tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Joe Willock

Joseph George "Joe" Willock (s. 20. elokuuta 1999 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Newcastle Unitedia.
Willock nousi Arsenalin juniorijoukkueista edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran kaudella 2017–2018, jolloin hän pelasi Valioliigassa kaksi ottelua, FA Cupissa yhden ottelun, liigacupissa kolme ottelua ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua. Kaudella 2018–2019 hän pelasi jälleen kaksi valioliigaottelua sekä teki FA Cupissa ja Eurooppa-liigassa ensimmäiset maalinsa. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Valioliigassa 29 ottelua ja teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi Arsenalin kaikki kahdeksan ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Liigacupissa hän teki molemmissa pelaamissaan otteluissa maalin. Arsenalin voittamassa FA Cupissa hän pelasi viisi ottelua, ei kuitenkaan finaalia. Voitokkaassa Community Shieldissä hän tuli vaihdosta kentälle.
Kaudella 2020–2021 Willock pelasi Arsenalissa seitsemän Valioliigan ottelua, viisi Eurooppa-liigan ottelua ja viisi eri cupien ottelua. Siirryttyään neljäksi kuukaudeksi lainalle Newcastle Unitediin hän teki ensimmäisessä valioliigaottelussaan maalin Southamptonia vastaan. Seuraavissa kuudessa ottelussa hän ei tehnyt maalia, mutta tämän jälkeen hän teki maalin jokaisessa kauden seitsemässä viimeisessä pelaamassaan liigaottelussa. Hänet valittiin Valioliigan kuukauden pelaajaksi toukokuussa 2021.
Elokuussa 2021 Willock siirtyi Newcastle Unitedin omistukseen. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 29 valioliigaottelua ja teki kaksi maalia. Seuraavalla kaudella pelaamissaan 35 liigaottelussa hän viimeisteli kolme ja syötti kuusi maalia. Kaudella 2023–2024 hän oli hamstring- ja akillesjännevammojen vuoksi valtaosan kaudesta kentiltä sivussa. Pelaamissaan yhdeksässä valioliigaottelussa hän teki yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi kaksi ottelua. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Valioliigassa 32 ottelua, joista avauskokoonpanossa 11, ilman maaleja. Newcastlen voittamassa liigacupissa hän pelasi kaikissa seitsemässä ottelussa ja teki yhden maalin. Loppuottelussa Liverpoolia vastaan hän tuli vaihdosta kentälle.
Willock on pelannut Englannin alle 16-, alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.
Kyyhkyn siivet

Kyyhkyn siivet () on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut romanttinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Iain Softley ja käsikirjoittanut Hossein Amini. Sen pääosia näyttelevät Helena Bonham Carter, Linus Roache ja Alison Elliott. Elokuva perustuu Henry Jamesin samannimiseen romaaniin, joka julkaistiin vuonna 1902.
"Kyyhkyn siivet" sai neljä Oscar-ehdokkuutta ja viisi Bafta-ehdokkuutta, joista se voitti kaksi parhaasta kuvauksesta ja parhaasta maskeerauksesta.
Palkinnot ja ehdokkuudet.
Oscarit.
Ehdokkaana:
Baftat.
Ehdokkaana:
Golden Globet.
Ehdokkaana:
Marek

Marek on miehen etunimi. Se on Markus-nimen slaavilainen vastine.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Marek on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa etunimenä 2 719 miehellä. Nimi ei ole päässyt suomalaiseen almanakkaan. 
Virossa Marekin nimipäivää vietetään 25. huhtikuuta.
Lizardin niemimaa

Lizardin niemimaa eli The Lizard () on Englannissa Cornwallin kreivikunnan eteläosassa sijaitseva niemi. Ison-Britannian saaren eteläisin kohta, Lizard Point, sijaitsee siellä. The Lizard on luokiteltu osaksi Cornwallin huomattavan luonnonkaunista aluetta (AONB).
Lizardin rannikko on merenkulun kannalta hankala paikka, ja sitä sanottiin entisaikoina laivojen hautausmaaksi. Lizardin majakka valmistui rannikolle vuonna 1752 ja on edelleen käytössä. Guglielmo Marconi rakensi rannikolle radiolähettimen vuonna 1901. Sillä lähetettiin ensimmäinen radiosignaali Atlantin yli.
Paikannimi ”Lizard” ei liity englannin kielen liskoa tarkoittavaan sanaan vaan on peräisin kornin kielen sanoista "lys" (”hovi”) ja "ardh" (”korkea paikka”).
Julius Axel Kiellman-Göranson

Julius Axel Kiellman-Göranson (1811–1869) oli ruotsalainen proosakirjailija.
Kiellman-Göransonin isä oli suomalaista alkuperää. Kiellman-Göranson vihittiin 1837 papiksi. Kirjailijana hän kallistui lähinnä uusromantiikkaan. Hänen tuotannossaan tuntuu varsinkin Carl Jonas Love Almqvistin vaikutus. Hänen lukuisista romaaneistaan ja kertomuksistaan mainittavia ovat varsinkin "Kärlekens seger" (1846). "Abednego" (1846–1847), "Den blifvande konungen" (1847), "Vesterlånggatans engel" (1850) ja novellikokoelmat "Svenska lynnen och småäfventyr" (1853–1863). Häneltä on suomennettu hartauskirja "Palwelian kirja".
Arvid Holm

Arvid Holm (s. 3. marraskuuta 1998 Ljungby, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SHL-joukkue Färjestad BK:ssa lainalla NHL-seura Winnipeg Jetsista.
Ura.
Holm on IF Troja-Ljungbyn kasvatti. Kaudella 2015–2016 hän puki seuran paidan yhteen otteluun Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Hockeyettanissa. Kaudeksi 2016–2017 Holm siirtyi Karlskrona HK:n J20-junioreihin. Hän puki samalla kaudella myös kahteen SHL:n runkosarjaotteluun, mutta Holm jäi kuitenkin ilman peliaikaa.
Winnipeg Jets varasi Holmin kuudennella kierroksella 167. pelaajana . Kaudella 2017–2018 hän jatkoi Karlskronan J20-junioreissa ja puki seuran paidan kahdeksaan SHL:n runkosarjaotteluun, mutta Holm jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Kauden päätteeksi Karlskrona putosi HockeyAllsvenskaniin, jonne Holm teki vuoden mittaisen ammattilaissopimuksen toukokuussa 2018. Hän pelasi kaudella 2018–2019 ensimmäiset miesten pelinsä ja pelasi Allsvenskanissa tulokaskautensa aikana 32 runkosarja- ja viisi SHL:n nousukarsintasarjan ottelua torjuen yhden nollapelin.
Kaudeksi 2019–2020 Holm siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SHL-joukkue Färjestad BK:hon. Hän lähti kauteen Markus Svenssonin aisaparina. Holm teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigassa 7. syyskuuta 2019 vieraissa slovakialaista HC Banská Bystricaa vastaan. Hän torjui Färjestadin 3–4-jatkoaikavoittoon päättyneessä ottelussa 31 kertaa. SHL-debyyttinsä Holm teki runkosarjan toisella kierroksella 17. syyskuuta 2019 vieraissa Skellefteå AIK:ta vastaan. Hän torjui Färjestadin 3–1-tappioon päättyneessä ottelussa 22 kertaa. SHL-uransa ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen nollapelinsä Holm torjui kolmannessa ottelussaan, kotidebyytissään 5. lokakuuta 2019 IK Oskarshamnia vastaan. Färjestad voitti ottelun lopulta murskalukemin 12–0, mikä on joukkueen kaikkien aikojen suurinumeroisin voitto Elitserienissä/SHL:ssä. Holm torjui ottelussa 17 kertaa. Hän nousi kauden mittaan Färjestadin ykkösmaalivahdiksi ja pelasi tulokaskautensa aikana 31 runkosarjaottelua torjuen 20 voittoa. CHL:ssä Holm pelasi kaksi ottelua. Tammikuussa 2020 hän teki Färjestadin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kesäkuussa 2020 Holm teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Winnipeg Jetsin kanssa. Hänen kausipalkkansa NHL:n puolella on 873 333 dollaria. Holm pelannee kauden 2020–2021 kuitenkin vielä lainalla Färjestadin SHL-joukkueessa.
Muuta.
Holmin pikkuveli Vilgot pelaa maalivahtina IF Troja-Ljungbyn J18-junioreissa.
Summan Ponnistus

