tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Punakaulustimali

Punakaulustimali ("Kupeornis rufocinctus") on pyrstötimaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Keski- ja Itä-Afrikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Punakaulustimali voi kasvaa 19–20 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Punakaulustimalin päälaki ja otsa ovat väriltään mustat. Lajin kurkku, posket, niska ja perä ovat punaruskeat ja silmät valkoiset. Linnun selkä, siivet ja vatsa ovat tumman oliivinruskeat. Punakaulustimalin nokka on väriltään vaalea.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Punakaulustimalia tavataan Mitumbavuorilta Kongon demokraattisesta tasavallasta, Ugandasta, Ruandasta ja Burundista. Lajin elinympäristöä ovat kosteat trooppiset vuoristometsät 1 700–2 700 metrin korkeudella. Se liikkuu usein pieninä ryhminä metsien keski- ja latvuskerroksissa. Punakaulustimalin ravintoa ovat hyönteiset ja toisinaan myös hedelmät. Linnun pesimäkausi kestää huhtikuulta syyskuulle. Kantaa uhkaa metsien hakkaaminen maatalousmaaksi ja se luokitellaan erittäin uhanalaiseksi.
Suat Serdar

Suat Serdar (s. 11. huhtikuuta 1997 Bingen am Rhein) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hertha Berliniä.
Serdar nousi Mainz 05:n junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2015–2016. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi Bundesliigassa 12 ottelua ja toisella kahdeksan. Hän pelasi Eurooppa-liigassa neljä ottelua kaudella 2016–2017. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Bundesliigassa 25 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Kesällä 2018 Serdar siirtyi Schalke 04:ään. Hän pelasi kaudella 2018–2019 Bundesliigassa 26 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia, ja Mestarien liigassa seitsemän ottelua. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Bundesliigassa 20 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia, millä hän oli joukkueensa paras maalintekijä. Häneltä jäi kauden aikana 14 bundesliigaottelua pelaamatta loukkaantumisten vuoksi.
Serdar pelasi useissa Saksan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 Saksan sijoittuessa viidenneksi ja teki maalin sijoitusottelussa Alankomaita vastaan. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 hän teki maalin neljännesvälieräottelussa Sambiaa vastaan mutta Saksa hävisi ottelun jatkoajalla. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa. Saksan A-maajoukkueessa Serdar pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2019 ystävyysottelussa Argentiinaa vastaan. Sen jälkeen hän pelasi EM-karsintaotteluissa Viroa ja Pohjois-Irlantia vastaan.
Rauba järv

Rauba järv on Virossa Võrun kunnassa Vastseliinan lähellä sijaitseva padottu tekojärvi.
Maantietoa.
Tekojärvi on 420 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,6 hehtaaria, johon luetaan mukaan järven ainoa pinta-alaltaan 0,19 hehtaarin kokoinen saari. Järvi on muodostettu patoamalla Raudoja (Pille oja) maapadolla. Patoamisessa hyödynnetään Rauba ojan kuluttamaa jyrkkärinteistä laaksoa. Järvi jää myös Piusa jõen jokilaakson rinteiden yläpäähän Viinamäen alle. Viinamäessä on karttaan merkittyjä ja itäpuoliselta asuinalueelta tulevia kävelypolkuja ja saareen on rakennettu kaksi siltaa länsipuolen asuinalueelta. Siellä sijaitsevat myös järven rantaan ulottuvat niityt. Muu järven ympäristö on metsämaata. Järven rantaviiva on 1,3 kilometriä pitkä. Järvessä on ilmakuvien perusteella kesäaikaan runsaasti vesikasvillisuutta, joten se on varmasti myös matala.
Vesistösuhteita.
Rauba järv, jonka vedenpinta sijaitsee 152,5 metrin korkudella mpy., kuuluu Rauba ojan valuma-alueeseen, jossa Rauba oja on Piusa jõen 7,7 kilometriä pitkä sivu-uoma, ja jonka valuma-alueen pinta-ala on 12,6 neliökilometriä. Oja yhtyy kilometrin päässä Vastseliinan länsipuolella Piusa jõgeen (140 metriä mpy.) noin 89 kilometriä sen joensuusta.
Piusa jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Malick Thiaw

Malick Laye Thiaw (s. 8. elokuuta 2001 Düsseldorf, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Newcastle Unitedia. Transfermarkt on arvioinut hänen arvonsa olleen korkeimmillaan 30 miljoonaa euroa vuoden 2023 lopussa.
Thiaw on pelannut juniorina TV Kalkum-Wittlaerissa, Fortuna Düsseldorfissa, Bayer 04 Leverkusenissa, Borussia Mönchengladbachissa ja vuodesta 2015 Schalke 04:ssä. Schalken edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäiset neljä bundesliigaotteluaan kauden 2019–2020 jälkipuoliskolla. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 19 bundesliigaottelua ja teki maalin lokakuussa VfB Stuttgartia vastaan. Kaudella 2021–2022 Schalke pelasi 2. Bundesliigassa, jossa Thiawille kertyi 31 liigaottelua ja niissä kaksi maalia. Kaudeksi 2022–2023 Schalke nousi takaisin Bundesliigaan, ja Thiaw pelasi ensimmäisen ottelun jälkeen kolmessa Schalken liigaottelussa täydet minuutit. 
Elokuun 2022 lopulla Thiaw siirtyi italialaisseura AC Milaniin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Milanissa 20 ottelua Serie A:ssa ja neljä ottelua Mestarien liigassa noustuaan helmikuussa 2023 vakioavauskokoonpanon pelaajaksi. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Serie A:ssa 21, Mestarien liigassa viisi ja Eurooppa-liigassa neljä ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi Italian pääsarjassa 22 ottelua. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua ja teki yhden maalin. Hän voitti Italian supercupin.
Thiaw siirtyi Englannin Valioliigan Newcastleen 35 miljoonan euron siirtosummalla elokuussa 2025.
Thiawilla on myös Suomen kansalaisuus ja hän ilmoitti aiemmin halukkuutensa edustaa Suomea myös maajoukkuetasolla. Maaliskuussa 2021 Thiaw sai kuitenkin kutsun Saksan alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen. Hän kuului alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden voittaneeseen Saksan joukkueeseen 2021, muttei saanut turnauksessa peliaikaa. Kesäkuussa 2023 Thiaw pelasi Saksan päämaajoukkueessa kaksi ystävyysottelua Puolaa ja Kolumbiaa vastaan. Elokuun 2025 puoliväliin mennessä hän on pelannut kolme A-maaottelua.
Thiawin isä on senegalilainen ja äiti suomalainen.
Linnasjärv

Linnasjärv (myös "Kirikumäe Linajärv") on Virossa Võrun kunnassa Kirikumäe kylässä sijaitseva järvi .
Maantietoa.
Järvi on 180 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,0 hehtaaria. Se sijaitsee Kirikumäen kylässä Kirikumäe järven itäpuolella lähellä näiden välistä vedenjakajaa. Järvi on pyöreän muotoinen ja saareton. Sen ympäristö on metsämaata, joka on etelärannassa soistunutta. Länsipuolella kohoaa kymmenisen metriä korkealle Linnasmägi. Järven rannat ovat autioita eikä sen rantaan tule tietä. Rantaviivan pituus on noin 500 metriä.
Vesistösuhteita.
Linnasjärv kuuluu Raudojan valuma-alueeseen, jossa Raudoja on Piusa jõen 7,2 kilometriä pitkä sivu-uoma. Linnasjärv, jonka vedenpinnan korkeus on 184,5 mpy., on ojan lähdejärvi ja siihen laskee viereisen Mudajärven laskuoja. Raudojan valuma-alueen pinta-ala on 11,8 neliökilometriä. Raudoja yhtyy Piusa jõgeen Vana-Vastseliinassa 84 kilometriä joensuusta. Yhtymäkohdan korkeus on 135 metriä mpy.
Piusa jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Katynin muistomerkki (Jersey City)

