tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karvaukonkorento

Karvaukonkorento ("Brachytron pratense") on ukonkorentojen heimoon kuuluva sudenkorento. Se poikkeaa huomattavasti muista ukonkorennoista ja on sukunsa ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö.
Karvaukonkorento on kooltaan noin 54–63 mm. Se on ukonkorennoksi pienikokoinen ja typäkkä. Lajin takaruumis on paksu, eikä se ole kaventunut. Karvaukonkorennon koko ruumis karvainen. Keskiruumiin sivut ovat laajalti vaaleat - koiraalla vihreät, naaraalla keltaiset ja sivuilla on kaksi mustaa pystyraitaa. Takasiiven tyvi on voimakkaasti pyöristynyt ja siipitäplä on hyvin pitkä.
Elinympäristö.
Lajin tyypillisimmät elinympäristöt ovat puhtaat ja rehevät seisovat tai hitaasti virtaavat vedet, kuten lintujärvet, jokisuut ja suolammet.
Esiintyminen.
Karvaukonkorennon lentokausi on kesä-heinäkuu. Laji on aikaisin Suomen ukonkorennoista. Se lentää pääosin kesäkuussa, kun muut ukonkorennot vasta aloittelevat lentoaan. Karvaukonkorento on levinnyt laajalle Euroopassa, mutta esiintyminen laikuittaista. Suomessa sitä tavataan maan etelä- ja kaakkoisosissa.
Axel Oxenstiernan palatsi

Axel Oxenstiernan palatsi on pienehkö palatsimainen rakennus Tukholman vanhassakaupungissa, Suurkirkon pohjoispuolella. Sen on suunnitellut arkkitehti Jean de la Vallée valtakunnankansleri Axel Oxenstiernalle. Rakennus valmistui vuonna 1653.
Palatsi tunnetaan Tukholman ensimmäisenä roomalaista manierismia edustavana rakennuksena, ja sitä pidetään myös yhtenä de la Valléen pääteoksista. Se on vain yksi osa suurempaa de la Valléen suunnittelemaa palatsikokonaisuutta, joka ei kuitenkaan koskaan valmistunut täydellisesti, sillä Axel Oxenstiernan kuolema vuonna 1654 ja hänen veljensä Erikin kuolema kaksi vuotta myöhemmin keskeyttivät rakennustyöt. Oxenstiernan suku ei koskaan ehtinyt asua palatsissa.
Vuosina 1668–1680 Oxenstiernan palatsissa toimi Ruotsin keskuspankki Sveriges Riksbank. Ruotsin valtio on vuodesta 1935 lähtien listannut palatsin tärkeänä historiallisena arkkitehtuurikohteena.
Professori Moriarty

Professori James Moriarty on Sherlock Holmes -kirjoissa esiintyvä fiktiivinen henkilö, rikollinen nero, jota on sanottu ”ensimmäiseksi superrikolliseksi”. Conan Doyle esitteli hahmon ensimmäisen kerran tarinassa "Viimeinen tapaus", jota Doyle kaavaili alun perin viimeiseksi Sherlock Holmes -tarinaksi, mutta alkoi myöhemmin kirjoittamaan lisää yleisön painostuksesta. Uudemman kerran Moriarty esiintyy Conan Doylen viimeisessä Sherlock Holmes -novellissa Pelon laakso ja kaikkiaan hahmo mainitaan yhteensä viidessä eri Conan Doylen kirjoittamassa Sherlock Holmes -tarinassa. Toisinaan Moriartya on pidetty Sherlock Holmesin arkkivihollisena.
Doyle saattoi käyttää Moriartyn esikuvana Lontoossakin vaikuttanutta rikollista Adam Worthia, jota kutsuttiin Scotland Yardissa ”rikollismaailman Napoleoniksi”. 1800-luvulla Englannissa tunnettiin myös joitakin muita rikollisia, joiden taustoihin liittyi Moriartyn omaama matemaattinen lahjakkuus.
Conan Doyle maalasi Moriartysta kuvan rikosten aivoina, joka johtaa ja suojelee viktoriaanisen Englannin alamaailmaa. Sherlock Holmes päättelee Moriartyn olevan useimpien varsinkin Lontoota piinanneiden tapausten takana, joita kaikkia ei ole edes pystytty selvittämään. Aiemmin Moriarty oli toiminut englantilaisen yliopiston professorina ja julkaissut kirjan asteroidien dynamiikasta, ennen kuin joutui eroamaan yliopiston virastaan hänestä levitettyjen puheiden vuoksi. "Autiossa talossa" tohtori Watson mainitsee, että Moriartylla oli ainakin yksi veli, joka nosti syytteen Sherlock Holmesia vastaan veljensä kuolemasta.
Fiktiivinen elämäkerta.
Sherlock Holmesin elämäkerran mukaan Moriarty toimi nuoren Holmesin opettajana.
Holmes kuvaili Moriartya Euroopan pahimmaksi rikolliseksi, vaikkei häntä voitukaan yhdistää hänen tekemiinsä rikoksiin. Lopulta Holmes saa kuitenkin tietää Moriartysta ja ryhtyy ”hiljaiseen taisteluun” tätä vastaan. Taistelun tuloksena Moriartyn rikollisryhmä tuhotaan ja muutamaa kätyriä lukuun ottamatta kaikki vangitaan. Moriarty itse pakenee poliisin käsistä kostaakseen Holmesille. Nämä kaksi käyvät lopulta taistelun Sveitsissä Reichenbachin putousten luona, jolloin Moriarty putoaa alas ja kuolee. Holmesinkin uskotaan kuolleen, kuten hahmoon kyllästynyt Doyle alun perin tarkoittikin, mutta myöhemmin selviää, että Holmes vain lavasti kuolemansa.
Jean de la Vallée

Jean de la Vallée (1620–1696) oli ranskalaissyntyinen arkkitehti, joka asui ja työskenteli Ruotsissa.
Ruotsalaisen aatelismiehen tapettua de la Valléen isän Simon de la Valléen jatkoi tämä isältään kesken jääneen Ruotsin ritarihuoneen eli Riddarhusetin suunnittelua. Rakennus valmistui lopulta vuonna 1660. Ennen tätä de la Vallée oli ehtinyt suunnitella kaksi suurta kirkkoa Tukholman keskustaan, Katariinan kirkon vuonna 1656 ja Hedvig Eleonoran kirkon vuonna 1658.
De la Vallée toimi suunnittelijana myös monen aatelismiehen palveluksessa. Tukholmaan hän suunnitteli Axel Oxenstiernalle pienen palatsin ja Magnus Gabriel De la Gardielle Karlbergin linnan uudistustyöt. Muita hänen huomattavia töitään ovat Skoklosterin linna, Mariedalin linna, Bonden palatsi sekä Wrangelin palatsi. Molemmat palatsit sijaitsevat Riddarholmenilla, Tukholman Vanhassakaupungissa. 
Vuonna 1680 de la Valléelle ylennettiin Tukholman kaupunginarkkitehdiksi, ja vuonna 1691 hän sai kuninkaallisen arkkitehdin arvonimen. Hänet aateloitiin vuonna 1692.
De la Vallée oli vuodesta 1654 asti aviossa Anna Maria Böösin kanssa.
20 suosikkia – Metsämökin tonttu

20 suosikkia – Metsämökin tonttu on suomalaisen laulajan Jussi Raittisen kokoelma-albumi, joka on saanut nimensä vuoden 1974 Syksyn sävel -kilpailun voittajakappaleesta.
Darkness on the Edge of Town