Summan Ponnistus (SuPo) on pesäpalloseura Summasta. Seura on perustettu vuonna 1906. Kausilla 2002 ja 2003 miesten edustusjoukkue pelasi Ykköspesiksessä. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2020 neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla maakuntasarjan Etelälohkossa. Seuralla on junioritoimintaa G-, F-, E-, D- ,C ja B-ikäluokissa. SuPon naisjoukkue pelaa ensimmäistä kauttaan 2022 maakuntasarjassa. B-tyttöjen ja B-poikien ykköspesistä pelataan ensimmäistä kautta vuonna 2024.
Andreasen

Andreasen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Kuka uskoo haikaraa

Kuka uskoo haikaraa on suomalainen nuorten minisarja, joka sijoittuu kesään 1983 Tampereelle. Sarjaa esitettiin Kasmasiini-ohjelman yhteydessä. Sarjan kantava idea on voisiko nuorten käyttäytymistä säädellä massoittain elektroniikkapelien avulla.
Sarjan musiikin sävelsi Martti-Mikael Järvinen. Sarjan tunnussävelen "Kesätuulet kutsuu seikkailuun" lauloi hänen tyttärensä Tähtitalvikki Järvinen.
Juoni.
Roope (Vesa-Pekka Mäkinen) ja Pepe (Riku Suokas) viettävät kesäpäivää Särkänniemessä ja näkevät siellä epäilyttäviä asioita. Kaikki viittaa siihen, että heidän tuntemansa prätkäpoika Silver (Antti Majanlahti) ei ole liikkeellä ihan laillisilla asioilla. Pian poikien huomio kuitenkin kääntyy toisaalle, kun puistosta löytyy kesänaapuri Ellen (Maria Larpo). Pepe ja Roope joutuvat tahtomattaan osaksi omituista mysteeriä, johon liittyy tuntemattomalla tavalla kaksijalkainen haikara-logo. Sarjassa on useita sivujuonia, mutta kaksijalkaisen haikaran takana osoittautuu olevan epäilyttävä liikemies Unto Sten. Selviää, että Unto on värvännyt apurikseen Silverin. Toinen Unton käskyläinen on Jokke Hämäläinen. Unton liikekumppanina toimiva Kaarina Holma myy Ciconia-nimisessä firmassaan luontaistuotteita. Unto on kuitenkin omavaltaisesti laajentanut Ciconia-tuotteita purukumilla ja elektroniikkapeleillä. Poliisi on kiinnostunut asiasta ja alkaa tutkia Unto Stenin taustoja.
Yijiangshanin taistelu

Yijiangshanin taistelu oli Kiinan kansantasavallan (Kiinan kommunistinen puolue) ja Kiinan tasavallan (Kuomintang) joukkojen välillä 18.–19. tammikuuta 1955 käyty yhteentto, jonka aikana kommunistit valtasivat kansallismielisten tuolloin hallussaan pitämän Yijiangshanin saaren Zhejiangin maakunnan rannikolla. 
Tausta.
Yijiangshan on Dachensaariin kuuluva pikkusaari Kiinan Zhejiangin maakunnan edustalla hieman saariryhmän muista saarista pohjoiseen. Saarta hallitsi vielä vuonna 1954 Kiinan tasavalta, kun taas mannerta hallitsi Kiinan kansantasavalta. Kommunistit olivat ajaneet kansallismieliset suurimmasta osasta mannerta Kiinan sisällissodan kuluessa, mutta Yijiangshan oli yksi monista rannikon saarista, joita kansallismieliset vielä hallitsivat.
Vuonna 1954 puhkesi niin sanottu ensimmäinen Taiwaninsalmen kriisi. Syyskuussa 1954 Kiinan kansantasavallan joukot aloittivat useiden Kiinan tasavallan hallussa olleiden saarten tykistötulen. Samaan aikaan alettiin suunnitella saarien valtausta. 16. joulukuuta 1954 pidettiin Kansan vapautusarmeijan johdon kokous Ningbossa, jossa Zhang Aiping päätti Yijiangshanille tehtävästä maihinnoususta. Operaation johtoon määrättiin Chen Geng. Chen oli vastuussa suoraan Mao Zedongille, joka jätti kuitenkin päätöksen operaation hyväksymisestä marsalkka Peng Dehuaille. Peng antoi hyväksyntänsä operaatiolle, vaikka riskinä olikin mahdollinen yhteenotto Yhdysvaltojen kanssa.
Taistelu.
Kansan vapautusarmeijan maihinnousu Yijiangshanissa alkoi 18. tammikuuta 1955. Maihinnousijoiden vahvuus oli noin 10 000, kun taas saaren puolustajiin lukeutui vain 1 000 miestä, 60 tykkiä ja 100 konekivääriä. Hyökkäys alkoi kello 8 aamulla vapautusarmeijan ilmavoimien 54 pommikoneen ja 18 hävittäjän iskiessä kansallismielisten asemia vastaan. Kuuden tunnin aikana tiputettiin 127 tonnia pommeja. Kello 12.20 alkoi puolestaan rannikkotykistön tuli Yijiangshaniin Toumenshanista käsin. Ensimmäiset joukot alkoivat nousta maihin kello 2.30 ja 3.00 välillä. Joukot nousivat maihin saaren etelä- ja itäosassa. Suurin osa saarta oli vallattu kello 5.30 ja viimeiset kansallismielisten vastarintapesäkkeet vallattiin kello 2.00 seuraavan päivän aamuun mennessä.
Seuraukset.
Kansallismielisten tappiot kaatuneina olivat 667 ja 518 jäi sotavangeiksi. Kansan vapautusarmeijan maavoimien tappiot olivat 393 kaatunutta ja 1 037 haavoittunutta. Laivasto menetti lisäksi 23 kaatunutta ja 139 haavoittunutta. Yksi maihinnousualuksista upposi ja 21 muuta alusta vaurioitui. Ilmavoimien tappiot jäivät kahdeksaan vaurioituneeseen koneeseen.
Yijiangshanin taistelun voittaneet kommunistit jatkoivat operaatiota muita Dachensaaria vastaan. 19. toukokuuta alkoi kansan vapautusarmeijan ilmavoimien siihen asti suurin ilmahyökkäys saaria vastaan. Yhdysvaltoja tuolloin johtanut presidentti Dwight D. Eisenhowerin hallinto taivutteli kansallismielisiä johtaneen Tšiang Kai-šekin hylkäämään saaret. 26. helmikuuta mennessä kaikki Zhejiangin rannikon saaret olivat Kiinan kansantasavallan hallinnassa.
Autaugan piirikunta

Autaugan piirikunta () on Yhdysvaltojen Alabaman osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 55 869 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Prattvillen kaupunki. Piirikunta perustettiin 21. marraskuuta 1818.
Piirikunta on nimetty Autaga-heimon mukaan. He olivat Alabama-kansan aliryhmä.
Wespazjan Kochowski