Katynin muistomerkki () on Puolassa vuonna 1941 tapahtuneen Katynin joukkomurhan uhreille pystytetty muistomerkki Jersey Cityssä Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa. Amerikanpuolalaisen Andrzej Pitynski suunnittelema patsas valmistui kesäkuussa 1991.
The Adventure Begins

The Adventure Begins on brittiläinen animaatioelokuva vuodelta 2015, joka perustuu televisiosarjaan "Tuomas Veturi". joka pohjautuu Wilbert Awdryn vuonna 1946 julkaistuun kirjaan Thomas the Tank Engine.
George Lillo

George Lillo (helmikuu 1691 tai 1693 – 1739) oli englantilainen näytelmäkirjailija. Hänen näytelmiensä tietoisena päätarkoituksena on siveyden ja uskonnon edistäminen. Aiheet ovat peräisin todellisesta elämästä. Näytelmissä ei kuitenkaan ole varsinaista luonteenkuvausta eikä sielullisia ristiriitoja, vaan henkilöt ovat tyyppejä, kuten keskiajan draamassa. Hänen nimensä teki kuuluisaksi proosadraama "The London merchant, or the history of George Barnwell" (1731), josta hyviä tapoja saarnaava ja tunteikas porvarillinen näytelmä sai alkunsa. Lillon kuudesta muusta näytelmästä esimerkkinä "The fatal curiosity" (1736).
Leivon leipomo

Leivon leipomo on vuonna 1913 perustettu leipomo Tampereella (osakeyhtiömuodossa vuodesta 1949). Yritys on tehnyt erilaisia leipiä. Sen perustivat August ja Fanny Leivo, ja sen nykyinen johtaja Harri Jaakkola on samaa sukua neljännessä polvessa.
Vuonna 2019 leipomo toi markkinoille Boltsi-pyörykät, jotka voittivat Suomalainen menestysresepti -ruokakilpailun. Tuotteesta tuli Suomen myydyin elintarvikeuutuus ja yksi myydyimmistä pyörykkätuotteista.
Leipomo toimii Tampereella Uudenkylän kaupunginosassa.
Santalahden paperitehdas

Santalahden paperitehdas on paperitehdas Santalahdessa Tampereella.
Santalahden paperitehdasta on laajennettu ja se on ollut monien muutostöiden kohteena. Alkuperäinen 1800-luvun tehdasarkkitehtuuri onkin muuttunut osin tunnistamattomaksi. Alkuperäisyyteen ovat vaikuttaneet esimerkiksi monet julkisivun muutostyöt. Vanhin osa on todennäköisesti 1800-luvun lopulta. 1910-luvulla tehdas työllisti noin 50 ihmistä.
Santalahden paperitehdas kuuluu nykyään suojeltuihin rakennuksiin, joita ei saa purkaa. Paperitehtaan lisäksi myös tulitikkutehdas ja sen piippu, pahvitehdas ja puinen Enqvistin huvila ovat alueella suojeltuja. Santalahden vanhoille tehdasrakennuksille on suunniteltu hyötykäyttöä. Uusi asemakaava hyväksyttiin huhtikuussa 2017.
St. Gallenin yliopisto

St. Gallenin yliopisto (, HSG) on pääosin saksankielinen, julkinen yliopisto Koillis-Sveitsissä. Yliopiston toiminta on Sankt Gallenin kantonin vastuulla. Oppilaitos perustettiin alun perin kauppa-akatemiaksi ja liikennekouluksi vuonna 1898. Yliopistossa on 9 000 opiskelijaa ja viisi tiedekuntaa, joista käytetään nimitystä "School".
Tiedekunnat.
Yliopiston tiedekunnat ("Schools") ovat:
Yliopistossa on 31 instituuttia ja tutkimusinstituuttia. Kansainvälistä koulutusta on myös Aasiassa: "St. Gallen Institute of Management in Asia" Singaporessa, ja Etelä-Amerikassa: "St. Gallen Institute of Management in Latin America" Brasilian São Paulossa. Yliopistotutkintoon johtavan opiskelun lisäksi HSG:llä on merkittävää jatkokoulutusta (MBA, EMBA, HSG EMBA). Jatkokoulutusta varten yliopistolla on erillinen kampus.
Opiskelijat ja henkilökunta.
Syyslukukaudella 2019 yliopistossa oli 8 872 opiskelijaa. Heistä oli tohtoriopiskelijoita 639. Opiskelijoista oli naispuolisia 35 prosenttia. Sveitsiläisiä oli 6 105 (69 %), saksalaisia 1 492 (17 %) ja suomalaisia yhdeksän. Kaikkiaan opiskelijoita oli 87 maasta. 
Henkilökuntaa yliopistolla oli vuonna 2019 yhteensä 3 335, täysaikaisiksi muutettuna 1 235 henkilötyövuotta.
Kampukset.
Yliopiston pääkampus sijaitsee on St. Gallenin keskusta-alueen pohjoisosassa St. Jakobin kaupunginosassa. Jatkokoulutuskeskus (, ) on toinen kampus pohjoisempana Rotmontenin kaupunginosassa.
Taloustietoja.
Vuonna 2018 yliopiston kulut olivat 242 milj. Sfr. Toiminnan rahoittajat olivat St. Gallenin kantoni (20 %), liittovaltio (18 %) ja muut kantonit (18 %). Lähes puolet tuloista (106 milj. Sfr., 44 %) tuli muualta kuten jatkokoulutuksesta (51 milj. Sfr., 21 %), tilaustöistä ja palvelumyynnistä (24 milj. Sfr., 10 %) sekä opiskelijamaksuista (20 milj. Sfr., 8 %).
Vertailua.
St. Gallenin yliopisto on maailmanlaajuisissa kaikkien yliopistojen vertailuissa 2010-luvulla luokiteltu tyypillisesti sijoille 300–400.
Kansainvälinen transihmisten muistopäivä

Kansainvälinen transihmisten muistopäivä ( tai "Transgender Day of Remembrance", myös muodossa kansainvälinen transmuistopäivä) on vuosittain 20. marraskuuta järjestettävä kansainvälinen vuosipäivä. Muistopäivänä muistetaan sukupuolivähemmistöihin kuuluvia vastaan kohdistuvan väkivallan vuoksi kuolleita transsukupuolisia henkilöitä ja pyritään kiinnittämään huomiota transfobiaan yhteiskunnassa. Muistopäivää on vietetty vuodesta 1999, jolloin järjestettiin kynttiläkulkue vuosi aiemmin Yhdysvalloissa murhatun Rita Hesterin muistoksi.
Suomessa transihmisten muistopäivää on vietetty ainakin Helsingissä, Lahdessa ja Turussa. Vuonna 2017 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit ja muut työntekijät osallistuivat muistopäivään videolla, jossa myös Turun arkkipiispa Kari Mäkinen sytytti kynttilän kuolleiden muistoksi.
Kanadassa Ontarion provinssi julisti vuonna 2017 kyseisen päivän viralliseksi transihmisten muistopäiväksi. Laki edellyttää Ontarion provinssin parlamenttia viettämään hiljaisen hetken tuona päivänä kello 10.29.
Mecklenburgin piirikunta (Virginia)

