tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vakhtang Jordania

Vakhtang Jordania (; 9. joulukuuta 1942 Tbilisi, Neuvostoliitto – 4. lokakuuta 2005 Broadway, Virginia, Yhdysvallat) oli georgialainen kapellimestari. Hän opiskeli orkesterinjohtoa Leningradin konservatoriossa ja voitti vuoden 1971 Herbert von Karajan -kapellimestarikilpailun. Tämä auttoi häntä luomaan uran Neuvostoliitossa.
Vuonna 1983 Jordania loikkasi tyttöystävänsä Viktoria Mullovan kanssa Suomen ja Ruotsin kautta länteen ja sai turvapaikan USA:sta. Hänen ensimmäinen kiinnityksensä lännessä oli Chattanoogan sinfoniaorkesteri. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen hän johti myös Venäjällä, Georgiassa ja Ukrainassa, jossa hänet nimitettiin Harkovan filharmonisen orkesterin elinikäiseksi ylikapellimestariksi.
Vakhtang Jordanian kunniaksi on perustettu myös kapellimestarikilpailu, joka käytiin viisi ensimmäistä kertaa Harkovassa, mutta Jordanian kuoleman jälkeen siirrettiin Chattanoogaan. Vuonna 2006 kilpailussa sijoittui kolmanneksi suomalainen Sasha Mäkilä.
Johan Djourou

Johan Djourou (s. 18. tammikuuta 1987 Norsunluurannikko) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja, oikea laitapuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
Djourou siirtyi Arsenaliin vuonna 2003 edustettuaan sitä ennen sveitsiläistä Etoile Carougea. Arsenal vuokrasi Djouroun heinäkuussa 2013 saksalaisseura HSV:hen. Hän on Sveitsin, Englannin ja Saksan lisäksi pelannut Turkissa, Italiassa ja viimeksi Tanskassa.
Djourou on pelannut Sveitsin maajoukkueessa 76 maaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia. Hän oli mukana vuoden 2006 MM-kisoissa Saksassa sekä vuoden 2008 EM-kisoissa, joita Sveitsi isännöi Itävallan kanssa, mutta kotikisoissa hän ei saanut peliaikaa. MM-kisoissa 2014 ja EM-kisoissa 2016 Djourou pelasi täyden ajan Sveitsin kaikissa otteluissa. MM-kisoissa 2018 hän pelasi vain neljännesvälieräottelun.
Hotel Gothia Towers

Hotel Gothia Towers on hotelli Göteborgin kaupungissa Länsi-Götanmaalla Ruotsissa. Ruotsalaisessa tähtiluokituksessa hotelli on neljän tähden arvoinen.
Hotelli koostuu kolmesta tornitalosta. Itäinen torni, Gothia East Tower, valmistui vuonna 1984, ja se uudistettiin täydellisesti vuonna 1997. Se on 63-metrinen ja siinä on 18 kerrosta. Läntinen torni, Gothia West Tower, otettiin käyttöön maaliskuussa 2001. Se on 75 metriä korkea ja siinä on 23 kerrosta. Satametrinen kolmas torni valmistui vuonna 2014. 
Hotel Gothia Towers on Svenska Mässan -säätiön omistuksessa. Hotelli on myös WorldHotels-ryhmän jäsen.
Westvleteren

Westvleteren on belgialaisen Brouwerij Westvleterenin valmistamien trappist-oluiden tuotemerkki. Munkit Mont des Catsin luostarista perustivat "Sint-Sixtusabdij van Westvleterenin" () luostarin vuonna 1831 Westvleteriniin Länsi-Flanderiin yhdeksän kilometriä Ranskan rajasta. Oluenvalmistus alkoi vuonna 1839. Westvleterinin munkit perustivat vuonna 1850 "l'Abbaye Notre-Dame de Scourmontin" luostarin, joka tunnetaan Chimay-oluistaan ja -juustoistaan. Vuonna 1946 Sint-Sixtusabdijin luostari antoi oluenpanolisenssin St. Bernarduksen panimolle, kunnes munkit päättivät vuonna 1992 aloittaa oluenvalmistuksen itse uudelleen. 
Vaikka makuasiat ovat varsin henkilökohtaisia, monet tunnetut olutasiantuntijat ovat listanneet Westvleteren-oluet henkilökohtaisiksi suosikeikseen. Suositut oluita arvostelevat verkkosivustot, kuten Beeradvocate.com ja Ratebeer.com, listaavat Westvleteren 12 -oluen maailman parhaaksi olueksi. 
Westvleteren-oluiden mainetta on lisännyt myös niiden vaikea saatavuus. Koko panimon vuosituontato on vain 4 750 hehtolitraa.
Virallisesti Westvleteren-olutta on voinut ostaa vain suoraan panimolta. Panimo on myynyt oluttaan vain yksityishenkilöille sillä ehdolla, että olutta ei myydä eteenpäin. Ainoa paikka, jossa olutta myydään luvallisesti paikan päällä kulutettavaksi, on panimoa vastapäätä sijaitseva "In de Vrede" -niminen kahvila. Viime vuosina Westvleteren on tehnyt myös eriä laajempaan myyntiin, muun muassa vuonna 2012 jolloin panimo keräsi rahaa luostarin kunnostukseen.
Oluet.
Westvleteren-oluita on kolmea eri tyyppiä:
Aiemmin valmistettiin nimellä "6" punaisella korkilla 6,2 % olutta. Tämän ja neljäprosenttisen dubbelin (joka oli munkkiveljien pöytäolutta eikä ollut saatavilla kaupallisesti) korvasi blond vuonna 1999. 
Kaikki oluet myydään pullotettuina puisissa koreissa. Vuodesta 1945 lähtien Westvleteren pulloissa ei ole ollut myytäessä etikettiä. Kaikki belgialaisen lainsäädännön vaatimat tiedot on painettu olutpullojen kruunukorkkeihin. Korkeissa olevan vähäisen tilan vuoksi Westvleteren oluet ovat ainoita trappist-oluita, joissa ei ole virallista trappist-logoa.
Oluen tuotannosta 15 % on blondea, 35 % 8:aa ja loput 12:ta. Noin neljännes tuotannosta myydään In de Vredessä, loput luostarin portin myymälästä.
Sinfonia nro 5 (Prokofjev)

Sergei Prokofjevin sinfonia nro 5 B-duuri op. 100 valmistui vuonna 1944. Se sai ensiesityksensä Moskovan konservatorion salissa 13. tammikuuta 1945. Esityksen soitti säveltäjän itsensä johtama Neuvostoliiton valtion sinfoniaorkesteri. 
Osat.
Sergei Prokofjevin viides sinfonia on neliosainen:
Sankt Pauli kyrka

Sankt Pauli kyrka on kirkko Göteborgin kaupungissa, Länsi-Götanmaalla, Ruotsissa. Se on rakennettu vuosina 1880–1882. Sen suunnitteli arkkitehti Adrian Pettersson ja se vihittiin käyttöön 15. tammikuuta vuonna 1882.
Kirkkoa on uudistettu ja entisöity laajalti vuosina 1916–1917, 1941 sekä 1969–1970. Kirkon torni kohoaa 46 metrin korkeuteen. Itse kirkko on pituudeltaan 36 metriä pitkä ja 23 metriä leveä.
Aleksanterin teatteri

