tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vihersäihkyjä

Vihersäihkyjä ("Phoeniculus purpureus") on säihkyjiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan hyvin laajalta alueelta Afrikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Vihersäihkyjä on suurehko lintu ja voi kasvaa 33–40 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään, paitsi koiraan nokka on hieman naaraan nokkaa pidempi. Yleisväriltään vihersäihkyjä on kiiltävän tummanvihreä. Pää ja kurkku ovat hieman muuta ruumista sinisemmät. Lajin siivissä ja pitkän pyrstön kärjissä on valkoisia laikkuja. Linnun nokka on pitkä, väriltään oranssinpunainen ja alaspäinkaatuva. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Vihersäihkyjää tavataan lähes koko Saharan eteläpuolisesta Afrikasta ja se puuttuu vain tietyiltä länsiosan alueilta. Sen elinympäristöä ovat monenlaiset metsät, tiheiköt ja pensaikot. Vihersäihkyjän ravintoa ovat hyönteiset, niiden toukat ja hämähäkit. Laji liikkuu usein ryhminä.
Pysäköintikiertorata

Pysäköintikiertorata on väliaikainen kiertorata, jolle avaruuteen laukaistava hyötykuorma voidaan viedä ennen varsinaiselle tavoiteradalle siirtymistä. Pysäköintikiertoratoja käytetään laukaisun joustavuuden lisäämiseksi. Sen käyttö pidentää huomattavasti esimerkiksi taivaankappaleiden välisille radoille tähtäävien missioiden laukaisuikkunaa, kun huomattavaa tarkkuutta vaativa lopulliselle kappaleiden väliselle radalle siirtyminen tapahtuu vasta maata kiertävältä pysäköintiradalta.
Geostationaarista kiertorataa tavoiteltaessa pysäköintiradan käyttö mahdollistaa laukaisut kauempana päiväntasaajasta sijaitsevilta laukaisualustoilta. Geostationaarinen laukaisu vaatii siirtorataa, jonka apogeum sijaitsee suoraan päiväntasaajan yläpuolella. Tällaisen radalle laukaiseminen vaatisi ratamekaniikan vaikutuksesta epäkäytännöllisiä määriä ajoainetta, mikäli laukaisupaikka ei sijaitse hyvin lähellä päiväntasaajaa.
Korkeammilta leveysasteilta tehtävissä geostationaarisissa laukaisuissa hyötykuorma laukaistaan ensin inklinoituneelle pysäköintiradalle. Radan apogeum nostetaan toisella poltolla tavoiteltuun geostationaariseen korkeuteen hyötykuorman ylittäessä päiväntasaajan. Viimeinen apogeumissa tehtävä sirkularisointipoltto nostaa radan perigeumin apogeumin tasolle ja pudottaa radan inklinaation päiväntasaajan tasolle.
Ronan Farrow

Ronan Farrow (s. joulukuu 1987) on tutkiva journalisti, jonka kirjoitukset "The New Yorker" -lehteen paljastivat ensimmäiset seksuaalisen hyväksikäytön syytökset Harvey Weinsteinia koskien.
Yksityiselämä.
Farrow'n vanhemmat ovat Mia Farrow ja Woody Allen.
Väitteeseen, että Farrow olisikin Frank Sinatran poika Nancy Sinatra on kommentoinut sanoen Frankin hankkineen vasektomian jo aikaisemmin.
Tunnustukset ja palkinnot.
Muun muassa Refugees International on tunnustanut Farrow'n työn vuonna 2008.
Farrow on saanut Pulitzerin palkinnon yhteiskunnallisesta toiminnasta.
Backstage (albumi)

Backstage on Cherin viides albumi, joka julkaistiin heinäkuussa 1968.
Tatra RT8D5

 Tatra RT8D5M (MRTC Class 3000) on tšekkiläisen ČKD Tatran valmistama pikaraitiovaunu. Sitä käytetään nykyisin Manilan metron linjalla 3. Vaunut olivat viimeiset, jotka ČKD Tatra valmisti ennen, kuin Siemens osti sen. 
Tatra RT8D5M:t omistaa Metro Rail Transit Corporation (MRTC), ja liikennöitsijänä toimii Department of Transportation (DOTr). 
Historia.
Kun Manilan metron linja 3 rakennettiin, Metro Rail Transit Corporation valitsi ČKD Tatran uusien junien valmistajaksi, kun ryhmittymä voitti hankkeen. Maaliskuussa 1996 ensimmäistä kolmivaunuista raitiovaunua kokeiltiin Prahassa numerolla 0029. Se kehitettiin Tatra KT8D5:n pohjalta, ja siinä oli samanlainen ohjaus, mittasuhteet ja etu- ja takaosat, ja se suunniteltiin kaksisuuntavaunuksi toisin kuin myöhemmin valmistetut kulkuneuvot. Se jäi Prahaan, jossa sitä käytettiin lokakuussa 1998 yhdessä Tatra T5A5:n koekappaleen #0013 ja T3:n #6663 kanssa monissa törmäyskokeissa päätehtaalla Hostivařissa, jonka jälkeen vaunu romutettiin. 
Ensimmäinen juna kuljetettiin lentokoneella Manilaan vuonna 1997, ja loput kuljetettiin meritse. Kulkuneuvot liikennöivät pääosin kolmen vaunun junina. 
Tekniset tiedot.
RT8D5 on kahdeksanakselinen moottorivaunu, jossa on kolme osaa, jotka on erotettu toisistaan peitetyillä nivelillä. Jokaisessa vaunussa on viisi kaksilehtistä sähköliukuovea. Kolmen keskimmäisen oven leveys on 1255 mm ja päätyovien 861 mm. Junassa on 80 istumapaikkaa ja kyytiin mahtuu ruuhkassa yhteensä 394 matkustajaa samaan aikaan. Raitiovaunut ovat kahdeksanakselisia nivelraitiovaunuja, jotka on suunniteltu yksisuuntaiseen liikennöintiin, ja niiden huippunopeus on 65 kilometriä tunnissa. Raitiovaunut käyttävät normaaliraideleveyttä. RT8D5M suunniteltiin liikennöimään kaupunkiraideliikenteessä suurella nopeudella ja korkeilla laitureilla.
Léon Bazille Perrault

Léon Bazille Perrault (16. kesäkuuta 1832 Poitiers – 6. elokuuta 1908 Royan) oli ranskalainen taidemaalari. Hän oli tyylisuunnaltaan 1800-luvun akateemisen taiteen edustaja.
Niukoista oloista lähtöisin ollut Perrault pääsi opiskelemaan taidetta François-Édouard Picotin ja William-Adolphe Bouguereaun oppilaana. Hän piti ensimmäisen näyttelynsä Pariisissa vuonna 1863 ja tuli aikansa taideyleisön suosikiksi. 
Perrault`n uran alku oli Ranskan toisen keisarikunnan aikana, jolloin myös varastunut porvaristo halusi ostaa taidetta. Porvaristo halusi unohtaa vuoden 1848 helmikuun vallankumouksen ja nähdä jotain kaunista. Perrault`n taide sopi juuri tähän tarkoitukseen ja tuli suosituksi. 
Suurta yleisöä viehättivät Perrault`n maalausten hienostunut kompositio ja idealisoitu kuva maailmasta. Hän otti aiheensa mytologiasta, maalasi alastontutkielmia ja lapsia. Hänen lapsia esittävät maalauksensa olivat myös suosittuja, sillä niissä lapset ovat terveitä ja suloisia. Hän maalasi myös muutaman sotilaselämää kuvanneen maalauksen. 
Henkilönä Perrault´n kuvailtiin olleen käytännönläheisen ja ahkeran joka työskenteli kymmenen tuntia vuorokaudessa. Hän kuvailtiin pitkäksi ja nopeasanaiseksi herrasmieheksi. Hän sai elinaikanaan tunnustuksia, kuten kunnialegioonan jäsenyyden. Hänen töitään oli Pariisin ohella esillä Lontoossa, Bostonissa, Philadelphiassa ja Wienissä.
Luettelo maailman vanhimmista elossa olevista valtionjohtajista