Mecklenburgin piirikunta () on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 30 587 vuonna 2019. Piirikunnan väkiluvultaan suurin asutuskeskus on Boydtonin kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1765.
Louisan piirikunta (Virginia)

Louisan piirikunta () on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 37 591 vuonna 2019. Piirikunnan väkiluvultaan suurin asutuskeskus on Louisan kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1742.
Plouezoc’h

 
Plouezoc’h () on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla Morlaix’n lahdessa.
Kunnassa on kaksi huomattavaa nähtävyyttä. Cairn de Barnenez on esihistoriallinen kivistä ladottu hautakumpu, jonka pituus on 75 metriä ja leveys 25 metriä.
Vuonna 1544 rakennettiin Morlaix’n lahden suulle linnoitus "Château du Taureau" suojaamaan Morlaix’n kaupunkia. Sotilasinsinööri Vauban vahvisti linnoitusta 1600-luvulla, ja 1700-luvulla sitä käytettiin vankilana.
Bilbays

Bilbays tai Bilbeis on kaupunki Egyptissä Niilin suiston itäosassa. Sen asukasluku vuonna 2006 oli 137 182.
Maantiede.
Bilbays sijaitsee Niilin suiston itäosassa Ala-Egyptissä Al-Šarqiyyan kuvernoraatissa. Kairo sijaitsee Bilbaysista lounaaseen. Kaupungin poikki kulkee tie Kairosta kohti Ismailiaa ja Port Saidia. Sen läpi kulkee myös Ismailian kanava.
Historia.
Kaupungin nykyinen arabiankielinen nimi Bilbays on johdettu koptinkielisestä nimestä Phelbès. Joissain vanhoissa arabiankielisissä lähteissä nimi esiintyy myös muodoissa Bulbays tai Bilbis. Paikkakunta sijaitsee luonnollisella hyökkäysreitillä Egyptiin. Vuonna 640 sen läpi kulkivat arabit. Vuonna 727 sen alueelle asutettiin Qays-heimon jäseniä. Toisaalta paikan läpi kulkivat myös Egyptistä kohti Palestiinaa hyökänneet armeijat. Paikkakuntaa kuvailtiin joskus Egyptin portiksi Syyriaan.
Vuonna 996 Bysantin valtakuntaa vastaan sotareeä suunnitellut fatimidikalifi Al-Aziz Billah kuoli Bilbaysissa saisartuttuaan ja valtaan nousi Al-Hakim bi-Amr Allah. Vuonna 1163 kaupungin valtasivat kuningas Amalric I johtamat ristiretkeläiset. Eri armeijoiden ohi paikan kautta kulki myös esimerkiksi posti ja kaupungissa oli asema kirjekyyhkyille. Se oli myös oman alueensa hallinnollinen keskus 1800-luvulle saakka, kunnes maakuntakeskus siirrettiin Muhammad Alin perustamaan Zagazigiin.
Talous.
Nykyisessä Bilbaysissa on esimerkiksi tekstiiliteollisuutta. Sen kaakkoispuolella on armeijan tukikohta ja ilmavoimien lentokenttä. Egyptin entinen presidentti Hosni Mubarak oli valmistunut aikanaan paikallisestia ilmavoimien opistosta.
Väestö.
Bilbaysin asukasluku oli vuonna 2006 yhteensä 137 182.
Danville (Virginia)

Danville on itsenäinen kaupunki Virginian osavaltion etelärajalla Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 43 055. Alonzo Jones on toiminut Danvillen pormestarina pormestarina heinäkuusta 2018. 
Historiaa.
Danville alkoi kehittyä löytöretkeilijä William Byrdin käytyä alueella 1728. Vuosisadan lopulla Danjoen varrella sijaitsevasta paikkakunnasta tuli tupakan jokikuljetusten välietappi tarkastusmakasiineineen. Rautatien valmistuttua 1848 Danvillestä tuli yksi Yhdysvaltojen tärkeimmistä tupakkakaupan keskuksista. Sisällissodan vuosina kaupunki oli tärkeä etelävaltioiden joukkojen tukikohta ja vankileiri sekä sodan lopulla huhtikuussa 1865, Richmondin kukistuttua, muutaman päivän ajan Amerikan konfederaation pääkaupunki.
1880-luvulla Danvillestä tuli tärkeä tekstiiliteollisuuskaupunki, ja Dan River -yhtiön tehtaat olivat kaupungissa toiminnassa aina vuoteen 2006 saakka.
Kaupungin korkeakouluja ovat vuonna 1859 perustettu nelivuotinen college Averett University ja vuonna 1968 toimintansa aloittanut kaksivuotinen Danville Community College.
Seututie 477

Seututie 477 on Etelä-Savossa ja Pohjois-Karjalassa kulkeva seututie. Tie kulkee Heinäveden Latvalammelta Outokummun Kuusjärvelle. Tien kunto on hyvin vaihteleva. Joissain kohdissa tie on erittäin huono ja toisissa kohdissa taas tien kunto on erinomainen.
Seututie 487

Seututie 487 on Kiteellä Pohjois-Karjalassa kulkeva seututie. Tie kulkee Kiteen Tolosenmäeltä Kiteen keskustaajamaan. Tien pituus on kuusi kilometriä ja sen nopeusrajoitus vaihtelee viidestäkymmenestä kahdeksaankymmeneen kilometriin tunnissa.
Reitti ja tieyhteydet.
Seututie 487 alkaa Tolosenmäestä valtatien 6 ja seututien 482 risteyksestä. Tie kukee itään ja ylittää Karjalan radan sillalla. Päätyessä tiehen liittyy yhdystie 15553. Seututie 487 päättyy Kiteen keskustaajamassa liikenneympyrään, jossa se risteää seututien 486 ja yhdystien 4870 kanssa.
Liikennemäärät.
Vuonna 2020 vilkkain osuus oli tien loppupää Kiteen keskustaajamassa. Osuuden keskimääräinen vuorokausiliikenne (KVL) oli 4 400 ajoneuvoa vuorokaudessa. Muualla tien liikennemäärä oli 2 400–2 700 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Aleksanteri Ahola

Aleksanteri Ahola (s. 26. helmikuuta 1995) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan takamies. Hän on edustanut koko aikuisuransa Lahti Basketballia.
Pelaajaura.
Namika Lahden kasvatti Ahola edusti kasvattajaseuraansa B-poikien SM-sarjassa kaudella 2010–2011 ja A-poikien SM-sarjassa vuosina 2011–2014. Hän pelasi ensimmäisen kautensa miesten sarjoissa kaudella 2015–2016 edustaen vasta perustettua Lahti Basketballia M1DB:ssä. Lahti Basketball voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden ja nousi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle M1DA:han, missä Ahola pelasi yhtenä joukkueen runkopelaajista seuraavat kolme kautta. Keväällä 2019 Lahti Basketball nousi Korisliigaan, ja kesällä Ahola teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Korisliiga-debyyttikautensa parhaan ottelun Ahola pelasi 23. lokakuuta 2019 Uraa vastaan kirjattuaan 12 pistettä, kuusi levypalloa, neljä korisyöttöä ja neljä pallonriistoa, jotka kaikki olivat hänen kauden parhaat lukemansa.
Plouescat

