tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
FC Dallas

FC Dallas on yhdysvaltalainen jalkapalloseura, joka pelaa Major League Soccer -liigassa (MLS). Seura tunnettiin alun perin, vuoteen 2004 saakka, nimellä Dallas Burn. Seura on pelannut elokuusta 2005 lähtien kotiottelunsa FC Dallas Stadiumilla Friscossa Texasissa. Aiemmin seuran kotistadionina oli Cotton Bowl -stadion Dallasissa, lukuun ottamatta kautta 2003, jolloin kotiottelut pelattiin Southlaken kaupungissa sijaitsevalla Dragon Stadiumilla. 
FC Dallas pelasi ensimmäisen kautensa MLS:ssä vuonna 1996 ja oli yksi liigan perustajaseuroista. Seura on kuulunut kausina 1996–1999 ja vuodesta 2002 eteenpäin liigan läntiseen konferenssiin. Kausina 2000 ja 2001 MLS:ssä kokeiltiin jakoa kolmeen konferenssiin, jolloin seura kuului lyhytikäiseksi jääneeseen keskiseen konferenssiin. FC Dallasin paras saavutus MLS:ssä on kaudelta 2010. Tuolloin se ylsi liigan mestaruusotteluun MLS Cupiin, jossa Colorado Rapids oli kuitenkin vahvempi maalein 2–1. Vuonna 2006 FC Dallas sijoittui runkosarjassa konferenssinsa ensimmäiseksi, mutta pudotuspelien puolivälierissä Colorado pudotti joukkueen jatkosta.
Lamar Hunt U.S. Open Cupissa seura on voittanut mestaruuden kerran, vuonna 1997, jolloin se voitti loppuottelussa D.C. Unitedin rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Lisäksi seura on ollut kahdesti cupin loppuottelun häviävänä osapuolena, vuonna 2005, jolloin se hävisi loppuottelussa Los Angeles Galaxylle maalein 0–1, ja 2007, jolloin joukkue hävisi New England Revolutionille maalein 2–3. 
Vuodesta 2001 Dallas ja Chicago Fire ovat kilpailleet keskenään Brimstone Cupin voitosta. Palkinto menee vuosittain sille joukkueelle, joka kerää enemmän pisteitä seurojen keskinäisistä otteluista. Vuodesta 2006, kun MLS:ään tuli toinen texasilaisseura Houston Dynamo, enemmän pisteitä FC Dallasin ja Dynamon keskinäisistä otteluista saanut seura on saanut kauden päätteeksi säilytettäväkseen El Capitániksi nimetyn kanuunan.
Joukkue.
Kokoonpano.
"Päivitetty: 27. maaliskuuta 2025"
Hayley Wickenheiser

Hayley Wickenheiser (s. 12. elokuuta 1978 Shaunavon, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen uransa jo päättänyt jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Häntä pidetään yleisesti maailman parhaana naisjääkiekkoilijana. 
Wickenheiser on voittanut Kanadan joukkueessa neljä jääkiekon olympiakultaa (2002 Salt Lake Cityssä, 2006 Torinossa, 2010 Vancouverissa ja 2014 Sotšissa) sekä olympiahopeaa (1998 Naganossa). Hänellä on myös seitsemän MM-kultaa ja viisi MM-hopeaa. Vuoden 2000 Sydneyn olympialaisissa hän pelasi myös Kanadan softball-joukkueessa.
Hayley Wickenheiser valittiin Kansainvälisen olympiakomitean urheilijajäseneksi Sotšin talvikisoissa helmikuussa 2014 seuraavaksi kahdeksaksi vuodeksi.
Hayley Wickenheiserin serkku, jo edesmennyt Doug Wickenheiser, oli Montreal Canadiensin varaamana NHL:n ykkösvaraus vuoden 1980 varaustilaisuudessa.
Miesten sarjassa.
Tammikuussa 2003 Wickenheiser liittyi Suomen jääkiekon kolmannella sarjatasolla eli Suomi-sarjassa pelanneeseen miesten joukkueeseen Kirkkonummen Salamoihin. 11. tammikuuta 2003 hänestä tuli ensimmäinen naispelaaja, joka pelasi jääkiekkoa miesten sarjassa ammattilaisena. Wickenheiser syötti ottelussa yhden maalin – ja teki yhden maalin omaan verkkoon. Ottelua seurasi 1200 katsojaa, Kirkkonummen jäähalli Varuboden-areena oli viimeiseen paikkaan täynnä, sekä 84 toimittajaa yhdeksästä maasta. Paikalla oli muun muassa kanadalainen televisiokanava, joka lähetti ottelun kokonaisuudessa.
Wickenheiser pelasi Salamoissa kaikkiaan 23 ottelua ja teki kaksi maalia ja antoi kymmenen syöttöä. Hänen aloitusprosenttinsa oli sarjan paras. Salamoiden noustua Mestikseen Wickenheiser sai hyvin vähän jääaikaa, koska valmennusjohto piti hänen fysiikkaansa riittämättömänä ylemmälle sarjatasolle. Wickenheiser pelasi viimeisen pelinsä Salamoissa 12. marraskuuta 2003.
Tammikuussa 2017 Wickenheiser ilmoitti uransa saavuttaneen päätepisteensä ja aloittavansa lääketieteen opinnot.
Peliuran jälkeen.
Elokuussa 2018 Wickenheiser palkattiin Toronto Maple Leafsin organisaatioon pelaajakehityksen apulaisjohtajaksi.
Toukokuussa 2019 Wickenheiser kutsuttiin IIHF:n Hall of Famen jäseneksi.
Ruotsin korkein oikeus

Ruotsin korkein oikeus () on Ruotsin korkein oikeusaste ja viimeinen aste kaikissa siviili- ja rikosasioissa. Se toimii rinnakkaisena korkeimman hallinto-oikeuden kanssa. Jotta oikeusjuttu päätyisi käsiteltäväksi korkeimpaan oikeuteen, siitä tulee olla tuomio jossakin Ruotsin kuudesta hovioikeudesta, jolloin voidaan hakea muutoksenhakuoikeutta. Muutoksenhakulupa myönnetään yleensä ainoastaan, jos korkein oikeus haluaa käsitellä juttua ennakkotapauksena. Korkeimman oikeuden tuomio on lopullinen, eikä siihen voi hakea muutosta. Ruotsin korkein oikeus kokoontuu Tukholmassa. 
Historia.
Muinoin Ruotsin valtakunnassa kuninkaalla oli kaikki päätäntävalta oikeusasioissa. Vuonna 1614 kuningas Kustaa II Aadolf antoi kuitenkin Svean hovioikeudelle vallan julistaa tuomiot hänen nimissään. Kuningas perusti valtaneuvoston, joka toimi samalla sekä ylimpänä tuomioistuimena että hallituksena, ja neuvostolta saattoi hakea muutosta hovioikeuden tuomioihin. Valtaneuvosto toimi paljolti kuninkaan määräysvallassa. 
Yksinvaltiaana hallinnut Kustaa III lakkautti valtaneuvoston ja perusti vuonna 1789 Ruotsin korkeimman oikeuden. Korkeimmasta oikeudesta tuli näin riippumaton oikeusaste 19. toukokuuta 1789. Oikeudessa oli aluksi kaksitoista jäsentä, joista korkeintaan kahdeksan oli kerrallaan päättämässä yhdestä asiasta. Lain mukaan kuninkaalla oli oikeudessa kaksi ääntä sekä tasatilanteessa ratkaiseva ääni, mutta kuninkaat eivät koskaan käyttäneet äänioikeuttaan, lukuun ottamatta yhtä tapausta korkeimman oikeuden satavuotispäivänä. Uuden hallitusmuodon säätämisen jälkeen korkein oikeus lakkasi vuonna 1975 antamasta tuomioitaan kuninkaan nimissä. 
Korkeimman oikeuden eri vaiheissa sen jäsenmäärä ja toimintavat ovat muuttuneet jonkin verran. 1800-luvun aikana oikeudesta tehtiin entistä riippumattomampi lakiasäätävistä hallinnon aloista. Niinpä vaikka Ruotsin hallitus nimittääkin tuomarit, se ei voi sekaantua heidän päätöksiinsä, eikä valtiopäivillä ole korkeimman oikeuden asioissa määräysvaltaa. Merkittävin toiminnan muutos tapahtui vuonna 1909, kun juttumäärän kasvaessa korkein hallinto-oikeus ("Regeringsrätten", nyk. högsta förvaltningsdomstolen) ja lakineuvosto ("Lagrådet") erotettiin omiksi elimikseen. Näin korkeimman oikeuden alaksi jäivät nimenomaan siviili- ja rikosasiat.
Toiminta.
Tuomioistuin kokoontui aikoinaan Tukholman kuninkaanlinnassa, nykyään Bonden palatsissa Tukholman vanhassa kaupungissa. Korkeimmassa oikeudessa on tätä nykyä kuusitoista jäsentä. Jäseniä on vuoden 1809 hallintomuodosta alkaen kutsuttu nimellä "oikeusneuvos" (). Oikeusneuvosten vähimmäismääräksi on päätetty neljätoista. 
Korkeimman oikeuden ennakkopäätökset julkaistaan tiivistelminä Nytt juridiskt arkiv -julkaisussa (NJA). Juridisessa kirjallisuudessa Ruotsin korkeimman oikeuden ennakkopäätöksiin viitattaessa käytetäänkin kyseisen tuomion sivunumeroa NJA:n vuosittaisessa julkaisussa (esim. "NJA 2019 s. 94"), eikä koskaan korkeimman oikeuden omaa järjestysnumeroa.
Opel Frontera (1990)