Tämä on luettelo maailman vanhimmista elossa olevista valtionjohtajista. Luettelossa ei ole virkaatekeviä valtionjohtajia. 
Luettelo.
Sinisellä merkityt valtionjohtajat ovat edelleen vallassa.
Pilkkuseisojakala

Pilkkuseisojakala ("Chilodus punctatus") on Chilodontidae-heimoon kuuluva kalalaji, jota pidetään akvaariokalana.
Pilkkuseisojakaloilla on kyljissään useita rivejä pieniä pilkkuja. Lisääntymisaikana pilkut kuitenkin häviävät lukuun ottamatta yhtä silmän takana olevaa, joka hieman vahvistuu. Pilkkuseisojan selkäevässä on myös pilkkuja, mutta muut evät ovat läpinäkyviä. Luonnossa lajin maksimipituus on 18 senttimetriä ja suurin havaittu paino 70,5 grammaa. Akvaario-olosuhteissa se on tavallisesti 10 senttimetrin mittainen.
Lajin luonnollinen levinneisyys sijoittuu Guyanaan ja Etelä-Amerikan pohjoisosiin.
Pilkkuseisojakalan tieteellinen lajinimi "punctatus" tulee latinan kielestä merkiten "pilkullista" tai "laikullista", mikä viittaa kalan väritykseen.
Goodnight Monsters

Goodnight Monsters oli vuosina 2004–2010 toiminut indie pop -yhtye Turusta. Yhtye julkaisi kaksi levyä ja yhden singlen Bone Voyage Recordings -levy-yhtiölle. Musiikissa on kuvailtu olevan 60-lukulaista melodisuutta ja garagerockin energisyyttä. Yhtye keikkaili sekä suomessa että ulkomailla.
Vuonna 2015 Goodnight Monsters esiintyi juhlistaakseen ensimmäisen albuminsa 10-vuotisjuhlaa.
Myöhemmin yhtyeen jäsenet ovat soittaneet muissa kokoonpanoissa, mm. the New Tigersissa, Pöllöissä ja Hell Catissa.
Diskografia.
Albumit
Single
Musiikkivideo
Huulihammastetrat

Huulihammastetrat (Chilodontidae) on tetrakalojen (Characidae) lahkoon kuuluva pieni makeassa vedessä elävien kalojen heimo. Se käsittää kahdeksan lajia kahdessa suvussa.
Emil Galimov

Emil Gabdelnurovitš Galimov (, ; s. 9. toukokuuta 1992 Nižnekamsk) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Galimov laukoo vasemmalta. Myös hänen veljensä Ansel on jääkiekkoilija.
Ura.
Galimov debytoi KHL:ssä kaudella 2010–2011 HK Neftehimik Nižnekamskin paidassa. Hän pelasi debyyttikaudellaan 18 ottelua tehoin 1+1=2. Kaudella 2012–2013 Galimov keräsi Lokomotiv Jaroslavlin riveissä pisteet 7+13=20. Vuonna 2017 Galimov siirtyi takaisin Neftehimik Nižnekamskiin. Hän tehtaili kaudella 2017–2018 uransa ennätyspisteet 15+14=29. Seuraavalla kaudella Galimov nimitettiin Nižnekamskin kapteeniksi. 16. toukokuuta 2019 Galimov teki yksivuotisen sopimuksen Ak Bars Kazanin kanssa.
Vuonna 2022 Galimov teki nelivuotisen sopimuksen SKA Pietarin kanssa.
Herttatetra

Herttatetra eli herttapyrstötetra ("Distichodus affinis") on herttatetrojen (Distichodontidae) heimoon ja herttatetrojen ("Distichodus") sukuun kuuluva kalalaji, jota pidetään akvaariokalana.
Herttatetran selkä- perä- ja vatsaevät ovat ainakin osittain punaisia. Peräevä on halkoinen ja pyöristynyt. Nuorten kalojen väri on himmeämpi. Herttapyrstötetra muistuttaa pikkupronssitetraa ("Distichodus noboli"), mutta omaa pikkupronssitetraa pidemmän selkäevän. Luonnossa herttatetran maksimipituus on 20 senttimetriä. Akvaario-olosuhteissa sen pituus on tavallisesti noin 18 senttimetriä.
Herttatetran luonnollinen levinneisyys kattaa päiväntasaajan Afrikan.
Marja Järvelä

Marja Outi Inari Järvelä (aiemmin myös "Järvelä-Mellais" ja "Järvelä-Hartikainen", s. 17. heinäkuuta 1948 Helsinki) on suomalainen yhteiskuntapolitiikan emeritaprofessori Jyväskylän yliopistossa. Hän on jatkanut työskentelyä esimerkiksi Suomen ilmastopaneelissa.
Järvelä kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ranskalais-suomalaisesta yhteislyseosta vuonna 1968. Hän valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteiden maisteriksi 1973, lisensiaatiksi 1979 ja valtiotieteiden tohtoriksi 1991. Hänen suomenkielinen väitöskirjansa (1991) oli otsikoitu "Palkkatyö ja koulutustarve : tutkimus palkkatyön kasvusta, ammatillistumisesta ja toimijoiden strategioista Suomessa toisen maailmansodan jälkeen". 
Työurallaan hän toimi valmistuttuaan Helsingin yliopiston tutkimusassistenttina (1973), Joensuun yliopiston Karjalan tutkimuslaitoksen tutkijana (1974–1980). Sitten hän oli Tampereen yliopiston sosiologian laitoksen tutkija (1981) ja yhteiskuntatietellisen tutkimuslaitoksen tutkija (1982–1991). Tohtoritutkinnon jälkeen hän toimi Jyväskylän yliopistossa yhteiskuntapolitiikan apulaisprofessorina tai professorina (1992–2000) ja nimitettiin yhteiskuntapolitiikan professoriksi (2000), josta toimesta hän jäi eläkkeelle vuonna 2014.
Hänen tieteellinen tuotantonsa käsittää noin 100 tieteellistä artikkelia tai muuta julkaisua (vuoteen 2007 mennessä), joiden aihepiirinä oli uran alkupuolella erityisesti suomalaisten elämäntavat, sosiaalinen liikkuvuus ja koulutuspolitiikka ja sittemmin ympäristöarvot ja -politiikka, eurooppalaiset kaupungit, sosiaaliset erot ja monikulttuurisuus sekä kehitys kolmannessa maailmassa.
Purppurasuuhautoja

Purppurasuuhautoja ("Pseudocrenilabrus nicholsi") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon ja afrikankirjoahventen (Pseudocrenilabrinae) alaheimoon kuuluva trooppisissa, makeissa vesissä elävä kalalaji. Sitä voidaan pitää akvaariokalana, mutta sen kysyntä ei ole kovin suurta.
Purppurasuuhautojan tieteellinen lajinimi "nicholsi" kunnioittaa yhdysvaltalaista iktyologia John Treadwell Nicholsia, joka antoi purppurasuuhautojalle alun perin tieteellisen nimen "Paratilapia ventralis", mutta tämä oli jo käytössä sinisulkahautojan ("Ophthalmotilapia ventralis") nimistössä.
Purppurasuuhautojan levinneisyys ulottuu Yangambin ylävirralta Kongojokeen.
Purppurasuuhautojakoiraat ovat naaraita paljon värikkäämpiä, niissä on sinisen, kullan ja punaisen sävyjä. Naaraat ovat ruskeita. Koiraat ovat tavallisesti noin 9 senttimetrin mittaisia ja täten myös noin 7 senttimetrin mittaisia naaraita suurempia.
Purppurasuuhautoja lisääntyy akvaariossa hyvin helposti. Sen elinikä on noin 12 vuotta. Purppurasuuhautojat ovat suuhautojia, ja niillä naaras hautoo.
Jean-Claude Berrouet