 
Plouescat (bretoniksi "Ploueskad") on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla.
Plouescatin rannikolle on tunnusomaista kilometrien mittaiset hiekkadyynit. Sitä kutsutaankin nimellä "Côte des Sables" eli hiekkarannikko. Rannikolla on myös runsaasti neoliittisen kauden aikaisia menhirreitä.
Kunnan keskustassa olevan Saint-Pierren kirkon kellotorni on 58 metriä korkea. Se on Bro-Léonin toiseksi korkein kellotorni, ja vain Saint-Pol-de-Léonin katedraalin kellotorni on korkeampi. Kunnan katettu kauppahalli "Les Halles", joka tunnetaan myös nimellä "Cohue", on peräisin 1500-luvulta.
Norton (Virginia)

Norton on itsenäinen kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 3 958. Kunta sai kaupunkioikeudet vuonna 1894. Joseph Fawbush toimii Nortonin pormestarina.
Blue Flame

Blue Flame on Yhdysvalloissa suunniteltu rakettimoottoriauto, joka piti maanpinnan nopeusennätystä hallussaan vuodesta 1970 vuoteen 1983.
Latvian maantiede

Latvia sijaitsee Viron ja Liettuan välissä Itämeren itäpuolella. Latvian maapinta-alasta 54 prosenttia on metsän peitossa. Maan pinta-ala on 64 589 neliökilometriä, ja rantaviivaa sillä on 531 kilometriä.
Topografia ja vesistöt.
Suurin osa Latviasta on alavaa maata, jonka maaperä on jääkauden muokkaamaa moreenia. Myös kalkkikivipitoisia reheviä seutuja on runsain mitoin. Kohtuullisen korkuiset kukkulat kattavat yhteensä noin neljänneksen maan pinta-alasta. Kolme ylänköaluetta sijaitsevat Kuurinmaalla maan länsiosassa, Vidzemessä maan keskiosassa ja Latgalliassa maan itäosassa. Maan korkein kohta, Gaiziņkalns, on vain 311,6 metriä korkea.
Soita on vähemmän kuin muualla Baltiassa, noin 10 prosenttia maa-alasta. Latgalen alueella maan itäosassa sijaitsee suurin osa Latvian järvistä, jotka ovat kaikki hyvin pieniä. Järviä on kaikkiaan 2 256. Tärkein joki on Riianlahteen laskeva Väinäjoki. Muita jokia ovat Lielupe, Venta, Gauja ja Aiviekste. Riianlahti on Latvian luoteispuolella sijaitseva Itämeren lahti.
Ilmasto.
Latviassa vallitsee leuto mannerilmasto. Kesä on lämmin, kevät ja syksy ovat leutoja. Joskus talvella voi olla purevan kylmää, kun kylmä ilmavirtaus Venäjältä saavuttaa Latvian. Silloin sataa yleisesti lunta. Sadetta esiintyy ympäri vuoden, määrällisesti eniten elokuussa. Riiassa lämpimimmän kuukauden eli heinäkuun keskimääräinen ylin lämpötila on 21,7 astetta ja kylmimmän eli tammikuun keskimääräinen alin −7,8 astetta.
Latviassa kuten kaikkialla tropiikin ulkopuolella talvella on vähän auringonvaloa ja on kylmempi kuin kesällä. Meren läheisyyden ansiosta Latvian talvet eivät ole kuitenkaan niin kylmiä kuin kaikkein mantereisimmilla alueilla Euraasian mantereen sisäosissa. Liepājassa esimerkiksi on keskimäärin tammikuussa −2,8 celsiusastetta ja Daugavpilsissä −6,6 celsiusastetta.
Luonto ja luonnonsuojelu.
Latvian maisemaa koristavat suuret metsät, järvet ja muutamat suot, jotka ovat pääosin keidassoita. Metsiä on maan pinta-alasta noin neljännes, ja metsäteollisuus onkin tärkeä teollisuudenala. Latvian metsät ovat hemiboreaalista sekametsää. Noin 90 prosenttia puustosta on havupuita, kuusta ja mäntyä. Valtion metsissä kasvaa enemmän havupuuta, yksityismailla lehtipuuta. Puuston tilavuudesta on mäntyä 40 prosenttia, rauduskoivua 30 prosenttia ja kuusta 17 prosenttia.
Kaikkiaan Latviassa on tavattu 27 700 eliölajia. Suuriin nisäkkäisiin kuuluvat susi, ilves, saksanhirvi, metsäkauris, villisika ja saukko. Kuurinmaalla vaeltaa villejä visenttejä ja villiintyneitä hevosia. Linnuista näyttävimpiä ovat kattohaikara, mustahaikara ja pikkukiljukotka. Kasveihin kuuluu yli 30 harvinaista kämmekkälajia.
Merkittävä osa Latvian pinta-alasta kuuluu erityyppisten suojelualueiden piiriin. Maan suojelualueisiin sisältyy muun muassa neljä luonnonpuistoa, neljä kansallispuistoa, biosfäärialue ja yhdeksän maisemansuojelualuetta.
Viktor Gluškov

Viktor Mihailovitš Gluškov (24. elokuuta 1923 – 30. tammikuuta 1982) oli yksi tietotekniikan perustajia Neuvostoliitossa ja vaikutti erityisesti nykyisen Ukrainan alueella.
Gluškov muistetaan muun muassa kontribuutioistaan automaattiteoriaan, transistoripohjaisista MIR-tietokoneista ja Ukrainan Kyberneettisen instituutin perustajana. Yksi hänen tavoitteistaan oli myös toteuttaa valtakunnallinen tietoverkko neuvostoliittoon. OGAS-hanke alkoi 1962, mutta ei koskaan toteutunut. 
Hän on palkittu ansioistaan mm. Leninin palkinnolla vuonna 1964.
Gluškoville myönnettiin myös postuumisti IEEE:n pioneeripalkinto "IEEE Computer Society Pioneer Award" vuonna 1996 digitaaliautomaation edistämisestä tietokonearkkitehtuureissa.
Bristol (Virginia)

Bristol on itsenäinen kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 17 835. Bristol muodostaa kaksoiskaupungin Tennesseen osavaltioon kuuluvan samannimisen kaupungin kanssa. Bill Hartley toimii Bristolin pormestarina.
Colonial Heights (Virginia)

Colonial Height on itsenäinen kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 17 411. Kaupunki perustettiin 1926 ja sai kaupunkioikeudet 1948. Greg Kochuba toimii Colonial Heightsin pormestarina.
Illyrian provinssit

Illyrian provinssit olivat Napoleonin hallitsemalle Ranskan ensimmäiselle keisarikunnalle vuosina 1809–1814 kuulunut autonominen alue. Alueeseen kuuluivat nykypäivän Kroatia, Gorizia ja osia Itävallasta. Sen pääkaupunki oli Ljubljana. Illyrian provinssien alueella sijaitsi kuusi Ranskan departementtia, mikä teki siitä tuolloin suhteellisen suuren osan Ranskaa.
Napoleonin Grande Armée valtasi alueen Itävallalta viidennen liittokunnan sodassa vuonna 1809. Liittämällä alueen Ranskaan Napoleon kontrolloi Itävallan pääsyä Välimerelle ja laajensi valtakuntaansa itään.
Ozan Kabak