Opel Frontera on Opelin vuosina 1990–2003 valmistama versio Isuzu Wizardista. Sitä rakennettiin entisellä Bedfordin tehtaalla Lutonissa Isossa-Britanniassa, mutta myöhemmin vuonna 1998 tuotanto siirrettiin Ellesmere Portin tehtaalle, jossa tehdään Vauxhallin malleja, muun muassa Vauxhall Astraa.
Noble patria, tu hermosa bandera

Noble patria, tu hermosa bandera (”Kunniakas isänmaa, sinun kaunis lippusi”) on Costa Rican kansallislaulu. Laulun sävelsi Costa Rican armeijan orkesterin kapellimestari Manuela Maria Gutiérrez maan presidentin pyynnöstä vuonna 1853. Laulu esitettiin ensi kerran kyseisen vuoden kesäkuun 11. päivänä, kun maahan akkreditoidut Yhdysvaltain ja Ison-Britannian suurlähettilään kävivät jättämässä nimityskirjansa maan presidentille. José María Zeledón Brenes kirjoitti lauluun sanat 1903. Vaikka sekä laulun sanat että sen sävel olivat yleisessä käytössä, julistettiin Noble patria, tu hermosa bandera virallisesti maan kansallislauluksi vasta vuonna 1949.
Sanat espanjaksi.
Noble patria tu hermosa bandera &lt;br&gt;
Expresión de tu vida nos da:&lt;br&gt;
Bajo el límpido azul de tu cielo&lt;br&gt;
Blanca y pura descansa la paz. &lt;br&gt;
En la lucha tenaz de fecunda labor&lt;br&gt;
Que enrojece del hombre la faz,&lt;br&gt;
Conquistaron tus hijos, labriegos sencillos,&lt;br&gt;
Eterno prestigio, estima y honor,&lt;br&gt;
eterno prestigio, estima y honor.&lt;br&gt;
¡Salve oh tierra gentil!&lt;br&gt;
¡Salve oh madre de amor!&lt;br&gt;
Cuando alguno pretenda tu gloria manchar,&lt;br&gt;
Verás a tu pueblo, valiente y viril&lt;br&gt;
La tosca herramienta en arma trocar.&lt;br&gt;
¡Salve patria! tu pródigo suelo&lt;br&gt;
Dulce abrigo y sustento nos da;&lt;br&gt;
Bajo el límpido azul de tu cielo&lt;br&gt;
¡Vivan siempre el trabajo y la paz!"
Käännös.
Kunniakas isänmaa, sinun kaunis lippusi&lt;br&gt;
ilmaisee meille sinun elämäsi:&lt;br&gt;
sinun kirkkaan sinisen taivaasi alla&lt;br&gt;
vallitsee rauha, valkea ja puhdas.&lt;br&gt;
Uuvuttavalla, mutta hedelmällisellä uurastuksella,&lt;br&gt;
joka saa miesten kasvot loistamaan,&lt;br&gt;
saivat sinun poikasi, yksinkertaiset talonpojat,&lt;br&gt;
ikuisen ansion, maineen ja kunnian,&lt;br&gt;
ikuisen ansion, maineen ja kunnian.&lt;br&gt;
Terve, oi ihana maa!&lt;br&gt;
Terve, oi rakastava äiti!&lt;br&gt;
Jos joku yrittäisi tahrata kunniaasi,&lt;br&gt;
tulet näkemään kansasi, jalona ja urhoollisena,&lt;br&gt;
vaihtavan maataloustyökalunsa aseisiin.&lt;br&gt;
Terve, oi isänmaa Sinun tuhlailevan antelias maaperäsi&lt;br&gt;
antaa meille suloisen ravinnon ja suojan.&lt;br&gt;
Sinun kirkkaan sinisen taivaasi alla&lt;br&gt;
eläkööt aina työ ja rauha!
Sergei Aksakov

Sergei Timofejevitš Aksakov (; 1. lokakuuta 1791 Ufa, Venäjä – 12. toukokuuta 1859 Moskova, Venäjä) oli venäläinen kirjailija.
Aksakov opiskeli Kazanin yliopistossa. Hän toimi vuodesta 1827 sensorina ja työskenteli Moskovassa maanmittausinstituutin tarkastajana ja johtajana. Hän osti vuonna 1843 Abramtsevon kartanon, josta tuli ajan älymystön kohtauspaikka. Siellä kohtasivat monet runoilijat ja kirjailijat, kuten Nikolai Gogol ja Ivan Turgenjev.
Aksakov kirjoitti puoliomaelämäkerrallisia tarinoita, jotka kertovat maanomistajan perhe-elämästä, metsästyksestä ja kalastuksesta. Aksakovin pääteos "Perhekronikka" ("Semeinaja hronika", 1856.) perustuu hänen omiin muistoihinsa patriarkaalisesta perheestä. Hän kirjoitti 1852–1855 kirjallisuustieteen kannalta merkittävää muistelmateosta "Istorija moiego znakomstva s Gogolem", joka jäi kuitenkin kesken. Teos julkaistiin 1890.
Aksakovin poikia olivat Konstantin ja Ivan Aksakov, joista molemmista tuli slavofiilisiä toimittajia ja kirjailijoita.
Daniel Agger