Wespazjan Kochowski (1633–1700) oli puolalainen runoilija. Hän osallistui sotaan ruotsalaisia vastaan 1655–1657, josta on muistelmia hänen runoissaan. Runoudessaan hän kuvaa askel askelelta Puolan historian merkittäviä tapahtumia Vladislav IV Vaasan kuolemasta Juhana III Sobieskin sankaritekoihin asti. Kochowskin kaunein teos on "Psalmodya polska" (1695), joka huokuu uskoa Puolan kansan suureen tehtävään maailmassa. Hän on julkaissut myös latinankielisiä historiallisia kirjoituksia ("Commentarius belli adversus Turcas ad Viennam et in Hungaria gesti" sekä "Annalia Poloniæ ab obitu Vladislai IV").
Dina Joffe

Dina Joffe (s. 18. joulukuuta 1952 Riika) on latvialainen pianisti.
Joffe opiskeli Moskovan konservatoriossa Vera Gornostajevan johdolla vuosina 1971–1976 ja sai toisen palkinnon kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa Varsovassa vuonna 1975. Vuonna 1974 hän sijoittui toiseksi Zwickaun Robert Schumann -kilpailussa. Valmistuttuaan Moskovan konservatoriosta Joffe toimi Gornostajevan assistenttinä. Hän aloitti jo opiskeluaikanaan konserttiuran, jonka merkeissä hän lähti esiintymään eri puolille Neuvostoliittoa ja muihinkin maihin, kuten Saksaan, Tšekkoslovakiaan ja Puolaan. 
Vuodesta 1978 Joffe opetti Riiassa. 1990-luvulla hän muutti perheineen Israeliin, mutta hän asettui sittemmin Saksaan. Hänen puolisonsa on viulisti Mihail Vaiman.
Lance Dossor

Harry Lancelot "Lance" Dossor (1916 Weston-super-Mare – 3. joulukuuta 2005 Adelaide) oli brittiläissyntyinen, Australiaan asettunut pianisti ja pianopedagogi.
Dossor pääsi 16-vuotiaana stipendillä Royal College of Musiciin, jossa opiskeli pianonsoittoa Herbert Fryerin ja sävellystä Herbert Howellsin johdolla. Dossor sijoittui kolmannessa Chopin-pianokilpailussa vuonna 1937 neljänneksi ja sai erikoispalkinnon. Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa vuonna 1938 hän pääsi neljännelle sijalle. Ennen asepalvelukseen kutsutuksi tulemistaan (1939) Dossor työskenteli lyhyesti osa-aikaisena opettajana Royal College of Musicissa. Hän palveli tykistössä Egyptissä ja liittyi tänä aikana ENSA-viihdejoukkoihin, joiden jäsenenä esiintyi Saksassa ja Italiassa.
Vuonna 1946 Dossor palasi Royal College of Musiciin täysiaikaisena pianonsoiton professorina. Vuonna 1953 hän siirtyi Elder-musiikkikonservatorioon Adelaiden yliopistoon. Hänestä tuli yliopiston musiikkielämän keskushahmo ja hän jatkoi osa-aikaista opettamista vielä parinkymmenen vuoden ajan jäätyään eläkkeelle täysipäiväisestä opettamisesta 1970-luvun lopussa. Joulukuussa 2002 Dossor sai Distinguished Alumni Awardin Adelaiden yliopistosta. Hän oli naimisissa Diana Levinsonin kanssa vuodesta 1940 ja sai tämän kanssa neljä lasta. Dossor kuoli kotonaan Adelaidessa.
Karl Glusman

Karl Glusman (s. 3. tammikuuta 1988 Bronx, New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli pääosaa Gaspar Noén kiistellyssä draamaelokuvassa "Love" (2015). Hän on myös esiintynyt elokuvissa "The Neon Demon" (2016) ja "Yön eläimet" (2016).
Elsa Joubert

Elsabé eli Elsa Antoinette Murray Joubert (19. lokakuuta 1922 Paarl – 14. kesäkuuta 2020 Kapkaupunki) oli eteläafrikkalainen kirjailija.
Joubert opiskeli Stellenboschin ja Kapkaupungin yliopistoissa. Jälkimmäisestä hän sai taiteiden maisterin arvon pääaineinaan afrikaans ja hollannin kieli. Joubert työskenteli lukion opettajana Cradockissa ja "Huisgenoot"-lehden toimittajana (1946–1948) ennen ryhtymistään päätoimiseksi kirjailijaksi. Hänen tuotantoonsa kuuluu romaaneja, novelleja, matkakertomuksia ja näytelmiä. Joubertin teosten joukossa on "Die Swerfjare van Poppie Nongena", josta tehtiin myös Christiaan Olwagenin ohjaama ja Clementine Mosimanen tähdittämä elokuvaversio "Poppie Nongena". Joubert sai urallaan monia palkintoja, kuten Hertzog-palkinnon. Hän oli vuodesta 2001 Stellenboschin yliopiston kunniatohtori. Joubert oli myös Royal Society of Literaturen "Fellow". Hän kirjoitti afrikaansiksi. 
Joubert kuoli Kapkaupungin Mediclinicillä 97-vuotiaana sairastuttuaan vuosien 2019–2020 koronaviruspandemiassa. Hänellä oli kaksi tytärtä ja yksi poika. Hän oli mennyt vuonna 1950 naimisiin journalisti, kirjailija Klaas Steytlerin kanssa; mies kuoli vuonna 1998.
Grenman

Grenman on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Love (vuoden 2015 elokuva)

Love on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut eroottinen draama- ja taide-elokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Gaspar Noé. Se sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2015, ja se julkaistiin 3D:nä. Elokuva tunnetaan sen autenttisista seksikohtauksista.
Lea Lumme

Lea Lumme (16. tammikuuta 1910 Kangaslampi – 3. elokuuta 1994 Kangaslampi) oli suomalainen agronomi ja järjestöaktiivi, joka toimi Akateemisten Naisten Karjala-Seuran puheenjohtajana.
Henkilöhistoria.
Lumme valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1933 ja kiinnostui Kalevalasta ja Karjalasta jo opiskeluaikanaan. Hän teki Karjalaan tutustumismatkan Saima Harmajan kanssa 1933. Lumme toimi aktiivisesti Akateemisten Naisten Karjala-Seurassa, jonka viimeinen puheenjohtaja hän oli. Hän hoiti kotitilaansa ja teki opettajan sijaisuuksia. Kulttuurista kiinnostunut Lumme suunnitteli Kangaslammin kansallispuvun ja innostui kanteleesta perinnesoittimena. Hän vaikutti varsinkin ns. Heinäveden kanteleiden rakentamiseen, vaikka ei niitä itse valmistanutkaan.
Herbert Fryer

George Herbert Fryer (21. toukokuuta 1877 Hampstead, Lontoo – 7. helmikuuta 1957 Lontoo) oli brittiläinen pianisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.
Fryer aloitti musiikkiopintonsa Beringerin johdolla Royal Academy of Musicissa (1893–1895) ja jatkoi niitä Franklin Taylorin johdolla Royal College of Musicissa (1895–1898). Hän täydensi opintojaan Ferruccio Busonin johdolla Weimarissa vuonna 1898. Lontoon-debyyttinsä Fryer teki 17. marraskuuta 1898, minkä jälkeen hän teki kiertueen Euroopassa. Ensimmäisen Pohjois-Amerikan-kiertueensa hän teki vuonna 1914. Kiertueuransa aikana hän esiintyi myös Australiassa, Etelä-Afrikassa, Kaukoidässä ja Intian niemimaalla.
Fryer opetti Royal Academy of Musicissa vuosina 1905–1914, Institute of Musical Artsissa (New York) 1915–1917 ja Royal College of Musicissa 1917–1947. Hän jatkoi pianonsoiton opettamista, kunnes kuoli äkillisesti vuonna 1957. Hänen soitostaan on säilynyt äänitteitä. Fryerin omaan tuotantoon kuuluu pianokappaleita ja lauluja. Lisäksi hän julkaisi kirjan "Hints on Pianoforte Practice" (1914). Fryeristä on National Portrait Galleryssa kaksi muotokuvaa, joiden tekijä on Fred Roe.
Sophie von Knorring

