tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hans Aumeier

Hans Aumeier (20. elokuuta 1906 Amberg, Saksan keisarikunta – 22. joulukuuta 1947 Krakova, Puola) oli saksalainen sotilas toisen maailmansodan aikana. Hän oli syntynyt Ambergin pikkukaupungissa Saksassa. 
Aumeier jätti koulun kesken vuonna 1918. Vuoteen 1923 hän oli töissä kivääritehtaassa ja vaihtoi vähän väliä työpaikkaa. Vuonna 1929 hän liittyi natsipuolueeseen ja vuonna 1931 ensin SA:han ja sitten SS:ään. Hänet ylennettiin SS-Hauptsturmführeriksi, ja siirrettiin 1941 Auschwitzin keskitysleirin päälliköksi. Hänen tiedetään teloituttaneen satoja ihmisiä. Hänet siirrettiin pian pois Vaivaran keskitysleirin komentajaksi Viroon ja Riikaan, jossa palveli Friedrich Jeckelnin poliisipataljoonassa. Riian antautumisen jälkeen hänet siirrettiin Dachauhun, jonka johdosta joutui luopumaan vanhan silmävamman vietyä hänet sairaalaan. 
Sodan lopussa hän oli komentajana Norjassa Mysenin keskitysleirillä, missä hän kohteli vankeja hyvin ja päästi vangit karkaamaan ennen Saksan antautumista. Liittoutuneiden tullessa leiri oli tyhjä. Liittoutuneet siirsivät hänet Puolaan vastaamaan Auschwitzin oikeudenkäyntiin. Hänet hirtettiin Krakovassa 22. joulukuuta 1947.
Jenny-Wanda Barkmann

Jenny-Wanda Barkmann (1921 – 4. heinäkuuta 1946) oli Stutthofin keskitysleirin naisleirin vartija.
Barkmannin arvellaan viettäneen lapsuutensa Hampurissa Saksassa. Vuonna 1944 hänestä tuli naisvartija ("Aufseherin") Stutthofin keskitysleirin SK-III -naisleirille, jossa hän syyllistyi raakuuksiin vankeja kohtaan ja myös tappoi joitakin. Hän myös valitsi naisia ja lapsia lähetettäväksi kaasukammioihin. 
Puna-armeijan lähestyessä Barkmann pakeni Stutthofista. Hänet pidätettiin toukokuussa 1945 yrittäessään paeta junalla Gdańskista. Hänet asetettiin syytteeseen Stutthof-oikeudenkäynneissä, todettiin syylliseksi sotarikoksiin ja tuomittiin kuolemaan. Barkmann hirtettiin julkisesti 4. heinäkuuta 1946 Biskupia Gorkan kukkulalla lähellä Gdańskia.
Argentiinan Grand Prix 1978

Argentiinan Grand Prix 1978 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. tammikuuta 1978 Autódromo Oscar Alfredo Gálvez'n radalla. Kilpailun voitti Mario Andretti. 
Kilpailun lähdöstä alkaen Andretti ajoi kilpailun johtopaikalla, mutta hänen takanaan Brabhamille siirtynyt Niki Lauda joutui taistelemaan kilpailun aikana Carlos Reutemannin ja Patrick Depaillerin kanssa toisesta sijoituksesta. Tilannetta auttoi myös John Watsonin keskeyttäminen moottoririkkoon. Kilpailun lopputulosten osalta sekaannusta aiheutti kunniavieraaksi kutsutun entisen F1-kuljettajan Juan Manuel Fangion tekemä virhe ruutulipun heiluttajana, kun hän heilutti lippua kierrosta liian aikaisin Ronnie Petersonille.
Quy Nhơn

Qui Nhon () on Bình Địnhin provinssin pääkaupunki Vietnamin keskiosissa Etelä-Kiinan meren rannalla. Kaupungin pinta-ala on 284,28 neliökilometriä ja asukasluku vuoden 2009 tiedon mukaan noin 255 000, joista noin 234 000 kaupungissa itsessään.
Perinteisesti kaupungin pääelinkeinot ovat olleet maatalous ja kalastus, mutta viime vuosina erityisesti turismin ja palvelualojen merkitys kaupungissa on kasvanut.
Ari Angervo

Mauri Arijoutsi (Ari) Angervo (s. 11. heinäkuuta 1944 Mikkeli) on suomalainen viulisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi.
Ura.
Angervo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1962 ja opiskeli Helsingin yliopistossa vuosina 1963–1965 ja Sibelius-Akatemiassa 1963–1970. Lisäksi hän opiskeli Tukholmassa 1968–1970 ja Leningradissa 1973–1974. Hänen opettajinaan toimivat Onni Suhonen viulunsoitossa, András Mihály, Mieczysław Horszowski ja György Ligeti kamarimusiikissa sekä Jorma Panula ja Arvid Jansons orkesterinjohdossa.
Angervo toimi Suomen Kansallisoopperan viulunsoittajana 1965–1975, josta vuodet 1968–1975 ensimmäisenä konserttimestarina. Hän oli Sibelius-Akatemian viulunsoiton ja orkesterikoulutuksen opettaja vuosina 1968–1996 ja Länsi-Helsingin musiikkiopiston viulunsoiton opettaja 1977–1996. Vuosina 1994–2000 Angervo oli orkesterinjohtamisen lehtori Oulun Konservatoriossa ja 2004–2005 Oulun ammattikorkeakoulun viulunsoiton, kamarimusiikin ja orkesterinjohdon yliopettaja. Hän on toiminut myös Pirkanmaan ammattikorkeakoulun viulunsoiton yliopettajana vuosina 1999–2008, Tampereen ammattikorkeakoulun viulunsoiton yliopettajana vuosina 2008–2012 ja Hetan musiikkipäivien taiteellisena johtajana 2007–2013.
Angervo piti viuluensikonserttinsa vuonna 1970, minkä jälkeen hän on esiintynyt konserttisolistina ja kamarimuusikkona erityisesti Suhonen- ja Voces Intimae -kvartettien jäsenenä. Angervo on esiintynyt muun muassa Tukholmassa, Liègessä, Lontoossa, Edinburghissa, Glasgow’ssa, Budapestissa ja Bukarestissa. Vuonna 1973 hän sai Liègen kansainvälisessä kvartettikilpailussa kolmannen palkinnon ja vuonna 1977 Yleisradion kvartettikilpailussa ensimmäisen palkinnon.
Kapellimestarina Angervo on toiminut Suomen Kansallisoopperassa 1975–1996. Hän on ollut taiteellisena johtajana Oulun kaupunginorkesterissa 1985–1990, Rovaniemen kaupunginorkesterissa 1987–1996 ja Lappeenrannan kaupunginorkesterissa 1990–1994. Angervo oli Auckland Philharmonicsin vakituisena vierailijana 1989–1991 ja Mikkelin kaupunginorkesterin kapellimestarina 1998–2002.
Angervo on ollut vierailevana kapellimestarina muun muassa Savonlinnan Oopperajuhlilla, Tukholmassa, Pietarissa, Tallinnassa, Frankfurt am Mainissa, Kielissä ja Lontoossa. Kotimaisten orkesterien lisäksi hän on johtanut orkestereita muun muassa Neuvostoliitossa, Virossa, Saksassa, Tšekissä, Ranskassa, Italiassa, Espanjassa, Turkissa, Japanissa ja Uudessa-Seelannissa.
Perhe.
Myös Angervon lapset ovat muusikkoja: alttoviulisti Ilari Angervo (Radion sinfoniaorkesteri), sellisti Lauri Angervo (Lapin kamariorkesteri) ja viulisti Anna Angervo (Tampereen kaupunginorkesteri).
Schengen (kunta)