Daniel Munthe Agger (s. 12. joulukuuta 1984) on ammattilaisuransa lopettanut tanskalainen jalkapalloilija. Agger toimi uransa varrella myös Tanskan maajoukkueen kapteenina ja pelasi kaikkiaan 75 maaottelua, joissa hän teki 12 maalia.
Agger aloitti uransa Rosenhøj BK:ssa ja pelasi Brøndbyn nuorisojoukkueissa ennen nousuaan seuran edustusjoukkueeseen vuonna 2004. Hän vakiinnutti pian paikkansa Brøndbyn avauksessa ja voitti seurassa kaudella 2004-2005 sekä Tanskan liiga- että cup-mestaruuden. Hyvien esitystensä ansiosta hän sai kutsun myös Tanskan maajoukkueeseen. Maajoukkueessa hän debytoi 2. kesäkuuta 2005 tulokseen 1–0 päättyneessä ystävyysottelussa Suomea vastaan. 
12. tammikuuta 2006 Agger teki neljän ja puolen vuoden sopimuksen Liverpoolin kanssa. Agger siirtyi Liverpooliin 5,8 miljoonalla punnalla, mikä oli tuolloin suurin summa minkä seura oli koskaan maksanut puolustajasta. Agger vei kaudella 2007–2008 Sami Hyypiän pelipaikan toisena topparina Liverpoolin puolustuksessa. 
Liverpoolin palkattua uudeksi managerikseen Roy Hodgsonin kauden 2010-2011 alussa Aggerin peliaika alkoi huomattavasti vähentyä, eikä hän enää ollut useinkaan aloituskokoonpanoissa. Liverpoolin huonon menestyksen takia Hodgsonin tilalle palkattiin tammikuussa 2011 seuralegenda Kenny Dalglish, jonka alaisuudessa Agger alkoi saada yhtä paljon peliaikaa kuin ennen. 
Elokuussa 2014 Agger siirtyi takaisin kasvattajaseuraansa Brøndbyhyn kolmella miljoonalla punnalla. 
Saavutukset.
Brøndby 
Liverpool 
Henkilökohtaiset
A-klinikkasäätiö

A-klinikkasäätiö on vuonna 1955 perustettu voittoa tavoittelematon yleishyödyllinen säätiö. Sen toiminnan tavoitteena on vähentää päihdehaittoja ja muita psykososiaalisia ongelmia tarjoamalla tietoa ja tukea verkossa ja kasvokkain.
Historia.
Ensimmäiset A-klinikat perustettiin Helsinkiin ja Vaasaan vuodenvaihteessa 1953–1954. Kun A-klinikkasäätiö perustettiin vuonna 1955, ne siirrettiin osaksi säätiön toimintaa. A-klinikkasäätiö perustettiin 10.10.1955. Sen perustajayhteisöjä olivat Oy Alko Ab, Alkoholitutkimussäätiö, Suomalainen Lääkäriseura Duodecim, Finska Läkaresällskapet rf, Kansan Raittiusapu (sulautunut toiseen järjestöön), Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto, Kirkkopalvelut ry, Suomen Kirkon Sisälähetysseura ry, Suomen Kuntaliitto, Suomen Lääkäriliitto, Suomen Mielenterveysseura, Suomen Punainen Risti, Suomen Raittiusjärjestöjen liitto (lakkautettu), Työterveyslaitos (nykyinen edustaja Kuntoutussäätiö), VAK ry ja Väestöliitto. 
Vuonna 1957 säätiö avasi A-klinikat Lahteen, Tampereella ja Turkuun. Vuoteen 1975 mennessä toimipisteitä oli yli 40. Lakimuutoksen vuoksi osa klinikoista siirtyi kuntien ylläpidettäväksi. Vuonna 1977 säätiö perusti Helsinkiin Suomen ensimmäisen huumeita pistämällä käyttäville suunnatun neuvontapisteen ja muutaman vuoden kuluttua aloitettiin korvaushoitopalvelu.
Vuonna 1994 valtio siirsi Järvenpään sosiaalisairaalan A-klinikkasäätiölle.
Vuonna 2014 A-klinikkasäätiöllä oli 800 työntekijää. Vuosittain palveluja ja neuvontaa annettiin noin 30 000 henkilölle. Säätiö teki yhteistyötä yli sadan kunnan kanssa.
Vuonna 2016 A-klinikkasäätiö perusti A-klinikka Oy:n. Säätiön palvelutuotanto siirtyi sen kokonaan omistamaan A-klinikka Oy:hyn alkuvuonna 2018. Säätiöltä siirtyi uuteen yritykseen 500 työntekijää. Toiminnan tuotot palautuvat A-klinikkasäätiön tarkoituksen mukaisesti suomalaisen päihde- ja mielenterveystyön kehittämiseen.
Elokuussa 2021 säätiön toimitusjohtajana aloitti Hannu Jouhki.
Organisaatio.
A-klinikkasäätiön toiminta on voittoa tavoittelematonta. A-klinikkasäätiö on Sosten jäsenjärjestö.
A-klinikkasäätiö on perustanut A-klinikka Oy:n, jonka tuottoja se käyttää suomalaisen päihde- ja mielenterveystyön kehittämiseen. A-klinikka Oy tarjoaa päihde- ja mielenterveyspalveluita.
Toiminta.
A-klinikkasäätiö tekee työtä päihde-ja riippuvuusongelmien ehkäisemiseksi tarjoamalla tietoa ja tarvittavia palveluita. A-klinikkasäätiössä tehdään tutkimusta, tarjotaan tukea ja apua verkossa ja kasvokkain. Vaikuttamistyötä tehdään muun muassa julkaisuilla ja tutkimuksilla, addiktioita mittaavilla riippuvuustesteillä ja ottamalla kantaa ajankohtaisiin asioihin, esimerkiksi koronapandemian vaikutusta alkoholin käyttöön, alkoholilain uudistuksiin tai alkoholinkäytön puheeksiottamiseen työpaikalla.
Yhdessä Sininauhaliiton kanssa toteutetaan Peluuri-palvelua, joka tarjoaa apua ongelmallisessa pelaamisessa. 
Kasvokkain tehtävä työ.
Säätiö tekee työtä kasvokkain työtä kadulla, vertaisryhmissä ja matalan kynnyksen kohtaamispaikoilla 
Verkkopalvelutyö.
A-klinikkasäätiöllä on lukuisia verkkopalveluja:
A-klinikka

A-klinikka tuottaa päihde- ja mielenterveyspalveluja kunnille ja kuntayhtymille, työterveyshuoltoon, yrityksille ja yksityisasiakkaille. A-klinikka Oy:n palveluissa työskentelee 500 alan ammattilaista.
A-klinikka Oy on A-klinikkasäätiön omistama yritys, ja se on toiminut vuodesta 2016. A-klinikkasäätiön palvelutuotanto siirtyi yhtiöön vuoden 2018 alussa. Toiminnan tuotot palautuvat A-klinikkasäätiön tarkoituksen mukaisesti suomalaisen päihde- ja mielenterveystyön kehittämiseen.
Suomalaisen Työn Liitto myönsi A-klinikka Oy:lle Avainlippu-tunnuksen syyskuussa 2018 ja Yhteiskunnallinen yritys -merkin lokakuussa 2018 .
A-klinikalla on toimipisteitä Espoossa, Haminassa, Helsingissä, Hämeenlinnassa, Järvenpäässä, Kokemäellä, Kotkassa, Kouvolassa, Lahdessa, Salossa, Tampereella ja Turussa. Koko Suomea palvelevat Päihdesairaala, lastensuojelun sijaishuolto sekä verkkoterapia.
A-klinikan hoitopalvelut.
A-klinikka Oy:n A-klinikat ja muut palvelut ovat päihde- ja mielenterveysongelmissa auttavia hoitopaikkoja. Palveluihin voivat tulla myös läheiset. 
Avopalveluihin kuuluvat A-klinikat, korvaushoitopalvelut, perhe- ja nuorten palvelut ja muut matalan kynnyksen palvelut, kuten terveysneuvontapisteet ja toimintakeskukset.
A-klinikka Oy tarjoaa myös verkkoterapiaa, joka on ajasta ja paikasta riippumatonta. Verkkoterapia on tarkoitettu alkoholinkäytön vähentämiseen ja lopettamiseen. 
Ympärivuorokautista hoitoa tarjotaan A-klinikkayhteisöissä, vieroitushoitoyksiköissä, selviämisasemilla, lastensuojelun sijaishuollon palveluissa ja Päihdesairaalassa. A-klinikka Oy:llä on myös asumispalveluja.
Ongelmien taustalla voi olla alkoholi, huumeet, lääkkeet tai jokin toiminnallinen riippuvuus, kuten pelaaminen. Hoito on luottamuksellista ja yksilöllistä.
Social and Health Quality Service (SHQS) -laaduntunnustus kattaa kaikki A-klinikka Oy:n palvelut.
Alaivuoret

