tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Frank Williams Racing Cars

Frank Williams Racing Cars oli brittiläinen sir Frank Williamsin perustama Formula 1 -talli. Alkujaan talli ei rakentanut omia autojaan, vaan osti autonsa muilta valmistajilta. Vasta kahtena viimeisenä kautenaan talli valmisti omat korinsa.
Ensimmäinen tallin F1-auto oli Brabham BT26. Frank Williams oli ostanut sen Jack Brabhamilta, joka raivostui kuullessaan auton olevan F1-sarjaa varten. Hän oli luullut, että Williams tekisi siitä auton F5000-sarjaa varten. Williams palkkasi Piers Couragen ajamaan ostetulla BT26:lla, ja hän sijoittui MM-pisteissä kahdeksanneksi.
Seuraavaksi kaudeksi Williams sai argentiinalaisen Alejandro de Tomason valmistamaan hänelle auton. Auto kuitenkin myöhästyi, ja se valmistui vasta kauden viidenteen osakilpailuun. Hollannin GP:ssä Courage menetti De Tomaso 505/38:n hallinnan ja menehtyi onnettomuudessa. Williams luopui epäluotettavista De Tomasoista, ja vaihtoi kaudeksi vuoden vanhaan Marchiin. Kuskina toimivat Henri Pescarolo ja yhdessä osakilpailussa Max Jean.
 öljy-yhtiö Motul ja leluvalmistaja Politoys tulivat FWRC:n sponsoreiksi, jolloin tallilla oli varaa uusiin Marchin autoihin. Kausi ei kuitenkaan tuottanut menestystä ja molemmat sponsorit vetäytyivät. Seuraavan kauden pelasti Marlboron ja Ison sponsorointi. FWRC:tä kutsuttiin sponsorisopimuksen myötä kahden kauden ajan Iso Marlboroksi, vaikka kumpikin sponsori luopui sopimuksesta jo ennen kautta . Kauden 1974 Williams suunnitteli omaa autoaan, joka valmistui kaudeksi .
Kaudet 1975 ja FWRC paini kuitenkin talousongelmissa, eikä sen suorituskyky ollut parhaimmasta päästä. Tallissa ajoi lyhyen ajan lukuisia maksavia ajajia, jotka eivät pysyneet ammattilaiskuljettajien vauhdissa mukana. Kauden 1976 alussa Williams myi osuuden tallista kanadalaiselle öljymiljonäärille Walter Wolfille, joka osti tallille Hesketh 308C -autot. Williams jätti tallin kauden jälkeen, ja Wolf nimesi tallin Walter Wolf Racingiksi.
Alain Bernard

Alain Bernard (1. maaliskuuta 1983 Aubagne) on ranskalainen uimari ja olympiamitalisti.
Bernard alitti ensimmäisenä uimarina 100 metrin vapaauinnissa pitkällä radalla 47 sekunnin rajan uituaan Ranskan mestaruuskilpailuissa huhtikuussa 2009 ajan 46,94. Hän piti keväällä 2008 viikon verran hallussaan myös 50 metrin vapaauinnin maailmanennätystä ajalla 21,50, mutta Australian Eamon Sullivan alitti sen kahdesti Australian olympiakarsinnoissa, ensin ajalla 21,41 ja myöhemmin 21,28. 
Bernard ei voinut osallistua vuoden 2004 kesäolympialaisiin Ateenassa sairauden takia. Hän voitti pronssia vuoden 2007 uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa Melbournessa 4 × 100 metrin vapaauinnissa. Ensimmäisen olympiamitalinsa Bernard voitti Pekingissä 2008, kun Ranskan 4 × 100 metrin vapaauintiviestijoukkue sijoittui Yhdysvaltojen jälkeen hopealle. Samoissa kisoissa hän voitti kultamitalin 100 metrin vapaauinnissa ajalla 47,21. Pronssille hän ylsi vielä 50 metrin vapaauinnissa. Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän sai hopeaa 100 metrin vapaauinnissa ja kuului Ranskan pronssijoukkueeseen 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän sai hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja pronssia 50 metrin vapaauinnissa. Lyhyen radan MM-kilpailuissa hän on saanut yhden viestikullan.
Bernardilla on myös viisitoista Euroopan-mestaruusmitalia, seitsemän pitkältä radalta ja kahdeksan lyhyen radan kilpailuista. Lyhyen radan Euroopan mestaruuden hän voitti 100 metrin vapaauinnissa Debrecenissä 2007 ja pitkällä radalla tuli Euroopan mestaruus 50 ja 100 metrin vapaauinnissa Eindhovenissa 2008 sekä 100 metrin vapaauinnissa Budapestissa 2010. Lisäksi hän on voittanut viestimestaruuksia.
Lontoon kesäolympialaisissa 2012 Bernard oli mukana Ranskan alkueräjoukkueessa 4 × 100 m vapaauintiviestissä. Matkan loppukilpailussa Ranskan joukkue nousi lopussa voittoon ohi Yhdysvaltain joukkueen, joten Bernard kasvatti olympiavoittojensa määrän kahteen.
Totte Mannes

Totte Mannes (o.s. Toini Halme, 15. maaliskuuta 1933 Kajaani – 19. heinäkuuta 2025 Madrid) oli suomalainen taidemaalari. Mannes opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1951–1952 ja 1958–1959 sekä Tukholmassa Reybekielin taidekoulussa vuosina 1961–1962.
Mannes kuoli kotonaan Madridissa heinäkuussa 2025. Hän oli asunut Madridissa yli 50 vuotta. Hänen veljensä oli taiteilija Asko Halme.
John Whitaker

John Whitaker MBE (s. 5. elokuuta 1955) on brittiläinen esteratsastaja ja olympiamitalisti. Hän on kilpaillut "Ryan's Son"-, "Milton-" ja "Gammon"-nimisillä hevosilla esteratsastuksessa. 
Hänen vaimonsa nimi on Clare ja heillä on kolme lasta, Joanne, Louise ja Robert. Robert Whitaker on menestyksekkäästi kilpaillut esteratsastuksessa. Myös John Whitakerin pikkuveli Michael Whitaker on esteratsastuksen olympiamitalisti.
Isa ibn Salman Al Khalifa

Isa ibn Salman Al Khalifa (, 3. kesäkuuta 1933 – 6. maaliskuuta 1999) oli Bahrainin emiiri vuosina 1961–1999. Khalifa nousi valtaistuimelle isänsä Salman ibn Hamadin kuoltua vuonna 1961. Hänen aikanaan Bahrain saavutti itsenäisyyden Britanniasta. 
Emiirin kuoltua 65-vuotiaana hänen seuraajakseen nousi hänen vanhin poikansa Hamad ibn Isa Al Khalifa, jonka titteli vaihtui vuonna 2002 kuninkaaksi. 
Bahrainin pääkaupunki Manamassa vuonna 2008 avattu Kulttuurikeskus Isa on nimetty hänen mukaansa. Keskukseen on sijoittunut muun muassa Bahrainin kansalliskirjasto ja kansallisarkisto.
Wuthering Heights (yhtye)

Wuthering Heights on tanskalainen metalliyhtye. Yhtyeen musiikki on sekoitus progressive-, folk- ja power metalia. Se perustettiin vuonna 1989, ja se on tunnettu myös nimillä Minas Tirith ja Vergelmir. Nykyisekseen nimi vakiintui vuoden 1997 "Within"-demoon mennessä, ja kaksi vuotta myöhemmin tuon demon uudelleenäänitetty versio julkaistiin yhtyeen debyyttialbumina yhdysvaltalaisen The Laser’s Edge -levy-yhtiön kautta. Kitaristi Erik Ravn on yhtyeen ainoa jäljellä oleva alkuperäisjäsen, muut nykykokoonpanon jäsenistä ovat liittyneet yhtyeeseen 2000-luvulla.
Vaikka yhtye on ottanut nimensä Emily Brontën romaanista "Humiseva harju", sen kappaleissa ei ole juuri viitteitä klassiseen kirjallisuuteen. Sen sijaan sanoituksissa on Tolkien-teemoja ja new age -tyyppistä mystiikkaa.
Julkaisut.
Studioalbumit
Demot
Maramureș (piirikunta)