Aleksanterin teatteri (ruots. "Alexandersteatern") on Helsingin Bulevardin ja Albertinkadun kulmatontille vuonna 1879 valmistunut, keisari Aleksanteri II:n mukaan nimetty teatterirakennus. Alkujaan se oli venäläinen teatteri (Helsingin Venäläi­nen valtiolli­nen Aleksanterin teatteri, ), jonka tarkoitus oli tarjota viihdykettä niin venäläisille kuin suomalaisille.
Aleksanterin teatteri sijaitsee Kampin kaupunginosassa Kurjen korttelissa osoitteessa Bulevardi 23–27. Teatteri rakennettiin kenraalikuvernööri Nikolai Adlerberg aloitteesta. Sen suunnittelivat insinöörieversti Pjotr Benard ja rakentamista valvonut insinöörieversti Pjotr Kašperov; sisätilat ovat venäläisen arkkitehdin Jeronim Osuhovskin ja Johan Jacob Ahrenbergin käsialaa. Talon rakentamisessa käytettiin kiviä Bomarsundin linnoituksesta Ahvenanmaalta, ja sen rakentamisen kerrotaan sujuneen ilmiömäisen nopeasti. Teatteri on pohjakaavaltaan suorakaiteen muotoinen, ja sen U-muotoisessa katsomossa on 500 paikkaa. Katsomossa on edustusaitioita. Keisarin aitiota ja siihen liittyvää huoneistoa varten on oma sisäänkäynti Bulevardilta. Tämän sisäänkäynnin yhteydessä oleva komea portiikki jättää varjoonsa Albertinkadun puoleisen pienemmän pääsisäänkäynnin. Teatterin avajaiset pidettiin 30. maaliskuu­ta 1880, jolloin italialainen oopperaseurue esitti Gounod’n "Faustin".
Teatteri rakennettiin Helsingin venäläiselle valtionteatterille, joka toimi ensin vuosina 1868–1875 Engelin suunnittelemassa Arkadia-teatterissa. Teatterissa esiintyivät Pietarista ja Venäjän maakunnista saapuvat seurueet. Omaa näyttelijäryhmää Helsingissä ei ollut.
Vallankumouksen jälkeen vuonna 1917 teatterista tuli poliittisten kokousten ja harrastajaryhmien kokoontumispaikka. Esitykset jatkuivat vuoden 1918 huhtikuuhun saakka, kunnes viimeisetkin venäläiset joukot poistuivat Helsingistä. Vuonna 1919 teatterirakennus luovutettiin Suomalaisen oopperan (myöhemmin Suomen Kansallisooppera) käyttöön, ja se toimi oopperatalona vuoteen 1993 saakka, jolloin Töölöön valmistui Helsingin uusi oopperatalo.
Uuden oopperatalon valmistuttua 1993 Aleksanterin teatteri siirtyi ensin Helsingin kulttuuriasiainkeskuksen ja vuodesta 2005 Bulevardin Teatteriyhdistys ry:n hallintaan. Nykyisellään Aleksanterin teatteri on vierailuteatteri, joka tarjoaa sekä oopperaa, balettia, sirkusta, draamaa ja komediaa että tiloja useille tanssin ja muun liikunnan ammattilais- ja harrasteryhmille.
Talossa pitävät residenssiä muun muassa Tero Saarinen Company, Tanssin Tiedotuskeskus, Opera BOX, Nomadi tuotanto, M.A.D. Tanssimasterit, Gruppen Fyra, Katrilli, Ismo Dance Company ja Tanssivintti. Talon harjoitussaleja, kellarikahvilaa, lämpiötä ja tsaarin sviittiä on mahdollista vuokrata. Teatterilla toimii myös Escaperoom Helsingin pakohuone, joka perustuu Bomarsundissa kuolleen sotilaan tarinalle.
Katariinan kirkko (Tukholma)

Katariinan kirkko () on kirkko Tukholmassa, Ruotsissa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Södermalmilla. Kirkon alkuperäisen version suunnittelijana toimi arkkitehti Jean de la Vallée. Suunnitelmat olivat valmiit jo vuonna 1656, mutta rakennus valmistui vasta 1690-luvulla. Kirkko paloi vuonna 1723. Keskustornin palaneet puurakenteet korvattiin suuremmalla kahdeksankulmaisella tornilla. Suunnitelman teki Göran Josuae Adelcrantz vuonna 1728, ja se toteutettiin 1732–34. Kirkko paloi uudestaan vuonna 1990, jolloin katto ja sisustus tuhoutuivat. Rakennus restauroitiin entiselleen arkkitehti Ove Hidemarkin johdolla.
Kirkko on nimetty Ruotsin prinsessa Katariinan mukaan, joka oli kirkon rakennuttaneen kuningas Kaarle X Kustaan äiti.
Reenstiernan palatsi

Reenstiernan palatsi () on historiallinen rakennus Tukholman Södermalmin kaupunginosassa.
Se rakennettiin vuoden 1670 tietämillä yksityispalatsiksi kauppias Jakob Mommalle (aateloituna Reenstierna). Hollantilaista palladiolaistyyliä edustavan rakennuksen suunnitteli arkkitehti J. T. Albinus. 1600-luvun lopussa palatsin omisti kreivi Rudolph Horn von Rantzlen, ja tämän vuoksi rakennuksesta käytetään joskus nimitystä "Hornin palatsi" ("Hornska palatset").
Vuonna 1841 palatsi muutettiin köyhien ja laiminlyötyjen lasten laitokseksi, jonka suojelijana toimi Ruotsin prinssi Carl. Vuonna 1874 Tukholman kunta osti palatsin, ja nykyisin rakennus on sairaanhoitokäytössä.
Vaimennin

Vaimennin () on elektroninen laite, joka pienentää signaalin amplitudia tai tehoa vääristämättä merkittävästi aaltomuotoa. Vaimennin on yleensä passiivinen, vastuksista koottu laite. Vaimennus ilmaistaan tavallisesti desibeleinä. Vaimennuksen määrä voi olla kiinteä tai sitä voidaan säätää joko portaattomasti tai askeleittain. 
Kuulon luonteesta johtuen potentiometri ei saa olla lineaarinen vaan sen pitää olla logaritminen. Samoin askelvaimentimen kohdalla, vastusarvot lasketaan edellisen periaatteen tyylisesti.
Royal Dublin Society

Royal Dublin Society (RDS, alkuperäinen nimi Dublin Society) oli Dublin Philosophical Societyn vuonna 1731 Dublinissa sijaitsevassa Trinity Collegessa perustama yhdistys, jonka tarkoituksena oli tiedottaa taiteen, maatalouden, teollisuuden ja tieteen kehityksestä. Yhdistys hankki nykyiset alueensa Ballsbridgessa vuonna 1879, ja on sittemmin kasvattanut kokoaan alkuperäisestä 60 000:sta neliömetristä nykyiseen 160 000:een neliömetriin. Alueella on useita kokoontumistiloja, stadion, kokoushuoneita, baareja ja ravintoloita. RDS on suuri näyttelyiden, konserttien ja muiden kulttuuritapahtumien keskus. Royal-etuliite tuli nimeen vuonna 1820, kun Yrjö IV:stä tuli yhdistyksen suojelija. RDS järjestää joka tammikuu Young Scientist and Technology Exhibition -tiedetapahtuman. Ensimmäinen yhdistyksen järjestämä kilparatsastustapahtuma pidettiin vuonna 1868 ja siitä on vuosien mittaan kehittynyt merkittävä viihdetapahtuma Irlannissa. Vuonna 1982 RDS järjesti Show Jumping World Championships -kilpailun ja yhdisti sen samanvuotiseen Dublin Horse Show'hun. Vuosina 1990-1996 Shamrock Rovers F.C. pelasi kotiottelunsa stadionilla. Stadionilla on sittemmin pelattu Leinster Rugbyn Heineken Cup -pelejä.
Nykypäivä.
2000-luvulla aluetta on käytetty myös rock- ja heavy metal -konserttien järjestämiseen. Siellä ovat esiintyneet muiden muassa Metallica (2003, 2004 ja 2006), Iron Maiden, Slipknot, Korn, Linkin Park, Guns N' Roses ja The Darkness.
Visbyn lentoasema

Visbyn lentoasema sijaitsee Ruotsissa, Gotlannin saarella, viisi kilometriä Visbyn kaupungista pohjoiseen.
Visbyn lentoasema on Gotlannin ainoa kaupallisen liikenteen käytössä oleva lentoasema ja matkustajamääriltään Ruotsin 12. suurin. Vuonna 2015 lentoaseman kautta kulki yhteensä 430 977 matkustajaa.
Lentoyhtiöt ja kohteet.
Kesäkuussa 2023:
Luettelo Ruotsin lentoasemista