Darkness on the Edge of Town on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 1978. "Darkness on the Edge of Town" nousi Billboardin albumilistan kymmenen myydyimmän albumin joukkoon, mutta menestys ei ollut pysyvää. Suomessa se nousi myydyimpien albumien listalla sijalle 27.
Äänitykset.
"Darkness on the Edge of Townia" päästiin äänittämään vasta, kun monet oikeuskiistat entistä tuottajaa Mike Appelia vastaan saatiin käsiteltyä. Äänityssessiot alkoivat Atlanticin studioilla Keski-Manhattanilla, mistä ne siirtyivät syyskuussa Record Plantiin. Springsteenin musiikillinen tunnelma ja sanoitukset muuttuivat synkemmiksi, jonka sanotaan johtuvan juuri oikeuskiistoista, jotka johtuivat Springsteenin allekirjoittamasta "orjasopimuksesta" Mike Appelin kanssa.
Äänityksissä, joissa äänitettiin kymmeniä lauluja eri musiikkityyleistä, Springsteen etsi tunnelmaa, joka sijoittuisi "Born to Run" -albumin toiveikkuuden ja 1970-luvun kyynisyyden väliin. Uusien kappaleiden aikuiset ja kokeneet henkilöt kamppailisivat tuota kyynisyyttä vastaan. Hän sai musiikillisia vaikutteita countrysta, The Animalsin työväenluokkaisesta bluesista ja punkista. Levyn sanoitukset kertovat useista epäonnistuneista ihmiskohtaloista, jotka yrittävät paeta todellisuutta.
Runsaasta materiaalista Springsteen seuloi albumille ne kappaleet, jotka muodostivat kertomuksen. Ylijääneitä kappaleita olivat muiden muassa Because the Night ja Fire.
Kansi.
Kansikuvan on ottanut Frank Stefanko. Kansitekstien kiitoksissa on mainittu Mike Batlan, Bob Chirmside, Doug Sutphin ja Charles Plotkin.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet ovat Springsteenin tekemiä. LP-levyn ykköspuoli päättyy kappaleeseen "Racing in the Street". Kappaleiden sanat on painettu LP:n mukana seuranneelle erilliselle paperiarkille.
Gran Caffé Doney

Gran Caffé Doney tai Doney's oli Firenzessä 1800-luvun lopulla perustettu kahvila. Se sijaitsi Via Tornabuonilla lähellä Ison-Britannian konsulaattia. Kahvilan asiakaskunta koostui ylä- ja keskiluokasta, erityisesti Firenzessä asuvista briteistä. Doney olikin yksi Firenzessä asuvien ulkomaalaisten suosituimmista kohtauspaikoista.
Kun Italia Benito Mussolinin johdolla hyökkäsi Abessiniaan eli nykyiseen Etiopiaan, britit esittivät julkisen paheksuntansa sodanjulistuksesta ja tästä syystä fasistit suorittivat muutamia väkivaltaisia mellakoita Gran Caffé Doney'hyn vuosina 1935–1936.
Gran Caffé Doney'n kuuluisimpia asiakkaita ovat olleet seurapiirirouva Violet Trefusis, joka sai Mussolinilta audienssin vuonna 1937 sekä The Scorpioni -ryhmä, joka vaikutti Firenzessä maailmansotien välillä.
Doney suljettiin vuonna 1986.
Gran Caffé Doney on myös yksi elokuvan Teetä Mussolinin kanssa keskeisistä tapahtumapaikoista.
Metyyliasetoasetaatti

Metyyliasetoasetaatin kemiallinen kaava on C5H8O3 ja rakennekaava CH3OOCCH2COCH3. Metyyliasetoasetaatista käytetään myös nimityksiä "asetoetikkahappometyyliesteri" ja "1-metoksibutaani-1,3-dioni".
Metyyliasetoasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 116,1 g/mol, sulamispiste −27 °C, kiehumispiste 171,7 °C, tiheys 1,08 g/cm3, liukoisuus veteen 50 g/100 ml 20 °C:n lämpötilassa, leimahduspiste 77 °C c.c., itsesyttymislämpötila 280 °C ja CAS-numero 105-45-3.
Metyyliasetoasetaattia valmistetaan diketeenin ja metanolin välisellä reaktiolla. Reaktio suoritetaan 50–80 °C:n lämpötilassa ja katalyyttinä käytetään trimetyyliamiinia, trietyyliamiinia tai pyrimidiiniä.
Katso myös etyyliasetoasetaatti.
Radio tekee murron

Radio tekee murron on Matti Kassilan ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1951. Kassilan ja Aarne Tarkaksen käsikirjoittaman rikoskomedian pääosissa ovat Hannes Häyrinen ja Ritva Arvelo. Notkeasti kerrotussa elokuvassa on ilmeisiä film noir -vaikutteita. Elokuva sai kolme Jussi-palkintoa (käsikirjoitus, ohjaus, miesnäyttelijä). 
Elokuvassa nähdään Usko Santavuoren reportaaseja mukailevat jaksot laskuvarjohypystä (”Maan ja taivaan välillä”) ja murrosta (”Valemurto”). Hävittäjä-ässä Oiva Tuominen on elokuvan alussa cameoroolissa lentäjänä.
Juoni.
Elokuvan idea perustuu Usko Santavuoren edellisenä vuonna tekemään Suomessa uraa-uurtavaan radioreportaasiin, jossa hän tekeytyi murtovarkaaksi ja teki valemurron radioliikkeeseen. Viranomaiset eivät olleet saaneet siitä etukäteen tietoa lukuun ottamatta Helsingin poliisikomentajaa, jonka luvan turvin Santavuori toimi.
Elokuvassa valemurto tehdään Helsingin taidemuseoon, mutta todelliset konnat saavat vihiä aikeesta ja vievät museosta samanaikaisesti tauluja, joiden katoamisesta toimittaja Teräsvuori joutuu vastuuseen. Koska Teräsvuori päätti toimia yksin esimiehen annettua hänen juttuideansa toiselle, ei poliisi tahdo ottaa todesta hänen tarinaansa valemurrosta.
Julkaisu.
Elokuvan ensi-ilta oli 6. huhtikuuta 1951 Bio Rexissä ja Tuulensuussa. 
Arviot.
Aikalaisarvioijat antoivat elokuvalle suitsutusta yksimielisesti. Olavi Veistäjä ("Aamulehti") kirjoitti: ”[– – tekijät ovat] saaneet syntymään todella jännittävän, vaihtelevan ja vauhdikkaan kotoisen seikkailufilmin” ja Juha Nevalaisen ("Ilta-Sanomat") arviossa elokuva on ”teknilliseltä valmiudeltaan ja kekseliäältä ohjaukseltaan – – toden totta kansainvälistä luokkaa".
"Tv-maailman" kriitikon mielestä elokuva on kestänyt aikaa hyvin, vaikka sen ajatuksellinen sisältö on jokseenkin vaatimaton.
Hajalan rautatieasema

Hajalan rautatieasema (, , ratakm 157+733) on Salon kaupungissa rantaradalla sijaitseva entinen rautatieasema. Asema avattiin 1. marraskuuta 1899 ja asemarakennus valmistui vuonna 1904. Henkilöliikenne lakkautettiin 1. kesäkuuta 1969 ja koko liikennepaikka 1. kesäkuuta 1987. Nykyään asema on yksityisomisteinen asuinrakennus.
Keskilohja