Maramureș () on piirikunta Romanian Maramureșin historiallisella alueella. Piirikunnan pääkaupunki on Baia Mare. Sen pinta-ala on 6 304 km² ja siellä on noin 472 335 asukasta (vuonna 2014).
Maantiede.
Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 6 304 km², mistä 43 % on Rodnavuoristoa. Piirikunnan lävitse virtaa Tisza.
Maramureșin piirikunta rajautuu idässä Suceavan piirikuntaan, lännessä Satu Maren piirikuntaan, etelässä Sălajin, Clujin ja Bistrița-Năsăudin piirikuntiin sekä pohjoisessa Ukrainan Ivano-Frankivskin ja Taka-Karpatian alueisiin.
Väestö.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 461 290 asukasta ja sen väestötiheys oli 73,17 asukasta neliökilometrillä.
Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 82,02 %, unkarilaisia 9,07 % ja romaneja 1,7 %.
Megiddo (kibbutz)

Megiddo () on kibbutz, eli maatalouskollektiivi, Israelin Pohjoisella hallintoalueella.
Lähellä Megiddoa on Raamatussakin mainittu merkittävä arkeologinen kukkula Tel Megiddo ja useiden Megiddon taistelujen tapahtumapaikkoja. Tel Megiddo on myös Raamatun mukaan Harmageddonin taistelupaikka.
IS-tähtikisa (jalkapallo)

IS-tähtikisa on "Ilta-Sanomien" ylläpitämä kilpailu, jossa Suomen jalkapallon pääsarjan kunkin ottelun kolmelle parhaalle pelaajalle annetaan 1–3 tähteä. Kentän paras saa kolme tähteä, toiseksi paras kaksi ja kolmanneksi parhaaksi katsottu yhden tähden. Kauden lopussa eniten tähtiä saanut on voittaja. Tähdet myöntää raati, jossa on aina lehden edustaja sekä pari muuta julkisuutta tai jalkapalloperhettä edustavaa raatilaista.
Valeri Popovitš on voittanut kisan ennätykselliset viisi kertaa.
Pullo hunajaa

Pullo hunajaa on Miljoonasade-yhtyeen ensimmäinen kokoelma-albumi. Se julkaistiin 30. syyskuuta 1992. Albumi on ylittänyt kultalevyn rajan.
"Iltalehden" Tommi Parkkonen kirjoitti uutuuskokoelmasta, ettei ole koskaan pitänyt Miljoonasateen läpimurtokappaleesta ”Lapsuuden sankarille”, mutta muusta tuotannosta kyllä. Kokoelman aloittava yhtyeen nimikkokappale ”Miljoonasade” on hänen mielestään ”ehkä hienoin viisiminuuttinen, mitä Suomessa on koskaan tehty”.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Heikki Salo ja sovittanut Miljoonasade, ellei toisin mainittu.
Savonius-roottori

Savonius-roottori on suomalaisen Sigurd Savoniuksen 1920-luvulla kehittämä pystyakselinen tuuliturbiini, jonka rakennetta kuvaa parhaiten ilmaisu kahdesta lomittain asennetusta tynnyrinpuolikkaasta. Turbiinin poikkileikkaus on katkenneen ja hivenen lomitetun S-kirjaimen muotoinen.
Rakenne.
Turbiinin etuja ovat yksinkertainen rakenne ja riippumattomuus tuulen suunnasta. Savonius-roottorin hyötysuhteena pidetään yleisesti 12–15 prosenttia. Oikeilla toimenpiteillä ja mitoituksella hyötysuhde voidaan kuitenkin kaksinkertaistaa. Tehoa voidaan nostaa suppenevilla ja avartavilla tuulenohjaimilla. Huonoja puolia taas ovat roottorin asennosta riippuva käynnistysmomentti ja epätasainen pyörimisliike. Pyörimisen epätasaisuutta voidaan vähentää asentamalla kaksi roottoria päällekkäin 90° kulmaan toisiinsa nähden. Pyöriessään Savonius-roottori aiheuttaa voimakkaita poikittaisvoimia, jotka rasittavat tukirakenteita ja laakereita, joten kovin suuria laitoksia siitä ei voi rakentaa. Turbiinista on tehty lukuisia muunnelmia, joista merkittävin lienee niin ikään suomalainen windside-roottori.
Jatkokehitys.
”Lytistetty” Bach-malli, jossa läpivirtauskanava on 112 asteen kulmasta (ulkoreunan säteen suhteen) alkaen suora, saavuttaa parhaimmillaan 23-24 prosentin hyötysuhteen. Jatkokehitystyötä ovat tehneet muun muassa Modi, Ushiyama ja Nagain.
Käyttökohteet.
Savonius-roottoreiden perinteinen käyttökohde on vesipumpussa ja talon katolla, ilmanvaihtoputken päässä pyörivä roottori, jonka alapuoliset lavat imevät ilmaa hormista. Pieniä Savonius-turbiineja käytetään toisinaan huomion herättäjinä maassa jalustalla pyörivissä mainoksissa.
Oulussa Koskenniskassa sijaitseva taiteilija Pekka Jauhiaisen "Synergia"-taideteos koostuu viidestä värikkäästä Savonius-roottorin mukaelmasta. Veistos valaistaan turbiinien tuottamalla sähköllä.
Muutosvastarinta

Muutosvastarinta tarkoittaa muutoksen tai sen suunnittelun vastustusta ja kritisointia, joka ilmenee yksilöiden tai ryhmien käyttäytymisessä. Se ilmenee esimerkiksi välinpitämättömyytenä, informaation torjumisena tai korostuneena itsesuojeluna. Muutosvastarinta liittyy ihmismielen taipumukseen puolustaa vanhoja tottumuksiaan. Muutosvastarinta on luonnollinen osa mitä tahansa muutosprosessia. Muutosprosessin epäonnistuminen johtuu yleensä siitä, että muutosprosessi on huonosti suunniteltu. Muutosjohtaminen on systemaattinen tapa hallita ja viedä muutosta eteenpäin. Muutosjohtamisessa tulee huomioida, että täydellistä muutosprosessin hallintaa ei yleensä saavuteta. Olennaista muutosprosessin onnistumisessa on se, ettei muutoksia ole liian usein ja ne ovat perusteltuja. Muutosvastarinta estää yleensä myös uuden oppimista.. 
Ihmiset eivät välttämättä vastusta itse muutosta, vaan sen vaikutusta yhteisöön ja sen yksilöiden asemaan. Työ- tai muun yhteisön järjestelmiin ja rakenteisiin vaikuttava muutos voi häiritä henkilöiden välisiä suhteita tai muuttaa yhteisön jäsenten statusta tai valta-asemaa, joten muutosvastarintaa pitää ymmärtää. Muutos itsessään voidaan kokea järkeväksi, mutta sen seurauksia ei. Osa ihmisistä on innostuneempia kaikesta uudesta kuin toiset, jotka saattavat kokea lähes kaikki muutokset negatiivisina, jopa pelottavina. 
C. G. Jungin mukaan psyykessä on neljä perustoimintoa, jotka ryhmittyvät rationaaliseen ja irrationaaliseen toimintaan. Rationaalisia toimintoja ovat ajattelu, jossa ihminen yrittää ymmärtää ja sopeutua maailmaan havaintojen ja tiedon, rationaalisen ja loogisen ajattelun kautta sekä tunteminen, jossa ihminen arvioi maailmaa miellyttävän/epämiellyttävän ja hyväksynnän/hylkäämisen tuntemusten kautta. Irrationaalisia toimintoja ovat aistiminen, jossa ihminen saa tietoa aistien avulla sekä intuitio, jossa yksilö havainnoi tiedostamattoman kautta. Irrationaaliset toiminnot operoivat pelkkien havaintojen avulla, ilman että ne tulkitsevat tai analysoivat niitä, siis päinvastoin kuin rationaaliset toiminnot. Jungin mukaan jokaisessa ihmisessä löytyvät nämä kaikki neljä toimintoa, mutta jokaisella yksi toiminto on hallitseva ja vaikuttaa enemmän kuin muut käyttäytymiseemme sosiaalisella, älyllisellä ja kulttuurisella tasolla. Tätä Jungin ihmistyyppimallia voidaan hyödyntää, kun yritetään ymmärtää ihmisten käyttäytymistä muutoksissa. Ratkaiseva tekijä Jungin mukaan on informaation käsittelyyn liittyvä taipumus. Käsitteleekö henkilö ensisijaisesti viiden perusaistin (näkö, kuulo, haju, maku ja tunto) kautta tulevaa informaatiota vai ns. kuudennen aistin eli intuition kautta tulevaa informaatiota. Ne jotka toimivat pääsääntöisesti intuitionsa perusteella lähtevät nopeammin mukaan uusiin asioihin kuin ne jotka käsittelevät informaation pääsääntöisesti viiden perusaistin kautta. Intuition kautta toimivat ovat niitä, jotka suunnittelevat uutta ja viiden perusaistin kautta toimivat pyrkivät säilyttämään tilanteet ennallaan ja helposti vastustavat kaikkea muutosta. Ilman intuitionsa kautta toimivia, uuden suunnittelijoita, ei tapahtuisi muutoksia.
Colin Kolles