Jean-Claude Berrouet (s. 1942 Bordeaux) on ranskalainen entinen viinintuottaja. Hän valmisti viiniä Merlot-viiniköynnöksistä.
Elämäkerta.
Jean-Claude Berrouet on kotoisin Bordeauxista. Berrouet työskenteli 44 vuotta Château Pétrus-viinitilalla ennen kuin hän jäi eläkkeelle vuonna 2007. Vuonna 2018 Berrouet voitti Winemakers’ Winemaker Award-palkinnon.
Bek Airin lento 2100

Bek Airin lento 2100 oli Bek Airin Kazakstanin sisäinen reittilento Almatysta Nur-Sultaniin. Lennolla 27. joulukuuta 2019 käytetty Fokker 100 syöksyi epäonnistuneen lentoonlähdön päätteeksi maahan lähellä Almatyn kansainvälistä lentoasemaa. Lennolla oli Almatyn lentoasemaviranomaisten mukaan 93 matkustajaa ja viisi miehistön jäsentä. Onnettomuudessa kuoli koneen kapteeni sekä 11 matkustajaa, ja 67 ihmistä loukkaantui.
Tapahtumat.
Lento 2100 lähti Almatysta kello 7.21 paikallista aikaa. Lähtökiidon aikana koneen pyrstö osui kiitotiehen kahdesti. Kone nousi lopulta ilmaan, mutta alkoi pian kallistua ja menettää korkeutta. Se osui 19 sekuntia lentoonlähdön jälkeen betoniseen aitaan ja törmäsi sen jälkeen kaksikerroksiseen rakennukseen. Koneen runko hajosi useaan osaan, mutta osat säilyivät melko ehjinä, eikä onnettomuuspaikalla syttynyt tulipaloja.
Onnettomuuden aikaan Almatyssa oli 12 astetta pakkasta. Eräs onnettomuudesta selvinneistä kertoi nähneensä koneen siivillä jäätä. Hänen mukaansa siiven päällä onnettomuuden jälkeen kävelleet liukastelivat jääkerroksen vuoksi. Viranomaisten mukaan koneelle oli tehty jäänpoisto ennen lentoa.
Uhrit.
Onnettomuuslennolla oli 93 matkustajaa (85 aikuista, viisi lasta ja kolme sylilasta) ja viisihenkinen miehistö. Suurin osa matkustajista oli kazakstanilaisia, mutta joukossa oli myös Kiinan, Kirgisian ja Uzbekistanin kansalaisia. Onnettomuudessa sai surmansa 11 matkustajaa sekä koneen kapteeni. Lisäksi 67 ihmistä loukkaantui.
Seuraukset.
Kazakstanin presidentti Kassym-Jomart Tokajev julisti onnettomuuden jälkeisen päivän, 28. joulukuuta, kansalliseksi surupäiväksi. Hän esitti surunvalittelunsa uhrien omaisille ja kertoi, että onnettomuudesta vastuussa olevia rangaistaan ankarasti ja lain mukaisesti.
Kazakstanin viranomaiset keskeyttivät onnettomuuden jälkeen Bek Airin toiminnan.
Snake’s Revenge

Snake’s Revenge on Konamin kehittämä hiiviskelypeli, joka julkaistiin vuonna Nintendo Entertainment System -konsolille. 
Peli on jatko-osa ensimmäisen "Metal Gear" -pelin NES-käännökselle, eikä sen kehittämisestä vastannut "Metal Gear" -pelisarjan isänä tunnettu Hideo Kojima, vaan pelin suunnittelijoina toimivat A. Nozaki ja Takeshi Fujimoto. Peliä ei myöskään julkaistu kotimaassaan Japanissa vaan ainoastaan länsimaissa; syyksi on arveltu edellisen NES-pelin myyntiluvut sen myytyä pelkästään Yhdysvalloissa yli miljoona kappaletta.
Koska Kojima teki jatko-osansa "" samana vuonna MSX2-tietokoneelle, on "Snake’s Revenge" tätä nykyä kaanoniin kuulumaton peli. Huolimatta siitä että Kojima ei ollut NES:lle käännettyjen "Metal Gearin" ystävä, hän on haastattelujen perusteella ilmaissut suhtautuneensa vähemmän penseämmin "Snake’s Revengeen" kuin sen NES-edeltäjäänsä, jota hänen tiedetään inhonneen.
Juoni.
Kolme vuotta Outer Heavenin tapauksen jälkeen FOXHOUND on saanut selville, että eräällä Lähi-idän valtiolla on hallussaan Metal Gear ja se suunnittelee työstävänsä siitä uudenlaista mallia. Luutnantiksi ylennetty Solid Snake lähetetään paikan päälle suorittamaan Operaatio 747:ää yhdessä John Turnerin ja Nick Myerin kanssa. Viidakossa Snake soluttautuu sisälle tukikohtaan Johnin harhautettua vartijoita jäämällä tarkoituksella vangiksi. Tukikohdassa Snake saa selville, että vihollinen on kuljettamassa massatuotettuja Metal Geareja rahtialuksella, jonne soluttauduttaan Snake tuhoaa sen sisältämän aselastin ja upottaa aluksen ja pakenee ryhmänsä helikopterin avustuksella.
Tekemästään huolimatta Snake saa kuulla, että vihollinen on tällä välin saanut heidän toisessa tukikohdassaan valmiiksi uuden mallinsa, Metal Gear 2:en, jonka FOXHOUND saa selville tukikohtaan soluttautuneen kaksoisagentin Jenniferin välityksellä. Snake lähtee kohti tukikohtaa soluttautuen vihollisen junaan, jossa hän päätyy taisteluun Johniksi tekeytyneen vihollisen kanssa. Kohdattuaan viimein Jenniferin tukikohdassa Snake saa tietää, että vihollisten komenraja suunnittelee laukaisevansa ydinaseita ympäri maailmaa. Päästyään viholliskomentajan piilopaikkaan myös paikalle saapunut Nick haavoittuu kuolettavasti ja Jennifer joutuu vihollisten vangiksi paljastuttuaan.
Viimein Snake kohtaa viholliskomentajan, joka paljastuu Outer Heavenin tapauksesta hengissä selvityneeksi Big Bossiksi, joka on ehostettu kyberneettisin ruumiinosin. Snake kukistaa Big Bossin, pelastaa Jenniferin ja tuhoaa Metal Gear 2 -protyypin ennen lähtölaskentaa. Snaken suoritettua onnistuneesti Operaatio 747:n YK juhlistaa tapausta julistamalla kansainvälisen rauhanpäivän.
Kark'kisällit

Kark'kisällit (joskus myös muodossa Karkkisällit/Gruppo Voces ry) oli karkkilalainen mieskvartetti. Kvartetti aloitti toimintansa noin vuonna 1990 ja päätti toimintansa vuoden 2016 marraskuussa jäähyväiskonserttiin nimeltään "En kadu mitään".
Toiminta.
Kvartetti Kark'kisällit koostui vanhoista ystävistä Matti Kuuselasta, Timo Saariosta, Urpo Nikanderista ja Tauno Lagerkrantzista. Kvartetti toimi yli 24 vuoden ajan kotipaikkanaan Karkkila, joskin kvartetti on myös laulanut ympäri Suomea.
Konsertit.
Kark'kisällien vuotuisat konsertit Karkkilan Karkkila-salissa olivat toiminnan huippukohtia. Konsertit nousivat nopeasti suureen suosioon ja paikalle saavuttiin naapurikunnista, sekä ympäri Uuttamaata jopa linja-auto lasteittain. Kvartetti valitsi joka konserttiin tuoreen ohjelmiston ja teeman. Vuosittain uusiutuvasta ohjelmistosta huolimatta konsertteihin kuului muutamia perinne-esityksiä, kuten Hirvenmetsästyslaulu, sekä vierailevan tähden, näyttelijä Esa Saarion, tulkitsemana kappale Mississippi. Laulamisen lisäksi konserteissa jaettiin usein Kark'kisällien apuraha paikallisille laulumusiikin harrastajille Gruppo Voces ry:n nimissä. Konsertit olivat usein loppuunmyytyjä.
Ohjelmisto.
Kark'kisällien ohjelmisto koostui keveästä, lämminhenkisestä ja kauniista musiikista, niin kotimaisesta kuin ulkomaisestakin. Eräs Kark'kisällien lempi artisteja oli Reino Helismaa, jonka musiikkia kvartetin ohjelmistossa paljon kuultiin. Sovitukset kvartetille teki Kark'kisällien musiikillinen johtaja Timo Saario.
Salainen museo

