tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aarre Karén

Aarre Einari Karén () oli suomalainen näyttelijä, joka esiintyi teatterissa, elokuvissa ja televisiosarjoissa. Karén näytteli ensimmäisen ison elo­kuva­roolinsa Maunu Kurkvaaran ohjaamassa "Kujan­juoksussa". Karénin elo­kuva­ura oli 47 vuoden mittainen, jonka aikana hän näytteli muun muassa monissa Spede Pasasen Uuno Turhapuro -elo­kuvissa. Karén nähtiin vuonna 2006 Aki Kauris­mäen ohjaamassa elo­kuvassa "Laitakaupungin valot".
Karénin vanhemmat olivat Suomen Luterilaisen evankeliumi­yhdistyksen pitkä­aikaisia lähetystyöntekijöitä Japanissa. Karénin tyttären­tytär on näyttelijä Linnea Skog.
Karén on haudattu Honkanummen hautausmaalle Vantaalle.
Ura.
Karén kävi Teatterikoulun vuosina 1956–1959 ja oli kiinnitettynä sen jälkeen Jyväskylän ja Kotkan kaupunginteatteriin. Helsingin kaupunginteatterissa hän näytteli vuodet 1965–1987 ja Suomen kansallisteatterissa vuodet 1987–1999.
Karénin ensimmäinen elo­kuvarooli oli luutnanttina vuoden 1966 sotilas­farssissa "Johan nyt on markkinat!" Maunu Kurkvaaran elo­kuvassa "Kujan­juoksu" (1971) Karén esitti mies­pääo­saa. Sen jälkeen hän näytteli muun muassa opettajaa elo­kuvissa "Natalia" (1979) ja "Fakta homma" (1987), pankin­johtajaa elo­kuvissa "Uuno Turhapuro menettää muistinsa" (1982), "Cha Cha Cha" (1989), "Kauas pilvet karkaavat" (1996) sekä lääkäriä elo­kuvissa "Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva" (1990), "Uuno Turhapuro Suomen Tasavallan Herra Presidentti" (1992), "Kulkuri ja joutsen" (1999) ja "Mies vailla menneisyyttä" (2002).
Karénilla oli televisio­rooleja sarjoissa "Hynttyyt yhteen", "Puhtaat valkeat lakanat" ja "Syke". Hänen viimeinen teatteri­esiintymisensä oli Turun kaupunginteatterissa esitetyn "Kirsikka­puiston" Firs-palvelija.
Risto Ahonen (kolumnisti)

Risto Ahonen (s. 1949) on suomalainen viestintäsuunnittelija, kirjailija, ja kriitikko. Hän kirjoitti vuosina 1995–2008 kolumneja sanomalehti Keskisuomalaiseen.
Ahonen on mukana Suomen lähikoulut -yhdistyksen toiminnassa, jonka nimissä kerättiin 22 000 nimen adressi eduskunnan sivistysvaliokunnalle 2005.
Ahonen valittiin vuoden 2014 Jämsän Äijäksi. Valinta suoritetaan paikallislehti "Jämsän Seudun" järjestämällä avoimella äänestyksellä.
Abhejärvi

Abhejärvi on suolajärvi Etiopian ja Djiboutin rajalla. Se on 340 neliökilometrin suuruinen. Alasta 230 neliökilometriä on Etiopiassa ja 110 neliökilometriä Djiboutissa. Järvi sijaitsee Afarin syvängön keskeisellä kohdalla, jossa kolme maankuoren laattaa kohtaavat. Se kuuluu järviketjuun, johon kuuluu viisi pienempää järveä. Se on sisäisessä valuma-alueessa, jossa oli aikoinaan suurempi järvi. Awash on merkittävin Abhejärveen laskevista joista. Se laskee järven luoteiskulmaan. Abhejärven rannoilla asuu nomadinen afarikansa.
Keinokasteluveden otto.
Awashin vettä alettiin 1900-luvulla käyttää entistä enemmän keinokasteluun, minkä takia järven pinta-ala on noin kaksi kolmasosaa siitä, mitä se oli 1940-luvun lopulla. Pienenemisen seurauksena järven lounaisosassa on noin 115 neliökilometrin laajuiset suolatasangot.
Kalkkikivipiiput.
Järvi on tunnettu kalkkikivisistä piipuista, jotka ovat syntyneet kun vesi jossa on karbonaatteja, muun muassa kalsiumkarbonaattia työntyy pintaan ja veden haihtuessa karbonaatit jäävät jäljelle piippumaisiksi muodostelmiksi. Jotkin piiput saattavat olla 50 metriä korkeita. Järven luoteisrannalla puolestaan on 1 069 metrin korkeuteen kohoava tulivuori Dama Alé.
Eläimistö.
Järvi on myös vesilinnuille. Siellä on arvioitu elävän noin 100 000 yksilöä pikkuflamingoja ("Phoenicopterus minor"). Järven ympäristössä on laskettu elävän 141 lintulajia.
Pekka Hannula

Pekka Hannula (s. 31. elokuuta 1961 Helsinki) on espoolainen taidegraafikko ja kuvataiteilija. 
Pekka Hannula sai opetusta isältään Simo Hannulalta taidegrafiikan tekoon. Pekka Hannula on Suomen taidegraafikkojen jäsen ja filosofian maisteri Helsingin yliopistosta pääaineenaan estetiikka (taidefilosofia).
Taiteilijauransa alussa 1990-luvulla Hannula teki kuvitustöitä. Sen jälkeen hän on luonut surrealistissävytteistä etsausviivaan perustuvaa grafiikkaa. Viime vuosina Hannula on työskentellyt myös konstruktivististen paperikollaasien parissa, joita hän valmistaa kierrätys- ja ylijäämäpapereista. 
Hannula on kiinnostunut vuorovaikutuksesta taiteen tilaajan ja tekijän välillä. Hän on soveltanut yhteiskehittelyn (co-creation) ajatusta tilaustöihin ja kutsuu tätä yhteistyötä partnerismiksi. Hannula on kiinnostunut myös kuvataiteen tekemiseen liittyvästä meditatiivisuudesta, millä hän tarkoittaa työskentelyn etemistä askel kerrallaan ilman etukäteissuunnitelmaa.
Hannula on aktiivinen mielipidekirjoittaja. Hannula on kiinnostunut kuvataiteilijan toimeentulon parantamiseen liittyvistä kysymyksistä. Hän on myös taiteilijayrittäjyyden puolestapuhuja.
Tadjouranlahti