Ozan Muhammed Kabak (s. 25. maaliskuuta 2000 Ankara) on turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa kaudella 2022–2023 saksalaisseura Hoffenheimia.
Kabak nousi Galatasarayn junioreista edustusjoukkueeseen kauden 2017–2018 lopulla ja pääsi ensi kerran kentälle Turkin Superliigassa toukokuussa 2018 ottelussa Yeni Malatyasporia vastaan. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 13 Superliigan ottelua ja neljä Mestarien liigan ottelua. Tammikuussa 2019 hän siirtyi saksalaisseura VfB Stuttgartiin, jossa hän pelasi 15 bundesliigaottelua sekä kaksi liigakarsintaottelua. Hän teki maaliskuussa kaksi maalia Hannoveria ja huhtikuussa yhden maalin Nürnbergiä vastaan. Kesällä 2019 Kabak siirtyi Schalke 04:ään. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Bundesliigassa 26 ottelua, joista 21 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin marraskuussa Augsburgia ja Düsseldorfia sekä joulukuussa Wolfsburgia vastaan. Kaudella 2020−2021 hän pelasi 14 bundesliigaottelua Schalkessa sekä lainasopimuksella Liverpoolissa yhdeksän ottelua Valioliigassa ja neljä Mestarien liigassa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi lainasopimuksella toisessa valioliigaseurassa, Norwich Cityssä 11 liigaottelua.
Kabak on pelannut Turkin alle 15-, alle 16-, alle 17- ja alle 18-vuotiaiden maajoukkueissa. Vuonna 2017 hän pelasi alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa Turkin yltäessä välieriin ja saman ikäluokan MM-kilpailuissa. Turkin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Andorraa vastaan. Heinäkuun 2022 loppuun mennessä hän on pelannut 17 maaottelua.
Amine Harit

Amine Harit (s. 18. kesäkuuta 1997 Pontoise, Ranska) on ranskalais-marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Schalke 04:ää.
Harit aloitti liigauransa ranskalaisseura Nantesissa, jossa hän kaudella 2016–2017 pelasi 30 Ligue 1 -ottelua ja teki niissä yhden maalin, joulukuussa Angersia vastaan. Heinäkuussa 2017 hän siirtyi saksalaisseura Schalke 04:ään. Ensimmäisellä kaudellaan Bundesliigassa hän pelasi 31 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Bundesliigassa 18 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja Mestarien liigassa viisi ottelua. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 25 bundesliigaottelua ja teki niissä kuusi maalia. Loukkaantuminen piti hänet poissa kahdeksalta viimeiseltä liigakierrokselta.
Harit pelasi Ranskan alle 18-, alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Vuonna 2016 hän voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden, ja vuonna 2017 hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Aikuisten maajoukkuetasolla hän on edustanut Marokkoa, Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2017 Gabonia vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi alkulohko-ottelussa Irania vastaan. Hän on pelannut kesäkuun 2020 loppuun mennessä kymmenen maaottelua.
Rabbi Matondo

Rabbi Matondo (s. 9. syyskuuta 2000 Liverpool, Englanti) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Skotlannin Valioliigassa pelaavaa Rangersia.
Matondo pelasi vuoteen 2016 saakka Cardiff Cityn ja sen jälkeen Manchester Cityn junioreissa. Tammikuussa 2019 hän siirtyi saksalaisseura Schalke 04:ään. Kevään 2019 aikana hän pelasi Bundesliigassa seitsemän ottelua, joista yhden avauskokoonpanossa. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Bundesliigassa 20 ottelua, joista 14 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin syyskuussa RB Leipzigia sekä kesäkuussa VfL Wolfsburgia vastaan..
Matondo on pelannut Walesin alle 17- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Walesin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2018 ystävyysottelussa Albaniaa vastaan. Kesäkuun 2020 loppuun mennessä hän on pelannut neljä maaottelua.
Robert Andrich

Robert Andrich (s. 22. syyskuuta 1994 Potsdam) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Bayer 04 Leverkusenia. Hän on pelannut Saksan A-maajoukkueessa vuodesta 2023.
Andrich pelasi Hertha Berlinin juniori- ja reservijoukkueissa mutta ei päässyt pelaamaan edustusjoukkueessa. Helmikuussa 2015 hän siirtyi 3. Ligassa pelanneeseen Dynamo Dresdeniin ja heinäkuussa 2016 saman sarjan Wehen Wiesbadeniin. Kaudella 2018–2019 hän edusti Heidenheimia ja pelasi 2. Bundesliigassa 25 ottelua, joissa hän teki neljä maalia. Heinäkuussa 2019 Andrich siirtyi Bundesliigan Union Berliniin. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Bundesliigassa 30 ottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa, ja teki kesäkuussa 2020 maalin Schalke 04:ää vastaan tasapeliin 1–1 päättyneessä ottelussa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 29 bundesliigaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa. Joulukuussa hänet ajettiin ulos kentältä ottelussa Hertha Berliniä vastaan ja hän oli pelikiellon vuoksi poissa kolmesta seuraavasta ottelusta. Hän teki kauden aikana viisi liigamaalia: lokakuussa Freiburgia, marraskuussa Arminia Bielefeldiä ja Eintracht Frankfurtia, tammikuussa Wolfsburgia sekä huhtikuussa Hertha Berliniä vastaan.
Andrich siirtyi Bayer Leverkuseniin elokuussa 2021. Hän pelasi kauden aikana 26 bundesliigaottelua, joista 21 avauskokoonpanossa ja teki maalin syyskuussa Stuttgartia, marraskuussa Hertha Berliniä, tammikuussa Borussia Mönchengladbachia ja helmikuussa Borussia Dortmundia vastaan. Tuossa Stuttgart-ottelussa hänet ajettiin ulos kentältä 32. minuutilla ja hän sai kolmen ottelun pelikiellon. Hän pelasi Eurooppa-liigassa viisi ottelua ja teki alkulohkopeleissä maalin lokakuussa Real Betisiä sekä kaksi maalia marraskuussa Celticiä vastaan. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Bundesliigassa 29 ottelua, joista yhtä vaille kaikki avauskokoonpanossa, ja teki maalin marraskuussa Union Berliniä ja helmikuussa Hoffenheimia vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi viidessä alkulohkon ottelussa ja teki syyskuussa maalin Atlético Madridia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi pudotuspeliottelua. Kaudella 2023–2024 hän voitti Saksan liigamestaruuden ja cupin. Hän pelasi Bundesliigassa 28 ottelua ja teki maalin helmikuussa Mainzia, maaliskuussa Hoffenheimia, huhtikuussa Stuttgartia ja toukokuussa Augsburgia vastaan. Eurooppa-liigassa Leverkusen ylsi loppuotteluun ja Andrich pelasi 11 ottelua ja teki maalin ensimmäisessä välieräottelussa AS Romaa vastaan.
Andrich pelasi Saksan alle 18-, alle 19- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa Saksan A-maajoukkueessa hän pelasi Itävaltaa vastaan marraskuussa 2023. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa Saksan neljä ensimmäistä ottelua ja tuli varsinaisen peliajan ensimmäisen jakson jälkeen kentälle tappiollisessa puolivälieräottelussa Espanjaa vastaan. Hän on heinäkuun 2024 loppuun mennessä pelannut kymmenen A-maaottelua, joissa hän on ollut kahdeksan kertaa avauskokoonpanossa.
Jorvasjärvi

