tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Genoveva

Genoveva, Brabantin herttuatar, on Saksan ja Ranskan kansankirjallisuudessa esiintyvä taruhenkilö. Hänen puolisonsa oli Trierissä sijainneen Hohensimmernin linnan linnakreivi Siegfried. Hänen sanotaan eläneen 700-luvulla. Tarinan mukaan kreivin hovimestari Golo koetti vietellä Genovevaa ja syytti tätä valheellisesti aviorikoksesta. Genoveva tuomittiin kuolemaan, mutta hän pelastui, kun palvelija, jonka oli pantava tuomio täytäntöön, tunsi sääliä häntä kohtaan ja jätti hänet erämaahan Ardennien metsään. Genoveva elätti eräässä luolassa kuusi vuotta itseään ja siellä synnyttämäänsä poikaa naarashirven maidolla, kunnes hänen viattomuudestaan varmistunut miehensä löysi hänet metsästysretkellä ja vei takaisin linnaan.
Tarinan alkuperästä on erimielisyyttä. Hahmo esiintyy ranskan- ja saksankielisessä kansankirjallisuudessa 1400-luvulta alkaen. Myöhemmin aihetta ovat käsitelleet useat kirjailijat, kuten Ludwig Tieck, Friedrich Hebbel ja säveltäjät, kuten Robert Schumann, sekä kirjailija Christoph von Schmid, jonka "Genoveva" on suomennettu useita kertoja.
Anita Nuopponen

Anita Tellervo Nuopponen (s. 20. syyskuuta 1955 Sääminki) on Vaasan yliopiston emeritaprofessori. Hänet nimitettiin vuonna 2014 Vaasan yliopiston teknisen viestinnän professoriksi ja hän jäi eläkkeelle 2020. Tätä ennen hän toimi Vaasan yliopistossa eri tehtävissä, vuodesta 1986 lähtien yliassistenttina, lehtorina ja hoitaen viestinnän professuuria. Nuopponen on terminologisen tutkimuksen, käsiteanalyysin, teknisen viestinnän ja erikoisalaviestinnän asiantuntija.
Nuopponen syntyi Tuure Nuopposen ja Anja Nuopposen o.s. Koskinen perheeseen 1955. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Savonlinnan yhteiskoulussa 1974, valmistui kauppatieteiden maisteriksi Vaasan korkeakoulusta 1982 ja filosofian lisensiaatiksi Vaasan korkeakoulusta 1988. Hän teki lisensiaatintyön käsitejärjestelmistä terminologisen analyysin apuna. Nuopponen väitteli filosofian tohtoriksi Vaasan yliopistossa vuonna 1994 aiheenaan käsitejärjestelmät ja otsikkona "Begreppssystem för terminologisk analys". Nuopponen oli Terminfo-lehden mukaan ensimmäinen suomalainen, joka väitteli terminologiaopin alalta.
Vuonna 2017 teknisen viestinnän kansainvälinen järjestö TCeurope (Technical Communication in Europe) myönsi Anita Nuopposelle TCeurope Honours Award -tunnustuspalkinnon. Järjestö korosti Nuopposen uraauurtavaa työtä alan kehittäjänä Suomessa ja Euroopassa.
Nuopponen piti jo 1980-luvulla ensimmäisiä teknisen viestinnän kursseja Vaasan yliopistossa. Hän on ollut aktiivinen teknisen viestinnän opintojen kehittäjä. Vuodesta 2012 lähtien Vaasan yliopistossa on ollut teknisen viestinnän maisteriohjelma, jossa yhdistyy tietojärjestelmätieteen, viestintätieteiden ja taloustieteiden opintoja. Maisteriohjelmasta valmistutaan joko kauppatieteiden maisteriksi tai filosofian maistereiksi. Kauppatieteiden maisterit suuntautuvat ohjelmassa tietojärjestelmätieteeseen. Filosofian maisteriksi opiskelijat voivat suuntautua joko viestintätieteisiin tai terminologiaan.
Nuopponen on tehnyt pitkäjänteistä työtä teknisen viestinnän ja terminologian tutkimuksessa. Hänen erityisen mielenkiintonsa kohde terminologian tutkimuksessa on käsitteiden väliset suhteet. Useiden aihetta käsittelevien tieteellisten julkaisujen lisäksi hän on myös mukana kansainvälisen terminologia-alan ISO 704 -standardin kehittämistyössä. Anita Nuopponen on vuodesta 1994 lähtien pitänyt yhdessä opiskelijoidensa kanssa Terminology Forum -sivustoa, josta löytyy tietoa terminologiasta sekä runsaasti linkkejä eri erikoisalojen sähköisiin sanastoihin ja sanakirjoihin.
Verimuurahainen

Verimuurahainen "(Formica sanguinea)" on "Formica"-sukuun (alasuku verimuurahaiset) kuuluva ulkonäöltään kekomuurahaisia muistuttava muurahaislaji.
Elinympäristö ja elintavat.
Verimuurahaisten pesässä elää usein myös mustamuurahaisia, jotka työskentelevät pesässä ikään kuin orjina. Verimuurahaiset tekevät ryöstöretkiä mustamuurahaisten pesiin ja kantavat niiden koteloita omaan pesäänsä. Koteloista kuoriutuneet mustamuurahaistyöläiset jäävät elämään verimuurahaisten pesässä työläisinä.
Enough (EP)

Enough on kiinalaisen Boy Story -poikabändin ensimmäinen EP-levy, joka julkaistiin digitaalisesti ja fyysisesti 21. syyskuuta 2018. Levyn julkaisi eteläkorealainen levy-yhtiö JYP Entertainment.
Aseptiikka

Aseptiikka on lääketieteellinen termi, jolla viitataan menettelytapoihin, joiden avulla pyritään toimimaan kokonaan ilman mikrobeja. Samantapainen sana antiseptiikka puolestaan viittaa mikrobien määrän vähentämiseen. Aseptiikan tarkoituksena on suojata ihmistä saamasta mikrobitartuntoja ja estää mikrobien pääsy potilaaseen, hoitovälineistöön, potilasta hoitavaan henkilöstöön sekä hoitoympäristöön.
Aseptisessa työskentelytavassa edetään puhtaasta likaiseen: ensin hoidetaan infektoitumattomat ja vasta näiden jälkeen infektoituneet potilaat. Aseptiikan peruskäsitteitä ovat puhdistus, desinfektio ja sterilointi, näiden
avulla varmistetaan, että hoidossa käytetyt välineet, tilat sekä ympäristö eivät aiheuta potilaalle infektioriskiä.
Saksin maapäivät

Saksin maapäivät (saks. "Sächsischer Landtag") on Saksan osavaltion Saksin yksikamarinen kansanedustuslaitos. Se kokoontuu Dresdenissä. Vuoden 2019 maapäivävaaleissa sinne valittiin 119 edustajaa.
Historia.
Nykyaikainen kaksikamarinen perustuslakiin perustuva kansanedustuslaitos otettiin käyttöön silloisessa Saksin kuningaskunnan syyskuussa 1831. Vuonna 1871 Saksi liittyi omana osavaltionaan osaksi Saksan keisarikuntaa. Maapäivien vaaleissa 5. maaliskuuta 1933 Kansansosialistit voittivat 45% paikoista. Nämä olivat viimeiset vapaat vaalit Saksissa vuoteen 1990 asti. Saksin maapäivät lakkautettiin 1934 natsien toimesta ja perustettiin uudelleen vuonna 1946 Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle. Ne lakkautettiin taas 1952 Itä-Saksan toimesta, kun maassa lakkautettiin kaikki osavaltiot. Maapäivät perustettiin uudestaan Saksojen jälleenyhdistymisen jälkeen. 
Vaalijärjestelmä.
Maapäivävaalit suoritetaan viiden vuoden välein suhteellisella sekavaalitavalla. Edustujia maapäiville saadakseen on puolueen voitettava vähintään kaksi yhden edustajan vaalipiireistä tai saavutettava vähintään 5% koko osavaltion puoluelistaäänistä. Maapäivillä on vähintään 120 edustajaa. Maapäivien edustajista 60 valitaan yhden edustajan vaalipiireistä enemmistövaalitapaa käyttäen. Loput paikoista täytetään puoluelistoilta. Puolueet voivat kuitenkin saada ns. ylijäämäpaikkoja (saks. "Überhangmandat") jos he voittavat enemmän edustajia vaalipiireistä kuin heidän puolueensa olisi oikeutettu saamaan puoluelistaäänien perusteella. Tällöin syntyy myös muille puolueille jaettavia tasaamispaikkoja (saks. "Ausgleichsmandat"), joita jaetaan jotta maapäivien edustuksen suhteellisuus säilyisi. Tämän takia maapäivien edustajamäärä voi olla suurempi kuin 120 edustajaa. 
Vuoden 2019 maapäivävaaleissa edustajamäärä jäi poikkeuksellisesti yhtä edustajaa pienemmäksi minimimäärästä eli 120:sta. Tämä johtui siitä että vaalien suuren voittajan AfD: n olisi pitänyt saada 39 paikkaa maapäivillä, mutta koska osa AFD:llä ei ollut ehdokkaita täyttämään lopullista paikkaa, jäi viimeinen paikka täyttämättä ja maapäivillä on vain 119 paikkaa, eli yksi vähemmän kuin tavallinen minimimäärä.
Saarlandin maapäivät