Tadjouranlahti on Intian valtameren lahti Djiboutin rannikolla Itä-Afrikassa Adeninlahden länsikärjessä. Lahden rannikko on karu ja kuiva ja sitä asuttavat lähinnä paimentolaiset.
Tadjouranlahti on suullaan noin 56 kilometriä leveä ja 80 kilometriä pitkä. Lahden syvyys lähellä sen keskustaa on 1 082 metriä ja keskimäärin 50 metriä lähempänä rannikkoa. Sen pinta-ala on noin 347 neliökilometriä. Alueen ainoat merkittävät asutuskeskukset ovat Djibouti, Tadjoura ja Obock, joista vain Djiboutissa on merkittävä satama.
Tadjouranlahden keskellä noin 11 kilometriä Djiboutin kaupungista sijaitsee Moucha Islands saaristo. Sen suurin saari on Moucha joka on myös Tadjouranlahden suurin saari. Sillä on myös lentokenttä. Saariston länsipuolella on Maskalin saari.
Yōko Maki

Yōko Maki (, oik. Youko Fuke , s. 11. heinäkuuta 1981) on japanilainen mangaka, joka tunnetaan parhaiten "Aishiteruze Baby"-sarjasta. Maki omistaa koiran ja pitää pyöräilystä. Hän kertoo suosikkiharrastuksensa olevan saippuakuplien puhaltaminen.
Helmiä ja sikoja

Helmiä ja sikoja on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Perttu Leppä. Elokuvan pääosissa esiintyvät Mikko Leppilampi, Unto Helo, Jimi Pääkallo, Timo Lavikainen, Amanda Pilke ja Laura Birn. Muissa rooleissa ovat muun muassa Outi Mäenpää, Risto Salmi, Antti Virmavirta, Tomi Salmela, Martti Suosalo ja Taneli Mäkelä.
Elokuvan tuotti Jarkko Hentula Talent Housesta.
Elokuva voitti vuonna 2004 kaksi Jussi-palkintoa: paras miespääosa (Mikko Leppilampi) ja paras naissivuosa (Outi Mäenpää). Lisäksi elokuva oli ehdolla sarjoissa paras elokuva, paras naissivuosa (Laura Birn) ja paras kuvaus.
Elokuvaa kuvattiin paljon Joensuun Rantakylässä, mutta myös Outokummussa, Heinävedellä, Sipoossa ja Helsingissä.
Elokuvan levitti elokuvateattereihin "Columbia TriStar Egmont Film Distributors Oy", nykyinen Nordisk Film.
Elokuvan alkuperäinen ikäraja Suomessa oli K15, mutta uudelleentarkastus laski ikärajan K11:een. Ikärajajärjestelmän muututtua elokuvan ikärajaksi tuli nykyinen K7.
Juoni.
Hirvosen veljesten, Läden, Timon, Ruhon ja Pojun, elämä keskittyy enimmäkseen pimeän viinan ja pikkusuolaisten kauppaamiseen ja saksalaisten poliisisarjojen katsomiseen. Epäonnisen viinan salakuljetusmatkan jälkeen poikien isä joutuu vankilaan. Hirvosten isän vastuu velasta rikollisfirmalle siirtyy pojille, ja firman jäsenet Sika ja Limppu vaativat suurta rahasummaa heiltä.
Pojat saavat yllättäen uuden perheenjäsenen, kun heidän pikkusiskopuolensa Saara muuttaa heidän luokseen. Pian selviää, että Saaralla on upea lauluääni, ja pojat keksivät ilmoittaa tytön lasten laulukilpailuun. Tyttöä valmentamaan palkataan entinen tenavatähti, nykyinen kapakkaruusu, Laura. Saara selviytyy kilpailuun, jossa palkintona ovat auto ja suuri rahasumma. Saaran äiti on kuitenkin esteenä, sillä hän myös vaatii voittorahoja itselleen. Kesken esityksensä Saara pyörtyy lavalle. Seuraa kaaos, jota hyväksi käyttäen laaditun juonen mukaan pojat varastavat palkintorahat. Pojat livahtavat paikalta ja postittavat osan rahoista Sialle ja Limpulle.
Sisu (täsmennyssivu)

Sisu voi tarkoittaa seuraavia asioita:
John Young (astronautti)

John Watts Young (24. syyskuuta 1930 San Francisco, Kalifornia – 5. tammikuuta 2018 Houston, Texas) oli eräs Yhdysvaltojen avaruushistorian kokeneimpia astronautteja. Hän vietti urallaan yhteensä 835 tuntia avaruudessa.
John Young syntyi San Franciscossa mutta vietti lapsuutensa Orlandossa Floridassa. Hän kävi Orlandon High Schoolia, jonka jälkeen hän siirtyi opiskelemaan Georgia Institute of Technology -yliopistoon. Sieltä valmistuttuaan vuonna 1952 hän palveli Yhdysvaltain laivastossa, jossa oli "USS Laws" -hävittäjällä ja otti osaa Korean sotaan. Laivastosta Young siirrettiin lentokoulutukseen, jonka jälkeen hänet siirrettiin Strike Fighter Squadron 103 -ilmailuyksikköön. Siellä hän oli neljä vuotta. Hän valmistui laivaston testipilottikoulusta vuonna 1959 ja palveli sen jälkeen Naval Air Test Centerissä kolme vuotta.
Young liittyi NASAan vuonna 1962. Hän osallistui 1960-luvulla Gemini 3- ja Gemini 10 -avaruuslentoihin sekä myöhemmin avaruussukkulalentoihin ja oli näin ainoa astronautti, joka lensi näillä kaikilla kolmella. Vuoden 1969 Apollo 10 -lennolla hän oli komentomoduulin pilottina. Vuonna 1972 hän johti Apollo 16 -kuulentoa ja sai 21. huhtikuuta 1972 tilaisuuden astua yhdeksäntenä ihmisenä kuun pinnalle.
1980-luvulla Youngin astronauttiura sai jatkoa kahdella avaruussukkulalennolla, vuosina 1981 ja 1983. Hän jäi eläkkeelle Nasasta vuonna 2004, 74 vuoden ikäisenä. Hänen uransa kesti 42 vuotta.
Katalonian jalkapallomaajoukkue