Jorvasjärvi on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva järvi Puolangan kunnan luoteiskulmalla.
Järvelle on yhteys metsäautotietä Kurimon kautta seututieltä 837. Järveen laskevat kaakosta sekä Kalhamajoki Kalhamajärvestä että Pirttijoki Pirttijärvestä, jotka yhtyvät vähän ennen järveä. Järven oma laskujoki Tilanjoki laskee Kiiminkijokeen lähellä Kurimoa. Järvi on matala ja ruohottunut, rannat ovat alavia. Järveä ympäröivät ojitetut suot, pohjoiskoillisen Jorvanperänsuota lukuun ottamatta.
Gustaf Valentin Fältmars

Gustaf Valentin Fältmars (11. helmikuuta 1885 Hämeenlinna – 5. kesäkuuta 1957 Helsinki) oli virkamies, joka sai ensimmäisenä Suomessa revisioneuvoksen arvonimen, vuonna 1946.
Henkilöhistoria.
Gustaf Valentin Fältmarsin vanhemmat olivat tehtailija Gustaf Richard Fältmars ja Emilia Augusta Enlund. Hän tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta ja suoritti alemman hallintotutkinnon 1911. Valtion revisiolaitoksen palveluksessa työskennellyt Fältmars toimi ylireviisorina vuodesta 1930.
Arvo Relander

Arvo Relander (23. syyskuuta 1936 Helsinki – 5. joulukuuta 2012 Helsinki) oli filosofian lisensiaatti ja sairaalanjohtaja, joka sai ensimmäisenä Suomessa sairaalaneuvoksen arvonimen, vuonna 1999.
Henkilöhistoria.
Relander työskenteli Valtion seerumlaitoksen tutkimusapulaisena 1959–1962, HYK:sin lastenklinikan apulaiskemistinä 1962–1966 ja Auroran sairaalan kemistinä 1966–1978. Vuonna 1978 Relander tuli HYKS:in hallintojohtajaksi ja vuonna 1981 sairaalanjohtajaksi. Hän toimi tässä tehtävässä aina eläkkeelle jäämiseensä asti, vuoteen 2000. Johtajana Relander vaikutti muun muassa akateemisen opetuksen ja sairaalatyön liityntöihin, sairaalassa tehtyyn tutkimustyöhön sekä kansalliseen ja kansainväliseen yhteistyöhön. Hän ajoi voimakkaasti esimerkiksi Biomedicumin asiaa. Relanderilla oli myös useita luottamustehtäviä ja hän oli Espoon kaupunginvaltuuston jäsen 1973–1978.
Paul Lindau

Paul Lindau (3. kesäkuuta 1839 Magdeburg – 31. tammikuuta 1919 Berliini, Saksa) oli saksalainen kirjailija, teatterinjohtaja ja toimittaja. Hän valmistautui kirjalliselle uralle saksalaislehtien kirjeenvaihtajana Pariisissa. Saksaan palattuaankin hän työskenteli toimittajana. Hän perusti 1872 viikkolehden "Die Gegenwart" ja 1877 aikakauskirjan "Nord und Stid".
Lindaun teoksia ovat esimerkiksi "Harmlose Briefe eines deutschen Kleinstädters" (1870) ja "Literarische Rücksichtslosigkeiten" (3. p. 1871), joiden pisteliäs ja huvittava tyyli miellytti aikalaisia. Teatteria käsitteleviä teoksia ovat "Molière" (1871), "Alfred de Musset" (1877), "Dramaturgische Blätter" (2. p. 1877). Lindaun näytelmistä merkittäviä ovat muun muassa "Maria und Magdalena" (1872), "Diana" (1873), "Ein Erfolg" (1874), "Johannistrieb" (1878), "Gräfin Lea" (1880), "Verschämte Arbeit" (1881), "Jungbrunnen" (1882), "Der Andere" (1893), "Die Erste" (1895). Näytelmät ovat ilmestyneet koottuina. Lindau on lisäksi kirjoittanut matkakuvauksia ja romaaneja ja näyttämötekniikkaa käsitteleviä teoksia.
Friedrich Lienhard

Friedrich (Fritz) Lienhard (1865–1929) oli saksalainen kirjailija ja toimittaja. Hän toimi jonkin aikaa Berliinissä toimittajana ja joutui suurkaupunkilaisdekadenssin suunnan edustajien ("berliiniläisten") kanssa ankaraan kiistaan. Hän vastusti yksipuolista modernistista suuntaa. Lienhardin teoksia ovat muun muassa "Lieder eines Elsässers" (1895), draamat "Gottfried von Strassburg" (1897), "Till Eulenspiegel" (1896), "König Arthur" (1900), "Heinrich von Ofterdingen", "Die heilige Elisabeth" (1903–1904). "Wieland der Schmied" (1905), "Münchhausen" (1900, komedia). Kirjoitelmissaan "Neue Ideale" (1901). "Die Vorherrschaft Berlins" (1900) ja "Oberflächenkultur" (1904),
Lienhardin poleemisia teoksia ovat "Die vorherrschaft Berlins" (1900), "Oberflächenkultur" (1904), "Wege nach Weimar"
(1905–1908) ja "Wesen und würde der dichtkunst" (1909), jotka ovat ensimmäisiä saksalaisen kotimaataiteen (Heimatkunst) edustajia.
Norri

Norri on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Bengt Lidner

Bengt Lidner, myös Liedner, (1757–1793) oli ruotsalainen runoilija. Hän oli Thomas Thorildin rinnalla rousseaulaisen luontohaaveilun ja tunteellisuuden täydellisin edustaja Ruotsin runoudessa.
Lidner oli nuoresta pitäen luonteeltaan levoton ja häilyvä eikä saanut koskaan pysyvää jalansijaa. Lidner opiskeli Göteborgissa ja Lundissa, mutta hänet lähetettiin merille rauhoittumaan. Etelä-Afrikassa hän karkasi laivasta, oleskeli jonkin aikaa ulkomailla ja palasi sittemmin Ruotsiin, jolloin hänen runoilijanlahjansa herättivät kuningas Kustaa III:n huomiota. Kustaa lähetti hänet Pariisiin opiskelemaan, mutta epäsäännöllisen elämänsä takia hän kadotti pian kuninkaan suosion. Sittemmin Lidner työskenteli sanomalehden palveluksessa, oleskeli myöhemmin vuosina 1787–1789 Suomessa, jossa hän kiersi kartanosta kartanoon, meni naimisiin suomalaisen Eva Jacquette Hastferin kanssa, joka oli hänen uskollinen tukensa kaikissa elämänvaiheissa. Hän palasi Tukholmaan, jossa hän eli pääasiassa muiden almuista ja kuoli suuressa kurjuudessa. Hänen elämänvaiheistaan on monta tarumaista juttua ja toisintoa.
Vuodet 1783–1784 olivat Lidnerin kulta-aikaa. Silloin ilmestyivät peräkkäin ne runoelmat, jotka toivat hänelle kuolemattoman nimen Ruotsin kirjallisuudessa: "Spastaras död", äidinrakkauden ylistyslaulu, joka vuorotellen kolkoissa, vuoroin loisteliaissa ja taas sydäntäsärkevissä säkeissä kuvaa erästä tapahtumaa Messinan maanjäristyksen aikana; "Medea", klassillista aihetta käsittelevä traaginen oopperateksti, sekä "Året 1783", joka kuvaa menneen vuoden vaiheita. Hänen neljäs suuri runoelmansa "Yttersta domen" (1788) on hienoista yksityiskohdistaan ja valtavasta mielikuvituksestaan huolimatta epätasainen ja suhteeton. 
Lidnerin myöhemmissä runoissa huomaa vähittäistä heikentymistä, johon oli suureksi osaksi syynä hänen epäsäännöllinen elämänsä. Hän antoi tunteelle rajattoman määräämisvallan: tästä yksipuolisuudesta johtuivat useimmat hänen heikkoutensa ja ansionsa sekä ihmisenä että runoilijana. Hän ihannoi vapautta mutta käytti sitä väärin: hän antautui juoppouteen, mutta samalla hän oli siinä määrin hyväsydäminen ja hetken tunnelmien vallassa, että hän saattoi antaa jollekin köyhälle viimeiset rahansa. Lidnerin luonteen kaksinaisuus sävyttää hänen runouttaan. Siinä on usein traagista ylevyyttä ja suuruutta – kuten runoelmassa "Spastaras död" – ja toiselta puolen paljon mauttomuutta, paljon väärää ja kyyneleistä paatosta ja tyhjää deklamointia; siitä henkii syvä ja miltei lapsenomaisen harras alistuminen, samalla kun hän toisena hetkenä syytää herjauksia kohtaloa vastaan.
Lidner oli runoilijana kaikesta yksilöllisyydestään huolimatta aikansa lapsi. Selvimmät vaikutteet häneen ovat jättäneet Klopstock, Goethen "Werther" ja Edward Young.
Yrjö Jylhän suomentama "Sotarunoilijain laulu" on julkaistu antologiassa "Skandinavian kirjallisuuden kultainen kirja" (WSOY 1930) ja Jylhän kokoelmassa "Veri ja kulta" (Otava, 1954).
Mikko Tapani Ylikangas