 
Saarlandin maapäivät (saks. "Landtag des Saarlandes") on Saksan osavaltion Saarlandin yksikamarinen kansanedustuslaitos. Se kokoontuu Saarbrückenissä, ja siihen kuuluu vuoden 2017 maapäivävaalien jälkeen 51 jäsentä viidestä puolueesta. Saarlandin maapäivät kokoontuu vuonna 1865/1866 rakennetussa Saarbrückenin kasinoyhdistykselle suunniteltussa rakennuksessa. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Julius Carl Raschdorff, joka on myös Berliinin tuomiokirkon suunnittelija.
Historia.
Saksan keisarikunnan ensimmäisen maailmansodassa kärsimän tappion seurauksena silloinen Saarin alue (saks. Saargebiet) erotettiin Saksasta. Vuosien 1920 ja 1935 välillä (kun Saarin alue oli erotettuna Saksasta) sen Landesrat eli maaneuvosto toimi paikallisena edustuselimenä ja oli siten Saarlandin osavaltion maapäivien edeltäjänä. Kolmannen valtakunnan aikana Saarlandilla ei ollut omaa edustuselintä. Saksan tappion jälkeen toisessa maailmansodassa Saarlandista tuli Ranskan protektoraatti.
23. toukokuuta 1947 perustettiin 20-jäseninen perustuslautakunta laatimaan Saarlandin perustusasiakirja Saksan muiden osavaltioiden parlamentaarisella tavalla. 5. lokakuuta 1947 valittiin perustuslaillinen kokous, josta tuli Saarlandin osavaltion ensimmäinen parlamentti perustuslain onnistuneen hyväksymisen jälkeen. Saarland liittyi osavaltiona Saksan liittotasavaltaan vuonna 1957. Tätä ennen Saarlandissa oli vuonna 1955 järjestetty kansanäänestys, jossa vielä silloisen Ranskan protektoraatin asukkaat hylkäsivät itsenäisyyden.
Vaalitapa.
Saarlandin osavaltion parlamentissa on 51 jäsentä, jotka valitaan joka viides vuosi suhteellisissa suljeluissa listavaaleissa. Näistä 41 valitaan kolmesta vaalipiiristä vaalipiiriluetteloiden kautta. 
Nämä vaalipiirit ovat:
Kymmenen muuta parlamentin jäsentä valitaan koko osavaltion alueen luetteloiden kautta. Jokaisella äänestäjällä on yksi ääni jonka antaa haluamalleen puolueelle. Paikat jaetaan D’Hondtin menetelmällä. Vaaleissa on 5 % äänikynnys.
Saksi-Anhaltin maapäivät

Saksi-Anhaltin maapäivät (saks. " Landtag von Sachsen-Anhalt") on Saksan osavaltion Saksi-Anhaltin yksikamarinen lakia säätävä elin. Se kokoontuu Magdeburgissa. Vuoden 2019 maapäivävaaleissa sinne valittiin 119 edustajaa.
Maapäivien edustajat valitaan joka viides vuosi järjestettävissä vaaleissa, joissa käytetään sekavaalitapaa ja 5 % äänikynnystä, jonka ylittäminen vaaditaan jotta maapäiviltä voisi saada paikkoja. Maapäivien edustajista 43 valitaan yhden edustajan vaalipiireissä, ja loput määräytyvät puoluelistojen perusteella. Äänestäjillä on kaksi ääntä: "ensimmäinen ääni" ehdokkaille kussakin yksittäisessä vaalipiirissä ja "toinen ääni" puoluelistalle.
Schleswig-Holsteinin maapäivät

Schleswig-Holsteinin maapäivät (saks. " Schleswig-Holsteinischer Landtag") on Saksan osavaltion Schleswig-Holsteinin yksikamarinen kansanedustuslaitos. Se kokoontuu Kielissä. Vuoden 2017 maapäivävaaleissa sinne valittiin 73 edustajaa.
Vuodesta 1950 lähtien maapäivät ovat kokoontuneet Kielin Landeshausissa, joka rakennettiin vuonna 1888 kuninkaalliseksi meriakatemiaksi. Vuoteen 1950 saakka maapäivät kokoontui vuorotellen Lyypekissä, Flensburgissa ja Eckernfördessä sekä Kielissä. 
Maapäivät valitaan suhteellisilla vaaleilla aina viiden vuoden välein. Edustajista puolet valitaan yhden edustajan vaalipiireistä ja puolet puoluelistoilta. Vaaleihin on säädetty vähintään 5% äänikynnys, joka puolueen täytyy ylittää saadakseen paikkoja maapäiville. Tämä ei päde kuitenkaan SSW:hen, joka edustaa tanskalaisia ​​ja friisiläisiä vähemmistöjä Schleswig-Holsteinissa ja on siten vapautettu 5 prosentin säännöstä.
Rheinland-Pfalzin maapäivät

Rheinland-Pfalzin maapäivät () on Saksan osavaltion Rheinland-Pfalzin yksikamarinen lakia säätävä elin. Maapäivät kokoontuu Deutschhaus-rakennuksessa Mainzissa, johon kokoontui myös Saksan ensimmäinen demokraattisesti valittu parlamentti, lyhytikäisen Mainzin tasavallan kansalliskokous.
Rheinland-Pfalzin perustuslain 79 §: n 1 momentissa säädetään: "Maapäivät on kansan valitsema poliittisen päätöksenteon ylin elin. Se edustaa kansaa, valitsee ministeripresidentin ja vahvistaa hallituksen, hyväksyy lait ja budjetin, valvoo toimeenpanoviranomaista ja ilmaisee kansan tahdon julkisten asioiden hoidossa, Euroopan politiikan kysymyksissä sekä Maapäivien ja kabinetin välisten sopimusten mukaisesti." Maapäivävaalit pidetään viiden vuoden välein. Nykyisessä vuoden 2021 vaaleissa valitussa maapäivillä on 101 edustajaa. Viimeisimmissä maaliskuussa 2021 pidetyissä vaaleissa maapäivien suurin puolue oli Saksan sosiaalidemokraattinen puolue. Saksan kristillisdemokraattinen unioni sen sijaan kärsi historiansa huonoimman tuloksen.
Vaalijärjestelmä.
Vaaleissa on tarjolla 101 edustajanpaikkaa. Vaaleissa on 5 % äänikynnys. Äänestäjillä on kaksi ääntä: "ensimmäinen ääni" ehdokkaille yhden edustajan vaalipiirissä ja "toinen ääni" puoluelistalle. Edustajista 52 valitaan yhden edustajan vaalipiireistä enemmistövaalitavalla ja loput edustajanpaikat täytetään puoluelistoilta suhteellisesti. Ylijäämäpaikat ovat mahdollisia eli maapäivien edustajanmäärä voi ylittää minimiksi asetetun 101 edustajaa.
Thüringenin maapäivät