Keskilohja (ruots. "Mellanlojo") on Lohjan 11. kaupunginosa. Se sijaitsee noin 1,5 kilometrin päässä kaupungin keskustasta Lohjanharjun toisella puolella, valtatie 25:n eteläpuolella. Rakennuskanta koostuu suurelta osin rintamamiestaloista, Keskilohjantien kerrostaloista sekä osittain teollisuudesta. Keskilohjan kaupunginosassa sijaitsee Lemminkäinen Oyj:n Lohjan kateainetehdas. Siellä sijaitsee myös konditoria Pink Lemon. 
Keskilohjaa kutsutaan usein puhekielessä Nummentaustaksi, mutta Nummentaustaan kuuluvat Keskilohjan lisäksi Gruotila, Metsola, Pappilankorpi, Veijola ja Vienola.
Idässä Keskilohjan Gruotilasta erottaa Harmajankatu ja Rajamäenkatu, etelässä Vienolasta Siuntionkatu, lännessä Metsolasta Malminkatu ja pohjoisessa Anttilan kaupunginosasta valtatie 25.
Palvelut.
Keskilohjalla on Nummentaustan viipalekoulu (1.–2. luokka), Mäntylän päiväkoti, Siwa, sekä Würth. Liikuntamahdollisuudet ovat suhteellisen hyvät, koska kävelymatkan päässä on liikuntakeskus, josta löytyy uimahalli, jäähalli, urheilukenttä ja kouluilta löytyy koripallokenttiä. Takasenkadulla sijaitsee Takasenpuisto, jossa on leikkipuiston lisäksi pallokenttä. Alueen asukkaita palvelee myös Gruotilan puolella sijaitseva Ojaniitun leikkipuisto ja kenttä, joka talvisin jäädytetään luistelukentäksi.
Paikallisliikenteen linja-autot kulkevat Keskilohjan läpi Keskilohjantietä ja Puistokatua pitkin.
Katso myös.
Keskilohjan seisake
Jakobiinikäki

Jakobiinikäki ("Oxylophus jacobinus" tai "Clamator jacobinus") on vanhalta nimeltään kirjokäki. Nykyisin nimeä kirjokäki käytetään kuitenkin "Cacomantis sonneratii"-lajista.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 33 cm. Puku on mustavalkoinen siten, että selkäpuoli, pää ja pyrstö ovat sinimustat ja alapuoli valkoinen. Tavataan myös mustia yksilöitä, joilla valkoista on vain läiskä siivessä. Päälaella on töyhtö.
Levinneisyys.
Saharan eteläpuolinen Afrikka ja siitä itään aina Intiaan ja Myanmariin saakka. On tavattu Suomessa, mutta havainto on tulkittu tarhakarkulaiseksi, sillä pesimäalueellaan laji on lyhyen matkan muuttaja.
Elinympäristö.
Pensaikot, kosteikot ja viljelysmaat.
Lisääntyminen.
Käet ovat loisia, ja niin myös jakobiinkäki. Se munii ainoan munansa tavallisesti pensastimalin (Turdoides) pesään.
Ravinto.
Kovakuoriaiset ja muut hyönteiset.
Pop Show

Pop show on kokoelma-albumi, jolla esiintyvät Jorma Kääriäinen &amp; Agents, Jussi &amp; The Boys, Jussi &amp; The Agents ja pelkkä The Boys. Albumi julkaistiin vuonna 2004.
Kontu (Kivennapa)

Kontu on Kivennavan pitäjään kuulunut kylä. Se sijaitsee Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovutetulla alueella.
Konnun kylän historia ennen luovutusta.
Konnun kylän maat olivat Kivennavan Linnamäen pappilan maita ja alueella asuivat pappilan torpparit, jotka suorittivat päivätöitä pappilaan. Uuden torpparilain voimaan tultua 1923 Konnun kylän torpparit vapautuivat velvollisuuksistaan ja tämän jälkeen kylä vaurastui ja viljelyspinta-ala kasvoi. Kylässä toimi mylly, jonka yhteydessä oli pärehöylä.
Kivennavan kirkonkylän hautausmaan tultua täyteen Konnun kylään, Konnuntienhaaraan perustettiin Kankaan hautausmaa, senaatin tehtyä asiasta päätöksen 27. heinäkuuta 1915 . Alueelta siirrettiin pois muutamia mökkejä uuden hautausmaan tieltä ja rakennettiin hautauskappeli, joka valmistui v. 1933. Kappelin alla oli ruumishuone ja kalustovaja. 1930-luvulla hautausmaa kunnostettiin ja alueelta kaadettiin monikymmenvuotiset suuret kuuset, hautausmaalle tehtiin hiekoitetut käytävät ja moniväriset kukkaistutukset.
Scott Stevens

Ronald Scott Stevens (s. 1. huhtikuuta 1964 Kitchener, Ontario, Kanada) on uransa päättänyt ammattilaisjääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. 
Stevensin ura NHL-puolustajana kesti 22 kautta vuosina 1982–2004. Hän pelasi kahdeksan kautta Washington Capitalsin ja yhden kauden St. Louis Bluesin joukkueissa ennen siirtoaan New Jersey Devilsiin, jossa hän pelasi 13 kautta ennen lopettamistaan. Stevens toimi joukkueensa kapteenina sekä Bluesissa että Devilsissä.
Devilsin kapteenina Stevens voitti Stanley Cupin kolmesti, vuosina 1995, 2000 ja 2003. Hänet nimettiin Hockey Hall of Fameen vuonna 2007.. Devils on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa 4. Stevens tunnettiin urallaan luotettavana puolustajana, jonka tavaramerkki olivat kovat taklaukset.
Stevensillä on New Jersey Devilsin pelaajana tilillään kolmanneksi eniten otteluita, neljänneksi eniten jäähyminuutteja ja viidenneksi eniten syöttöpisteitä.
Karol Szymanowski

Karol Maciej Szymanowski (3. lokakuuta 1882 Tymoszówka, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 29. maaliskuuta 1937 Lausanne, Sveitsi) oli puolalainen säveltäjä ja pianisti.
Szymanowski syntyi nykyisen Ukrainan alueella ja opiskeli Varsovassa sekä myöhemmin Berliinissä. Hän sai tuotantoonsa vaikutteita muiden muassa Frédéric Chopinilta, Richard Wagnerilta, Richard Straussilta, Johannes Brahmsilta ja Max Regeriltä. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Szymanowskista tuli sävellyksen professori Varsovan konservatoriossa.
Szymanowski sävelsi muun muassa neljä sinfoniaa, kaksi viulukonserttoa, kamarimusiikkia ja kaksi oopperaa.
Säännöllinen alkuluku

Matematiikassa säännöllinen alkuluku on tietyntyyppinen pariton alkuluku. Alkuluku "p" on säännöllinen, jos se ei jaa "p":nnen syklotomisen kunnan luokkalukua. Ensimmäiset säännölliset alkuluvut ovat:
3, 5, 7, 11, 13, 17, 19, 23, 29, 31, 41, …
On otaksuttu, että säännöllisiä alkulukuja on äärettömän monta. Edelleen on otaksuttu, että "e"−1/2 eli noin 61 % kaikista alkuluvuista on säännöllisiä. Tässä tiheydellä tarkoitetaan luonnollista tiheyttä.
Säännölliset alkuluvut keksi Ernst Kummer, joka osoitti, että Fermat'n suuri lause on voimassa kaikille säännöllisille alkulukueksponenteille (ja siten myös niiden monikerroille).
Yhtäpitävä määritelmä säännölliselle alkuluvulle on, että alkuluku "p" on säännöllinen, jos "p" ei jaa Bernoullin luvun "B""k" osoittajaa kun "k" = 2, 4, 6, …, "p" − 3. 
Pariton alkuluku, joka ei ole säännöllinen, on nimeltään epäsäännöllinen alkuluku. Luku "B""k", missä osoittaja on jaollinen "p":llä, on nimeltään "p":n epäsäännöllisyyden indeksi. Johan Jensen osoitti vuonna 1915, että on olemassa äärettömän monta epäsäännöllistä alkulukua. Näistä ensimmäiset ovat 37, 59, 67, 101, 103, 131 ja 149.
Metyyliklooriasetaatti