Mikko Tapani Ylikangas on suomalainen tietokirjailija, Poliisiammattikorkeakoulun lehtori sekä entinen poliisi. Ylikangas työskenteli poliisiuransa aikana muun muassa Keskusrikospoliisin talous- ja väkivaltarikostutkijana. Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuuluvat vuonna 2018 julkaistu "Rikosmuseo kertoo" ja 2019 julkaistu "Sota-ajan rikokset - kotirintaman rötökset."
Mikko Ylikankaan veli on historiantutkija Heikki Ylikangas.
Morra

Morra voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Seututie 494

Seututie 494 on Pohjois-Karjalassa kulkeva seututie. Tie kulkee Tohmajärven Tenkasta Joensuun Heinävaaraan. Tien kunto on vaihteleva, mutta pääosin tyydyttävä.
A2 (höyryveturi)

A2 oli Suomen Valtionrautateiden käyttämä englantilaisvalmisteinen henkilöliikenteen veturisarja. Veturisarjaan kuului vain kaksi veturia, jotka A1-vetureiden tapaan olivat Canada Worksin valmistamia. Veturit olivat käytössä vuosina 1866–1910. Kumpikin sarjan vetureista on romutettu.
Historia.
Ensimmäiset kuusi Suomessa käytettyä veturia olivat sekajuniin tarkoitettuja ja raskaita. Raideliikenteen alettua Suomen suuriruhtinaskunnassa tuli tarvetta nopeammille ja ketterämmille henkilöliikenteen vetureille. Vuonna 1865 tilattiin kaksi uutta veturia englantilaiselta Canada Works -konepajalta, joka oli valmistanut edelliset kuusi Suomessa käytössä ollutta veturia. Veturit valmistuivat ja tulivat käyttöön jo seuraavana vuonna.
Veturit vetivät henkilöjunia Helsingistä aina vuoteen 1893, kunnes ne siirrettiin Turku–Toijala-radan henkilöjuniin. Vetureiden liikenteestä poistoa pohdittiin ensimmäisen kerran alkuvuonna 1909, mutta tällöin Keisarillinen senaatti vielä hylkäsi ehdotuksen, koska vetureita voitiin tarvita varakalustona. A2-sarjan veturit olivat liikenteessä viimeistä kertaa vuoden 1910 loppupuolella. Ne hylättiin vuonna 1911 ja myytiin romuksi seuraavana vuonna.
Tekniikka.
A2-sarjan veturit olivat hyvin samankaltaisia kuin edeltäneessä A1-sarjassa. Suurin ero sarjojen välillä oli A2-veturien suuremmat vetopyörät. Suuremmat vetopyörät mahdollistivat suuremman nopeuden, mutta pienensivät vetovoimaa. Junia ei kuitenkaan pystytty liikennöimään veturien mahdollisilla huippunopeuksilla, koska jarruteknologia oli vielä kehittymätöntä ja radoissa oli puutteita. Muiden A-sarjojen tavoin A2-vetureissa oli pyörästönä ajalle tyypillinen 4-4-0.
Mari Diarra

Mari Diarra (? – 29. toukokuuta 1890) oli Segun Diarra-dynastian viimeinen hallitsija. Ranskalaiset siirtomaavalloittajat asettivat hänet protektoraattinsa hallitsijaksi eli "famaksi" huhtikuussa 1890.
Umar Tallin johtamien tukulorien vallattua Segun vuonna 1862 Diarrat säilyttivät asemansa alueen bambaroiden päällikköinä. Mari seurasi päällikkönä veljeään Karamokoa vuonna 1887. Hän osallistui Louis Archinardin johtamien ranskalaisten rinnalla Ségoun kaupungin valtaukseen vuonna 1890. Ranskalaiset jakoivat entisen Segun alueen kolmeen protektoraattiin: Mari hallitsi Ségoussa, Bodian Coulibaly Nangossa ja Mademba Sy Sansandingissa.
Ranskalaiset olivat tyytymättömiä Mariin ja epäilivät häntä kapina-aikeista. Archinardin Ségouun asettama residentti Underberg vangitsi ja teloitti Marin lähipiireineen, ja hänen alueensa luovutettiin Bodianille.
Titaani(IV)bromidi

Titaani(IV)bromidi (TiBr4) on titaanin ja bromin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa titaani(IV)bromidi on oranssia kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen. Titaani(IV)bromidi hydrolysoituu veden vaikutuksesta, mutta liukenee useaan orgaaniseen liuottimeen kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Aine on Lewis-happo ja muodostaa komplekseja useiden Lewis-emäksien kanssa.
Tyypillisin tapa valmistaa titaani(IV)bromidia on titaanidioksidin ja bromin välinen reaktio hiilen toimiessa pelkistimenä. Sitä muodostuu myös titaanin ja bromin välisessä reaktiossa 300–600 °C:n lämpötilassa. 
TiO2 + 2 Br2 + C → TiBr4 + CO2
Ti + 2 Br2 → TiBr4 
Titaani(IV)bromidia voidaan käyttää katalyyttinä muun muassa alkeenien polymeroinneissa ja aldolikondensaatioissa.
Vähkjärv (Piigandi)