Katalonian jalkapallomaajoukkue () edustaa Espanjaan kuuluvaa Kataloniaa jalkapallon maaotteluissa.
Koska Katalonia ei ole Fifan tai Uefan jäsen, joukkue ei voi osallistua niiden alaisiin kilpailuihin kuten MM- tai EM-kilpailuihin. Useat katalonialaiset pelaajat ovat tämän vuoksi edustaneet arvokilpailuissa Espanjaa. Katalonian maajoukkue on pelannut vuodesta 1912 lähtien ystävyysotteluita muita maajoukkueita vastaan.
Vuosina 2009–2013 joukkuetta valmensi alankomaalainen Johan Cruijff, joka itsekin pelasi joukkueessa kaksi ottelua 1970-luvulla edustaessaan Barcelonaa.
Pelaajat.
Joulukuun 2014 Baskimaa-otteluun valitut pelaajat:
Maalivahdit
Puolustajat
Keskikenttäpelaajat
Hyökkääjät
Etsaus

Etsaus eli viivasyövytys on taidegrafiikan syväpainomenetelmä, jossa haluttu kuva syövytetään hapon avulla painolaattaan. Painolaatta, joka on tavallisesti kuparia, sinkkiä tai terästä, päällystetään ensin haponkestävällä vahamaisella pohjustusaineella. Seuraavaksi haluttu kuva piirretään pohjustusaineeseen raaputtamalla sitä pois laatan pinnasta niistä kohdista, joihin viivojen halutaan syntyvän. Tämän jälkeen laatta pohjustusaineineen upotetaan happoon. Tällöin happo pääsee tunkeutumaan pohjustusaineeseen raaputetuista urista itse painolaattaan, syövyttäen sitä ainoastaan urien kohdalta. Syövyttämisen jälkeen painolaatta puhdistetaan kokonaan pohjustusaineesta, jolloin laatassa näkyy halutun painokuvan negatiivi. Seuraavassa vaiheessa laatalle levitetään painoväri ja laatta puhdistetaan, niin että väriä jää vain hapon syövyttämiin uriin. Lopuksi levystä otetaan vedos eli sitä puristetaan painoprässissä suurella voimalla paperia vasten, jolloin paperi painuu painovärin kyllästämiin hapon syövyttämiin uriin. Kun prässi avataan, painolaatalla ollut kuva on siirtynyt paperiin.
Etsaus on alun perin kehitetty metalliseppien parissa viimeistään keskiajalla, mutta tekniikka saattaa olla tätä vanhempi. Keskiajalla etsausta käytettiin muun muassa haarniskoiden koristelemiseen. Etsauksen käytön kuvien paperille painamiseen uskotaan olevan augsburgilaisen Daniel Hopferin (n. 1470–1536) keksintö. Ensimmäinen päivätty vedos on vuodelta 1513, tekijänä Urs Graf. Painokuvia oli tehty ennen etsauksen keksimistä metallikaiverruksina, mutta etsaus oli paljon helpompi tekniikka, sillä se ei edellyttänyt varsinaista metallintyöstötaitoa. Näin ollen etsaus alkoi 1500-luvulta alkaen yleistyä suuritöisemmän kaivertamisen kustannuksella. Tekniikka on kulkenut kehittyen läpi vuosisatojen ja säilynyt elinvoimaisena nykyaikaan asti. Tunnetuimpia etsauksen taitajia ovat Rembrandt ja Piranesi.
Macintosh Classic

Macintosh Classic (työnimet "XO" ja "Civic") on Apple Computerin 15. lokakuuta 1990 julkaisema, Macintosh-tietokoneiden sarjaan kuuluva henkilökohtainen tietokone. Se oli ensimmäinen Macintosh, jonka sai alle tuhannella dollarilla. 40 Mt:n kiintolevyllä varustettu Macintosh Classic maksoi 1 500 dollaria, kiintolevytön versio 1 000 dollaria. Classicissa tietokoneen näyttö ja keskusyksikkö on muiden Compact Macintosh -mallien tapaan pakattu yksiin kuoriin. Edullista tietokonetta hankittiin paljon oppilaitoskäyttöön. Koulut saivat Macintosh Classic -tietokoneita myös erilaisten kehittämishankkeiden mukana. 
Tekniset tiedot.
Macintosh Classic muistuttaa paljon vuonna 1987 julkaistua Macintosh SE -tietokonetta. 9"-näyttö periytyy suoraan Macintosh 128K -mallista. SE:stä poiketen Classicissa ei ole sijaa laajennuskorteille, lukuun ottamatta SIMM-muistikampoja tukevalla piirilevyllä päivitettävää keskusmuistia. Laitteen mukana toimitettiin System 6.0.7 -käyttöjärjestelmä, jonka saattoi päivittää aina System 7.5.5 :een saakka. Macintosh Classicissa on erikoisominaisuus; painamalla käynnistyksen yhteydessä Komento+Optio+X+O kone käynnistyy ROM-muistille tallennettuun Systemin ja Finderin erityisversioon.
Macintosh Classic oli viimeinen 8 megahertsin suorittimella varustettu Macintosh. Huolimatta jo julkaisuhetkenään vanhentuneesta suorittimestaan, se sai laajalti suosiota.
Tilaustaide