Salainen museo () on kanadalainen lastenohjelma, jonka ensiesitys oli vuonna 2019.
Lähtökohta.
Sarjaan osallistuu Xavier Riddle siskonsa Yadina Riddle ja hänen ystävänsä Brad kanssa. He menevät salamuseoon matkustamaan aikaisemmin menneisyyteen ja auttamaan historiallisia sankareita.
Kfar Vradim

Kfar Vradim () on kaupunki Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Kaupunki on perustettu vuonna 1982 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 5 578.
Maantiede.
Kfar Vradim sijaitsee Israelin pohjoisosan Galilean alueen länsiosassa. Kaupunki on rakennettu Eshkarvuoren rinteelle ja paikan korkeus merenpinnasta on 641 metriä. 
Historia.
Kfar Vradim perustettiin vuonna 1984. Tarkoituksena oli kehittää alueen teollisuutta ja siirtolaisia houkuteltiin korkealuokkaisella asuinalueella. Hankkeen aloittamisen taustalla oli teollisuusmies Steff Werthemer. Siirtolaiset olivat pääosin sekulaareja juutalaisia. Oman kunnanvaltuustonsa Kfar Vradim sai vuonna 1993.
Kaupungin laajentamista edelleen on suunniteltu. Vuonna 2018 kaavailtiin kaupungin asukasluvun nousevan uuden rakentamisen myötä 14 000:een.
Väestö.
Kfar Vradimin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 5 578. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 5 030. Kaupungin asukkaat ovat pääosin juutalaisia.
Charles Levadé

Charles-Gaston Levadé (3. tammikuuta 1869 Pariisi – 27. lokakuuta 1948 Cabourg) oli ranskalainen säveltäjä.
Levadésta tuli nuorena Richard Wagnerin musiikin ihailija. Hän pääsi Jules Massenet’n oppilaaksi Pariisin konservatorioon ja sai vuonna 1899 Prix de Rome -palkinnonn. Levadén teosten joukossa ovat oopperat "Les Hérétiques", "La Rôtisserie de la Reine Pédauque" () ja "La Peau de chagrin" ().
Kfar Tavor

Kfar Tavor () on mošav Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Paikka on perustettu vuonna 1901 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 4 262.
Maantiede.
Kfar Tavor sijaitsee lähellä Taborinvuorta noin 17 kilometriä Afulan kaupungista koilliseen.
Historia.
Kfar Tavorin perusti Jewish Colonization Association vuonna 1901 ja paikka tunnettiin pitkään paremmin sen arab9iankielisellä nimellä "meshah". Mošavaan saapuvat siirtolaiset elättivät itsensä maataloudella, jota kuitenkin hankaloitti alueen vedenlähteiden puute. Ensimmäiseen maailmansotaan saakka mošav oli myös ensimmäisen juutalaisten siirtolaisten aseellisen liikkeen Ha-Shomerin keskus.
Väestö.
Kfar Habadin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 4 262. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 2 290 ja vuonna 1968 315.
Yu Long

Yu Long (, "Yú Lóng"; s. 1964 Shanghai) on kiinalainen kapellimestari.
Yu syntyi musikaaliseen perheeseen ja sai varhaista musiikkikasvatusta isoisältään, säveltäjä Ding Shandelta. Myöhemmin hän opiskeli pianonsoittoa ja orkesterinjohtoa Shanghain konservatoriossa, josta valmistui vuonna 1987. Hän jatkoi opintojaan Berliinin taideyliopistossa, palasi Euroopasta vuonna 1992 ja sai nimityksen Kiinan kansallisoopperan pääkapellimestariksi Pekingissä. Vuonna 1998 hän perusti Pekingin musiikkifestivaalin, josta vastasi vuoteen 2018 saakka. Yu johti vuonna 2000 aloitetta Kiinan filharmonikkojen perustamiseksi ja on toiminut sen pääkapellimestarina. Vuonna 2003 hän pääsi Guangzhoun sinfoniaorkesterin johtoon, vuonna 2009 Shanghain sinfoniaorkesterin musiikilliseksi johtajaksi ja vuonna 2015 Hongkongin filharmonisen orkesterin päävierailijaksi.
Yu on esiintynyt Shanghain sinfoniaorkesterin kanssa eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa. Hänen johdollaan Kiinan filharmonikoista tuli vuonna 2008 ensimmäinen Vatikaanissa esiintynyt kiinalaisorkesteri. Hän on vieraillut muiden muassa New Yorkin ja Los Angelesin filharmonikkojen, Chicagon sinfoniaorkesterin, Philadelphian orkesterin, Philharmonia-orkesterin, Orchestre de Parisin, Münchenin filharmonikkojen, ja Sydneyn sinfoniaorkesterin johdossa. Perinteisen ohjelmiston ohella Yu on johtanut nykymusiikin, kuten Krzysztof Pendereckin, Philip Glassin, Tan Dunin, Unsuk Chinin ja Qigang Chenin teosten esityksiä. Yu solmi vuonna 2018 eksklusiivisen levytyssopimuksen Deutsche Grammophonin kanssa. Hänen ensilevytyksenään sille ilmestyi tulkinta Chenin teoksesta "Wu Xing".
Yu on vieraillut esimerkiksi Promsissa ja Edinburghin kansainvälisellä festivaalilla. Elokuussa 2017 hän teki debyyttinsä Luzernin festivaalilla johtamalla Shanghain sinfoniaorkesterissa konsertissa, jonka ohjelmisto koostui Aaron Avshalomovin, Pjotr Tšaikovskin ja Dmitri Šostakovitšin teoksista. Yu on ollut mukana johtamassa MISA-kesäfestivaalia Shanghaissa. Deutsche Grammophonin 120-vuotisjuhlien kunniaksi kaudella 2018–19 hän johti Keisarillisessa esi-isien temppelissä konsertin, jonka esiintyjiin kuuluivat muiden muassa Aida Garifullina ja Daniil Trifonov.
Yu pääsi vuonna 2016 ulkomaalaisena kunniajäsenenä Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemiaan ja sai Bundesverdienstkreuzin. Hän sai vuonna 2013 Kiinan taidepalkinnon. Hän on myös saanut ritarin arvot Ordre des Arts et des Lettresissä ja Kunnialegioonassa.
Fanny Cochrane Smith

Fanny Cochrane Smith (joulukuu 1834 Tasmania – 24. helmikuuta 1905 Tasmania) oli Tasmanian aboriginaali. Hän oli tasmanialaisten kielten viimeinen puhuja ja informantti. Hänen laulamiaan aboriginaalien lauluja äänitettiin vahasylintereille. 
Elämäkerta.
Smith syntyi Flindersinsaarella vuonna 1834. Smith vietti lapsuutensa vankilamaisissa aboriginaaleille varatuissa kouluissa, joissa opetettiin lähinnä kodinhoitoa.
Kun koulu suljettiin vuonna 1847, Smith perheineen siirrettiin Oyster Coveen. Fannyn isä kuoli kaksi vuotta myöhemmin. 
Fanny meni naimisiin englantilaisen William Smithin kanssa 27. lokakuuta 1854. Mies oli ammatiltaan sahuri ja päätynyt Australiaan tuomittuna aasin varastamisesta. Parille syntyi 11 lasta, joiden jälkeläisiä monet Tasmanian nykyiset aboriginaalit ovat. 
Maailman viimeisenä puhdasverisenä Tasmanian aboriginaalina itseään pitänyt Trugernanner kuoli vuonna 1876, joten Fanny katsoi olevansa viimeinen selviytynyt aboriginaali. Parlamentti tunnusti tämän korottamalla Smithille maksettavaa vuosirahaa 50 puntaan (alkujaan 24 puntaa) ja osoitti vuonna 1889 hänelle 121 hehtaarin tilan Nicholls Rivuletissa. Smith eli tilalla aboriginaalin perinteistä elämää muun muassa koreja punoen ja metsästäen. Smithin pariskunta kääntyi metodisteiksi, ja heidän tiluksiltaan lahjoitetulle maatilkulle rakennettiin myöhemmin kirkko.
Fanny kuoli keuhkokuumeeseen 24. helmikuussa 1905 Cygnetin kylässä.
Vahasylinterit.
Horace Watson äänitti aboriginaalien lauluja Fannyn laulamana vuosina 1899–1903. Ne ovat ainoita äänitallenteita kyseisistä kielistä. Australialainen country-laulaja Bruce Watson, jonka isoisoisä Horace oli, kirjoitti laulun nimeltä "The Man and the Woman and the Edison Phonograph" (1999), joka kertoo vahasylinterien merkityksestä kulttuurin säilyttämiseksi sekä Watsonin ja Smithin kohtaamisesta. 
Kun Fanny jälkikäteen kuuli äänensä fonografista, hänen kerrotaan sanoneen "Poloinen kansani. Mitä minä olen tehnyt." Hän kertoi myös tuolloin kuulleensa äitinsä äänen.
Aaron Avshalomov