Luettelo Ruotsin lentoasemista vuoden 2005 matkustajamäärien mukaan järjestettynä.
Lentoasemat, joille ei ole säännöllistä matkustajaliikennettä
Malmön lentoasema

Malmön lentoasema (aikaisemmalta nimeltään Malmö-Sturupin lentoasema) on matkustajamääriltään Ruotsin neljänneksi vilkkain lentoasema. Se sijaitsee Svedalan kunnassa, noin 28 kilometriä Malmöstä itään ja 26 kilometriä Lundista kaakkoon. Vuonna 2017 lentoaseman kautta kulki yhteensä noin 2,2 miljoonaa matkustajaa.
Lentoyhtiöt.
Tilauslentoja lennetään mm. Turkkiin, Bulgariaan, Espanjaan, Portugaliin, Kreikkaan ja Kyprokselle.
Jalkaväki hyökkää

Jalkaväki hyökkää () on saksalaisen sotamarsalkan Erwin Rommelin vuonna 1937 kirjoittama sotataidon oppikirja. Kirja perustuu hänen henkilökohtaisiin kokemuksiinsa ensimmäisestä maailmansodasta ja Potsdamin sota-akatemiassa pitämiinsä luentoihin. Teosta pidetään yhtenä parhaimpana alansa kirjoista ja siitä teetetään tänäkin päivänä uusia painoksia. Kirja teki Adolf Hitleriin suuren vaikutuksen. Teosta on käytetty Suomessakin oppikirjana. "Jalkaväki hyökkää" ilmestyi Suomessa vuonna 1939 Otavan kustantamana. Kääntäjäksi on merkitty salanimi S. Susi (oik. kapteeni Sulo Susi).
Vuoden 1937 painoksessa Rommel kehuu Italian armeijan olevan yksi maailman parhaista, vaikka hän oli havainnut muun muassa Mataiur-vuorella käydyssä taistelussa, että taistelumoraali oli italialaisten keskuudessa todella alhainen. Kyseessä lienee Saksan propagandalaitoksen tekemä ”korjaus”.
Smash Hits

Smash Hits oli pop-suuntautunut nuortenlehti, jota julkaistiin alun perin Isossa-Britanniassa. Sitä julkaistiin vuosina 1978–2006 ja lehtiä ilmestyi suurimman osan ajasta kahden viikon välein. Vaikka lehden julkaisu lopetettiin, jäljelle jäivät vielä spin-offit, TV- ja radiokanava, sekä web-sivut.
Historia.
"Smash Hits'in" perusti vuonna 1978 Nick Logan vuonna 1978. Hän oli ollut aiemmin "New Musical Express" -lehden päätoimittajana sen kulta-aikoina sekä loi 1980-luvun muotiraamatun "The Face".
Lehdestä julkaistiin koenumero syyskuussa 1978, jolloin kannessa oli Plastic Bertrand. Marraskuussa julkaistiin ensimmäinen numero ja silloin kannessa oli Blondie. Lehtiä julkaistiin alussa kuukausittain, mutta kolmen numeron jälkeen siirryttiin kahden viikon väliseen julkaisuun, millaisena se pysyi loppuun asti.
"Smash Hits" oli huipullaan 1980-luvulla ja aloitti monen menestyneen toimittajan uran kuten "Heat" -lehden päätoimittaja Mark Frithin. Muita tunnettuja kirjoittajia ovat olleet David Rimmer, Mark Ellen (joka perusti "Q" -lehden, "Mojon" ja "Wordin"), Steve Beebee, Peter Martin, Chris Heath, Sylvia Patterson, Tom Hibbert ja Miranda Sawyer. Pet Shop Boysin Neil Tennant työskenteli myös toimittajana ja sanoi kerran, että jos ei olisi tullut pop-tähdeksi, hän olisi yrittänyt päästä päätoimittajaksi.
1990-luvulla lehden levikki kääntyi laskuun ja sen paikan otti BBC:n spin-off-lehti "Top of the Pops". Emapin toinen kahden viikon välein julkaistava lehti "Big!" lopetettiin ja sen viihdepainotusta siirrettiin "Smash Hitsille", mikä tarkoitti sitä että lehti keskittyisi vähemmän musiikkiin ja enemmän TV-tähtiin ja muihin julkisuuden henkilöihin. Lehti myös vaihtoi kokoa useita kertoja ja oli välillä vinyylilevyn kannen kokoinen, kun takakannessa oli irrotettavia kortteja, joissa oli sen hetken suurimpien hittien ja tulevien julkaisujen laulunsanoja. Televisiojuontaja ja toimittaja Kate Thornton toimi päätoimittajana jonkin aikaa.
Lehteä julkaistiin myös manner-Euroopassa, jossa se sai paljon lukijoita, varsinkin Saksassa. Ranskalla oli oma versionsa kuten myös Australialla, jossa lehteä alettiin julkaista vuonna 1984 ja Yhdysvalloilla, jossa sitä julkaistiin nimellä "Star Hits".
Lehteä julkaisi Emap, joka käytti nimeä myös digitaalitelevisiokanavalle ja digitaaliradioasemalle. Vuosittainen Smash Hits Poll Winners Party oli palkintojenjakotilaisuus, jossa palkinnot jaettiin lehden lukijoiden antamien äänien perusteella.
Helmikuussa 2006 ilmoitettiin, että lehti lopetettaisiin 13. helmikuuta ilmestyvän numeron jälkeen heikentyvän myynnin seurauksena. TV-kanava, radioasema ja web-sivusto jatkavat kuitenkin toimintaansa, kuten myös australialainen Emapin julkaisema "Smash Hits".
Kritiikki.
Vuonna 1997 "Smash Hits" joutui kritiikin kohteeksi keskustellessaan avoimesti, pitäisikö heidän panna poikabändi Damage lehden kanteen. He pelkäsivät menettävänsä ostajia, koska kaikki yhtyeen jäsenet olivat tummaihoisia. Lehden kannessa oli ollut aiemmin yhtyeitä, joissa oli tummaihoisia jäseniä mutta ei koskaan pelkästään tummaihoisista jäsenistä koostuvaa yhtyettä.
Komodon kansallispuisto

Komodon kansallispuisto on Indonesiassa Pienillä Sundasaarilla sijaitseva kansallispuisto, joka on tunnettu erityisesti suuresta komodonvaraanikannastaan. Komodon kansallispuisto perustettiin 1980, ja se lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1991.
Kansallispuiston alue käsittää useita saaria, joilla komodonvaraaneja elää yhteensä yli 5 700. Koska näitä liskoja ei elä missään muualla, ovat ne olleet evoluutioteorian tutkijoiden tutkimuksen kohteena.
Komodon kansallispuisto sijaitsee Indonesian saariston keskiosassa Sumbawan ja Floresin saarten välissä. Se koostuu kolmesta suuresta saaresta (Rinca, Komodo ja Padar) ja lukuisista pienemmistä saarista, jotka kaikki ovat vulkaanista alkuperää. 
Kuiva ilmasto on muokannut saarten kasvillisuutta, joka vaihtelee avoimesta ruoho- ja metsäsavannista trooppiseen monsuunisateiden ylläpitämään lehtipuumetsään ja lähes pilvimetsään.
Komodonvaraanin lisäksi puisto suojelee monia muita maalla eläviä lajeja, kuten australianisojalka ja timorinhirvi. Komodon rehevillä koralliriutoilla elää monia lajeja, ja meren voimakkaat virtaukset houkuttelevat merikilpikonnia, valaita, delfiinejä ja dugongeja.
Naftaleeni