Metyyliklooriasetaatin kemiallinen kaava on C3H5ClO2 ja rakennekaava ClCH2COOCH3. Metyyliklooriasetaatista käytetään myös nimityksiä "metyylimonoklooriasetaatti" ja "metyyli-alfa-klooriasetaatti". Metyyliklooriasetaatti on kloorietikkahapon (C2H3ClO2) metyyliesteri. 
Metyyliklooriasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 108,53 g/mol, sulamispiste −32,1 °C, kiehumispiste 129,5 °C, tiheys 1,2 g/cm3, liukoisuus veteen 5,2 g/100 ml 19,8 °C:n lämpötilassa, leimahduspiste 57 °C c.c. ja CAS-numero 96-34-4. 
Valmistus ja käyttö.
Metyyliklooriasetaattia valmistetaan metanolin ja kloorietikkahapon tai klooriasetyylikloridin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään lähtöaineena valmistettaessa hyönteismyrkkyjä, hajusteita ja lääkkeitä. Metyyliklooriasetaatti reagoi muun muassa β-jononin kanssa Darzens-reaktiolla tuotteen, jota käytetään A-vitamiinin synteesissä.
Surkastuma

Surkastuma eli rudimentti on elin, joka on jäänyt tarpeettomaksi evoluution myötä. Sen alkuperäinen toiminnallinen tarkoitus heikkenee tai vaihtuu toiseksi. Surkastunut elin jää keskeneräiseksi ja toimimattomaksi eliön kasvun myötä.
Ihmisellä.
Ihmisen surkastumia ovat häntäluu, umpisuoli, viisaudenhampaat, silmän vilkkuluomi, korvalihakset, ylähuulen viiksilihakset, ranteen "palmaris longus" -jänne, pohkeen "plantaris"-lihas, vatsan "pyramidalis"-lihas, rinnan "sternalis"-lihas, miehen nännit sekä ihon kananlihalle meneminen, käden tarttumisheijaste, hikka ja vomeronasaalielin.
Jotkin pitkään surkastumiksi arvellut elimet saattavat kuitenkin ollakin tarpeellisia. Esimerkiksi umpilisäke on tärkeä suojapaikka suolistobakteereille.
N-propyyliasetaatti

n-propyyliasetaatin kemiallinen kaava on C5H10O2 ja rakennekaava CH3COOCH2CH2CH3. n-propyyliasetaatista käytetään myös nimityksiä "1-asetoksipropaani" ja "1-propyyliasetaatti".
n-propyyliasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 102,13 g/mol, sulamispiste −92 °C, kiehumispiste 101,6 °C, tiheys 0,9 g/cm3, liukoisuus veteen on kohtalainen, leimahduspiste 14 °C c.c., itsesyttymislämpötila 450 °C ja CAS-numero 109-60-4. 
Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Katso myös n-propyyliasetaatin isomeerista muotoa isopropyyliasetaattia.
Propyyliasetaatin tärkein käyttökohde on toimia painomusteissa liuottimena. Se liuottaa hyvin erityisesti selluloosanitraattia, mutta myös eräitä muita polymeerejä, kuten kumeja. Yhdistettä voidaan käyttää myös hajusteissa.
Ymir (sarjakuvahahmo)

Ymir on Marvel-kustantamon luoma superroisto. Hahmo perustuu norjalaiseen, mytologiseen Ymiriin. Ymirin ensiesiintyminen tapahtui "Journey Into Mystery" -lehden numerossa 97. Hahmon loivat Stan Lee ja Jack Kirby.
Historia.
Ymir on vanhin ja kaikkein voimakkain huurrejättiläisistä. Olentojen suuri koko, kestävyys ja valtaisa voima on tehnyt niistä asgardilaisten pahimpia vihollisia jo vuosituhansien ajan. 
Ymir on koko rotunsa kantaisä. Hänen ulkomuotonsa poikkeaa kuitenkin suuresti nykyisistä huurrejättiläisistä, jotka muistuttavat enemmän suurta ihmistä. Ymir ja useat hänen rotunsa ensimmäisistä jäsenistä tunnettiin myös nimellä jääjättiläiset. 
Ymirin nykyiset vaiheet ja sijainti on tuntematon. 
Voimat &amp; varusteet.
Ymir on yli 300 metriä pitkä huurrejättiläinen ja valtavasti voimakkaampi kuin yksikään rotunsa toinen jäsen. Ymir nostaa yli 100 tonnia (joka on ylin voimaluokitus Marvel-universumissa). Ymir on myös hyvin pitkäikäinen, mahdollisesti kuolematon. Hänen kehonsa muistuttaa jäätä sen eri muodoissa ja ellei Ymir kykenisi luomaan hyvin valtavan kylmiä pakkasaaltoja itsestään, hän sulaisi korkeammissa lämpötiloissa. 
Ymirin keho on kuitenkin hyvin vastustuskykyinen haavoja vastaan ja vaikka hänen jäinen muotonsa murenisikin, Ymir kykenee tahtoessaan sulauttamaan ne takaisin itseensä. Ymir kykenee lisäksi ulottuvuuksienväliseen teleportaatioon. 
Ymir kylmettää jatkuvasti ruumiinsa ympärillä olevaa ilmaa ja kykenee luomaan ympärilleen pakkasaaltoja. Lisäksi hän kykenee tahtoessaan jäädyttämään mitä tahansa koskeekin, kuten elävää kudosta, materiaa tai jopa ilmaa. Tämän kyvyn tarkka alkuperä on hämärän peitossa, mutta sen arvellaan johtuvan magiasta. Myös Ymirin suosima taisteluase, valtava jäänuija saattaa olla Ymirin itse luoma. 
Rajoitukset.
Ymir ei ole kovin älykäs (vaikka kykeneekin puhumaan) ja luottaa taisteluissa raakaan voimaansa. Taitava taistelija kykenee helposti hyödyntämään tätä.
Ymir muissa medioissa.
-pelissä Ymir on yksi pelin pomohahmoista.
Propyleeniglykolimonometyylieetteriasetaatti

Propyleeniglykolimonometyylieetteriasetaatin kemiallinen kaava on C6H12O3 ja rakennekaava CH3CH(OCOCH3)CH2OCH3. Propyleeniglykolimonometyylieetteriasetaatista käytetään myös nimityksiä "2-metoksi-1-metyylietyyliasetaatti", "1,2-propaanidiolimonometyylieetteriasetaatti", "1-metoksi-2-propanoliasetaatti" ja "1-metoksi-2-asetoksipropaani".
Propyleeniglykolimonometyylieetteriasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön, syttyvä, hygroskooppinen neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 132,2 g/mol, sulamispiste –87 °C, kiehumispiste 146 °C, tiheys 0,96 g/cm3, liukoisuus veteen 19,8 g/100 ml, leimahduspiste 42 °C c.c., taitekerroin 1,401–1,403 ja CAS-numero 108-65-6.
Välitunti