Aaron Avshalomov (11. marraskuuta 1894 Nikolajevsk-na-Amure – 26. huhtikuuta 1965 New York) oli venäläissyntyinen säveltäjä, joka asui ja työskenteli myös Kiinassa ja Yhdysvalloissa.
Avshalomov lähetettiin opiskelemaan lääketiedettä Zürichiin. Hän opiskeli myös lyhyesti kaupungin konservatoriossa. Tästä muodostui hänen ainoa muodollinen musiikkikoulutuksensa. Hän ei voinut jatkaa opintoja Euroopassa vuoden 1917 jälkeen, joten hänet lähetettiin Mantšurian ja Pohjois-Kiinan kautta Yhdysvaltoihin. Hän meni pian San Franciscossa naimisiin toisen venäläisen kanssa ja palasi alle vuoden Yhdysvalloissa oleskelun jälkeen Kiinaan. Siellä hän pysyi vuoteen 1947 lukuun ottamatta kolmea 1920-luvulla Oregonin Portlandissa viettämäänsä vuotta. Avshalomov aloitti Kiinassa säveltämisen yhdistelemällä venäläisiä ja kiinalaisia vaikutteita. Hänen varhaisiin teoksiinsa kuuluu ooppera "Kuan Yin", joka kantaesitettiin Pekingissä vuonna 1925. Yhdysvalloissa hän ei saanut 1920-luvulla huomattavaa mainetta, vaikka hänen teoksiaan siellä esitettiinkin.
Avshalomov sävelsi Oregonista Kiinaan vuonna 1929 palattuaan muiden muassa konsertot pianolle ja viululle sekä lisää oopperaa. Japanilaismiehityksen ja toisen maailmansodan aikana Avshalomov joutui elämään toisen vaimonsa kanssa kotiarestissa. Avshalomovin poika, säveltäjä Jacob Avshalomov oli syntynyt Kiinassa vuonna 1919, mutta muutti vuonna 1937 Yhdysvaltoihin, johon isä toisen maailmansodan jälkeen seurasi häntä. Yhdysvaltain-vuosinaan Aaron Avshalomov sävelsi esimerkiksi kolmannen sinfoniansa (1953), jonka häneltä tilasi Serge Koussevitzky. Hän ei kuitenkaan saavuttanut Yhdysvalloissa Kiinassa saavuttamaansa verrattavaa menestystä.
Muse Bihi Abdi

Musa Bihi Abdi (, , s. 1948 Hargeisa, Brittiläinen Somalimaa) on somalimaalainen poliitikko ja entinen armeijan upseeri, joka toimi Somalimaan presidenttinä vuosina 2017–2024.
Tausta ja yksityiselämä.
Abdi syntyi Hargeisan laitamilla vuonna 1948. Koulun jälkeen hän muutti Neuvostoliittoon, jossa hän opiskeli Dušanbessa ilmavoimien akatemiassa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1973. Tämän jälkeen hän siirtyi harjoittelemaan Yhdysvaltain ilmavoimien kanssa Wright-Pattersonin tukikohtaan.
Sotilasura.
Hän toimi lentäjänä Somalian ilmavoimissa Siad Barren hallinnon alaisena 1970-luvulla. Hän yleni aina everstiksi asti kunnes vuonna 1985 loikkasi Somalien kansanliikkeen riveihin. Liike pyrki irrottamaan Somalimaan Somaliasta.
Poliittinen ura.
Somalimaan hallituksen romahdettua 1993 Abdi nousi maan sisäministeriksi.
Vuonna 2010 Bihi nimitettiin hallitsevan Kulmiye-puolueen puheenjohtajaksi. Marraskuussa 2015 Bihi valittiin puolueen presidenttiehdokkaaksi viidennessä vuotuisessa keskuskomitean kokouksessa.
Muse Bihi julistettiin 21. marraskuuta 2017 vuoden 2017 presidentinvaalien voittajaksi saatuaan 55,19 % äänistä. Hänen vastaehdokkaansa oli Abdirahman Mohamed Abdullahi. Hänestä tuli virallisesti Somalimaan presidentti 13. joulukuuta 2017.
Marraskuussa 2024 hän hävisi presidentinvaalit Waddani-puolueen Abdirahman Mohamed Abdullahille saaden vain noin 35 prosenttia äänistä.
Alexandre Bisson

Alexandre Charles Auguste Bisson (1848−1912) oli ranskalainen kirjailija, taitava vallattomien, iloisten huvi- ja pilanäytelmien kirjoittaja, joissa nokkelasti keksittyyn juoneen on kudottu odottamattomia, hullunkurisia kohtauksia. Hänen lukuisia, osaksi toisten kirjailijain kanssa yhteistyössä kirjoittamiaan näytelmiä ovat muun muassa "Rue Pigalle 115", "Les surprises du divorce", "Feu Toupinel", "Disparu!!!", "Jalouse" ("Mustasukkainen"), "Monsieur le directeur" ("Herra ylitirehtööri"), "Château historique" ("Historiallinen linna"), "Le bon juge" ("Tuomari") y. m.
Muutamista näytelmistä on tehty filmatisointeja, "La femme X:stä" on tehty useita.
Suomennetut näytelmät.
Näytelmäsuomennoksia on käsikirjoituksina Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun kirjastossa, lisäksi "Tuntematon nainen" on myös Kansalliskirjastossa.
Qigang Chen

Qigang Chen (, "Chén Qígāng"; s. 28. elokuuta 1951 Shanghai) on kiinalaissyntyinen, Ranskan kansalaisuuden vuonna 1992 saanut säveltäjä.
Chen opiskeli Keskusmusiikkikonservatoriossa kulttuurivallankumouksen alkaessa vuonna 1966. Hän joutui kolmeksi vuodeksi "ideologiseen uudelleenkoulutukseen", mutta vuonna 1977 pääsy konservatorioon sallittiin taas ja Chen opiskeli siellä viiden vuoden ajan Luo Zhongrongin johdolla. Vuonna 1983 hän pääsi kilpailuvoiton ansiosta ulkomaille ja jatkoi opintojaan Olivier Messiaenin johdolla. Hän oli Messiaenin viimeinen ja aikanaan ainoa oppilas vuosina 1984–1988 Messiaenin jo vetäydyttyä tehtävistään Pariisin konservatoriossa.
Cheniltä ovat tilanneet teoksia muiden muassa Radio France, Deutsche Kammerphilharmonie Bremen, Stuttgartin radion sinfoniaorkesteri, Montrealin sinfoniaorkesteri ja Koussevitzky Foundation. Hän oli vuosina 2004–2006 Strasbourgin filharmonisen orkesterin nimikkosäveltäjä ja toimi vuonna 2008 musiikkijohtajana Pekingin olympialaisten avajaisseremoniassa. Chenin teoksia ovat esittäneet muiden muassa Lang Lang, Herbie Hancock, Alison Balsom, Maksim Vengerov, Yo-Yo Ma, Edo de Waart, Roger Norrington ja Yu Long. Teosten joukossa ovat "Er Huang" pianolle ja orkesterille, "Luan Tan" (muunnelmia orkesterille), viulukonsertto "La joie de la souffrance" ja trumpettikonsertto "Joie eternelle". Tuotantoon kuuluu myös esimerkiksi sinfonioita, kamarimusiikkia, elokuvamusiikkia ja lauluja.
Chen jakaa työelämänsä Pekingin ja Pariisin välillä. Kiinalaisen kansanmusiikin vaikutus hänen tuotantoonsa on ollut huomattava. Naxos ja Deutsche Grammophon ovat julkaisseet hänen teostensa levytyksiä.
Yksityiselämä.
Chen menetti tilapäisesti kiinnostuksensa musiikkiin syksyllä 2012 ainoan lapsensa, 29-vuotiaan poikansa Yulin kuoltua liikenneonnettomuudessa Zürichissä.
Alison Balsom