Naftaleeni, myös naftaliini tai nafteeni (C10H8) on aromaattinen hiilivety, jonka rakenteessa on kaksi bentseenirengasta. Se on huoneenlämmössä olomuodoltaan väritöntä, valkeaa tai ruskeahkoa, tervanhajuista kiinteää ainetta. Naftaleenin moolimassa on 128,18 g/mol, sulamispiste 80 °C, kiehumispiste 218 °C, tiheys 1,16 g/cm3, leimahduspiste 80 °C c.c., itsesyttymislämpötila 540 °C ja CAS-numero 91-20-3. Naftaleeni ei liukene veteen 25 °C:ssa, mutta se liukenee esimerkiksi eetteriin huoneenlämmössä.
Naftaleenia saadaan tislaamalla kivihiilitervasta. Naftaleenia on käytetty vaatteiden säilytyksen yhteydessä vaatekoiden torjuntaan. Naftaleenia käytetään myös orgaanisiin synteeseihin, kuten ftaalihappoanhydridin ja naftaleenisulfonihappojen, väri- ja lääkeaineiden sekä torjunta-aineiden valmistukseen.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Aine on erittäin myrkyllistä vesieliöille. Ihmisellä naftaleeni voi johtaa kuolemaan nieltynä, mutta naftaleenille voi altistua myös hengitysteitse ja ihon kautta, sillä se imeytyy myös ihon läpi. Pitkäaikainen altistus voi aiheuttaa anemiaa ja syöpää. Ihmisillä naftaleeni muuttuu aineenvaihdunnassa 1-naftoliksi, 2-naftoliksi sekä 1,4-naftokinoniksi.
Images and Words

Images and Words on progressiivisen metalliyhtyeen Dream Theaterin toinen albumi ja ensimmäinen, jolla esiintyy laulaja James LaBrie. Albumia pidetään yleisesti yhtenä tärkeimmistä albumeista progressiivisen metallin historiassa ja sitä pidetään myös Dream Theaterin läpimurtoabumina. Kappale ”Pull Me Under” sai runsaasti soittoaikaa radiokanavilla ja MTV:llä.
”Metropolis Pt. 1: Miracle and The Sleeper” -kappaleen nimi oli alun perin vitsi; toista osaa ei aiottu edes tehdä. Toistuvien pyyntöjen jälkeen julkaistiin "", joka oli kuitenkin yksittäisen kappaleen sijaan kokonainen albumi.
Terni

Terni on kaupunki Ternin maakunnassa Umbrian alueella Keski-Italiassa. Se sijaitsee noin sata kilometriä Roomasta pohjoiseen, Rooman ja Anconan välisen rautatielinjan varrella. Terni on yksi Umbrian merkittävimmistä teollisuuskaupungeista. Sen takia liittoutuneet pommittivat kaupunkia rajusti toisessa maailmansodassa.
Vuoden 2015 lopulla kaupungissa oli 111 501 asukasta.
Ternissä on merkittäviä arkeologisia kohteita kivikaudelta ja antiikin Roomasta.
Easy Action

Easy Action on Alice Cooperin albumi vuodelta 1970. Sen nimi tulee musikaalista "West Side Story", joka oli yhtyeen suosikkielokuvia. Kuten edeltäjänsä "Pretties for You", "Easy Actionkin" on lähinnä psykedeelistä rockia.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut: Alice Cooper, Glen Buxton, Michael Bruce, Dennis Dunaway ja Neal Smith.
Vicenza

Vicenza on kaupunki Venetossa, Pohjois-Italiassa. Se sijaitsee noin 60 km Venetsiasta länteen ja 200 km Milanosta itään. Vuoden 2011 lopulla Vicenzassa oli 111 681 asukasta.
Kaupungin elinkeinoelämä tunnetaan jalokivistä ja vaatetehtaista. Ympäröivällä maaseudulla on paljon viljelyksiä ja kaivostoimintaa (marmoria, rikkiä, kuparia, hopeaa ja teollisuusmineraaleja kuten kaoliinia). 
Arkkitehtuuri.
1500-luvun arkkitehdin Andrea Palladion kuuluisin työ, "Villa Capra la Rotonda", sijaitsee Vicenzassa. Palladio on piirtänyt myös Vicenzan kaupungintalon. Villa Capra yhdessä muiden Vicenzassa ja muualla Veneton alueella olevien palladiolaisten huviloiden kanssa on Unescon maailmanperintökohde.
Tallulah

Tallulah on Yhdysvaltain kaupunki Louisianassa ja Madisonin piirikunnan pääkaupunki. 
United States Census Bureaun mukaan Tallulah'n pinta-ala on 7,0 km², josta kaikki on maata. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan kaupungissa on 9 189 asukasta, 3 016 taloutta ja 2 078 perhettä. Asukastiheys on 459,6/km². Kaupungin asukkaista 23,22 % on valkoisia, 74,79 % afroamerikkalaisia, 0,16 % intiaaneja, 0,19 % aasialaisia, 0,02 % Tyynenmeren saarelaisia, 0,13 % muista roduista ja 1,49 % kahdesta tai useammasta rodusta. Espanjalais- tai latinalaisamerikkalaisperäisiä on asukkaista 2,12 %.
Evidentialistinen teismi

Evidentialistinen teismi on näkemys, jonka mukaan uskontoon ei ole järkevää osallistua, ellei sen hypoteesin (eli 'on olemassa teismin määritelmän mukainen Jumala') puolesta ole evidenssiä eli todistusaineistoa
Teismin (T) sisältämään väitteeseen suhtaudutaan uskon propositionaalisella asenteella. Tällöin teismiä kannattava henkilö toteaa, että hän uskoo T. On tapana erotella kaksi erilaista uskon asennetta. Toisaalta on tieteellinen käsitys (eng. "belief"), joka syntyy perustelujen pohjalta ja toisaalta on uskonnollinen usko (eng. "faith"), jolla on tieteellisestä käsityksestä poikkeava vivahde. Uskonnollisen uskon pohja voi olla esimerkiksi uskonnollinen kokemus. 
Jos teismin kannattaja sitoutuu neutraaliin käsitykseen suhteessa väitteeseen T, hän sitoutuu myös jumalan olemassaolon todistamiseen tieteen kielen säännöillä järkiperäisesti perustellen. Tämänkaltaiselle asenteelle on teologiassa oma käsitteensä, "evidentialistinen teismi" (eli analyyttinen teismi, filosofinen teismi tai rationaalinen teismi). 
Evidentialistinen teisti siis pitää uskontoa tieteellis-maailmankatsomuksellisena järjestelmänä. Se tarkoittaa, että uskontoon ei ole järkevää osallistua, ellei sen hypoteesin (eli 'on olemassa teismin määritelmän mukainen Jumala') puolesta ole evidenssiä eli todistusaineistoa. Evidenssiksi ei yleisesti hyväksytä mitä tahansa, kuten subjektiivisia kokemuksia, vaan sen tulee olla tieteen hyväksymien kriteerien mukaista, eli yleisesti empiriaa eli havaintokokemuksia, jotka ovat periaatteessa kaikkien testattavissa.
Kallithéa (Attika)

Kallithéa () on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Καλλιθέας, "Dímos Kallithéas"), joka sijaitsee Etelä-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella. Kaupungin ja kunnan pinta-ala on 4,749 neliökilometriä ja väkiluku 100 641 (vuonna 2011).
Kallithéa on Kreikan kahdeksanneksi suurin kaupunki. Se kuuluu Ateenan metropolialueeseen, ja sen keskusta sijaitsee vain muutamia kilometrejä Ateenan keskustasta. Kaupungissa sijaitsee Kallithéan metroasema.
Kunnan alueella on sekä vuoden 1896 että vuoden 2004 olympialaisten suorituspaikkoja. Vuoden 1896 kisoissa ammunta järjestettiin Kallithéassa. Vanhaan kivilouhokseen tehty jalkapallostadion "Grigóris Lamprákis" on Kallithea FC:n kotikenttä.
Lomén sopimukset