Tilaustaide tarkoittaa taidetta joka on tehty tilauksesta tiettyä tilaa tai käyttötarkoitusta varten. 
Perinteisesti tilauksesta tehty teos kuvataiteessa on ollut muotokuva tai julkinen teos, esimerkiksi veistos. Esimerkiksi Wäinö Aaltosen museo kertoo erikoistapauksissa hankkivansa kokoelmiinsa taidetta taiteilijalta tai ryhmältä tilaustaiteena. Tavallisesti he ostavat taidetta näyttelyistä tai suoraan taiteilijoilta. Tilaustyöt ovat yleinen käytäntö musiikin säveltämisessä. 
Prosenttiperiaate on viime vuosina ajankohtaistanut tilaustaiteen tyyppistä käytäntöä. Periaatteella tarkoitetaan sitä, että julkisen rakennuksen kustannuksista noin yksi prosentti varataan taiteeseen. Muutamissa kunnissa, kuten Oulussa ja Salossa onkin julkisten rakennushankkeitten yhteydessä käytetty 1-2 prosenttia rakennuskustannuksista taidehankintoihin.
Historiaa.
Aina 1800-luvulle asti suuri osa taiteesta tehtiin periaatteessa tilaustyönä.
Myöhemmin muun muassa sosialistisessa realismissa tilauksesta työskentely oli tavallista. Neuvostoliitossa luotiin Fordistisen mallin mukainen taiteen tuotantojärjestelmä, jossa taiteilija työskenteli tuotantojohtajien ja ideologien tilauksesta valtion hyväksi.
Kuten monet muut, Rubens työskenteli enimmäkseen tilausten perusteella. Maria de' Medici tilasi häneltä vuonna 1621 kaksikymmentäviisi suurikokoista maalausta Luxemburgin palatsiin Pariisiin. Rubens maalasi teoksia kaksi vuotta. Maalauksista kaksikymmentäyksi kuvaa Maria de' Medicin saavutuksia. Loput maalauksista ovat hänen ja hänen vanhempiensa muotokuvia. 
Pääosin tilauksen mukaan työskentelyllä on kuitenkin positiivinen sävy kuvataiteessa. Tilaajat ja mesenaatit, kuten Medicit renessanssin aikaan ovat mahdollistaneet monien merkittävien taideteosten olemassaolon. Rembrandtin maalauksen Yövartio tilaajina pidetään kapteeni Frans Banning Cocqia ja hänen kaartilaisiaan. Maalaus tilattiin ripustettaviksi vasta valmistuneen Kloveniersdoeleniin eli Musketöörien kokoussaliin Amsterdamiin.
Rembrandt sai maksuksi 1 600 guldenia, mikä oli siihen aikaan suuri summa. Jokainen kuvassa mukana oleva tilaaja maksoi sata guldenia. Samoihin aikoihin tilattiin eri taiteilijoilta sotilaista seitsemän vastaavanlaista maalausta, joista tämä oli yksi.
Muotokuvataiteessa tilaustyöskentely on nykyisinkin suorastaan peruskäytäntö. Muotokuvien maalaaminen on myös ollut tärkeä osa monien taiteilijoiden, kuten Akseli Gallen-Kallelan, toimeentuloa.
Gol Transportes Aéreosin lento 1907

Gol Transportes Aéreosin lento 1907 (PR-GTD) oli 29. syyskuuta 2006 Boeing 737-800 SFP -matkustajakoneella lennetty, brasilialaisen Manauksen kaupungista alkanut reittilento. Lentokone katosi tutkasta perjantaina kesken matkan Brasilian Keskilännessä Mato Grosson alueella. Matkustajakone törmäsi ilmassa Embraer Legacy 600 -malliseen liikesuihkukoneeseen, jota sen ensimmäinen omistaja, yhdysvaltalainen ExcelAire, oli juuri siirtämässä Yhdysvaltoihin. 30. syyskuuta 2006 Brasilian ilmavoimat paikallisti turmapaikan . Lennonjohto määräsi Legacylle sen lentosuunnitelmasta poikkeavan lentokorkeuden, jonka lentäjät pitivät törmäykseen saakka. Lentosuunnitelmassa korkeus oli oikein, mutta lennonjohdon määräämä korkeus vei Legacyn vastaantulevan liikenteen korkeudelle sen käyttämällä ilmaliikenneväylällä. Törmäyksessä 737:n vasen siipi ja korkeusvakain vaurioituivat. Suuri osa koneen vasemmasta siivestä irtosi, ja kone syöksyi maahan. Legacy pystyi laskeutumaan ilman lisävahinkoja sotilaslentokentälle, jossa koneessa olleet pidätettiin. Ennen törmäystä kummankaan koneen lentäjät eivät saaneet koneensa törmäyksenestojärjestelmältä varoitusta törmäysvaarasta, koska Legacyn törmäyksenestojärjestelmä oli lakannut toimimasta jo tuntia ennen törmäystä. Myös Legacyn tutkavastain oli lakannut toimimasta, mutta lentäjät eivät olleet huomanneet näytössä ollutta varoitustekstiä, eikä järjestelmä varoittanut lentäjiä millään muulla tavalla. Lennonjohdon ja Legacyn välisessä yhteydenpidossa oli katkoksia. Lennonjohdolla oli käytössään uusi lennonjohtojärjestelmä, joka ei varoittanut tutkavastaimen menetyksestä ja siirtymisestä ensiötutkan mittaaman lentokorkeuden esittämiseen. Tutkinta paljasti puutteita myös lennonjohtajien työoloissa sekä koulutuksessa. Turman jälkeen lennonjohtajat alkoivat noudattaa sääntöjä tarkasti, jolloin Brasilian lennoista pahimmillaan 40 prosenttia myöhästyi vähintään tunnin.
Gol Transportes Aéreos on vuonna 2001 perustettu halpalentoyhtiö, joka on kasvattanut suosiotaan nopeasti. Kadonnut kone oli otettu käyttöön hiljattain, ja sillä oli lennetty vain 234 tuntia.
Macintosh Color Classic