Välitunti on kouluissa oppituntien välissä vietettävä tauko. 
Suomessa välitunti kestää tavallisesti 15 minuuttia, mutta ruokavälitunti kestää yleensä vähintään 30 minuuttia. Välitunnin alkamisen ja päättymisen ilmaisee yleensä soiva kello. Ylemmillä kouluasteilla välitunteja voi olla kaksoistuntien väleissä.
Välituntien aikana vaihdetaan tarpeen mukaan luokkaa, ja lisäksi välitunteja käytetään siirtymiseen oman koulualueen ulkopuolella olevaan erikoisluokkaan tai liikuntatuntien pitopaikkaan. Yleisenä käytäntönä on päivittäin tietty välitunti niin sanottu ulkovälitunti, jolloin oppilaiden tulee olla ulkona koulun alueella.
Oppilaat ovat välitunnilla koulun vastuulla. Välituntia valvoo välituntivalvoja, joka on yksi tai useampia koulun opettajista tai muusta henkilökunnasta. Peruskoulussa oppilaat eivät yleensä saa poistua välitunneilla koulun alueelta ilman opettajien lupaa. Välituntivalvonnan tarkoituksena on muun muassa ehkäistä koulukiusaamista ja muuta koulun järjestyssääntöjen vastaista toimintaa.
Välituntien aikana oppilaat voivat viettää aikaansa koulukavereidensa kanssa sekä muun muassa liikkua, pelata ja leikkiä.
Välitunti on mainittu perusopetuksen opetussuunnitelman perusteissa. Niiden mukaan välituntien tulisi tarjota oppilaalle virkistystä, vaihtelua ja tukea oppilaiden tervettä kehitystä, sosiaalisia suhteita ja opiskelussa jaksamista. Eräät tutkijat ovat esittäneet, että suomalainen välitunti voi osaltaan selittää suomalaisten oppilaiden hyviä oppimistuloksia kansainvälisissä vertailuissa.
Sahan hallinnollinen jako

Sahan tasavalta eli Jakutia on yksi Venäjän federaatiosubjekteista. Muiden subjektien tapaan sen paikallinen itsehallinto on järjestetty kaksitasoisena, mutta yleisestä mallista jonkin verran poiketen.
Piiritaso.
Ylempiä, piiritasoisia yksiköitä on 36. Näistä kaksi on kaupunkipiirikuntia ("gorodskoi okrug") - pääkaupunki Jakutsk ja sen kyljessä sijaitseva Žatai. Muut 34 ovat kunnallispiirejä ("munitsipalnyi raion"). Niiden virallisena nimityksenä on joko piiri (ven. "raion") tai ulus (ven. "ulus", ), tai molemmat näistä ("ulus (raion)"), sen mukaan mitkä ovat pääkielten (venäjä, jakuutti) paikalliset suhteet. Lisäksi niiden neljän piirin, joissa muilla kansallisuuksilla on tärkeä asema, nimityksenä on "kansallinen piiri" tai "kansallinen ulus" ("natsionalnyi raion / ulus"). 
Kuntataso.
Alemmalla tasolla piirit jakautuvat useisiin maalaiskuntiin ja osa myös kaupunkikuntiin. Maalaiskuntaa vastaavan yksikön nimitys Sahassa on nasleg (, ). Naslegeissa on joskus vain yksi kylä, jonka nimi voi poiketa kunnan nimestä. Vähemmistökansallisuuksien asuttamien kuntien nimitys on kansallinen nasleg. Kaupunkikuntien ("gorodskoje poselenije") keskuksena taas on joko kaupunki ("gorod") tai kaupunkimainen taajama ("posjolok gorodskogo tipa"), joita Sahassa kuitenkin nimitetään pelkäksi taajamaksi ("posjolok"). Kaupunkikunnassa voi olla kaupungin tai keskustaajaman ohella muita taajamia. 
Vuonna 2009 tietojen mukaan Sahassa on 13 kaupunkia, joista viidellä on tasavallan tasolla merkittävän kaupungin status. Taajamia on 42. Naslegeita on yhteensä 364, joista 40 on kansallisia naslegeita. Kyläasutuksia näissä kunnissa 586.
Neidonkorennot

Neidonkorennot (Calopterygidae) ovat hentosudenkorentojen heimo. Heimon lajit ovat useimmiten kirkasvärisiä, sinisiä tai vihreitä, ja niiden siivissä on usein selkeää väritystä. Naaraiden siivessä on valesiipitäplä. Useat lajit ovat virtavesilajeja; ne on helppo huomata tummasta värityksestä ja lepattavasta, perhosmaisesta lennostaan. Suomessa tavataan kahta lajia, joista kumpikin elää virtavesillä.
Keijukorennot

Keijukorennot (Lestidae) ovat hentosudenkorentoja. Ne ovat pienikokoisia, sinisen- ja vihreänkirjavia tai ruskeita loppukesän lajeja. "Lestes"-suvun keijukorennot pitävät siipiä tyypillisesti hieman auki levitettyinä. "Sympecma"-suvun kirsikorennot ovat poikkeuksellisia sudenkorentoja, sillä ne talvehtivat aikuisina. Ne muistuttavat ulkoisesti enemmän tytönkorentoja.
Keijukorennot elävät lähes kaikenlaisissa biotoopeissa. Suomen keijukorennot jaetaan kahteen sukuun.
Lajeja.
Kirsikorennot "Sympecma".
Keijukorennoista on Suomessa rauhoitettu yksi laji, idänkirsikorento.
Sek-heksyyliasetaatti

sek-heksyyliasetaatin kemiallinen kaava on C8H16O2 ja rakennekaava CH3COOCH(CH3)CH2CH(CH3)2. sek-heksyyliasetaatista käytetään myös nimiä "1,3-dimetyylibutyyliasetaatti" ja "metyyli-isoamyyliasetaatti".
sek-heksyyliasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 144,2 g/mol, sulamispiste −64 °C, kiehumispiste 146 °C, tiheys 0,86 g/cm3, ei liukene veteen, leimahduspiste 45 °C c.c. ja CAS-numero 108-84-9.
sek-heksyyliasetaattia käytetään esimerkiksi lakkojen liuottimena.
Rekolan rautatieasema

Rekolan rautatieasema (, ) on lähiliikenteen asema Keravan kaupunkiradalla, Vantaan Rekolassa. Helsingin päärautatieasemalta on Rekolaan matkaa noin 20 kilometriä. Asema palvelee ensisijaisesti Rekolan ja Asolan kaupunginosia, joiden rajalla asema sijaitsee. Rekolan asemalta on matkaa Koivukylän asemalle alle kilometrin, mikä tekee asemavälistä pääradan lyhyimmän. Rekolan asema ei ole aivan yhtä vilkas kuin Koivukylän asema. Lähellä Rekolan asemaa sijaitsee Peijaksen sairaala.
Asema otettiin käyttöön vuonna 1889. Se sijaitsi alun perin nykyistä etelämpänä. Vuonna 1913 sinne valmistui puinen asema­rakennus. Nykyiselle paikalleen asema siirrettiin 1. joulu­kuuta 1980, samalla kun Koivukylän asema otettiin käyttöön ja Rekolan pohjois­puolella sijainnut Hanalan seisake lakkautettiin.
Riihimäen suuntaan liikennöidään raiteelta 3 ja Helsinkiin raiteelta 4. Aseman länsipuolella on kaksi raidetta, joita käyttää aseman ohittavat kauko- ja lähijunat.
Linja-autoyhteydet.
HSL:n linja-autot:
Essex