Schengen on kunta ja kylä Luxemburgissa Mosel-joen varrella Luxemburgin, Saksan ja Ranskan rajojen yhtymäkohdassa. Schengenin kunnan muut kylät ovat Remerschen ja Wintrange. Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan Schengenin kunnassa oli 4 313 asukasta ja Schengenin kylässä 425 asukasta.
Kunnan pääelinkeino on maatalous ja erityisesti viinin viljely. Parhaiten kunta tunnetaan kuitenkin Schengenin kylässä 14. kesäkuuta 1985 allekirjoitetusta Schengenin sopimuksesta. Nykyisen Schengenin kunnan nimi oli Remerschen syyskuuhun 2006 asti, jolloin kunnan virallinen nimi muutettiin Schengeniksi. Nimenmuutosta perusteltiin halulla hyötyä Schengenin sopimuksen tuottamasta laajasta tunnettavuudesta Schengen-nimelle.
Vuonna 2012 naapurikunnat Burmerange ja Wellenstein liittyivät Schengenin kuntaan.
John Gummer

John Selwyn Gummer (s. 26. marraskuuta 1939) on brittiläinen konservatiivipoliitikko. Hän syntyi Bromptonissa Lontoossa anglikaanisen Englannin kirkon papin poikana ja opiskeli Cambridgen yliopistossa. 
Gummer on ollut parlamentin jäsen vuosina 1970–1974 ja jälleen vuodesta 1979. Hän on toiminut konservatiivien puoluejohtajana 1983–1985 ja maatalousministerinä 1989–1993 ja ympäristöministerinä 1993–1997.
Gummer on ollut vuodesta 1977 naimisissa Penelope Jane Gardnerin kanssa, ja hänellä on neljä lasta. Hän oli vuodesta 1978 anglikaanisen kirkon General Synodin jäsen, mutta hän kääntyi vuonna 1992 naispappeutta protestoidakseen katoliseksi.
Elokuvavuosi 2007

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 2007 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Katsotuimmat elokuvat Suomessa.
TOP-10-elokuvat.
Vuoden katsotuimmat elokuvat Suomessa olivat:
Nanny McPhee – satumainen lastenvahti

Nanny McPhee – satumainen lastenvahti on vuonna 2005 valmistunut lastenelokuva. Elokuvan on käsikirjoittanut Emma Thompson, ja se perustuu kirjailija Christianna Brandin "Nurse Matilda" -kirjoihin. Ensi kerran Thompson esitteli elokuvan trilogiaa BBC:n "Friday Night With Jonathan Ross" -ohjelmassa. Elokuvaa tehtiin Coatbridgessa lähellä Glasgow'ta. Pääosissa näyttelevät Colin Firth, Emma Thompson, Angela Lansbury, Kelly Macdonald, Celia Imrie ja Thomas Sangster.
Juoni.
Cedric Brown (Firth) on seitsemän lapsen leski-isä, joka on jatkuvasti töissä, eikä hänelle jää aikaa lapsilleen Simonille (Sangster), Toralle (Eliza Hope Bennett), Lilylle (Jennifer Rae Daykin), Ericille (Raphaël Coleman), Chrissylle (Holly Gibbs), Sebastianille (Samuel Honywood) ja Aggielle. Hän on joutunut palkkaamaan koko ajan uusia lapsenvahteja sitä mukaa kun edelliset ovat lähteneet pois talosta.
Kun Cedric lähtee palkkaamaan uutta lastenvahtia, hän tapaa Nanny McPheen (Thompson), jonka kasvot ovat täynnä syyliä. Noiduttu lastenvahti lupaa hoitaa Brownin lapsia. Syylät katoavat hänen kasvoiltaan sitä mukaa kuin lapset alkavat totella häntä.
Pian Cedric aikoo mennä uusiin naimisiin Selma Quickly -nimisen naisen (Imrie) kanssa. Lapset eivät pidä naisesta, joten he pyytävät lastenhoitajaansa loitsimaan estääkseen parin rakastumisen. Hääpäivänä lapset pilaavat häät, Selma saa tarpeekseen ja lähtee talosta ja Cedric meneekin naimisiin palvelijansa Evangelinen (Macdonald) kanssa.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Päivi Valotien murskakritiikissä "Nanny McPhee – satumainen lastenvahti" on tyhjänpäiväinen ja kliseinen kohelluskomedia, joka sijoittuu räikeästi ylöspantuun mielikuvitusmenneisyyteen, kuin teemahuvipuistoon viktoriaanisen aikakauden Englannista. Tarinan lapset ovat ärsyttäviä ilkiöitä ja elokuva sortuu kauheaan saarnaavuuteen kouliessaan heistä kunnollisia.
Iida Vemmelpuu

Iida Maria Vemmelpuu (ent. Wilenius; 10. helmikuuta 1868 Kangasala – 3. elokuuta 1924 Huittinen) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja Suomalaisen puolueen kansanedustaja ensimmäisessä ja toisessa eduskunnassa.
Elämäkerta.
Vemmelpuun vanhemmat olivat kauppias Karl Wilenius ja Amalia Matintytär. Kun äiti avioitui uudelleen Kokemäeltä kotoisin olleen kauppiaan kanssa, perhe muutti Huittisiin. Iida Vemmelpuu kävi Porin tyttölyseota vuoteen 1887 saakka, suoritti opettajatutkinnon Helsingin Suomalaisessa Jatko-opistossa 1890 ja sai erioikeustodistuksen Jyväskylän seminaarista 1903. Vemmelpuu toimi kotiopettajana Sortavalassa 1890–1892, Länsi-Suomen kansanopiston johtajana Huittisissa 1892–1904 ja kansakoulunopettajana Huittisissa 1904–1924. Hän toimi aktiivisesti Huittisten nuorisoseurassa ja toimi Huittisiin suurlakon jälkeen 1905 perustetun naisyhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana.
Vemmelpuu oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1909 Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Hän oli myös Huittisten kunnanvaltuuston jäsen. Vemmelpuu putosi eduskunnasta vuoden 1909 eduskuntavaaleissa jäätyään toiselle varasijalle.
Tricia Penrose

Patricia ”Tricia” Penrose (s. 9. huhtikuuta 1970 Kirkby, Merseyside) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan televisiosarjasta "Sydämen asialla". Hänen roolihahmonsa oli pubin tarjoilija Gina Ward. Penrose esiintyi sarjassa vuodesta 1993 lähtien.
Ura.
Penrose on esiintynyt brittiläisissä draamasarjoissa "Kyläsairaala, Coronation Street, Emmerdale" ja "Boon". Penrose on levyttänyt kaksi singleä – ”Where Did Our Love Go?” (1996) ja ”Don’t Wanna Be Alone” (2000); kumpikaan niistä ei ole menestynyt erityisen hyvin. Vuonna 2002 hän pääsi Eurovision laulukilpailun Britannian karsintojen finaaliin, mutta ei voittanut karsintoja. Hän esiintyi myös laulajana sarjassa "Sydämen asialla".
Yksityiselämä.
Tricia Penrosella ja Mark Simpkinillä on kaksi lasta: Jake ja Freddy Jay.
Black Sun

Black Sun on Primal Fearin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. helmikuuta 2002.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Scheepers, Sinner, Leibing, Wolter ja Sperling.
Liisi Kivioja

Liisa (Liisi) Kivioja (o.s. Kari, ent. Paakkari; 10. tammikuuta 1859 Siikajoki – 30. lokakuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja, pankinjohtaja ja Suomalaisen puolueen kansanedustaja ensimmäisissä eduskunnissa.
Kivioja oli siikajokisen räätälin tytär, joka pääsi itseopiskelun avulla Jyväskylän seminaariin ja valmistui sieltä 1881 kansakoulunopettajaksi. Hän toimi kansakoulunopettajana Vähässäkyrössä 1881–1882 ja Oulunsalossa 1882–1888. Mentyään naimisiin pastori Aapeli Kiviojan vuonna 1888 hän muutti miehensä kanssa Yhdysvaltoihin, jossa he asuivat vuosina 1891–1897. Suomeen paluun jälkeen Kivioja hoiti kotitaloutta ja toimi myös vt. kansakoulunopettajana vuosina 1897–1910. Kansanedustajakautensa jälkeen Kivioja oli Kuopion vanhain sokeain työkoulun johtajana 1910–1918 ja Kansallis-Osake-Pankin Kalajoen asioimiston johtajana 1918–1925.
Kivioja oli Suomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1910 Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä.
Hilma Räsänen