Colin Kolles (ent. Călin Colesnic, s. 13. joulukuuta 1967 Timișoara, Romania) on romanialais-saksalainen autourheiluvaikuttaja ja WEC-sarjassa kilpailevan Vanwall Racing Teamin tallipäällikkö. Parhaiten hänet tunnetaan Formula 1:ssä kilpailleen HRT-tallin entisenä tallipäällikkönä kausina 2010–2011.
Kolles aloitti tallipäällikön uransa johtamalla F3 Euroseriesissä kahta tallia: Kolles Racingia ja TME Racingia. Kolles nousi Force India -tallin tallipäälliköksi kun sijoitusyhtiö Midland Group osti vuoden 2005 alussa silloisen Jordan-tallin ja nimesi Kollesin sen johtoon. Kaudella 2008 talli toimi nimellä Force India. Hän oli mukana F3-luokassa lyhytikäiseksi jääneellä Kolles &amp; Heinz Union -tallilla vuonna 2009. Team Kolles oli mukana myös DTM-sarjassa vuosina 2006–09 nimellä Team Kolles Futurecom-TME. Kolles siirtyi ennen kauden 2010 alkua uuden Hispania Racing -tallin tallipäälliköksi. Hän erosi tehtävästään kauden 2011 päätteeksi. Collesin oli tarkoitus palata Formula 1 -kaudelle 2015 uuden tallin, Forza Rossa Racingin kanssa, mutta hanke ei koskaan toteutunut.
Via Maris

Via Maris on moderni nimi muinaiselle kauppatielle, joka yhdisti Egyptin Syyriaan, Vähään-Aasiaan ja Mesopotamiaan.
Yhdessä Via Traiana novan kanssa Via Maris oli alueen merkittävin kauppareitti. Via Maris lähti Egyptistä Selestä (nyk. al-Qantara) Pelusionin läpi ja Siinain niemimaan pohjoisrantaa. Siellä tie kulki Kanaaninmaan rantaa läpi Gazan, Askalonin, Ashdodin, Ioppen ja Doran, josta se kääntyi itään Tel Megiddon ja Jisreelin tasangon suuntaan päätyen lopulta Tiberiakseen Gennesaretinjärven rannalle. Järveltä matka jatkui kohti pohjoista läpi Magdalan, Kapernaumim ja Tel Hazorin, josta se nousi hiljalleen Golanin kukkuloille ja päättyi Damaskokseen, josta matkaajat pystyivät jatkamaan Via Traiana Novalla.
Mike Gascoyne

Michael ”Mike” Gascoyne (s. 2. huhtikuuta 1963 Norwich, Yhdistynyt kuningaskunta) on Formula 1 -sarjan Caterham F1 Team -tallin tekninen johtaja.
Gascoyne on työskennellyt uransa aikana useissa F1-talleissa, kuten teknisenä johtajana Jordanilla, Benettonilla, Renault’lla ja Toyotalla. Gascoyne siirtyi Toyotalta Spyker F1 -talliin loppuvuodesta 2006 ja jatkoi samoissa tehtävissä tallin vaihdettua omistajaansa ja nimeään Force Indiaksi. Gascoyne sai kuitenkin potkut tallista loppuvuodesta 2008. Vuonna 2009 Lotus Racing -talli hyväksyttiin kaudelle , jonka teknisenä johtajana Gascoyne työskenteli kauteen asti, kunnes siirtyi Caterham Groupin teknisen osaston johtoon.
Megiddon taistelu (1400-luku eaa.)

Megiddon taistelu käytiin 1400-luvulla eaa., mutta tarkasta vuodesta ja päivämäärästä ei ole varmuutta. Taistelussa olivat vastakkain Uuden valtakunnan faarao Thutmosis III:n Egypti ja Kanaaninmaan liittouma, jota johti Kadeshin kuningas. Taistelu on historian ensimmäinen, josta on jäänyt jäljelle suhteellisen luotettavaa aineistoa.
Kanaaninmaan kapina, jota johti Kadeshin kuningas, sai Thutmosis III:n käymään sotaan syyrialais-kanaanilaista liittoumaa vastaan . Egyptologien eniten kannattaman tulkinnan mukaan Megiddon taistelu käytiin 9. toukokuuta 1457 eaa., mutta myös vuodet 1482 eaa. ja 1479 eaa. ovat vaihtoehtoja. 
Egyptiläisittäin onnistuneen taistelun ratkaisu oli Thutmosiksen taktiikka. Hän päätti käyttää reittinä Jisreelin tasangolle vaikeakulkuista keskimmäistä tietä, vaikka faaraon kenraalit suosittelivat joko pohjoista tai eteläistä reittiä. Tämä päätös oli Thutmosiksen kannalta hyvä, sillä kahta muuta reittiä vartioi kanaanilaisten jalkaväki, jonka tarkoituksena oli perääntyä ja johdattaa egyptiläiset sotavaunujen luokse. Egyptiläiset yllättivät kuitenkin ja löivät hyökkäävät kanaanilaiset perusteellisesti ja jäljelle jääneet pakenivat Megiddon linnoituskaupunkiin, mistä seurasi Megiddon piiritys. 
Piiritystä kesti joidenkin lähteiden mukaan jopa seitsemän kuukautta, mutta toisaalla sanotaan, että piiritettävät käsittivät muutamassa päivässä olevansa voimattomia faaraon joukkojen edessä. Egyptiläiset joukot saivat antautuneilta kanaanilaisilta 340 sotavankia, 2 200 hevosta, 924 sotavaunua, jonkin verran kultaa, 1 929 nautaeläintä, 2 000 vuohta, 20 500 lammasta ja aseistusta.
Megiddon taistelu on ensimmäinen, josta on kirjallista aineistoa. Lisäksi taistelussa käytettiin ensimmäisen kerran historiassa laminoitua jousipyssyä. Kaikki selonteot taistelusta ovat egyptiläislähteistä. Amunin temppelistä, Karnakista, on löytynyt armeijan kirjurin Tjanenin tekemiä hieroglyfeja, joissa käydään taistelu läpi.
Brașov (piirikunta)

Brașov () on piirikunta Romanian Transilvaniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Brașov. Sen pinta-ala on 5 363 km² ja siellä on noin 550 765 asukasta (vuonna 2014).
Maantiede.
Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 5 363 km². Alueella kohoavat Karpaatit ja niihin kuuluva Făgărașvuoristo. Alueen läpi virtaa Oltjoki.
Brașovin piirikunta rajautuu idässä Covasnan piirikuntaan, lännessä Sibiun piirikuntaan, pohjoisessa Mureşin ja Harghitan piirikuntiin sekä etelässä Argeşin, Dâmboviţan ja Prahovan piirikuntiin.
Väestö.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 505 442 asukasta ja sen väestötiheys oli 94 asukasta neliökilometrillä.
Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 87,4 %, unkarilaisia 7,8 %, romaneja 3,5 % ja saksalaisia 0,6 %.
Hunedoara (piirikunta)