Macintosh Color Classic on Apple Computerin 10. helmikuuta 1993 julkaisema tietokone. Se oli Compact Macintosh -tietokonesarjan ensimmäinen värinäytöllä varustettu malli. Color Classic vastaa teknisiltä ominaisuuksiltaan Macintosh LC II -tietokonetta, mutta siinä on kymmenen tuuman Sony Trinitron -näyttö, joka löytyy samasta kotelosta koneen keskusyksikön kanssa. Konetta myytiin myöhemmin myös nimellä Performa 250. 
Yleistä.
Yksinkertaisesti muotoiltu, kompakti Macintosh Color Classic muistutti luonteeltaan ensimmäisiä Macintosheja. Helposti avattavaan koteloon pakattu laite oli suorituskyvyltään keskinkertainen, mutta sen päivittäminen oli helppoa ja malli saavutti suosiota harrastajien keskuudessa. Macintosh LC II:n emolevy sisälsi vanhentuneen, 16-bittisen väylän ja tuki siten vain 16-bittisiä PDS-kortteja.
Tekniset tiedot.
Macintosh Color Classic käynnistettiin ja sammutettiin käyttämällä näppäimistössä olevaa virtanäppäintä.
Akcent

Akcent on romanialainen pop- ja eurodancemusiikkia esittävä yhden henkilön projekti. Alun perin se oli yhtye, jonka muodostivat laulajat Adrian Sînă, Sorin Ștefan Brotnei, Mihai Gruia ja Corneliu Ulici. Nykyisin Sînă on Akcentin ainut jäsen.
Yhtye perustettiin vuonna 1999. Tuolloin Akcent oli kaksijäseninen yhtye, jonka jäsenet olivat laulajat Adrian Sînă ja Ramona Barta. Kaksijäsenisenä yhtye julkaisi vain esikoisalbuminsa, myöhemmillä levyillä yhtye on ollut nelihenkinen. Toisen levyn julkaisusta lähtien mukana olivat Sînă, Brotnei, Gruia ja Marius Nedelcu, joka kuitenkin erosi yhtyeestä vuonna 2008 siirtyäkseen soolouralle. Ulici tuli mukaan hänen tilalleen. Kansainvälisen läpimurtonsa yhtye teki vuonna 2006 useissa Euroopan maissa julkaistun "French Kiss With Kylie" -albumin avulla.
Akcent oli jo aiemmin julkaissut vuosina 1999-2005 viisi albumia romanian kielellä. Ensimmäinen kansainvälisesti julkaistu albumi "French Kiss With Kylie", jossa oli uusien laulujen lisäksi myös yhtyeen vanhempia kappaleita, sisälsi kuitenkin ainoastaan muutaman romaniankielisen kappaleen. Yhtye voi kiittää lopullisesta läpimurrostaan tuon albumin kahta Euroopassa menestykseen noussutta singleä; "Kylie" ja "JoKero" olivat vuonna 2006 suosittuja tanssikappaleita koko mantereella. Akcent osallistui jälkimmäisellä kappaleella myös maansa euroviisukarsintoihin, joissa se oli yleisöäänestyksen voittaja. Edustuskappaleeksi valittiin kuitenkin Mihai Trăistariun esittämä, lopulta neljänneksi sijoittunut "Tornerò".
Jordi

Jordi voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
USS Long Island (CVE-1)

USS Long Island (runkonumerot AVG-1, ACV-1 ja CVE-1) oli Yhdysvaltain laivaston Long Island -luokan saattuetukialus. Se oli samalla Yhdysvaltain ensimmäinen saattuetukialus ja luokkansa nimikkoalus.
Valmistus.
Maritime Commission tilasi C3-S-A1-tyyppisen rahtialuksen "SS Mormacmailin" Sun Shipbuilding and Drydock Companyltä Chesteristä Pennsylvaniasta, missä köli laskettiin 7. heinäkuuta 1939. Alus laskettiin vesille 11. tammikuuta 1940 kumminaan neiti Dian B. Holt. Yhdysvaltain laivasto lunasti aluksen 6. maaliskuuta 1941. Se otettiin palvelukseen 2. kesäkuuta 1940 nimellä "USS Long Island" ja runkonumerolla AVG-1 ensimmäisenä päällikkönään Donald B. Duncan.
Palvelus.
Ennen hyökkäystä Pearl Harboriin alus oli saattuetehtävissä Pohjois-Atlantilla. Se siirrettiin keväällä 1942 Tyynelle valtamerelle, jossa se oli Midwayn taistelun jälkeen ilmasuojatehtävissä. Alukselta lähetettiin ensimmäiset merijalkaväen lentokoneet, jotka laskeutuivat Henderson Fieldille Guadalcanalin taistelussa. Alus luokiteltiin uudelleen 20. elokuuta 1942 ACV-1:ksi ja 15. heinäkuuta 1943 CVE-1:ksi. Sodan lopun alus oli koulutus- ja kuljetustehtävissä. 
Alus poistettiin 26. maaliskuuta 1946 palveluksesta ja myytiin 24. huhtikuuta 1947 romutettavaksi. Se myytiin edelleen ja muutettiin siirtolaisia Euroopan ja Kanadan väliä kuljettavaksi kauppalaivaksi nimellä "Nelly". Alus myytiin 1953 ja muutettiin koululaivaksi "Seven Seas"-nimellä. Alus myytiin 1960-luvun puolivälissä Rotterdamin yliopistolle opiskelija-asuntolaivaksi ja romutettiin lopulta 1977 Belgiassa.
Macintosh Performa