Thüringenin maapäivät (saks. "Thüringer Landtag") on Saksan osavaltion Thüringenin yksikamarinen kansanedustuslaitos. Se kokoontuu Erfurtissa. Thüringenin perustuslain mukaan maapäivien ensisijaisena tehtävänä on säätää lakeja, valita ministeripresidentti (osavaltion pääministeri) ja vastata Thüringenin hallituksen parlamentaarisesta valvonnasta. Vuoden 2019 vaaleissa valittu maapäivät koostuu 90 edustajasta.
Vaalijärjestelmä.
Vaalit pidetään viiden vuoden välein käyttäen Saksassa yleistä sekavaalitapaa. Vaalien äänikynnys on 5%, joka puolueen on ylitettävä saadakseen edustajia maapäiville . Kaikilla Thüringenissä asuvilla yli 18-vuotiailla Saksan kansalaisilla on äänioikeus. Äänestäjillä on kaksi ääntä: "ensimmäinen ääni" ehdokkaille kussakin yksittäisessä vaalipiirissä ja "toinen ääni" puoluelistalle. Maapäivien edustajista 44 valitaan yhden edustajan vaalipiireistä ja loput paikat täytetään puoluelistoilta. Puolueet voivat kuitenkin saada ns. ylijäämäpaikkoja (saks. "Überhangmandat") sekä maapäivien suhteellisuuden takaavia tasaamispaikkoja (saks. "Ausgleichsmandat"). 
Historia.
Thüringenin osavaltion (Freistaat Thüringen) maapäivät kokoontui ensimmäisen kerran vuonna 1920 Weimariin. Weimarin tasavallan aikana vuoteen 1933 asti pidettiin kuusi osavaltion vaalia. Vuoden 1929 vaalien jälkeen Thüringenistä tuli yksi ensimmäisistä Saksan osavaltioista, joissa natsipuolue sai todellisen poliittisen vallan. Wilhelm Frick nimitettiin Thüringenin osavaltion sisäministeriksi sen jälkeen, kun NSDAP voitti kuusi edustajaa maapäiville. Vuonna 1932 pidetyissä vaaleissa natsit nousivat vahvimmaksi puolueeksi 26: lla 61 paikasta, ja Fritz Sauckel aloitti ministeripuheenjohtajan viran. Vuotta myöhemmin natsit lakkauttivat osavaltiot ja niiden maapäivät Gleichschaltung nimisessä prosessissa.
Toisen maailmansodan jälkeen Thüringenin osavaltio palautettiin osaksi Neuvostoliiton miehitysvyöhykettä. Neuvostoliiton sotilashallinto kutsui 13. kesäkuuta 1946 osavaltiokokouksen (Landesversammlung), jonka puheenjohtajana toimi Ricarda Huch. Ensimmäiset sodanjälkeiset maapäivävaalit pidettiin 20. lokakuuta 1946, ja järjestäytymiskokous pidettiin 21. marraskuuta Weimarin Elephant-hotellissa. Vuoden 1949 Itä-Saksan perustuslailla osavaltioiden maapäiviltä riistettiin suurelta osin valta, ja 15. lokakuuta 1950 pidetyt toiset valtiovaalit pidettiin jo Kansallisen rintaman yhtenäisyysluettelon mukaisesti. Vuonna 1952 Itä-Saksan hallitus hajotti osavaltiot ja Thüringenin alue jaettiin Erfurtin, Geran ja Suhlin alueisiin (Bezirke).
Thüringenin osavaltio palautettiin Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen ja ensimmäiset maapäivävaalit pidettiin jälleen 14. lokakuuta 1990.
Bremische Bürgerschaft

Bremische Bürgerschaft () on Saksan Bremenin osavaltion lainsäädäntöelin. Osavaltion parlamentti valitsee senaatin (toimeenpanevan) jäsenet, valvoo toimeenpanovaltaa ja säätää lait.
Historia.
Parlamentti kokoontuu Bremenin kaupungissa rakennuksessa, joka valmistui sen käyttöön vuonna 1966. Julkisivu on lasia, millä on haluttu symbolisoida pyrkimystä päätöksenteon läpinäkyvyyteen. Paikalla sijaistsi aiemmin vuonna 1864 valmistunut pörssitalo, jossa Bremenin osavaltioparlamentti myöhemmin kokoontui. Tämä rakennus kuitenkin tuhoutui toisen maailmansodan aikaisissa pommituksissa.
Viimeisimmät vaalit pidettiin vuonna 2023, ja niissä suurimmaksi puolueeksi nousi SPD, joka sai 27 paikkaa.
Vaalit.
Vaalit suoritetaan suhteellisella vaalitavalla molemmissa äänestyspiireissä Bremenissä (68 paikkaa) ja Bremerhavenissa (15 paikkaa), ja vaaleissa on 5% äänikynnys, joka puolueen täytyy ylittää että voi saada parlamenttiin edustajia. Viiden prosentin sääntöä käytetään erikseen Bremenin ja Bremerhavenin vaalipiireissä. 
Äänioikeuden alaikäraja on 16 vuotta ja kaikki Euroopan unionin kansalaiset saavat äänestää. Se on ainoa Saksan osavaltion parlamentti, joka valitaan neljän vuoden (eikä viiden vuoden) välein.
Hamburgische Bürgerschaft

Hamburgische Bürgerschaft (suomeksi kirjaimellisesti "Hampurin kansalaisuus") on Saksan kaupungin ja osavaltion Hampurin perustuslain mukaan osavaltion yksikamarinen parlamentti. Hamburgische Bürgerschaft kokoontuu Hampurin raatihuoneessa.
Bürgerschaft on muun muassa vastuussa lainsäädännöstä, "Erster Bürgermeisterin" (ensimmäinen pormestari) valitsemisesta ja senaatin (kabinetin) valvonnasta. Hampurin Bürgerschaftin puheenjohtaja on kaupungin ja osavaltion korkein virallinen henkilö. Bürgerschaftin jäsenet valitaan yleisissä, suorissa, vapaisissa, tasavertaisissa ja salaisissa vaaleissa viiden vuoden välein.
Baden-Württembergin maapäivät

Baden-Württembergin maapäivät () on Saksan osavaltion Baden-Württembergin yksikamarinen kansanedustuslaitos. Se kokoontuu Stuttgartissa. Vuoden 2021 vaalien jälkeen maapäivillä oli yhteensä 154 edustajaa.
Vaalit suoritetaan suhteellisella vaalitavalla joka viides vuosi, ja vaaditaan 5 % äänikynnys jotta puolue saa maapäiville paikkoja. Ehdokkaista 70 valitaan yhden edustajan vaalipiireistä enemmistövaalitavalla ja loput paikat jaetaan puolueiden kesken niin että maapäivien edustajamäärän suhteellisuus säilyy. Toisin kuin Saksan kansallisissa vaaleissa, joissa äänestäjillä on kaksi ääntä, äänestäjillä Baden-Württemburgin maapäivävaaleissa on vain yksi ääni, joka heidän on annettava vaalipiirinsä ehdokkaalle. Ääni kuitenkin lasketaan kahdesti. Ensinnäkin määriteltäessä miten monta paikkaa kukin puolue saa maapäiville ja toiseksi ketkä ehdokkaat ovat voittaneet vaalipiirinsä ehdokkuuden. 
Viimeisimmissä maaliskuussa 2021 pidetyissä vaaleissa maapäivien suurimpana puolueena säilyi vihreät. Saksan kristillisdemokraattinen unioni sen sijaan kärsi historiansa huonoimman tuloksen.
Baijerin maapäivät