Hunedoara () on piirikunta Romanian Transilvaniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Deva. Sen pinta-ala on 7 063 km² ja siellä on noin 407 892 asukasta (vuonna 2014).
Maantiede.
Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 7 063 km². Alueen läpi virtaa Mureşjoki. 
Hunedoaran piirikunta rajautuu idässä ja pohjoisessa Alban piirikuntaan, lännessä Aradin, Timişin ja Caraş-Severinin piirikuntiin sekä etelässä Gorjin piirikuntaan.
Väestö.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan alueella oli 426 165 asukasta ja sen väestötiheys oli 69 asukasta neliökilometrillä.
Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 92 %, unkarilaisia 5 %, romaneja 2 % ja saksalaisia alle 1 %. Alue on tunnettu kivihiilikaivoksistaan, jotka ovat tuoneet piirikuntaan työvoimaa Romanian eri osista.
Kalevi Nyqvist

Kalevi Nyqvist (6. huhtikuuta 1936 Asikkala – 7. marraskuuta 2018) oli suomalainen viihdemuusikko ja sovittaja, joka oli mukana ainakin 1966 musiikkikappaleen levytyksessä. Nyqvist vaikutti monessa eri yhtyeessä harmonikansoittajana. Kuuluisin oli hänen oman yhtyeensä lisäksi yhtye Tulipunaruusut. Nyqvistin yhtyeen solisteina oli useita iskelmälaulajia.
Ensimmäiset levytyksensä Nyqvist teki Lasse Pihlajamaan kanssa Rytmi-levymerkille vuonna 1954. Kyseessä oli kaksi duettoa, ”Ihanat päivät” -valssi ja ”Huvittelevat hanurit” -polkka. Omia levytyksiä joko soolona tai yhtyeen kanssa Nyqvist levytti vuoteen 1987 mennessä kaikkiaan 72. Nämä olivat enimmäkseen instrumentaaliversioita jo aiemmin useaankin kertaan laulettuna levytetyistä kappaleista. Nyqvist voitti harmonikansoiton Suomen mestaruuden vuonna 1961.
Nyqvist sovitti muun muassa Veikko Lavin kahden, vuosina 1971 ja 1979 ilmestyneiden albumien kappaleet. Hän luonnehti Lavin kappaleiden sovitusta haastavaksi, koska Lavilla ei ollut käsitystä laulujen ”oikeaoppisista” kaavoista ja sanoitustekniikasta. Esimerkiksi Lavin säveltämä ja sanoittama ”Lasijauholaivakeikka” oli Nyqvistin mielestä sovitettavana lähes mahdottoman tuntuinen, mutta lopputuloksena oli yksi Lavin parhaista kappaleista.
1960-luvulta alkaen Toivo Kärki ei enää sovittanut itse kaikkia sävellyksiään, ja Kalevi Nyqvististä tuli yksi hänen luottosovittajistaan. Merkittäviä Nyqvistin Kärki-sovituksia olivat esimerkiksi "Maarit" (Henry Theel 1966), "Tule hiljaa" (Annikki Tähti 1967), "Ei kukaan toinen" (Martti Garam 1967), "On elon retki näin" (Pasi Kaunisto 1975), "Laulava sydän" (Eino Grön 1975), "Chinchilla" (Paula Koivuniemi 1974), "Äidin syntymäpäivä" (Tapio Rautavaara 1976), "Tule silloin kun ..." (Taisto Tammi 1976), "Minä haaveilin vaan" (Esa Pakarinen 1981).
Darrieus-roottori

Darrieus-roottori on pystyakselinen tuuliturbiini (), jonka patentoi ranskalainen insinööri G.J.M.Darrieus vuonna 1931. Roottori koostuu pystyakselista, salosta, jonka ympärillä kaarevat lavat pyörivät. Lavat kiinnittyvät akselisalon ala- ja yläosaan.
Etuna mallissa on yksinkertainen perusrakenne: generaattori voidaan rakentaa maan tasolle eikä laitteen tarvitse kääntyä tuulen suuntaan kuten vaaka-akselisten turbiinien.
Roottori on teoriassa hyötysuhteeltaan hyvä, mutta rakenteen aiheuttamat materiaali- ja toleranssivaatimukset ovat niin kovat, että käytännön hyötysuhde ei nouse yhtä hyväksi kuin tavanomaisilla vaaka-akselin ympäri pyörivillä HAWT-roottoreilla. Darrieus-turbiinit käynnistyvät harvoin ilman apumoottoria.
Lapojen pyöriminen tasaa keskisalkoon kohdistuvia tuulivoimia. Toisaalta salkoon kohdistuu huomattavia keskipakoisvoimia ja niiden myötä helposti värähtelyjä. Ongelmana on keskisalon jäykistys, joka on vaikea toteuttaa vaijereilla, tämä johtaa helposti poikkileikkaukseltaan suuriläpimittaiseen salkoon. Lisäksi roottorin lavat ovat osin liian matalalla hyvää hyötysuhdetta ajatellen. Lapoihin kohdistuva tuulenpaine myös vaihtelee pyörimissektorin eri osissa - tämä aiheuttaa tehonvaihtelua ja resonointia lavoissa. Lapojen on oltava samanaikaisesti keveitä ja jäykkiä, mikä aiheuttaa kovat vaatimukset materiaalivalinnalle.
Eolen Darrieus-turbiini.
Kanadassa Hydro-Quebec -voimalayhtiö ja valtion tutkimuslaitos National Resource Council of Canada tutkivat 1980-luvulla suuren kokoluokan Darrieus-turbiineja (VAWT). Cap Chatiin, Gaspén niemimaalle Quebeciin valmistui vuonna 1987 maailman suurin Darrieus-roottoria käyttävä tuulivoimala, Eolen turbiini. Keskisalon korkeus voimalassa oli 96 metriä, ja lapojen suurin läpimitta 64 metriä. Lapojen leveys oli 2,4 metriä ja optimaalinen pyörimisnopeus 14,25 kierrosta minuutissa maksimituulennopeudella 20 m/s: roottorin pyörimisnopeus vaihteli tuulen mukaan. Roottorin voimakkaiden resonanssien vuoksi suurin käytönaikainen tuulennopeus piti rajoittaa 17,5 m/s pyörimisnopeuden ollessa tällöin 13,5 kierrosta minuutissa.
Voimala toimi vuoteen 1993 asti, jolloin se suljettiin perustuksissa havaitun ongelman vuoksi. Huipputehoksi turbiinista saatiin 2,7 MW, laskennallinen maksimikapasiteetti voimalassa oli 3,8 MW. Toiminta-aikanaan voimala tuotti 12 740 MWh sähköä 18 600 käyttötunnin aikana. Voimalan käyttöaste oli 94 prosenttia kokonaisajasta.
Asuntosäätiö