Alison Louise Balsom OBE (s. 7. lokakuuta 1978 Hertfordshire) on brittiläinen trumpetisti.
Balsom varttui Roystonissa, jossa aloitti trumpetinsoiton varhain lapsuudessaan. Hän pääsi 13-vuotiaana Guildhall School of Music and Draman nuoriso-osastolle ja opiskeli aikuispuolella vuosina 1997–2001. Siellä hänen opettajiensa joukossa olivat Stephen Keavy ja Paul Beniston. Balsom täydensi opintojaan Pariisin konservatoriossa sekä Skotlannin kuninkaallisessa musiikki- ja teatteriakatemiassa ja sai lisäksi yksityisopetusta Håkan Hardenbergeriltä vuosina 2001–2004.
Balsom soitti 15–18-vuotiaana Ison-Britannian kansallisessa nuoriso-orkesterissa. Hän julkaisi ensilevytyksensä vuonna 2002 ("Music for Trumpet and Organ") ja sai ensimmäisen suuren palkintonsa vuonna 2006, kun Classical BRIT Awards -tuomarit nimesivät hänet parhaaksi nuoreksi brittiläiseksi klassiseksi esiintyjäksi. Balsomin ohjelmistoon on kuulunut alkuperäisiä ja sovitettuja teoksia muiden muassa Johann Sebastian Bachilta, Henry Purcellilta, Joseph Haydnilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Hummelilta, Claude Debussylta, Sergei Rahmaninovilta, Manuel de Fallalta ja Olivier Messiaenilta. Hän on myös tilannut uusia teoksia, joihin on kuulunut James MacMillanin "Seraph" (2011). 
Balsom on esiintynyt usein Promsissa, jossa hän esimerkiksi kantaesitti Qigang Chenin trumpetille ja orkesterille säveltämän "Joie éternelle" -teoksen vuonna 2014. Lukuisiin hänen saamiinsa palkintoihin ja tunnustuksiin kuuluu Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvo (2016). Vuonna 2013 hänelle myönnettiin vuoden artistin Gramophone-palkinto. Balsom on levyttänyt Hyperionille ja EMI:lle. Hän on naimisissa ohjaaja Sam Mendesin kanssa.
Farrow

Farrow on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Giorgio Battistelli

Giorgio Battistelli (s. 25. huhtikuuta 1953 Albano Laziale) on italialainen säveltäjä.
Battistelli opiskeli Giancarlo Bizzin johdolla konservatoriossa L'Aquilassa, josta valmistui vuonna 1978. Opiskeluaikoinaan hän osallistui Karlheinz Stockhausenin ja Mauricio Kagelin pitämiin seminaareihin Kölnissä sekä 1970-luvun viimeisinä vuosina Jean-Pierre Drouetin ja Gaston Sylvestren pitämille nykynäyttämömusiikin kursseille. Battistelli on säveltänyt tuotteliaasti oopperoita vuodesta 1981, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös esimerkiksi orkesteriteoksia. Hänen teostensa esityksiä ovat johtaneet muiden muassa sellaiset kapellimestarit kuin Riccardo Muti, Antonio Pappano, Lorin Maazel, Daniele Gatti, Daniel Harding, Ádám Fischer, Jukka-Pekka Saraste, Myung-whun Chung, Susanna Mälkki ja Zoltán Peskó.
Battistellilla on ollut residenssejä eri oopperataloissa ja hän on työskennellyt taiteellisena johtajana esimerkiksi Venetsian biennaalissa. Hän on opettanut Aldeburghin festivaalilla. Hän on saanut Ordre des Arts et des Lettres'n ritarin ja Italian tasavallan ansioritarikunnan komentajan arvot.
Fidaksomisiini

Fidaksomisiini (C52H74Cl2O18) on makrolideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina erityisesti "Clostridium difficile" -infektioissa.
Ominaisuudet ja käyttö.
Fidaksomisiinin rakenteen perusrunko on 18:sta atomista muodostuva makrolidirengas, johon on sitoutunut glykosidisidoksella kaksi sokerimolekyyliä. Sokereista toinen on seitsenhiilinen sokeri, joka on esteröitynyt isovoihappoon, ja toinen on deoksisokeri, joka on esteröitynyt 2,4-dihydroksi-3,5-dikloori-6-etyylibentsoehapon kanssa. Yhdistettä tuottaa "Dactylosporangium aurantiacum hamdenesis" -aktinobakteeri. Fidaksomisiinin antibakteeriset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu bakteerien RNA-polymeraasientsyymiin ja estää sen toiminnan. Tällöin RNA:n muodostuminen estyy eivätkä bakteerit kykene muodostamaan tarvitsemiaan proteiineja. Fidaksomisiinin vaikutuskirjo on suhteellisen kapea. Se tehoaa ainoastaan grampositiivisiin bakteereihin ja erityisesti "Clostridium"-suvun lajeihin ja niiden lähisukulaisiin. Fidaksomisiinin ongelma on, että se imeytyy ihmisen ruuansulatuskanavasta huonosti. Tämän vuoksi se soveltuu lähinnä suoliston antibiootiksi, ja erityisesti sitä käytetään "Clostridium difficile" -bakteerin aiheuttaman ripulin hoidossa, ja sen on todettu ehkäisevän infektion uusiutumista muita antibiootteja, kuten vankomysiiniä, paremmin.
Haittavaikutukset.
Fidaksomisiini on suhteellisen hyvin siedetty lääkeaine. Tyypillisimmät haittavaikutukset ovat ruuansulatuskanavan oireet kuten vatsakipu, huonovointisuus, oksentaminen, ripuli ja ummetus. Fidaksomisiini voi aiheuttaa yliherkkyysoireita.
Jyväskylän kaupunkiseurakunta

Jyväskylän kaupunkiseurakunta oli Jyväskylän kaupungissa toiminut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, kunnes 2009 se yhdistyi Jyväskylän maaseurakunnan ja Korpilahden seurakunnan kanssa Jyväskylän seurakunnaksi.
Jyväskylän kaupunkiseurakunta perustettiin vuonna 1880 erottamalla Jyväskylän maaseurakunnasta eli siihenastisesta Jyväskylän seurakunnasta. Sitä mukaa kun osia Jyväskylän maaseurakunnasta liitettiin osia kaupunkiin, liitettiin vastaavasti osia maaseurakunnan alueesta kaupunkiseurakunnan alueeseen osia Jyväskylän maaseurakunnan alueesta, tosin osa kyseisistä seurakunnallisista liitoksista tapahtui himan myöhemmin kuin vastaavat kunnalliset liitokset. Vaikka Säynätsalo liittyi Jyväskylään 1993, Säynätsalon seurakunta liitettiin Jyväskylän kaupunkiseurakuntaan vasta 2005.
Jyväskylän kaupunkiseurakunnan pääkirkko oli vuonna 1880 valmistunut Jyväskylän kaupunginkirkko. Seurakunnan muita kirkkoja olivat ainakin Huhtasuon kirkko, Keltinmäen kirkko, Kortepohjan kirkko, Kypärämäen kirkko, Lohikosken kirkko ja Säynätsalon kirkko. Seurakunta jakaantui seurakuntapiireihin.
Papisto.
Seuraavat henkilöt toimivat Jyväskylän kaupunkiseurakunnan kirkkoherroina:
Leo Karttimo