Alaivuoret (, , ) on Pamir–Alaivuoristoon kuuluva vuorijono Kirgisiassa ja Tadžikistanissa.
Alaivuoret rajoittuvat pohjoisessa Ferganan laaksoon, idässä Kök-Suu- ja Alai-Kuuvuoriin, etelässä Alain laaksoon ja lännessä Turkestanvuoriin. Vuorijonon pituus on yli 480 kilometriä. Keskikorkeus on 3 500–4 000 ja korkein huippu 5 880 tai 5 539 metriä. Länsiosa on itäosaa korkeampi.
Vuoret koostuvat etupäässä hiekkakivestä, konglomeraatista, kalkkikivestä, porfyriitista ja tuffista. Hyötykaivannaisiin kuuluvat elohopea, antimoni, kulta, rautamalmi, bauksiitti, kalium, volframi, vismutti, monimetalli, arseeni ja kivihiili.
Loivilla pohjoisrinteillä on laaksoja ja kukkuloita, kun taas etelärinteet ovat jyrkät ja karut. Vuotuinen sademäärä on 400–500 millimetriä. Etelärinteillä on kuivaa aroa (2 900–3 600 metriä), puoliaavikko- ja arokasvillisuutta (3 600–4 600 metriä), subalpiinisia ja alppiniittyjä (4 600-4 800 metriä) ja ylempänä ikilunta ja jäätiköitä. Pohjoisrinteillä 1 500–3 000 metrin korkeudessa on metsäaroa, ylempänä niittyjä ja 3 900 metrin yläpuolella ikilunta ja jäätiköitä.
Alaivuoret ja niihin liittyvät Turkestan-, Zarafšon- ja Hisorvuoret muodostavat Hisor–Alaivuoriston, joka on yksi Pamir–Alain osista.
Brian Laudrup

Brian Laudrup (s. 22. helmikuuta 1969 Wien, Itävalta) on tanskalainen entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja.
Brian Laudrup syntyi jalkapalloperheeseen, sillä hänen isänsä Finn ja veljensä Michael olivat myös jalkapalloilijoita. Hän aloitti ammattilaisuransa Brøndbyssä vuonna 1986 ja voitti seurassa Tanskan mestaruuden kahdesti (1987, 1988). 1989 hän siirtyi Saksaan Uerdingenin joukkueeseen, missä pelasi yhden kauden ennen siirtymistään mahtiseura Bayern Müncheniin. Kaudeksi 1992–1993 Laudrup siirtyi Italiaan Serie A:n Fiorentinaan, joka kuitenkin putosi Serie B:hen kauden päätteeksi. Seuraavaksi kaudeksi Laudrup siirtyi AC Milaniin, missä ei kuitenkaan saanut paljoakaan peliaikaa. 1994 hän siirtyi Skotlantiin Glasgow'n Rangersiin. Hän pelasi seurassa neljän kauden ajan ja voitti kolme Skotlannin mestaruutta (1995, 1996, 1997). Vuonna 1998 hän siirtyi Chelseaan, missä ei kuitenkaan pelannut montakaan ottelua ja oli kauden aikana myös lainassa FC Kööpenhaminassa. Kauden 1999–2000 hän pelasi Amsterdamin Ajaxissa ennen lopettamistaan 31-vuotiaana akillesjänneongelmien takia.
Tanskan maajoukkueessa Laudrup debytoi 18-vuotiaana 18. marraskuuta 1987 0–1-tappioon päättyneessä ottelussa Saksan liittotasavaltaa vastaan. Hän pelasi Tanskan maajoukkueessa 1992 EM-kisoissa, missä se voitti Euroopan mestaruuden. Laudrup oli eräs joukkueen tärkeimmistä pelaajista, vaikka ei tehnytkään turnauksessa yhtään maalia. Hän pelasi maajoukkueessa myös 1996 EM-kisoissa ja 1998 MM-kisoissa. Kaikkiaan hän pelasi maajoukkueessa 82 ottelua ja teki 21 maalia. Laudrup on valittu Tanskan vuoden jalkapalloilijaksi neljästi, vuosina 1989, 1992, 1995, 1997, ja Skotlannin vuoden jalkapalloilijaksi vuosina 1995 ja 1997. Sittemmin hän on toiminut televisiokommentaattorina.
Laudrup ja Peter Schmeichel ovat ainoat tanskalaiset pelaajat, jotka ovat voittaneet vuoden 1992 Euroopan mestaruuden lisäksi Mestarien liigan.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1948

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1948 olivat Yhdysvaltain 41. presidentinvaalit, jotka järjestettiin 2. marraskuuta 1948. Demokraattisen puolueen istuva presidentti Harry S. Truman voitti vaalit.
Vaalitaistelu.
Truman sai vaaleissa vastaansa paitsi toisen pääpuolueen republikaanien Thomas Deweyn, myös kaksi demokraateista eronnutta ryhmittymää. Oikealta hänet haastoi Strom Thurmondin johtama Osavaltioiden oikeudet -puolue (ns. dixiecrats). Puolue erkani kesällä 1948 demokraateista sen jälkeen, kun Minneapolisin pormestari Hubert Humphrey oli onnistuneesti sisällyttänyt kansalaisoikeuksien ajamisen demokraattisen puolueen vaaliohjelmaan sen puoluekokouksessa Philadelphiassa. Demokraattien sodanvastainen vasemmisto puolestaan oli ryhmittynyt jouluna 1947 Trumanin ulkopolitiikkaa jyrkästi vastustaneen entisen varapresidentin ja kauppaministerin Henry A. Wallacen edistyspuolueen (Progressive Party) taakse.
Useat tahot ennustivat Deweylle murskaavaa voittoa vaaleissa, koska republikaanipuolue oli voittanut selvästi vuoden 1946 kongressivaalit ja koska demokraattipuolue oli hajaannuksen tilassa. Deweyn vaalikampanja ei kuitenkaan ollut erityisen mukaansa tempaava tai riskejä ottava, kun taas Truman kampanjoi ankarasti matkustaen junalla 31 000 mailin verran halki maan, piti matkan aikana 355 puhetta ja syytti republikaanien hallitsemaa kongressia mitään tekemättömiksi. Kongressi oli Trumanille hyvä maalitaulu, koska se oli estänyt hänen yrityksensä turvata ammattiliittojen oikeudet, estää hinnankorotukset ja parantaa sosiaalihuoltojärjestelmää. Trumanin sanoma oli vielä 1930-luvun kriisit muistaneille äänestäjille helppo ymmärtää, ja hän sai puolelleen vanhan New Dealin aikaisen ryhmittymän, johon lukeutui mustia, maanviljelijöitä, juutalaisia ja ammattiyhdistysten jäseniä.
Vaalipäivänä osa painoalan työntekijöistä oli lakossa, joten sanomalehtien oli painettava vaalien tulos normaalia aikaisemmin. Koska Deweyn voittoa pidettiin mielipidetutkimusten perusteella selviönä, chicagolainen sanomalehti "Chicago Daily Tribune" painoi lehtensä etusivulle otsikon "”Dewey Defeats Truman”" (), vaikka äänten laskenta oli vielä kesken. Trumanin voiton varmistuttua hänet valokuvattiin kaksi päivää myöhemmin virheellisellä otsikolla varustetun lehden kanssa leveästi hymyillen. Myös "Life" ja "The New York Times" olivat ennustaneet Deweyn voittavan.
Kellomäki