Macintosh Performa -tietokonesarja oli joukko Apple Computerin uudelleen julkaisemia Macintosh-sarjan malleja vuosina 1992–1997. Performat olivat uudelleen nimettyjä, Applen aiemmin julkaisemia tietokoneita. Kauppaan kuului tietokoneen keskusyksikön lisäksi näyttö, ulkoinen modeemi ja ohjelmistopaketti. Tavalliseen ohjelmistopakettiin kuului ClarisWorks, opetusohjelmia ja pelejä sekä esiasennettu Mac OS -käyttöjärjestelmä. Käyttöjärjestelmä oli muunneltu Performan käyttöön sisältäen erilaisia, ylimääräisiä apuohjelmia, ja sen versionumerossa oli System 7.5:een saakka "P"-kirjain (esimerkiksi System 7.1P5) erotuksena käyttöjärjestelmän normaaliversiosta. 
Performa-sarjan tavoitteena oli saavuttaa laajempaa kiinnostusta kuluttajamarkkinoilla. Markkinointiin käytettiin 1990-luvun alussa runsaasti markkinoinnin työkaluja, kuten jälleenmyyntisopimuksia, televisiomainontaa ja esitteitä. Markkinoinnilla ei kuitenkaan saatu aikaan merkittäviä tuloksia.
Ohjelmiston palautustoiminto.
Apple säästi Performien toimituskuluissa jättämällä käyttöjärjestelmä- ja ohjelmistolevykkeitä toimittamatta. Ohjelmistot asennettiin sen sijaan valmiiksi koneen kovalevylle. Performien mukana toimitettiin levyke, jossa oli ohjelmiston palautustoiminto. Ohjelma palautti käyttöön kovalevylle tallennetun varmuuskopion käyttöjärjestelmästä ja muusta ohjelmistosta. Myöhemmin sama toteutettiin palautus-CD-ROMin avulla.
Veikkausliigan kausi 1996

Veikkausliigan kausi 1996 oli äärimmäisen tasainen, sillä runkosarjan päätöskierroksen jälkeen kolme parasta joukkuetta olivat tasapisteissä. Jatkosarjassa saatiin kuitenkin eroja aikaan, ja runkosarjan voittaneen FF Jaron pudottua viidenneksi nousi mestaruuteen FC Jazz.
Runkosarja.
Runkosarjassa pelattiin kahdentoista joukkueen kesken kaksiosainen sarja.
Ylempi loppusarja.
Ylemmässä loppusarjassa pelasivat runkosarjan kuusi parasta joukkuetta. Kukin joukkue pelasi loppusarjassa viisi ottelua, joiden tulokset lisättiin runkosarjan tuloksiin. Loppusarjassa määritettiin sijoitukset 1–6.
Alempi loppusarja.
Alemmassa loppusarjassa pelasivat runkosarjan kuusi viimeistä joukkuetta. Kukin joukkue pelasi loppusarjassa viisi ottelua, joiden tulokset lisättiin runkosarjan tuloksiin. Loppusarjassa määritettiin sijoitukset 7–12.
Menestys eurokentillä.
"UEFA Cup:"
"Cup-voittajien cup:"
"Intertoto Cup:"
Vihdin yhteiskoulun lukio

Vihdin yhteiskoulun lukio oli Vihdin kirkonkylässä sijainnut ns. yleissivistävä lukio, joka yhdistyi vuonna 2007 Nummelan lukion kanssa. Lukion tiloissa toimii nykyään 7–9 luokille opetusta antava Vihdin yhteiskoulu. 
Historiaa.
Vihdin Yhteiskoulun lukio perustettiin vuonna 1959. Alun perin se toimi yhteiskouluna. Vuonna 1976 Vihdin lukiosta tuli kunnallinen oppikoulu. Vuonna 1991 nimeksi vaihtui Vihdin yhteiskoulun lukio, ja neljä vuotta myöhemmin koulu siirtyi luokattomaksi lukioksi. Viimeisin muutos oli siirtyminen nykyisiin tiloihin. Koulu yhdistyi vuoden 2007 aikana Vihdin toiseen lukioon, Nummelan lukioon. Uuden lukion nimeksi tuli Vihdin lukio.
Parken

Parken on jalkapallostadion Kööpenhaminassa. Parken rakennettiin vuosina 1990–1992. Stadionille mahtui 38 065 katsojaa. Tanska-Ruotsi -maaottelua vuonna 2007 seurasi yli 42 000 katsojaa.
Parken on kotikenttä sekä FC Kööpenhaminalle että Tanskan jalkapallomaajoukkueelle. 
Ominaisuudet.
Stadion näyttää ulkoapäin toimistorakennukselta. Sen neljä katsomoa on erotettu toisistaan, ja nurkissa on kaupallista ja toimistotilaa. Itä- länsi- ja eteläkatsomoissa on kaksi kerrosta fanien käytössä, mutta pohjoiskatsomon yläosassa on lisämaksullisia aitioita.
Stadionilla on liukuva katto, joten sitä voidaan käyttää sekä sisä- että ulkoilmatilana.
Historia.
Parkenin paikalla sijaitsi aiemmin vuonna 1911 rakennettu jalkapallostadion Idrætsparken, jonka purkaminen aloitettiin marraskuussa 1990. 
Samalla alueella Parkenin kanssa ovat myös yleisurheilulle tarkoitettu Østerbro Stadion sekä uimahalli Øbro Hallen.
Tapahtumia.
Parkenissa on pelattu Cup-voittajien Cupin (1994) ja UEFA Cupin (2000) finaalit. 
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2020 sinne sijoitettiin neljä ottelua. Koronan takia stadionille päästetään kolmasosa normaalista katsojamäärästä.
Whitney Houston, U2, Rolling Stones, The Soundtrack of Our Lives, Justin Timberlake ja Lady Gaga ovat esiintyneet siellä. Myös Eurovision laulukilpailu 2001 järjestettiin siellä.
Power Macintosh 6400