Sofia (Sophie) Margareta von Knorring von Knorring, o.s. "Zelow", (28. syyskuuta 1797 Gräfsnäs – 13. helmikuuta 1848 Skålltorp) oli ruotsalainen kirjailija. Hänen ensimmäinen romaaninsa "Cousinerna" ilmestyi 1834. Hänen paras teoksensa on "Torparen och hans omgifning" (1843), jonka kansankuvauksessa on huomattavissa Carl Jonas Love Almqvistin vaikutusta, joskin se on suunnattu tämän kirjaa "Det går an" vastaan.
Peliasu (jalkapallo)

Peliasu on jalkapallossa käytettävä yhtenäinen puku, johon kuuluvat joukkueen ja pelaajanumeron ilmaiseva pelipaita, shortsit ja nappulakengät.
Historia.
Jalkapallon peliasu on kehittynyt huomattavasti lajin alkuajoista lähtien, jolloin pelaajat käyttivät tyypillisesti paksuja puuvillapaitoja, knickerbockereita ja raskaita, jäykkiä nahkakenkiä. 1900-luvulla kengät tulivat vaaleammiksi ja pehmeämmiksi, shortsit lyhenivät, ja vaatteiden valmistuksen ja painatusmenetelmien ansiosta paitoja voitiin valmistaa vaaleammista synteettikuiduista, joissa oli yhä värikkäämpiä ja monimutkaisempia kuvioita. Kun mainonta lisääntyi 1900-luvulla, sponsorien logot alkoivat näkyä paidoissa, ja fanien käyttöön alettiin myydä jäljennyksiä pelipaidoista, mikä tuotti huomattavia tuloja seuroille.
Kazakstanin kansanterveyskeskus

Kazakstanin terveysministeriön kansanterveyskeskus (; , lyhennys НЦОЗ (NTsOZ); (NCPH)) on Kazakstanin kansanterveyden tutkimuslaitos ja viranomainen. Se pyrkii vahvistamaan kansanterveyttä ja hyvinvointia sekä vähentämään terveyteen liittyvää epätasa-arvoa Kazakstanissa. NTsOZ toimii maan terveysministeriön alaisuudessa. Kansainvälistä yhteistyötä keskus tekee muun muassa IANPHIn (International Association of National Public Health Institutes), WHOn ja Unescon välityksellä. 
Vuonna 2019 kansanterveyskeskuksessa työskenteli 307 henkilöä, joista lähes kaksi kolmasosaa on sijoittunut erillisosastona toimivaan Sanitaariseen ja epidemiologiseen tutkimus- ja valvontakeskukseen. Sen päätoimipiste sijaitsee Almatyssä.
Komagane

Komagane () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Kōshin’etsun alueella Naganon prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Tenryūjoen varrella. Kaupungin keskusta on rakentunut Inan altaan keskiosaan. Lännessä kaupungin alue nousee Kisovuorille, huomattavimpana Komagatakelle, jolta kaupunki on saanut nimensä. Komaganessa on 31 957 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 165,86 neliökilometriä.
Komaganen kaupunki perustettiin vuonna 1954 liittämällä yhteen Akahon maaseutukaupunki ja kolme muuta kuntaa. Akaho kehittyi historiallisesti yhtenä Iidaan johtaneen tien postiasemista. Kehruuteollisuus oli aiemmin tärkeä elinkeino, mutta sittemmin kaupunkiin on sijoittunut metalli-, kone-, elektroniikka- ja elintarviketollisuutta. Maaseutualueilla viljellään riisiä ja hedelmiä, kuten omenoita, omenapäärynöitä ja viinirypäleitä. Turismilla on kaupungin taloudelle kasvava merkitys.
Komagane toimii porttina Komagatakelle suuntautuvalle vuorikiipeilylle. Vuorelle johtaa nykyisin 2 700 metrin korkeuteen nouseva kaapelivaunu. Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Kōzen-jin buddhalainen temppeli, joka tunnetaan puutarhastaan. Komaganea palvelee ja JR Tōkain Iida-linja.
Mathias Lessort

Mathias Michel Lessort (s. 29. syyskuuta 1995 Fort-de-France, Martinique) on ranskalainen koripalloilija. Sentterinä pelaava Lessort on voittanut urallaan muun muassa FIBA Europe Cupin mestaruuden vuonna 2017 ja Serbian mestaruuden vuonna 2018. Hän on pelannut myös Ranskan miesten maajoukkueessa jossa voitti MM-pronssia vuonna 2019.
Pelaajaura.
Lessort aloitti ammattilaisuransa kotimaansa Élan Chalonissa ja Nanterre 92:ssa. Hän voitti Nanterressa vuonna 2017 FIBA Europe Cupin mestaruuden ja Ranskan cup-mestaruuden. Philadelphia 76ers varasi Lessortin NBA:han 50. vuorolla . Kauden 2017–2018 Lessort edusti serbialaista KK Crvena zvezdaa jossa voitti Serbian mestaruuden. Seuraavilla kausilla hän pelasi Espanjan ja Saksan pääsarjoissa.
Lessort debytoi Ranskan miesten maajoukkueessa vuonna 2017. Hän kuului vuonna 2019 maajoukkueen kokoonpanoon Kiinan MM-kilpailuissa, missä Ranska voitti pronssia.
Vasili Kapnist

Vasili Vasiljevitš Kapnist (; ; 1757 Pultavan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1823) oli ukrainalainen runoilija. Hän oli Kreikan Zákynthosin saarelta polveutuvaa, sittemmin Capnissin nimellä Italiaan ja 1700-luvun alkupuolella Venäjälle siirtynyttä aatelissukua. Kapnist sai sotilaskoulutuksen ja toimi koko uransa ajan virkamiehenä. Ystävyys kulttuuripersoonien N. A. Lvovin ja Gavrila Deržavinin kanssa kehitti Kapnistin venäjänkielistä runoutta.
Kuten Venäjällä silloin oli tapana, myös Kapnist kirjoitti ensin ranskaksi. Hänen varsinainen alansa oli satiiri. Kuvaava hänen ukrainalaiselle mielialalleen on 1783 kirjoitettu "Oodi orjuudelle", jota ei kuitenkaan silloin voinut julkaista. Siinä hän muistelee Ukrainan entistä vapautta ja valittaa sitä orjuutta, johon maa Katariina II:n aikana joutui.
Kapnistin ensimmäinen runokokoelma ilmestyi 1796. Suurta suosiota nautti pitkään Kapnistin satiirinäytelmä "Panettelu", jossa ruoskitaan lahjusten ottoa ja panettelua. Tämä Gogolin "Reviisorin" edelläkävijä oli Katariinan ja myös Aleksanteri I:n aikana kielletty. Useat siinä käytetyistä lauseista muuttuivat sananparsiksi. Kiinnostava oli Kapnistin yritys kääntää kreikkalaisia ja roomalaisia runoilijoita venäläisellä kansanlaulun runomitalla. Hänen kootut teoksensa ilmestyivät 1849.
Sebastian Fabian Klonowic

Sebastian Fabian Klonowic(z), latinisoidussa muodossa Acernus, (noin 1545–1602) oli puolalainen runoilija. Hän on kirjoittanut latinaksi "Roxolania"-nimisen runoelman (1584), joka sisältää hyviä kuvauksia maaseutuelämästä Puna-Venäjällä, sekä "Victorin deorum" (1595). Hänen puolankielisistä runoelmistaan huomattavin on "Flis" (1595).
Berezno (järvi)