Kellomäki () on kylä Karjalankannaksella Suomenlahden rannalla. Ennen toista maailmansotaa se kuului Terijoen kuntaan. Nykyään se on osa Pietarin kaupunkia. Hallinnollisesti se on yksi Kurortin piirin kunnallishallintoalueista.
Kellomäestä muodostui 1900-luvun alussa suosittu kesänviettopaikka, kuten monesta muustakin Pietari–Viipuri-radan varrella olevasta kylästä. Vuonna 1916 huviloita oli 800. Tunnettuja kesänviettäjiä olivat muun muassa balettitanssija Matilda Kšesinskaja, kultaseppä Peter Carl Fabergé ja makeistehtailija George Borman. Myös Ilmari Kiannolla oli talviasunto Kellomäessä. Suomen itsenäistyttyä vuonna 1917 Kellomäen suosio kesänviettopaikkana alkoi vähetä. Ennen talvisodan syttymistä Kellomäessä asui vakituisesti 167 perhettä.
Alue jäi rauhansopimuksessa Neuvostoliitolle. Siellä asui sodan jälkeen jonkin aikaa kasvitieteilijä Vladimir Komarov, jonka mukaan kylän venäjänkieliseksi nimeksi muutettiin vuonna 1948 Komarovo. Sodan jälkeen siellä viettivät kesiään myös säveltäjä Dmitri Šostakovitš, runoilija Anna Ahmatova ja näytelmäkirjailija Jevgeni Schwarz. Kylän hautausmaalle on haudattu Ahmatova, säveltäjä Sergei Kurjohin ja kielitieteilijä Dmitri Lihatšov.
Kellomäen rautatieasema oli Viipurin–Pietarin rataosalla, 5 km Terijoen asemalta itään, 44 km Pietarista, 85 km Viipurista. Helsingistä sinne oli matkaa 398 km. Aseman läheisyydessä oli Kellomäen tehtaat osakeyhtiön omistamat tehdaslaitokset, joihin kuului turvepehku- ja polttoturvetehdas, 1914 rekennettu sahalaitos ja 1916 rakennettu myllylaitos. Tehtaissa oli polttoaineena yksinomaan turve, käyttövoimana höyry ja sähkö. Tehtaiden tuotteet myytiin pääasiassa Venäjälle.
Aberdeen FC

Aberdeen Football Club on vuonna 1903 perustettu jalkapalloseura Aberdeenista, Skotlannissa. Joukkue pelaa kaudella 2021-2022 Skotlannin korkeimmalla sarjatasolla Skotlannin Valioliigassa.
Historia.
Aberdeen Football Club syntyi, kun kolme pienempää aberdeenilaista urheiluseuraa, "Aberdeen", "Victoria United" ja "Orion" päättivät yhdistyä 20. maaliskuuta vuonna 1903. 14. huhtikuuta samana vuonna Aberdeen Football Club virallisesti perustettiin.
Yhdistymisen seurauksena Aberdeen hätyytteli vakavissaan paikkaa korkeimmalla sarjatasolla. Kaudella 1904–1905 se pääsi 2. divisioonaan, missä se sijoittui seitsemänneksi, mutta pääsi tästä huolimatta 1. divisioonaan seuraavalle kaudelle.
1930-luvun puolivälissä joukkue ryhtyi käyttämään nykyään tunnettuja kokopunaisia peliasuja. Ensimmäisen suurvoittonsa se saavutti vuonna 1947, kun se eteni Skotlannin Cupin finaaliin ja kaatoi siellä Hibernianin maalein 2–1. Kaudella 1954–1955 joukkue voitti liigan mestaruuden ja asetti vakavan uhan Rangersin ja Celticin perinteisesti muodostamalle voimakaksikolle. Kesällä 1967 Aberdeen pelasi nimellä "Washington Whips" kauden Pohjois-Amerikassa United Soccer Association -nimistä liigaa, johon oli koottu joukkueita eri puolelta Eurooppaa.
Vuonna 1970 voitti cupin finaalissa Celticin ja esitti myös jatkossa 1970-luvun mittaan vahvoja otteita. Tuohon aikaan joukkueen tärkeitä avainpelaajia olivat muiden muassa Joe Harper, Martin Buchan ja Zoltan Varga. Vuonna 1978 joukkueen manageriksi tuli Alex Ferguson, joka nosti seuran ennennäkemättömään menestykseen. Vuosien 1978–1986 välisenä aikana joukkue voitti kolme liigamestaruutta, neljä Skotlannin cupia, yhden Liigacupin, Euroopan cup-voittajien cupin sekä Euroopan supercupin. Marraskuussa 1986 Ferguson siirtyi Manchester Unitediin ja seuran menestyskulku päättyi.
Hetken aikaa managerina toimi tuntematon Ian Porterfield ennen kuin seuran peräsimeen astui kaksikko Alex Smith ja Jocky Scott. Heidän alaisuudessaan joukkue voitti kaudella 1989/1990 sekä Skotlannin cupin että Liigacupin. Joukkueen viimeisin liigacupin pokaali on kaudelta 2013/2014. Skotlannin cupin Aberdeen voitti 35 vuoden tauon jälkeen kaudella 2024/2025.
Pirasetaami

Pirasetaami on nootropiineihin luokiteltava lääkeaine, joka on rakenteeltaan syklinen GABA:n johdos. Pirasetaamia myydään kauppanimellä Nootropil. Suomessa pirasetaami on tarkoitettu kortikaalisen myoklonian hoitoon. Lääke alkaa tyypillisesti vaikuttaa muutaman vuorokauden kuluessa.
Pirasetaamin syntetisoi vuonna 1967 belgialainen UCB-yhtiö. 
Vaikutusmekanismi.
Pirasetaami on GABA-johdannainen, mutta sillä on ilmeisesti vaikutusta myös kolinergisiin reseptoreihin, NMDA-reseptoreihin ja solujen ionikanaviin. Lisäksi se vähentää veren viskositeettia ja verihiutaleiden liiallista aggregaatiota, jolloin verenkierto paranee.
On viitteitä siitä, että pirasetaami edistää hermoston terveyttä. Pirasetaamin tarkkaa toimintamekanismia luurankolihasten kouristusten hoidossa ei tunneta. Kyseessä arvellaan olevan hermosoluja suojaava vaikutus, jonka seurauksena kouristukset vähitellen helpottavat.
Käyttö.
Lääkkeenä.
Pirasetaamin pääasiallinen käyttöaihe Suomessa on kortikaalisen myoklonian hoito. Pirasetaamia on käytetty myös muiden hermostoperäisten sairauksien, kuten Parkinsonin taudin, Alzheimerin taudin ja dysleksian hoitoon. Pirasetaamia voidaan käyttää myös erilaisista syistä johtuviin kognitiivisiin vaikeuksiin, joka on lääkkeen yleisempi käyttötarkoitus monissa muissa maissa. Pieniannoksinen pirasetaami vähentää esimerkiksi krooniseen väsymysoireyhtymään liittyviä kognitiivisia häiriöitä ja se saattaa lievittää myös uupumusta. Hyvän siedettävyyden takia pirasetaami on eräissä maissa saatavilla reseptivapaasti.
Nootropiinina.
Pirasetaami on erään tutkimuksen mukaan muistia tehostava lääke. Se oli ensimmäinen nootropiini, joka sijoitettiin älylääkkeiden ryhmään. Koska pirasetaami voi parantaa myös terveiden ihmisten kognitiivista suorituskykyä, sitä käyttävät jonkin verran myös terveet ihmiset näiden ominaisuuksiensa kehittämiseen. Sillä ei ole suurillakaan annoksilla huumaavaa vaikutusta.
Sivuvaikutukset ja vieroitusoireet.
Pirasetaamin sivuvaikutukset eivät eroa placebosta. Joillakin käyttäjillä voi ilmetä yleistä kiihtyneisyyttä ja siihen liittyen mm. levottomuutta, ärtyneisyyttä, hermostuneisuutta, päänsärkyä tai vapinaa. Sivuvaikutusten määrä riippuu paljolti lääkkeen annostuksesta, joka on kortikaalisen myoklonian hoidossa usein jopa yli 20 g vuorokaudessa, mutta muihin käyttötarkoituksiin riittää yleensä muutaman gramman päiväannos. Pirasetaami on monissa tutkimuksissa todettu turvalliseksi ja pienillä annoksilla hyvin siedetyksi lääkkeeksi. LD50-arvoa ei kuitenkaan ole määritetty.
Lainsäädäntö.
Pirasetaami on Suomessa lääkkeeksi luettava aine. Sen maahantuonnista ilman asianmukaista reseptiä voidaan rangaista lääkeainerikoksena. Monissa Euroopan maissa pirasetaamin laillinen asema on epäselvä. Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA ilmoitti elokuussa 2010, ettei pirasetaamia luokitella ravintolisäksi. Sen jälleenmyynti tai maahantuonti on siis kiellettyä ilman erillistä lupaa.
Sotjärvi