Power Macintosh 6400 (myös Performa 6400 ja muita nimiä, katso alla) on Apple Computerin 7. elokuuta 1996 julkaisema, työasemakäyttöön suunnattu Macintosh-sarjan tietokone. Myöhemmin samana vuonna 180 MHz:n PowerPC 603e -suorittimella varustetusta laitteesta julkaistiin 200 MHz:n kellotaajuudella toimiva malli. Malleilla oli vaihtelevia nimiä markkina-alueen mukaan.
Power Macintosh 6400 käyttää Power Macintosh 5400 -koneen emolevyä, mutta integroidun näytön sijaan laitteen kotelossa on sisäänrakennettu subwoofer. 16 megatavun keskusmuisti päivitettiin myöhemmissä malleissa 32 megatavuun. Koneen hinta oli noin 2300 dollaria. 5400 ja 6400 -sarjan malleja pidetään yleisesti edeltäjiään 5200 ja 6200 -sarjan malleja luotettavimpina, sillä aiemmissa malleissa ilmi tulleet ongelmat on X400-sarjassa ratkaistu.
Laitteiston mukana toimitettiin System 7.5.3 -käyttöjärjestelmä.
Risto Palm

Risto Palm (s. 10. syyskuuta 1939 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Palmin ura alkoi 1950-luvulla Kellariteatteri Klitsun riveissä. Palm on enimmäkseen luonut uraansa teattereissa, mutta hänet on nähty myös muutamissa elokuvissa vuosina 1958–2002. 
Risto Palm näytteli Suomen Kansallisteatterissa vuosina 1960–1973 kymmenissä produktioissa, vuodesta 1965 vakinaisella kiinnityksellä. Vielä 2000-luvulla häntä on nähty muun muassa Teatteri Imatrassa.
Hänen tunnetuimpia elokuvaroolejaan ovat huovi Spede-elokuvassa "Noin 7 veljestä" (1968), Yllön Uolevi elokuvassa "Täällä Pohjantähden alla" (1968), arkuntekijä-Tom elokuvassa "Speedy Gonzales – Noin 7 veljeksen poika" (1970) ja ylikersantti Makkonen elokuvassa "Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva" (1990).
Palmin ensimmäinen elokuva oli "Niskavuoren naiset" (1958). Palmin toistaiseksi viimeinen elokuva on Ere Kokkosen ohjaama elokuva "Kymmenen riivinrautaa" (2002). Hän teki myös paljon mainoselokuvien äänirooleja.
Botoșani

Botoșani on kaupunki Koillis-Romaniassa, historiallisessa Moldaviassa. Se on samannimisen piirikunnan pääkaupunki. Vuonna 2003 siellä oli 115 344 asukasta.
Historia.
Botoșani on vanha perinteinen markkinapaikka valtateiden risteyksessä. Kaupungissa pidettiin 1500-luvulla Moldavian suurimmat markkinat. Kaupungin nimi on alun perin saanut alkunsa pajari suvusta, Botas, mikä mainittiin Tapani III Suuren -aikaisissa kirjoituksissa. Alue alkoi kehittyä juutalaisten ja armenialaisten kauppiaiden ansiosta.
Tilastot.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan, kaupungissa asuu 115 070 ihmistä, jolloin Botoşani on 20 Romanian suurimman kaupungin joukossa. Etninen jakauma on seuraava:
Väestönlaskentaa suoritettiin 2011, vuoden 2012 eduskuntavaaleja varten.
Liikenne.
Lentokenttä.
Lähinnä Botoşania oleva lentokenttä on Suceavan kaupungissa, noin 30,5 kilometriä länteen.
Rautatiet.
Rautatieasema sijaitsee Botoşanin keskustan liepeillä. Junamatka esimerkiksi Bukarestiin kestää kuudesta kymmeneen tuntia. Junamatkan hinta vaihtelee 40–80 euron välillä.
Urheilu.
Kaupungissa on jalkapallojoukkue FC Botoşani, joka pelaa Romanian divisioona B:ssä. Joukkueen pelipaidan värit ovat valko-oranssi ja sini-valkoinen.
Brăila

Brăila on kaupunki Itä-Romaniassa, Tonavan varrella. Vuonna 2010 siellä oli 168 389 asukasta.
Historia.
Brăila oli merkittävä satama 1800- ja 1900-luvuilla; 1900-luvulla suurin osa Romanian ulkomaankaupasta kulki sen kautta. Vuoden 1989 vallankumouksen jälkeen sen talous on kääntynyt alamäkeen. 
Tunnettuja brăilalaisia.
Kreikkalainen säveltäjä Iannis Xenakis syntyi Brăilassa.
Miranda vastaan Arizona

Miranda vastaan Arizona () on Yhdysvaltain korkeimman oikeuden ennakkopäätös vuodelta 1966. Tapauksessa vahvistettiin nykyinen käytäntö, jossa rikoksesta epäillylle tulee poikkeuksetta lukea tämän oikeudet (niin sanotut Miranda-oikeudet), joissa kerrotaan oikeus neuvotella asianajajan kanssa ja oikeudesta olla todistamatta itseään vastaan, ennen kuin esitutkinnassa on aloitettu epäillyn kuulustelut.
Kyse oli Ernesto Mirandan oikeudenkäynnissä annetusta ratkaisusta. Miranda pidätettiin epäiltynä 18-vuotiaan tytön kidnappauksesta ja raiskauksesta aihetodisteiden perusteella. Kahden tunnin kuulustelun jälkeen Miranda allekirjoitti tunnustuksen. Hänelle ei kuitenkaan ollut missään vaiheessa kerrottu mahdollisuudesta saada oikeudellinen avustaja, eikä oikeudesta vaieta eikä että hänen tunnustustaan voitaisiin käyttää häntä vastaan. Oikeudenkäynnin aikana Mirandan asianajaja Alvin Moore esitti, ettei tunnustus tämän takia päde oikeudessa. Mooren vastaväite hylättiin ja Miranda tuomittiin pitkään vankeusrangaistukseen. Myös Arizonan korkein oikeus piti tuomion voimassa.
Yhdysvaltain korkein oikeus katsoi äänin 5–4, että perustuslain viidennen ja kuudennen lisäyksen vuoksi yksikään tunnustus ei kelpaa oikeudessa, ellei epäillylle ole kerrottu hänen oikeuksistaan ja ellei epäilty ole luopunut niistä. Viidennen lisäyksen mukaan ketään ei voi pakottaa todistamaan itseään vastaan ja kuudes lisäys turvaa oikeuden asianajajaan. Ernesto Mirandan tuomio kumottiin, mutta hänet tuomittiin myöhemmin vankilaan samasta tapauksesta muun todistusaineiston nojalla.
Tapauksen seurauksena rikoselokuvissakin kuullaan usein lause: ”Kaikkea, mitä sanotte, voidaan käyttää todisteena teitä vastaan...”. Tätä kutsutaan joskus Miranda-varoitukseksi tai yksinkertaiseksi Mirandaksi.
Varoituksen tarkka sanamuoto on erilainen eri osavaltioissa. Monessa paikassa poliisin pitää lopuksi myös kysyä, ymmärtääkö henkilö oikeutensa.
Ernesto Miranda tuomittiin vuonna 1966, ja hän pääsi ehdonalaiseen vuonna 1972. Neljä vuotta myöhemmin hän kuoli baaritappelussa. Häneltä löytyi kortteja, joissa oli Miranda-varoituksen teksti.
Suomen esitutkintalaissa on huomioitu vastaavia oikeuksia. Kuulusteltavalle on ennen kuulustelua ilmoitettava hänen asemansa esitutkinnassa. Epäillylle on samalla ilmoitettava, mistä teosta hän on epäilyksen alainen ja aiotaan syyttää. Epäillylle on ennen kuulustelua myös tehtävä selkoa tämän oikeudesta käyttää avustajaa esitutkinnassa sekä siitä, milloin hänelle voidaan määrätä puolustusasianajaja.
Pakasaivo