Lomén sopimus () on sopimus kaupallisesta yhteistyöstä Euroopan unionin ja 70 Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (CAP) maan kanssa. Se allekirjoitettiin Togossa, Lomén kaupungissa helmikuussa 1975.
Historia.
Ensimmäinen Lomén sopimus (Lomé I), joka tuli voimaan huhtikuussa 1976, oli tarkoitettu uudenlaiseksi yhteistyökehykseksi Euroopan yhteisöjen (EY) ja ACP maiden, ja erityisesti Britannian, Hollannin ja Ranskan entisten siirtomaiden välille. Aluksi sopimukseen liittyi vain 12 jäsenmaata Euroopan yhteisöjen lisäksi, mutta nykyisin jäsenmaiden luku on 69, joten sopimus on osoittanut toimivuutensa.
Sopimuksella oli kaksi keskeistä tarkoitusta. Ensinnäkin sen piti helpottaa ACP-maiden maataloustuotteiden ja mineraalien tullivapaaksi muodostunutta tuontia Euroopan yhteisöjen alueelle. Erityisasema annettiin erilaisille tuotteille, kuten sokerille ja lihalle, jotka kilpailivat EY:n omilla sisämarkkinoilla. Toiseksi EY:n tarkoituksena oli adaptoida ko. maat toimimaan markkinatalouden puitteissa, ja siksi maille kohdistettiin aluksi 3 miljardin euron tuki Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin kautta.
Lomé I sopimukselle luotiin ”Stabex” järjestelmä, jonka tarkoituksena oli tasata Euroopan kehityspankin avulla ACP maiden EY:n alueelle tuotavien tuotteiden, jotka olivat ensisijaisesti maataloustuotteita, maailmanmarkkinahintaiset hintavaihtelut.
Se sopimus neuvoteltiin uudelleen kolmesti. Lomé II (tammikuu 1981 – helmikuu 1985) kasvattiapua ja investointeja 5.5 miljardiin euroon. Tämän sopimuksen myötä luotiin ”Sysmin” Potentiaalisen kaivostoiminnan kehittämisen järjestelmä (Système de Développement du potentiel minier), joka käsitti kahdeksan eri raaka-ainetta ja järjestelmä tuli mukaan, jos maailmanmarkkinahintojen lasku uhkasi tuotantoa.
Lomé III tuli voimaan maaliskuussa 1985 kauppavaihdon osalta ja toukokuussa 1986 avunannon osalta. Sopimus oli voimassa vuoteen 1990 saakka. Tämän sopimuksen puitteissa ennakoitiin tuotettavaksi 1.3 miljoonaa tonnia ruokosokeria eurooppalaiseen hintaan. Tätä sopimusta pidetään ruokosokerin tuottajamaiden kehitystä liikkeellepanneena voimana. Näitä maita olivat Mauritius, Fidži ja Ranskan Guayana.
Lomé IV allekirjoitettiin joulukuussa 1989. Sopimus käsitti vuosien 1990 ja 1999 välisen ajan kaupan. Avustukset ja investointituet kasvoivat ensimmäisenä viitenä vuotena 12 miljardiin euroon. Sopimukset kasvattivat EY:n sitoutumiset aina 8,5 miljardiin euroon. Sopimuksella edesautettiin yksityisiä investointeja ja yrityksiä. Lisäksi se kannusti erilaisia yrityksiä yhteistyöhön, mutta yhteistyöhön kannustettiin myös ammattijärjestöjä.
Vuonna 2000 Lomén sopimukset korvattiin Cotonoun sopimuksella.
Sitruunavästäräkki

Sitruunavästäräkki ("Motacilla citreola") on sitruunanvärinen västäräkkilaji.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 15–17 senttimetriä. Laji muistuttaa keltavästäräkkiä sekä kooltaan että väritykseltään, ja ne voivat risteytyä keskenään. Koiras on kirkkaampi ja sen pää ja alapuoli ovat kokonaan kirkkaan keltaiset. Naaras on alapuolelta hailakamman keltainen. Selkä on harmaa, kun taas keltavästäräkillä se on ruskehtava. Siivellä on 2 selkeää valkoista siipijuovaa. Nuori lintu muistuttaa kovasti keltavästäräkkiä, eikä siinä ole keltaista lainkaan. Äänet muistuttavat keltavästäräkin ääniä.
Levinneisyys.
Sitruunavästäräkki on aasialainen laji, jonka esiintymisalue laajenee kohti Eurooppaa. Laji pesii Suomessa harvalukuisena.
Ympäristöministeriön asetuksella rauhoitettujen eläinten ja kasvien arvoista (243/2025) Suomen rauhoitetuille eläimille on määritelty arvo. Sitruunavästäräkin arvo on 4 102 euroa.
Joona Jaasjärveläinen

Joona Jaasjärveläinen oli Karjalan valistajiin kuuluva pyhittäjä. Hän eli 1500-luvun lopulla ja 1600-luvun alussa Äänisen Karjalassa perustamassaan Jumalansynnyttäjän ilmestyksen luostarissa Jaasjärvellä ( ).
Joona syntyi Oštretšinin pogostan Šoskan kylässä todennäköisesti 1550-luvulla ja kuoli mahdollisesti vuoden 1629 jälkeen luostarissaan.
Ortodoksinen kirkko muistelee Karjalan valistajaa, pyhittäjä Joona Jaasjärveläistä vuosittain syyskuun 22. päivänä sekä Karjalan valistajien päivän yhteydessä lokakuun viimeisen päivän ja marraskuun 6. päivän välisenä lauantaina.
Motiivi

Motiivi (, ”liikuttaja”) tarkoittaa vaikutinta eli syytä tietyn asian tekemiseen. Motiivit liittyvät haluihin ja tarpeisiin ja ne ovat läsnä kaikessa ihmisen toiminnassa. Vaikutin on toiminnan psyykkinen syy. Motiivit herättävät, ylläpitävät vireyttä ja ovat päämääräsuuntautuneita. Ne pitävät liikkeen tiettyyn suuntaan tiedostettuna tai tiedostamattomana ja sitovat tietyn määrän ihmisen energiasta. Koska monet motiivit tulevat alitajunnasta, on niiden löytäminen, tutkiminen ja kehittäminen erittäin vaikeata. Motiivit ovat niitä ”syitä” (why’s) meidän käyttäytymisellemme, miksi toimimme ja haluamme asioita. Keskeisin syy käyttäytymiselle ovat motiivit ja tarpeet. McClellandin määritelmän mukaan motiivi on tietynlaiseen tavoitetilaan kohdistuva toistuva kiinnostus tai mielen askarrus. Motiivit virittävät ja ohjaavat ihmisen käyttäytymisen tiettyyn suuntaan ja motivaatio on se psyykkinen tila ja halu, millä vireydellä toimitaan tavoitteiden saavuttamiseksi.
Motiiveja on jäsennetty esimerkiksi Maslow'n tarvehierarkian avulla: ihmisen on ensin tyydytettävä ”alimmat” tarpeensa, ennen kuin hierarkian ylemmät tarpeet kiinnostavat häntä. Kyseessä on varsin yksinkertaistettu malli. 
Motiivit voidaan jakaa myös orgaanisiin, sosiaalisiin ja psykologisiin motiiveihin. Orgaaniset motiivit liittyvät fysiologisiin perustarpeisiin, sosiaaliset motiivit ihmisten väliseen kanssakäymiseen ja psykologiset motiivit mielensisäisiin tekijöihin, kuten uteliaisuuteen.
Moderneinta motiivitutkimusta edustaa amerikkalainen psykologian professori Steven Reiss tutkijatiimeineen. Vuosina 1995–1998 he tekivät seitsemän laajan empiirisen tutkimuksen sarjan tuhansien amerikkalaisten, eurooppalaisten ja japanilaisten ihmisten avulla siitä, mitkä motiivit ovat ihmisille merkityksellisiä. Tutkimuksissa löytyi yli 400 erilaista motiivia, jotka ryhmiteltiin 16 elämän perustarpeeksi eli elämän perusmotiiviksi (). Nämä 16 elämän perusmotiivia ovat: valta, riippumattomuus, uteliaisuus, hyväksyntä, järjestys, säästäminen/keräily, kunnia, idealismi, sosiaaliset kontaktit, perhe, status, kosto/voittaminen, romantiikka/esteettisyys, syöminen, ruumiillinen aktiivisuus, ja rauhallisuus/mielen rauha.
Reiss'n mukaan elämän perusmotiivi täyttää seuraavat periaatteet:
Motivaatio tarkoittaa motiivien olemassaoloa. Motivoituneella henkilöllä on motiiveja tekonsa suorittamiseen.
Panssari hyökkää