Leo Karttimo (15. kesäkuuta 1942 – 11. tammikuuta 2000 Oulu) oli suomalainen Suomussalmelta kotoisin ollut luutnantti, rajavartiomestari ja talvisodan Raatteen ja Suomussalmen taistelujen erityistuntija.
Karttimo meni varusmiespalveluksen jälkeen rajavartiolaitoksen palvelukseen ja jäi sieltä eläkkeelle 1987. Eläkevuosinaan hänestä tuli arvostettu Raatteen ja Suomussalmen taistelujen erityistuntija, joka tutki taistelujen vaiheita ja kirjoitti niistä. Karttimo haastatteli sodan veteraaneja ja kokosi talvisodan aikaista esineistöä Raatteen Portin talvisotamuseoon, jossa hän toimi oppaana. Hänen aloitteestaan perustettiin myös Raatteen vartiomuseo. Karttimon aloitteesta käynnistettiin vuonna 1997 vuosittain pidettävä Raatteen marssi -marssitapahtuma. Hän suunnitteli marssiin osallistuville muistoesineenä marssin päättyessä jaettavasta muistomitalista kolme ensimmäistä.
Leo Karttimo oli asiantuntijana Antti Kaskian vuonna 1995 ohjaamassa ja käsikirjoittamassa dokumenttielokuvassa 44. divisioonan kujanjuoksu. 
Karttimo oli äidin puolelta vienankarjalaista sukujuurta, ja hän oli Kainuun vienalaisperinteiden vaalija ja Kainuun viimeisten koskemattomien salojen suojelun puolestapuhuja.
Erkki Eerola

Erkki "Jussi" Eerola (s. 1987 Heinola) on suomalainen kunnanjohtaja ja valokuvaaja. Hänet valittiin vuonna 2018 Vihdin kunnanjohtajaksi. Eerola on aiemmin työskennellyt talousjohtajana Vihdin kunnassa, Karkkilan talous- ja henkilöstöjohtajana, vt. kaupunginjohtajana sekä taloustehtävissä Siuntion kunnassa. 
Valokuvaajana hänen kanssaan yhteistyötä ovat tehneet mm. Stratovarius, Symfonia ja Pressure Points. Eerolan valokuvausalan yritys valittiin vuonna 2011 Fonectan vertailussa Tampereen parhaimmaksi. 
Vapaa-ajalla hän on esiintynyt televisiossa tietovisoissa, kuten Haluatko Miljonääriksi ja Heikoin lenkki. Lisäksi hän vapaa-ajalla harrastaa juoksemista ja vaeltamista. 
Eerola on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri Tampereen yliopistosta .
Jump King

Jump King on Nexilen kehittämä ja julkaisema tasohyppelypeli. 
Pelaaminen.
Peli asettaa pelaajan sankarin saappaisiin, ja Jump Kingissä onkin pienehkö tarina; pelaajalle nimittäin kerrotaan, että "ylhäällä on hyvin kuuma typy", joka toimii motivaattorina ylös kiipeämiseksi. Pelaaja ohjaa pelihahmoa 2D-tilassa, jossa tavoitteena on tasolta toiselle hyppien kavuta ylemmäs ja ylemmäs. Pelihahmon ohjausmekanismit tekevät pelistä uniikin; et voi vain juosta ja hypätä kuten tekisit tavanomaisissa tasohyppelyissä. Hypyt tulee ladata ja ohjata, eikä hahmoa voi ohjata ilmassa. Tämä uniikki ohjaustapa on yksinkertaisuudestaan huolimatta samalla pelin suurin haaste. Hyppy tulee ladata juuri oikein, ja hahmon täytyy seisoa juuri oikeassa kohdassa.
Jump Kingissä pelihahmo ei kärsi putoamisvahinkoa. Pelin haastavuus perustuu hyppyjen ajoitukseen ja siinä epäonnistuttaessa takaisin putoamiseen. Hahmo saattaa pudota jopa koko pelikentän pohjalle, mikäli alle ei satu tasoa putoamisen aikana.
Tyyli.
Pelin ulkoasu on pikselimäinen.
Seppo Välinen

Seppo Välinen (s. 4. huhtikuuta 1978 Jyväskylä) on suomalainen teatterinjohtaja, teatteriohjaaja, koreografi ja näyttelijä. Hän on toiminut myös opettajana teatterialan oppilaitoksissa. 
Välinen on opiskellut Teatterikorkeakoulussa (2008–2012) sekä Turun taideakatemiassa (1998–2002). Välinen on esiintynyt mm. Turun kaupunginteatterissa, Q-teatterissa, Kouvolan Teatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa. Hänen ohjauksiaan ja koreografioitaan on nähty mm. Rovaniemen Teatterissa, Kouvolan Teatterissa, Joensuun kaupunginteatterissa ja Vaasan kaupunginteatterissa sekä vapaissa ryhmissä.
Seppo Välinen aloitti Vaasan kaupunginteatterin johtajana 1.11.2019.
Andrew Holness

Andrew Michael Holness (s. 22. heinäkuuta 1972) on jamaikalainen poliitikko. Keskusta-oikeistolaista Jamaikan työväenpuoluetta (JLP) edustava Holness työskenteli vuosina 2007-2011 opetusministerinä pääministeri Bruce Goldingin hallituksessa. Pääministeri Goldingin erottua tehtävästään lokakuussa 2011 Holness tuli uudeksi pääministeriksi. Hän oli tuolloin 39-vuotiaana Jamaikan historian nuorin pääministeri. Hän seurasi Goldingia myös JLP-puolueen johtajana.
Joulukuun 2011 parlamenttivaaleissa oppositiopuolue PNP kuitenkin sai suuren vaalivoiton ja sen johtaja Portia Simpson-Miller palasi pääministeriksi, joten Holnessin ensimmäinen pääministerikausi jäi kahden kuukauden mittaiseksi.
Jamaikan seuraavissa parlamenttivaaleissa helmikuussa 2016 JLP kuitenkin sai niukan vaalivoiton ja Andrew Holness on ollut taas maaliskuusta 2016 lähtien Jamaikan pääministeri.
Tammikuussa 2017 Andrew Holness vieraili ensimmäisenä Jamaikan pääministerinä Israelissa.
Juhana Lepoluoto

Juhana Lepoluoto (25. kesäkuuta 1946 Hauho – 16. lokakuuta 2015 Muurame) oli suomalainen toimittaja. 
Lepoluoto aloitti Oulun yliopistossa historian opinnot, mutta siirtyi lehtialalle. Hän oli aluksi Pohjoinen-kulttuurilehden toimitussihteerinä 1969 ja osa-aikaisena toimittajana Oulun ylioppilaslehdessä ja hänestä tuli jälkimmäisen lehden päätoimittaja 1970. Lehden koko toimitus sai potkut, kun lehdessä julkaistiin Ilkka Tönkyrän porvareita pilkkaava pakina. Lepoluoto pääsi toimittajaksi Kansan Tahto-lehteen. Vuonna 1987 Lepoluoto perusti muutamien muiden toimittajien kanssa Radio Kaiku-paikallisradion, joka toimi parin vuoden ajan. Tämän jälkeen hän siirtyi toimittajaksi Uusi Suomi-lehteen, kunnes tämä lehti teki konkurssin vuonna 1991. 
Lepoluoto piti vaimonsa Leenan kanssa ravintolaa muutamia vuosia Muuramessa. Hän toimi myös Keskisuomalainen-lehden avustajana ja vuonna 1994 hänestä tuli lehden vakinainen toimittaja. Viimeiset viisitoista vuotta hän oli Keskisuomalainen-lehden kunnallistoimittajana, politiikan toimittajana, toimitussihteerinä ja ulkomaantoimittajana. Hän toimi vielä lehden avustajana jäätyään eläkkeelle 2009. Lepoluoto kirjoitti toimittajantyön ohella myös romanttisia tarinoita ja Jerry Cotton -tarinoita. Lepoluoto oli myös kuvataiteiden harrastaja ja hän piti omia taidenäyttelyitä, muun muassa Matkoja-näyttelyn Muuramen Navetalla.
Herman Vilhelm Bissen