Baijerin maapäivät () on Saksan osavaltion Baijerin yksikamarinen kansanedustuslaitos. Maapäivät kokoontuu Maximilianeumissa Münchenissä. Vuoden 2018 vaaleista lähtien Baijerin maapäivillä on ollut 205 edustajaa.
Maapäivävaalit pidetään joka viides vuosi, ja ne on pidettävä sunnuntaina tai pyhäpäivänä. Seuraavat vaalit on pidettävä aikaisintaan 59 kuukautta ja viimeistään 62 kuukauden kuluttua edellisestä vaalista, ellei maapäivät ennen sitä hajota itseään. 
Maapäivien nykyinen puheenjohtaja on SCU:ta edustava Ilse Aigner, joka valittiin virkaan ensimmäisen kerran vuonna 2018. Hän uusi paikkansa vuonna 2023. 
Historia.
Ensimmäinen lainsäädäntöelin Baijeriin perustettiin vuonna 1311. Baijerin herttua Otto III tarvitsi rahaa ja herttuakunnan aatelisto suostui säätämään tätä varten uuden veron vastineeksi siitä, että Baijeriin perustettaisiin kolmea säätyä (aatelisto, papisto ja porvarit) edustavat maapäivät.
Baijerin maapäivät perustettiin Baijerin kuningaskunnassa vuonna 1818. Ensimmäinen yleiskokous pidettiin 4. helmikuuta 1819. Sen alkuperäinen nimi oli "Ständeversammlung", ja se jaettiin ylempään huoneeseen ("Kammer der Reichsräte") ja alahuoneeseen ("Kammer der Abgeordneten"). Vuonna 1834 Ständeversammlung sai nimekseen Landtag eli maapäivät.
Vuonna 1919 säädetyn niin sanotun Bambergin perustuslain nojalla maapäivien ylähuone lakkautettiin ja sen alahuoneesta tuli yksikamarinen demokraattisesti valittu osavaltion parlamentti, jollaisena se toimi Weimarin tasavallan ajan. Natsi-Saksassa maapäivät kärsivät gleichschaltungista eli yhtenäistämispolitiikasta. Ne lakkautettiin 30. tammikuuta 1934.
Toisen maailmansodan jälkeen Baijerin uusi perustuslaki hyväksyttiin ja ensimmäiset uudet maapäivävaalit pidettiin 1. joulukuuta 1946. Kolme vuotta myöhemmin maapäivät alkoi myös kokoontua Maximilianeumissa. Vuosien 1946 ja 1999 välillä maapäivillä oli jälleen ylähuone, Baijerin senaatti, kunnes sen jälkeen siirryttiin jälleen yksikamariseen järjestelmään.
Vaalitapa.
Baijerin osavaltion maapäivät valitaan suhteellisella vaalitavalla joka viides vuosi. Äänestäjillä on kaksi ääntä: ”ensimmäinen ääni” ehdokkaille kussakin yksittäisessä vaalipiirissä ja ”toinen ääni” puoluelistalle. Yhden edustajan vaalipiirejä on 90 ja loput ehdokkaat valitaan puoluelistoilta. Baijerin seitsemän hallintopiiriä toimivat ”vaalialueina”. Yhden edustajan vaalipiirin ehdokkaat ovat yleensä myös puolueensa listan ehdokkaita ja voivat siten saada tarpeeksi ääniä voidakseen päästä maapäiville puoluelistan kautta, vaikka he eivät olisi voittaneet omaa vaalipiiriänsä.
Ala-Saksin maapäivät

Ala-Saksin maapäivät (saks. "Niedersächsischer Landtag") on Saksan Ala-Saksin osavaltion yksikamarinen kansanedustuslaitos. Se kokoontuu Hannoverissa, ja siihen kuuluu vuoden 2017 vaaleista alkaen 137 edustajaa viidestä puolueesta. 
Maapäivät kokoontuu "Leineschlossissa", entisessä Hannoverin kuninkaiden asunnossa. Linna tuhoitui toisessa maailmansodassa ja se rakennettiin uudelleen vuosina 1957–1962. Vuosina 1947–1962 Ala-Saksin maapäivät kokoontui Hannoverin vanhassa kaupungintalossa ("Stadthalle Hanover").
Ala-Saksin maapäivien edustajat valitaan joka viides vuosi järjestettävissä vaaleissa, joissa käytetään sekavaalitapaa ja 5 % äänikynnystä, jonka ylittäminen vaaditaan jotta puolue voisi saada edustajia maapäiville. Maapäivien vähimmäiskoko on 135 paikkaa. Edustajista 87 valitaan yhden edustajan vaalipiireissä, ja loput määräytyvät puoluelistojen perusteella. Äänestäjillä on kaksi ääntä: "ensimmäinen ääni" ehdokkaille kussakin yksittäisessä vaalipiirissä ja "toinen ääni" puoluelistalle.
Brandenburgin maapäivät

Brandenburgin maapäivät (saks. "Landtag Brandenburg") on Saksan osavaltion Brandenburgin yksikamarinen kansanedustuslaitos. Maapäivät ovat kokoontuneet Potsdamin kaupunkipalatsissa vuodesta 2014 alkaen, sitä ennen se kokoontui entisessä sotilaskoulurakennuksessa "Brauhausberg". 
Tehtävät.
Maapäivien tehtäviin kuuluu: säätää osavaltion lainsäädäntö, osavaltion hallituksen ja julkisen hallinnon parlamentaarinen valvonta, päättää osavaltion budjetista ja valita maapäivien puheenjohtajisto, osavaltion perustuslakituomioistuimen tuomarit, osavaltion tilintarkastustuomioistuimen jäsenet sekä ministeripresidentin (eli osavaltion pääministeri) valitseminen.
Historia.
Brandenburgin maapäivät perustettiin vuonna 1946 Neuvostoliiton miehitysalueella. Itä-Saksa kuitenkin lakkautti ne jo vuonna 1952, kun maassa lakkautettiin kaikki osavaltiot. Ne perustettiin uudestaan Saksojen jälleenyhdistymisen jälkeen. 
Vaalitapa.
Maapäivävaalit järjestetään joka viides vuosi. Vuoden 2019 vaaleissa maapäiville valittiin 88 edustajaa. Maapäivien edustajista 44 valitaan yhden edustajan vaalipiireistä ja 44 valitaan suhteellisesti puoluelistoilta. Äänestäjillä on kaksi ääntä: "ensimmäinen ääni" ehdokkaille kussakin yksittäisessä vaalipiirissä ja "toinen ääni" puoluelistalle.
Hessenin maapäivät

Hessenin maapäivät (saks. "Hessischer Landtag") on Saksan osavaltion Hessenin yksikamarinen kansanedustuslaitos. Se kokoontuu Stadtschlossissa, Wiesbadenissa. Lainsäätäjänä se on vastuussa lakien hyväksymisestä osavaltion tasolla ja talousarvion toteuttamisesta. Sen tärkein tehtävä on valita ja hallita osavaltion hallitusta. Hessenin osavaltion perustuslaki määrittelee maapäivien roolin 75-99 §: ssä.
Vaalitapa.
Hessenin osavaltion maapäivät valitaan suhteellisella vaalitavalla joka viides vuosi. Maapäivien minimikoko on 110 edustajaa, joista puolet valitaan yhden edustajan vaalipiireistä ja puoluet puoluelistoilta. Äänestäjillä on kaksi ääntä: "ensimmäinen ääni" ehdokkaille kussakin yksittäisessä vaalipiirissä ja "toinen ääni" puoluelistalle. Puolueet voivat kuitenkin saada ns. ylijäämäpaikkoja (saks. "Überhangmandat") sekä maapäivien suhteellisuuden takaavia tasaamispaikkoja (saks. "Ausgleichsmandat"). Tämän takia maapäivien edustajamäärä on yleensä suurempi kuin 110. Vuoden 2018 vaaleissa maapäiville valittiin 137 edustajaa.
Mecklenburg-Etu-Pommerin maapäivät