Essex on hallinnollinen, muodollinen ja historiallinen kreivikunta Itä-Englannissa, Pohjanmeren rannalla. Hallinnolliseen kreivikuntaan kuuluu kaksitoista hallintopiiriä ja sen keskuksena toimii Chelmsfordin kaupunki; muodolliseen kreivikuntaan luetaan niiden lisäksi itsenäiset Southend-on-Sean ja Thurrockin yhtenäishallintopiirit. Vuonna 2020 muodollisen kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Monet essexiläiset käyvät Lontoossa töissä.
Hallinto.
Essexin hallinnollisena keskuksena toimii Chelmsfordin kaupunki, jossa sijaitsevassa kreivikunnantalossa valtuusto kokoontuu. Vuonna 2017 valitussa kreivikunnanvaltuustossa on 75 valtuutettua, joista 53 kuuluu konservatiivipuolueeseen, 8 liberaalidemokraatteihin ja 6 työväenpuolueeseen. Kreivikunnan hallinnon velvollisuutena on järjestää muun muassa peruskoulutus, sosiaalipalvelut ja tiehuolto kreivikunnan alueella.
Lordiluutnantti Jennifer Tolhurst on edustanut Ison-Britannian kuningatarta Essexissä elokuusta 2017 lähtien.
Osa-alueet.
Essexin muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet:
Hallintopiirit jakaantuvat edelleen 283 kuntaan "(civil parish)", joilla on omat kunnan- tai kaupunginvaltuustonsa. Kunnat edustavat asukkaitaan paikallishallinnon ylempiin tasoihin nähden, tuottavat paikallisia palveluja ja pyrkivät parantamaan kunnan elintasoa. Ne voivat järjestää asukkailleen esimerkiksi vapaa-ajankeskuksia, puistoja, viljelypalstoja, bussikatoksia, julkisia jäteastioita ja parkkialueita.
Väestö.
Vuonna 2020 Essexin muodollisessa kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli asukkaan asutuskeskukset:
Tunnukset.
Lippu.
Essexin lipussa on punaisella pohjalla kolme valkoista väkipuukkoa, joissa on kultaiset kahvat. Puukot viittaavat kreivikunnan menneisyyteen itäisten saksien asuinalueena. Ensimmäinen kirjallinen maininta lipusta on 1600-luvulta, ja se hyväksyttiin virallisesti kreivikunnan lipuksi 2000-luvun alussa.
Pyhän Ceddin päivä.
Essexin kreivikuntapäivää vietetään lokakuun 26. päivänä Pyhän Ceddin muistoksi.
Nimikkokukka.
Vuonna 2004 Essexin nimikkokukaksi valittiin silkkiunikko Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Harmaakurkkurastas

Harmaakurkkurastas eli taigarastas ("Turdus obscurus") on hieman punakylkirastasta muistuttava siperialainen rastas.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 20–23 cm, siipien kärkiväli 36–38 cm ja paino noin 60 g. Rinta ja kupeet ovat oranssit, vatsa valkea, siivet ja selkäpuoli ruskehtavat ja pää, hartiat sekä rinta harmaat. Naamassa kaksi valkoista juovaa, joiden välissä mustaa silmän edessä. Nokka on keltamusta. Sukupuolet ovat lähes samanvärisiä.
Levinneisyys.
Siperian havumetsäalueen eli taigan pesimälintu, joka muuttomatkoillaan harhautuu toisinaan myös Eurooppaan. Se on muuttolintu, joka talvehtii Aasian eteläosissa Japanista Intiaan. Lajin elinympäristön ala on noin 10 miljoonaa neliökilometriä. Suomessa harmaakurkkurastas on harvinainen satunnaisvieras, se on tavattu viidesti vuoden 2007 loppuun mennessä. Lintu on harvinainen vierailija Länsi-Alaskan saarilla enimmäkseen keväällä.
Elinympäristö.
Siperiassa laji pesii havumetsissä, Kaukoidässä myös lehtimetsissä jokivarsilla, järven- ja merentametsissä sekä hedelmätarhoissa ja puistoissa. Tavataan vuoristossa noin kahden kilometrin korkeudelle saakka.
Lisääntyminen.
Pesä on puussa ja munia on 4–6.
Ravinto.
Harmaakurkkurastas on kaikkiruokainen ja sen ravinto koostuu madoista, hyönteisistä ja muista selkärangattomista sekä marjoista ja hedelmistä.
Tytönkorennot

Tytönkorennot (Coenagrionidae) ovat suuri hentosudenkorentojen heimo, johon kuuluu suuri osa Euroopan hentosudenkorennoista. Useiden lajien koiraat ovat sinisen ja mustan kirjavia. Eräät Suomen yleisimmistä sudenkorennoista kuuluvat tähän ryhmään, samoin Suomen harvinaisin sudenkorento, kääpiötytönkorento.
Suomessa tavataan kuutta sukua ja 12 eri lajia.
Guild Wars Factions

Guild Wars Factions on ensimmäinen lisäosa MMORPG-peliin "Guild Wars". Factions sijoittuu Aasiasta vaikutteita saaneelle "Cantha"-mantereelle. Vaikka kyseessä on periaatteesa lisäosa, se toimii myös ilman alkuperäistä kopiota pelistä, tosin omistamalla myös alkuperäisen pelin saa siihen enemmän ominaisuuksia. Pelin sivutarina liittyy kahden kansan – "Luxon"ien ja "Kurzick"ien – välisiin taisteluihin Jademeren ja kivettyneen Kaikujen metsän resursseista ja päätarina Shiro Tagachin, keisarin murhaajan, nousemiseen kuolleista ja kostosta. Pelaajalla on mahdollisuus valita puolensa Kurzickien ja Luxonien välisissä taisteluissa.
Factions tuo kaksi uutta ammattia peliin: Assassin on salamurhaaja, joka liikkuu nopeasti varjoissa ja nimen mukaisesti salamurhaa käyttäen aseinaan tikareita. Ritualist on shamaani, joka käyttää sielujen voimia joukkueensa auttamiseen ja vihollisten tuhoamiseen.
Factions tuo mukanaan kokonaan uuden PvE-kampanjan, kaksi uutta hahmoluokkaa assassinin ja ritualistin, uusia taitoja sekä suojavarusteita vanhoillekin hahmoluokille, ja muutaman uuden pelimuodon sekä PvE- että PvP-puolelle.
Assassinin toiminta perustuu hyökkäysskillien ketjuttamiseen ja nopeaan vahingon tuottamiseen. Assassin on myös suosittu tankki: tietyillä skilleillä assassin voi estää lähes kaiken itseensä kohdistuvan vahingon.
Ritualist: Ritualist on sekoitus aikaisemmista ammateista, joka käyttää hyväkseen henkien voimia, esimerkiksi kutsumalla henkiolentoja avukseen taistelukentälle tai vahvistamalla joukkuetoveriensa aseita erilaisilla aseloitsuilla.
Shay Given

Seamus ”Shay” Given (s. 20. huhtikuuta 1976 Lifford, Donegalin kreivikunta) on irlantilainen jalkapallomaalivahti, joka edusti uransa kaksi viimeistä kautta 2015–2017 Englannin Valioliigassa pelannutta Stoke Cityä.
Newcastlen ja Irlannin maajoukkueen kapteenina toiminut Given aloitti ammattilaisuransa vuonna 1994 Blackburn Roversissa. Blackburnissa Given torjui kolmen kauden aikana vain kolmessa ottelussa. Vuonna 1995 Given oli lainalla Swindonissa pelaten viidessä ottelussa. Seuraavan vuoden Given vietti lainalla Sunderlandissa.
Vuonna 1997 Newcastle hankki Givenin 1,5 miljoonalla punnalla. Given nousi nopeasti joukkueen ykkösmaalivahdiksi ja torjui jo vuonna 1998 FA Cupin loppuottelussa.
Irlannin maajoukkuetta Given edusti vuosina 1996–2016 yhteensä 134 kertaa ja toimi maajoukkueen kapteeninakin. Hän pelasi vuoden 2002 MM-kisoissa ja vuoden 2012 EM-kisoissa sekä kuului myös vuoden 2016 EM-kisajoukkueeseen.
Gloucestershire