Hilma Sohvi Räsänen (28. maaliskuuta 1877 Kuopio – 20. tammikuuta 1955 Vihti) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja Maalaisliiton kansanedustaja ensimmäisessä eduskunnassa.
Hilma Räsänen kävi kansakoulun sekä kansanopiston ja valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista vuonna 1900. Räsänen toimi sitten kansakoulunopettajana Sippolassa 1900–1902, Kuopion maalaiskunnassa 1902–1903, Jämsässä 1903–1905, Viipurin maalaiskunnassa 1905–1907 ja Helsingissä 1908–1917. Opettajatyön ohella hän kirjoitti oppikirjoja ja toimi myös kääntäjänä. Räsäsen opettajanura päättyi hänen kuurouduttuaan. Hän kirjoitti tämän jälkeen kirjan hermosairauksista sekä elämäkertateoksen Kirvun luonnonparantolaa johtaneesta Malin Bergströmistä. Räsänen perusti myös Uupuvain Apu -nimisen säätiön, joka ylläpiti naisten lepokotia Askolassa.
Räsänen oli Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1907–1908 Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä.
Suku.
Hilma Räsänen sai lapsen papin kanssa, mutta he eivät menneet naimisiin. Hän luovutti lapsen pois, koska siihen aikaan asiat olivat vaikeita, jos kasvatti lapsen yksin tai aviotta. Tämä asia kuitenkin kalvoi häntä lopun elämäänsä ja oli varmasti yksi syy siihen, että hän perusti yksinäisiä naisia auttavan Uupuvain apu -yhdistyksen. Räsäsen vanhemmat olivat vanginvartija Wilhelm Räsänen ja Helena Pitkänen. Hänen veljensä Iisak Jakob Räsänen perusti vuonna 1916 Kastor Oy:n.
Donn F. Draeger

Donald "Donn" Frederick Draeger (15. huhtikuuta 1922 Milwaukee, Wisconsin − 20. lokakuuta 1982 Milwaukee, Wisconsin) oli itämaisten kamppailulajien tuntija ja harjoittelija. Draeger teki merkittävän uran kirjoittaessaan lukuisia arvostettuja teoksia aasialaisista kamppailulajeista. 
Jäätyään pois Yhdysvaltain armeijan vakinaisesta palveluksesta toisen maailmansodan jälkeen, Draeger asui pitkään Japanissa. Tuolloin hän tutustui japanilaisiin sekä muihin aasialaisiin itsepuolustus-, ja kamppailulajeihin.
Kirjoja.
Draeger kirjoitti useita teoksia aasialaisista kamppailulajeista. Seuraava luettelo ei ole täydellinen bibliografia:
Alli Nissinen

Alina (Alli) Augusta Nissinen (26. joulukuuta 1866 Iisalmi – 11. huhtikuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen koulunjohtaja, kirjailija ja nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja ensimmäisessä ja toisessa eduskunnassa. Alli Nissinen oli Lucina Hagmanin työtoverina sekä opetusalalla että Naisasialiitto Unionissa ja Martta-yhdistyksessä.
Nissisen vanhemmat olivat maanviljelijä Påhl (Paavo) Nissinen ja Magdalena Lappalainen. 
Nissinen kävi tyttökoulun sekä veistokoulun ja suoritti Helsingin Suomalaisen jatko-opiston opettajatutkinnon vuonna 1888. Hän toimi Helsingin suomalaisen yhteiskoulun uskonnon ja maantiedon opettajana 1889–1899, "Alli Nissisen valmistavan koulun" omistajana, johtajana ja opettajana Helsingissä 1889–1926 sekä Helsingin uuden yhteiskoulun uskonnon ja maantiedon opettajana 1898–1916. Hän oli myös Martta-yhdistyksen "Emäntä"-lehden päätoimittaja vuosina 1903–1926. Hän toimitti "Tuulikki"-nimisen lastenlehden kolme vuosikertaa sekä julkaisi lasten- ja nuorisokirjoja, näytelmiä, runoja, kaunokirjallisuutta ja oppikirjoja.
Nissinen oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja vuosina 1907–1909 Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä. Hän oli myös Suomenkielisen Marttaliiton puheenjohtajana sekä Marttayhdistyksen (vuodesta 1902 vuoteen 1924) ja Naisasialiitto Unionin varapuheenjohtajana.
Kaarlo Heininen

Kaarlo Heininen (synt. Wallenström, 27. maaliskuuta 1853 Laitila – 15. marraskuuta 1926 Pyhäranta) oli suomalainen puuseppä ja poliitikko, joka toimi kristillisen työväen liiton kansanedustajana vuosina 1907–1908.
Elämä.
Laitilan Koumassa syntyneen Heinisen vanhemmat olivat kalantilainen renki Karl Gustaf Wallenström (1827-1898) ja Uudenkaupungin Vohdensaaresta kotoisin ollut Henrika Matilda Matintytär (1829-1912). 
Puuseppänä Kalannin Harikkalassa työskennellyt Heininen toimi myös itseoppineena rakennusmestarina. Hän korjasi muun muassa Kalannin kirkon tornin puisen yläosan nykyiseen kuosiinsa vuonna 1884 ja kunnosti ainakin Mynämäen, Velkuan, Pyhärannan ja Pyhämaan kirkkoja. Lisäksi Heininen urakoi muun muassa 1901 valmistuneen Laitilan pappilan. Vuosina 1903–1926 hän omisti Pyhärannan Radansuun kylässä toimineen vesimyllyn. Heininen ajanmukaisti vanhaa myllyä ja asensi sen yhteyteen modernin sirkkelisahan.
Heininen vaikutti kunnalliselämässä ja vuonna 1907 hänet valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä eduskuntavaaleissa. Heinisen eduskuntatyö päättyi yhteen kauteen, sillä seuraavissa vaaleissa hän jäi varasijalle. Heininen kuoli pitkäaikaisen sairauden jälkeen 73-vuotiaana marraskuussa 1926.
Perhe.
Kaarlo Heinisen puoli oli Kalannissa syntynyt Amanda Ulrika Kaarlentytär (1861-1954), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1883. Pariskunnalla oli kolme lasta.
Matti Merivirta

Mathias (Matti) Merivirta (vuoteen 1906 Matias Sjöström, 21. lokakuuta 1866 Pori – 7. syyskuuta 1944 Kesälahti) oli suomalainen pappi, joka toimi Suomen Kristillisen Työväen Liiton kansanedustajana vuosina 1907–1908.
Elämä.
Merivirran vanhemmat olivat Noormarkun Finbyssä syntynyt vaskiseppämestari Matti Merivirta vanhempi (synt. Matias Sjöström, 1835–1922) ja Kauhajoelta kotoisin ollut Amanda Lovisa Svanborg (1835–1916). Hänen isänsä oli rukoilevaisissa vaikuttanut maallikkosaarnaaja, jonka koti toimi myös liikkeen jäsenten kokoontumispaikkana. 
Merivirta kirjoitti ylioppilaaksi Porin yksityislyseosta vuonna 1887, jonka jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa. Merivirta suoritti teologisen erotutkinnon 1893 ja sai samalla pappisvihkimyksen. Pastoraalitutkinnon hän suoritti vuonna 1897.
Merivirta työskenteli ylimääräisenä pappina Kakskerrassa 1893–1897 ja Ikaalisissa 1897–1898. Vuosina 1898–1900 hän oli saarnaajana ja opettajana Hämeenkyrössä toimineessa Sasslinin koulussa. Tämän jälkeen Merivirta oli kappalaisena Pyhämaalla 1900–1904 ja Hirvensalmella 1904–1910, kunnes hänet valittiin Kesälahden kirkkoherraksi. Merivirta hoiti virkaa kuolemaansa vuoteen 1944 saakka. Hän oli myös Kiteen rovastikunnan vt. lääninrovastina 1937–1940. Vuonna 1922 Merivirta sai rovastin arvonimen. 
Merivirta valittiin kansanedustajaksti vuonna 1907 Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Myöhemmin 1910-luvulla hän oli muiden tehtäviensä ohella toimittajana "Länsi-Suomen Herännäislehdessä". Sisällissodan aikana Merivirta oli parin viikon ajan valkoisen armeijan sotilaspappina Antrean rintamalla. Hän oli myös Eurajoen kristillisen opiston ensimmäinen johtajana vuosina 1926–1927.
Perhe.
Merivirran ensimmäinen puoliso oli porilainen Augusta Aurora Almqvist (1862–1919), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1893. Pariskunnalla oli kaksi lasta. Leskeksi jäätyään Merivirta meni naimisiin porilaisen Elli Alexandra Finnbergin (s. 1876) kanssa vuonna 1921.
Pauli Burman