Herman Vilhelm Bissen (1798−1868) oli tanskalainen kuvanveistäjä. Hän meni 1824 Roomaan, jossa hän oli Bertel Thorvaldsenin oppilaana. Hän veisti kuvapatsaita klassisten esikuvien mukaan. Hän teki useita teoksia Tanskan valtion tilauksesta. Varsinaisen maineensa hän saavutti käsitellessään Slesvig-Holsteinin sodan vaikutusten perusteella oman aikansa ja kansansa aiheita, kuten "Maasotilas" ja Kristiansborgin linnan edustalla sijaitseva Fredrik VII:n pronssinen ratsastajapatsas. Bissenille olivat ominaisia voimakkaat viivat ja hyvä luonteenkuvaus.
Bissenin oppilaita ovat olleet suomalaiset kuvanveistäjät Walter Runeberg ja lyhyen ajan myös Johannes Takanen.
Vilhelm Bissen

Christian Gottlieb Vilhelm Bissen (5. elokuuta 1836 Kööpenhamina, Tanska – 20. huhtikuuta 1913 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen kuvanveistäjä. Hänen isänsä oli kuvanveistäjä Herman Vilhelm Bissen, jonka oppilas hän oli. Bissen asui pitkään Italiassa. Bissen on veistänyt monet niistä kuvapatsaista, jotka antavat leimansa Kööpenhaminalle, esimerkiksi "Absalon" Raatihuoneella, "Absalon" Amagerin torilla ja "Kylpevä poika" Langebron luona. Lisäksi hän on tehnyt muotokuvia muun muassa isästään ja Henrik Ibsenistä sekä valmistanut veistoksia vapaan mielikuvituksen mukaan, kuten kauniin "Maljakonmaalaajan", joka on Ateneumin taidemuseossa Helsingissä.
Gustav Aagaard

Gustav Aagaard (18. syyskuuta 1852 Sandefjord, Norja − 1927) oli norjalainen kirjailija ja pappi. Hän valmistui papiksi 1876. Hänen kertomuksensa kuuluvat tasaiseen ajanvietekirjallisuuteen. Alkuun ne olivat uskonnollisia, myöhemmin enemmän kaunokirjallisuutta mutta edelleen niissä oli vahvasti tuntuva moralisoiva tendenssi. Hän teoksiaan ovat esimerkiksi "Speilbilleder" (1896), "Sterke hænder" (1897), joka on suomennettu nimellä "Väkevät kädet", "En spøgelseshistorie" (1899), "I skygger og lys" (1900) ja "Keiser Felix" (1904).
TOI 700 d

TOI 700 d on tammikuussa 2020 löydetty eksoplaneetta, joka kuuluu TOI 700-moniplaneettajärjestelmään. Se on noin 100 valovuoden päässä Maasta. Eksoplaneetan löytymisestä ilmoitettiin Yhdysvaltain astronomisen seuran kokouksessa 6. tammikuuta 2019.
TOI 700 d on ensimmäinen löydetty Maan kokoinen eksoplaneetta, jossa saattaa olla elämää. NASAN tutkijoiden mukaan planeetalla saattaa hyvinkin olla vettä.
Saksan viinitie

Saksan viinitie () on 85 kilometriä pitkä Pfalzin viinialueita halkova matkailutie. Se alkaa Ranskan rajalla sijaitsevasta Schweigen-Rechtenbachin kunnasta pohjoiseen Bockenheimiin.
Historia.
Viinitien alussa Schweigen-Rechtenbachissa olevan saksalaisen viiniportin ("Deutsches Weintor") rakennuttivat kansallissosialistit vuonna 1935. Portin tarkoitus oli kansallissosialistien omien intressien lisäksi lisätä alueen matkailua.
Pfalzin viininviljelyalue.
Pfalzin viinialue on 23 000 hehtaarin suuruinen ja se on Saksan toiseksi suurin viinialue. Viininviljelijöitä alueella on noin 4000, joista suurin osa työskentelee perheyrityksissä. Eniten alueella viljellään Riesling-viinirypäleitä, jonka viljelyala on lähes 6 000 hehtaaria. Huhti-marraskuussa viininvalmistajat avaavat tiloillensa Pop up -ravintoloita, joissa he tarjoavat oman tilansa viiniä sekä pieniä, yksinkertaisia välipaloja. Nämä tunnistaa kyltistä jossa lukee Straußwirtschaft.
Alueen festivaaleja.
Joka syksy Neustadtissa pidetään suuri viinifestivaali, Deutsches Weinlesefest. Juhlissa valitaan myös viinikuningatar edustamaan saksalaista viiniä niin Saksassa kuin ulkomailla. Festivaaleilla käy jopa 100 000 vierailijaa.
Bad Dürkheimissa pidetään vuosittain suuret makkaramarkkinat, Dürkheimer Wurstmarkt. Se houkuttelee jopa 685 000 kävijää, ja sitä pidetään maailman suurimpana viinifestivaalina. Juhlan juuret juontavat 1100-luvulle, jolloin Dürkheimilaiset halusivat tarjota pyhiinvaeltajille ruokaa ja juomaa. Tästä kehittyi keskiaikaiset markkinat, ja josta lopulta tuli kansanfestivaali. Juhlan nimi viittaa pfalzilaisten toiseen intohimoon eli makkaraan.
Vaellus ja pyöräily.
Saksan viinitien suuntaisesti kulkee Pfälzer Weinsteig -vaellusreitti. Se kulkee metsien ja viinitarhojen läpi, ja sen varrella on useita linnoja, näköalapaikkoja ja kyliä. Retkeilyreitti on 172 kilometriä pitkä, eli se on paljon pidempi kuin viinitie. Reitti on jaettu yhteentoista päiväetappiin.
Radweg Deutsche Weinstraße -pyöräilyreitti on 97 km pitkä. Se on jaettu neljään etappiin.
Arnold Wilkins

Arnold Frederic Wilkins OBE (20. helmikuuta 1907 – 5. elokuuta 1985) oli fyysikko, joka vaikutti Robert Watson-Wattin kanssa tutkan kehittämiseen. Vuonna 1935 Watson-Watt pyysi häntä laskemaan tarvittavan energian veden lämpötilan nostamiseen seitsemällä asteella 5 kilometrin etäisyydellä ja kilometrin korkeudella. Wilkinsin laskelman mukaan "kuolemansäde" vaatisi epäkäytännöllisen paljon energiaa ja ehdotti sen sijaan lentokoneen havaitsemista radioaaltojen heijastumisella.
Wilkins

Wilkins on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Zou Yan

Zou Yan (鄒衍; pinyin: Zōu Yǎn; Wade-Giles: Tsou Yen), 305–240 eaa., oli taistelevien läänitysvaltioiden kaudella elänyt kiinalainen filosofi ja yleisnero. Hän kehitti kiinalaista kosmologiaa tutkimalla Yin-Yang-oppia. Zou Yan yhdisti siihen kiinalaisen astrologian opin viidestä elementistä sekä kehitti ajatuksen kuinka nämä suhtautuvat toisiinsa.
Historioitsija Sima Qian mainitsee hänet teoksessaan Shiji, jonka mukaan Zou Yan toimi opettajana kuuluisassa Jixia-akatemiassa. Kaikki hänen alkuperäiset kirjoituksensa ovat kadonneet, osa jo ilmeisesti melko varhain hänen kuolemansa jälkeen. Zoun nimiin on kuitenkin laitettu teksti "Yueling", joka sisältyy nykyiseen Riittien kirjaan.
Myöhemmin filosofi Dong Zhongshu yhdisti Zou Yanin kosmologiset opit Kungfutsen sosio-poliittiseen filosofiaan. Tämän seurauksena Han-dynastian aikana Zou Yanin kosmologiasta tuli keskeinen osa kiinalaista kosmologista ajattelua.