Asuntosäätiö on suomalainen yleishyödyllinen säätiö, joka on keskittynyt yhteiskuntasuunnitteluun ja rakennuttamiseen. Säätiön tavoitteena on tuottaa kohtuuhintaisia ja monipuolisia asuntoja.
Historia.
1951–1969.
Heikki von Hertzen halusi rakentaa Hagalundin kartanon maille puutarhakaupungin. Voidakseen lunastaa maa-alueen hän otti yhteyttä sosiaalisiin kansalaisjärjestöihin, jotka kannattivat vuonna 1949 voimaantulleen aravalakia ja sen edellyttämää edullista asumista. Kaupat alueesta tehtiin vuonna 1951, ja Tapiolan rakennuttajaksi perustettiin Asuntosäätiö.
Perustajajärjestöihin kuuluivat Väestöliitto, Mannerheimin Lastensuojeluliitto, Vuokralaisten keskusliitto, Invalidiliitto, Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö (SAK) ja sittemmin lakkautettu Virkamiesliitto. 
1950-luvun lopussa säätiö pääsi mukaan Rovaniemen Korkalorinteen asuntoalueen toteuttamiseen, ja toimi 1960-luvulla myös Jyväskylässä.
1970–1999.
1970-luvulla säätiö suunnitteli Espoon Kivenlahden aluetta.
1980-luvulla Asuntosäätiö on suunnitellut 1980-luvulla Pickalan aluetta Siuntiossa.
1990-luvulla Asuntosäätiö alkoi kehittää Tuusulan Klaavonkallion aluetta sekä Espoon Leppävaaran aluetta.
2000–.
2000-luvulla säätiöllä oli projekteja Espoon Saunalahdessa ja Suurpellossa, Helsingin Alppikylässä ja Arabianrannassa, Vantaan Leinelässä ja Ulrikanpuistossa. Asuntoja rakennettiin muun muassa Ouluun ja Helsingin Pikku-Huopalahteen ja Ruoholahteen.
Esa Kankainen aloitti säätiön toimitusjohtajana vuonna 2011.
Huhtikuussa 2014 Asuntosäätiö osti VVO:n ja Saton yhdessä omistaman Suomen Asumisoikeus Oy:n (Asokodit). Asuntosäätiöllä oli ennestään 1500 asumisoikeusasuntoa ja noin tuhat vuokra-asuntoa. Säätiö aloitti uudistuotantoprojekteja pääkaupunkiseudulla (Kruunuvuorenranta ja Keimolanmäki Helsingissä, Kivistö Vantaalla), Tampereella ja Lahdessa.
Vuonna 2018 Asuntosäätiö kertoi rakennuttavansa Espoon Tapiolaan täysin puurakenteisen ja -runkoisen kerrostalon. Kyseessä oli Espoon ensimmäinen puukerrostalo ja se valmistui tammikuussa 2020.
Organisaatio.
Asuntosäätiö-konserni on yksi Suomen suurimmista asuinkiinteistöjen omistajista. Vuonna 2020 sillä oli sata työntekijää ja sen liikevaihto oli 191,5 miljoonaa euroa.
Vuonna 2022 se toimi 32 paikkakunnalla ja sen asunnoissa asui noin 35 000 asukasta. Yrityksen toiminta on yleishyödyllistä, eli se ei tavoittele välitöntä voittoa vaan käyttää toiminnastaan saadut varat kiinteisöjen kehittämiseen ja rakennuttamiseen. Sen tytäryhtiö Asuntosäätiön Asumisoikeus Oy on Suomen suurin asumisoikeusyhtiö.
Asuntosäätiö-konsernin toimitusjohtaja on Esa Kankainen.
Perustajajärjestöt ovat mukana säätiön toiminnassa, heillä kaikilla on edustaja Asuntosäätiön valtuuskunnassa ja hallituksessa.
Kohteita.
Säätiö omistaa vuokra- ja asumisoikeusasuntoja. Eniten niitä sijaitsee Vantaalla, Espoossa ja Helsingissä.
Esimerkiksi Helsingin Sompasaareen Asuntosäätiö on rakennuttanut Hitas-kohteen, korkotuetun vuokra-asuntokohteen sekä asumisoikeuskohteen.
Espooseen se on rakennuttanut muun muassa Tapiolan puutarhakaupungin, Soukan ja 
Kivenlahden merikaupungin. Se rakennuttaa kohteita myös Suurpeltoon, Saunalahden Finnooseen, Kivenlahteen ja Espoonlahteen.
Sääksjärven Loiske

Sääksjärven Loiske on suomalainen urheilun yleisseura, jonka kotipaikka on Lempäälän Sääksjärvi. Seura perustettiin vuonna 1947, ja sillä on nykyään noin 1 100 jäsentä. 
Voimistelu- ja Urheiluseura Sääksjärven Loiske perustettiin 30.3.1947. Perustamiskokouksessa seuran lajeiksi valittiin voimistelu, yleisurheilu, hiihto ja uinti. Sääksjärven urheilukentän valmistuttua kesällä 1956 aloitti ensimmäinen Loiskeen jalkapallojuniorijoukkue toimintansa. Seuraavana kesänä, vuonna 1957, perustettiin miesten jalkapalloilun edustusjoukkue. Naisten joukkue aloitti ensimmäisen taipaleensa vuonna 1978 ja nykyään seurassa on yhtä pajon tyttö- ja naispelaajia kuin poika- ja miespelaajiakin. Perustamiskokouksessa seuran toimintaan valituista lajeista voimistelu, yleisurheilu, hiihto ja uinti ovat toistaiseksi toimintatauolla vetäjien puutteen vuoksi. Nykyään seura tunnetaan pääasiassa salibandysta ja jalkapallosta ja futsalista. 
Loiskeen kotikenttä on Lempäälän kunnassa, Sääksjärven tekonurmella. 
__notoc__
Futsal.
Sääksjärven Loiske aloitti ensimmäisten joukossa futsalin Suomessa, kun laji otettiin Palloliiton Tampereen piirin ohjelmaan. Loiskeen miesten joukkue pelasi futsalin ylimmällä sarjatasolla Futsal-liigassa 1990-luvun lopulta. Se on liigan maratontaulukossa sijalla kaksitoista (12), mutta ei ole koskaan yltänyt mitaleille. Muutaman vuoden tauon jälkeen miesten futsalin edustusjoukkue uudelleenperustettiin kaudelle 2023-24. Joukkue pelaa Palloliiton Läntisen alueen Futsal-nelosen B1-lohkossa. 
Loiskeella on myös naisten edustusjoukkue, joka pelaa futsal-kakkosessa.
Jalkapallo.
Loiske on pelannut jalkapalloa vuodesta 1956. Paras saavutus on kaudelta 1978, kun joukkue voitti III-divisioonan ja pelasi seuraavan kauden II-divisioonassa. Peliasun värit ovat oranssi (paita ja sukat) ja musta (shortsit). Kesällä 2024 Sääksjärven Loiskeen miesten edustusjoukkue pelaa kolmosen B-lohkossa.
Richard Mentor Johnson

Richard Mentor Johnson (17. lokakuuta 1780 Beargrass, Jeffersonin piirikunta, Kentucky – 19. marraskuuta 1850 Frankfort, Kentucky) oli yhdysvaltalainen valtiomies. Hän toimi Yhdysvaltain varapresidenttinä vuosina 1837–1841.
Johnson oli Kentuckyn osavaltion edustajainhuoneen jäsen vuosina 1804–1806 ja 1819. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1807–1819 ja 1829–1837 sekä senaatissa 1819–1829. Hän osallistui vuoden 1812 sotaan Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian välillä, ja hänet on kuvattu usein Tecumsehin tappajaksi.
Vuonna 1836 Johnson valittiin demokraattipuolueen Martin Van Burenin varapresidenttiehdokkaaksi. Johnsonin jäätyä vain yhden äänen päähän valitsijamiesäänten enemmistöstä, senaatti valitsi hänet. Hän toimi varapresidenttinä 1837–1841.
Johnson kuoli 1850. Hänet on haudattu Frankfortiin, Kentuckyyn.
Ystävän laulut

Ystävän laulut on 27. lokakuuta 2003 julkaistu Vesa-Matti Loirin albumi, jolla hän tulkitsee Juha Vainion sanoittamia kappaleita. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1. Kultalevy myönnettiin vuonna 2003, ja platinalevy 2003. Albumia on myyty yhteensä yli 48 000 kappaletta.
Levy sai Emma-gaalassa "Iskelmäalbumi"-palkinnon vuonna 2003.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säv. ja san. Juha Vainio, ja sov. Jesse Vainio &amp; Kalle Torniainen, ellei toisin mainita.
Ystävän laulut II

