt mitään itselleen, vaan näki nälkää ja oli hyvin laiha. Silloin paikallisen von Massow-perheen magnaatti teki tilanteen rauhoittamiseksi rosvon kanssa sopimuksen, että hän saa omaksi sen verran maata, minkä hän ehtii yhdessä päivässä, aamusta hämärään tai aamukoitosta auringonlaskuun hevosellaan kulkea. Rummel saikin nykyisen Miastkon kokoisen alueen, jolle annettiin hänen kunniaksi nimi Rummelsburg. Mukaan lukien myös Rummel-lähteen seudut, jossa oletettavasti on rosvon piilopaikka. Turisti-informaatiopisteen vieressä Armji Krajowej-kadulla Miastkon keskustassa seisova Rummel-patsas jouduttiin 28. huhtikuuta 2020 vaihtamaan uudempaan, Andrzej Rudnikin luomaan 2,5 m korkuiseen puuveistokseen. Vaikka vuonna 2007 paikalliset laki- ja oikeuspoliitikot olivat protestoineet Rummel-veistosta vastaan uskoen, että se on sekä toisen että kolmannen valtakunnan symbolismia ja kaupungin mainostaminen tämän 1500-luvun ryövärin avulla on moraalitonta. Rosvoa muistetaan myös paikallisella rahalla, Dominika Karpińska-Moundin suunnittelemalla ja kaupungintalon 20. helmikuuta 2009 liikkeeseen laskemalla Rummel-dukaatilla. 
Vuonna 1506 termi "kaupunki" (eli "stadken") esiintyi Pommerin herttuan Bogusław X:n asiakirjoissa, mutta ei ollut varmuutta oliko Miastkolla tuolloin vielä kaupungin oikeuksia. Edelleen 1500- ja 1600-luvuilla kaupungin haltijana toiminut saksalaistaustainen von Massow-perhe kieltäytyi myöntämästä kaupunkioikeuksia, minkä seurauksena sillä ei ollut kunnallista järjestelmää, jäseniä eikä pormestaria, vaikka se oli tosiasiassa joitain naapurikaupunkeja suurempi. Kaupungin oikeudet myönnettiin Szczecinissä 26. maaliskuuta 1617 annetulla päätöksellä, mutta siitä huolimatta vuotta 1506 pidetään Miastkon perustamispäivänä. 
Joidenkin lähteiden mukaan Miastko on vanha slaavilainen asutuskeskus, josta ensimmäiset maininnat joko "kylänä" tai "kaupunkina" ovat vuosilta 1335, 1368, 1478, 1496 ja 1506. 
Kaupungilla ei koskaan ollut linnoituksia tai kaupunginportteja, siluettina olivat vain Bytówiin, Koszaliniin ja Słupskiin johtaville maanteille perustetut kolme tullia vartiotorneineen, jotka suljettiin v. 1818. Kaupungissa kuitenkin 1800-luvulla kehitys jatkui tekstiili- ja metsäteollisuustehtaita avaamalla. Piirikunnan hallinnon siirto Miastkoon vuonna 1843 oli vahva kehitysimpulssi keskukselle. Neljä pientä kangastehdasta, jotka työllistivät yhteensä noin 200 työntekijää, ja v. 1840 puutuotannon tekemisen aloittanut höyrytehdas toimivat toiseen maailmansotaan saakka. Miastko liitettiin Puolaan 3. maaliskuuta 1945. 
Ensimmäisenä, vaikeana sodanjälkeisenä vuonna kaupunkiin perustettiin teollisuuslaitoksia ja vuosina 1945–1946 niitä oli 18 ja vuoteen 1949 mennessä 37. Vuonna 1963 täällä käynnistettiin käsineiden ja nahkavaatteiden tuotantotehdas, jossa aikoinaan työskenteli yli 1000 ihmistä ja joka oli kaupungin pitkäaikainen ylpeydenaihe. Kymmenen vuotta myöhemmin perustettiin Miastkoon kaupungintalo ja kunnantalo, mutta Miastkon piirikunta siirtyi pois hallinnollisten uudistuksien myötä vuonna 1975. Nahkatuotteiden tehdas jatkoi kasvuaan 1990-luvulle saakka ja muiden joukossa tehtaalla vieraili Edward Gierek heinäkuussa 1980. Konkurssi julistettiin vuonna 1997, jolloin tiloissa jatkoi italialainen yhtiö Tino's vielä 12 vuotta. Vuonna 2012 tehtaan rakennus purettiin. Kaupungin lähistöllä nähtävyyksiin kuuluvat Wałdowon tuulipuistot, Kawczynin vesivoimalaitokset, Rummel-seutu ja ympäristön yli 150 järveä, mukaan lukien Euroopan suurin eutrofinen järvi Bobięcińskie Wielkie. 
Miastkon ystävyyskaupunki on Bad Fallingbostel Saksassa.