Vähkjärv (myös "Kanepi Vähkjärv", "Piigandi Vähkjärv" ) on Virossa Põlvamaalla Kanepin kunnassa Otepään ylängöllä sijaitseva järvi. Virolainen sana "vähki" tarkoittaa rapua, jota on aiemmin esiintynyt järvessä paljon. Järven nimi voitaisiin siksi suomentaa "Rapujärvi".
Maantietoa.
Järvi on 660 metriä pitkä, 330 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 9,1 hehtaaria. Se sijaitsee Kamepin keskustaajaman pohjoispuolella maaston painanteessa kahden suuremman järven Piigandin ja Jõksin välissä. Järven kaakkoispuolella sijaitsee pieni Piigandin kylä, jonka peltoja ja niittyjä laskee rantaan asti. Etenkin pohjoisessa, missä sijaitsee Hinovarik-niminen mäki, ja kaakon suunnassa, laskeutuvat rinteet jyrkästi järveen. Pellot sijaitsevat 20 metriä korkeammalla kuin järvi. Järven ympäristössä on seitsemän maatilaa tai muuta tilaa, joista kaksi sijaitsee aivan rannassa. Järven itäpäässä on hiekkapohjainen uimaranta, nuotiopaikka ja telttapaikat ja jonne johtaa tie . Valtatie 2 eli tie Võrusta Tallinnaan ohittaa järven sen länsipuolelta.
Luontoarvoja.
Yleistä.
Vähkjärv on syntynyt viime jääkauden loppuvaiheessa mannerjäätikön muodostaman päätemoreenin lähelle ja siellä jäätikön sulamisvesien uurtamaan laaksoon, jossa sijaitsevat myös Jõksi järv ja Piigandi järv. Vähkjärven näkösyvyys on vuonna 1977 ilmoitettu olevan 1,9–2,2 metriä. Järvessä esiintyy ahven, hauki, lahna, särki, kiiski, pasuri, suutari, made, sorva ja salakka. Järvessä elää myös piisami.
Järven luokittelu ja ekologia.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma (). Järvi luokitellaan limnologisesti lievästi dystrofiseksi järveksi, jossa järven vedessä on pienet humuspitoisuudet (, SD).
Historiaa.
Järven nimi oli vuonna 1638 "Hansemoisa järv" . Järven nykyisen nimen alkuperää on haettu itämeresuomalaisesta kieliperinteestä. Tulkinnan mukaan järven nimi olisi ennen ollut "Vähäjärvi" (pieni järvi eli ), koska se sijaitsee välittömästi kahden suuremman järven välissä. Tätä nimeä käytetään myös Suomessa paljon. Myöhemmin nimi on tulkittu tarkoittavan rapua (), sillä järvestä on kalastettu rapua. On kuitenkin todennäköistä, että kaksi suurempaa järveä olivat myös rapurikkaita.
Vesistösuhteita.
Vähkjärv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, koska järven laskuoja laskee Jõski järveen, joka on Võhandun läpivirtausjärvi. Vähkjärveen tulee etelästä päin asuinalueen läpi pieni pelto-oja, jossa on patolampi. Toinen oja laskeutuu rinteitä alas Saarõrgia (alkulaakso) idän suunnalta. Sen valuma-alueella sijaitsee pieni Sulõndu järv. Vähkjärven itäpään pohjoisrantaan tulee Piigandi järven laskuoja. Siitä on sellainen maininta vuodelta 1977, että se kuivuu kesäisin . Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Poquoson

Poquoson on itsenäinen kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 12 150. Kaupunki perustettiin vuonna 1631. W. Eugene Hunt, Jr. toimii Poquosonin pormestarina.
Mosaiikin kirjasto

Mosaiikin kirjasto (aikaisemmin "Kivistön kirjasto") on Vantaan Kivistössä sijaitseva kirjasto. Se on osa kaupunkikulttuurikeskus Mosaiikkia, Vantaan kaupunginkirjastoa ja Helmet-kirjastoa. Mosaiikin kirjasto sijaitsee kauppakeskus Kiviksen toisessa kerroksessa, lähellä Kivistön rautatieasemaa. Kirjaston vieressä on myös nuorisotila.
Kokoelmat.
Kirjastossa on kattava kokoelma kirjoja, elokuvia, lehtiä ja pelejä kaikenikäisille. Toukokuussa 2024 kirjastossa aloitettiin myös esinelainaus. Lainattaviin esineisiin kuuluu mm. porakone, tekstiilipesuri, kasvikuivuri, verenpainemittari ja erilaiset työkalusetit. 
Tilat.
Kirjastossa on hiljaiseen työskentelyyn tarkoitettu tila, johon voi saapua ilman ajanvarausta. Asiakaspalvelutiskin läheisyydessä sijaitseva Digikoppi on digitaaliseen työskentelyyn tarkoitettu tila, joka on varustettu mm. piirtopöydällä, skannerilla ja striimauskalustolla. Mosaiikin Värkkäämö on kädentaitotila, jossa asiakkaiden käytettävissä on 3D-tulostin, ompelukone, teollisuusompelukone, saumuri, vyyhdinpuut ja kerijä, sekä Cricut -vinyylileikkuri. Digikoppia ja Värkkäämön laitteita voi varata Vantaan Timmi-ajanvarausjärjestelmän kautta.&lt;br clear="left"&gt;
Hanoverin piirikunta

Hanoverin piirikunta () on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 107 766 vuonna 2019. Piirikunnan väkiluvultaan suurin asutuskeskus on Hanoverin kunnallishallinnoton alue. Piirikunta perustettiin vuonna 1720.
Warner Bros. Interactive Entertainment

Warner Bros. Interactive Entertainment (tunnetaan myös nimellä WB Games) on yhdysvaltalainen videopelien julkaisija. Yhtiön on perustettu tammikuussa 2004, ja sen omistaa Warner Bros. Home Entertainment, jonka taas omistaa Warner Bros. Yhtiö on sen omien tytäryhtiöiden tai kolmansien osapuolien videopelien kehittäjä, jakelija, kustantaja ja lisenssinhaltija.
Historia.
Warner Bros. Interactive Entertainmentin (WBIE) perustamisesta ilmoitettiin 14. tammikuuta 2004, ja yhtiön varatoimitusjohtajaksi nimitettiin Jason Hall. Samana vuonna Warner Bros. osti Monolithin. Warner Bros. loi vuonna 2005 uuden ryhmän nimeltään Warner Bros. Home Entertainment, jonka osaksi liitettiin myös WBIE.
Warner Bros. ilmoitti helmikuussa 2009, että on ostanut itsenäisen kehittäjän Snowblind Studiosin. Snowblind Studiosin kehittämä peli " julkaistiin vuonna 2011, jonka jälkeen se yhdistettiin Monolith Productionsiin, sulkien Snowblindin.
Warner Bros. Home Entertainment Group ilmoitti helmikuussa 2010 ostaneen enemmistön Rocksteady Studiosin osakkeista. Rocksteady oli jo työskennellyt aikaisemminkin Warnerin kanssa " -pelin parissa, ja ilmoittivat kehittävänsä lisää videopelejä tulevaisuudessa, jotka liittyvät Warnerin brändiin, kuten Batmaniin.
Warner Bros. Interactive Entertainment ilmoitti 24. tammikuuta 2017 ostavansa Disneyltä Avalanche Softwaren, mukaan lukien Octane-moottoriohjelmiston. Studio avattiin uudelleen, ja John Blackburn palasi toimitusjohtajaksi.
Seututie 495

Seututie 495 on Pohjois-Karjalassa kulkeva seututie. Tie kulkee Joensuun Huhtilammelta Joensuun Koveroon. Tien kunto on pääosin tyydyttävä. 
Ennen kuin tie muutettiin seututieksi se oli yhdystie nro. 4942.