Berezno () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Outovan piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 1,5 kilometriä pitkä, 800 metriä leveä ja sen pinta-ala on 85 hehtaaria. Se sijaitsee vajaa kilometrin päässä läntisestä järvestä Bolšoje Orlovosta. Järven keskisyvyys on 2,3 metriä ja syvimmillään se on 4,2 metriä syvä. Sillä on saari, jonka pinta-ala on 0,4 hehtaaria. Sitä ei kuitenkaan näy ilmakuvissa. Koillispulmassa sijaitsee pieni kylä Gluš (), jonka ohitse kulkee kirkonkylien Serodkan () ja Jammin () kautta kulkeva maantie 58K-096. Glušin asutus on levittäytynyt lähes koko järven itärannalle. Järven ympäristö on metsämaata, mutta luoteis- ja lounaispuolella aukeaa suomaat. 
Luontoarvoja.
Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, sorva, taimen, ruutana, suutari, made, säyne, mutakala, salakka, rantanuoliainen, sekä jokirapua, jota on kuitenkin niukasti. Järvellä on mutapohja, mutta rannoilla näkyy paikoin hiekkainen pohja. Rannat ovat matalat, mutta joskus ne ovat jyrkkäreunaiset ja kivikkoiset. Metsän puita on kaatunut rantaveteen ja suomaan kohdilla turvemättäät muodostavat kelluvia hetteikköjä. Järven rannoilla ja pohjassa on lähteitä.
Vesistösuhteita.
Berezno sijaitsee Tšorjanan valuma-alueella ja sen laskujoki Volosnja on Tšorjanan sivujoki. Tšorjana laskee Peipsijärveen, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Berezno kuuluu kolmen järven kokonaisuuteen, jossa toinen on länsipuolella sijaitseva suuri järvi Bolšoje Orlovo, joka on yhdistynyt siihen alle 400 metriä pitkän ja luonnollisen uoman välityksellä. Bereznon eteläpäähän tulee lyhyt laskuoja, mutta muuten se muodostaa valuma-alueensa latva-aluetta. Järven eteläpäästä on kaivettu oja kohti etelää ja se on johdettu Volosnjan sivujokeen Vydreikaan (). Bolšoje Orlovoon yhdistyvän uoman kautta se on yhteydessä suoraan Volosnjaan. Bereznon laskennallinen valuma-alueen koko on 4,9 neliökilometriä .
Kumiankka (kappale)

Kumiankka on Herrojen esikoissingle ja kappale vuodelta 2017. Helmikuuhun 2020 mennessä kappaletta oli kuunneltu tuplaplatinaan oikeuttavat yli 8 miljoonaa kertaa.
Kappaleen sanat ovat kirjoittaneet Johannes Naukkarinen ja Jouka Parkkonen. Naukkarinen on myös säveltänyt kappaleen.
Single pysyi Suomen virallisella singlelistalla yhdeksän viikkoa, minkä aikana kappale oli korkeimmillaan 9. sijalla (28–29/2017).
Vydreiskoje (järvi Pihkovan alueella)

Vydreiskoje () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Outovan piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 500 metriä pitkä, 270 metriä leveä ja sen pinta-ala on 11 hehtaaria. Sen keskisyvyys on 5,4 metriä ja sen syvänteessä on 11,6 metriä vettä. Järvi sijaitsee metsäalueella pari kilometriä Glušin () kylästä luoteeseen päin. Järvi vaikuttaa autiolta, vaikka sinne johtaa teitä. Etelärannassa voi ilmakuvien perusteella olla uimaranta. Järven ympäristö on metsämaata, mutta luoteispuolella on suota.
Luontoarvoja.
Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, lahna, sorva, kiiski, pasuri, ruutana, suutari, rantanuoliainen, mutakala, sekä jokirapua, jota on kuitenkin vain niukasti. Järvellä on mutapohja, mutta sen rannoilla näkyy paikoin hiekkapohja. Järven rannat ovat kaltevat ja matalat. Sen luoteispuolella ulottuu rantaan asti suo, jonka rannoilla kasvaa turpeiset hetteiköt. Muualla rannat ovat metsämaata.
Vesistösuhteita.
Vydreiskoje sijaitsee Tšorjanan valuma-alueella ja sen laskujoki Volosnja on Tšorjanan sivujoki. Tšorjana laskee Peipsijärveen, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Järveen ei tule ojia sen ympäristöstä. Sen valuma-alueen koko on 0,62 neliökilometriä . Järven laskuoja alkaa länsirannasta ja se on alempana yhdistetty metsäalueen ojitukseen, jonka kautta sen vedet johdetaan Volosnjan sivujokeen Vydreikaan ().
Paul de Kock

Charles Paul de Kock (21. toukokuuta 1793 Passy, Ranska – 29. elokuuta 1871 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen libretisti ja romaanikirjailija, jonka kootut teokset täyttävät 56 nidosta. Kock kuvaa etupäässä pikkuporvarien, ylioppilaiden ja prostituoitujen elämää. Hän on vallattoman hilpeä eikä kammoksu kyynisyyksiä ja rivouksia. Osan romaaneistaan Kock on muokannut vaudevilleiksi. Onnistuneimmat hänen romaaneistaan ovat "Mon voisin Raymond", "Gustave le mauvais sujet", "Monsieur Dupont" ja "Un Tourlourou".
Miinanraivausmitali

Miinanraivausmitali (Mrm.) on suomalainen ansiomitali. Se perustettiin presidentin asetuksella 17.9.1993. Sen on suunnitellut heraldikko ja everstiluutnantti evp. Juhani Toukonen.
Mitali voidaan jakaa henkilölle, joka on palvellut virallisessa miinanraivausorganisaatiossa tai raivaus- tai pioneeriyksikössä Pohjois-Suomessa 5.9.1944–14.9.1952 tai Suomenlahdella 16.9.1944–17.7.1950. Tällaisia henkilöitä arvioitiin vuonna 1994 olleen noin 6000.
Mitali on ympyränmuotoinen ja himmeä, läpimitaltaan 31 mm. Se on valmistettu tompakista. Etusivulle on kuvattuna miina sekä kolmen salaman ryhmä. Mitalin keskiosa ja salamat on kiillotettu ja mitalin alaosassa ovat vuosiluvut 1944–1952. Mitaliin kuuluu 32mm leveä musta nauha, jonka keskellä on 12mm leveä punainen raita ja keskellä sekä reunoilla yhden millimetrin levyiset valkoiset juovat.
Ensimmäiset miinanraivausmitalit jaettiin lokakuussa 1994 22 veteraanille, jotka olivat varusmiehinä raivanneet miinoja Suomenlahdella vuonna 1947.
Charles Knight

Charles Knight (1791–1873) oli englantilainen kirjailija ja kirjallisuuden julkaisija. Hän edisti kansansivistystä levittämällä huokeahintaisia aikakausijulkaisuja. Erään hyödyllisien tietojen levittämistä varten perustetun seuran johtajana hän julkaisi vuodesta 1828 julkaisua "British almanac" ja vuodesta 1829 "Library of entertaining knowledge". Ensimmäiset laatuaan mallikelpoiset julkaisut olivat Knightin "Penny magazine" (1832–1845) ja "Penny cyclopædia" (1833–1844). Hän julkaisi myös sarjoja "Weekly volumes" ja useita kuvateoksia, kuten kuvitetun Raamatun ja Shakespearen tuotannon. Hän kirjoitti itsekin useita teoksia, muun muassa omaelämäkerran "Passages of a working life" (1864–1865). Hänelle on muistopatsas Windsorissa.
Renato Vrbičić