Panssari hyökkää () on saksalaisen sotamarsalkan Erwin Rommelin keskeneräiseksi jäänyt panssarisodan oppikirja. Teoksen oli tarkoitus olla suurta suosiota saavuttaneen "Infanterie greift an" () -teoksen seuraaja ja kumppani. 
Rommelin arvellaan aloittaneen teoksensa kirjoittamisen ollessaan vielä Potsdamin sota-akatemian opettajana vuosina 1935–1938. Rommel kokosi teostaan varten runsaasti muistiinpanoja ja muuta aineistoa ensimmäisen maailmansodan ajalta, mutta sen kirjoittaminen jäi kesken, kun hänen muut velvollisuutensa ja lopulta toinen maailmansota veivät suurimman osan hänen ajastaan. Rommel luonnosteli kirjaansa koko sodan ajan ja aikoi käyttää paljon Saksan Afrikan-armeijan (Afrika Korpsin) komentajana keräämäänsä materiaalia teoksessaan. Palattuaan Afrikasta vuonna 1943 hän jatkoi kirjansa kirjoittamista, mutta työtä hidastivat sotatoimet Euroopassa ja Rommelin terveyden heikentyminen. Hänellä oli jonkin verran aikaa taas jatkaa työtään kirjansa parissa ollessaan sairaalassa toipumassa 17. heinäkuuta 1944 saamistaan vammoista, kun Spitfire-hävittäjäkone oli tehnyt ilmahyökkäyksen Rommelin autosaattuetta vastaan. Rommelin epäiltiin sekaantuneen Adolf Hitleriä vastaan suunnattuun pommiattentaattiin ja hänet pakotettiin tekemään itsemurha 14. lokakuuta 1944, jolloin hänen kirjansa jäi lopullisesti kesken.
Vaikka "Panzer greift an" jäikin keskeneräiseksi nipuksi muistiinpanoja, se saavutti tekijänsä ansiosta "Jalkaväki hyökkää" -teoksen kaltaisen legendaarisen aseman sotakirjallisuuden joukossa. Suurin osa siitä materiaalista, mikä olisi ollut valmiissa "Panzer greift an" -teoksessa, löytyvät Rommelin vaimon Lucie-Maria Rommelin ja Fritz Bayerlein teoksesta "Krieg ohne Hass", johon he kokosivat Rommelin muistiinpanoja.
Sami Hernesaho

Sami Hernesaho on suomalainen toimittaja ja juontaja. Hernesaho aloitti työuransa Helsingin Albertinkadun Sin City -liikkeessä ja siirtyi sitten MoonTV:n "Pornostara"-aikuisviihdeohjelman juontajaksi ja toimittajaksi. Hernesaho toimi vuodesta 2018 helmikuuhun 2020 saakka juorulehti Seiskan vastaavana päätoimittajana.
Hän on myös Sexhibition-messujen monivuotinen juontaja. Hernesaho työskenteli Katso-lehdessä toimittajana 2005–2007 sekä PokerMagazinen toimituspäällikkönä 2007–2010. Tämän jälkeen Hernesaho työskenteli Iltalehdessä. Hernesaho on toiminut Ilta-Sanomien uutispäällikkönä ja verkkovastaavana.
Wiener Neustadt

Wiener Neustadt on kaupunki Ala-Itävallan osavaltiossa Itävallassa. Kaupungin asukasluku on 44 461 asukasta (2017).
Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli keskeinen Messerschmitt Bf 109 -hävittäjien ja A4-rakettien valmistuspaikka ja se kärsikin sen takia mittavia vahinkoja, kun liittoutuneet pommittivat sitä. Noin 80 % kaupungista tuhoutui pommituksissa ja siviiliuhrien määrä oli suuri. Suomen ilmavoimat haki sodan aikana pääosan Messerschmitt Bf 109 -hävittäjistään Wiener Neustadtista. 
Nykyään Wiener Neustadt on yksi Itävallan tärkeimmistä liikenteen solmukohdista, sillä siellä yhdistyvät suuret valta- ja rautatiet.
British Phonographic Industry

British Phonographic Industry (BPI) on vuonna 1973 perustettu musiikkialan yhdistys, jonka tarkoitus on edustaa brittiläisten musiikkialan yritysten etuja ja taistella laitonta musiikin kopioimista vastaan.
Se perusti vuosittaisen Brit Awards -tapahtuman sekä Mercury Prize -palkinnon, joka jaetaan vuoden parhaalle albumille.
Myönnytykset.
British Phonographic Industry -palkintoja myönnetään myynnistä Isossa-Britanniassa. Palkinnon taso riippuu äänitteen formaatista ja myyntiluvuista. BPI-myönnytykset eivät kuitenkaan ole automaattisia: levy-yhtiön tulee maksaa yhdistykselle tietty summa, minkä jälkeen BPI tarkistaa kyseisen äänitteen myynnin. Palkinnot myönnetään yleensä jälleenmyyjien ostamien määrien eikä varsinaisten myyntilukujen perusteella.
Marja Salmela

Marja Salmela (oik. Naemi Maria Stenroth, 25. syyskuuta 1875 Helsinki – 9. marraskuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Henkilöhistoria.
Salmelan vanhemmat olivat kirkkoherra Otto Adolf Stenroth ja Fanny Maria Ehrnström. Hän vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Laukaassa, missä hänen isänsä työskenteli kirkkoherrana. Vuosina 1888–1892 Salmela asui Kuopiossa, missä hän kävi Kuopion suomalaista tyttökoulua ja Suomalaista jatko-opistoa. Vuonna 1907 hän isänsä kuoltua muutti Marjaniemen tilalle Kaarinaan Littoistenjärven ääreen, missä hän kirjoitti tunnetuimman teoksensa "Kappale kahden matkaa". Hän teki useita ulkomaanmatkoja, muun muassa vuoden kestäneen esitelmä- ja puhujamatkan Yhdysvaltoihin vuosina 1922–1923 ja matkan Norjaan seuraavana vuonna.
Osallistuminen raittiusliikkeeseen.
Salmelan elämänkäsitys oli ihanteellinen ja siveellisesti velvoittava. Aatteellisia virikkeitä hänen arvellaan saaneen pohjoismaisilta kirjailijoilta kuten Bjørnstjerne Bjørnsonilta. Hän halusi ihmisten näkevän vakavammin ja syvemmin oman itsensä ja ne velvoitteet, jotka kullakin on. Erityisesti häntä elähdytti raittiusaate. Vuodesta 1904 Salmela toimi Valkonauhaliitossa ja vaikutti monin tavoin raittius- ja naisasialiikkeen hyväksi. Monet hänen ulkomaanmatkoistaan olivat aatteellisten järjestöjen puhujamatkoja.
Kirjallinen tuotanto.
Ensimmäiset Maria Salmelan julkaistut tekstit ilmestyivät Uuden Suomettaren palstoilla, mutta hän oli jo 27-vuotias, kun hänen esikoisteoksensa ilmestyi vuonna 1902. On katsottu, että hänen laaja järjestötoimintansa viivytti kirjailijan uran alkua. Toisaalta hän sai matkoiltaan aineksia kirjoihinsa. Esimerkiksi ensimmäinen maailmansota kuvastuu hänen teoksissaan "Pakenevien parissa" (1914) ja "Palaavien parissa" (1915). Kirjailijana Salmelan teoksissa kuvastuu aatteellinen ja yhteiskunnallinen vakaumus, mutta myös naissydämen sisäiset taistelut ja tilinteot, joiden päämääränä on kirkkaampi, syvällisempi ja siveellisesti velvoittavampi elämänymmärrys.
Kaljavelli

