These Days (Bon Jovin albumi)

These Days on yhdysvaltalaisen rockyhtye Bon Jovin kuudes studioalbumi. Albumi julkaistiin vuoden 1995 kesäkuussa, ja sen tuottivat Peter Collins, yhtyeen laulaja Jon Bon Jovi ja kitaristi Richie Sambora. "These Days" oli yhtyeen uran ensimmäinen albumi, jolla bassoa soitti yhtyeestä vuonna 1994 erotetun basisti Alec John Suchin korvannut Hugh McDonald. Albumi on musiikiltaan ja sanoituksiltaan hyin erilainen yhtyeen muun tuotannon rinnalla, ja se on tyyliltään yhtyeen synkin albumi. Sitä on pidetty kriitikoiden arvosteluissa ja fanien keskuudessa yhtyeen parhaana albumina.
Musiikilliselta tyyliltään "These Days" on jatkoa edeltäjänsä "Keep the Faith" aloittamalle linjalle, mutta sen kappaleet ovat edeltäjäänsä nähden yhä hillitympiä ja kypsempiä. Laulaja Jon Bon Jovi ja kitaristi Richie Sambora kirjoittivat suurimman osan albumin kappaleista. Yhtyeen pitkäaikainen yhteistyökumppani Desmond Child osallistui myös albumin sävellystyöhön. "These Daysin" kappaleita on kutsuttu monitulkinnallisiksi ja pohdiskeleviksi. Kappaleiden sanoituksissa kuvaillaan muun muassa yhteiskunnallisten tekijöiden ja asioiden sekä tunne-elämän kokemusten synnyttämiä epätoivon tuntemuksia.
Albumista tuli nopeasti julkaisunsa jälkeen valtavan suosittu erityisesti Euroopassa ja Aasiassa. Siitä tuli yhtyeen neljäs perättäinen listaykkönen Britannian albumilistalla, jossa se vietti listakärkenä neljä viikkoa. Brittiläinen "Q" sijoitti "These Daysin" toiseksi listallaan vuoden 1995 parhaista albumeista. Yhdysvalloissa "These Days" oli Billboard 200 -listan yhdeksäs ja ylitti platinalevyrajan. Kaikkiaan "These Days" oli listaykkönen yhdessätoista maassa, mukaan lukien Suomen virallisella listalla, ja sitä on myyty Suomessa lähes 65 000 kappaletta.
"These Days" julkaistiin kaupallisen menestyksen siivittämänä uudelleen Euroopassa vuonna 1996 erikoispainoksena, joka sisälsi alkuperäisen albumin lisäksi cover-kappaleita, konserttiäänityksiä ja demoja. Bon Jovi aloitti albumin tiimoilta mittavan These Days Tour -kiertueen, joka kiersi maailmaa 131 konsertin verran vuosina 1995–1996. Suomessa yhtye esiintyi kiertueella kahdesti, 1995 Ruisrockissa ja heinäkuussa 1996 Helsingin Olympiastadionilla. Yhtye taltioi kiertueen konserttinsa Lontoossa Wembley Stadiumilla konserttivideoksi "Live from London". 
"These Daysin" kappaleista ”This Ain’t a Love Song”, ”Something for the Pain”, ”Lie to Me”, ”These Days” ja ”Hey God” julkaistiin singleinä. Singlemenestys oli suurinta Euroopassa, ja singleistä neljä nousi Britannian singlelistan kymmenen parhaan joukkoon. Yhdysvalloissa albumin suurin hitti oli ”This Ain’t a Love Song” (Billboard Hot 100 -listan sija 14.).
Tausta.
Bon Jovi päätti vuoden 1992 albumiaan "Keep the Faith" seuranneet kaksi kiertuettaan vuoden 1993 joulukuussa 174 konsertin jälkeen. Yhtye piti tämän jälkeen hetken ajan lomaa, mutta laulaja Jon Bon Jovi sävelsi tästä huolimatta lyhyen tauon aikana aktiivisesti uutta kappalemateriaalia myöhempää käyttöä varten. Vuoden 1994 ensimmäisen yhdeksän kuukauden aikana hän sävelsi kitaristi Richie Samboran kanssa yhteensä neljäkymmentä kappaletta, joista myös äänitettiin demoversiot.