Ystävän laulut II – Albatrossi on 27. lokakuuta 2004 julkaistu Vesa-Matti Loirin albumi, jolla hän tulkitsee Juha Vainion sanoittamia kappaleita. Albumi on jatkoa edellisenä vuotena julkaistulle "Ystävän laulut" -albumille.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 2. Kultalevy myönnettiin vuonna 2004. Albumia on myyty yhteensä yli 24 000 kappaletta.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säv. ja san. Juha Vainio, ja sov. Jesse Vainio &amp; Kalle Torniainen, ellei toisin mainita.
Eino Leino 4 – Päivän laskiessa

Eino Leino 4 – Päivän laskiessa on suomalaisnäyttelijä Vesa-Matti Loirin 21. studioalbumi, joka julkaistiin helmikuussa 2001. Albumi on neljäs ja viimeinen osa "Eino Leino" -albumisarjaa, jonka levytyksillä Loiri tulkitsee Eino Leinon runoja uusina sävellyksinä ja sovituksina. Albumin kappaleet ”Ja vuodet ne käy yhä vaikeammiks” ja ”Legenda” julkaistiin myös singlenä. 
Albumin kappaleista ”Ja vuodet ne käy yhä vaikeammiks”, ”Maininkeja”, ”Se kuitenkin liikkuu” sekä ”Elegia” on julkaistu jo aiemmin albumisarjan ensimmäisellä ja toisella levyllä, mutta ne sovitettiin uudelleen tälle levylle.
Albumi julkaistiin Warner Music Finlandin levittämänä Fazer Records -levymerkillä CD-levynä, eikä siitä ole toistaiseksi julkaistu painosta LP-levynä tai C-kasettina. Se ylsi Suomen virallisen listan sijalle 6, ja pysyi listalla yhteensä yhdeksän viikkoa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Perttu Hietanen, ellei toisin mainita. 
Kaikkien kappaleiden sanoitukset ovat Eino Leinon runoja. 
Kaikki kappaleet sovittanut Peter Lerche.
Puggy Pearson

Walter Clyde ”Puggy” Pearson (29. tammikuuta 1929 Tennessee – 12. huhtikuuta 2006) oli yhdysvaltalainen pokeriammattilainen, joka voitti World Series of Pokerin pääturnauksen vuonna 1973.
Pearson varttui suuressa kymmenlapsisessa perheessä Tennesseessä. Hän sai lempinimensä ”Puggy” jouduttuaan 12-vuotiaana onnettomuuteen, jossa hänen nenänsä vahingoittui. Pearson lopetti koulunkäynnin viidennellä luokalla ja 17-vuotiaana hän liittyi Yhdysvaltain laivastoon, jossa hän palveli kolme kautta. Ennen armeijaa Pearson tunnettiin jo hyvänä poolinpelaajana, palvelusaikanaan hän kiinnostui pokerista ja uhkapeleistä.
Ennen vuotta 1949 kaikki pokeripelit olivat käteispelejä – pelaaja saattoi istua peliin ja poistua siitä milloin tahansa. Pearson kehitti idean freezeout-tyyppisestä turnauspelaamisesta, jossa peli jatkuu kunnes yhdellä pelaajalla on kaikki pelimerkit. Hän esitteli ajatuksensa "Nick the Greek" Dandolokselle, joka puolestaan myöhemmin kertoi siitä kasinonomistaja Benny Binionille, joka myöhemmin aloitti ideaan perustuvan World Series of Poker -turnaussarjan.
Pearson voitti vuonna 1973 World Series of Pokerin pääturnauksen. Ratkaisevassa jaossa hänen   -kätensä voitti Johnny Mossin   -käden. Pearson voitti kaikkiaan neljän WSOP-ranneketta, näistä kaksi seitsemän kortin avopokerissa, jota pidettiin hänen vahvimpana pelimuotonaan.
Puggy Pearson valittiin Poker Hall of Fameen vuonna 1987.
Laululinnut

Laululinnut (Passeri) on varpuslintujen alalahko. Siihen kuuluu yli puolet kaikista maailman lintulajeista. Laululintuihin kuuluu useita kymmeniä heimoja, joihin kuuluu kaikkiaan noin 4000 lajia. 
Nimi.
Laululinnut muodostavat yhden monipuolisimmista maalla elävistä selkärankaisryhmistä. Laululinnut on varpuslintujen alalahko, eli kaikki varpuslinnut eivät ole laululintuja. Kaikki eurooppalaiset varpuslinnut ovat kuitenkin laululintuja.
Ulkonäkö ja koko.
Laululinnut ovat enimmäkseen pienikokoisia. Niiden jaloissa on kolme varvasta eteenpäin ja yksi taaksepäin. Maailman suurin varpuslintu on laululintuhin kuuluva korppi (70 cm). Suomen pienin varpuslintu on laululintuihin kuuluva hippiäinen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Laululinnut ovat muiden varpuslintujen tapaan maalintuja. Laululinnuissa on huomattavaa vaihtelua, mikä merkitsee rakenteen ja elintapojen monipuolista sopeutumista erilaisiin ympäristöihin. Laululintuja voi tavata ympäri maapallon.
Laulu.
Alalahkoon kuuluu monia taitavia laulajia. Laululintujen laululla on suuri merkitys, ja sen voidaan olettaa esittäneen huomattavaa osaa näiden lintujen kehityksessä nykyiseksi valtaryhmäksi. Laululintujen laulu ei ole pelkästään ilman puhaltamista äänielimistöstä, vaan aivojen kontrolloimaa, hyvin kehittyneellä kurkunpäällä lihastoiminnan avulla aikaansaatua ääntelyä.
Unelmia

Unelmia on suomalaisen Vesa-Matti Loirin 13. studioalbumi vuodelta 1989. Albumi sisältää suomalaisia iskelmiä, joita on pääasiassa säveltänyt Kalervo ”Kassu” Halonen ja sanoittanut Vexi Salmi. Levyn tunnetuin kappale on edellämainittujen säveltämä ja sanoittama ”Maailma on kaunis”, jonka muusikko Irwin Goodman tulkitsi myös samana vuonna albumilleen "Vuosikerta -89".
Albumi julkaistiin Flamingo-levymerkillä vinyyli -ja CD-levyinä sekä C-kasettina. Vuonna 2003 Warner Music Finland julkaisi albumin uudelleen digitaalisesti remasteroituna CD-levynä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Kalervo Halonen, ellei toisin mainita. Kaikki kappaleet sanoittanut Vexi Salmi ja sovittanut Kalervo Halonen.
Eino Leino 3

Eino Leino 3 on suomalaisnäyttelijä-muusikko Vesa-Matti Loirin 11. studioalbumi vuodelta 1985. Albumi on kolmas levy "Eino Leino" -albumisarjaa, jonka levytyksillä Loiri tulkitsee Eino Leinon runoja uusina sävellyksinä ja sovituksina. 
Sarjan toinen levy julkaistiin viisi vuotta aiemmin vuonna 1980 ja sarjaan tehtiin vielä neljäs levy vuonna 2001.
Albumi julkaistiin Gold Disc -levymerkillä LP-levynä ja C-kasettina. Vuonna 1988 albumi julkaistiin ensimmäisen kerran CD-levynä Flamingo-levymerkillä ja uudestaan vuonna 1994, tällä kertaa julkaisijana Fazer Musiikki.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Perttu Hietanen ja Taisto Wesslin, sanoittanut Eino Leino ja sovittanut Taisto Wesslin.
Vesa-Matti Loiri tulkitsee Oskar Merikannon lauluja

Vesa-Matti Loiri tulkitsee Oskar Merikannon lauluja on suomalaisnäyttelijä-muusikko Vesa-Matti Loirin yhdeksäs studioalbumi vuodelta 1981. Albumi julkaistiin Gold Disc -levymerkillä LP-levynä. Vuonna 2002 Warner Music Finland julkaisi albumin CD-levynä.
Albumi sisältää Oskar Merikannon säveltämiä lauluja, joita Loiri tulkitsee Esko Linnavallin sovituksina.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Oskar Merikanto ja sovittanut Esko Linnavalli
Eino Leino 2