Sotjärvi (, ) on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Prääsän piirin Jessoilan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 74,0 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 5 540 neliökilometriä, keskisyvyys 3,1 metriä ja suurin syvyys 10,1 metriä.
Sotjärven läpi virtaa Suojoki. Siihen laskee Mikkilänjoki ja joukko puroja. Kalalajeja ovat siika, muikku, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, seipi, sulkava, kivennuoliainen, monni, made, kuha, ahven, kiiski ja kivisimppu. Järvellä harjoitetaan kotitarve- ja virkistyskalastusta.
Sotjärven länsipäässä Suojoen suulla sijaitsee Sotkan kylä. Sotjärven pohjoisrannalla sijaitsee Peskin kylä (Sotjärven asema), jossa on muun muassa luterilainen kirkko ja rautatieasema Suojärvi–Petroskoi-radalla.
Iryna Merleni

Iryna Oleksijivna Merleni ( (o.s. Melnyk, myöh. Mykultšyn, s. 8. helmikuuta 1982 Kamjanets-Podilskyi, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt naispainija, olympiavoittaja, kolminkertainen maailmanmestari ja kaksinkertainen Euroopan mestari.
150-senttisestä Merlenistä tuli naispainin ensimmäinen olympiakultamitalisti lajin ollessa ensimmäistä kertaa mukana olympiaohjelmassa Ateenassa 2004. Sarjoissa 46–51 kiloa painineelle Merlenille kertyi myös kolme maailmanmestaruutta ja kaksi Euroopan mestaruutta sekä kaksi MM-hopeaa ja yksi EM-hopea. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Merleni paini sarjassaan pronssille ja Lontoon kesäolympialaisissa 2012 viidenneksi.
Lucius Shepard

Lucius Shepard (21. elokuuta 1947 Lynchburg, Virginia – 18. maaliskuuta 2014) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja. Hänen kirjallinen tuotantonsa sisältää ja yhdistelee fantasiaa, tieteiskirjallisuutta ja kauhua.
Shepardin kirjailijan ura alkoi teoksesta "Green Eyes", joka ilmestyi 1984. Häneltä on suomennettu kolme kirjaa, "Lohikäärmeen varjossa", "Kalimantan" ja "Kultainen". Hänet palkittiin Locus-, Hugo- ja Nebula-palkinnoilla.
John Treacy

John Treacy (s. 4. kesäkuuta 1957 Villierstown, Irlanti) on irlantilainen entinen kestävyysjuoksija.
Treacy saavutti ensimmäisen kerran kuuluisuutta voittamalla 1978 maastojuoksun maailmanmestaruuden. Hän voitti kultaa myös seuraavana vuonna. 1978 yleisurheilun EM-kisoissa Treacy sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi ja 10 000 metrillä yhdenneksitoista. Moskovan kesäolympialaisissa 1980 hän hyytyi 10 000 metrillä kuumuuden takia, mutta onnistui juoksemaan seitsemänneksi 5 000 metrillä. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän sijoittui yhdenneksitoista 10 000 metrillä.
Los Angelesin olympialaisissa 1984 Treacy sijoittui 10 000 metrillä yhdeksänneksi, jonka jälkeen päätti osallistua elämänsä ensimmäiselle maratonille. Hän voitti maratonilla hopeaa, mikä jäi hänen ainoaksi arvokisamitalikseen. Hän osallistui maratonille myös vuosien 1988 ja 1992 olympialaisissa, mutta tulokset olivat keskeytys ja viideskymmenesensimmäinen. Nykyisin Treacy toimii Irlannin urheiluliiton puheenjohtajana.
Mullah Krekar

Najmuddin Faraj Ahmad (kurdiksi :مهلا کرێکار), tunnetaan parhaiden nimellä mullah Krekar, s. 7. heinäkuuta 1956) on kurditaustainen ääri-islamisti, joka tuli Norjaan pakolaisena Pohjois-Irakista vuonna 1991. Krekar on toiminut Ansar al-Islam -järjestön johtajana.
Krekar tuomittiin 26.3.2012 Norjassa vankeuteen viideksi vuodeksi hänen uhkailtuaan kurdeja ja norjalaispoliitikkoja. 
Epäiltynä terrorismista.
Krekar pidätettiin Norjassa 21. marraskuuta 2003. Häntä syytettiin terroristitoiminnasta Norjassa ja Norjan käyttämisestä terrorismin tukikohtana. Syyttäjä ei kuitenkaan pystynyt todistamaan, että Krekar ja hänen johtamansa Ansar al-Islam -järjestö toimisivat terroristisesti Irakissa. Krekar ja Ansar al-Islam väittivät, että Krekarin johtajuus järjestössä on päättynyt. Yhdysvaltain hallitus on julistanut Ansar al-Islam -järjestön terroristijärjestöksi. Krekar päätettiin karkottaa Norjasta 2005, mutta Irakin epävakaan turvallisuustilanteen ja Krekaria uhkaavan kuolemantuomion vuoksi karkotusta ei pantu toimeen. 
Krekar on lisätty 2006 YK:n turvallisuusneuvoston komitean listalle al-Qaida-yhteyksistä epäillyistä henkilöistä.
Mullah Krekar tuomittiin 26.3.2012 Norjassa vankeuteen viideksi vuodeksi hänen uhkailtuaan kurdeja sekä norjalaispoliitikkoja. Krekar hyökkäsi myös Norjan TV2-kanavan toimittajien kimppuun oikeudenkäynnin jälkeen.
Meranin koulutuskeskus.
Krekar vapautui vankilasta Norjassa 25. tammikuuta 2015.
Helmikuussa 2015 Krekar pidätettiin uudelleen epäiltynä rikoksiin yllyttämisestä. Hän oli ylistänyt Charlie Hebdo -lehden toimitukseen tehtyä terrori-iskua. Hänet tuomittiin lokakuun lopussa 1,5 vuoden vankeuteen laittomista uhkauksista.
Marraskuussa 2015 Italian poliisi toteutti terrorismin vastaisen operaation, jossa hajotettiin Meranossa toiminut Krekarin johtama "Rawti Shax" -nimisen terroristijärjestön koulutuskeskus. Järjestö tunnetaan myös nimellä "Didi Nwe" eli uusi kurssi.
Krekar on johtanut Rawti Shax -järjestöä norjalaisesta vankilasta käsin.
Kesällä 2019 italialainen tuomioistuin tuomitsi Krekarin 12 vuoden vankeuteen terrorismista ja Italia vaati hänen luovuttamistaan. Hänet luovutettiin keväällä 2020. Puolustusasianajaja arvosteli päätöstä, koska tuolloin Italia oli pahimpia koronapandemian esiintymisalueita ja Krekar kuului riskiryhmään.
Lido Salonen