Pauli Kalevi Burman (2. tammikuuta 1933 Helsinki – 1. tammikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko.
Burman toimi SDP:n kansanedustajana (1966–1970, 1974–1975), "Suomen Sosialidemokraatti" -lehden päätoimittajana (1968–1974) ja Helsingin kaupunginvaltuutettuna (1961–1976).
Elämä ja ura.
Burmanin vanhemmat olivat levyseppä Otto Burman ja Aino Maria Lindström. Burman valmistui ylioppilaaksi vuonna 1952, valtiotieteen kandidaatiksi 1957 ja maisteriksi 1961. Hän oli "Ylioppilaslehden" toimittaja 1953–1956, "Koulusanomien" toimitussihteeri 1955–1957 ja Suomen ylioppilaskuntien liiton pääsihteeri 1957–1958.
Poliittisesti Burman aktivoitui vuonna 1947 Nuorissa Kotkissa. Hän vaikutti ylioppilaspolitiikassa ja vuonna 1958 SDP:n puoluesihteeri Kaarlo Pitsinki kutsui hänet puolueen tehtäviin. Burman toimi SDP:n opintosihteerinä 1958–1960, tiedotussihteerinä 1960–1966 sekä pääministeri Rafael Paasion sihteerinä 1966–1967. Hän oli "Suomen Sosiaalidemokraatin" päätoimittaja 1968–1974. Burmanin poliittinen toiminta aiheutti hänelle hankaluuksia Neuvostoliiton kanssa. Puoluelehden päätoimittajana hän muun muassa kieltäytyi erottamasta pakinoitsija Simo Juntusta ja torjui painostuksen lehden toimituspolitiikassa. Burman vaihtoi lopulta alaa ja työskenteli vuodesta 1974 Enso-Gutzeit Oy:ssä projektitehtävissä sekä logististen palveluiden kehitysjohtajana 1987–1992.
Burman valittiin eduskuntaan vuoden 1966 vaaleissa Helsingin kaupungin vaalipiiristä. Hän putosi täpärästi vuoden 1970 vaaleissa, mutta nousi vuonna 1974 kuolleen Tyyne Paasivuoren tilalle. Burman toimi presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa. Eduskunnassa hän vaikutti perustuslakivaliokunnassa, puolustusasiainvaliokunnassa, talousvaliokunnassa ja ulkoasiainvaliokunnassa sekä Yleisradion hallintoneuvostossa.
Burman oli myös Sosialidemokraattisen nuorison keskusliiton varapuheenjohtaja, Väinö Tannerin Säätiön valtuuskunnan puheenjohtaja ja muun muassa Valmet Oy:n, Työväen Akatemian ja Suomen tietotoimiston hallintoneuvostojen jäsen.
Burman oli naimisissa Helmi-Marja Lappalaisen kanssa vuosina 1953–1957. Avioeron jälkeen hän avioitui Leena Ollisen kanssa 1957. Hänellä on ensimmäisestä avioliitosta yksi tytär ja toisesta avioliitosta kaksi poikaa ja tytär.
George Kell

George Clyde Kell (23. elokuuta 1922 – 24. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi ensimmäisen MLB-ottelunsa 28. syyskuuta 1943 ja viimeisensä 14. syyskuuta 1957.
Kell pelasi uransa aikana All-Star-ottelussa kymmenesti. Hänet valittiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1983.
Joukkueet, joissa Kell pelasi ammattilaisena, olivat Philadelphia Athletics (1943–1946), Detroit Tigers (1946–1952), Boston Red Sox (1952–1954), Chicago White Sox (1954–1956) ja Baltimore Orioles (1956–1957).
Dilip Kumar

Dilip Kumar (, alun perin Mohammed Yusuf Khan, ; 11. joulukuuta 1922 Peshawar – 7. heinäkuuta 2021 Mumbai) oli intialainen näyttelijä ja poliitikko. Hän nousi yhdeksi Bollywoodin huomattavimmista nimistä jo 1940-luvun lopulla.
Dilip Kumar syntyi afgaaniperheeseen Peshawarissa, nykyisessä Pakistanissa. Hän oli yksi vanhempiensa kahdestatoista lapsesta. Hänen varhaisten elokuviensa joukossa ovat "Jwar Bhata" (1944), "Jugnu" (1947), "Andaz" (1949), "Deedar" (1951), "Salaperäinen Intia" (1952), "Amar" (1954), "Devdas" (1955), "Azaad" (1955), "Naya Daur" (1957), "Madhumati" (1958), "Paigham" (1959), "Mughal-e-Azam" (1960) ja "Ganga Jamuna" (1961).
Brittiläinen ohjaaja David Lean tarjosi Kumarille roolia elokuvassa "Arabian Lawrence" (1962), mutta näyttelijä kieltäytyi. Roolin sai hänen sijaansa egyptiläinen tähti Omar Sharif.
Kumarin ura osoitti hiipumisen merkkejä 1970-luvulla, ja "Bairaag"-elokuvan (1976) jälkeen hän piti viisivuotisen tauon. Vuonna 1981 hän nousi jälleen parrasvaloihin elokuvan "Kranti" myötä, ja myöhempiä menestyksiä olivat "Shakti" (1982), "Vidhaata" (1982), "Karma" (1986) ja "Saudagar" (1991). Kumarin viimeinen rooli oli vuonna 1998 elokuvassa "Qila". Kumar sai uransa aikana useita Filmfare-palkintoja (ml. elämäntyöstä). Parhaan miesnäyttelijän Filmfare-palkinnon hän voitti kahdeksan kertaa, mikä oli vielä vuonna 2021 ennätyslukema. Hänelle myönnettiin lisäksi Dadasaheb Phalke -palkinto (1994) ja Pakistanin hallituksen myöntämä Nishan-e-Pakistan (1998). 
Intian parlamentin ylähuoneessa Rajya Sabhassa Kumar istui vuodet 2000–2006.
Kumar oli vuodesta 1966 naimisissa näyttelijä Saira Banun kanssa.
Michaela Kirchgasser