 
Mecklenburg-Etu-Pommerin maapäivät (saks. "Landtag Mecklenburg-Vorpommern") on Saksan osavaltion Mecklenburg-Etu-Pommerin yksikamarinen kansanedustuslaitos. Se kokoontuu Schwerinissä kaupungin linnassa ("Schweriner Schloss"). Sen päätehtäviin kuuluu mm. ministeripresidentin (osavaltion pääministerin) valinta, osavaltion hallituksen parlamentaarinen valvonta ja osavaltion lainsäädännön hyväksyminen. Nykyisillä vuonna 2016 valituilla maapäivillä on 71 edustajaa.
Historia.
Mecklenburg-Etu-Pommerin maapäivät perustettiin vuonna 1946 Neuvostoliiton miehitysalueella ja lakkautettiin 1952 Itä-Saksan toimesta, kun maassa lakkautettiin kaikki osavaltiot. Maapäivät perustettiin uudestaan Saksojen jälleenyhdistymisen jälkeen.
Vaalitapa.
Vaalit suoritetaan samantyyppisellä vaalitavalla kuin Saksan liittopäivien vaalit. Äänestäjällä on kaksi ääntä, ensimmäinen ääni, joka annetaan yhden edustajan vaalipiirin ehdokkaalle ja toinen ääni, joka annetaan puoluelistalle. Ensimmäisellä äänellä valitaan 36 paikkaa yhden edustajan vaalipiireistä ja 35 paikkaa jaetaan suhteellisesti puoluelistoilta. Vaaleihin on asetettu 5 % äänikynnys, joka puolueen täytyy ylittää saadakseen edustajia. Lisäksi jokainen yhden edustajan vaalipiireissä saatu paikka tarkoittaa yhtä paikkaa vähemmän puoluelistoilta. Jos puolue kuitenkin voittaa enemmän paikkoja vaalipiireissä kuin sillä on ääniosuuden mukaan oikeus, nämä paikat jäävät puolueelle ja ne hyvitetään muille puolueille niin että maapäivien suhteellisuus säilyy. Tällöin maapäivien edustajamäärä kasvaa.
Nordrhein-Westfalenin maapäivät

Nordrhein-Westfalenin maapäivät () on Saksan Nordrhein-Westfalenin osavaltion yksikamarinen kansanedustuslaitos. Se kokoontuu Düsseldorfissa. 
Maapäivät on Nordrhein-Westfalenin parlamentaarisen järjestelmän keskeinen instituutio. Sen tehtäviin kuuluu lainsäädännön hyväksyntä, ministeripresidentin (eli osavaltion pääministerin) valinta ja osavaltion hallituksen parlamentaarinen valvonta. 
Nordrhein-Westfalenin maapäivien edustajat valitaan joka viides vuosi järjestettävissä vaaleissa, joissa käytetään sekavaalitapaa ja 5 % äänikynnystä, jonka ylittäminen vaaditaan jotta puolue voisi saada edustajia maapäiville. Maapäivien vähimmäiskoko on 181 paikkaa. Edustajista 128 valitaan yhden edustajan vaalipiireistä, ja loput paikat täytetään puoluelistoilla. Äänestäjillä on kaksi ääntä: "ensimmäinen ääni" ehdokkaille kussakin yksittäisessä vaalipiirissä ja "toinen ääni" puoluelistalle. Puolueet voivat kuitenkin saada ns. ylijäämäpaikkoja () sekä maapäivien suhteellisuuden takaavia tasaamispaikkoja (). Tämän takia maapäivien edustajamäärä on yleensä suurempi kuin 181 edustajaa. Vuoden 2017 vaaleissa maapäiville valittiin 199 edustajaa.
Vuoden 2017 maapäivävaalit.
Nordrhein-Westfalenin maapäivävaalit 14. toukokuuta 2017
! colspan="2" style="text-align:left;" rowspan="2" | Puolue
! colspan="3" | Äänet
! colspan="2" | Paikat
! Ääniä
! ±
! Paikat
Schwere Panzerbüchse 41

2,8cm schwere Panzerbüchse 41 oli saksalainen supistuvakaliiperinen panssarintorjunta-ase. Automaattikoneistoisen aseen kaliiperi patruunapesässä oli 28mm ja kartiomaisen putken suussa 20mm. Kartiomaisesti supistuvan putken avulla ammuksen lähtönopeus saatiin nostettua noin 1400:een m/s.
Käyttö Suomessa.
Suomeen hankittiin toukokuussa 1944 kaksi näytekappaletta 2,8cm schwere Panzerbüchse 41 -aseita. Aseiden mukana toimitettiin 200 panssarikranaattia ja 100 sirpalekranaattia. Molemmat aseet myytiin ulkomaille vuonna 1959.
Suomen puolustusvoimissa aseen nimike oli 28 K/41.
Tomioka

Tomioka () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Gunman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin lounaisosassa Tonejoen sivujoen Kaburan varrella. Kaupungin luoteispuolella kohoaa Myōgivuori. Tomiokassa on 47 911 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 122,85 neliökilometriä. 
Tomioka kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla silkin markkinapaikkana ja postiasemana ("shukuba") Nakasendō-tiereitin sivutien Shinano-betsuron varrella. Vuodesta 1616 lähtien siellä oli myös Nanokaichin daimiokunnan paikallinen hallintokeskus. Meiji-restauraation jälkeen vuonna 1872 Tomiokaan perustettiin Japanin ensimmäinen moderni silkkikehräämö. Se oli toiminnassa 1980-luvun lopulle saakka. Tekstiiliteollisuuden lisäksi kaupunkiin on sijoittunut elektroniikka- ja avaruusteknologista teollisuutta. Kaupunkioikeudet Tomioka sai laajan kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1954. Vuonna 2006 kaupunkiin liitettiin Myōgin maaseutukaupunki. Tomiokaan kuuluvilla maaseutualueilla viljellään esimerkiksi siitakesieniä, konnyakua, pillisipulia ja koristekukkia.
Kolme Tomiokan silkkikehräämön rakennusta on valittu Japanin kansallisaarteiksi, ja vuonna 2014 kehräämö liitettiin yhdessä alueen muun teollisen perinnön kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon. Muita nähtävyyksiä ovat entinen Kōzuken provinssin pääpyhäkkö Nukisaki-jinja, Myōgivuoren juurelle rakennettu pyhäkkö Myōgi-jinja, Gunman safaripuisto, kirsikankukistaan tunnettu Ōshion patojärvi sekä Tomiokan kaupungin taidemuseo ja Gunman luonnonhistoriallinen museo. Osa Myōgivuoren alueesta kuuluu Myōgin–Arafunen–Saku-kōgenin puolikansallispuistoon. Tomiokaa palvelee Jōshin-rautatien Jōshin-linja.
Sauli Saarinen

Sauli Saarinen on suomalainen kapellimestari ja muusikko. Hän on opiskellut trumpetin soittoa Tampereen konservatoriossa ja musiikin johtamista Sibelius-Akatemiassa, Universität für Musik und darstellende Kunst Wien -musiikkikorkeakoulussa, sekä professori Jorma Panulan luotsaamassa Panula-Akatemiassa. Hän valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 2022. 
Saarinen työskentelee kapellimestarina Puolustusvoimien varusmiessoittokunnassa. Aikaisemmin hän työskenteli trumpetistina Kaartin soittokunnassa, sekä trumpetistin sijaisena Vaasan ja Porin kaupunginorkestereissa. Saarinen on johtanut mm. Juhani Nuorvalan "Flash Flash" -oopperan Espoon kaupunginteatterin ensi-illan vuonna 2019, sekä Tze Yeung Hon "Minn(i)e" -oopperan maailmanensi-illan Tallinnassa vuonna 2021.
Australian ja Yhdysvaltain suhteet

Australian ja Yhdysvaltain suhteilla tarkoitetaan Amerikan yhdysvaltojen ja Australian yhteisön kahdenvälisiä suhteita. Yhdysvalloilla on suurlähetystö Canberrassa ja Australialla on Washington DC:ssä. Maiden suhteet ovat läheisiä ja Australiaa on pidetty yhtenä Yhdysvaltain tärkeimpinä liittolaisina.
Vuonna 2015 tehdyn U.S. Global Leadership -raportin mukaan 53 prosenttia australialaisista hyväksyi Yhdysvaltain globaalin johtajuuden. 27 prosenttia olivat sitä vastaan ja 21 prosenttia eivät osanneet sanoa.
Israelin ja Yhdysvaltain suhteet