Gloucestershire () on hallinnollinen, muodollinen ja historiallinen kreivikunta Lounais-Englannissa, Irlanninmeren rannalla. Siihen kuuluu osia Cotswoldsista ja Severnjoen laaksosta sekä Forest of Dean kokonaisuudessaan. Hallinnolliseen kreivikuntaan kuuluu kuusi hallintopiiriä ja sen keskuksena toimii Gloucesterin kaupunki; muodolliseen kreivikuntaan luetaan niiden lisäksi itsenäinen South Gloucestershiren yhtenäishallintopiiri. Vuonna 2020 muodollisen kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Hallinto.
Gloucestershiren hallinnollisena keskuksena toimii Gloucesterin kaupunki, jossa sijaitsevassa kreivikunnantalossa valtuusto kokoontuu. Vuonna 2017 valitussa kreivikunnanvaltuustossa on 53 valtuutettua, joista 31 kuuluu konservatiivipuolueeseen, 14 liberaalidemokraatteihin ja 3 työväenpuolueeseen. Kreivikunnan hallinnon velvollisuutena on järjestää muun muassa peruskoulutus, sosiaalipalvelut ja kirjastopalvelut kreivikunnan alueella.
Lordiluutnantti Edward Gillespie on edustanut Ison-Britannian kuningatarta Gloucestershiressä lokakuusta 2018 lähtien.
Osa-alueet.
Gloucestershiren muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet:
Hallintopiirit jakaantuvat edelleen 263 kuntaan "(civil parish)", joilla on omat kunnan- tai kaupunginvaltuustonsa. Kunnat edustavat asukkaitaan paikallishallinnon ylempiin tasoihin nähden, tuottavat paikallisia palveluja ja pyrkivät parantamaan kunnan elintasoa. Ne voivat järjestää asukkailleen esimerkiksi vapaa-ajankeskuksia, puistoja, viljelypalstoja, bussikatoksia, julkisia jäteastioita ja parkkialueita.
Väestö.
Vuonna 2020 Gloucestershiren muodollisessa kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli asukkaan asutuskeskukset:
Tunnukset.
Lippu.
Gloucestershiren lipussa on omenanvihreällä pohjalla kermanvalkoisen reunuksen ympäröimä sininen risti. Lippu valittiin Gloucestershiren suurseriffin Jonathon Carrin suojelemassa kilpailussa, jolla juhlistettiin kreivikunnan tuhatvuotista historiaa. Sen suunnitteli Hucclecotesta kotoisin oleva Jeremy Bentall, jonka mukaan lipun vihreä väri symboloi kreivikunnan maaseutua, sininen Severnjokea ja kermanvalkoinen Cotswoldin kiveä. Lippu otettiin virallisesti käyttöön maaliskuussa 2008, ja siitä käytetään yleisesti nimitystä "Severnin risti".
Nimikkokukka.
Vuonna 2004 Gloucestershiren nimikkokukaksi valittiin keltanarsissi Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Korson rautatieasema

Korson rautatieasema (, ) on lähiliikenteen asema Keravan kaupunkiradalla, Metsolan kaupunginosassa Vantaalla. Se sijaitsee noin 23 kilometrin päässä Helsingin päärautatieasemalta ja kuuluu Helsingin seudun liikenteen (HSL) lippuvyöhykkeeseen C.
Asema-alueella, Korson kaupunginosan puolella, sijaitsee käytöstä poistettu asemarakennus vuodelta 1918. Se kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Historia.
Helsingin ja Hämeenlinnan välisen radan rakentamisen aikoihin Korson aseman seutu oli asumatonta Helsingin ja Tuusulan pitäjien takamaata. Yksiraiteiselle radalle tarvittiin asemien lisäksi muitakin junien kohtaamispaikkoja, ja yksi tällainen rakennettiin Tikkurilan ja Keravan asemien puoliväliin. Kohtauspaikka sai nimensä lähellä sijaitsevasta pitäjien rajapyykistä Korsråsta eli Ristirajasta. 
Asema otettiin käyttöön vuonna 1889. Nykyinen asemakäytöstä poistettu asema­rakennus on rakennettu tulipalossa tuhoutuneen ensimmäisen rakennuksen tilalle vuonna 1918 Thure Hellströmin Seinäjoki–Kristiinankaupunki–Kaskinen-rataa varten vuonna 1910 laatimien viidennen luokan asemapiirustusten perusteella. Asemarakennuksessa on pieniä eroja alkuperäisiin piirustuksiin nähden; esimerkiksi aseman vuoraus ja yksityiskohdat eivät ole alkuperäisten suunnitelmien mukaiset. Myöhemmin asemalle on tehty lukuisia muutostöitä.
Asema sijaitsi alkujaan Tuusulan, myöhemmin Keravan alueella, mutta lähellä kuntien rajaa, kunnes vuonna 1954 koko Korson taajama-alue liitettiin Vantaaseen, silloiseen Helsingin maalaiskuntaan. Asema­rakennuksen pohjois­puolelle istutettiin 1930-luvulla koriste­pensaita siten, että niistä muodostuu aseman nimi Korso.
Asema sisältyy Museoviraston Valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen kohdeluetteloon.
Asemalla pysähtyvät junat.
Riihimäen suuntaan liikennöidään raiteelta 3 ja Helsinkiin raiteelta 4. Aseman länsipuolella on kaksi raidetta, joita käyttää aseman ohittavat kauko- ja lähijunat.
Liityntäpysäköinti.
Korson liityntäpysäköintialueella on 56 autopaikkaa. Pyöräilyn liityntäpysäköintipaikkoja aseman yhteydessä on yhteensä 166.
Linja-autoyhteydet.
HSL:n linja-autot:
Korson asemalta etelämpänä Kulomäentien varressa on pikavuoropysäkit.
Harald Hein

Harald Hein ("Harald III Hén)" ; (n. 1040–1080) oli Tanskan kuningas vuosina 1076–1080. Lempinimi "Hén" tarkoittaa viheltävää kiveä.
Suku.
Harald oli Sven Estridinpojan ja yhden tämän lukuisista jalkavaimoista vanhin avioton poika. Ennen kuninkaaksi tuloaan Harald osallistui vuonna 1069 setänsä Asbjørnin ja veljensä Knuut Pyhän kanssa yhdelle viimeisistä Englantiin suuntautuneista viikinkiretkistä.
Kuningas.
Haraldin lyhyt valtakausi lienee ollut melko rauhallinen, lukuun ottamatta pieniä kiistoja nuorempien veljiensä Knuutin ja Eerikin kanssa. Harald mainitaan demokraattisena ja oikeamielisenä hallitsijana, joka pyrki parantamaan Tanskan lyömien kolikoiden laatua. 
Roskilden kronikan mukaan Haraldin on täytynyt myös tunnustaa kansalle hyödyntävänsä metsiä, jotka muuten olivat kuninkaan omaisuutta. Historioitsija Saxo luonnehtii Haraldia ovelaksi ja osaamattomaksi hallitsijaksi, joka antoi periksi kansan toiveille, mutta kronikoitsija Ælnoth kertoo hänen olleen "kansalaisten rakastama lainsäätäjä". Haraldia on syytetty ulkomaiseen malliin perustuvasta rahauudistuksesta, mutta sen lähdepohjaa pidetään nykyisin riittämättömänä. 
Kun Haraldin kuninkaaksi valittiin, hänen veljensä etsivät tukea Norjasta kukistaakseen hänet. Paavi neuvoi Norjan kuningasta olemaan antamatta tätä tukea, mutta ehdotti, että Harald antaisi heille osuuden vallasta.
Harald jatkoi isänsä pyrkimyksiä tehdä Tanskasta itsenäinen arkkipiispakunta, mutta Tanskan edut olivat vain pelinappula paavin Saksan-politiikassa, vaikka Rooma osoitti huomattavaa kiinnostusta Tanskan kirkon asioihin. 
Avioliitto.
Harald avioitui serkkunsa Margreten kanssa, joka oli jaarli Asbjørnin tytär.
Perintö.
Harald kuoli lapsettomana vuonna 1080. Hänet on haudattu Dalbyn kirkkoon, Skåneen.
Leicestershire