Renato Vrbičić (21. marraskuuta 1970 Šibenik, Kroatian ST, Jugoslavia – 12. kesäkuuta 2018 Šibenik) oli kroatialainen vesipalloilija ja olympiamitalisti.
Vrbičić saavutti Kroatian maajoukkueessa olympiahopeaa Atlantassa 1996. Seuratasolla hän voitti muun muassa Mestarien liigan mestaruuden vuosina 1991 ja 1992 sekä Euroopan cupin mestaruuden vuonna 2001. Vrbičić kuoli sydäninfarktiin 47-vuotiaana 12. kesäkuuta 2018.
Allan Törnudd

Allan Victor Törnudd (21. marraskuuta 1889 Turku – 24. elokuuta 1961) oli Åbo Akademin kirjaston ylikirjastonhoitaja. 
Allan Törnuddin vanhemmat olivat kauppias Alexander Törnudd ja Carolina Elisabet Candelin. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1930 Margit Niininen. Diplomaatti Klaus Törnudd ja valtiotieteilijä Patrik Törnudd ovat Allan Törnuddin ja Margit Niinisen poikia.
Törnudd tuli ylioppilaaksi Turussa ja valmistui filosofian maisteriksi 1913. Hän suoritti kirjastoalan tutkinnon New Yorkissa 1915 ja työskenteli siellä kirjastonhoitajana. Suomeen 1916 palattuaan Törnudd toimi aluksi Turun kaupunginkirjaston palveluksessa, kunnes siirtyi Åbo Akademin kirjastoon vuonna 1918.
Vuonna 1927 Törnudd tuomittiin Turun Vartiovuorenmäen surmajutussa vankilaan avuannosta tappoon, jonka teki hänen myöhempi vaimonsa Margit Niininen. Törnuddin ja Niinisen tapauksesta on Juha Siltanen kirjoittanut näytelmän "Ihana neiti N. eli Vartiovuoren arvoitus", jonka kantaesitys oli Turun kaupunginteatterissa marraskuussa 2018. Vuonna 2021 ilmestyvässä kirjassa "Murhia ja hirmutekoja Turussa " tapausta on käsitellyt historiantutkija Rauno Lahtinen.
PubMed

PubMed on hakukone ja viitetietokanta, jota ylläpitää Yhdysvaltain terveysviraston ja Yhdysvaltain kansallisen lääketieteellisen kirjaston alaisuudessa toimiva National Center for Biotechnology Information (NCBI). Tietokanta koostuu yli 25 miljoonasta viitteestä kattaen biolääketieteelliseen MEDLINE-viitetietokannan ja noin 7 000 biotieteellistä julkaisua sekä elektronisia teoksia. PubMed-tietokannassa ei ole kokonaisia artikkeleita, mutta viitetiedot saattavat sisältää linkin esimerkiksi julkaisijan verkkosivuilla luettavissa olevaan tekstiin. 
PubMed julkaistiin vuonna 1996 Entrez-hakuohjelman yhteydessä. Vuonna 2020 PubMedillä oli noin kaksi miljoonaa päivittäistä käyttäjää.
PubMediä ei pidä sekoittaa NCBI:n PubMed Central -tietokantaan, joka sisältää pelkkien viitetietojen sijaan kokonaisia biotieteellisiä artikkeleita.
Lars-Eric Lundvall

Lars-Eric Lundvall (3. huhtikuuta 1934 Karlskoga – 8. huhtikuuta 2020 Göteborg) oli ruotsalainen jääkiekkoilija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.
Lundvall saavutti Ruotsin miesten maajoukkueessa olympiahopeaa Innsbruckissa 1964 ja useita MM- sekä EM-mitaleja, muun muassa mestaruudet vuosina 1957 ja 1962. Hän kuului Ruotsin kokoonpanoon myös Cortina d’Ampezzon 1956 ja Squaw Valleyn 1960 talviolympialaisissa. Lundvall kuoli lyhyen sairastamisen jälkeen 86-vuotiaana 8. huhtikuuta 2020.
Amin Younes

Amin Younes (s. 6. elokuuta 1993 Düsseldorf) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitalinkki tai hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 168-senttimetrinen. Hänellä on myös Libanonin kansalaisuus. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Eintracht Frankfurtia lainalla Italian Serie A:n Napolista.
Younes nousi Borussia Mönchengladbachin junioreista edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran keväällä 2012. Kauden 2014–2015 hän pelasi lainalla Kaiserslauternissa. Kesällä 2015 hän siirtyi alankomaalaisseura Ajaxiin ja kesällä 2018 italialaisseura Napoliin.
Younes on pelannut Saksan eri juniorimaajoukkueissa yhteensä yli 40 ottelua. Saksan A-maajoukkueessa hän pelasi vuonna 2017 viisi ottelua ja teki niissä kaksi maalia, joista toisen Maanosaliittojen cupin välieräottelussa Meksikoa vastaan. Hän palasi maajoukkueeseen maaliskuussa 2021 ja pääsi vaihdosta muutamaksi minuutiksi kentälle kahdessa MM-karsintaottelussa.
Strontiumbromidi

Strontiumbromidi (SrBr2) on strontium- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää pyrotekniikassa, valokuvauskemikaalina, analyyttisen kemian reagenssina ja lääketieteessä. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa strontiumbromidi on valkoista tai väritöntä hygroskooppista kiteistä ainetta. Sen alkeiskoppi on tetragonaalinen. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee lisäksi etanoliin. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedellinen heksahydraatti (SrBr2·6H2O). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa 180 °C:n lämpötilaan.
Strontiumbromidia valmistetaan neutraloimalla strontiumhydroksidia tai -karbonaattia vetybromidilla.
Sr(OH)2 + 2 HBr → SrBr2 + 2 H2O
SrCO3 + 2 HBr → SrBr2 + H2O +CO2
Strontiumbromidia käytetään pyrotekniikassa aiheuttamaan liekille punainen väri, lääketieteessä rauhoittavana aineena ja röntgenkuvauksissa varjoaineena, valokuvauskemikaalina lisäämään kontrastia ja analyyttisen kemian reagenssina.
Genomiselain

Genomiselain () on graafinen käyttöliittymä, jolla visualisoidaan genomitietoa. Toisen sukupolven sekvensointimenetelmien kehittymisen myötä genomien sekvensointi lisääntyi ja genomitiedon määrä lähti kasvuun. Genomiselaimet kehitettiin helpottamaan tietokantoihin tallennetun suuren tietomäärän käsittelyä. Ne voivat olla yhdelle lajille spesifisiä tai niillä voidaan visualisoida monen lajin perimä. Suosituimpia verkkopohjaisia genomiselaimia ovat Ensembl ja UCSC.
Eric Holmberg

Eric Holmberg (5. toukokuuta 1885 Turku – 6. helmikuuta 1956 Turku) oli suomalainen kirjastonhoitaja, joka toimi Åbo Akademin kirjaston ylikirjastonhoitajana. 
Henkilöhistoria.
Eric Holmbergin vanhemmat olivat johtaja Evert Holmberg ja Nanny Maria Roos. Hän tuli ylioppilaaksi Turussa ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1911, opettajanaan muun muassa Edvard Westermarck. British Museumissa Holmberg jatkoi lukujaan 1911–1912 ja työskenteli sitten vakuutusyhtiö Sammon palveluksessa kahdeksan vuotta. Åbo Akademissa Holmberg aloitti työnsä syksyllä 1919. Hän oli korkeakoulun alikirjastonhoitaja vuodesta 1921, virkaa tekevä ylikirjastonhoitaja vuodesta 1927 ja vakinainen 1930–1952.
Lukas Geniušas