"These Days" oli alun perin määrä julkaista vuoden 1994 aikana, mutta Jon Bon Jovi ja Richie Sambora halusivat panostaa albumin kappalemateriaalin laatuun ja albumin julkaisua päädyttiin siirtämään. Sen sijaan yhtye äänitti vuoden 1994 heinäkuussa kappaleet ”Someday I’ll Be Saturday Night” ja ”Always” lokakuun alussa julkaisemalleen kokoelma-albumille "Cross Road", joka oli kansainvälisesti suuri kaupallinen menestys pitkälti yhtyeen vanhojen hittien, myös valtavan suureksi maailmanlaajuiseksi suosikiksi nousseen ”Alwaysin” ansiosta.
Basisti Alec John Suchin virhealttius konserteissa oli muodostunut ongelmaksi muulle yhtyeelle vuoden 1993 aikana. Vuonna 1994 "Cross Roadin" uusien kappaleiden äänittämisen jälkeen yhtye päätti erottaa Suchin tehtävästään. Hänen tilalleen hankittiin sessiomuusikkona ansioitunut Hugh McDonald, joka oli tehnyt yhtyeen kanssa yhteistyötä jo 1980-luvulla ja soittanut muun muassa Bon Jovin ensimmäisen hitin ”Runaway” ensimmäisellä levytetyllä versiolla. Kokoonpanovaihdoksen jälkeen mittava kappalemateriaalin määrä työstettävänään Bon Jovi oli valmis aloittamaan uransa kuudennen studioalbumin äänittämisen.
Kappalemateriaalin säveltäminen.
Jon Bon Jovi kirjoitti albumille yksin kaksi kappaletta, ”Something to Believe In” ja ”(It’s Hard) Letting You Go”. ”Something to Believe In” oli ensimmäinen albumille sävellettyistä kappaleista, sillä Bon Jovi oli kirjoittanut sen yhtyeen viettäessä taukoa vuoden 1994 alussa. Kappaleen ”(It’s Hard) Letting You Go” hän kirjoitti alun perin elokuvaan "Kultaiset aamut, siniset illat", jossa hän oli näytellyt pienessä sivuosassa. Loput albumin kappaleista Bon Jovi sävelsi suurimmaksi osaksi yhdessä Richie Samboran kanssa, ja lopullisen albumin neljästätoista kappaleesta he kirjoittivat yhdessä kahdeksan. Yhtyeen kanssa jo 1980-luvulla monia hittejä kirjoittanut lauluntekijä Desmond Child sävelsi kaksikon kanssa albumille kolme kappaletta, joiden lisäksi hän ja Bon Jovi kirjoittivat yhdessä kappaleen ”Hearts Breaking Even”. ”Hearts Breaking Even” sai innoituksensa Richie Samboran suhteesta Heather Lockleariin. Niin ikään Childin kanssa kirjoitettu ”Diamond Ring” sävellettiin alun perin 1980-luvulla "New Jersey" -albumia varten, mutta se ei lopulta päätynyt albumille lainkaan.
Albumin musiikissa on vaikutteita soulista, bluesista, rhythm and bluesista ja 1970-luvun rockmusiikista. Musiikillisten tyylilajien kirjosta huolimatta tuottaja Peter Collinsin avustuksella yhtyeen onnistui taltioida albumille lopputulos, jossa yhtyeen tyyli ja kädenjälki on kuitenkin varsin selvästi läsnä. Albumin musiikillinen teema mukailee suurimmaksi osaksi edeltäjänsä "Keep the Faithin" tyyliä.
Sanoituksiltaan albumi on hyvin synkkä, mikä oli yhtyeelle sen aiempaan tuotantoon verrattuna uutta. Esimerkiksi kappaleiden ”My Guitar Lies Bleeding in My Arms” ja ”(It’s Hard) Letting You Go” yleisilme on sanoitusten ohella synkkä ja melankolinen myös musiikillisesti.