Kaljavelli (myös "kaljavellinki", "kaljakeitti" tai "lämmitys", ) on länsisuomalainen jouluruoka. Sitä tiedetään nautitun Turun ja Etelä-Pohjanmaan välisellä alueella, ja makeana se on ollut poikkeavaa vaihtelua arkiruokaan.
Kysymyksessä on makeahko, lämpimänä lusikalla nautittava vellimäinen ruskea ruokalaji, jonka perusaineina ovat koti- tai vaarinkalja sekä maito ja siirappi. Eräillä seuduin siihen laitetaan myös vehnäjauhosuurus, josta tulee klimppejä, ellei sitä hyvin sekoiteta. Sekaan voidaan heittää rusinoita ja muita mausteitakin. Etelä-Pohjanmaalla kiehumisvaiheessa velliin lisätään ohra- tai vehnäjauhoista, maidosta, suolasta, sokerista ja kananmunasta sekoitetusta löysästä taikinasta tehtyjä klimppejä. Vakka-Suomessa siihen kuuluvat pienet juustokuutiot, jotka lisätään heti, kun velli on nostettu liedeltä, jotta ne hieman ehtivät liota. Velli nautitaan lämpimänä.
Kitami

Kitami () on Japanin kaupunki Hokkaidōn saarella Hokkaidōn prefektuurissa. Se sijaitsee Ohotskin yleiskehitystoimiston alueella Hokkaidōn koillisosassa. Kaupungissa on 115 511 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 1 427,41 neliökilometriä.
Kitami on Ohotskin eli Abashirin seudun talouden, kulttuurin ja liikenteen keskus.
Maantiede.
Sijainti.
Kitami sijaitsee Hokkaidōn saarella ja on yhdistyttyään vuonna 2006 Tannon, Tokoron ja Rubeshiben kaupunkien kanssa pinta-alaltaan Hokkaidōn suurin ja Japanin neljänneksi suurin kaupunki. Kitamin pinta-ala on 1 427 neliökilometriä ja se ulottuu Ohotanmereltä Hokkaidōn keskiosien Daisetsuvuorten Sekihokun solaan. 
Ilmasto.
Kitamin kaupunki sijaitsee laaksossa. Kesällä lämpötila nousee yli 30 celsiusasteen ja talvella se laskee alle –20 celsiusasteen.
Historia.
Kitamin aiempi nimi on Notsukeushi (), joka on peräisin ainun kielestä ja merkitsee pellon tai niityn reunaa. Japanilaisten uudisasutus alueella alkoi 1800-luvun lopussa, kun sinne perustettiin "tondenhei"-asuttajakolonialistijoukkojen kylä. 1900-luvun alkupuolella tärkeä elinkeino oli mintun ("Mentha canadensis") viljely. Minttua tuotettiin etenkin vientiin ja eniten Japanissa. Rautatien myötä paikkakunnalle sijoittui myös puuteollisuutta ja hamppukuidun tuotantoa.
Notsukeushi sai kaupunkioikeudet vuonna 1942 ja muutti samalla nimensä Kitamiksi. Se kasvoi nopeasti yhdeksi Hokkaidōn itäosien tärkeimmistä kaupungeista Kushiron ja Obihiron ohella. Vuonna 2006 kaupunki laajeni huomattavasti, kun siihen liitettiin Rubeshiben, Tannon ja Tokoron maaseutukaupungit.
Talous.
Kitamissa on elintarvike-, puu-, kone- ja korkeateknologista teollisuutta, joka tuottaa elektroniikkaa, tietotekniikkaa ja hienomekaanisia laitteita. Elintarviketeollisuuden tuotteita ovat esimerkiksi maito, sokeri, ja jauhot. Kaupunki on myös tärkeä logistiikan keskus.
Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään etenkin riisiä ja vihanneksia, kuten sipuleita ja perunoita. Ohotanmereltä kalastetaan muun muassa koiralohta. Saromajärvellä harjoitetaan kampasimpukoiden ("Mizuhopecten yessoensis") ja ostereiden vesiviljelyä. Kaupungin länsiosissa on metsätaloutta.
Liikenne.
Kitami sijaitsee valtatie 39:n varrella. Abashirin kaupunki on tunnin, Asahikawa kolmen tunnin ja Sapporo neljän ja puolen tunnin ajomatkan päässä Kitamista.
Kitamia palvelee JR Hokkaidōn Sekihoku-päälinja. Aiemmin Kitamin liitti Nemuro-päälinjalla sijaitsevaan Ikedaan Hokkaidō Chikuhoku-kōgen -rautatien Furusato-Ginga-linja, mutta se lakkautettiin vuonna 2006.
Kaupungista puolen tunnin ajomatkan päässä on Memanbetsun lentoasema.
Britannian singlelista

Britannian singlelistan () kokoaa Official Charts Company brittiläisen musiikkiteollisuuden puolesta. Listaviikko alkaa sunnuntaina ja päättyy lauantaina. Lista kootaan sunnuntaina iltapäivällä. Useimmat singlet julkaistaan Britanniassa maanantaina. 
Britannian singlelistalla on 200 singleä, ja mukaan lasketaan sekä levymyynti että lataukset. Top 75:tä pidetään virallisena listana, mutta Top 40 on ollut enemmän yleisen mielenkiinnon kohteena. Listalle antaa myyntitiedot noin 6 500 brittiläistä jälleenmyyjää. Sille ei lasketa radiosoittoja. UK Charts Companyn virallisten tietojen mukaan listan kärjessä on ollut yhteensä 1 034 singleä 2. heinäkuuta 2006 mennessä. Tarkkaa lukua ei voi sanoa varmasti, sillä 1950-, 1960-, 1970- ja 1980-luvuilla oli useita kilpailevia listoja. Yleisesti kuitenkin käytetään "Guinness Book of British Hit Singles" -kirjan suosimaa listaa, jonka myös UK Charts Company otti käyttöön.
Viljo Vyyryläinen

Viljo Ilmari Vyyryläinen (29. huhtikuuta 1917 Johannes – 24. heinäkuuta 1976 Kaarina) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari.
Elämä.
Lapsuus.
Viljo Vyyryläisen vanhemmat olivat Johanneksen kunnanesimiehen poika muurari Anton Arvid Vyyryläinen (1877-1918) ja meijerinhoitaja Adolfina Henriette Westerlund. Molemmat olivat syntyjään Johanneksen Vaahtolan kylästä. He solmivat avioliiton vuonna 1901. Sisällissodassa Viljon isä toimi punaisten puolella Johanneksen vallankumoustuomioistuimen syyttäjänä ja elintarvikelautakunnan puheenjohtajana. Hänet teloitettiin sodan loppuvaiheessa toukokuussa 1918.
Asepalvelus ja sota.
Vyyryläinen suoritti varusmiespalveluksensa Rannikkotykistörykmentti 2:ssa, jossa hän sai tykkimiehen koulutuksen ja kansimiehen erikouskoulutuksen. Varusmiespalvelus päättyi syksyllä 1939 vain muutama kuukausi ennen talvisotaa. Talvisodan aikana Vyyryläinen osallistui vihollisen panssarivaunun tuhoamiseen Säkkijärven Vilaniemessä. Jatkosodassa Vyyryläinen osallistui muun muassa Viipurinlahden ja Koiviston saarten taisteluihin kesällä 1941. Hänet ylennettiin korpraaliksi saman vuoden joulukuussa. Vyyryläisen luonnetta kuvailtiin hurjapäiseksi ja rohkeaksi.
21. joulukuuta 1944 alikersantti Vyyryläinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi numero 181. Ansioiksi katsottiin toiminta korpraalina Viipurinlahden taisteluihin kuuluvassa Teikarsaaren taistelussa kesällä 1944, jolloin Vyyryläinen otti oma-aloitteisesti johtoonsa kaksi joukkuetta sen jälkeen, kun joukkueiden johtajat olivat haavoittuneet. Vyyryläinen johti vastaiskua, mikä ”erinomaisen tehokkaasti vaikutti vihollisen työntämiseen mereen ja lopulliseen tuhoamiseen.” Taistelujen loppuvaiheessa hän organisoi saaren pohjoisosaan uuden puolustuslinjan ja johti joukkoja vihollisen noustessa maihin, kunnes paikalle saatiin kuljetettua suomalaisupseereita. Kun kaikki lääkintämiehet olivat joko haavouttuneet tai kaatuneet, järjesti Vyyryläinen haavoittuneiden huollon ja evakuoinnin ”mitä vaikeimissa olosuhteissa.” Vyyryläinen valtasi henkilökohtaisesti neljä vihollisen konekivääriä taistelun aikana ja poistui saarelta viimeiseinä perääntymiskäskyn saavuttua. Taistelussa Vyyryläinen haavoittui lievästi käteen ja päähän.
Sodan jälkeen.
Talvisodan aikana Vyyryläisen äiti joutui evakkoon Piikkiöön, jonne Viljokin asettui. Sittemmin sodan jälkeen hän rakensi perheelleen omakotitalon Kaarinaan. Vyyryläinen oli puoluekannaltaan sosialidemokraatti ja istui Kaarinan kunnanvaltuustossa 1954–1976. Hän toimi sosiaalilautakunnan puheenjohtajana ja kunnalliskodin johtokunnan puheenjohtajana. Vyyryläinen oli siviiliammatiltaan muurari.
Vyyryläinen ylennettiin ylikersantiksi 23. joulukuuta 1968.
Vyyryläinen kuoli 59-vuotiaana Kaarinassa heinäkuussa 1976. Hänet on haudattu Turkuun Katariinan hautausmaalle.
Kaman sellu- ja paperitehdas