Michaela Kirchgasser (s. 18. maaliskuuta 1985 Schwarzach im Pongau) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, joka oli erikoistunut pujotteluun ja suurpujotteluun. Maailmancupissa Kirchgasser debytoi Sestrieren pujottelukilpailussa 9. joulukuuta 2001 sijoittuen sijalle 17. Kirchgasser lopetti uransa alppihiihtäjänä keväällä 2018.
Arvokilpailut.
Kirchgasser voitti nuorten MM-kilpailuissa kultaa pujottelussa ja hopeaa alppiyhdistetyssä vuonna 2003 sekä pronssia suurpujottelussa 2005. Torinon olympialaisissa 2006 hän sijoittui pujottelussa viidenneksi ja alppiyhdistetyssä kuudenneksi. Åren MM-kilpailuissa 2007 hän kuului joukkuekilpailun kultaa voittaneeseen Itävallan joukkueeseen ja oli lisäksi suurpujottelussa neljäs ja pujottelussa yhdeksäs. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui suurpujottelussa viidenneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli superalppiyhdistetyssä yhdeksäs ja suurpujottelussa viidestoista. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä 13:nneksi ja otti hopeaa joukkuekilpailussa. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän kuului Itävallan kultajoukkueeseen joukkuekilpailussa, sai hopeaa pujottelussa ja oli superalppiyhdistetyssä neljäs. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä seitsemänneksi ja suurpujottelussa 12:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän saavutti joukkuekilpailussa kultaa ja superalppiyhdistetyssä pronssia sekä sijoittui suurpujottelussa kuudenneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sai alppiyhdistetyssä pronssia sekä oli pujottelussa kuudes ja suurpujottelussa kahdestoista.
Maailmancup.
Kirchgasser saavutti maailmancupissa viisi palkintokorokesijoitusta kaudella 2006–2007. Hän voitti suurpujottelukilpailun Sierra Nevadassa, oli toinen superyhdistetyssä Reiteralmissa sekä kolmas Aspenin, Zwieselin ja Lenzerheiden suurpujotteluissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi, suurpujottelucupissa kolmanneksi ja yhdistetyn pisteissä neljänneksi. Kaudella 2008–2009 hän oli toinen Cortina d'Ampezzon suurpujottelussa. Kaudella 2009–2010 hän oli toinen St. Moritzin superyhdistetyssä ja kolmas alppiyhdistetyn cupissa. Kaudella 2011–2012 hän voitti Kranjska Goran ja Schladmingin pujottelun, oli toinen Moskovan paripujottelussa ja kolmas Zagrebin pujottelussa. Pujottelucupissa hän sijoittui toiseksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksanneksi. Kaudella 2012–2013 hän oli kolmas Münchenin paripujottelussa ja Meribelin superalppiyhdistetyssä. Alppiyhdistetyn cupissa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2013–2014 hän oli toinen Altenmarktin superalppiyhdistetyssä. Se oli kauden ainoa järjestämään pystytty yhdistetyn kilpailu, joten hän sijoittui toiseksi alppiyhdistetyn cupissa. Kaudella 2015–2016 Kirchgasser sijoittui kolmanneksi Val d’Isèren ja toiseksi Lenzerheiden alppiyhdistetyssä. Alppiyhdistetyn cupissa hän oli kolmas. Kaudella 2016–2017 hän oli toinen Crans-Montanan alppiyhdistetyssä. Saman lajin cup-pisteissä hän oli neljäs.
Ruth Closius

Ruth Closius (5. heinäkuuta 1920 – 29. heinäkuuta 1948) oli keskitysleirivartija ja SS:n jäsen. Hän toimi leirivartijana kesästä 1944 vuoteen 1945.
Elämäkerta.
Ruth Closius syntyi Breslaussa Saksassa. Hän meni naimisiin ja hänen nimekseen tuli Ruth Neudeck.
Heinäkuussa 1944 hän saapui Ravensbrückin keskitysleirille ja aloitti vartijakoulutuksensa. Closius vakuutti esimiehensä naisvankeihin kohdistamallaan raakuudella, ja hänet ylennettiin parakkivalvojaksi heinäkuussa 1944. Ravensbrückin leirillä Closius tunnettiin yhtenä pahimmista naisvartijoista. Muuan ranskalainen vanki todisti sodan jälkeen nähneensä Closiuksen viiltäneen eräältä vangilta kurkun auki. Joulukuussa 1944 hänet ylennettiin Oberaufseheriniksi ja siirrettiin Uckermarkin tuhoamislaitokseen Ravensbrückin lähistölle.
Siellä Closius valitsi kaasukammioissa tapettavaksi yli 5 000 naista ja lasta. Maaliskuussa 1945 Closiuksesta tuli Barthin alaleirin johtaja. Varhain huhtikuussa 1945 hän pakeni leiristä, mutta jäi kiinni ja joutui vankilaan samalla kun brittiviranomaiset tutkivat hänen rikoksiaan. Huhtikuussa 1948 hän oli syytettynä kolmannessa Ravensbrück-oikeudenkäynnissä toisten leirin entisten SS-naisten kanssa. 29-vuotias entinen SS-nainen tunnusti kaikki syytteet murhiin ja vankien pahoinpitelyihin. Hänen tiedetään lausuneen: ”Kun otin vastuulleni Uckermarkin leirin, siellä oli noin 4 000 vankia eri kansallisuuksista. Kun minut siirrettiin kuusi viikkoa myöhemmin pois tuhat oli jäljellä. Minun aikanani noin 3 000 naista valittiin kaasukammioihin.”
Brittiläinen oikeusistuin totesi hänet syylliseksi sotarikoksiin. Hänet hirtettiin 29. huhtikuuta 1948. Closius oli kuollessaan 28-vuotias.
Privilege of Evil

Privilege of Evil on suomalaisen Amorphis-metalliyhtyeen vuonna 1991 nauhoitettu ja vuonna 1993 julkaistu EP, joka julkaistiin uudelleen vuonna 2003 "The Karelian Isthmusin" uusintajulkaisussa niin sanottuna bonusmateriaalina. Yksikään "Privilege of Evilin" kappaleista ei ollut täysin uusi, vaan ne oli julkaistu jo aiemmin Amorphiksen singleillä tai "The Karelian Isthmusilla". EP:n äänimaailma oli kuitenkin jätetty selvästi karummaksi.
Kappaleet.
Kappaleet:
N.E.R.D

N.E.R.D (, tyyliteltynä N*E*R*D) on Pharrell Williamsin, Chad Hugon ja Shay Harleyn muodostama yhdysvaltalainen hip hop -vaikutteinen alternative rock -yhtye, joka on perustettu vuonna 2001.
Musiikillinen historia.
In Search Of....
Vuonna 2001 julkaistu ensialbumi menestyi Yhdysvalloissa kohtalaisesti. Billboard 200 -listalla albumi ylsi parhaimmillaan sijalle 59. Ensimmäinen single Lapdance pääsi Modern raps -listalla Top 40:een, ja levyn toinen single Rockstar oli modern rock -listan 40 myydyimmän listalla. "Lapdance" menestyi myös Australiassa ja Alankomaissa. Videota esitettiin yhdysvaltalaisella MTV2-kanavalla, ja se sai hyviä arvioita kriitikoilta, mutta ei yltänyt The Neptunesin tasoiseen suosioon. Yhtye julkaisi albumilta "In Search Of" vielä kolmannen singlen "Providerin".
Fly or Die.
"Fly or Die" julkaistiin 22. maaliskuuta 2004, ja se saavutti huomattavasti enemmän huomiota mediassa kuin edeltäjänsä. Albumin ensimmäinen single "She Wants To Move" menestyi monien maiden MTV:llä. "She Wants To Move" on varmasti NERDin merkittävin kappale, koska se on vieläkin paljon esillä TV-kulttuurissa, esimerkiksi MTV käyttää sitä paljon ohjelmissaan. "She Wants To Moven" seuraajaksi valittiin "Maybe", joka menestyi kohtalaisesti.
Albumi on noussut Yhdysvalloissa Billboard 200 -listalla 10 myydyimmän joukkoon, Britanniassa albumi kohosi virallisen myyntilistan viiden parhaan joukkoon. Albumi on saavuttanut suosiota myös Norjassa, Irlannissa, Tanskassa, Australiassa ja Alankomaissa.
Seeing Sounds.
"Seeing Sounds" on yhtyeen kolmas albumi, ja se julkaistiin keväällä 2008. Albumilta julkaistiin singlet "Everyone Nose (All the Girls Standing in the Line for the Bathroom)", "Spaz" ja "Sooner or Later".
Nicole Gius