Israelin ja Yhdysvaltain suhteilla tarkoitetaan Amerikan yhdysvaltojen ja Israelin valtion kahdenvälisiä suhteita. Yhdysvalloilla on suurlähetystö Jerusalemissa ja Israelilla on Washington DC:ssä. Maiden suhteet ovat läheisiä. Yhdysvallat tunnusti Israelin itsenäisyyden välittömästi itsenäisyysjulistuksen jälkeen. Israel ja Yhdysvallat tekevät yhteistyötä monella eri saralla.
Vuonna 2015 tehdyn U.S. Global Leadership -raportin mukaan 54 prosenttia israelilaisista hyväksyi Yhdysvaltain globaalin johtajuuden. 37 prosenttia olivat sitä vastaan ja 9 prosenttia eivät osanneet sanoa.
Ronald Good

Ronald D'Oyley Good (5. maaliskuuta 1896 Dorchester, Englanti – 11. joulukuuta 1992) oli englantilainen kasvitieteilijä, kasvimaantieteilijä ja topografi. Good on kirjoittanut teoksen "The Geography of the Flowering Plants" (1948), johon on viitattu lukuisissa kasvitieteellisissä julkaisuissa.
Good syntyi Dorchesterissa vuonna 1896. Hän joutui keskeyttämään opintonsa, kun ensimmäinen maailmansota alkoi. Hän astui palvelukseen Dorsetin rykmenttiin, josta myöhemmin siirtyi Lincolnshiren rykmenttiin. Hän haavoittui rintamalla ja hänet kotiutettiin rintamalta. Sodan jälkeen hän meni Downing Collegeen, Cambridgen yliopistoon, josta hän valmistui maisteriksi ja tohtoriksi. Sen jälkeen hän meni Natural History Museumin kasvitieteelliselle osastolle, jossa oli vuosina 1922–1928.
Good siirtyi Hullin yliopistoon kasvitieteelliseen tiedekuntaan vuonna 1928. Hän oli lopulta sen johdossa. Good kirjoitti tuona aikana teoksen "The Geography of the Flowering Plants". Se oli kirjoitettu valmiiksi jo vuonna 1939, mutta toisen maailmansodan vuoksi se julkaistiin vasta vuonna 1948. Se oli vuosikymmeniä keskeinen teos kasvitieteessä. Hän jäi Hullin yliopistosta eläkkeelle vuonna 1959.
Good on nimennyt 146 kasvia. Hänen nimeämiensä kasvien nimessä käytetään tieteellisen nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä R.D.Good.
Kirjallinen tuotanto.
Lähde:
Saudi-Arabian ja Yhdysvaltain suhteet

Saudi-Arabian ja Yhdysvaltain suhteilla tarkoitetaan Amerikan yhdysvaltojen ja Saudi-Arabian kuningaskunnan kahdenvälisiä suhteita. Yhdysvalloilla on suurlähetystö Riadissa ja Saudi-Arabialla on Washington DC:ssä. Maiden suhteet ovat läheiset ja Saudi-Arabiaa pidetään Yhdysvaltain liittolaisena.
Kilpaa Kuuhun

Kilpaa Kuuhun () on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Enrique Gato ohjaama kolmiulotteinen animaatioelokuva.
Fire and Ice (täsmennyssivu)

Fire and Ice voi tarkoittaa seuraavia:
Donati

Donati on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Firuzkuh

Firuzkuh oli ghuridien valtakunnan kesäpääkaupunki Afganistanin Ghurin alueella. Aikanaan rikas kaupunki hävitettiin mongolien valloitusretkillä niin perusteellisesti, että sen sijaintikin katosi historiallisista lähteistä. Sittemmin sen mahdolliseksi sijaintipaikaksi on esitetty eri kohteita.
Historia.
Ghuridit olivat ghaznavidien valtakaudella Afganistanin Ghurin alueella vaikuttanut paikallinen hallitsijasuku. Firuzkuhin perusti tarinan mukaan ghuridihallitsija Saif al-Dinin veli Malek-al-Jebal Qotb-al-Din ja sen rakennustyöt sai valmiiksi Baha al-Din Sam vuonna 1149. Ghaznavidihallitsija Bahram Šahin teloitettua Saif al-Dinin ghuridien hallitsijaksi nousi vuonna 1149 Ala al-Din Husain, joka syrjäytti lopulta ghaznavidit. Ala al-Din valtasi Ghaznin vuonna 1150 ja osa sen asukkaista siirrettiin Firuzkuhiin uuden pääkaupungin rakennustöihin.
Firuzkuh oli sittemmin laajenevan ghuridien valtakunnan keskus ja osa useiden linnoitettujen tukikohtien verkostoa. Firuzkuh oli ghuridien päähaaran kesäpääkaupunki. Kaksi muuta haaraa hallitsivat Ghaznia ja Bamejania. Päähaaran halltisijat siirtyivät talviksi leudamman sään perässä Zamin-davariin Afganistanin koillisosaan. Ghuridien tehdessä sotaretkiä esimerkiksi Khorasaniin ja Intian niemimaalle ghuridihallitsijat toivat ryöstösaaliinsa pääkaupunkiin Firuzkuhiin.
Khorasmian hallitsija Ala al-Din Muhammad valtasi Firuzkuhin vuonna 1210–1211 ja ghurideista tuli Khorasmian vasalleja. Vain hieman myöhemmin alueelle saapuivat mongolit. Tšingis-kaanin pojan Ögedein johtama mongoliarmeija valtasi kaupungin vuonna 1222 ja Firuzkuh hävitettiin niin perusteellisesti, että sen sijaintipaikkakin unohtui myöhemmissä historiallisissa lähteissä.
Sijainti.
Firuzkuhin sijainnista on esitetty useita eri teorioita. Yhden teorian mukaan Firuzkuh on liitetty edelleen pystyssä olevaan Jamin minareettiin Ghurin maakunnassa. Minareetti on Unescon maailmanperintöluettelon kohde. Muut tutkijat ovat liittäneet kadonneen kaupungin esimerkiksi Taywarasta löytyneisiin raunioihin. Yksi aimaqien heimoista on nimeltään firuskuhit ja nimen on joskus esitetty juontuvan historiallisesta Firuzkuhin kaupungista.
Ferdinand von Schmid

Ludwig Ferdinand von Schmid, kirjailijanimi Dranmor (1823 Bern, Sveitsi – 1888 Bern, Sveitsi) oli sveitsiläinen kirjailija. Hän hankki omaisuutensa kauppiaana Brasiliassa. Hänen teoksissaan on melankolisia lyyrisiä runoja, balladeja sekä kertomuksia Etelä-Amerikasta.
Schmid kirjoitti kulttuuripessimismin leimaamia runoja, jotka osuivat ajan henkeen. Hän sai Itävallan keisarin taiteen ja tieteen mitalin.
Maximilian Schmidt

Maximilian Schmidt, arvonimi Waldschmidt, (1832 Eschlkam, Baijeri – 1919 München, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän palveli nuorena Baijerin armeijassa ja sai eron 1874 kapteenin arvoisena. Hän sai varhain mainetta Baijerin maalaiselämän kuvauksillaan "Volkserzählungen" (1863–1868) ja on kirjoittanut kertomuksia kotiseutunsa ihmisistä ja luonnosta sekä huumorin maustamia kuvauksia. Kootut teokset "Gesammelte Werke" ilmestyivät 1900–1907.
Otto Ernst