Kaman sellu- ja paperitehdas () on Permin aluepiirin Krasnokamskissa sijaitseva tuotantolaitos, joka kuuluu nykyisin suurelle metsäteollisuuden Investlesprom-holdingyhtiölle. Tehdas on ensimmäisenä Venäjällä aloittamassa aikakauslehtipaperina käytettävän päällystetyn kevytpaperin tuotannon. Suomalainen Vaahto Group sai tehtäväkseen tehtaan paperikoneiden uudistamisen vuonna 2008. Keväällä 2011 tuotantolinjan käynnistäminen oli lykkääntynyt epäluotettavien laitetoimittajien takia.
Kaman sellu- ja paperitehdas oli suurimpia ja tunnetuimpia Neuvostoliiton paperitehtaita. Tehtaan perustaminen kuului Neuvostoliiton ensimmäiseen viisivuotissuunnitelmaan ja se aloitti toimintansa 1936. Neuvostoliiton hajottua tehdasta ei yksityistetty, vaan se pysyi valtion omistuksessa olevana, mutta silti itsenäisestä toimivana yhtiönä. Sittemmin se ajautui konkurssiin. Tehtaalla oli kolme kapeaa sanomalehtipaperikonetta, ja se sai Madridissa laatupalkinnon vuonna 1995.
Goznak

Goznak () on Venäjän valtiovarainministeriön omistama yritys, johon sisältyy useita rahapajoja ja setelipaperitehtaita. Setelipaperitehtaat ovat Pietarissa ja Krasnokamskissa, minne setelipaperituotantoa siirrettiin toisen maailmansodan vuoksi. Sanomalehtipaperin lisäksi Pietarin-tehtaassa on myös muuta, esimerkiksi pergamiinipaperin tuotantoa.
Mondi

Mondi eli Mondi Group on kansainvälinen paperi- ja pakkausyhtiö. Yhtiön vuoden 2021 liikevaihto oli 7,7 miljardia euroa ja liikevoitto 1,1 miljardia euroa. Vuonna 2022 yhtiöllä oli tuotannollista toimintaa yli 30 maassa ja se työllisti noin 26 500 henkilöä. Mondin tärkeimmät toimialat ovat pakkauspaperit ja kartongit. Yhtiön tehtaat tuottavat esimerkiksi voimapaperia, säkkejä, toimistopaperia, aaltopahvin pintapaperia, aaltopahvilaatikoita ja päällystämätöntä hienopaperia.
Mondi-konsernin juuret ovat Etelä-Afrikkaan vuonna 1967 rakennetussa Merebank Millin tehtaassa. Mondi laajeni Eurooppaan 90-luvun alussa yrityskauppojen kautta. Yritys listattiin pörssiin vuoden 2007 puolivälissä. Yritys listautui sekä Lontoon että Johannesburgin pörsseihin. Mondi oli aiemmin osa Anglo-American-ryhmää.
Mondin suurin omistaja omistaa Mondista noin neljä prosenttia. Yhtiön omistus onkin jakautunut hyvin laajalle ja sen kotipaikka on käytännössä joko Lontoossa, missä se on pörssissä tai Itävallassa, mistä sitä johdetaan.
Mondi laajentui 2000-luvun alussa voimakkaasti Eurooppaan ostamalla yrityksiä Itävallasta, Britanniasta, Ranskasta, Venäjältä, Slovakiasta, Puolasta, Unkarista, Hollannista, Tanskasta, Bulgariasta, Italiasta ja Meksikosta ja Suomesta. Mondi omistaa Euroopassa esimerkiksi Neusiedlerin paperitehtaan.
Mondi Suomessa.
Mondi toimi Suomessa vuosina 2008-15. Mondi omisti Lohjan paperitehtaan syyskuusta 2008 alkaen, jolloin se osti sen Loparex Groupilta. Tehdas toimi nimellä Mondi Lohja Oy, kunnes 2015 huhtikuussa yhtiö ilmoitti lopettavansa tehtaan, ja toiminta lakkasi vuoden 2015 loppuun mennessä.
Joulukuussa 2017 Mondin kerrottiin ostavan 365 miljoonalla Powerfluten, jolla on aallotuskartonkitehdas Kuopiossa. Kauppaan kerrottiin sisältyvän puunhankintayhtiö Harvestia, ei kuitenkaan hylsykartonkia valmistava Corenso. Myyjänä oli pääomasijoitusyhtiö Madison Dearborn Partnersin hallinnoima Nordic Packaging and Container Holdings Limited. EU:n kilpailuviranomaiset hyväksyivät kaupan kesäkuuhun 2018 mennessä.
Kondrovo

Kondrovo () on kaupunki Venäjällä Kalugan alueella, linnuntietä 40 kilometriä alueen pääkaupungista Kalugasta luoteeseen. Se on 60 375 asukkaan Dzeržinskin piirin suurin taajama, hallintokeskus ja piirinsä ainoa kaupunki. Kondrovon kaupungissa asui 16 672 henkeä (2010 väestönlaskenta). 
Kalugasta luoteeseen kohti Vjazmaa vievä ratayhteys sivuaa Kondrovon kaupungin lounaisreunaa (Govardon seisake tai pikkuasema).
Kommunar

Kommunar () on kaupunki Leningradin alueen Hatsinan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Inkereenjoen varrella 35 kilometriä Pietarista etelään. Kaupungin pinta-ala on 12,7 neliökilometriä ja asukkaita on 20 265 henkeä (vuonna 2010).
Asutuskeskus on syntynyt 1840-luvulla. Aluksi sen nimenä oli Grafskaja Slavjanka, myöhemmin Tsarskaja Slavjanka. Ennen vallankumousta se tunnettiin Rogersin ja Pfeifferin tehtaan työlaisasutuksena. Hallinnollisesti se kuului Pietarin kuvernementin Tsarskoje Selon kihlakuntaan. Vuonna 1953 Kommunar sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1993 siitä tuli kaupunki. 
Kaupungin talouden perustan muodostaa sellu- ja paperiteollisuus. Siellä toimivat Ilim Pulp -konserniin kuuluva kartonkitehdas, Kommunarin paperitehdas, aaltopahvitehdas Komsomolets sekä muita pakkausmateriaaleja valmistavia tuotantolaitoksia.
Suuri osa Kommunarin asukkaista käy päivittäin töissä Pietarissa. Kaupungin alueella sijaitsee Pietari–Vitebsk-radan Antropšinon asema.
Leningradin alueen Jaaman piirin Opoljan kunnassa sijaitsee Malin kylä, jonka venäjänkielinen nimi on myös "Kommunar".