Lukas Geniušas (; s. 1990 Moskova) on venäläis-liettualainen pianisti.
Geniušas syntyi muusikkosukuun ja sai jo varhaista ohjausta isoäidiltään, tunnetulta opettaja Vera Gornostajevalta. Myös hänen vanhempansa Petras Geniušas ja Ksenija Knorre ovat muusikoita. Moskovan Chopin-musiikkiopistossa opiskelemisen Geniušas aloitti 5-vuotiaana. Vuonna 2008 hän pääsi Vera Gornostajevan luokalle Moskovan konservatorioon. Geniušas on saavuttanut kilpailumenestyksinään esimerkiksi Tzína Bacháouer -kilpailun voiton Utahissa, Chopin-kilpailun hopeamitalin (2010) ja Tšaikovski-kilpailun hopeamitalin (2015).
Geniušasin kanssa yhteistyötä tehneisiin kapellimestareihin ovat kuuluneet Valeri Gergijev, Mihail Pletnev, Andrei Boreiko, Saulius Sondeckis, Dmitri Sitkovetski, Antoni Wit, Rafael Payare, Roman Kofman, Dmitri Liss, Tugan Sohijev, Charles Dutoit ja Aleksandr Lazarev. Geniušasin ohjelmisto ulottuu barokkimusiikista nykyteoksiin; hän on painottanut myös venäläistä ohjelmistoa, kuten Pjotr Tšaikovskin, Sergei Rahmaninovin ja Sergei Prokofjevin teoksia.
Mun (albumi)

Mun on Nopsajalan viides pitkäsoitto, joka julkaistiin Rokka -levy-yhtiön kautta 10. huhtikuuta 2015. Nopsajalka tuotti, äänitti, miksasi, soittanut, sävelsi ja sanoitti albumin pääosin itse.
Lord Estin diskografia

Lord Est eli Tuomo Hiironmäki on Lempäälästä kotoisin oleva laulaja ja lauluntekijä. Lord Estin musiikki on saanut vaikutteita pääosin karibialaisesta dancehallista, reggaestä ja socasta. Lord Estin tunnetuimpia kappaleita ovat Reggaerekka, Hellä ori ja Petri Nygårdin Selvä päivä. Yhteisbiisejä Lord Est on tehnyt myös mm. Mariskan, Cheekin, Robin Packalenin, Mikael Gabrielin, Spektin, Raappanan ja Meiju Suvaksen kanssa.
Viimeisin single LINKO (mukana Mega-Ertsi) julkaistiin 15.5.2020.
Gunnar Marcusson

Gunnar Erik Marcusson (19. huhtikuuta 1918 Skottlanda – 5. tammikuuta 2014 Kristinehamn) oli ruotsalainen raviohjastaja, hevoskasvattaja ja -valmentaja. 
Suurkilpailuvoittoja.
Ruotsi
Pyhän Albanin kirkko

Pyhän Albanin kirkko on Kööpenhaminassa sijaitseva anglikaaninen kirkko. Pyhän Albanin kirkko on vihitty käyttöön vuonna 1887 ja on Tanskan ainoa anglikaaninen kirkko. Pyhän Albanin kirkko kuuluu Canterburyn arkkipiispan johtamaan anglikaaniseen yhteisöön ja Euroopan hiippakuntaan. Pyhän Albanin kirkossa noudatetaan Englannin kirkon mukaista liturgiaa.
Pyhän Albanin kirkko rakennettiin vuosina 1885–1887 noin 30 vuoden varojen keräämisen jälkeen. Kirkon sijaintiin vaikutti Tanskan kuningas Kristian IX:n tytär, Prinsessa Alexandra. Prinsessa Alexandran aviomies, Walesin prinssi Edvard toimi Lontoon varojenkeräyskomitean puheenjohtajana. Prinsessa Alexandra laski peruskiven kirkolle 19. syyskuuta 1885. Kirkko vihittiin käyttöön kaksi vuotta myöhemmin, 17. syyskuuta 1887.
Johanna Pirskanen

Johanna Pirskanen (s. 3. elokuuta 2003 Siilinjärvi) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Porin Pesäkarhuja. Hänet tunnetaan erityisesti laadukkaana kärkietenijänä. Ulkokentällä Pirskanen pelaa yleensä polttolinjassa, mutta hän on pelannut useita otteluita myös kopparina ja lukkarina.
Pirskanen pelasi ensimmäisen kautensa pääsarjatasolla vuonna 2020, kun hänen kasvattajaseuransa Siilinjärven Pesis nousi Superpesikseen. Kaudeksi 2021 Pirskanen siirtyi Joensuun Mailaan, josta hän siirtyi Pesäkarhuihin kaudella 2024.
Pirskanen voitti kaudella 2023 Superpesiksen kärkilyöntikuningattaruuden. 
Itä-Länsi ottelut.
Kaudella 2021 Pirskanen valittiin ensimmäistä kertaa Itä–Länsi-otteluun, kun yksi alkuperäisistä valituista jäi pois ottelusta.
Ensimmäisen suoran valintansa Pirskanen sai heti 2022. 
Kesäkuussa 2023 Pirskanen valittiin Superpesiksen kuukauden pelaajaksi. 
Hänet valittiin Itä-Länsi-otteluun myös vuonna 2023. 
Kaudella 2024 Pirskanen valittiin kolmanteen Itä-Länsi-otteluunsa. 
Kaudella 2025 hänet valittiin Itä-Länsi-otteluun.
Recep Maraşlı

Recep Maraşlı (s. 1956) on kurditaustainen turkkilainen kirjailija, journalisti ja poliittinen aktivisti.
Maraşlı on kotoisin Turkin Erzurumista. Hänen isänsä on kurdi ja äitinsä turkkilainen.
Maraşlı on kirjoittanut runoutta ja tietokirjallisuutta sekä perustanut Komal-nimisen kustantamon. Kirjojen käsittelemät aiheet, kurdien ja armenialaisten historia, ovat Turkissa kontroversiaaleja, ja Maraşlı onkin pidätetty useita kertoja separatismista syytettynä.
Vuonna 1999 Maraşlı pakeni Turkista Saksaan vaimonsa ja poikansa kanssa.
Maraşlın runoutta on käännetty suomeksi antologiassa "Ajatus vapaa, sana kahleissa".
Eino Ritari

Eino Veli Ritari (11. helmikuuta 1915 Hatsina, Inkeri – 25. joulukuuta 1984 New York, Yhdysvallat) oli inkerinsuomalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -näyttelijä.
Ritari työskenteli Suomessa päätoimisesti "Helsingin Sanomien" oikolukijana mutta hän työskenteli myös Suomen Filmiteollisuuden palveluksessa järjestäjänä ja sivuosanäyttelijänä. Ritari tuotti, käsikirjoitti ja ohjasi vuonna 1957 valmistuneen kokoillan näytelmäelokuvan "Kylä". Elokuva tehtiin pääosin amatöörivoimin, ja kuvaukset tapahtuivat valtaosin Ritarin morsiamen Maria Sellan vanhempien huvilan lähiympäristössä Helsingin lähellä Pitäjänmäellä. Elokuvan ensi-ilta oli 10. toukokuuta 1957 helsinkiläisessä Edison-teatterissa, jossa sitä esitettiin viikon verran. Valtion elokuvatarkastamo langetti elokuvalle 30 prosentin rangaistusveron ja poisti elokuvasta neljä kohtausta, joissa poliisi otti viinaryyppyjä. Elokuvan laboratoriolaskut ja teknisen henkilökunnan palkat jäivät maksamatta. Elokuvan päärahoittajana toiminut harmonikkataiteilija Lasse Pihlajamaa menetti myös kolmen miljoonan markan sijoituksensa.
Eino Ritari muutti sittemmin Yhdysvaltoihin ja työskenteli viimeksi talonmiehenä New Yorkissa. Hän vei mukanaan "Kylä"-elokuvan kaitafilmikopion ja on saattanut esittää sitä Yhdysvaltain suomalaisalueilla. Elokuvan negatiivit löytyivät syksyllä 1989 Espoon Niittykummusta vuonna 1975 kuolleen Lauri Pulkkilan omistaman 16 millimetrin kavennuskopioita tehneen Filmistudio Oy:n jäämistöstä.
Adam Harasiewicz