Otto Ernst Schmidt, kirjailijanimi Otto Ernst, (7. lokakuuta 1862 Ottensen Hampurin lähellä – 5. maaliskuuta 1926 Groß-Flottbek Hampurin lähellä) oli saksalainen kirjailija. Hän oli Hampurissa 1883–1901 kansakoulunopettajana ja omistautui sen jälkeen yksinomaan kirjoittamiselle.
Näytelmäkirjailijana hän sai menestystä teoksillaan "Die größte Sünde" (1895), joka oli suunnattu plutokratiaa vastaan, "Jugend von heute" (1899) nietzscheläistä kirjallisuushienostelua vastaan, "Flachsmann als erzieher" (1901) opettajien ahdasmielisyyttä ja byrokratiaa vastaan, "Die Gerechtigkeit" (1902) lehdistöä vastaan, "Bannermann" (1904) falskia liberalismia ja puoluejärjestelmää vastaan. Hän kirjoitti myös novelleja ja kertomuksia. Hän kirjoitti myös omaelämäkerrallisen "Asmus Sempers Jugendland" (1904) ja sen jatkoksi "Semper der Jüngling" (1908) sekä "Semper der mann" (1916).
Malecón

Malecón on Esko Rosnellin ainut studioalbumi vuodelta 1988. "Nature Boy" on omistettu Pekka Pöyryn muistolle.
Ensio Lumes

Emil Ensio Lumes, sukunimi aik. "Lucenius" (8. joulukuuta 1919 Helsinki – 30. tammikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen elokuvaäänittäjä.
Lumes aloitti uransa Suomi-Filmissä toimimalla apupoikana "Kaikki rakastavat" -elokuvan (1935) kuvauksissa. "Koskenlaskijan morsian" -elokuvaa kuvattaessa 1937 hän oli Vilho Auvisen näyttelemän Kulku-Matin sijaisena koskenlaskukohtauksessa. Lumes opiskeli sitten äännitystä ja miksausta äänittäjä Pertti Kuuselan opastuksella. Hän toimi äänittäjän apulaisena useissa elokuvissa ja sotavuosina hän oli mukana Puolustusvoimain uutiskatsausten äänityksessä ja miksauksessa. Lumes oli 1940-luvulla äänitysassistenttina monissa Teuvo Tulion elokuvissa ja vuonna 1947 hän oli ensimmäisen kerran itsenäisenä äänittäjänä valmistettaessa Tulion "Levoton veri"- ja "Intohimon vallassa" -elokuvien ruotsinkielisiä rinnakkaisversioita.
1950-luvulla Lumes oli päätoimisesti Suomi-Filmin Finlandia-katsausten ja tilauselokuvien äänittäjänä mutta hän osallistui edelleen myös useiden pitkien elokuvien äänitykseen. 1960-luvun alussa Lumes siirtyi Fennada-Filmin palvelukseen äänittäjäksi. Hän oli äänittäjänä muun muassa Maunu Kurkvaaran elokuvissa, Risto Jarvan "Työmiehen päiväkirja" -elokuvassa (1967), Matti Kassilan kahdessa elokuvassa "Vodkaa, komisario Palmu" (1969) ja "Haluan rakastaa Peter" (1972) sekä Edvin Laineen ohjaamissa elokuvissa "Täällä Pohjantähden alla" (1968) ja "Akseli ja Elina" (1970). Viimeiset pitkät elokuvansa "Luottamus" ja "Kuumat kundit" Lumes äänitti vuonna 1976. Hän jatkoi kuitenkin äänittäjänä muissa tehtävissa aina 1980-luvun lopulle saakka.
Artie Lange

Arthur Steven "Artie" Lange, Jr. (s. 11. lokakuuta 1967 Livingston, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Lange tunnetaan komediasarjoista 'Howard Stern Show' jossa hän oli Howard Sternin juontajapari, MADtv ja HBO:n Crashing, sekä elokuvista "Jäynäjengi2 (Dirty Work, 1998), “Beer League” (2005) ja “Elf”. Hänellä on ollut ongelmia huumeiden ja ahdistushäiriön kanssa.
Kuźnia Raciborska

Kuźnia Raciborska (, ) on pieni kaupunki Etelä-Puolassa Sleesian voivodikunnassa. Vuonna 2020 kaupungissa oli 5 305 asukasta.
Helvi Järveläinen

Helvi Järveläinen (26. marraskuuta 1907 Tampere – 5. maaliskuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.
Kauppiasperheeseen syntynyt Helvi Järveläinen kävi oppikoulua ja opiskeli sitten Suomen Näyttämöopistossa 1928–1930. Hän oli näyttelijänä muun muassa Helsingin Kansanteatterissa 1930–1939 ja Mikkelin Teatterissa 1954–1963 sekä ohjaajana Kuopion Yhteisteatterissa 1963–1967. Järveläinen ohjasi teatterissa muun muassa Jalmari Finnen Pitkäjärveläiset-näytelmän, Tennessee Williamsin näytelmän Viettelyksen vaunu, Kyllikki Mäntylän näytelmän Opri ja Oleksi, Hella Wuolijoen näytelmän Niskavuoren nuori emäntä, Edward Albeen näytelmän Kuka pelkää Virginia Woolfia? sekä Franz Lehárin operetin Iloinen leski. 
Järveläisen ensimmäinen elokuvarooli oli mykkäelokuvassa Kajastus (1930). Hänen merkittävin elokuvaroolinsa oli karjakko Hulda Tiirikka elokuvassa Miehen tie (1940). Hän esiintyi 1960- ja 1970-luvuilla myös Mainos-Television tv-näytelmissä ja -elokuvissa.
Helvi Järveläinen oli naimisissa 1937–1941 näyttelijä Kyösti Erämaan kanssa.
Elokuvarooleja.
Miehen tie-elokuvan latotanssikohtausta, jossa Järveläinen oli mukana käytettiin myös Teuvo Tulion elokuvissa Intohimon vallassa (1947) ja Mustasukkaisuus (1953)
Jyrki Nurminen

Jyrki Nurminen (s. 2. marraskuuta 1990 Ristijärvi) on Suomen menestynein miespuolinen rantalentopallopelaaja. Hän pelaa puolustajana. Nurminen on voittanut rantalentopallon Suomen mestaruuden peräti kymmenen kertaa vuosina 2012 ja 2016-2024. Kaikkiaan hän on voittanut ennätykselliset kolmetoista SM-mitalia. Hän on ainoa suomalainen miespelaaja, joka on voittanut Suomen mestaruuden yhdeksän kertaa peräkkäin. 
Elokuussa 2021 Nurminen ja hänen parinsa Santeri Sirén toivat Suomen ensimmäisen osakilpailuvoiton beach volleyn maailmankiertueella Unkarin Budapestissa pelatussa niin sanotun 1-tähden turnauksessa. Nurminen ja Sirén alkoivat pelata yhdessä vuonna 2017.
Nurminen on pelannut urallaan myös lentopalloa Mestaruusliigassa sekä suorittanut ykköstason valmentajatutkinnon lentopallossa. Beach volleyn pelaamisen ohella hän toimii myös valmentajatehtävissä lentopallossa ja rantalentopallossa. Hän on myös yksi rantalentopallotapahtumia järjestävän yrityksen perustajista.
Ura.
Nurminen on pelannut lentopalloa 6-vuotiaasta lähtien. Juniorivuosien jälkeen hän sai vuonna 2010 paikan yleispelaajana liigajoukkue Oulun Ettassa, joka pelaa Suomen mestaruusliigassa. Vuonna 2012 hän päätti keskittyä rantalentopallon pelaamiseen enemmän ja muutti parempien harjoitusmahdollisuuksien perässä Helsinkiin. Hän kuitenkin jatkoi edelleen perinteisen lentopallon pelaamista Korson Vedon liigajoukkueessa.
Jyrki Nurminen voitti ensimmäisen rantalentopallon Suomen-mestaruutensa vuonna 2012, parinaan Pekka Piippo. Tämän jälkeen Nurminen ja Piippo päättivät keskittyä kilpailuihin ulkomailla. He liittyivät Suomen rantalentopallomaajoukkueeseen jatkaakseen uraansa kohti ammattilaisuutta.
Vuonna 2017 Nurminen ja Piippo kilpailivat rantalentopallon EM-kisoissa Jūrmalassa, Latviassa. He päättivät turnauksen 25. sijalle. Vuonna 2022 Nurminen ja Siren kilpailivat rantalentopallon EM-kisoissa Munchenissa, Saksassa.
Vuonna 2018 Nurmisen uudeksi pariksi tuli Santeri Sirén. Nurminen ja Sirén saivat neljän vuoden sponsorointisopimuksen TMR Invest OY:n kanssa. Yhdessä he nousivat maailmantilastoissa sijalta 126 sijalle 55. Nurminen ja Siren uusivat sponsorisopimuksensa TMR Invest Oy:n kanssa vuonna 2020 seuraaviksi neljäksi kaudeksi. Seitemän vuoden 2018–2024 aikana Nurminen ja Sirén eivät ole hävinneet yhtään ottelua suomalaisille vastustajille: heidän saldonsa on 82 voittoa ja nolla tappiota.
Valmennus toiminta.
Jyrki Nurminen tekee aktiivisesti pelaajauransa ohella myös Beach Volley valmennus toimintaa. Hän järjestää kaksi kertaa vuodessa Beach volleyhyn keskittyneen leirityksen Turkin Alanyassa jossa kaikentasoiset lajin ystävät voivat harjoitella valmennuksen piirissä.
Lisäksi hän ja hänen yrityksensä on osakkaana Hiekka Beach volley sisähallissa, Vantaan varistossa, jossa myös jatkossa talvikaudella Nurmisen valmennukset pyörivät aktiivisesti.
Camila