Leicestershire on hallinnollinen, muodollinen ja historiallinen kreivikunta Itä-Midlandsissa. Hallinnolliseen kreivikuntaan kuuluu seitsemän hallintopiiriä ja sen keskuksena toimii Glenfieldin kylä; muodolliseen kreivikuntaan luetaan niiden lisäksi itsenäinen Leicesterin yhtenäishallintopiiri. Vuonna 2020 muodollisen kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Kreivikunnan suurin joki on Soar, joka yhtyy Trentjokeen maakunnan rajalla. Korkein piste on Bardon Hill, 278 metriä. Kreivikunnan luoteisosa kuuluu National Forest -metsäalueeseen. Metsäalueen opastuskeskus "Conkers" sijaitsee Moirassa.
Hallinto.
Leicestershiren hallinnollisen kreivikunnan keskuksena toimii Glenfieldin kylä, jossa sijaitsevassa kreivikunnantalossa valtuusto kokoontuu. Vuonna 2017 valitussa kreivikunnanvaltuustossa on 55 valtuutettua, joista 36 kuuluu konservatiivipuolueeseen, 13 liberaalidemokraatteihin ja 6 työväenpuolueeseen. Kreivikunnan vastuulla ovat muun muassa sosiaali- ja terveyspalvelut, peruskoulutus, tiehuolto ja kirjastot, kun taas yksittäiset hallintopiirit vastaavat jätehuollosta, kaavoituksesta, yritysten kiinteistöveroista ja rakennusluvista alueellaan.
Leicesterin yhtenäishallintopiirin valtuusto kokoontuu Leicesterin keskustassa sijaitsevassa kaupungintalossa. Vuonna 2019 valitussa kaupunginvaltuustossa on 54 valtuutettua, joista 52 kuuluu työväenpuolueeseen, 1 liberaalidemokraatteihin ja 1 on sitoutumaton. Yhtenäishallintopiiri vastaa alueellaan samoista palveluista kuin Leicestershiren hallinnollinen kreivikunta ja hallintopiirit muualla kreivikunnassa.
Lordiluutnantti Arvind Michael Kapur on edustanut Ison-Britannian kuningatarta Leicestershiressä kesäkuusta 2018 lähtien.
Osa-alueet.
Leicestershiren muodollinen kreivikunta muodostuu seuraavista kahdeksasta osa-alueesta, joista Leicester toimii itsenäisesti ja seitsemän muuta hallintopiiriä yhteistyössä kreivikunnan hallinnon kanssa:
Hallintopiirit jakaantuvat edelleen 222 kuntaan "(civil parish)", joilla on omat kunnan- tai kaupunginvaltuustonsa. Kunnat edustavat asukkaitaan paikallishallinnon ylempiin tasoihin nähden, tuottavat paikallisia palveluja ja pyrkivät parantamaan kunnan elintasoa. Ne voivat järjestää asukkailleen esimerkiksi vapaa-ajankeskuksia, puistoja, viljelypalstoja, bussikatoksia, julkisia jäteastioita ja parkkialueita.
Väestö.
Vuonna 2020 Leicestershiren muodollisessa kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli asukkaan asutuskeskukset:
Tunnukset.
Lippu.
Leicestershire on ainoa kreivikunta, jolla ei ole vielä virallista lippua. Alkuvuodesta 2020 BBC Radio Leicester järjesti julkisen kilpailun, jossa etsittiin ehdotuksia Leicestershiren uudeksi lipuksi. Äänestystä voittajan valitsemiseksi jouduttiin kuitenkin siirtämään koronapandemian vuoksi.
Nimikkokukka.
Vuonna 2004 Leicestershiren nimikkokukaksi valittiin rohtosormustinkukka Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Perinneruoat.
Kreivikunnan perinneruokia ovat Stilton-juusto, Red Leicester -juusto ja sianlihapiiraat.
Northamptonshire

Northamptonshire on muodollinen ja historiallinen kreivikunta Itä-Midlandsin alueella Keski-Englannissa. Kreivikunta muodostuu kahdesta itsenäisestä yhtenäishallintopiiristä, West Northamptonshirestä ja North Northamptonshirestä. Vuonna 2020 sen alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Northamptonshire sijaitsee vedenjakajalla Severnin ja Washjoen välillä, ja on ympäristöönsä nähden ylävää aluetta.
Northamptonshiren kukoistuskautta olivat 1100- ja 1200-luvut, jolloin se oli Englannin rikkaimpia alueita. Tältä ajalta on hienoja kirkkoja ja kartanoita.
Teollinen vallankumous toi alueelle kenkä- ja nahkateollisuutta, rautakaivoksia ja teräksen tuotantoa. Silti kreivikunnan yleiskuva on hyvin maatalousvaltainen. Siellä on paljon kartanoita ja suuria maatiloja.
Hallinto.
Osa-alueet.
Northamptonshiren muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsee kaksi itsenäistä yhtenäishallintopiiriä.
Väestö.
Vuonna 2020 Northamptonshiren muodollisessa kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli kymmenentuhannen asukkaan asutuskeskukset:
Tunnukset.
Nimikkokukka.
Vuonna 2004 Northamptonshiren nimikkokukaksi valittiin kevätesikko Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Franci Petek

Franci Petek (s. 15. kesäkuuta 1971) on slovenialainen mäkihyppääjä, joka edusti aktiiviaikoinaan aiemmin myös Jugoslaviaa. Hänen uransa menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1990-luvun alkuun.
Petekin uran suurin saavutus on suurmäen kultamitali 1991 Val di Fiemmen MM-kisoista. Helmikuussa 1990 Sveitsin Engelbergissä hän saavutti uransa ainoan maailmancupin osakilpailuvoittonsa. Kaikkiaan hän oli maailmancupissa viidesti palkintokorokkeella. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin kokonaiskilpailussa oli yhdestoista kaudella 1990–1991. Petek päätti uransa 1995 Thunder Bayn MM-kisoihin, missä sijoittui normaalimäessä 20:nneksi.
Petek on valmistunut Ljubljanan yliopistosta tohtoriksi maantieteen alalta vuonna 2004.
Nottinghamshire

Nottinghamshire on hallinnollinen, muodollinen ja historiallinen kreivikunta Itä-Midlandsin alueella Keski-Englannissa. Hallinnolliseen kreivikuntaan kuuluu seitsemän hallintopiiriä ja sen keskuksena toimii West Bridgfordin kaupunki; muodolliseen kreivikuntaan luetaan lisäksi kreivikunnan hallinnosta riippumaton Nottinghamin kaupunki. Vuonna 2020 muodollisen kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Kaupungin läpi kulkee muinainen roomalainen tie. Normanniaikoina siellä oli merkittävää maltaiden ja villan tuotantoa. Teollinen vallankumous toi kanavat ja rautatiet, ja pitsi- ja puuvillateollisuus kukoistivat. Ensimmäinen neulekone keksittiin Nottinghamshiressä vuonna 1589, tyllikone (bobbinet) 1806 ja "Nottinghamin pitsistä" tuli tunnettu käsite. 1800-luvulta alkaen myös hiilikaivokset olivat merkittäviä työllistäjiä 1980-luvulle asti. Vuonna 1989 hiilikaivoksia oli vielä 26, kymmenen vuotta myöhemmin enää neljä.
Hallinto.
Nottinghamshiren muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet:
Väestö.
Vuonna 2020 Nottinghamshiren muodollisessa kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli kymmenentuhannen asukkaan asutuskeskukset:
Tunnukset.
Nimikkokukka.
Vuonna 2004 Nottinghamshiren nimikkokukaksi valittiin rivieransahrami Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Romanialaiset

Romanialaiset ovat lähinnä Romaniassa asuva etninen ryhmä, joka puhuu romanian kieltä ja omaksuu romanialaisen kulttuurin. Romanialaisia on yli 23,8 miljoonaa. Romanialaisia ei pidä sekoittaa romaneihin.
Uskonnoltaan romanialaiset ovat valtaosin Romanian patriarkaatin ortodokseja.