Albumin avauskappale ”Hey God” on yksi yhtyeen uran musiikillisesti raskaimpia kappaleita, ja se käsittelee sanoituksiltaan eri ihmisten välisiä tasoeroja epätoivoisessa maailmassa, jossa toimeentulo vähällä käy raskaaksi. T. Rex -yhtyeen musiikillisesti innoittama ”Something for the Pain” oli Jon Bon Jovin mukaan haastavin sävellettävä albumille, ja se kirjoitettiin uudelleen moneen kertaan ennen lopullisen version valmistumista. Hyvin vahvasti rhythm and blues -vaikutteinen ”This Ain’t a Love Song” on saanut innoituksensa muun muassa Wilson Pickettin tuotannosta. Nimikkokappaleen ”These Days” sanoitus on Jon Bon Jovin mukaan kappaleen kertojan ja kuulijan välillä tapahtuva vuorovaikutus. Kappaleen ”Lie to Me” on sanottu olevan jatkumoa ’”Livin’ on a Prayerin” Tommyn ja Ginan tarinalle.’ Southside Johnny and The Asbury Jukes -yhtyeen torvisektio vierailee niin ikään rhythm and blues -vaikutteisessa kappaleessa ”Damned”. ”My Guitar Lies Bleeding in My Arms” -kappaleen sävellysprosessi oli hyvin samantapainen kuin "Keep the Faith" -albumin ”Bed of Rosesin”: Jon Bon Jovilla ja Richie Samboralla oli vaikeuksia kappaletta säveltäessä, joten he purkivat tämän tunteensa itse kappaleeseen. Jon Bon Jovi ja Desmond Child sävelsivät kappaleen ”If That’s What it Takes” on Jon Bon Jovin mukaan verrattavissa "New Jerseyn" hittiin ”I’ll Be There for You”.
Albumin äänittäminen.
Albumin tuottajaksi palkattiin Peter Collins, joka oli aiemmin tehnyt yhteistyötä muun muassa Alice Cooperin sekä Rushin ja Queensrÿchen kanssa. Myös Jon Bon Jovi ja Richie Sambora osallistuivat albumin tuottamiseen. Albumin äänittäminen aloitettiin vuoden 1994 lokakuussa Nashvillessa, mutta kymmenen päivää äänitysten alkamisen jälkeen tulokseen tyytymätön Jon Bon Jovi halusi aloittaa albumin työstämisen studiossa täysin alusta. Seuraavan neljän kuukauden kuluessa albumia äänitettiin hänen Sanctuary I -kotistudiollaan New Yorkin Woodstockissa sekä kolmella eri äänitysstudiolla Kalifornian Los Angelesissa. Bob Clearmountain miksasi albumin Los Angelesissa.
Vuoden 1994 joulukuussa albumin äänittäminen keskeytyi, kun kitaristi Richie Sambora avioitui näyttelijä Heather Locklearin kanssa. Samboran avioliiton ohella yhtyeen levytystauon motiivina oli tehdä pienimuotoinen klubikiertue kokoelma-albumi "Cross Roadin" markkinointia varten.
Lähes koko albumin, poikkeuksena kappaleet ”Diamond Ring” ja ”(It’s Hard) Letting You Go”, pohjaosuudet äänitettiin Sanctuary I -studiolla. Richie Sambora äänitti rytmikitaraosuutensa albumille Los Angelesissa, ja pianisti David Bryan äänitti piano- ja kosketinsoitinosuutensa New Jerseyssä. Myös Jon Bon Jovi äänitti albumin lauluosuutensa suurimmaksi osaksi New Jerseyssä. Vuoden 1994 lokakuussa Nashvillessa äänitetystä materiaalista lopulta vain murto-osa päätyi albumille.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Sputnikmusic" -sivuston julkaisemassa arviossa "These Daysia" kutsuttiin ”Bon Jovin parhaaksi ja aliarvostetuimmaksi albumiksi.” Erityisesti Jon Bon Jovin ja Richie Samboran kirjoittaman kappalemateriaalin vahvuus sai hyvän vastaanoton.