Juha Viljo Oskar ”Lido” Salonen (15. maaliskuuta 1950 Helsinki – 7. joulukuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen muusikko, lauluntekijä, ohjelmamyyjä, manageri ja valokuvaaja.
Salonen aloitti muusikkouransa 1960-luvulla perustamassaan Kalevala-yhtyeessä, jossa olivat mukana muun muassa Harri Saksala ja Remu Aaltonen. Salonen soitti yhtyeessä aluksi bassokitaraa mutta siirtyi myöhemmin kitaristiksi.
Salosen puoliso oli laulaja Hanna Ekola, jonka levyillä hän toimi muun muassa säveltäjänä, sovittajana ja tuottajana.
Hän työskenteli perustamissaan ohjelmatoimistoissa Rodeo, Lidon musiikki ja Pop Office sekä vaikutti usean suomalaisen yhtyeen taustavoimana, muun muassa Sleepy Sleepersin, Smackin ja Dingon. Hän toi Suomeen ulkomaisia yhtyeitä kuten Venomin ja Metallican, sekä järjesti myös musiikkifestivaaleja. Viimeisinä vuosinaan Salonen jätti musiikin harrastukseksi ja työskenteli valokuvaajana.
Lido Salonen on kirjoittanut vuonna 2001 julkaistun kirjan "Elämä jota en olisi halunnut elää". Salosen valokuvia on hänen vaimonsa Hanna Ekolan kirjoittamissa uskonnollisissa kirjoissa.
Salonen kuoli keuhkosyöpään.
Chiba

Chiba () on Japanin Chiban prefektuurin pääkaupunki ja suurin kaupunki. Se sijaitsee Honshūn saarella Kantōn alueella Tokionlahden rannalla noin 40 kilometriä Tokion metropolista itään. Kaupungissa on 965 006 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 272,08 neliökilometriä. Se on yksi Japanin virallisista suurkaupungeista ja Kantōn alueen tärkeimmistä satamakaupungeista. 
Suurin osa kaupungista on asuinaluetta, mutta rannalla on jonkin verran tehtaita ja varastoja. Makuharin alue on kaupungin pääasiallinen kauppa-alue, ja siellä sijaitsee myös Makuhari Messe.
Kaupungissa järjestetään vuosittain suuri katuviestikilpailu Chiba Ekiden.
Historia.
Ensimmäiset kirjalliset merkinnät Chibasta ovat Heian-kaudelta, kun Taira Tsuneshige muutti nykyisen Chiban alueelle ja julisti itsensä Chiban yksinvaltiaaksi (). Hän hallitsi aluetta, joka nykyään tunnetaan Chiban kaupunkina. Hänen jälkeläisensä alkoivat käyttää Chibaa sukunimenään ja heidän valta-asemansa alueella jatkui Muromachi-kaudelle asti. Kamakura-kaudella Chiba Tsunetane auttoi Minamoto Yoritomoa perustamaan Kamakura-bakufun. Tämä nosti Chiba-klaanin tärkeäksi Kamakura-bakufun sisällä. Chiba Tsunetane rakensi Inohanan linnan ja muutti päämajansa Ōjin linnaan.
Chiba-klaanin vaikutusvalta väheni Kantōn alueella käytyjen sotien seurauksena Nanboku-chō-kaudella ja Muromachi-kaudella. 1500-luvulla Chiba-klaanin palvelijaklaani Hara-klaani nousi valtaan alueella. Sengoku-kaudella Hara-klaanin syrjäytti Yoshiaki Ashikaga ja pian Sakai-klaani syrjäytti Yoshiaki Ashikagan. Sakai-klaani oli yksi Satomi-klaanin palvelijaklaaneista. Lopulta Toyotomi Hideyoshi murskasi molemmat Chiba-klaanin ja Sakai-klaanin.
Edo-kaudella sekä Oyumi-klaani että Sakura-klaani hallitsivat alueella. Osa alueesta taasen oli suoraan Tokugawa-bakufun alaisuudessa.
Meiji-restauraation myötä klaanijärjestelmä poistettiin ja tilalle luotiin Chiban prefektuuri, jonka pääkaupungiksi Chiban kaupunki muodostui.
Aluejako.
Chiba jakautuu kuuteen suuralueeseen. Niistä asukasluvultaan suurin on kaupungin ydinalueen käsittävä Chūō-ku, pinta-alaltaan vuorostaan Wakaba-ku. 
Väestö.
Vuonna 2014 kaupungin väkiluku oli 965 006 ihmistä ja pinta-ala 272,08 neliökilometriä. Kaupungin väestötiheys oli siten 3 547 asukasta neliökilometrillä.
Liikenne.
Chibaa palvelee kaksi lentoasemaa: Naritan kansainvälinen lentoasema sekä Tokion kansainvälinen lentoasema. Naritan lentoasema tunnettiin vuoteen 2004 asti nimellä Tokion uusi kansainvälinen lentoasema, jolloin se muutettiin Naritaksi lentoaseman sijaitessa toisessa prefektuurissa ja yli tunnin matkan päässä Tokiosta nopeimmalla junalla.
Chiba Urban Monorail kulkee koko kaupungin halki. Lisäksi kaupungissa on kaksi suurta rautatieasemaa, Chiba ja Soga.
Urheilu.
Chiba on usean ammattiurheilujoukkueen kotikaupunki:
Ystävyyskaupungit.
Chiballa on useita ystävyyskaupunkeja:
Satu Waltari

Satu Elstelä, (o.s. Waltari) (4. tammikuuta 1932 Helsinki – 9. tammikuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen kirjailija. 
Omien kirjojensa lisäksi Waltari käänsi useita teoksia ranskasta suomeksi. Waltari lähti 18-vuotiaana Pariisiin ja opiskeli ranskaa Alliance Françaisessa. Kokemuksistaan hän kirjoitti esikoisteoksensa "Kahvila Mabillon" (1952). Teos kuvaa silloista opiskelijaelämää Pariisissa. "Sadepilvet" kertoo Waltarin ja hänen puolisonsa Esko Elstelän romanssista. "Haikeat leikit" on omaelämäkerrallinen teos lapsuus- ja nuoruusvuosista. Fantasiaromaani "Viides harharetki" (1960) sijoittuu Ranskan keskiaikaan.
Hän lopetti kirjailijanuransa 1968, koska ei pitänyt kirjojen julkistamiseen ja mainostamiseen liittyvästä esiintymisestä. Satu Waltari oli kirjailija Mika Waltarin tytär. Isänsä kuoltua Satu pysytteli lähes kokonaan pois julkisuudesta. Joel Elstelä on Satu Waltarin ja Esko Elstelän poika.
CBRN-suodatin

CBRN-suodatin on hengityssuojain, joka on kehitetty joukkotuhoaseiden uhkaamaksi joutuville sotilaille. Se on pienikokoinen, kevyt ja sillä on alhainen hengitysvastus. Se antaa vastaavan suojan taisteluaineita vastaan kuin vanhempien suojanaamarien M95-suodatin, mutta antaa lisäksi kohtalaisen suojan teollisuuskaasuja vastaan.
Suodattimen nimi tulee englanninkielisistä sanoista chemical, biological, radiological, and nuclear, eli kemikaalit, biologiset aseet ja -agentit, säteily, esimerkiksi ”likaisen pommin” aiheuttama säteily ja ydinasesäteily. Suodatin ei suojaa säteilyltä, mutta estää radioaktiivisten partikkeleiden pääsyn kehon sisään tai limakalvoille.
Sejanus

