tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Islamilaisen taiteen museo (Doha)

Islamilaisen taiteen museo on keinotekoisella saarella Dohassa, Qatarissa toimiva taidemuseo. Kalkkikivestä tehdyn rakennuksen suunnitteli arkkitehti I. M. Pei. Museo avattiin vuonna 2008, jolloin siellä oli esillä 800 taiteellista työtä ja historiallista esinettä kolmesta maanosasta. Avajaisiin osallistuneiden joukossa oli Robert de Niro.
Islamilaisen taiteen museon kokoelmiin kuuluu islamilaisissa kulttuuripiireissä luotuja töitä, joista monet ovat uskontoon liittymättömiä. Esiteltäviä töitä on 1 100 vuoden ajalta.
Islamilaisen taiteen museon yhteydessä toimii Alain Ducassen ensimmäinen Lähi-idässä sijaitseva ravintola, IDAM.
Anton Tallbacka

Anton Aapeli Tapani Tallbacka (s. 14. marraskuuta 1999 Helsinki) on suomalainen 400 metrin aitajuoksija, joka edustaa HIFK-Friidrottia. Hänen valmentajansa on Anatoli Mihailov.
Tallbacka on saavuttanut Kalevan kisoissa pronssia 400 metrin aitajuoksussa 2022. Hän saavutti vuoden 2020 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia 300 metrin aitajuoksussa. SM-hallien viestissä hän on saavuttanut kultaa 2018, hopeaa 2022 ja pronssia 2019. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saanut pronssia 4 × 400 metrin viestissä 2020.
Tallbacka juoksi 400 metrin aitajuoksun ennätyksensä 52,01 Joensuussa 7. elokuuta 2022. 300 metrin aidat hän on juossut hallissa parhaimmillaan aikaan 36,99 Tampereella 13. helmikuuta 2022.
Sture Lagerwall

Sture Lagerwall (13. joulukuuta 1908 Tukholma, Ruotsi – 1. marraskuuta 1964 Malmö, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä.
Jonni Blomqvist

Jonni Blomqvist (s. 25. tammikuuta 1998 Jyväskylä) on suomalainen aitajuoksija, joka edustaa HIFK-Friidrottia. Vuoteen 2022 asti hän edusti Porvoon Akillesta. Hänen valmentajansa on Stefan Tallqvist.
Kalevan kisoissa Blomqvist sai 400 metrin aitajuoksussa hopeaa vuonna 2021 ja pronssia vuonna 2020. Vuoden 2020 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa 300 metrin aitajuoksussa.
Blomqvistin ennätys 400 metrin aidoissa on 50,50 (2021) ja 400 metrillä 47,54 (2021).
Hopeajuovasardiini

Hopeajuovasardiini ("Limnothrissa miodon") on kupusillien (Dorosomatidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji. Se on sukunsa Limnothrissa ainoa laji.
Hopeajuovasardiinin tavanomainen pituus on kymmenen senttimetrin luokkaa. Maksimissaan se voi kasvaa 17 senttimetrin mittaiseksi. Suurin julkaistu paino on 40 grammaa. Luustossaan hopeajuovasardiinilla on 41–44 nikamaa. Sen ruumis on melko hoikka, ja kalan korkeus on 22–24 prosenttia sen pituudesta pyrstöä lukuun ottamatta.
Hopeajuovasardiini elää kotoperäisenä Tanganjikajärvessä, missä se on levinnyt hyvin laajalle eikä sillä ole siellä suuria uhkia. Lajia tavataan myös Tanganjikajärveen laskevan Malagarasi-joen alajuoksulla. Hopeajuovasardiinia on myös tuotu Kivujärveen ja tekojärviin Cahora Bassaan sekä Karibajärveen. Aikuiset hopeajuovasardiinit elävät veden pelagisella alueella, vaikkakin ne lisääntyvät ja elävät nuorina lahdissa, rannikoilla ja joen suistolla.
Karibajärvessä suoritetun tutkimuksen perusteella hopeajuovasardiinin ravinto on monipuolinen, mutta koostuu enimmäkseen "Bosmina longirostris" -vesikirpuista ja muusta eläinplanktonista. Tutkimuksen mukaan laji voi kuluttaa yhden päivän aikana yhdeksän prosenttia ruumiinsa painosta. Lisääntyminen tapahtuu sadekauden aikana.
Laji on kaupallisesti toiseksi merkittävin kala järvihailin ("Stolothrissa tanganicae") jälkeen Tanganjikajärvessä, Kivujärvessä ja Karibajärvessä. Sen aikuisia yksilöitä ylikalastetaan pelagisella alueella ja nuoria yksilöitä rannikoilla.
Pasi Myöhänen

Pasi Myöhänen on suomalainen toimittaja, joka on työskenteli vuosina 2012–2022 Ylen Lontoon-kirjeenvaihtajana. Vuonna 2022 hän siirtyi viestintäkonsultiksi Milttonille.
Koulutus ja ura.
Myöhänen on valmistunut maisteriksi Tampereen yliopistosta aineinaan englantilainen kirjallisuus, viestintä ja journalismi.
Myöhänen aloitti toimittajanuransa vuonna 2005 lehtimiehenä Kainuun Sanomissa. Vuosina 2006–2011 hän työskenteli uutistuottajana Ruotsin radiossa. Samalla hän toimi vuosina 2008–2011 Nelosen uutisten Ruotsin-kirjeenvaihtajana.
Vuonna 2011 Myöhänen jätti Ruotsin radion ja Nelosen ja siirtyi kirjeenvaihtajaksi MTV Uutisiin asemapaikkanaan Lontoo. Hän oli MTV:n kirjeenvaihtaja vuoden ajan, minkä jälkeen Myöhänen toimi vuodesta 2012 Ylen Lontoon-kirjeenvaihtajana. Syksyllä 2022 hän siirtyi Milttonin Ruotsin-toimistoon viestintäkonsultiksi.
Johan van Hell

Johannes "Johan" Gerardus Diederik van Hell (28. helmikuuta 1889 Amsterdam – 31. joulukuuta 1952 Amsterdam) oli alankomaalainen taiteilija, muusikko ja olympiamitalisti.
Van Hellin työnkuva oli laaja sisältäen muun muassa öljymaalauksia, poliittista litografiaa sekä kirjan- että sanomalehtikuvitusta. Van Hell oli taiteilijan työnsä ohella myös muusikko, joka soitti klarinettia ja oboeta. Hän esiintyi Amsterdamin Concertgebouw-orkesterissa, mutta oman ilmaisuvapauden tarpeen vuoksi ei halunnut siitä pysyvää virkaa. 
Poliittiselta näkemykseltään van Hell oli sosialisti, jonka tavoitteina olivat alemman sosiaalisen luokan kuvaileminen taiteessa, taidekokemusten antaminen myös työväenluokalle kohtuuhintaisena sekä vähävaraisten lahjakkaiden oppilaiden opettaminen.
Van Hell osallistui myös vuoden 1924 Pariisin olympialaisiin, joissa voitti olympiapronssia maalaustaiteessa teoksellaan "Patineurs".
Arvo (tietojenkäsittelytiede)

Tietojenkäsittelytieteessä arvo on tietokoneen muistissa sijaitsevien bittien tila. Arvo voi olla vakiotyyppinen arvo tai muuttujaan sijoitettu arvo.
Vakiotyyppejä ovat:
Ohjelmointikielessä määritelty muuttujan tyyppi määrittää miten muuttujan arvo tulkitaan (numeerinen, merkki, osoite).
Rudolph Simonsen

Rudolph Hermann Simonsen (30. huhtikuuta 1889 Kööpenhamina – 28. maaliskuuta 1947) oli tanskalainen säveltäjä ja olympiamitalisti.
Vuonna 1928 Simonsen osallistui Amsterdamin olympialaisiin, joissa voitti olympiapronssia orkesterimusiikissa teoksellaan "Symphony No. 2: Hellas".
Maanalainen armeija (yhtye)

Maanalainen armeija on Mira Luodin ja Jouni Hynysen vuonna 2019 perustama yhtye. Yhtyettä on mainostettu myös Jouni Hynysen sooloprojektina ja musiikissa kuuluukin enimmäkseen naisääntä, akustista kitaraa, viulua, haitaria, torvia ja sähkökitaraa sekä huutoa. Yhtyeen debyyttialbumi I julkaistiin tammikuussa 2020.
Idea uuden yhtyeen perustamiseen syntyi, kun Hynyseltä syntyi erilaista musiikkia vuonna 2017 ja hän kaipasi rinnalleen naislaulajaa. Esimerkiksi yhtyeen debyyttialbumin kappaleista "Nippusiteet" oli tehty alun perin tilaustyönä Kuristajat-yhtyeelle, mutta Hynynen ei halunnut luopua siitä, vaan päätti pitää kappaleen itsellään.
Marianne Löfgren

Jeannette Wedday Marianne Ida Carolina Löfgren (24. helmikuuta 1910 Tukholma, Ruotsi – 4. syyskuuta 1957 Solna, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä.
Kiichirō Hiranuma

Kiichirō Hiranuma (25. lokakuuta 1867 Okayama – 22. elokuuta 1952) oli japanilainen juristi ja poliitikko, joka toimi Japanin pääministerinä vuonna 1939. Toisen maailmansodan jälkeen hänet tuomittiin Tokion sotarikostuomioistuimessa elinkautiseen vankeuteen.
Hiranuman isä oli Tsuyaman klaaniin kuulunut samurai. Hiranuma valmistui lakimieheksi Tokion yliopistosta vuonna 1888 ja työskenteli sen jälkeen oikeuslaitoksessa. Hän oli Tokion ylioikeuden johtajana, Japanin korkeimman oikeuden ("Dai-shin'in") yleisenä syyttäjänä ja oikeusministeriön osastonjohtajana. Vuosina 1911–1912 hän oli apulaisoikeusministerinä ja sai sen jälkeen nimityksen valtion pääsyyttäjäksi. Vuonna 1921 hänet nimitettiin korkeimman oikeuden puheenjohtajaksi. Hiranuma oli oikeusministerinä Gonnohyōe Yamamoton hallituksessa vuosina 1923–1924, minkä jälkeen hänet nimitettiin parlamentin ylähuoneen sekä valtakunnanneuvoston jäseneksi. Samana vuonna 1924 Hiranuma perusti taantumuksellisen ja kiihkokansallismielisen Kokuhonsha-seuran, jonka jäseniksi liittyi monia vaikutusvaltaisia poliitikkoja, upseereita ja liikemiehiä.
Hiranuma oli vuodesta 1926 valtakunnanneuvoston varapuheenjohtaja. Hän myötävaikutti 1930-luvulla moniin Japanin ulkopolitiikan tärkeisiin päätöksiin, kuten Japanin eroamiseen Kansainliitosta, Washingtonin laivastosopimuksen irtisanomiseen ja Antikomintern-sopimuksen allekirjoittamiseen. Vuoden 1936 epäonnistuneen vallankaappausyrityksen jälkeen Hiranuma nimitettiin valtakunnanneuvoston puheenjohtajaksi. Hän jatkoi tehtävässä vuoteen 1945. Hiranuma oli pääministerinä tammikuusta elokuuhun 1939, mutta erosi Molotov-Ribbentrop-sopimuksen julkistamisen jälkeen. Hän oli vielä sisäministerinä joulukuusta 1940 heinäkuuhun 1941. Hiranuma oli myös yksi keisari Hirohiton ylimmistä neuvonantajista, "jushineista", ja siten päätöksenteon ytimessä koko toisen maailmansodan ajan. Sodan lopussa vuonna 1945 Hiranuma kannatti yhä taistelun jatkamista.
Hiranuma oli yhtenä syytetyistä voittajavaltioiden sodan jälkeen vuosina 1946–1948 järjestämässä Tokion oikeudenkäynnissä. Hänet todettiin syylliseksi useisiin rikoksiin rauhaa vastaan ja tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Hänet armahdettiin vuoden 1952 alussa ja hän kuoli myöhemmin samana vuonna vapaudessa.
Max Laeuger

Max Laeuger (1864–1952) oli saksalainen arkkitehti ja olympiamitalisti. Hän osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa voitti olympiapronssia kaupunkisuunnittelussa teoksellaan "Hampurin kaupunginpuisto". Arkkitehtuurin lisäksi hän perehtyi lasimaalaukseen ja keramiikkaan.
Shrikant Jichkar

Shrikant Jichkar (14. syyskuuta 1954 – 2. kesäkuuta 2004) oli intialainen kongressipuoluetta edustanut poliitikko. Hänet muistetaan hänen suorittamistansa lukuisista tutkinnoista.
Jichkar kouluttautui poliisiksi vuonna 1978, mutta hän ei jäänyt työskentelemään alalla. Hän jatkoi kouluttautumalla Indian Administrative Servicen virkamieheksi vuonna 1980, mutta päätti sen sijaan toimia poliitikkona. Hänen poliittinen uransa alkoi vuonna 1977, jolloin hänet äänestettiin Nagpur University Students Council -opiskelijajärjestön puheenjohtajaksi. Hänet valittiin Maharashtran osavaltioparlamenttiin lainsäätäjäksi vuoden 1980 osavaltiovaaleissa. Vuosina 1982–1985 hän vaikutti Maharashtran parlamentin alahuoneessa, josta hän kautensa loputtua siirtyi vuosiksi 1986-1992 osavaltioparlamentin ylähuoneeseen. Maharashtran osavaltiopolitiikassa toimiessaan hänelle myönnettiin 14 ministerin virkaa, joihin sisältyi muun muassa sisä- ja talousministerin tehtävät.
Intian parlamentin ylähuoneessa hän vaikutti heinäkuusta 1992 heinäkuuhun 1998. Hän oli ehdolla vuoden 2004 parlamenttivaaleissa, mutta hävisi Shiv Senan Subodh Mohitelle. Hän kuoli 2. kesäkuuta 2004 auto-onnettomuudessa. Hänellä oli vaimonsa Rajashreen kanssa poika ja tytär.
Koulutukset ja tutkinnot.
Jichkar osallistui vuosina 1973–1990 42 korkeakoulun pääsykokeisiin, joista hänet hyväksyttiin kahteenkymmeneen. Hänellä oli M.A. -tutkinto kymmenestä eri aineesta, jotka olivat:
Hän oli koulutukseltaan myös toimittaja (B.A.), lääkäri (MBBS ja MD), oikeustieteilijä (LL.B), kansainvälisen lainasiantuntija (LL.M), sanskritin tutkija (D. Litt.), poliisi ja Indian Administrative Servicen virkamies.
Limca Book of Records -ennätyskirjan mukaan hän on Intian pätevin henkilö. Hänelle myönnettiin vuonna 1983 Ten Outstanding Young Persons of the World Award -palkinto.
Slovakian parlamenttivaalit 2020

Slovakian vuoden 2020 parlamenttivaalit pidettiin 29. helmikuuta. Niissä valitaan maan kansallisen neuvoston 150 edustajaa seuraavaksi nelivuotiskaudeksi.
Äänestäminen.
Äänioikeus on kaikilla vähintään 18-vuotiailla Slovakian kansalaisilla. 
Äänestyspaikat ovat auki kello 7–22. Äänestyskopissa henkilö valitsee ensin sen puolueen lipukkeen, jota hän aikoo äänestää ja valitsee sitten tältä listalta enintään neljä itselleen mieleisintä ehdokasta.
Ne, jotka ovat esim. sairaalahoidossa vaalipäivänä, voivat pyytää liikkuvan äänestyspisteen järjestämistä sairaalaan. Mikäli henkilö haluaa korjata väärin täytetyn äänestyslipukkeensa ennen sen laittamista uurnaan, hän voi pyytää uutta lipuketta vaalitoimitsijoilta. Virheellisesti täytetyistä ja tyhjistä äänestyslipukkeista on luovuttava äänestyspaikalla tai henkilölle voidaan langettaa 33 € suuruinen sakko.. 
Yli 55 000 äänioikeutettua on ilmoittanut haluavansa äänestää kirjeitse, mikä on ennätyssuuri määrä. Ulkomailla asuvat slovakialaiset voivat äänestää ainoastaan kirjeitse..
Lähtöasetelmat.
Vaalien alla Slovakian kansallisen neuvoston kokoonpano on seuraavanlainen: 
Vaaleihin osallistuu yhteensä 25 puoluetta. Ehdokkaita on 2736, joiden keski-ikä on 46 vuotta..
Tulokset.
Most-Híd menetti kaikki paikkansa saatuaan vain 2,05% kannatuksen. PS-SPOLU -vaaliliitto ei myöskään saanut yhtään edustajaa läpi, sillä vaaliliitoille on asetettu 7% äänikynnys. Vaaliliitto tosin oli toiseksi suurin Bratislavassa.
Äänestysaktiivisuus oli 65,8%, joka oli nousua viime vaaleihin verrattuna.
Voittajapuolueen puheenjohtajan, Igor Matovičin, oletetaan aloittavan hallitusneuvottelut ja sulkevan Smer-SD:n niiden ulkopuolelle saman tien. Matovičin kampanjan keskeinen osa oli ko. puolueen ja sen puheenjohtajan Robert Ficon vastustaminen..
Sharia4Belgium

Sharia4Belgium oli Belgiassa toiminut sharialakia maahan ajanut järjestö, joka virallisesti lakkautettiin vuonna 2012.
Sharia4Belgiumin perustaja on marokkolaissyntyinen Fouad Belkacem joka oli mukana perustamassa järjestöä Antwerpenissä vietettyään aikaansa lontoolaisessa moskeijassa. Järjestö sai vaikutteita brittiläiseltä Islam4UK-järjestön perustajalta Anjem Choudaryltä 
Vuonna 2010 Antwerpenin kaupunki teki valituksen Sharia4Belgiumista, sillä se oli häirinnyt Benno Barnardin luentoa Antwerpenin yliopistolla. Tapahtuneen jälkeen järjestön nettisivut katosivat luettavista. Sharia4Belgiumin vaikutusvalta kasvoi sen kieltämisen jälkeen. Kesäkuussa 2013 Antwerpenissä tuomittiin Sharia4Belgiumin puhemiehenä toiminut henkilö 18 kuukauden vankeuteen vihanlietsonnasta.
Belkacem ja 44 muuta Sharia4Belgiumin jäsentä todettiin vuonna 2015 syyllisiksi terrorismiin liittyneisiin rikoksiin. Belkacem sai 12 vuoden tuomion, muut 3-15 vuoden tuomiot, joista osa langetettiin ehdollisina. Useimmat (kuten Brian de Mulder) kuitenkin vastasivat syytteisiin poissaolevina, sillä heidän katsottiin olevan yhä taistelemassa tai kuolleina Syyriassa. Oikeudenkäynti oli aloitettu syyskuussa 2014. Belkacemilta poistettiin vuonna 2018 Belgian kansalaisuus, joten häntä odotti karkotus Marokkoon, jonka kansalainen hän myös oli.
Belkacemin todettiin värvänneen henkilöitä lähettääkseen näitä militanttiryhmiin, kuten Isikseen. Syyttäjän kuvauksen mukaan Belkacem oli aivopessyt järjestön toiminnassa nuoria miehiä luentojen ja sosiaalisen median välityksellä. Belkacem kiisti saamansa syytteet, mutta osa todistajista syytti häntä indoktrinoinnistaan. Lehdistölle suuntaamassaan avoimessa kirjeessä Belkacem väitti, ettei koskaan värvännyt, yllyttänyt tai lähettänyt taistelijoita Syyriaan. Eräs Sharia4Belgiumin korkean profiilin jäsen oli Jejoen Bontinck, joka tuomittiin 40 kuukauden ehdolliseen rangaistukseen. Hän oli noussut otsikoihin, kun hänen isänsä oli matkustanut Syyriaan ja hakenut poikansa kotiin. Isä toimi myöhemmin syyttäjän todistajana ja kertoi järjestön vetäneen puoleensa teini-iän kuohuissa olleita nuoria. Järjestössä toimi myös Abdelmajid Gharmaoui, joka lähti Syyriaan lokakuussa 2012.
Vuonna 2015 Belgian terrorismin vastainen yksikkö vahvisti, että Sharia4Belgiumin sekä Isossa-Britanniassa, Ranskassa, Alankomaissa ja Espanjassa olleiden toimijoiden välillä oli yhteydet. Yhdistävänä tekijänä näiden toimijoiden välillä kerrottiin olleen erään brittisaarnaajaan, jota ei lakisyistä voitu nimetä. Belgiassa oli yksi väkilukuun suhteutettuna suurimmista jihadistien määristä Euroopassa. Tiedustelupäällikkö Jaak Raes piti osasyynä tähän Sharia4Belgiumin käymää kampanjaa taistelijoiden värväämiseksi.
Beit El

Beit El (hepr. בֵּית אֵל‎) on Israelin siirtokunta Palestiinan Länsirannalla. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 6 042. Beit El sijaitsee Juudean kukkuloilla Ramallahin kaupungin koillispuolella. 
Historia.
Beit El on nimetty raamatullisen Betelin mukaan. Betel oli kanaanilaisten ja sittemmin israelilaisten hallitsema kaupunki. Se on yhdistetty Baytinin palestiinalaiseen kylään Beit Elin lähellä.
Nykyinen Beit Elin siirtokunta perustettiin vuonna 1977. Tuolloin 17 siirtolaisperhettä asettui entisen sotilastukikohdan alueelle. He perustivat aluksi kaksi siirtokuntaa nimeltä Beit El Alef ja Beit El Bet. Ajan myötä paikalle muutti lisää siirtolaisia ja molemmat siirtokunnat yhdistettiin vuonna 1997.
Israelin siirtokuntia on väitetty laittomiksi, koska Geneven neljännen sopimuksen 49. artiklan 6. pykälän mukaan "valtaajavalta ei saa valtaamalleen alueelle karkottaa tai siirtää osaa omasta siviiliväestöstään.""" Israel kiistää väitteen, koska se ei ole tehnyt sopimuksen mainitsemia karkotuksia tai siirtoja. 
Väestö.
Beit Elin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 6 042. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 4 410. Paikalliset ovat pääasiassa uskonnollisia juutalaisia.
Progresívne Slovensko

Progresívne Slovensko ("edistyksellinen Slovakia", lyh. PS) on slovakialainen liberaali puolue.
Historia.
Progresívne Slovensko perustettiin marraskuussa 2017, kun se toimitti 13 500 keräämäänsä kannattajakorttia maan sisäministeriöön. Puolueen perustamisen taustalla oli ideologinen tyhjiö, liberaali ja EU-myönteinen puolue, jonka PS halusi täyttää.
Ensimmäinen puoluekokous pidettiin Žilinassa 20. tammikuuta 2018 ja puheenjohtajaksi valittiin yksi sen perustajista, Ivan Štefunko.
Ensimmäisen parlamenttiedustajansa puolue sai vuonna 2021, kun alkujaan Ihmisten vuoksi -puolueen listoilta valittu Tomáš Valášek jätti puolueen ja liittyi PS:hän. Syynä tähän oli hänen aiemman puolueensa ei suostunut lähtemään hallituksesta, joka oli tilannut venäläisiä Sputnik-koronarokotteita.
Vaalit ja vaalimenestys.
PS:n ensimmäiset vaalit olivat vuoden 2019 presidentinvaalit, jossa se asetti ehdokkaakseen Zuzana Čaputován. Tämä voitti toisella kierroksella saatuaan 58,40% äänistä. Hänestä tuli myös Slovakian ensimmäinen naispresidentti.. 
Eurovaaleissa 2019 puolue sai parlamenttiin kaksi meppiä. 
Lähtiessään mukaan vuoden 2020 parlamenttivaaleihin PS muodosti vaaliliiton SPOLU-puolueen kanssa ja vaaliliitolla on yhteinen vaaliohjelma.
Vuoden 2023 parlamenttivaaleissa puolue sai toiseksi eniten ääniä (32 paikkaa). Vaali-iltana PS oli ovensuukyselyiden perusteella kuitenkin suosituin puolue, mutta Smer–SD -puolue meni ääntenlaskun kuluessa sen ohi.
Eurovaaleissa 2024 puolue sai eniten ääniä ja kuusi meppiä.
Ideologia ja näkemyksiä.
PS:n vision mukaan Slovakian tulisi vuoteen 2030 mennessä saada pitkäaikaistyöttömyys alle EU:n keskiarvon, säilyttää vähintään 5% maan pinta-alasta luonnonsuojelualueena sekä lisätä kansalaisten luottamusta poliisiin. 
Lisäksi puolue kannattaa mm. seuraavia asioita:
Alain Azerot

Alain Azerot (26. tammikuuta 1959 Salon-de-Provence, Bouches-du-Rhône, Ranska – 13. heinäkuuta 2024) oli Suomessa asunut ranskalainen näyttelijä. Hän näytteli Turun ja Helsingin kaupunginteatterissa sekä suomalaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. "Kotikadussa" Azerot näytteli "René Petitin" roolia. Muita sarjoja ja elokuvia joissa Azerot nähtiin olivat muun muassa "Kaverille ei jätetä", "Korkeajännitys", "Poliisin poika" ja "Pekko ja muukalainen".
Alain Azerotin vanhemmat olivat kotoisin Ranskan Guayanasta ja Martiniquen saarelta Karibialta. Azerot kävi koulua Ranskassa ja on suorittanut tutkinnon kansainvälisestä kaupasta, mutta hänen uransa on ollut pitkään teatterissa.
Azerot muutti Suomeen vuonna 1994 tutustuttuaan Ranskassa suomalaisiin teatterilaisiin. Suomessa asuessaan Azerot oli avioliitossa näyttelijä Tiina Pirhosen kanssa.
Pitkäahon rautatieasema

Pitkäahon rautatieasema () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Savon radalla Mikkelissä. Se avattiin 1920-luvulla junakohtauspaikaksi. Miehitys Pitkäahossa lopetettiin 1963 ja tavaraliikenne lakkautettiin vuonna 1976. Henkilöliikenne lakkautettiin ensimmäisen kerran 29. toukokuuta 1983, mutta se aloitettiin uudelleen 28. syyskuuta 1986. Henkilöliikenne lakkautettiin lopullisesti 27. toukokuuta 1990 ja liikennepaikka lakkautettiin kokonaan vuonna 2001.
Pariisin Bulevardi

Pariisin bulevardi on Akseli Gallen-Kallelan kuuluisa öljymaalaus vuodelta 1885. Tämä 52,5 × 40,5 cm kokoinen mahonkilevylle tehty maalaus kuuluu Turun taidemuseon kokoelmiin. 
Gallen-Kallela maalasi teoksen opiskellessaan Pariisissa ensimmäistä kertaa. Hän kuvaa siinä impressionismin hengessä pariisilaista bulevardia sateisena päivänä.
Ari Mikkilä

Ari Mikkilä (s. 1958) on suomalainen metsänhoitaja ja kirjailija.
Hänen esikoisteoksensa "Erämaan polte - jahtia yli rajojen" julkaistiin vuonna 2020.
Michel Carré

Michel Carré (1819−1872) oli ranskalainen näytelmäkirjailija. Hän julkaisi komedian "Scaramouche et Pascariel" ja fantasian "Faust et Marguerite" ja ryhtyi sitten yhteistyöhön muiden kirjailijoiden, varsinkin Jules Barbierin kanssa, ja näin syntyi joukko näytelmiä, vaudevilleja ja oopperalibrettoja. Tunnetuin libretoista on hänen yhdessä Barbierin kanssa kirjoittamansa "Faust"-libretto, johon Charles Gounod on säveltänyt musiikin.
Carrén poika oli muun muassa elokuvaohjaajana työskennellyt Michel Carré, ja hänen veljenpoikansa oli teatteriohjaaja, näyttelijä ja libretisti Albert Carré (s. 1852), Pariisin Opéra-Comiquen johtaja.
Ludämilie Elisabeth von Schwarzburg-Rudolstadt

Ludämilie ("Ludomilla" tai Ludmilla ")" Elisabeth von Schwarzburg-Rudolstadt, ( 7. huhtikuuta 1640 – 12. maaliskuuta 1672 Rudolstadt, Thüringen, Saksa) oli saksalainen kreivitär ja virsirunoilija.
Elämä ja työ.
Schwarzburg-Rudolstadtin kreivin Ludwig Gunther I: n toinen tytär Ludämilia Elisabeth syntyi Heidecksburgin linnassa, lähellä Rudolstadtia, ja siellä hänet sai opetusta serkkunsa Emilie Juliane kanssa. Kun hänen äitinsä kuoli 1670, hänet kihlattiin 1671 Schwarzburg-Sondershausenin kreivin Christian Wilhelmin kanssa. Alueella oli tuhkarokko, ja hänen vanhin siskonsa, Sophie Juliane, sai tartunnan, hoitaessaan häntä Ludämilia ja hänen nuorin siskonsa Christiane Magdalene saivat tartunnan ja molemmat kuolivat. 
Hän oli saanut hyvän ja hurskaan koulutuksen ja hän osasi hyvin latinaa. Hän kirjoitti virsiä ja kertovat hänen hurskaasta luonteestaan ja uskosta, jopa rakkaudesta Jeesukseen. Ne oli tarkoitettu ennen muuta yksityiseen hartauteen eikä jumalanpalveluksiin. Hänen kirjoittamiaan lauluja oli yli 200. Kymmenen niistä julkaistiin 1682 "Rudolstadt Gesang-Buchiissa". Hänen serkkunsa Emilie, todennäköisesti avustajanaan Ahasverus Fritsch, joka oli toiminut hänen veljensä kanslerina, julkaisi Ludmillan virret viisitoista vuotta hänen kuolemansa jälkeen kirjassa ”Die Stimme der Freundin, das ist: Geistliche Lieder.” Fritsch oli innoittanut Ludämiliaa virsien kirjoittamisessa ja siten hänestä tuli ahkera virsien kirjoittaja. 
Suomen ev. lut kirkon virsikirja on yksi hänen kirjoittamansa virsi, virsi 380 "Herra, hoida lastasi" (Sorge, Vater! sorge du 1682). Suom. Martti Ruuth 1903, Jaakko Haavio 1962). Säv. Johann Crüger 1653. Saman virren toiseen runomittaan tehty käännös on Ruotsin kirkon virsikirjassa, virsi 554 "Herra, hoida minua". Ruots. Uddo L. Ullman 1896, Jan Arvid Hellström 1983, uud. suom. Niilo Rauhala 1984, 1999. Säv. ruotsalainen hengellinen kansansävelmä.
Jari Salonen

Jari Salonen (s. 1954) on suomalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa "Kuokkavieraat" ilmestyi vuonna 2016.
Ennen kirjailijaksi ryhtymistä Salonen työskenteli mainostoimittajana ja kirjoitti sanoituksia iskelmäkappaleisiin.
Mikael von Kothen

Mikael von Kothen (; 11. lokakuuta 1870 Vilna – 17. maaliskuuta 1917 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Mikael von Kothenin vanhemmat olivat kenraalimajuri Fredrik Oskar Teodor von Kothen ja Nadežda Alexandrovna Levsina ja puoliso vuodesta 1895 Vera Alexejevna Sädkov. Mikael von Kothen valmistui 1. Paavalin sotakoulusta Pietarista 1891 ja määrättiin aliluutnanttina palvelukseen 27. tykistöprikaatiin. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1895. Von Kothen suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin 1895–1897. Alikapteeniksi hänet ylennetiin 1897 ja komennettiin 1901 Vilnan sotilaspiirin tykistön aluehallinnon esikunnan vanhemman adjutantin apulaiseksi. Hän erosi sotapalveluksesta kapteenina maaliskuussa 1903, mutta palasi palvelukseen jo lokakuussa ratsumestarin arvossa, määrättynä Venäjän santarmikuntaan ja palvellen virkamiehenä Pietarin kaupungin prefektin kansliassa. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1906 ja siirrettiin yleisen turvallisuus- ja vartiointiosaston päälliköksi Moskovaan. Everstiksi 1908 ylennettynä hänet siirrettiin vastaavaan tehtävään Pietariin. Vuonna 1914 von Kothen erosi sotapalveluksesta toisen kerran, nyt kenraalimajurina, mutta astui taas palvelukseen kesällä 1915. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi muun muassa jalkaväkiprikaatin esikuntapäällikkönä vuonna 1915 ja 116. jalkaväkidivisioonan esikuntapäällikkönä Viaporissa 1916–1917. Viimeksi hän toimi 128. jalkaväkidivisioonan väliaikaisena esikuntapäällikkönä Helsingissä.
Kapinoivat venäläissotilaat surmasivat von Kothenin helmikuun vallankumouksen upseerisurmien yhteydessä Helsingissä 17. maaliskuuta 1917. Hän saapui 128. jalkaväkidivisioonan komentajan, kenraaliluutnantti Pjotr Tihonovitšin kanssa autolla Vilhonkatua pitkin Rautatientorille, jossa sotilaat vaativat heitä luovuttamaan aseensa. Von Kothen kieltäytyi ja ampui pistoolillaan häntä ympäröineitä sotamiehiä ja matruuseja haavoittaen kuolettavasti vähintään yhtä, toisten tietojen mukaan jopa viittä heistä. Tämän jälkeen häntä lyötiin kiväärinperällä päähän, hänet kiskottiin ulos autosta ja häneen ammuttiin rinnan päällä istuen ainakin sata laukausta. Myös Tihonovitš surmattiin. Von Kothen on haudattu Helsingin ortodoksiselle hautausmaalle.
Mikael von Kothenin veli oli kenraalimajuri ja senaattori Alexander von Kothen.
Kansallinen tuomarineuvosto

Kansallinen tuomarineuvosto (, KRS) on elin Puolassa, joka valvoo maan tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuutta. Sen tehtävänä on ehdottaa tuomarinimityksiä ja voi kohdistaa tuomareihin kurinpitotoimenpiteitä.
Kokoonpano.
Puolan perustuslain 187 §:n mukaan kansalliseen tuomarineuvostoon kuuluu 25 jäsentä: korkeimman oikeuden ensimmäinen presidentti, oikeusministeri, korkeimman hallinto-oikeuden presidentti, yksi tasavallan presidentin nimeämä henkilö sekä 15 jäsentä, jotka valitaan maan tuomioistuinten tuomareiden joukosta. Lisäksi kansalliseen tuomarineuvostoon kuuluu neljä parlamentin alahuoneen jäsentä ja kaksi senaattoria. Jäsenten toimikausi on neljä vuotta.
Naisten Salibandyliigan kausi 2019–2020

Naisten Salibandyliigan kausi 2019–2020 on järjestyksessään 32. naisten Salibandyliigan kausi. Kaudella 2019–2020 Salibandyliigaa pelataan uudella sarjajärjestelmällä, jossa sarjan 16 joukkuetta on jaettu kahteen tasolohkoon. Myös alemmasta lohkosta on mahdollista nousta Suomen-mestariksi.Kausi keskeytettiin 20. maaliskuuta 2020 koronaviruksen leviämisen hillitsemiseksi,minkä takia pudotuspelit jäivät pelaamatta. Suomen mestaruutta ei jaettu ensimmäistä kertaa naisten Salibandyliigan historiassa. 
Joukkueet.
NLA
NLB
Vierastyövoima

Vierastyövoima tarkoittaa väliaikaista työvoimaa, joka on tullut ulkomailta. Vierastyövoimaa ovat mm. kausityöläiset, ulkomailla käyvät asiantuntijat ja muut tilapäiset työntekijät. 
Suomessa yleisintä vierastyövoimaa ovat kesällä ja syksyllä työskentelevät marjojen ja sienien poimijat, sekä rakennusalan työläiset. Rikkaat öljymaat käyttävät vierastyövoimaa rakennus- ja palveluammateissa.
Ihmiset lähtevät työskentelemään vierastyövoimana, koska ulkomailla tarjottu palkka on parempaa kuin kotimaassa. Palkka on monesti kuitenkin pienempi kuin kohdemaan kansalaisilla. Monesti he lähettävät saadun palkan kotimaahan perheelle. Tämä auttaa perheiden tilannetta, mutta ei auta köyhän maan vaurastumiseen tai kehitykseen. Joissakin tilanteissa työläiset jäävät kohdemaahan asumaan.
Vierastyövoiman käyttöä on kritisoitu, koska ajatellaan, että se vie työpaikkoja maan omilta kansalaisilta ja maahan tulleilta maahanmuuttajilta.
Vierastyövoiman ajatellaan kuitenkin olevan pääasiassa hyvä asia Suomessa, koska väestö vanhenee ja nuorempaa työvoimaa on hyvin vaikea löytää. Tällä tavalla työvoimaa voidaan lisätä ja erilaista työvoimaa on myös helpompi järjestää.
Senjūrō Hayashi

Senjūrō Hayashi (23. helmikuuta 1876 Kanazawa – 4. helmikuuta 1943 Tokio) oli japanilainen kenraali, joka toimi Japanin pääministerinä helmikuusta heinäkuuhun 1937.
Hayashin isä oli Kanazawan klaaniin kuulunut samurai. Hayashi valmistui Japanin keisarillisesta sotilasakatemiasta vuonna 1897 ja armeijan esikuntakoulusta vuonna 1903. Hän osallistui Venäjän–Japanin sodan aikana Port Arthurin piiritykseen. Myöhemmin hän oli muun muassa esikuntakoulun johtajana ja keisarillisen kaartindivisioonan komentajana. Hayashi oli Japanin edustajana Kansainliitossa vuosina 1923–1924. Vuosina 1930–1932 hän oli Koreaan sijoitettujen miehitysjoukkojen eli Joseonin armeijan komentajana. Vuoden 1931 Mukdenin välikohtauksen jälkeen Hayashi määräsi ilman Japanin hallituksen lupaa joukkonsa etenemään Kiinalle kuuluneeseen Mantšuriaan. Valtuuttamattoman hyökkäyksen Mantšuriaan aloitti samanaikaisesti Kwantungin armeijan komentaja Shigeru Honjō.
Hayashi ylennettiin täyden kenraalin arvoon vuonna 1932. Hän oli Japanin ylimmän sotaneuvoston jäsen vuosina 1932–1934 ja 1935–1936. Hän oli sotaministerinä Makoto Saitōn ja Keisuke Okadan hallituksissa vuosina 1934–1935. Sotaministerinä Hayashi pyrki puhdistamaan armeijan edeltäjänsä Sadao Arakin fasismia myötäilevistä kannattajista ja siirsi noin 5 000 upseeria pois tärkeistä tehtävistä. Helmikuussa 1937 pääministeriksi nimitetty Hayashi halusi hallituksensa olevan riippumattoman kaikista poliittisista ryhmäkunnista, joten hän vaati ministereitään irtisanoutumaan puolueista ja yritti tukahduttaa avoimet keskustelut parlamentissa. Pian Hayashi kuitenkin ilmaisi tukensa oikeistolaiselle ja armeijamyönteiselle Shōwakai-puolueelle ja hajotti parlamentin toivoen vaalivoittoa, joka mahdollistaisi yksipuoluejärjestelmän perustamisen. Opposition kuitenkin voitettua vaalit hallitus erosi jo toukokuussa 1937. Hayashi oli tämän jälkeen vielä valtakunnanneuvoston jäsenenä vuosina 1940–1941.
Cenwalh

Cenwalh (k. 672) oli Wessexin kuningas 643–645 ja 648–672. Hän nousi valtaistuimelle isänsä kuningas Cynegilsin kuoltua, joko vuonna 641 tai 643. Hänen kuninkuuttaan varjosti Mercian kasvava mahti. 
Cynegils oli vanhoilla päivillään kääntynyt kristityksi, mutta Beda Venerabiliksen mukaan Cenwalh kieltäytyi kasteesta. Anglosaksien kronikan mukaan Cenwalh nousi Wessexin kuninkaaksi 643 ja määräsi, että Winchesteriin oli rakennettava kirkko. Bedan mukaan Cenwalh hylkäsi ensimmäisen vaimonsa, Mercian kuninkaan Pendan sisaren Cyneburgan, mennäkseen naimisiin Seaxburgin kanssa. Tämän vuoksi Penda karkotti Cenwalhin vuonna 645. Cenwalh sai turvapaikan Itä-Anglian kuninkaan Annan luota ja kääntyi siellä kristityksi. Myöhemmin hän palasi Wessexin kuninkaaksi. Anglosaksien kronikan mukaan Cenwalh sai kasteen vuonna 646, ja hän sai kuninkuutensa takaisin vuonna 648.
Kronikan mukaan Cenwalh antoi maata Ashdownista sukulaiselleen, kuningas Cwichelmin pojalle Cuthredille. Cenwalh taisteli vuonna 658 walesilaisia vastaan Penselwoodissa ja ajoi nämä Parretiin saakka. Bedan mukaan Cenwalh nimitti Agilbertin Dorchester-on-Thamesin piispaksi ja Winen Winchesterin piispaksi. Agilbert kuitenkin palasi Ranskaan pian nimityksensä jälkeen, jossa hänestä tuli Pariisin piispa. Myös Wine luopui virastaan riitaannuttuaan Cenwalhin kanssa vuonna 669.
Cenwalhin kuninkuuden viime vuosina Wessex menetti alueita Mercialle. Anglosaksien kronikka kertoo, että vuonna 661 Mercian kuningas Wulfhere hävitti maita aina Ashdowniin saakka. Wulfhere myös valloitti Wightsaaren ja lahjoitti sen Sussexin kuninkaalle Æthelwalhille. Kronikan mukaan Cenwalh kuoli vuonna 672, ja hänen leskensä kuningatar Seaxburg hallitsi sen jälkeen Wessexiä vuoden verran. Beda Venerabiliksen mukaan Cenwalhin kuoltua Wessex jaettiin kymmeneksi vuodeksi useiden vasallikuninkaiden kesken.
Luigi Carrer

Luigi Carrer (12. helmikuuta 1801 − 23. joulukuuta 1850) oli italialainen runoilija. Carrer oli alussa romantikko ja tutki sitten Friedrich Schilleriä. Taloudellinen ahdinkotila pakotti hänet antautumaan tieteen alalle, ja 1830 hän tuli filosofian professoriksi Padovan yliopistoon. Siellä hän julkaisi runokokoelman "Poesie" (1832), joka perusti hänen maineensa. Hän toimitti 1833−1842 Venetsiassa kirjallista aikakauslehteä "Il Gondolière" ja julkaisi siellä teoksensa "Prose e poesie" (1837), runollisen elämäkerran seitsemästä venetsialaisesta naisesta "L’anello di sette gemme" (1838) sekä kirjansa "Apologhi" (1841). Vuonna 1844 hän tuli kirjallisuuden professoriksi Venetsian teknilliseen kouluun. Carrer oli etevä kirjallisuushistorioitsija ja julkaisi muun muassa tutkimuksen Carlo Goldonista (Venetsia, 1824).
Valentino Carrera

Valentino Carrera (1834−1895) oli italialainen runoilija ja näytelmänkirjoittaja Torinosta. Hän esittäytyi yleisölle esikoisnäytelmällään "Il Lotto" (1859). Tätä seurasivat hieman myöhemmin draamat "Don Girella", "L’Incubo", "Il conte Orazio" ynnä muita. Hänen kuuluisin ja omintakeisin näytelmänsä on "La quaderna di Nanni" (1870), firenzeläinen kansankappale, hienosti piirrettyine tyyppeineen. Sittemmin hän julkaisi tiheään näytelmiä, joista ovat mainittavia "Il denaro del comune" (1879), "Gli ultimi giorni del Goldoni" (1881) ja "Nervosa" (1887). Carreralla on vilkas mielikuvitus, ja hän oli teknisesti taitava.
Giovanni della Casa

Giovanni della Casa (1503−1556) oli italialainen prosaisti ja runoilija. Hän oli muun muassa Beneventon arkkipiispa. Hän vastusti pontevasti yleistä Petrarcan runouden ja tyylin matkimista ja loi itse voimakkaamman ja pontevamman tyylin. Hänen kootut teoksensa ilmestyivät Firenzessä 1707.
Enrico Castelnuovo

Enrico Castelnuovo (1839−1915) oli italialainen kirjailija Firenzestä. Hänen ensimmäinen novellikokoelmansa "Racconti e bozzetti" ja esikoisromaaninsa "Il quaderno della zia" otettiin suosiollisesti vastaan. Tätä seurasi joukko romaaneja, joista mainittakoon: "La casa bianca" (1873), "Lauretta" (1876), "Due convinzioni" (1885), "Il fallo di una donna onesta" (1897), "I coniugi Varedo" (1899). Lisäksi Castelnuovo on julkaissut useita novellikokoelmia. Castelnuovon kertomuksissa on merkittävää psykologinen tarkkanäköisyys ja laatukuvien hieno realismi. Juoni ja toiminta sitä vastoin ovat heikommat.
Camilo Castelo Branco

Camilo Castelo Branco (16. maaliskuuta 1825 Lissabon − 1. kesäkuuta 1890 São Miguel de Seide) oli portugalilainen kirjailija. Hän tuli sokeaksi ja teki itsemurhan. Hän on tuotteliain ja kansallisin Portugalin uudenaikaisista kirjailijoista. Hänen romaaninsa täyttävät yli sata nidosta. Lisäksi Castelo Branco kirjoitti runoja ja draamoja. Hänen erikoisalansa on porvarillinen taparomaani, jos kohta hän kirjoitti myös menestyneitä historiallisia romaaneja. Hänen kuvauksissaan on vahva portugalilainen leima. Kielellisesti hänen teoksillaan on suuri merkitys, sillä hän sepitti uusia sanamuodostelmia ja lainasi sanoja ja käänteitä kansankielestä. Castelo Brancon kuuluisimpia romaaneja ovat: "Amor de perdição" (1862), "Amor de salvação" (1864), "O retrato de Ricardina" (1868), "Mistérios de Lisboa" (1854−1855), "No bom Jesus do monte" (1863). Huomattavin hänen runokokoelmistaan on "Um livro" (1854).
Giovanni Battista Casti

Giovanni Battista (Giambattista) Casti (1721−1803) oli italialainen kirjailija. Hän opiskeli Pariisissa hengellisessä seminaarissa ja oli myöhemmin saman laitoksen opettaja. Palattuaan Italiaan hän tutustui Firenzessä Joosef II:een, joka vei hänet mukaansa Wieniin, missä hän pääsi suosikin asemaan. Mutta vuonna 1522 kirjoittamansa Katariina II:ta pilkkaavan satiirisen runonsa "Poema tartaro" vuoksi Casti päätyi Joosefin epäsuosioon ja joutui lähtemään Wienin hovista takaisin Italiaan. 
Castin pääteokset ovat "Novelle galanti", 48 rivoa, mutta sukkelaa novellia (1793) sekä runoelma "Animali parlanti" (1802), jossa hän ylistää Ranskan vallankumousta ja jossa koko yhteiskunta kuvataan puhuvien eläinten muodossa. Castin muu runotuotanto, josta merkittävintä ovat hänen anakreonttiset laulunsa ja hänen 216 leikillistä sonettiaan "I tre Giulj", ilmestyivät kokoelmassa "Opere varie" (1821). Hänen kootut teoksensa "Opere dell’abbate Giovanni Battista Casti" julkaistiin Pariisissa 1837.
Sida Košutić

Sida Košutić (20. maaliskuuta 1902 Radoboj – 13. toukokuuta 1965 Zagreb) oli kroatialainen prosaisti, runoilija ja toimittaja. Hän on kirjoittanut myös romaaneja, novelleja, näytelmiä, kirjallisia esityksiä ja esseitä.
Košutić päätti lukion Karlovacissa ja Zagrebissa, missä hän opiskeli opettajaksi. Hän oli myös sanomalehden toimittaja (1939–1944) ja oikolukija (1945–1948). Hän on julkaissut proosateoksia, kirjallisuus- ja muita esseitä ja noin kaksikymmentä lehteä ja julkaisua. Hänen tuotantoaan on julkaistu useissa kroatian nykyrunouden ja proosan antologioissa.
Antonio Feliciano de Castilho

Antonio Feliciano de Castilho (1800−1875) oli portugalilainen runoilija. Sairastettuaan tuhkarokon kuusivuotiaana hän sokeutui lähes täysin, mutta opiskeli ja kirjoitti silti ahkerasti runoja.
Jo Castilhon ensimmäinen julkaisu, bukolinen runoelma "Cartas de Echo e Narcisso" (1821), tuotti hänelle arvostetun nimen. Castilhon muista teoksista merkittäviä ovat idylliset runokokoelmat "A Primavera" ja "Amor e Melancolia, ou a novissima Heloisa" (1828). Runokokoelmissaan "A noite do castello" (1836) ja "Ciumes do Bardo" (1838) hän liittyi romantismiin mutta palatsi taas pian arkadilaiseen suuntaukseen. Hänen viimeinen runokokoelmansa on "O Outono" (1865). Viimeisinä vuosinaan Castilho lähinnä käänsi portugalin kielelle roomalaisia klassikoita ja mukaili muutamia uudempia kirjailijoita, kuten Molièrea, William Shakespearea ja J. W. von Goetheä.
Cristóbal de Castillejo

Cristóbal de Castillejo (1494−1556) oli espanjalainen runoilija, aikanaan vanhan espanjalaisen lyriikan innokkain puolustaja ja edustaja ja maahan tulvivan italialaisen runotaiteen vastustaja. 
Castillejo nimitti vastustajiaan "petrarkisteiksi" ja taisteli heitä vastaan kaikin satiirin keinoin. Hänen ivailunsa on kyynistä ja hänen sukkeluutensa täynnä rivoutta. Varsin pureva on hänen satiirinsa dialogeissa "Diálogo entre el autor y su pluma", jossa hän vaatii kynäänsä tilille niistä 30 vuodesta, joiden aikana hän sitä on väärin käyttänyt, sekä "Sermón de amores del maestro Buentalente, llamado fray Nidel de la orden del fristel", jossa hän ruoskii pappien irstasta elämää. Hänen ivallinen ja kyyninen seitsennäytöksinen näytelmänsä "Farsa de la constanza" on kadonnut. "Obras de Castillejo, expurgadas por la inquisicion" (1573) on ensimmäisiä Madridissa painettuja kirjoja.
Sekvenssi (biologia)

Sekvenssi tarkoittaa makromolekyylin monomeerien järjestystä molekyylin primaarirakenteessa, esimerkiksi nukleotidien järjestystä nukleiinihapossa tai aminohappotähteiden järjestystä polypeptidissä. Järjestyksellä voi olla merkittäviä vaikutuksia molekyylin toimintaan; esimerkiksi DNA:n sisältämä geneettinen informaatio on säilötty nukleotidien järjestykseen. Koska DNA:n nukleotidit poikkeavat toisistaan ainoastaan emäsosaltaan, DNA:n sekvenssillä tarkoitetaan sen emäsjärjestystä.
Nukleiinihappo- ja polypeptidisekvenssit liittyvät kiinteästi toisiinsa geneettisen koodin kautta: DNA-sekvenssi määrittää sen koodaaman RNA-molekyylin ja sitä kautta polypeptidin sekvenssit. Polypeptidin sekvenssi puolestaan määrittää siitä ja mahdollisesti muista polypeptideistä muodostuvan proteiinin rakenteen ja fysikokemialliset ominaisuudet, jotka edelleen määrittävät kyseisen proteiinin tehtävän solussa.
Sekvenssianalyysillä voidaan selvittää molekyylien ominaisuuksia. Eri organismeilta peräisin olevia sekvenssejä voidaan vertailla keskenään, jotta saadaan tietoa esimerkiksi lajien välisistä yhtäläisyyksistä ja eroista. Vertailussa käytetään hyväksi bioinformatiikan menetelmiä. Vertaamalla vasta löydetyn proteiinin sekvenssiä tunnettuihin proteiinisekvensseihin voidaan tehdä johtopäätöksiä uuden proteiinin rakenteesta ja toiminnasta pelkästään sen sekvenssin perusteella.
Molekyylin sekvenssin selvittämiseen käytettyä menetelmää kutsutaan sekvensoinniksi.
Merkintätavat.
Nukleiinihapposekvenssit.
Esimerkkejä nukleiinihapposekvensseistä:
Aminohapposekvenssit.
Esimerkkejä aminohapposekvensseistä:
Kuningatar (pelikortti)

Kuningatar on korttipakan yksi kolmesta kuvakortista. Se merkitään latinalaisin kirjaimin D ( ’rouva’) tai Q ( ’kuningatar’). Kyrillisin aakkosin kortti on merkity kirjaimella Д (дама - dama = daami). Suomessa tätä korttia kutsutaan useimmiten nimellä "rouva" ja joskus nimellä "akka". Kuten kaikkia muitakin kortteja kuningattaria on neljää eri maata, joista hertta (♥) sekä ruutu (♦) ovat punaisia ja pata (♠) sekä risti (♣) mustia. Kuningattaren arvo on pokerissa 12. Blackjackissa kuningattaren arvo on 10 kuten muidenkin kuvakorttien. Baccaratissa kuningattaren arvo on 0 muiden kuvakorttien tapaan.
Historiaa.
Ranskalaisissa korteissa oli alun perin kuvattuna kolme yläluokkaan kuuluvaa herrasmiestä, mutta niiden erottamiseksi keksittiin vaihtaa keskimmäiseksi neitokaisen kuva. Pian vakiintui käsitys, että kortit ovat kuninkaalliset prinssi, kuningatar ja kuningas. Pelikorttien 4 kuningatarta muistuttavat tarot-korttien vastaavia, joilla pelikorteista poiketen on maina "malja", "sauvat", "lantti" ja "miekka".
Seaxburg (Wessexin kuningatar)

Seaxburg (myös Seaxburh tai Seaxburgh) oli Wessexin kuningatar. Hän hallitsi Wessexiä noin vuoden miehensä Cenwalhin kuoltua vuonna 672.
Seaxburg oli Cenwalhin toinen vaimo. Cenwalh hylkäsi ensimmäisen vaimonsa Cyneburgan mennäkseen naimisiin Seaxburgin kanssa. Mercian kuningas Penda karkotti Cenwalhin sen vuoksi, sillä Cyneburga oli hänen sisarensa. Cenwalh ja Seaxburg palasivat Wessexin hallitsijapariksi muutaman maanpakolaisvuoden jälkeen. Anglosaksien kronikan mukaan Cenwalh kuoli vuonna 672 ja Seaxburg hallitsi sen jälkeen yksin vuoden ajan. William Malmesburylaisen mukaan Seaxburg hallitsi maltillisesti ja yllätti vihollisensa.
Seaxburg

Seaxburg voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Kuwaitin vuoden 2015 moskeijaisku

Kuwaitin vuoden 2015 moskeijaisku oli šiiamuslimien Imam Sadiq -moskeijaan, Kuwaitin kaupungin itäpuolelle 26. kesäkuuta 2015 tehty itsemurhapommitus. Kuolonuhrien määrä oli ainakin 27 ja haavoittuneiden yli 227. Pommituksen toteuttaja oli Saudi-Arabian kansalainen Fahd Suleiman Abdulnmohsen al-Qaba'a (Abu Suleiman al-Muwahed). Isis oli teosta vastuun.
Kuwaitin pääministeri Sheikh Jaber al-Mubarak al-Sabah julisti teon hyökkäykseksi maan kansallista yhtenäisyyttä vastaan ja Kuwaitin hyökkääjiä vahvemmaksi. Interpol tarjosi täyden tukensa maan viranomaisille.
Syyskuussa 2015 iskusta langetettiin seitsemän kuolemantuomiota. Kahdeksalle muulle annettiin 2–15 vuoden mittaiset vankeusrangaistukset, ja 14 syytettyä vapautettiin syytteistä. Tuomarina toimi Mohammad al-Duaij. Syytettyinä oli kuwaitilaisten lisäksi saudiarabialaisia, pakistanilaisia, Kuwaitin kansalaisuudettomia biduneita ja yksi kansalaisuudeltaan tuntematon pakoilija. 
Kuwaitin vuoden 2015 moskeijaiskun kanssa samana päivänä tehtiin terrori-iskut Tunisiassa, Somaliassa ja Ranskassa. Meneillään tekojen aikaan oli ramadan. Isikseen liittyvät ryhmittymät olivat tehneet perättäisinä perjantaina iskuja šiiamoskeijoihin myös Saudi-Arabiassa toukokuussa 2015. Vastaavia iskuja toteutettiin Jemenissä ja Irakissa.
Nobuyuki Abe

Nobuyuki Abe (24. marraskuuta 1875 Kanazawa – 7. syyskuuta 1953) oli japanilainen kenraali, joka toimi Japanin pääministerinä elokuusta 1939 tammikuuhun 1940.
Aben isä oli Kanazawan klaaniin kuulunut samurai. Abe kävi Japanin keisarillisen sotilasakatemian ja armeijan esikuntakoulun. Hän toimi muun muassa esikuntakoulun opettajana, pääesikunnan hallintojohtajana ja sota-asiain osaston johtajana. Vuonna 1928 hänet nimitettiin apulaissotaministeriksi. Hän oli myös vt. sotaministerinä Kazushige Ugakin sairastelun aikana. Abe oli myöhemmin Taiwanin-armeijan komentajana ja sai täyden kenraalin arvon vuonna 1933, minkä jälkeen hän siirtyi ylimmän sotaneuvoston jäseneksi. Hän vetäytyi palveluksesta vuonna 1936.
Abe oli pää- ja ulkoministerinä elokuusta 1939 tammikuuhun 1940. Hän kannatti maltillista ulkopolitiikkaa, olisi halunnut lopettaa Kiinan–Japanin sodan ja vastusti liittoutumista akselivaltojen kanssa. Toisen maailmansodan aikana Abe oli Japanin erikoislähettiläänä Kiinan miehitettyä osaa hallinneen Wang Jingwein nukkehallituksen pääkaupungissa Nanjingissa ja myöhemmin Japanin puolueiden korvaajaksi perustetun Taisei yokusankai -organisaation poliittisen siiven "Yokusan seijikain" puheenjohtajana. Sodan lopulla hän oli vuosina 1944–1945 viimeisenä Korean kenraalikuvernöörinä.
Chuck Berryn diskografia

Tämä on yhdysvaltalaisen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä Chuck Berryn diskografia.
Hannoverin raitiotieliikenne

Hannoverin raitiotieliikenne on yksi Hannoverin alueen julkisen liikenteen muodoista.
Nykyinen Hannoverin pikaraitiotie päätettiin rakentaa vuonna 1965. Se oli tuolloin Saksassa aivan uudenlainen raitiotie. Se kulkee kaupungin keskustassa maan alla tunnelissa, ja muualla kaupungissa maanpäällä, pääosin erillään autoliikenteestä omilla raiteillaan kulkevana raitiotienä.
Kalusto.
Hannoverissa on käytössä neljä raitiovaunutyyppiä. Vanhimmat käytössä olevat TW 6000 raitiovaunut ovat vihreitä, ja ne on valmistettu 1980-luvulla. Hopeanuoleksi kutsutut TW 2000/2500 raitiovaunut hankittiin Hannoverin maailmannäyttelyn EXPO 2000:n yhteydessä. Uusimmat TW 3000 raitiovaunut ovat olleet käytössä maaliskuusta 2015 lähtien.
Alla olevassa taulukossa on Hannoverin raitioliikenteessä (linjaliikenteessä) tällä hetkellä käytettävät raitiovaunutyypit.
Major League Baseball -kausi 2020

Major League Baseball -kausi 2020 oli pohjoisamerikkalaisen baseball-sarja Major League Baseballin (MLB) kausi, jonka runkosarja alkoi 23. heinäkuuta ja päättyi 27. syyskuuta 2020. Joukkueet pelasivat kukin 60 ottelua, joiden jälkeen alkoivat pudotuspelit, jotka huipentuivat kauden World Series -loppuottelusarjaan. Kauden alkua lykättiin maaliskuussa 2020 koronaviruspandemian vuoksi.
Los Angeles Dodgers voitti World Seriesin Tampa Bay Raysia vastaan otteluvoitoin 4–2.
All-MLB-joukkueet.
Koronaviruspandemian vuoksi kaudella 2020 ei pelattu a, mutta joukkueet valittiin. Kannattajat valitsivat puolet pelaajista, ja puolet valitsi asiantuntijoista koostuva ryhmä.
Jaakko Lehtilä

Jaakko Lehtilä (s. 21. kesäkuuta 1993 Varkaus) on suomalainen keskimatkojen juoksija, joka edustaa Tampereen Pyrintöä. Hänen valmentajansa on Ari Suhonen.
Lehtilä saavutti vuoden 2020 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa hopeaa 800 metrin juoksussa. SM-hallien viestissä hän voitti kultaa 2024. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 400 metrin viestissä kultaa 2018 ja hopeaa 2014. Kalevan kisoissa hän on sijoittunut parhaimmillaan neljänneksi 800 metrin juoksussa 2019.
Lehtilän ennätys 400 metrillä on 48,70 (2016) ja 800 metrillä 1.51,33 (2019).