Adam Harasiewicz (s. 1. heinäkuuta 1932 Chodzież) on puolalainen pianisti. Hän on tullut tunnetuksi etenkin Frédéric Chopinin teosten tulkitsijana. Lisäksi hänen ohjelmistoonsa on kuulunut esimerkiksi Johannes Brahmsin ja Karol Szymanowskin musiikkia.
Harasiewicz aloitti pianotunneilla käymisen Rzeszówissa Kazimierz Mirskin ja Janina Stojałowskan johdolla. Zbigniew Drzewiecki opetti häntä Krakovan musiikkiakatemiassa, josta hän sai diplominsa kunniamaininnoin vuonna 1955. Harasiewiczin maine kasvoi Chopin-pianokilpailun ensipalkinnon voittamisen (1955) jälkeen. Hän muutti 1950-luvun loppupuolella Salzburgiin. Harasiewicz oli levyttäjänä aktiivisimmillaan 1950-luvun loppupuolella ja 1960-luvulla. Esimerkiksi vuonna 1958 hän teki arvostelumenestykseksi nousseen levytyksen Chopinin molemmista pianokonsertoista Philips-levymerkille Heinrich Hollreiserin johtaman Wienin sinfoniaorkesterin kanssa. Vuonna 1960 Harasiewicz esiintyi YK:ssa konsertissa, joka järjestettiin Chopinin syntymän 150-vuotisjuhlan kunniaksi. Hänen levytyksistään on julkaistu 2000-luvulla uusia painoksia, kuten suosiota saavuttaneena esimerkkinä Brilliant Classicsilla vuonna 2007 ilmestynyt levytys Chopinin nocturneista.
Harasiewicz on istunut monta kertaa Chopin-kilpailun ja muiden pianokilpailujen tuomaristojen jäsenenä.
Suunnitelma Dalet

Suunnitelma Dalet eli Suunnitelma D ("Tokhnit Dalet)" oli Israelin sionistiliikkeen johdon maaliskuussa 1948 laatima suunnitelma, jonka tavoitteena oli vallata Palestiinassa strategisesti tärkeitä alueita, osin myös Israelille määrätyn alueen ulkopuolelta ja turvata kaavaillun valtion rajat.
Suunnitelma antoi sotilaille oikeuden karkottaa arabiasukkaat kodeistaan ja tuhota ja tyhjentää arabikylät. Tämä edisti osaltaan pakolaisongelman syntyä.
Suunnitelmasta on myöhemmin kiistelty paljon: toisten näkemysten mukaan arabiväestö lähti sodan aikana kodeistaan vapaaehtoisesti, kun taas esimerkiksi historioitsija Ilan Pappé nimittää vuoden 1948 tapahtumia etniseksi puhdistukseksi.
Oksetusjuuri

Oksetusjuuri eli oksennusjuuri ("Carapichea ipecacuanha") on matarakasvien heimoon kuuluva kasvi, joka kasvaa Keski- ja Etelä-Amerikan sademetsissä. Oksetusjuuren suikeroisessa juurakossa kasvaa versojuuria, joissa on tiheässä rengasmaisia paksunnoksia. Maanpäällinen varsi on lyhyt. Kukinto latvassa on tiheä. Kasvin suomenkielinen nimi juontuu sen juurissa olevasta emetiinistä sekä parista muusta alkaloidista, jotka aiheuttavat pahoinvointia ja kuvotusta. Kasvia hyödynnetään pääasiassa limaa irrottaviin lääkkeisiin.
Suomen kansanhuoltoministeriö

Kansanhuoltoministeriö oli vuosina 1939–1950 Suomessa toiminut ministeriö, joka toimi osana valtioneuvostoa.
Historia.
Itsenäistyvässä Suomessa vuoden 1917 lopulla puhuttiin kansanhuollosta ”nälän organisointina”. Toimintaan haettiin malleja tutkimalla, miten säännöstelyä toteutettiin Ruotsissa ja Saksassa. Suomen itsenäistyessä, vuoteen 1922 saakka, toimikin asiaa hoitava elintarveministeriö.
Toisen maailmansodan aikana ja muutamia vuosia sen jälkeenkin Suomessa toimi virallista kansanhuoltoa varten kansanhuoltoministeriö. Ministeriö perustettiin 20. syyskuuta 1939 ”käsittelemään asioita, jotka koskevat väestön toimeentulon ja maan talouselämän sekä taloudellisen puolustusvalmiuden turvaamista”. Kansanhuoltoministeriössä oli aluksi yksi ministeri, vuoden 1941 alusta lähtien kaksi – ajoittain kolmekin – ministeriä. Ministeriön toimialaan kuului lokakuussa 1939 julistetun, kaikkia 16–60-vuotiaita henkilöitä koskeneen yleisen työvelvollisuuden johto, kunnes tämä tehtävä siirrettiin kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriölle vuoden 1941 alussa.
Paikallistasolla kansanhuollosta vastasi 13 kansanhuoltopiiriä ja jokaisessa kunnassa ollut kansanhuoltolautakunta.
Kansanhuoltoministeriössä oli vielä vuonna 1946 yli 800 työntekijää. Piiri- ja paikallistaso mukaan lukien kansanhuollon palveluksessa oli tuolloin 7 000–8 000 virkailijaa, joiden välityksellä kulki vilkkaimmillaan noin 160 miljoonaa lomaketta vuosittain. Kun jokainen lomake jossakin vaiheessa noudettiin, täytettiin ja palautettiin, pelkkä paperisota vaati valtavasti aikaa ja vaivaa. 
Paine säännöstelyn purkamiseksi oli sotien päätyttyä kova, mutta olosuhteiden pakosta siitä voitiin luopua vain vähin erin. Vuoden 1949 lopussa oli kuitenkin päästy jo niin pitkälle, että kansanhuoltoministeriö voitiin lakkauttaa, jolloin sen vielä jäljellä olleet tehtävät jaettiin niiden laadun mukaan kauppa- ja teollisuusministeriön, kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön ja sosiaaliministeriön kesken. Monissa kunnissa kansanhuoltolautakunnat toimivat vielä jonkin aikaa 1950-luvullakin.
Vapaaehtoista kansalaisten huoltoa hoiti vuonna 1941 perustettu Suomen Huolto -järjestö.
Marko Elsner

Marko Elsner (, 11. huhtikuuta 1960 Ljubljana, Slovenian ST – 18. toukokuuta 2020) oli jugoslavialainen, maan hajoamisen jälkeen slovenialainen, jalkapalloilija ja olympiamitalisti.
Elsner saavutti Jugoslavian maajoukkueessa olympiapronssia Los Angelesissa 1984.
Elsner edusti seurajoukkueita Jugoslaviassa, Ranskassa ja Itävallassa. Hän ehti edustaa myös Slovenian maajoukkuetta maan itsenäistyttyä Jugoslaviasta. Elsner kuoli 60-vuotiaana 18. toukokuuta 2020 useamman vuoden sairastelun jälkeen. Elsnerin isä Branko Elsner oli jalkapallovalmentaja ja pojat Luka Elsner sekä Rok Elsner jalkapalloilijoita.
Antonina Ryžova

Antonina Aleksejevna Ryžova (, 5. heinäkuuta 1934 Moskova, Venäjän SFNT – 1. toukokuuta 2020) oli Neuvostoliittoa edustanut lentopalloilija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.
Ryžova saavutti Neuvostoliiton maajoukkueessa olympiahopeaa Tokiossa 1964, kaksi maailman- ja kaksi euroopanmestaruutta sekä yhden MM- ja yhden EM-hopean.
Ryžova kuoli sairastettuaan pitkään 85-vuotiaana.