Sejanus (, 20 eaa. – 18. lokakuuta 31 jaa.) oli roomalainen sotilas ja keisari Tiberiuksen luotettuna jonkin aikaa yksi Rooman vaikutusvaltaisimmista miehistä.
Sejanus syntyi Etrurian Volsiniissa (nykyinen Bolsena) ritarisäätyiseen perheeseen. Hänen isänsä Lucius Seius Strabo oli keisari Augustuksen hallintokaudella pretoriaanikaartin prefekti. Sejanuksesta tuli itsestäänkin pretoriaanien prefekti isänsä rinnalle Tiberiuksen noustua valtaistuimelle 14. Vuonna 15, kun hänen isänsä lähetettiin Egyptiin käskynhaltijaksi, Sejanus yleni koko pretoriaanikaartin komentajaksi.
Sejanuksen vaikutusvalta kasvoi Tiberiuksen pojan Drusuksen kuoleman (23 jaa.) jälkeen ja vahvistui entisestään, kun keisari vetäytyi vuonna 27 osin hänen ehdotuksestaan syrjäiselle Caprille. Lopulta konsulina hänen asemansa pääkaupungissa oli hyvin vahva. Hän ei kuitenkaan onnistunut tavoitteessaan saada Tiberiukselta lupaa avioitua Drusuksen lesken, Germanicuksen sisaren Livian kanssa. Tiberiuksen epäilykset salaliitosta prinsipaattia vastaan heräsivät, kun keisarin veljen leski ja Marcus Antoniuksen tytär Antonia varoitti tätä Sejanuksen aikeista. Sejanus vangittiin, tuotiin senaatin eteen ja teloitettiin. Henkivartiokaartin päällikkyys siirtyi Macrolle. 
Tutkijat eivät kuitenkaan ole yksimielisiä siitä, oliko Sejanuksen tavoitteena nousta keisariksi vai tulkitsiko hän väärin Tiberiuksen häntä kohtaan osoittaman luottamuksen. Joka tapauksessa salaliittoa käytettiin aseena myös asiaan sekaantumattomien tahojen lyömisessä, ja Sejanuksen häviö käynnisti Tiberiuksen hallinnon loppukauden kestävät puhdistukset, joissa senaatti menetti asemiaan prinsipaatin hyväksi. Sejanuksen perintönä pretoriaanikaarti oli tulevien keisarien aikana nouseva entistä keskeisempään asemaan keisarintekijänä.
Sejanuksesta ovat kirjoittaneet erityisesti historioitsijat Dio Cassius, Tacitus, Josephus ja Juvenalis.
Leenu, Liinu ja Tiinu

Leenu, Liinu ja Tiinu () ovat Iines Ankan sisarentyttäriä. Tyttöjen muita sukulaisuussuhteita ei tunneta.
Iineksen sisarentyttäret ovat alun perin Carl Barksin Disneyn eläinmaailmaan luomia hahmoja. He esiintyivät ensimmäisen kerran vuonna 1953 julkaistussa tarinassa "Kruuna vai klaava", jossa Aku Ankka kokeilee höpsismiä. Tässä tarinassa tytöt esiintyvät vasta sen viimeisellä sivulla, eikä heidän nimiään vielä mainita. 
Nykyään tytöt esiintyvät useimmiten Mau Heymansin piirtämissä Aku Ankka -sarjakuvissa. Välillä he seikkailevat sarjakuvissa keskenään, välillä taas haasteena ovat Aku Ankan sisarenpojat Tupu, Hupu ja Lupu, joille tytöt kyllä osaavat pitää puolensa. Iines-lehdessä julkaistuissa sarjakuvissa tyttökolmikko näyttää nykyaikaisemmalta: enää heitä ei erota toisistaan paidan värin perusteella, vaan kaikilla on erilaiset vaatteet ja kampaukset. Leenu, Liinu ja Tiinu kuuluvat Peukaloiset-nimiseen partioon, joka kilpailee usein Tupun, Hupun ja Lupun partion Sudenpentujen kanssa. 
Hahmojen englanninkieliset nimet April, May ja June tulevat kuukausien nimistä ("April" = huhtikuu; "May" = toukokuu; "June" = kesäkuu). Suomennoksissa heitä on kutsuttu aiemmin nimillä Tiinu, Liinu ja Viinu.
Rion olympialaisten aikoihin virolaisten maratoonareiden Leila, Liina ja Lily Luikin yhtäläisyydet sarjakuvahahmoihin todettiin mediassa.
Leenu, Liinu ja Tiinu esiintyvät "DuckTales"-televisiosarjan lopussa. Sarjassa Liinu ja Tiinu ovat Tepan klooneja. Myöhemmin paljastuu, että Tepa itsekin on klooni ja että hänen nimensä on oikeasti Leenu. Paljastuu, että he ovat Roope Ankan klooneja.
Hälsingland

Hälsingland (joskus myös ) on yksi Ruotsin maakunnista. Se sijaitsee Keski-Ruotsissa Norlannin pääalueella. Hälsinglandin pinta-ala on 14 239,1 km². Vuoden 2011 lopussa maakunnassa oli 129 221 asukasta, joten väestötiheys oli 9,1 asukasta neliökilometriä kohti. Prinsessa Madeleine on Hälsinglandin herttuatar.
Luonnonmaantieteellisesti ilmaistuna maakunta sijaitsee Pohjanlahden länsirannalla. Naapurimaakuntia ovat Gästrikland, Taalainmaa, Härjedalen ja Medelpad.
Maakunnan korkein kohta on Garpkölen, joka kohoaa 671 metrin korkeuteen. Suurin järvi on puolestaan Dellensjöarna, ja kaupungeista/taajamista suurin on Hudiksvall.
1600-luvulta asti on uskottu, että Suomen pääkaupunki Helsinki on saanut nimensä Hälsinglandin maakunnasta muuttaneiden keskiaikaisten uudisasukkaiden mukaan. Kuitenkin uudemman murretutkimuksen perusteella uudisasukkaat tulivat Uplannista ja sen lähiseuduilta.
Väestönkehitys.
Väestö lääneittäin.
Hälsinglandissa oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 129 221 asukasta, jotka jakaantuivat eri lääneihin seuraavasti:
Kaikki läänit kuuluvat maakuntaan vain osittain.
Rescue on Fractalus!

Rescue on Fractalus! on Lucasfilm Gamesin kehittämä vuonna julkaistu toimintapeli. Peli julkaistiin ensiksi Atari 8-bit -sarjan koneille.
Pelaaminen.
Pelaaja on pelastusaluksen ohjaaja, jonka tehtävänä on poimia vihamieliseltä planeetalta alasammuttuja lentäjiä vuoristoisesta maastosta. Viholliset, jaggit, yrittävät lentävien lautastensa ja ilmatorjuntapatteriensa lisäksi väijyttää pelaajaa tekeytymällä alasammutuksi ihmislentäjäksi.
Kehitystyö.
David Fox, Loren Carpenter ja Peter Langston suunnittelivat "Rescue on Fractalusin!". Carpenter loi pelin fraktaaligeneraattorin. Langston ja Charlie Kellner tekivät pelin musiikit. Fox ja Kellner tekivät pelin animaatiot.
Pelistä oli alun perin tarkoitus olla pasifistinen sikäli, että vihollisaluksia oli vain väisteltävä. George Lucasin suosituksesta pelastusalukseen lisättiin ase.
Peli julkaistiin samaan aikaan kuin "Ballblazer". Ne olivat Lucasfilm Gamesin ensimmäisenä julkaistut pelit.
Estranged

Estranged on rock-yhtye Guns N' Rosesin tunnetuimpia kappaleita. Se julkaistiin vuoden 1991 albumilla "Use Your Illusion II".
Teos on noin 9 minuutin pituinen ja sitä pidetään yhtenä yhtyeen merkittävimmistä hiteistä. Yllättäen sitä ei ole sisällytetty yhtyeen "Greatest Hits"-kokoelma-albumille. Sen musiikkivideolla on kohtauksia Axl Rosen kodista. Kappale on suurimmalta osalta Axl Rosen käsialaa. Biisi on mahtipontinen pitkä balladi ja se usein lyhennetään radiosoitossa. Kappale kertoo Axl Rosesta. 
Kappaleen video kuuluu Don't Cryn videon ja November Rainin videon epäviralliseen trilogiaan ollen sen päätösosa, näissä videoissa on ollut suurin budjetti.