Eino Leino 2 on suomalaisnäyttelijä Vesa-Matti Loirin kahdeksas studioalbumi vuodelta 1980. Albumi on toinen osa "Eino Leino" -albumisarjaa, jonka levytyksillä Loiri tulkitsee Eino Leinon runoja uusina sävellyksinä ja sovituksina.
Albumi menestyi hyvin ja nousi Suomen virallisen listan viidennelle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä 17 viikkoa. Kultalevyraja ylittyi jo samana vuonna ja platinalevyraja vuonna 1987. Albumia on myyty vuoteen 2013 mennessä yhteensä noin 52 000 kappaletta.
Albumi julkaistiin Gold Disc -levymerkillä LP-levynä ja C-kasettina. Ensimmäinen painos CD-levynä ilmestyi Flamingo-levymerkillä vuonna 1987. Fazer Music julkaisi uudet CD-levypainokset vuonna 1994 ja 2000. Vuonna 1991 albumi julkaistiin yhdessä albumisarjan ensimmäisen osan kanssa LP-levynä Gold Disc-levymerkillä ja CD-levynä Flamingo-levymerkillä. Samaisen painoksen julkaisi uudelleen vuonna 2009 WEA.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltäneet Perttu Hietanen &amp; Taisto Wesslin, sanoittanut Eino Leino (runot) ja sovitukset tehnyt Taisto Wesslin.
Eino Leino (albumi)

Eino Leino on suomalaisnäyttelijä Vesa-Matti Loirin kuudes studioalbumi vuodelta 1978. Albumi julkaistiin vuonna, jona runoilija Eino Leinon syntymästä tuli kuluneeksi 100 vuotta. Albumin menestyttyä loistavasti albumi aloitti "Eino Leino" -albumisarjan, jonka levytyksillä Loiri tulkitsee Leinon runoja uusin sävellyksin ja sovituksin. Albumi sisältää 10 sävellettyä tekstiä Leinon runotuotannosta. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat ”Lapin kesä”, ”Nocturne” ja ”Elegia”.
Albumi menestyi erinomaisesti ja nousi Suomen virallisen listan ykkössijalle pitäen sijaa viikon ajan. Yhteensä albumi pysyi listalla peräti 105 viikon ajan. Levy ylitti kulta- ja platinarajat vuonna 1980 ja viiden vuoden kuluttua vuonna 1985 levy ylitti tuplaplatinarajan. Vuoteen 2013 mennessä on myyty yhteensä 117 903 kappaletta ja on 40 myydyimmän kotimaisen musiikkialbumin joukossa.
Albumi julkaistiin Vexi Salmen Levytuottajat-levy-yhtiön Gold Disc -levymerkillä LP-levynä kahtena eri variaationa sekä C-kasettina. Ensimmäinen painos CD-levynä ilmestyi Flamingo-levymerkillä vuonna 1987. Fazer Music julkaisi uuden CD-levypainoksen vuonna 1999. Vuonna 1991 albumi julkaistiin yhdessä albumisarjan toisen osan kanssa LP-levynä Gold Disc-levymerkillä ja CD-levynä Flamingo-levymerkillä. Samaisen painoksen julkaisi uudelleen vuonna 2009 WEA.
Taustaa.
Vuonna 1978 Loiri oli tehnyt jo yli 10 vuoden ajan musiikkia, mutta Scandialla tehtyjä huumoripitoisia singlejä lukuun ottamatta varsinainen läpimurto musiikkimaailmassa oli vielä vailla tekijöitä. Loiri ei itse ollut aluksi aikeissa tehdä runoilija Eino Leinon satavuotisjuhlan kunniaksi albumia. Idea kuitenkin syttyi, kun Loiri oli keikalla Tavastia-klubilla Olli Ahvenlahden yhtyeen kanssa. Tekniikassa tuli ongelmia ja Loiri tulkitsi ilman säestystä aivan sattumalta Leinon runoon sävelletyn kappaleen. Keikan jälkeen yleisön joukossa ollut nuori säveltäjä Perttu Hietanen tuli tapaamaan Loiria ja antoi tälle kuunneltavaksi pari demokasettia, joihin hän oli äänittänyt Leinon runoihin sävellettyä musiikkia kitaran säestämänä. Loiri kuitenkin unohti kasetit Tavastian takahuoneeseen ja muutaman päivän kuluttua Hietasen soitettua Loiri muisti kasettien olemassaolon. Hän ajoi taksilla Tavastialle noutamaan unohtuneet demokasetit. Kuunneltuaan nauhat Loiri vaikuttui sävellyksistä ja hän sopi Hietasen kanssa levynteosta. Sovittajaksi pestattiin kitaristi Taisto Wesslin, joka orkesterinsa avulla hioi kappaleet kuntoon. Tämän seurauksena Wesslin merkittiin myös kappaleiden osasäveltäjäksi, joka oli Hietasen mielestä täysin väärä teko.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Perttu Hietanen &amp; Taisto Wesslin, sanoittanut Eino Leino (runot) ja sovittanut Taisto Wesslin.
Vesku Helismaasta

Vesku Helismaasta on suomalaisnäyttelijä Vesa-Matti Loirin viides studioalbumi vuodelta 1977. Albumilla Loiri tulkitsee Reino Helismaan sanoittamia kappaleita Olli Ahvenlahden uusina sovituksina. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat ”Lauluni aiheet”, ”Laivat puuta, miehet rautaa” sekä ”Päivänsäde ja menninkäinen”.
Albumi ei saavuttanut listasijoitusta, mutta ”Laivat puuta, miehet rautaa”-kappaleen singlejulkaisu oli parhaimmillaan Suomen jukeboxien kahdeksanneksi soitetuin single.
Albumi julkaistiin Finnlevy-levymerkillä LP-levynä ja C-kasettina. LP-levy julkaistiin uutena painoksena Finndiscin Safir-levymerkillä vuonna 1986 ja seuraavana vuonna levy julkaistiin ensimmäistä kertaa CD-levynä viiden bonuskappaleen kera. Vuonna 2002 julkaistiin remasteroitu CD-painos Warner Musicin. toimesta. Vuonna 1990 albumi julkaistiin yhdessä Loirin kokoelmalevyn "Laulu on iloni ja työni" (1973) kanssa Safir-levymerkillä LP- ja CD-levyinä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Toivo Kärki, ellei toisin mainita. Kaikkien kappaleiden tekstit/sanoitukset Reino Helismaa ja sovitukset Olli Ahvenlahti.
Kasvatuksellinen kuntoutus