Camila on amerikankuubalaisen laulaja-lauluntekijä Camila Cabellon debyyttialbumi, joka julkaistiin 12. tammikuuta 2018.
Sean Thomas

Sean Thomas (s. 1963, Devon, Iso-Britannia) on Lontoossa asuva toimittaja ja kirjailija, joka on julkaissut romaaneja ja matkakertomuksia. Hän käyttää myös pseudonyymejä kirjailijanimiä Tom Knox ja S. K. Tremayne.
Hänen tunnetuin kirjansa on psykologinen jännityskirja "Jääkaksoset" (2015). Se sai Nielsenin hopeapalkinnon vuonna 2019 myytyään yli 250 000 kappaletta Isossa-Britannissa. Otava on suomentanut kaikki neljä S. K. Tremayne nimellä julkaistua kirjaa (vuoteen 2020 lukien). Hänen omalla nimellään kirjoittama teoksensa "Kissing England" sai vuonna 2006 The Literary Review Magazinen "Bad Sex" -palkinnon.
Sean Thomasin isä on kirjailija D. M. Thomas.
Lasitehtaan koulu

Lasitehtaan koulu on Riihimäen Hirsimäellä sijaitseva alakoulu. Koulu sijaitsee nimensä mukaisesti Riihimäen vanhan lasitehtaan lähellä. Koulussa toimii perusopetusluokat (1–5) sekä yksilöllisen opetuksen pienryhmä YPR ja esiopetuksen ryhmät. Koulussa järjestetään myös iltapäivätoimintaa 1–2. luokkalaisille. Yhteistyössä koulun kanssa toimii myös lasinpuhaltajakerho, joka pitää vuosittain pari kertaa kummitunteja 4. luokkalaisille, jolloin oppilaat tutustuvat lasinpuhalluksen historiaan.
Lasitehtaan koulu perustettiin 1915, mutta alkuperäinen koulurakennus on purettu. Nykyään koulun tilat käsittävät rakennusmestari Urho Mäkisen suunnitteleman vanhemman rakennuksen ns. sinisen talon vuodelta 1954, arkkitehtitoimisto Juha Laurilan suunnitteleman uudemman rakennuksen ns. valkoisen talon vuodelta 1991 sekä vuonna 2014 siirretyn ns. harmaan talon.
Herman Lavonius

Herman Gabriel Lavonius (30. syyskuuta 1882 Viipuri – 19. elokuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja lääkintöneuvos, joka toimi lääkintöhallituksen vt. pääjohtajana ja lääketieteellisenä asiantuntijana vakuutusalalla.
Henkilöhistoria.
Herman Lavoniuksen vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Wilhelm Lavonius ja Maria Franziska Westzynthius ja puolisot 1909–1938 Toini Maria Tandefelt ja vuodesta 1942 Eva Elvira Salovaara. Herman Lavoniuksen veljiä olivat vuorineuvos Magnus Karl Lavonius, toimitusjohtaja Wilhelm Alexander Lavonius ja vuorineuvos Robert Johannes Lavonius. Herman Lavonius tuli ylioppilaaksi 1901 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1910, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1912. Lavonius työskenteli ensin useissa eri sairaaloissa ja oli sitten Helsingin yleisen sairaalan kirurgian osaston apulaislääkäri 1912–1915. Vt. lääkintöneuvoksena hän toimi 1915–1918. Suomen sisällissodassa Lavonius oli valkoisen armeijan ylilääkärin apulainen, kenttäsairaalan lääkäri, sotilassairaalan ylilääkäri Punkaharjulla ja Suomenlinnan vankileirin lääkäri. Sodan jälkeen hän oli sosiaalihallituksen lääkäri 1919–1920, lääkintöneuvos 1920–1949 ja lääkintöhallituksen vt. pääjohtaja 1937–1939. Valtion tapaturmalautakunnan lääkärinä hän toimi 1918–1934, vakuutusyhtiö Kansan apulaislääkärinä vuodesta 1925 ja Teollisuuden harjoittajien tapaturmavakuutusyhtiön johtokunnan lääkärijäsenenä 1935–1947. Hänellä oli myös useita luottamustoimia, kuten vakuutuslääkäriyhdistyksen puheenjohtajuus 1943–1954. Lavonius toimitti Suomen lääkintöasetukset 1917–1942 ja julkaisi alaltaan selvityksiä, tutkimuksia ja muita julkaisuja.
Haitin ja Yhdysvaltain suhteet

Haitin ja Yhdysvaltain suhteilla tarkoitetaan Amerikan yhdysvaltojen ja Haitin tasavallan kahdenvälisiä suhteita. Yhdysvalloilla on suurlähetystö Port-au-Princessa ja Haitilla on Washington DC:ssä. Yhdysvallat tunnusti Haitin itsenäisyyden 12. heinäkuuta 1862. Haiti on läntisen pallopuoliskon toiseksi vanhin tasavalta Yhdysvaltain jälkeen.
Vuonna 2015 tehdyn U.S. Global Leadership -raportin mukaan 56 prosenttia haitilaisista hyväksyi Yhdysvaltain globaalin johtajuuden. 32 prosenttia olivat sitä vastaan ja 30 prosenttia eivät osanneet sanoa.
Afganistanin ja Yhdysvaltain suhteet

Afganistanin ja Yhdysvaltain suhteilla tarkoitetaan Amerikan yhdysvaltojen ja Afganistanin islamilaisen tasavallan kahdenvälisiä suhteita. Yhdysvalloilla on suurlähetystö Kabulissa ja Afganistanilla Washington DC:ssä. 
Yhdysvallat tunnusti Afganistanin itsenäisyyden 26. heinäkuuta 1921. Maat solmivat diplomaatiset suhteet vuonna 1935. Yhdysvaltain suurlähettiläs Adolph Dubs salamurhattiin maassa 1979. Yhdysvallat sulki Kabulin suurlähetystönsä turvallisuussyihin vedoten vuonna 1989. Syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen Yhdysvallat miehitti Afganistanin syksyllä 2001. Yhdysvaltain Kabulin suurlähetystö avattiin uudelleen 17. tammikuuta 2002.
Vuonna 2015 tehdyn U.S. Global Leadership -raportin mukaan 42 prosenttia afganistanilaisista hyväksyi Yhdysvaltain globaalin johtajuuden. 41 prosenttia olivat sitä vastaan ja 17 prosenttia eivät osanneet sanoa.
Teronen

Teronen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: