tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mujeres Libres

Mujeres Libres (suom. "Vapaat naiset") oli Espanjassa vuosina 1936–1939 toiminut anarkistinen naisjärjestö, jossa parhaimmillaan oli noin 30 000 jäsentä. Sen toiminta perustui ”kaksoiskamppailuun”, jossa yhdistyivät naisten vapautusliike ja työväenluokan elinolojen parantamiseen tähdännyt sosiaalinen vallankumous. Ryhmän perustivat keväällä 1936 Lucía Sánchez Saornil, Mercedes Comaposada ja Amparo Poch y Gascón. Muita näkyvä jäseniä olivat muun muassa Lola Iturbe, Soledad Estorach ja argentiinalainen vallankumouksellinen Mika Feldman de Etchebéhère. Mujeres Libres toimi yhteistyössä anarkosyndikalistisen CNT-ammattiliiton ja anarkistisen FAI-järjestön kanssa.
Ryhmä ryhmä kävi kamppailua muun muassa prostituutiota ja maassa vallinnutta machokulttuuria vastaan. Lisäksi naiset organisoivat liikkuvia päiväkoteja ja kehottivat naistyöläisiä liittymään ammattiliittojen jäseniksi. Mujeres Libres julkaisi myös samannimistä lehteä.
Espanjan sisällissodan syttyessä heinäkuussa 1936 järjestön jäseniä liittyi perustettujen työläismiliisijoukkojen riveihin ja osallistui taisteluun kenraali Francon joukkoja vastaan, kunnes kansanrintamahallitus liitti miliisin osaksi armeijaa, ja veti naiset pois rintamalta saman vuoden marraskuussa. Sodan aikana ryhmän vieraana kävi muun muassa amerikkalainen anarkisti Emma Goldman. Ryhmän toiminta loppui keväällä 1939, kun sisällissota päättyi Francon johtamien fasistien voittoon.
VEK

VEK oli Jukka Virtasen, Aarre Elon ja Matti Kuuslan perustama viihderyhmä, jolla oli merkittävä vaikutus suomalaisen televisioviihteen kehitykseen sen alkuaikoina. Nimi tulee heidän sukunimiensä alkukirjaimista.
Tunnetuin VEK-ryhmän ohjelmista lienee "Lumilinna"-komedia, joka palkittiin vuonna 1965 Montreux’n kansainvälisillä televisiofestivaaleilla parhaana viihdeohjelmana.
Pohjoisen noidat

Pohjoisen noidat – Oikeus ja totuus 1600-luvun Ruotsissa ja Suomessa on historiateos, jonka on kirjoittanut historiantutkija Mirkka Lappalainen. Teos perustuu tekijän väitöskirjaan. Se on ilmestynyt 2018, ja sen on kustantanut Otava. Lappalainen kuvaa 1600-luvun lopulla Ruotsissa roihahtaneita noitavainoja, joissa tuomittiin syyttömiä ihmisiä kuolemaan. Teos kertoo myös suomalaisten noitien maailmasta, tosin noitavainoja ei Manner-Suomessa ollut.
Teos on saanut vuonna 2018 Kanava-palkinnon. 
Lappalainen tähdentää, että noituus on hyvän vastakohta, ”pahuuden synonyymi”, pahantahtoista vaikuttamista. Sen pari ei ole taikuus vaan hulluus, ja taustalla on harhoja, sairautta, alkoholismia ja väkivaltaa. Hän muistuttaa, että kirkko tai valtio instituutiona ei ollut noitavainojen järjestäjä, vaan takana oli tavallisten ihmisten keskuudessa levinnyt massahysteria. 
Lappalaisen mukaan noituuden tutkimus on viime vuosikymmeninä syventynyt ja rikastunut, ja uuden ajan alun maailmankuvaa on alettu ymmärtää paremmin. Hän pohtii syitä ja taustoja sille, miksi voimakas noitavainojen aalto syntyi juuri 1600-luvulla. Monien tuomioiden takana oli suomalainen Lorentz Creutz, joka totuuskomission johtajana tuomitsi poltettavaksi yli kaksikymmentä ihmistä.
Arviot.
Virpi Alanen nostaa arviossaan Suomen Kuvalehdessä esille Lappalaisen esittämän yhtäläisyyden nykyaikaan: ”Kun yhteiskunta kuohuu ja maailman tilanne on epävakaa, pelko ja viha antavat yhä aineksia huhuille ja vaikuttavat ihmisten käsityksiin.” Alanen huomauttaa, että Lappalainen hyödyntää kaunokirjallisuuden ja elokuvan outouden lumoa koukuttavasti ja värikkäästi mutta pitää kuitenkin tiukasti kiinni tieteellisestä tiedosta.
Hans Sohlström

Hans Mikael Sohlström (s. Pietarsaaressa 2. lokakuuta1964 ) on suomalainen yritysjohtaja, jolla on yli 30 vuoden kokemus yritysjohdosta. Hän on toiminut 10 vuotta toimitusjohtajan tehtävissä metsäteollisuuden ja uusiutuvien materiaalien toimialoilla. Koulutukseltaan hän on tuotantotalouden diplomi-insinööri ja kauppatieteiden maisteri. Hänet valittiin syyskuussa 2023 Stora Enson toimitusjohtajaksi Annica Breskyn tilalle. Aiemmin Sohlström on toiminut Ahlstrom-Munksjön toimitusjohtajana vuosina 2018–2023.
Toimitusjohtaja Sohlströmin johdolla Stora Enso keskittää strategiaansa puupohjaisiin innovaatioihin uusiutuvissa pakkauksissa, kestävissä rakennusratkaisuissa ja kehittyneissä biomateriaalien innovaatioissa.
Hans Sohlström on teollisuusneuvos Sven Sohlströmin poika.
Työura.
Hans Sohlströmillä on poikkeuksellisen laaja kokemus metsäteollisuudesta ja uusiutuvien materiaalien toimialalta sekä yritysten johtotehtävistä. 
Työuran eri vaiheita:
Pääasiallinen lähde:
Koulutus.
Hans Sohlström on valmistunut diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1984-1989 ja kauppatieteiden maisteriksi Hanken Svenska Handelshögskolanista vuonna 1986-1989.
Luottamustoimet.
Hans Sohlströmillä on ollut kahdeksan hallitustehtävää, joista viisi luottamustehtävää puheenjohtajana.
Sohlström toimi Stora Enso Oyj:n hallituksen jäsenenä 2021–2023. 
Useita aikaisempia hallitusjäsenyyksiä olivat mm. Ahlstrom-Munksjö Oyj:ssä 2016–2018 puheenjohtaja, Enics AG:ssa 2016–2018 puheenjohtaja, Destia Oy:ssä 2016–2018 varapuheenjohtaja, Rettig Group Oy:ssä 2016–2017, Rettig ICC B.V:ssä (nykyinen Purmo Oyj) 2012–2016 puheenjohtaja, Saksalais-Suomalainen Kauppakamari 2011–2018 puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja, Metsäteollisuus ry 2009–2012 ja Ruotsin Skogsindustrierna 2018–2019. 
Yksityiselämä.
Hans Sohlström on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä. Hän harrastaa mm. murtomaahiihtoa, pyöräilyä ja luonnossa liikkumista. Hän on kotoisin Pietarsaaresta ja on kaksikielinen. Hän asuu Espoossa.
Teopolis

Teopolis on elokuussa 2016 Suomen Vapaakirkon perustama keskus, jossa toimivat nykyään muun muassa Suomen Vapaakirkon hallinto, Suomen teologinen opisto, Suomen Vapaakirkon Nuoret ry, Päivä Oy, ViaDia ry, SVK-Palvelu Oy, Fazer Amica Teopolis -ravintola, sekä joukko muita yrityksiä ja yhdistyksiä. Pihapiirissä on myös opiskelijoiden asuntola, joka toimii kesäisin kesähotellina.
Historia.
Teopoliksen päätoiminnoista Suomen Vapaakirkon hallinto, Päivä, SVK-Palvelut sekä ViaDia ry -osakeyhtiö toimivat aikaisemmin Lukiokatu 15:ssä olevassa kiinteistössä Hämeenlinnassa. Suomen teologinen opisto taas toimi Hangossa Santalassa kesään 2016 asti.
Sijainti.
Tampereella Kalevankankaan hautausmaan ja yliopiston päärakennuksen välissä toimii Suomen Vapaakirkon perustama ns. Vapaakirkkokeskus. Rakennus on osoitteessa Sairaalankatu 5–7, 33100 Tampere. Aikaisemmin rakennuksessa toimi Tampereen ammattiopiston Tredun lähihoitajakoulutus.
Oksifluorfeeni

Oksifluorfeeni (C15H11NClO4F3) on difenyylieettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa oksifluorfeeni on oranssia kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi kohtalaisesti alkoholeihin ja hyvin asetoniin ja etyyliasetaattiin. Yhdisteen herbisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää protoporfyrinogeenioksidaasientsyymin toimintaa. Tällöin kasvien klorofyllin biosynteesi estyy ja kasveihin muodostuu porfyriinejä, jotka altistavat solut valokemialliselle tuholle.
Oksifluorfeenia valmistetaan 3,4-diklooribentsotrifluoridin ja nitroresorsinolin välisellä reaktiolla. Viimeinen vaihe on reaktio etanolin kanssa vahvan emäksen kuten kaliumhydroksidin toimiessa katalyyttinä. Yhdistettä käytetään rikkaruohomyrkkynä muun muassa vilja-, hedelmä-, pähkinä-, viini- ja koristekasviviljelmillä. Oksifluorfeeni on hyväksytty käytettäväksi Euroopan unionin alueella.
Mohammed Bin Rashidin kirjasto

Mohammed Bin Rashidin kirjasto () on Yhdistyneiden arabiemiirikuntien Dubaissa rakenteilla oleva suuri kirjasto. Marraskuussa 2018 raportoitiin, että yli 70 prosenttia vuonna 2016 aloitetuista rakennustöistä oli tehty.
Seitsemänkerroksinen, avattua kirjaa esittävä wau-arkkitehtuurin piiriin luettu uudisrakennus viimeisteltäneen vuonna 2019, vaikka aiemmin jotkut lähteet odottivat kirjaston valmistumista jo 2017 tai 2018 aikana. Kirjaston tulevan kokoelman on laajuudeksi esitetty 4,5 miljoonaa nimikettä (1,5 miljoonaa painettua kirjaa, 2 miljoonaa elektronisesti saatavaa teosta ja miljoonaa äänikirjaa), mikä tarkoittaisi nimikemäärältään Abu Dhabin kansalliskirjastoa suurempaa kokoelmaa. Pinta-alaltaan 92 903 neliömetrin suuruiseen rakennukseen kuuluu 500-paikkainen teatterisali. Rakennusta on luonnehdittu arabimaiden kookkaimmaksi kirjastorakennukseksi ja siellä on tarkoitus järjestää kymmeniä kulttuuritapahtumia vuosittain. 
Mohammed Bin Rashidin kirjastoon on suunniteltu sijoittuvan pääkirjaston ohella seitsemää eri teemakirjastoa (kokoelmaa): lasten, nuorten ja perheiden kokoelmat, liike-elämän kokoelma, kansainvälinen kirjasto, populaarikokoelma ja mediakirjasto. Kirjastolla on mittavia suunnitelmia esimerkiksi 25 000 teoksen kääntämiseksi arabian kielelle ja jopa miljoonan teoksen saattamiseksi koulujen ja yliopistojen käyttöön.
Marie-Alphonse Ratisbonne

Marie-Alphonse Ratisbonne N.D.S. (1. toukokuuta 1814 Strasbourg, Ranska – 6. toukokuuta 1884 Ain Karim) oli juutalainen käännynnäinen, pappi, sääntökunnan Sisterhood of Our Lady of Sion perustajia sekä väliaikainen jesuiitta. Kerrotaan, että Neitsyt Maria ilmestyi hänelle 20. tammikuuta 1842 kirkossa "Sant’ Andrea della Fratte" Roomassa, minkä jälkeen hän kääntyi kristityksi. Kääntymyksensä jälkeen hän auttoi veljeään Thedor Ratisbonnea perustamaan sääntökunnan "Sisterhood of Our Lady of Sion" vuonna 1843, vihittiin papiksi 1847 ja liittyi jesuiittoihin. Nykyään heidän perustamansa sääntökunta toimii ainakin 22 maassa ja se on jaettu apostolisiin ja kontemplatiivisiin sisariin. Hän lähti jesuiitoista paavi Pius IX:n luvalla ja pystytti 1860 luostarin "Convent of St. John" Ain Karimiin ja teki siellä työtä juutalaisten ja muslimien käännyttämiseksi kuolemaansa asti. Mies eli seuraavien 6 paavien hallintokausien aikana: Pius VII (1800-1823), Leo XII (1823-1829), Pius VIII (1829-1830), Gregorius XVI (1831-1846), autuas Pius IX (1846-1878) ja Leo XIII (1878-1903).
Martin Brunnerus

Martin Brunnerus (27. syyskuuta 1627 – 22. elokuuta 1679) oli ruotsalainen teologian professori. Hän oli Uppsalan tuomiokapitulin jäsen.
Suurten noitavainojen aikaan hän joutui tuomiokapitulin jäsenenä esittämään näkemyksensä kapituliin tuotuihin noituuskomiteoiden päätöksiin. Hän laati selontekoja, jotka hän tiivisti kirjoituksessa "Betänkande ang. trolldomsväsendet och dess avdömande". Kolmilukuisen kirjoituksen ensimmäinen luku käsittelee "Tämän synnin luonnetta itsessään", toisessa hän kirjoittaa edellytyksistä, joiden perusteella tutkinta ja tuomiot suoritettiin. Kolmas kuvaa, miten Saatanan raviosta voi selvitä ja palata normaaliin elämään.
Brunnerus suhtautui epäillen Blåkullaan matkustamiseen ja muihin noituuteen liittyviin ilmiöihin, vaikka uskoikin että Saatana pyrki juonittelemaan ihmisiä palvelijoikseen ja noituuteen.
Aavikkotokko

Aavikkotokko ("Chlamydogobius eremius") on liejuryömijöiden heimoon kuuluva makeanveden pohjakala, joka elää lähes yksinomaan Australiassa. Aavikkotokko elää usein ympäristöissä, joille on ominaista nopeat lämpötilan ja suolapitoisuuden muutokset. Aavikkotokot viihtyvät vesissä, joissa lämpötila pysyttelee 40 asteen alapuolella ja pH-arvo on 7–11. Aavikkotokot yltävät korkeintaan 6 senttimetrin pituuteen.
Kai-Fu Lee

Kai Fu-Lee (s. 3. joulukuuta 1961) on taiwanilainen teknologia-alalla toimiva yritysjohtaja. Lee on ollut Microsoft Research Asian johtaja sen perustamisen aikaan ja Googlen Kiinan-maajohtaja sen perustamisen aikaan. Lee on huipputeknologiaan sijoittavan Sinoventuresin puheenjohtaja ja toimitusjohtaja.
Näkemyksiä.
Leen mukaan bruttokansantuote tulee tekoälyn myötä kasvamaan dramaattisesti, mutta teknologinen työttömyys muodostuu ongelmaksi nopeammin kuin uskotaan. Hän on sanonut, että robottien kehittäjät antavat ymmärtää toisin, jotta heidän ei tarvitse ottaa kantaa työttömyyskysymykseen. Leen mukaan tulevaisuus on onnellinen, jos tarpeeksi monet ihmiset ovat tyytyväisiä ilman työntekoa. Vuonna 2018 on kirjassaan "AI Superpowers: China, Silicon Valley, and the New World Order" ennustanut että Kiinasta tulee maailman johtava tekoälyvalta. Leen mukaan tähän vaikuttavat Kiinan väestö ja valtava määrä jäsennettyä dataa. Syyskuussa 2018 Lee on ollut sitä mieltä, että tekoäly ei koskaan tule kykenemään empatiaan ja luovuuteen.
Aleksei Evert

Aleksei Jermolajevitš Evert (; 4. maaliskuuta 1857 – 1918?) oli venäläinen sotilas ja kenraali, joka osallistui sotilasuransa aikana Turkin sotaan, Venäjän–Japanin sotaan sekä ensimmäiseen maailmansotaan.
Uran alkuvaiheet.
Evert valmistui Aleksandrovskin sotilaskoulusta 1876, jonka jälkeen hän palveli Turkin sodassa. Sodan jälkeen Evert jatkoi opintojaan sotilasakatemiassa, josta hän valmistui vuonna 1882. 
Evert palveli Venäjän–Japanin sodassa menestyksekkäästi, ja hän eteni hyvin urallaan. Hänestä tehtiin Irkutskin alueen komentaja vuonna 1912 ja hänelle myönnettiin jalkaväen kenraalin arvonimi. 
Ensimmäinen maailmansota.
Venäläisten joukkojen kohdattua tappioita Galitsian alueella Evert määrättiin Venäjän 4. armeijan johtoon, ja hän onnistuikin palauttamaan järjestyksen yksikköön. Evertin johtamana 4. armeija otti osaa vastahyökkäykseen, jossa venäläiset joukot pakottivat Itävalta-Unkarin perääntymään. Evert joukkoineen joutui kuitenkin vetäytymään keskusvaltojen aloittaessa oman vastahyökkäyksensä keväällä 1915. He perääntyivät lähes 500 kilometriä aina Baranavitšyyn (nykyisen Valko-Venäjän alueella) asti.
Keisari Nikolai II:sta tuli Venäjän armeijan ylipäällikkö syyskuussa 1915 (sitä ennen ylipäällikkönä toimi Nikolai Nikolajevitš Romanov) ja Evertistä tehtiin Venäjän länsirintaman komentaja. Vaikka Evert osasi puolustaa taitavasti, hän ei ollut pätevä hyökkäyskomentaja. Evert oli usein hyökkäyksissään liian varovainen, ja hänen taktiikkansa eivät olleet tarpeeksi aggressiivisia. Esimerkkejä tästä olivat Evertin epäonnistunut hyökkäys Naratšjärven taistelussa sekä kaksi huonosti toteutettua rynnäkköä Brusilovin hyökkäyksen aikana. 
Vallankumouksen alkaessa Evert (monien muiden upseerien tapaan) oli menettänyt uskonsa Nikolai II:n johtajuuteen ja oli haluton puolustamaan keisaria. 
Kuolema.
Uusi hallinto erotti Evertin virastaan keväällä 1917. Evertin viimeiset vaiheet ovat hämärän peitossa, mutta hänen uskotaan kuolleen vuoden 1918 aikana. Tarkkaa paikkaa tai ajankohtaa ei tiedetä.
Jaren Jackson

Jaren Jackson Jr. (s. 15. syyskuuta 1999) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaa laitahyökkääjänä tai sentterinä. Hän edustaa NBA-liigassa pelaavaa Memphis Grizzliesiä. Hän on pituudeltaan 211 cm.
Jackson pelasi kauden 2017–2018 Michigan State Universityn joukkueessa. Memphis Grizzlies varasi hänet NBA:han neljännellä vuorolla .
Ensimmäisellä NBA-kaudellaan Jackson pelasi 58 runkosarjaottelua, joista 56 ottelua avausviisikossa. Ottelua kohden hän pelasi 26,1 minuuttia, teki 13,8 pistettä ja otti 4,7 levypalloa.
Kaudella 2022-2023 Jackson voitti NBA:n vuoden puolustaja palkinnon. 
Jaren Jacksonin isä Jaren Jackson Sr. pelasi NBA:ssa 12 kautta ja voitti mestaruuden San Antonio Spursin joukkueessa.
Mimorium

Mimorium on suomalainen black metal -yhtye, joka perustettiin Pieksämäellä vuonna 2008. Kitaristi Lord Mimorium aloitti sen yhden miehen projektina. Aluksi tyylisuuntana oli death metal, joka muuttui myöhemmin black metaliksi. Sen myötä yhtye kasvoi viisihenkiseksi. Yhtyeen on käsitellyt sanoituksissaan mm. anti-kosmista satanismia, uskontojen vastustamista sekä misantropiaa. Yhtye on musiikissaan ottanut vaikuitteita 90-luvun skandinaavisesta black metallista, kuten Dissection, Marduk ja Mörk Gryning.
Historia.
Lord Mimorium alkoi työstämään projektiaan jo vuonna 2008 yksin, mutta se jäi tauolle muiden musiikillisten kiireiden takia. Vuonna 2016 hän alkoi kirjoittaa uusia demokappaleita. Tyylisuunnaksi muuttui black metal niin musiikillisesti kuin sanoituksellisesti. 
Lord Mimoriumin oli tarkoitus hoitaa kaikki albumin osuudet itse, mutta hän päätti kuitenkin etsiä yhtyeeseen laulajan. Vox Malum liittyi Mimoriumin laulajaksi keväällä 2017, ja samalla yhtye solmi levytyssopimuksen saksalaisen Heathen Tribes Recordsin kanssa. Ensimmäisen albumin nauhoitukset alkoivat heti ja saatiin päätökseen syksyllä. Yhtye kasvoi täyteen kokoonpanoonsa vuoden 2017 lopussa, kun Vilthor (rummut), Cavus (basso) ja Kurjimus (kitara) liittyivät yhtyeeseen. Ensimmäinen kokopitkä julkaistiin tammikuussa 2018 ja se sai hyvän vastaanoton. Yhtye keikkaili ympäri Suomea "Incipit Chaos Tour" -nimeä kantaneella kiertueella. 
Mimorium solmi levytyssopimuksen loppuvuodesta 2019 Suomalaisen Spread Evil Producitionsin kanssa, joka julkaisi yhtyeen toisen albumin Blood of Qayin helmikuussa 2020. 
Diskografia.
Ensimmäinen kokopitkä "Incipit Chaos" julkaistiin tammikuussa 2018 Heathen tribes Recordsin toimesta.
Trae Young

Trae Young (s. 19. syyskuuta 1998) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaa pelintekijänä. Hän edustaa NBA-liigassa pelaavaa Atlanta Hawksia. Hän on pituudeltaan 188 cm.
Young pelasi kauden 2017–2018 Oklahoman yliopiston joukkueessa. Dallas Mavericks varasi hänet NBA:han viidennellä vuorolla mutta myi eteenpäin Atlanta Hawksille.
Young pelasi NBA-kaudella 2018–2019 runkosarjassa 81 ottelua, kaikki avauskokoonpanossa. Hän sai ottelua kohden peliaikaa 30,9 minuuttia. Hän teki keskimäärin 19,1 pistettä, antoi 8,1 syöttöä ja otti 3,7 levypalloa.
Renens

Renens on kaupunki Sveitsissä Vaud’n kantonissa. Kaupungissa on runsaat 21 000 asukasta. Vakinaisista asukkaista yli puolet (51 % vuonna 2017) on ulkomaalaisia.
Maantiede.
Renens sijaitsee Genevenjärven pohjoisrannalla Lausannesta viitisen kilometriä luoteeseen. Renens on taajaan asuttu kaupunki, ja se muodostaa yhtenäisen kaupunkialueen Lausannen kanssa.
Ilmasto.
Renensissä on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 9 °C ja keskimääräinen sademäärä 930 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 19 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 0 °C. Sateisin kuukausi on elokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 100 millimetriä. Huhtikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 63 millimetriä.
Liikenne.
Moottoritie A1 ohittaa Renensin länsipuolelta, moottoritie A9 pohjoispuolelta. SBB:n rautatie Lausannesta Geneveen ja Yverdon-les-Bains’iin kulkee kaupungin kautta.
Juovanuolimonni

Juovanuolimonni ("Otocinclus vittatus") on pikkuimumonneihin kuuluva kala, jota pidetään myös akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö.
Juovanuolimonni kasvaa noin 4 cm pitkäksi. Sen ruumiin yläosa on harmaa ja alaosa vaaleampi.
Alkuperä.
Juovanuolimonni on kotoisin Brasiliasta, Perusta, Kolumbiasta, Venezuelasta ja Paraguaysta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Juovanuolimonni on sävyisä ja vilkas, ja se liikkuu myös päivällä. Se on sopeutuvainen erilaisiin oloihin ja hyvä levien puhdistaja pieniin akvaarioihin.
Vesiolot ja ravinto.
Juovanuolimonnille sopiva pH on 6–7,5 ja veden kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila sille on 25–28 astetta. Se on kaikkiruokainen ja pitää myös kasviruoasta.
Pully

Pully on kaupunki Sveitsissä Vaud’n kantonissa. Kaupungissa on runsaat 18 000 asukasta.
Maantiede.
Pully sijaitsee Genevenjärven pohjoisrannalla Lausannesta pari kilometriä kaakkoon. Pully muodostaa yhtenäisen kaupunkialueen Lausannen kanssa.
Liikenne.
Moottoritie A9 kulkee Pullyn poikki. SBB:n rautatiet Lausannesta Berniin ja Brigiin kulkevat kaupungin kautta. 
Tunnettuja pullylaisia.
Kenraali Henri Guisan vaikutti pitkään ja kuoli Pullyssa.
Morges

Morges on kaupunki Sveitsissä Vaud’n kantonissa. Kaupungissa on yli 17 000 asukasta.
Maantiede.
Morges sijaitsee Genevenjärven pohjoisrannalla Lausannesta kymmenkunta kilometriä länteen. 
Liikenne.
Moottoritie A1 kulkee Morgesin poikki. SBB:n rautatie Lausannesta Geneveen kulkee kaupungin kautta. 
Tunnettuja morgesilaisia.
Maailman luonnonsäätiö (WWF) perustettiin ja sen ensimmäinen toimisto oli Morgesissa. Kirjailija Claude Anet on syntynyt kaupungissa. Myös jalkapalloilija Yann Sommer, jääkiekkoilija Yannick Weber ja koripalloilija Nikola Vučević ovat syntyneet Morgesissa.
Bruno Hildebrand

Bruno Hildebrand (6. maaliskuuta 1812 Naumburg – 29. tammikuuta 1878 Jena) oli saksalainen ekonomisti, joka edusti vanhempaa historiallista koulua.
Hänen taloustieteensä oli kriittistä klassista taloustiedettä kohtaan, varsinkin David Ricardon teorioita ja Adam Smithin luonnonoikeuden käsitettä kohtaan. Hänen "magnum opus" teoksensa oli "Die National ökonomie der Gegenwart und Zukunft" () (1848). Tämän työn tarkoitus oli kuvailla taloudellisen kehityksen historiallisia lakeja. Hildebrandin mukaan taloudellinen kehitys on enemmän lineaarista kuin syklistä. Hän kannatti joiltain osilta sosialistista taloustiedettä, mutta näki sen vain osana historiallista kehitystä ja irtisanoitui marxilaisista arvoista. Elämänsä viimeiset 15 vuotta Hildebrand keskittyi taloudellisiin tilastoihin teoreettisen taloustieteen sijasta.
Hildebrand oli alkujaan taloustieteen professori Marburgin yliopistossa. Häntä syytettiin majesteettirikoksesta vuoden 1848 tapahtumien vuoksi, minkä johdosta hän pakeni Sveitsiin. Siellä hän toimi Zürichin yliopiston professorina. Myöhemmin hänestä tuli Bernin yliopiston professori ja Saksaan palattuaan Jenan yliopiston professori.
Hänen poikansa oli taiteilija ja kuvanveistäjä Adolf von Hildebrand. Hänen lapsenlapsensa oli katolinen filosofi Dietrich von Hildebrand. Hänen 4. polven rintaperillisensä on ympäristöaktivisti ja alkuperäiskansojen puolestapuhuja Martin von Hildebrand.
Prilly

Prilly on kaupunki Sveitsissä Vaud’n kantonissa. Kaupungissa on runsaat 12 000 asukasta.
Maantiede.
Prilly sijaitsee Genevenjärven pohjoisrannalla Lausannesta pari kilometriä luoteeseen. Prilly on taajaan asuttu kaupunki, ja se muodostaa yhtenäisen kaupunkialueen Lausannen ja Renensin kanssa.
Liikenne.
Moottoritie A1/A9 ohittaa Prillyn pohjoispuolelta. SBB:n rautatie Lausannesta Geneveen ja Yverdon-les-Bains’iin kulkee kaupungin kautta. Lisäksi Chemin de fer Lausanne–Echallens–Bercher -yhtiön (LEB) rautatie Lausannesta Bercheriin kulkee pohjoisosan kautta.
Hot Dog (kirja)

Hot Dog on Reijo Mäen vuonna 2016 ilmestynyt 27. Vares-dekkari. 
Jussi Vares notkuu baareissa ja Down By The Laiturissa ja sekaantuu performanssitaiteeseen. Hänen poliisiystävänsä Pränni on kadonnut, mikä näyttää kytkeytyvän taannoiseen gangsterin teloitukseen. 
Mäki julkaisi samana vuonna kaksi teosta, asialliseksi poliisikerronnaksi luonnehtimansa "Slussenin" ja tämän, jonka hän lupasi olevan on täynnä härskejä vitsejä. Juonessa on nähtävissä kertomat Reijo Mäen kokemukset jalkapallokiinnostuksen tuottamista vaikeuksista pesäpallovaltaisessa ympäristössä.
Vastaanotto.
Turun Sanomien Matti Komulainen totesi urbaanien musiikkikuvioiden nivotun kiinnostavan kotikutoisesti mukaan. Hän kiinnitti myös huomiota novellikirjailija Luusalmen saamaan tilaan kirjassa. 
Aamulehden Jussi Aurén rinnasti Vareksen Turhapuroon: Hänestä teos on eliittiä vieroksuva häpeämättömän populistinen sketsikokoelma. Vareskaan ei ole varsinainen työnsankari, ja jos hän ei olisi sammunut kesken baarikeskustelun, olisi teos typistynyt novelliksi. 
Helsingin Sanomien Venla Rossin mielestä Mäki rakentaa tottuneen taitavasti synkkiäkin sävyjä saavan juonensa, mutta härskit vitsit ja nokkeluudet ovat silti hodarin ydin.
Teosta myytiin noin 30 000 kappaletta ilmestymisvuonnaan.
Futsal-Liigan kausi 2016–2017

Futsal-Liigan kausi 2016–2017 oli suomalaisen futsalin pääsarjatason 19. kausi. Kausi alkoi 24. syskuuta 2016 ja päättyi viidenteen finaaliin 7. toukokuuta 2017. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Sievi FS ja sarjanousijana PJK. Futsal-Liigassa pelattiin 12 osallistuvan joukkueen kesken kaksinkertainen runkosarja, jonka kahdeksan parhaiten sijoittunutta joukkuetta jatkoivat pudotuspeleihin.
Futsal-Liigan mestaruuden kaudella 2016–2017 voitti Sievi FS kukistamalla finaalisarjassa Kampuksen Dynamon otteluvoitoin 3–2. Kauden päätteeksi Tervarit putosi Futsal-Ykköseen.
Runkosarja.
Lopullinen sarjataulukko runkosarjan päättyessä: 
Futsal-gaala 2017.
Tampereella järjestetyssä Futsal-gaalassa palkittiin kauden 2016–2017 parhaita onnistujia. Miesten Futsal-liigan osalta jaettiin seuraavia palkintoja:
Kauden Futsalpelaaja: Nikola Erceg, Sievi Fs
Kauden Puolustuspelaaja: Jukka Kytölä, KaDy
Kauden Hyökkäyspelaaja: Jussi Nyström, LeiF
Kauden Maalivahti: Juha-Matti Savolainen, KaDy
Kauden nuori pelaaja: Lassi Lintula, Ilves FS
Kauden tulokas: Dusan Milojevic, Leif
Kauden Erotuomari: Timo Onatsu
Mestarivalmentaja: Jani Paananen, Sievi FS
Pistepörssin voittaja: Arber Istrefi, SoVo 
Pudotuspelien pistepörssin voittaja: Jukka Kytölä, KaDy
Yokohama kōsokutetsudō

Yokohama kōsokutetsudō eli Jokohama-pikarautatie () on Japanin Jokohaman kaupungissa ja Suur-Tokion alueella rautatieliikennettä harjoittava kolmannen sektorin yritys. Se liikennöi kaupungin keskusta-alueella yhtä 4,1 kilometriä pitkää maanalaista rautatielinjaa, Minatomirai-linjaa, mutta vastavuoroisen liikennöinnin ansiosta linjalta on vaihdottomia yhteyksiä useiden muiden rautatieyhtiöiden linjoille Tokion metropolialueella. Linjalla on kuusi asemaa ja vuonna 2015 sitä käytti yhteensä yli 70 miljoonaa matkustajaa.
Minatomirai-linjan lisäksi yhtiö omistaa niin ikään Jokohamassa sijaitsevan toisen rautatielinjan, Kodomonokuni-linjan, jota liikennöi kuitenkin Tōkyū-rautatiet. Merkittävimpiä osakkeenomistajia ovat Jokohaman kaupunki ja Kanagawan prefektuuri. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Jokohaman Nakan suuralueen Motomachin kaupunginosassa. 
Historia.
Minatomirai-linja rakennettiin palvelemaan kaupungin uutta Minatomirai 21 -satamakaupunginosaa ja yhdistämään se muihin keskustan kaupunginosiin, kuten Kannain alueeseen. Jokohama-pikarautatie perustettiin tätä tarkoitusta varten maaliskuussa 1989. Linjan rakennustyöt aloitettiin 1990-luvun alussa ja se avattiin lopulta vuonna 2004. Myöhemmin linjan ja siten Jokohaman keskusta-alueiden yhteyksiä Tokion suuntaan on parannettu lisäämällä läpiajoliikennettä muille rautatielinjoille aina Saitaman prefektuurin lounaisosiin saakka. 
Linjat.
Jokohama-pikarautatie liikennöi metron kaltaista, kokonaan maan alle rakennettua Minatomirai-rautatielinjaa, joka kulkee kaupungin keskusta-alueella merkittävältä Jokohaman rautatieasemalta Motomachi-Chūkagain rautatieasemalle saakka. Linjalta harjoitetaan vastavuoroista läpiajoliikennettä Tōkyū-rautateiden Tōyoko-linjalle Tokion suuntaan ja sen kautta Tōkyō metron Fukutoshin-linjalle ja edelleen Seibu- ja Tōbu-rautateiden linjoille, joten käytännössä yhtiön liikennöimä rautatieverkko on paljon tätä yhtä linjaa laajempi. Nopeisiin pikajunavuoroihin lukeutuu S-Train.
Suomen urheilu 1974

Suomen urheilu 1974 käsittelee vuoden 1974 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija.
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Naisten listalla kuusi parasta olivat:
Eläimet RMS Titanicilla

RMS "Titanicilla" oli paljon lemmikkieläimiä laivan tuhoisalla neitsytmatkalla, joka päättyi jäävuoreen törmäämisen seurauksena uppoamiseen 14.–15. huhtikuuta 1912 välisenä yönä. Mukana oli koiria, kissoja, kanoja, muita lintuja ja tuntematon määrä rottia. Titanicilla oli 12 koiraa, mutta vain kolme niistä selviytyi. Loput eläimet katosivat.
Eläinten inventointi.
Aluksella oli oma virallinen maskotti, kissa nimeltä Jenny, joka työskenteli myös pitääkseen aluksen rottien ja hiirien määrän alhaisena. Se asui normaalisti keittiössä, jossa henkilökunta ruokki sitä.
Matkustajat olivat tuoneet mukanaan koiria lemmikkeinä. Useimpia pidettiin kenneleissä aluksen F-kannella. Jotkut myös pitivät lemmikkejään omissa hyteissään ja usein luultavasti miehistön tietämättä. Koirat olivat aluksen puusepän John Hutchisonin vastuulla. Kennelikoiria vietiin päivittäin puuppikannelle tekemään tarpeitaan. 
Titanicin kyydissä olivat muiden muassa seuraavat koirat:
Koirien ja kissojen lisäksi laivassa oli useita lintuja ja myös yksi sika. Ella Holmes White toi kyytiin neljä kanaa, joita luultavasti pidettiin F-kannella koirakenneleissä tai niiden lähellä.
Eläinten kohtalo.
Harvat "Titanicin" eläimistä selviytyivät aluksen uppoamisesta. Kolme koiraa otettiin omistajiensa pelastusveneisiin. Margaret Haysin pomeranian otettiin turvallisesti pelastusveneeseen 7 ja se asui hänen kanssaan aina kesäkuuhun 1917 asti, kunnes se karkasi tai varastettiin. Elizabeth Rothschild kieltäytyi menemästä pelastusveneeseen 6, ellei hänen koiransakin sallittu tulla. Henry ja Myra Harper toivat kiinanpalatsikoiransa pelastusveneeseen 3. Helen Bishop joutui luopumaan Frou-Frousta hytissään sen ahdistuksen takia. Koira yritti estää häntä lähtemästä pitämällä kiinni hampailla hänen vaatteistaan, kunnes sauma ratkesi. Myöhemmin Bishop puhui surustaan: ”Pienen koiran menettäminen vahingoitti minua kovasti, en koskaan unohda kuinka se piti kiinni vaatteistani”.
Yksikään muista eläimistä ei selviytynyt. Jossain vaiheessa uppoamisen aikana joku päätti vapauttaa koiria kenneleistään, minkä jälkeen ne liikkuivat kansilla holtittomasti.
Uppoamisen jälkeen useat eloonjääneistä tekivät korvaushakemuksia kadonneista lemmikeistä ja siipikarjasta. Daniel vaati 750 dollaria menetetystä ranskanbulldoggista, kun taas Carter vaati 300 dollaria kahden koiransa menetyksestä. White vaati 207,87 dollaria menetetyistä kanoista ja Anderson vaati 50 dollaria menetetystä chow chowsta. Vain kolme 12 koirasta selviytyi uppoamisesta.
Suomen urheilu 1975

Suomen urheilu 1975 käsittelee vuoden 1975 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija.
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Naisten listalla kuusi parasta olivat:
Noksu

Noksu (engl. Noksu II) on vuonna 2011 julkaistu suomalainen animaatiosarja, jossa nähdään arjen seikkailuja pikkuisen ankan kanssa. Sarja perustuu Mikkko Kunnaksen hahmoihin.
Äänirooleissa.
Suomenkieliset äänet 
tuotanto: Uptempo Oy
Suomen urheilu 1976

Suomen urheilu 1976 käsittelee vuoden 1976 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija.
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Naisten listalla kuusi parasta olivat:
Jamaikan jääkiekkomaajoukkue

Jamaikan jääkiekkomaajoukkue edustaa Jamaikaa kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Maa on ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen vuodesta 2012 alkaen. Joukkuetta hallinnoi maan jääkiekkoliitto. Maalla ei ollut vuonna 2022 yhtään rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa, mutta 20 junioripelaajaa. Vuonna 2025 heitä oli 33 ja miespelaajia viisi. Joukkueen apuvalmentajana on toiminut Chris Stewart. Joukkueessa on pelannut myös Jaden Lindo, joka on NHL-joukkue Pittsburg Penguinsin 6. kierroksen varaus . 
Vuonna 2019 joukkue voitti LATAM Cupin. Lokakuussa 2021 joukkueen tavoitteena oli saada paikka vuoden 2026 olympiaturnaukseen.
Frederick Weld

Frederick Aloysius Weld (9. toukokuuta 1823 – 20. heinäkuuta 1891) oli uusiseelantilainen poliitikko ja eri brittikolonioiden kuvernööri. Hän oli Uuden-Seelannin (eli Aotearoan) kuudes pääministeri. Myöhemmin hän palveli Länsi-Australian, Tasmanian ja Salmisiirtokuntien kuvernöörinä.
Weld oli syntynyt Bridportissa, Englannin Dorsetissa 9. toukokuuta 1823. Hänen molemmat vanhempansa olivat peräisin katolisista rekusanttiperheistä. Hänen äitinsä Christina Maria Clifford oli Chudleighin paroni Cliffordin tytär. Hänen isänsä oli Humphrey Weld, Chideockista kotoisin, Weld-Blundell-perheen jäsen. Humphreyn veli Thomas oli Stonyhurstin jesuiittakoulun perustaja. Weldin kasvatus oli vahvasti perustunut katoliseen uskoon.
Kun Uuden-Seelannin parlamentin luominen oli ilmoitettu, Weld asettui ehdokkaaksi. Hänestä tuli Uuden-Seelannin ensimmäisen parlamentin jäsen, Wairaun – koillisen Eteläsaaren erään vaalipiirin – edustajana; hänet julistettiin valituksi ilman vastusta. Silloinen poliittinen pääjakolinja oli hallinnollisen vallan keskittämistä vaalivien sentralistien ja vahvaa alueellista hallintovaltaa vaalivien provinsialistien välillä. Tällä spektrillä Weld vakiinnutti itsensä maltillisena sentralistina. Hän vastusti äärimmäisyyksiä, tulivat ne kummalta puolelta tahansa. 
Pääministerinä Weldiä kohtasi vaihteleva menestys. Vuonna 1865 pääkaupunki oli siirretty Wellingtoniin, ja Weldin esitykset Maori-suhteita koskien oli hyväksytty. Nämä kaksi asiaa tuottivat kuitenkin tuntuvaa katkeruutta. Aucklandin väki oli vihainen pääkaupungin vaihdon takia. Maorit taas olivatkin vihaisia siksi, koska heiltä takavarikoitiin maita yli miljoonan eekkerin (4000 neliökilometrin) verran Waikaton alueella. Weldin toinenkin saavutus – että brittijoukot poistuivat Uudesta-Seelannista – oli kiistanalainen, ja tuotti vihamielisyyttä kuvernöörin osalta. Lisäksi hallituksen taloudellinen tilanne oli epävarma. Vähän yli vuosi virkaanastujaistensa jälkeen Weldin hallitus erosi.
Amurinturpatokko

Amurinturpatokko ("Rhinogobius brunneus") tai amurintokko on liejuryömijöiden heimoon kuuluva kala. Laji kuvattiin vuonna 1845.
Kuvaus.
Amurinturpatokko jää yleensä hyvin pienikokoiseksi; keskipituus on noin 5 senttimetriä. Väritys on selästä kylkiin hiekanvärinen, mutta vatsan lähialueet ovat huomattavasti vaaleampia. Koko ruumiissa selästä vatsaan on selviä valkoisia laikkuja. 
Elinympäristö.
Laji elää Aasiassa: Japanissa, Kiinassa, Taiwanissa ja Vietnamissa. Amurinturpatokoille ominaisin elinympäristö on järvi tai joki. Lajin edustajat viihtyvät vesissä parhaiten, kun pH-arvo ei laske alle 7:n ja lämpötila pysyttelee 16 ja 20 celsiusasteen välillä.
Balilla-luokka

Balilla-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston neljän avomerikelpoisen sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset valmistuivat 1920-luvun lopulla. 
Suunnittelu.
Laivasto asetti uudelle risteilijäsukellusveneelle vaatimuksen toimimisesta Italian Afrikan siirtomaihin sijoitetuista tukikohdista Punaisellamerellä ja Intian valtamerellä, minkä vuoksi aluksilla tuli olla riittävä toimintasäde ja nopeus pinta-ajossa. OTO-telakan suunnittelijoiden lähtökohtana oli Italiaan ensimmäisen maailmansodan loputtua siirretty Saksan keisarikunnan laivaston "U-120".
Suunnittelun tuloksena syntyi kaksoisrungolla varustettu alus, jonka maksimisukellussyvyys oli etriä. Koeajoissa toukokuussa 1930 alusluokkaan kuulunut "Millelire" saavutti jopa etriä. Aluksilla oli apumoottorina Fiatin valmistama 425 hevosvoiman dieselmoottori, jolla toteutettiin seitsemän solmun taloudellinen nopeus ja 13 000 merimailin toimintamatka. Lisäksi apumoottoria voitiin käyttää akkujen lataamiseen. Alusten vakaus oli huono eikä pinta-ajossa 17,5 ja sukelluksissa 8,9 solmun suunniteltuja nopeuksia saavutettu.
Alusten aseistuksena oli keulassa neljä ja perässä kaksi 533 millimetrin torpedoputkea, joihin oli kymmenen torpedoa aluksen varastoissa. Lisäksi "Sciesaa" lukuun ottamatta kullakin aluksella oli neljä miinaa. Alukset oli varustettu 120 millimetrin 27 pituuskaliiperin tykillä, joka oli alun perin varustettu kilvellä ja sijoitettu tornin etuosaan. Vuonna 1934 tykit korvattiin 120 millimetrin 45 pituuskaliiperin kannelle sijoitetulla tykillä. Ilmatorjunta-aseistuksena aluksilla oli kaksiputkinen 13,2 millimetrin konekivääri.
Ecublens (Vaud)

Ecublens on kaupunki Sveitsissä Vaud’n kantonissa. Kaupungissa on runsaat 12 000 asukasta.
Maantiede.
Ecublens sijaitsee Genevenjärven pohjoisrannalla Lausannesta viitisen kilometriä länteen. Ecublens on taajaan asuttu kaupunki, ja se muodostaa yhtenäisen kaupunkialueen naapurikuntiensa Lausannen, Prillyn ja Renensin kanssa.
Liikenne.
Moottoritiet A1 ja A9 kulkevat Ecublens’n kautta. SBB:n rautatie Lausannesta Geneveen ja Yverdon-les-Bains’iin kulkee kaupungin kautta. 
Muuta.
Ecublens on Vaud’n yliopistokaupunki. École polytechnique fédérale de Lausanne (EPFL), Lausannen valtiollinen tekninen korkeakoulu, ja Université de Lausanne (UNIL), Lausannen yliopisto, sijaitsevat kaupungissa.
Kakolan kalpea

Kakolan kalpea on Reijo Mäen vuonna 2017 ilmestynyt 28. Vares-dekkari. 
Kirjassa Jussi Vares etsii kadonnutta kaivosinsinööriä – sen mitä tärkeämmiltä puuhiltaan ehtii. Teoksen tapahtumapaikkoja ovat Turun keskustan ja hämärimpien alueiden lisäksi saaristo ja myös Tukholma. Kaivosteollisuuden ahneus on Mäen tuotannossa uusi teema. Kirjan nimi sisältää tuotesijoittelua. 
Vastaanotto.
Aamulehden Jussi Aurénin mukaan Vares-kirjat ovat kertomuksia ystävyydestä ja yhteisöllisyydestä. Kadonneen etsintä lähinnä rytmittää tärkeiden kohtausten väliin jäävää tyhjää tilaa. Kauppalehden Heikki Haapavaara näki "Kakolan kalpean" kieli poskessa kirjoitetuksi viinahuumoriksi ja sanaleikeiksi. Sarja kestää, koska se soittaa suomalaisen mieslukijan sielua.
Turun Sanomien Matti Komulainen näkee kirjan saariston ympäristötuhon yksityiskohtien tulevan suoraan Talvivaaran tapahtumista ja luovan tylyn skenaarion yritystoiminnan laskelmoinnista. 
Porissa kiinnostusta herätti, että romaanin porilaislähtöinen Musan Salama -pipossa katoava geologi oli sattumalta samanniminen kuin seuran pitkäaikainen valmentaja. Teosta myytiin ilmestymisvuonnaan noin 28 000 kappaletta ja se oli seitsemänneksi myydyin kotimainen kaunokirjallinen teos.
Rajaturvallisuusunioni

Rajaturvallisuusunioni on SAK:n jäsenliitto, ja jäsenmäärältään Rajavartiolaitoksen suurin ammattiliitto. Rajaturvallisuusunioniin kuuluu noin 1 900 olevaa raja- ja merivartijaa, upseeria, opisto- ja erikoisupseeria, siviilityöntekijää sekä noin 550 eläkeläistä. Rajaturvallisuusunionin edeltäjäliittot olivat Merivartioliitto ja Rajavartioliitto. Rajaturvallisuusunioni on myös Julkisten ja hyvinvointialojen liitto JHL ry:n yhteisöjäsenliitto.
Perunnuolimonni

Perunnuolimonni "(Otocinclus vestitus)" on pikkuimumonneihin kuuluva kala, jota pidetään myös akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö.
Perunnuolimonni kasvaa noin 3,5 cm pitkäksi. Sen ruumiin yläosa on tumma ja alaosa vaaleampi.
Alkuperä.
Perunnuolimonni on kotoisin Perusta, Boliviasta ja Paraguaysta. 
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Perunnuolimonni on sävyisä, vilkas ja myös päivällä liikkuva kala. Se on aika hyvin sopeutuvainen erilaisiin olosuhteisiin. Perunnuolimonni on myös hyvä levänpuhdistaja pieniin akvaarioihin. Se kutee kasvien lehdille tai akvaarion laseihin.
Vesiolot ja ravinto.
Perunnuolimonnille sopiva pH on 6-7,5 ja veden kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila on 25-30 astetta. Kala on kaikkiruokainen.
Altainseipi

Altainseipi ("Oreoleuciscus potanini") on keskiaasialainen särkien heimoon kuuluva pohjakala.
Ulkonäkö ja koko.
Altainseipi on suurikokoinen kalalaji, yleensä noin 75 senttimetriä pitkä. Suurimmillaan se voi kasvaa metrin mittaan ja kymmenkiloiseksi ja saavuttaa 40 vuoden iän.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Altainseipiä esiintyy Mongolian länsiosassa sekä Venäjällä Tuvan tasavallassa. Sen elinympäristöä ovat järvet ja joet.
Jalo Ant-Wuorinen

Jalo Urho Anton Ant-Wuorinen, sukunimi vuoteen 1930 "Wuorinen" (24. elokuuta 1888 Tampere – 30. marraskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen Teknillisen korkeakoulun analyyttisen kemian lehtori, patenttiasiamies, filosofian tohtori ja diplomi-insinööri. 
Ant-Wuorisen vanhemmat olivat maalarimestari, kunnallispoliitikko, varatuomari ja asianajaja Anton Wuorinen, ent. Finnberg ja Josefina Helén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1911. Hän opiskeli sitten kahden vuoden ajan Berliinin yliopistossa kemian tutkija Ernst Beckmannin johdolla tutkien harvinaisten maametallien kemiaa ja väitteli filosofian tohtoriksi Berliinissä 1913, väitöskirja käsitteli yttriumin kemiaa.
Ant-Wuorinen oli yksityis- ja opetusassistenttina 1911–1916, kemisti-insinöörinä 1916–1917, liikealalla 1918–1921 sekä työssä patenttivirastossa 1921–1922. Hän toimi sosiaaliministeriön alkoholikemistinä 1923–1932 ja Teknillisen korkeakoulun analyyttisen kemian lehtorina vuodesta 1932. Ant-Wuorinen toimi myös asiantuntijana räjähdysaineita koskevissa asioissa ja julkaisi niitä käsitelleen tietokirjan 1928. Hän perusti vuonna 1922 patenttitoimiston nimellä "Patenttitoimisto Suomea ja Ulkomaita varten" josta vuonna 1937 tuli "Patenttitoimisto Jalo Ant-Wuorinen Oy". Vuonna 1928 Ant-Wuorinen oli mukana perustamassa "Suomen Patenttiasiamiesliittoa" ja hän oli liiton puheenjohtaja vuodesta 1929.
Jalo Ant-Wuorinen sai surmansa Helsingin ilmapommituksessa talvisodan alkupäivinä. Hänen kuoltuaan patenttitoimistoa johti Ingeborg Laurén vuoteen 1977 ja sen jälkeen Eva Grew 2000-luvun alkuun saakka. Vuonna 2000 yritykseen liitettiin Ruska &amp; Co -niminen patentti- ja tavaramerkkiasiamiestoimisto ja vuonna 2012 yritys osti Patentti-Laitisen liiketoiminnan. Patenttitoimistot Seppo Laine Oy ja Oy Jalo Ant‐Wuorinen Ab yhdistivät toimintansa vuonna 2015 ja ne toimivat nykyisin nimellä "Seppo Laine Oy". 
Jalo Ant-Wuorinen oli naimisissa 1918–1932 Ilse Böhmin (k. 1932) kanssa ja joulukuusta 1932 Gösta Hahlin tyttären Anna Maria Hahlin kanssa. Ant-Wuorisen sisaruksia olivat Patentti- ja rekisterihallituksen ylijohtaja Paavo Ant-Wuorinen, kemisti Olli Ant-Wuorinen sekä rehtori Taimi Wuorinen. 
Julkaisuja.
Nimellä "Jalo Wuorinen":
Nimellä "Jalo Ant-Wuorinen":
Suomen urheilu 1977

Suomen urheilu 1977 käsittelee vuoden 1977 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija.
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Naisten listalla kuusi parasta olivat:
Oyfn Pripetshik

Oyfn Pripetshik (Der alef-beyz tai Afn pripetshikon) (Jiddiš: אויפן פריפעטשיק) Mark Warshawskyn säveltämä ja sanoittama laulu, joka kertoo rabbista, joka opettaa esikoulussa lapsille "jiddišin" kielisiä aakkosia. Laulu on tehty 1800-luvun lopulla, jolloin se oli yksi keskisen ja itäisen Euroopan juutalaisten suosituimista kappaleista, ja sellaisena on tärkeä musiikillinen muisto Euroopasta ennen Holokaustia. Se on vielä tänäpäivänäkin suosittu juutalaisissa päiväkodeissa. Sävelmä soi muun muassa elokuvassa Schindlerin lista. Sävelmän on levyttänyt Suomessa Hazamir-kuoro (nimellä Der AlefBeis, Simon Parmetin ja Samuel Rubinsteinin sovituksena) ja Marion Rung (nimellä Tuvan lämmössä, Rauno Lehtisen sovituksena 1972).
Näyte sävelmästä.
&lt;score midi="1" vorbis="1"&gt;
% 0
 \tempo "allegro"
\numericTimeSignature \time 3/4 \key c \minor
 c'8 d'8 ees'8 ees'8 ees'4 d'8 f'8 ees'8 d'8 c'4 ees'8 bes8 ees'4 f'4 g'2.
% 2
c"8 g'8 bes'8 aes'8 f'8 d'8 f'8 aes'8 g'8 ees'8 c'4 d'8 f'8 ees'4 f'4 g'2. c"8 g'8 bes'8 aes'8 f'8 d'8 f'8 aes'8 g'8 ees'8 c'4 d'8 f'8 ees'4 d'4 c'2.
\bar "|"
&lt;/score&gt;
Laulun sanat.
Uunissa on tuli ja tuvassa on lämmintä, rabbi opettaa pienille lapsille aakkosia. 
"Muistakaa, lapset, mitä täällä olette oppineet ja sanokaa uudelleen aakkoset a:sta ö:hön. 
Kun te lapsukaiset kasvatte isoiksi, ymmärrätte itsekin, miten paljon kyyneliä ja itkua aakkosiin sisältyy. 
Kun te lapsukaiset lähdette kiertämään maailmaa, tulee teillä olla voimaa oppia ymmärtämään,
mitä kaikkea aakkosiin todella sisältyy.
Muistakaa siis lapset, mitä täällä olette oppineet ja sanokaa vielä kerran aakkoset a:sta ö:hön."
Uunissa on tuli ja tuvassa on lämmintä, rabbi opettaa pienille lapsille aakkosia.
Avosettiankerias

Avosettiankerias ("Avocettina infans") on nokka-ankeriaiden heimoon (Nemichthyidae) kuuluva kala, joka elää trooppisissa ja lauhkeissa merissä ympäri maapallon. Se voi kasvaa 80 senttiä pitkäksi. Avosettiankerias käyttää ravinnokseen äyriäisiä.
Cowboy (kirja)

Cowboy on Reijo Mäen vuonna 2014 ilmestynyt 25. Vares-dekkari. 
Ihodesta Turkuun päätyneen itseään cowboyna pitävän Jone Lehmijoen jouluaaton pizza-ateria katkeaa aseellisen ryöstön uhriksi joutumiseen. Jussi Vares palkataan selvittämään, kuka oli joulupukiksi pukeutunut ryöstäjä ja mihin stetson hävisi. 
Kirjan toinen juonne liittyy kolmen julkkikseksi tulleen menestyjän (tv-kokki, Suomen menestynein stand up -koomikko ja Voice of Finland -voittaja) salaisuuksiin. Kirja käsittelee aitoutta ja esittämistä.
Vastaanotto.
Turun Sanomien Mari Viertolan mukaan lopputulos on yhdistelmä kotiseutuhenkeä ja suuren maailman törkeyksiä. Mäki kirjoittaa kevyesti ja viihdyttävästi stereotypioita tukien. Viertola näkee romanisuvun välienselvittelyn kuvaavan tässä westernissä intiaaniheimoja.
Helsingin Sanomien Keijo Kettusen mielestä Mäki vaihtaa tyylilajia komediasta mustempiin sävyihin hämmästyttävän hätkähdyttävästi.
Cowboyta myytiin ilmestymisvuonnaan 33 000 kappaletta ja se oli seitsemänneksi myydyin kotimainen kaunokirjallinen teos.
Muuta.
Teoksesta ote on julkaistu nimellä "Lehmipojan joulu" kokoelmassa Joulukalenteri: Pukin pimeä puoli (toimittanut Juha Mäntylä) (2018).
El Junco

El Junco on järvi Ecuadorille kuuluvilla Galápagossaarilla. Se on muodostunut kalderaan ja on pinta-alaltaan kuusi hehtaaria.
Sijainti ja hydrologia.
El Junco sijaitsee San Cristóbalin saarella noin 700 metrin korkeudessa. Järvi on pinta-alaltaan 6 hehtaaria, ja sen tilavuus on 360 000 kuutiometriä. Järven halkaisija on 270 metriä, ja sen suurin syvyys on 6 metriä.
El Junco on "The Fishes of Galápagos Islands" -teoksen mukaan Galápagossaarten ainoa pysyvä makeanveden allas. Järvi saa kaiken vetensä sateista. Kuivuuden aikana vedenpinta voi laskea jopa metrin, mutta kovien sateiden aikana järvialtaasta voi virrata vettä sitä ympäröiville alueille.
Vientianen kuningaskunta

Vientianen kuningaskunta oli kuningaskunta nykyisen Laosin alueella vuosien 1707 ja 1828 välillä. Kuningaskunta muodostui entisen Lan Xangin kuningaskunnan hajotessa kolmeen osaan. Kuningaskunnan pääkaupunki oli sen nimen mukaisesti Lan Xangin entinen pääkaupunki Vientiane (). Siamilaiset valtasivat Vientianen vuonna 1778 ja tekivät kuningaskunnasta vasallivaltion. Lopullisesti se liitettiin Siamiin Vientianen kuningas Anuvongin epäonnistuneiden itsenäisyyspyrkimysten jälkeen vuonna 1828.
Historia.
Nykyisen Laosin alueella oli muodostunut 1300-luvulla Lan Xangin kuningaskunta, eli miljoonien elefanttien maa. Kuningaskunta muodostui useista keskushallinnon alaisista vasallivaltioista. Maan kuningas Xetthathirat siirsi maansa pääkaupungin Luang Prabangista Vientianeeseen () vuonna 1560. 1700-luvun alussa Lan Xang hajosi kolmeen erilliseen kuningaskuntaan. Pohjoisessa sijaitsivat Vientiane ja Luang Prabang, kun taas Champassak muodostui entisen valtakunnan eteläosiin. Vientianen kuninkaaksi nousi vietnamilaisten tukema Sai Ong Hue. Vuonna 1778 kuningas Taksinin johtama Siam teki sotaretken Vientianeen. Vientianen kuninkaiden vallan symboli Smaragdi-Buddha ryöstettiin ja vietiin Siamiin. Veistosta säilytetään edelleen Bangkokin Wat Phra Kaewissa. Vientianesta tuli Siamin vasallivaltio. Siamilaisten sotaretkeä johtaneesta kenraali Chakrista tuli sittemmin Siamia hallinneen Chakri-dynastian ensimmäinen kuningas Rama I.
Kuningas Nanthasen onnistui yhdistää valtakaudellaan 1700-luvun lopussa valtaansa Luang Prabangin kuningaskunnan vuonna 1792. Siamilaiset alkoivat kuitenkin epäillä häntä yhteistyöstä burmalaisten kanssa ja hänet kutsuttiin Bangkokiin. Kuningas kuoli ennen syytösten selvittämistä ja hänen jälkeensä kuningaskuntaa hallitsi hänen veljensä Inthavong. 1800-luvun puolella Vientianea hallitsi Siamin alaisuudessa kuningas Chao Anou eli Anuvong. Hänen poikansa oli puolestaan nimitetty Champassakin kuninkaaksi. Anuvong tavoitteli maansa itsenäisyyttä Siamista ja suunnitteli ilmeisesti myös kolmen erillisen lao-kuningaskunnan yhdistämistä. Hän teki Siamiin epäonnistuneen sotaretken, jonka jälkeen siamilaiset valloittivat jälleen Vientianen vuonna 1827. Vientianen kuninkaallinen perhe vangittiin ja kuningaskunta liitettiin suoraan Siamiin vuonna 1828. Anuvongin itse onnistui paeta Vietnamiin. Vietnamin Huếssa Anuvong sai tukea Annamin keisari Minh Mạngilta. Tuen turvin Anuvong teki jälleen sotaretken, tällä kertaa menettämäänsä Vientianea kohti. Sotaretki päättyi kuitenkin jälleen epäonnistumiseen hänen sotilaidensa karattua. Tällä kertaa Anuvong joutui pakenemaan pieneen Xieng Khouangin kuningaskuntaan, jonka kuningas Chao Noi päätti luovuttaa hänet siamilaisille. Vientianen viimeinen kuningas kuoli vankeudessa vuonna 1835. Hänen pojastaan tuli kuitenkin myöhemmin vietnamilaisten vasallihallitsija Xieng Khouangissa.