Nicole Gius (s. 16. marraskuuta 1980 Silandro, Italia) on italialainen alppihiihtäjä, joka on erikoistunut tekniikkalajeihin eli pujotteluun ja suurpujotteluun. Gius kilpaili ensimmäisen kerran maailmancupissa 6. tammikuuta 1998 Bormion suurpujottelussa, mutta hän karsiutui eikä saavuttanut pisteitä.
Gius sijoittui Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 pujottelussa kymmenenneksi. Santa Caterinan MM-rinteillä 2005 hän oli pujottelussa neljästoista, Åressa 2007 kahdestoista, Val d'Isèressä 2009 viides ja Garmisch-Partenkirchenissä 2011 20:s. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui samassa lajissa kahdeksanneksi.
Gius sijoittui maailmancupissa ensimmäisen kerran kärkikolmikkoon oltuaan kolmas Semmeringin pujottelukilpailussa joulukuussa 2002. Zagrebin pujottelussa hän oli toinen kaudella 2008–2009. Suurpujottelussa hän on ollut toinen Kranjska Gorassa tammikuussa 2007 sekä kolmas Lienzissä joulukuussa 2007.
Paul Rogers (näyttelijä)

Paul Rogers (22. maaliskuuta 1917 Plympton, Devon – 6. lokakuuta 2013 Lontoo) oli brittiläinen näyttelijä joka tuli tunnetuksi varsinkin työstään teatterista.
Rogers esiintyi pitkään Royal Shakespeare Companyssa ja esiintyi muiden muassa William Shakespearen klassikoissa "Kesäyön unelma" ja "Macbeth". Hän voitti Tony-palkinnon esiintymisestään Nobel-palkitun Harold Pinterin näytelmässä "The Homecoming" (1967). 
Rogers esiintyi myös televisiossa ja elokuvissa useilla vuosikymmenillä.
Paul Rogers (poliitikko)

Paul Grant Rogers () oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän syntyi pienessä Ocillan kaupungissa Georgiassa, valmistui lakimieheksi Floridan yliopistosta ja palveli vuosina 1942–1946 Yhdysvaltain armeijassa.
Rogers istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1955–1979. Hän nousi edustajainhuoneeseen alkujaan täytevaaleissa, joissa hänet valittiin kesken kauden kuolleen isänsä Dwight L. Rogersin entiselle paikalle. Nuorempi Rogers edusti koko uransa ajan Floridaa; vuoteen 1967 sen kuudetta, vuosina 1967–1973 yhdeksättä ja vuodesta 1973 yhdettätoista vaalipiiriä. 
Rogersille myönnettiin vuonna 1993 "Mary Woodard Lasker Award for Public Service", joka vielä silloin kantoi Maryn puolison Albert Laskerin nimeä.
Johanna Ala-Siurua

Johanna Ala-Siurua (s. 26. helmikuuta 1972 Ruovesi) on suomalainen näyttelijä ja juontaja.
Ala-Siurua on kuulunut muun muassa Silja Sillanpään ja Anniina Hankkion perustamaan Tukkateatteriin vuodesta 1999 lähtien. Tämän lisäksi hän on esiintynyt useissa Yleisradion ohjelmissa, kuten "Syrhämä" ja "Poinzi". Kesällä 2007 Ala-Siurua näytteli suositussa maalaiskomediassa "Mooseksen perintö" Pyynikin kesäteatterissa ja kesällä 2008 Meri Oulun kulttuuriseuran kesäteatterissa Toppilan Möljällä.
Ala-Siurua juontaa lastenohjelma "Pikku Kakkosta" arkiaamuisin.
Jaku Havukainen

Jarmo-Pekka ”Jaku” Havukainen on suomalainen kitaristi ja lauluntekijä. Hän aloitti soittamisen 1970-luvun alkupuolella, ja on myöhemmin säestänyt muun muassa Tapani Kansaa, Paula Koivuniemeä ja Topi Sorsakoskea, keikkaillut kahdestaan Pepe Willbergin kanssa sekä kuulunut uuteen Jormas-kokoonpanoon. Lapinlahden Lintuihin hän kuului noin vuoden verran (2005–2006). Nykyään Havukainen keikkailee oman yhtyeensä sekä "Aboriginal Pig Band" -yhtyeen kanssa. Havukainen julkaisi vuonna 2003 ensimmäisen oman levynsä "Rocks With The Stars".
Jaku Havukainen on myös lauluntekijä. Hänen omalla nimellään tai salanimillä tekemiään kappaleita ovat levyttäneet ainakin Samuli Edelmann, Anna Hanski ja Sakari Kuosmanen.
Nolan Pratt

Nolan Pratt (s. 14. elokuuta 1975 Fort McMurray, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. 
Hartford Whalers varasi WHL:ssä Portland Winter Hawksin joukkueessa pelanneen Prattin vuoden 1993 draftissa 5. kierroksella. Kaudelle 1995–1996 hän siirtyi Hartfordin organisaatioon, mutta ensimmäiset vuodet menivät lähinnä farmisarjoissa. Vasta kaudella 1998–1999 Pratt vakiinnutti pelipaikan NHL:ssä Carolina Hurricanesin riveissä. Kaudelle 2001–2002 Pratt siirtyi Tampa Bay Lightningin joukkueeseen, jossa pelasi aina kauteen 2006–2007 asti voittaen Stanley Cupin kaudella 2003–2004. Kaudeksi 2007–2008 hän teki vuoden sopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi KHL-liigaan Amur Habarovskin joukkueeseen. Marraskuussa 2010 hän siirtyi SM-liigaan Rauman Lukkoon, jossa pelasi loppukauden 2010–2011.
NHL:n työsulkukaudella Pratt pelasi Saksan 2. Bundesliigassa Duisburg EV:n joukkueessa.
Elokuussa 2011 Pratt nimettiin Columbus Blue Jacketsin farmijoukkueen Springfield Falconsin apuvalmentajaksi.
Itämeren merellisen ympäristön suojelukomissio

Itämeren merellisen ympäristön suojelukomissio eli Helsingin komissio tai HELCOM () on Helsingin sopimuksen (engl. Helsinki Convention) allekirjoittajavaltioiden perustama hallitusten välinen organisaatio, joka toimii alueellisen ympäristöpoliittisen päätöksenteon foorumina Itämeren suojelussa.
HELCOMin jäseninä ovat kaikki Itämeren rannikkovaltiot – Latvia, Liettua, Puola, Ruotsi, Saksa, Suomi, Tanska, Venäjä ja Viro sekä Euroopan unioni. Komissio kokoontuu vuosittain ja ministerikokouksia järjestetään yleensä kolmen vuoden välein.
Helsingin sopimus allekirjoitettiin alun perin vuonna 1974 ja päivitettiin vuonna 1992. Sopimus velvoittaa jäsenvaltioita vähentämään Itämeren kuormittumista maalta, mereltä ja ilmasta, suojelemaan meriluontoa sekä edistämään meren luonnonvarojen kestävää käyttöä. Sopimuksen nykyinen versio tuli voimaan vuonna 2000.
HELCOMin päätehtäviin kuuluu muun muassa ympäristön tilan seuranta, suojelutoimien kehittäminen, meriympäristön saastumisen vähentäminen ja kestävän merenkulun edistäminen. Sen suositukset ja päätökset tukevat kansainvälisiä ympäristötavoitteita, kuten YK:n kestävän kehityksen tavoitteita (Agenda 2030) ja biodiversiteettisopimuksia.
HELCOMin työtä ja kokouksia koordinoi HELCOMin sihteeristö, joka sijaitsee Helsingissä.
Mark Foley