Kasvatuksellinen kuntoutus on kuntoutuksen perinteisen jaottelun – lääkinnällinen, kasvatuksellinen, ammatillinen, sosiaalinen kuntoutus – vaikeimmin rajattavissa oleva alue. Kasvatuksellinen kuntoutus menee paljolti päällekkäin erityisopetuksen ja vammaisten lasten varhaiskasvatuksen ja hoidon kanssa. Kasvatuksellinen kuntoutus sisältää ne tukimuodot, joilla vammaisuuden ja pitkäaikaisen sairauden yksilön sosiaaliselle ja kulttuuriselle kehitykselle mahdollisesti asettamat esteet pyritään voittamaan. Silloin kun kysymys on aikuisesta elinikäisestä oppijasta, puhutaan uudemmalla termillä opinnollisesta kuntoutuksesta.
Suomalaisia luonnehdintoja kasvatuksellisesta kuntoutuksesta.
Pentti Murto määrittelee kasvatuksellisen kuntoutuksen lyhyesti näin: Kasvatuksellinen kuntoutus tarkoittaa erityisopetusta ja myös tukitoimia integraatiossa, jolloin otetaan huomioon oppilaan yksilöllisen tuen tarve. Kasvatuksellinen kuntoutus on yhdistävänä tekijänä kasvatuksen, oppilashuollon ja kuntoutuksen välillä, ja se toimii välineenä muun kuntoutuksen tavoitteiden saavuttamiseksi tai täydentämiseksi.
Ylivieskan ammattiopiston opetuksessaan soveltaman määrittelyn mukaan kasvatuksellinen kuntoutus voidaan ymmärtää laajassa merkityksessä niin, että se kattaa kaiken uuden oppimisen eri-ikäisten ihmisten elämässä ja tilanteissa, joissa halutaan muutosta ihmisen toimintakykyyn.
Kasvatuksellinen kuntoutus vakiintui suomalaiseen kuntoutusterminologiaan 1970-luvun alussa julkaistun Kuntoutus -kirjan ansiosta. Siinä hahmoteltiin kuntoutuksen nelijako tukeutumalla vastaaviin kansainvälisiin järjestöihin, jolloin lääkinnällinen kuntoutus olisi WHO:n vastuulla, ammatillinen kuntoutus ILO:n vastuulla, sosiaalinen kuntoutus YK:n vastuulla ja kasvatuksellinen kuntoutus Unescon vastuulla. Mainitussa teoksessa sopeutumisvalmennus luettiin myös osaltaan kasvatukselliseksi kuntoutukseksi.
Varhaiskasvatus ja lastensuojelu.
Yleisesti hyväksytty normaalipalvelujen ensisijaisuuden periaate merkitsee sitä, että lasten ja nuorten hyvinvointia tuetaan kaikkien peruspalvelujen yhteydessä ja että erityispalvelujen käyttö on aina harkittava yksittäistapauksittain. Lastensuojelulaissa kuntouttava työote on mukana periaatteena, mutta ei julkituotuna käsitteenä. Näin ollen kasvatuksellista kuntoutusta ei sellaisenaan laissa esiinny. Tosin lapsen (ja nuoren) kuntoutus tulee siinä otetuksi huomioon seuraavissa kohdin
Varhaiskasvatuksessa on alettu painottaa erityisen tuen ohella koko henkilöstön valmiuksia varhaiseen tukeen. Vahvimmin kasvatuksellinen kuntoutus painottuu erityislastentarhanopettajan tehtävissä, joihin kuuluu esimerkiksi lasten erityisten tuen tarpeiden, erilaisten vammojen ja kroonisten sairauksien tuntemus ja konsultatiivinen osaaminen.
Nuorisolaissakaan (72/2006) ei kasvatuksellista kuntoutusta mainita erikseen, vaikkakin lain käsite ”sosiaalinen vahvistaminen” ("empowerment") voitaisiin tulkita ainakin nuorempien henkilöiden (lain määrittelemä nuori on alle 29 vuotta) kasvatukselliseksi kuntoutukseksi.
Opinnollinen kuntoutus

Opinnollinen kuntoutus on aikuiskoulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen liittyvä yleissivistävää koulutusta ja ”oppimaan oppimisen” periaatetta korostava uusi kuntoutus- ja koulutusalan käsite, joka syntyi Parlamentaarisen aikuiskoulutustyöryhmän työn pohjalta 2000-luvun alkuvuosina. Opinnollisella kuntoutuksella tarkoitetaan erityisesti niitä opintoja, jotka kehittävät oppijan oppimisvalmiuksia ja elämänhallintaa.
Opinnollisen kuntoutuksen tavoitteet ja muodot.
Opinnollisen kuntoutuksen asemaan koulutuksen palvelujärjestelmässä ovat vaikuttaneet yhteiskunnan monet, yhteisöihin ja kansalaisiin syvällisesti vaikuttavat muutokset, joille annetaan nimeksi syrjäytyminen, demokratiavaje, globalisaatio yms. Erityisesti vapaa sivistystyö on etsinyt sopivia koulutuksen muotoja, joilla näihin haasteisiin voitaisiin vastata. 
Neljätoista kansanopistoa on vuonna 2004 käynnistyneen opinnollisen kuntoutuksen kehittämishankkeen kautta lähtenyt kehittämään opinnollisen kuntoutuksen sisältöä, josta edelleenkin vallitsee epäselvyyttä. Hankkeen tukena on opetusministeriön vapaalle sivistystyölle hyväksymä uusi toimintamalli, suuntaviivaohjaus (suuntaviivaopetus), jonka yleisenä tavoitteena on lisätä aikuiskoulutuksessa aliedustettujen kansalaisryhmien – työttömät, eläkeläiset, ikääntyneet, pelkän perusasteen koulutuksen saaneet – osallistumista vapaa sivistystyön koulutukseen Tässä kokouksessa kansanopistoille osoitettiin erityisiksi vastuualueiksi kieli- ja kulttuuriopetus sekä muut yhteiskuntaan integroivat opinnot maahanmuuttajille. Opinnollinen kuntoutus soveltuu myös vaikeasti vammaisten henkilöiden ja vapautuvien vankien koulutukseen.
Saamelaisalueen koulutuskeskus

Saamelaisalueen koulutuskeskus (SAKK) - Sámi oahpahusguovddáš (SOG) (; ) on Suomen valtion ylläpitämä toisen asteen oppilaitos. Oppilaitoksen kotipaikka on Inarissa, mutta sillä on myös toimipaikat Kaamasen Toivoniemessä ja Enontekiön Hetassa.
Oppilaitos on perustettu saamelaisalueen koulutuskeskuksesta annetun lain (545/1993) ja asetuksen (649/1993) pohjalta. Oppilaitoksen tehtävänä on vastata saamelaisalueen koulutustarpeita sekä edistää saamen kieltä ja kulttuuria. Viralliset opetuskielet ovat pohjoissaame, inarinsaame, koltansaame ja suomi.
Vuonna 1978 perustettiin Saamelaisalueen ammatillinen koulutuskeskus. Vuonna 1993 Saamelaisalueen ammatillinen koulutuskeskus, Ivalon koti- ja laitostalouden oppilaitos ja Inarin opisto yhdistettiin ja perustettiin Saamelaisalueen koulutuskeskus.
Koulutuskeskus on opetushallituksen alainen oppilaitos, jota johtaa koulun johtokunta. Johtokunnan jäsenistä puolet on Saamelaiskäräjien nimeämiä jäseniä, kaksi alueen kuntien nimeämiä ja kolme Saamelaisalueen koulutuskeskuksesta.
Koulutus toimipaikoittain.
Ammattilukio.
SAKK tarjoaa lähialueiden lukioiden kanssa elokuussa 2011 aloittavissa perustutkinnoissa niin sanotun ammattilukion suorittamismahdollisuuden. Opiskelijoiden tavoitteena on suorittaa neljässä vuodessa ammatillinen perustutkinto ja ylioppilastutkinto sekä saada lukion päättötodistus.
Ammatillinen perustutkinto ja lukio suoritetaan jaksoissa. Ensimmäisenä vuonna on kaksi jaksoa ammatillisia opintoja ja kolme lukio-opintoja. Toisena ja kolmantena vuonna on kolme jaksoa ammatillisia opintoja ja kaksi lukio-opintoja. Lisäksi suoritetaan osa työssäoppimisesta kesällä. Neljäs vuosi on lähes kokonaan lukio-opintoja.
Asuntolat.
Oppilaitoksen asuntolat sijaitsevat Inarissa ja Toivoniemessä.
Jeera.
Jeera on Saamelaisalueen koulutuskeskuksen opiskelija-asuntola. Se sijaitsee Inarin kirkonkylällä Puutteenrannassa Inarijärven rannalla. Rakennus rakennettiin alun perin keväällä 1953 saamelaisten kristilliseksi opistoksi ja sittemmin Inarin opistoksi. Vuonna 1993 Saamelaisalueen ammatillinen koulutuskeskus, Inarin opisto ja Ivalon koti- ja laitostalouden oppilaitos yhdistyivät, jolloin opiston tilat muutettiin asuntolaksi.
Asuntolahuoneiden lisäksi Jeerassa on kuntosali sekä muita vapaa-ajanvietto- ja harrastetiloja opiskelijoille. Jeera sai nimensä vuosituhannen vaihteessa taloväen sisäisen nimikilpailun tuloksena. Kilpailun voitti tiedotusopinopiskelijan ehdotus Jeera. Pohjoisessa sanalla tarkoitetaan yleisesti jotain syrjässä sijaitsevaa paikkaa.