Mark Adam Foley (s. 8. syyskuuta 1954) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Floridan 16. vaalipiiristä vuodesta 1995, kunnes erosi skandaalin seurauksena 29. syyskuuta 2006.
Foley syntyi Massachusettsissa ja muutti kolmivuotiaana perheineen Floridan Lake Worthiin. Hänellä on neljä sisarusta. Hän valmistui vuonna 1973 Lake Worth High Schoolista ja myöhemmin Palm Beach Junior Collegesta. 
Foley tuli kongressivuosinaan tunnetuksi taistelustaan lapsipornoa ja lasten seksuaalista ahdistelua vastaan. Ironista kyllä, hänen skandaalinsa vuonna 2006 koski juuri väitettyjen ”seksuaalisesti vihjailevien” viestien lähettämistä kongressin vapaaehtoisille lähettipojille.
Ensemble Ambrosius

Ensemble Ambrosius on Olli Virtaperkon johtama seitsenhenkinen kamariyhtye, joka esittää oman aikamme musiikkia pääosin barokin ajan soittimilla soitettuna.
Ensemble Ambrosius tuli laajempaan tietoisuuteen vuonna 2000 levyllään "The Zappa Album", jossa yhdysvaltalaisen Frank Zappan musiikkia esitettiin barokkisoittimin. Levy valittiin Helsingin Sanomien "Vuoden 2000 levyt" -listaukseen ja sai lisäksi huomiota mm. Gramophone-, Wall Street Journal- ja The Observer-julkaisuissa. Lisäksi belgialaisen yleisradioyhtiö VRT:n radiokanava Klara valitsi levyn "Vuoden 2001 levyksi".
Vuodesta 2002 lähtien Ensemble Ambrosiuksen musiikillinen suunta on siirtynyt Zappasta kohti Virtaperkon omaa tuotantoa – Zappan musiikin pysyen kuitenkin edelleen tärkeänä osana yhtyeen toimintaa. Samalla yhtyeen musiikillinen linja on siirtynyt progesta kohti post-rockia, modernia nykymusiikia ja jopa kansanmusiikkia.
Nathan Paetsch

Nathan Paetsch (s. 30. maaliskuuta 1983 LeRoy, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Ura.
Buffalo Sabres varasi neljä kautta Moose Jaw Warriorsin WHL-joukkueessa pelanneen Paetschin vuoden 2003 varaustilaisuuden 7. kierroksella. Paetsch pelasi kolme kautta Buffalon farmijoukkueessa Rochester Americansissa AHL:ssä, ennen kuin kaudella 2006–2007 vakiinnutti pelipaikkansa Buffalossa. Kesällä 2007 Paetsch solmi kolmen vuoden mittaisen jatkosopimuksen Buffalon kanssa. Maaliskuussa 2010 Buffalo myi Paetschin Columbus Blue Jacketsiin, josta se sai vastineeksi Raffi Torresin ja toisen kierroksen varausvuoron.
Heinäkuussa 2010 Paetsch teki sopimuksen Florida Panthersin kanssa. Vielä ennen kauden 2010–2011 alkua Vancouver Canucks hankki Paetschin Panthersista vaihdossa Sean Zimmermaniin. Vancouverin farmijoukkue Manitoba Moose ei halunnut ottaa Paetschia joukkueeseensa, joten Vancouver lainasi hänet kauden aikana AHL:n Rochester Americansiin ja Syracuse Crunchiin. Paetsch loukkaantui tammikuussa ja pystyi pelaamaan kauden aikana vain 43 ottelua. Kauden jälkeen Saksan DEL-liigan EHC Wolfsburg hankki hänet joukkueeseensa.
Paetsch pelasi Saksassa yhden kauden ja oli 25 pisteellään Wolfsburgin toiseksi eniten pisteitä tehnyt puolustaja. Hän teki kesällä 2012 vuoden sopimuksen AHL-seura Grand Rapids Griffinsin kanssa.
Hentonäkinruoho

Hentonäkinruoho ("Najas tenuissima") on maailmanlaajuisesti uhanalainen vesikasvi, jota tavataan ainoastaan pohjoisessa Euraasiassa. Suomessa laji on rauhoitettu ja on yksi Suomen kansainvälisistä vastuulajeista.
Ulkonäkö ja koko.
Hentonäkinruoho on hento, 10–40 cm korkeaksi kasvava uposlehtinen kasvi. Varsi on sileä. Ruodittomat lehdet ovat 1–2 cm pitkät ja alle millimetrin levyiset, jäykähköt ja pienihampaiset. Lehden tuppi on lyhytkorvakkeinen. Lehtihangoissa olevat kukat ovat pieniä, perättömiä ja yksineuvoisia. Hentonäkinruoho kukkii elo–syyskuussa. Hedelmä on pähkylä, jotka leviävät lintujen mukana järvestä toiseen.
Laji muistuttaa läheisesti notkeanäkinruohoa ("N. flexilis"), mutta jälkimmäisen lehdet ovat leveämpiä, korvakkeettomia ja velttoja.
Levinneisyys.
Hentonäkinruoho on maailmanlaajuisestikin harvinainen laji. Sitä tavataan ainoastaan Suomessa, Venäjällä Karjalankannaksella ja Moskovan ja Pietarin välillä muutamasta järvestä, Venäjän Kaukoidästä sekä Kazakstanista. Suomessa hentonäkinruohoa esiintyy vain muutamassa kymmennessä järvessä Etelä- ja Itä-Suomessa. Jääkauden jälkeisellä lämpökaudella hentonäkinruoho oli Suomen alueella laajalle levinnyt.
Elinympäristö.
Hentonäkinruoho kasvaa täysin upoksissa neutraalivetisissä järvissä sekä vähäsuolaisessa murtovedessä jokisuissa ja merenlahdissa. Kasvia esiintyy yleensä 30–150 cm syvyydessä. Hentonäkinruoho sietää huonosti vesien likaantumista tai rehevöitymistä, minkä takia laji on suuresti harvinaistunut.
Dmitri Kalinin

Dmitri Vladimirovitš Kalinin (, s. 22. heinäkuuta 1980 Tšeljabinsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Kalinin voitti urallaan maailmanmestaruuden ja Gagarin Cupin. Hän pelasi yhteensä yhdeksän kautta NHL-liigassa ja 14 kautta Venäjän pääsarjassa.
Ura.
Seurajoukkueissa.
Kalinin aloitti uransa Venäjän pääsarjassa kaudella 1996–1997, jolloin pelasi muutaman ottelun Traktor Tšeljabinskissä. Seuraavalla kaudella hän pelasi jo 26 peliä Tšeljabinskissä ja hänet ensimmäisellä kierroksella Buffalo Sabresiin. Kalinin siirtyi Pohjois-Amerikkaan kaudelle 1998–1999. Osan kaudesta hän pelasi QMJHL:ssä Moncton Wildcatsissa ja osan AHL:ssä Rochester Americansissa.
Kauden 1999–2000 Kalinin aloitti Buffalossa, mutta hänet lähetettiin vielä AHL-liigan Rochesteriin hakemaan parempaa tuntumaa ammattilaiskiekkoiluun. Seuraavalla kaudella hän nousikin Buffalon NHL-kokoonpanoon ja pelasi käytännössä koko kauden NHL-veteraani James Patrickin pakkiparina. Buffalossa Kalinin pelasi kahdeksan kauden ajan. Kalinin pelasi Venäjällä Metallurg Magnitogorskissa. Kahdeksan Buffalo-kautensa aikana Kalinin pelasi 466 runkosarjaottelua ja teki pisteet 34+111.
Kesällä 2008 Kalinin teki vuoden sopimuksen New York Rangersin kanssa. Hänet kaupattiin kesken kauden Phoenix Coyotesiin Petr Průcha ja Nigel Dawesin kanssa vaihdossa Derek Morrisiin.
Kaudeksi 2009–2010 Kalinin suuntasi kotimaansa KHL-liigaan ja Salavat Julajev Ufaan. Hän pelasi Ufassa myös seuraavan kauden, kunnes siirtyi kaudeksi 2011–2012 SKA Pietariin.
Kaudeksi 2016–17 Kalinin siirtyi KHL-joukkue Spartak Moskovaan.
Maajoukkueessa.
Kalinin pelasi ensimmäisen arvoturnauksen vuonna 1998, kun hän pelasi Venäjän 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Venäjä voitti kisoista EM-pronssia.
Ruotsissa 2002 Kalinin edusti Venäjää ensimmäistä kertaa MM-kilpailuissa. Venäjä voitti MM-hopeaa. Suomessa 2003 Kalinin oli jälleen mukana Venäjän kokoonpanossa. Samoin Tšekissä 2004 ja Itävallassa 2005, jossa Venäjä voitti pronssia Kalinin edusti kotimaataan MM-tasolla. Välissä hän oli mukana myös vuoden 2004 maailmancupissa.
Kalinin on kolminkertainen jääkiekon maailmanmestari vuosien 2008, 2009 ja 2012 MM-kisoista.
Keräilijä (sarjakuvahahmo)

 
Keräilijä (), oikealta nimeltään Taneleer Tivan, on Marvel-universumin avaruusolento. 
Keräilijä on yksi Universumin vanhimmista ja ennustusten näkijä. Kerran hän näki todellisen tuntuisen näyn, jossa lähitulevaisuudessa valtava sarvipäinen tulijättiläinen sytyttäisi koko olemassa olevan maailmankaikkeuden tuleen palavalla miekalla.
Kysymyksessähän on Surtur, joka yrittikin toimia näyn mukaisesti. 
Keräilijä päätti, että hänen tulisi kerätä talteen unisäiliöihin mahdollisimman monta kaikkeuden lajia eräänlaiseksi geenivarastoksi. Hän erikoistui nopeasti ja kerää nimenomaan plodexeja, monipuolista ja muuntumiskykyistä kaikkialle galaksiin levinnyttä lajia. 
Etsintänsä aikana hän eksyi maapallollekin. Aluksi Keräilijä säikähti havaitessaan Sotakoneen, mutta sitten hän huomasi yhden Alfa-lentueen jäsenistä, meressä elävän Marrinan, jonka hän yritti siepata. 
Pääosa Alfoista - Pohjantähti, hänen kaksoissisarensa Aurora, Sasquath ja Puck - puuttuivat asiaan ja karkottivat Keräilijän. Hirviöksi luokittelusta syvästi loukkaantunut Marrina pakeni syvyyksiin hautomaan nöyryytystään.
Keräilijä jatkoi matkaansa. Lopulta hänen toimistaan oli tullut enemmän harrastus kuin vakava tehtävä.
Keräilijä esiintyi myös Marvel Cinematic Universen elokuvissa näyttelijänään Benicio del Toro. Hän teki cameo-esiintymisen elokuvassa ' lopputekstien aikana näytetyssä kohtauksessa, mutta esiintyi isommassa roolissa elokuvassa "Guardians of the Galaxy". Elokuvassa ' esiintyi pelkkä illuusio Keräilijästä, jonka Thanos oli luonut Todellisuuskivellä huijatakseen Galaksin Vartijoita.
Elokuvavuosi 2006

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 2006 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Vuoden 2006 katsotuimmat elokuvat Suomessa.
Nämä olivat vuoden 2006 kaksikymmentä katsotuinta elokuvaa Suomessa:
Ellen Müller-Preis

Ellen Müller-Preis (6. toukokuuta 1912 – 18. marraskuuta 2007) oli itävaltalainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Müller-Preis kilpaili florettimiekkailijana viisissä olympialaisissa ja saavutti kolme olympiamitalia. Los Angelesin 1932 kesäolympialaisissa hän voitti kovimman kilpailijansa, Britannian Heather Guinnessin sekä loppusarjassa että kultamitalin ratkaisseessa uusintaottelussa pistein 5–3. Ratkaisuottelussa Guinness osoitti urheiluhenkeä mainitsemalla kahdesta pisteen Preisille tuoneesta osumasta, jotka tuomareilta olivat jääneet näkemättä.
Berliinin 1936 olympialaisissa Preis saavutti pronssia edellään Unkarin Ilona Schacherer ja Saksan Helene Mayer. Sotavuosien jälkeen rouva Müller-Preis saavutti Lontoon 1948 olympialaisissa toisen olympiapronssinsa edellään Ilona Elek (entinen Schacherer) ja Tanskan Karen Lachmann. Vielä Melbournen 1956 olympialaisissa 44-vuotias Müller-Preis sijoittui seitsemänneksi.
MM-kilpailujen henkilökohtaisessa kilpailussa Müller-Preis voitti kultamitalin kolmasti: Lissabonissa 1947, Kairossa 1949 ja Monacossa 1950. Lisäksi hän oli MM- tai EM-kilpailuissa kerran hopealla ja kahdesti pronssilla.
Helene Mayer

Helene Mayer (20. joulukuuta 1910 – 15. lokakuuta 1953) oli saksalainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Mayer voitti florettimiekkailussa kaksi olympiamitalia. Amsterdamin 1928 kesäolympialaisissa hän voitti 17-vuotiaana kultaa voitettuaan 20 ottelustaan 18. Seuraavissa olympialaisissa, Los Angelesissa 1932 hän sijoittui viidenneksi. Hän jäi asumaan Yhdysvaltoihin ja opetti saksan kieltä Mills Collegessa Oaklandissa, Kaliforniassa. Yhdysvaltalaisten painostuksen ansiosta juutalaistaustainen Mayer kutsuttiin edustamaan natsi-Saksaa Berliinin 1936 olympialaisiin. Siellä hän hävisi Unkarin Ilona Schachererille pistein 4–5 ja sijoittui hopealle. Palkintokorokkeella Mayer oli mieliksi valtaapitäville ja teki Hitler-tervehdyksen.
MM-kilpailuissa, jotka vuoteen 1935 saakka kulkivat EM-kilpailujen nimellä, Mayer voitti henkilökohtaisessa kilpailussa kultamitalin kolmasti: Napolissa 1929, Wienissä 1931 ja Pariisissa 1937.
Atle Skårdal

Atle Skårdal (s. 17. helmikuuta 1966 Lunde, Telemark, Norja) on norjalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Vuosina 2005–2019 hän toimi FIS:n kilpailun johtajana naisten alppihiihdon maailmancupissa.
Skårdal on supersuurpujottelun maailmancupin voittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Skårdal kilpaili kansainvälisellä tasolla vuosina 1985–1997. Hän voitti supersuurpujottelun maailmanmestaruuden Sierra Nevadassa 1996 29 sadasosasekunnin erolla Patrik Järbyniin. Seuraavana vuonna hän uusi mestaruutensa Sestrieressä voitettuaan Lasse Kjusin 0,21 sekunnilla. Moriokan MM-kilpailuissa 1993 hän sijoittui syöksylaskussa toiseksi 0,60 sekuntia Urs Lehmannille hävinneenä. 
Skårdal voitti supersuurpujottelun maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1995–1996. Syöksylaskun maailmancupin yhteiskilpailussa hän sijoittui kolme kertaa toiseksi. Skårdal voitti yhteensä seitsemän maailmancupin osakilpailua ja sijoittui 26 kertaa kolmen parhaan joukkoon.
29 (luku)

29 (kaksikymmentäyhdeksän) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 28 ja seuraa luku 30.
Paul Accola

Paul Accola (s. 20. helmikuuta 1967 Davos, Sveitsi) on sveitsiläinen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän voitti alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1991–1992 ja hän voitti olympiapronssia alppiyhdistetyssä vuoden 1988 talviolympialaisissa Calgaryssä. Lisäksi hän voitti kolme mitalia alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa.
Urallaan hän voitti seitsemän maailmancupin osakilpailua ja sijoittui kolmen parhaan joukkoon yhteensä 26 kertaa. Hän lopetti kahden vuosikymmenen mittaisen uransa vuonna 2005.