Pakasaivo eli "Lapin Helvetti" on noin kilometrin pituinen rotkojärvi Muonion kunnassa noin 15 kilometriä Äkäslompolosta länteen. Järvi sijaitsee hyvin jyrkkäreunaisessa, kapeassa rotkolaaksossa, jonka reunat ovat järven pohjoispäässä jopa 50 metriä vedenpinnan yläpuolella. Järven pohjoispäässä jyrkkä rinne jatkuu veden alla. Eteläpäässä rannat ovat matalat ja loivapiirteiset. Järveä ympäröivä kallioperä on montsoniittia. Pakasaivon syvyydestä on aiemmin esitetty ristiriitaisia tietoja, mutta Geologian tutkimuskeskuksen tekemät kaikuluotaukset ja kairaukset ovat sittemmin osoittaneet järven veden syvyydeksi 60 metriä. Järveen ei laske jokia, vaan sen vesi on peräisin pohjan lähteistä. Järveen laskee myös pieni puro rinteen reunalla olevien näköalapuuportaiden alta.
Pakasaivo on meromiktinen järvi, jossa ei tapahdu lainkaan pinta- ja pohjaveden vuoden kuluessa sekoittavaa kiertoliikettä. Järven vesi on normaalia järvivettä noin 12,5 metrin syvyyteen asti. Tämän jälkeen vesi muuttuu hyvin nopeasti hapettomaksi, ja sen rikkivetypitoisuus kasvaa huomattavaksi. Korkea rikkivetypitoisuus estää lahoamista, minkä vuoksi järveen vuosituhansien kuluessa uponneet veneet, puut yms. säilyvät maatumattomina ja muodostavat järven pohjan peittävän kerroksen.
Pakasaivo on yksi Lapin saivojärvistä, joiden alla on uskottu olevan Saivo, saamelaisen uskomuksen vainajala, kuolleiden asuinpaikka. Saivossa asuvat vainajat olivat saivo-kansa. Saivo sijaitsi yleensä järven pohjassa olevan reiän toisella puolella. Pohjan alla, reiän toisella puolella oli toinen järvi, mutta ylösalaisin. Sen rannoilla asui ja eli saivo-kansa onnellista elämää, eläviin nähden päät alaspäin.
Pakasaivolla on metsähallituksen ylläpitämä taukopaikka, ja sinne pääsee helposti autolla.
Kuningas ja satakieli

Kuningas ja satakieli (, Yleisradion televisioesityksessä nimellä Kuningas ja lintu) on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut ranskalainen animaatioelokuva, jonka on ohjannut Paul Grimault. Grimault’n ja Jacques Prévertin käsikirjoittama elokuva perustuu H. C. Andersenin satuun "Paimentyttö ja nokikolari", ja se on runollinen puheenvuoro totalitarismia vastaan.
Tuotanto.
Elokuvan valmistuminen kesti kaikkiaan yli 30 vuotta. Vuonna 1952 tuottaja André Sarrut toi ensi-iltaan elokuvan 62-minuuttisen version nimellä "La Bergère et le ramoneur" (Andersenin sadun mukaisesti ”paimentyttö ja nokikolari”). Grimault’n mielestä elokuva oli julkaistu keskeneräisenä, ja pitkään jatkunut yhteistyö Sarrut’n kanssa katkesi. "La Bergère et le ramoneur" vakuutti silti ainakin erään japanilaisen ranskanopiskelijan, Isao Takahatan, joka päätti hakeutua animaatioalalle sen innoittamana. Isao Takahata tunnetaan toisena Studio Ghiblin perustajista.
Grimault ei luovuttanut, vaan kiisteli seuraavat vuosikymmenet elokuvan oikeuksista, ja etsi rahoitusta viimeistelläkseen sen sellaiseksi, kuin hän ja Prévert olivat tarkoittaneet. Lopulta Grimault onnistui: Vuosina 1977−1980 elokuvaan animoitiin 45 minuutin verran lisämateriaalia, ja hän kelpuutti vuoden 1952 materiaalista omaan ”ohjaajan versioonsa” 42 minuuttia. Elokuvan musiikin Grimault tilasi puolalaiselta Wojciech Kilarilta, jolle hän antoi vapaat kädet säveltää mitä tämä halusi.
Juoni.
Kuningas Kaarle V + III = VIII + VIII = XVI on Takykardian valtakunnan tyranni. Hän on rakastunut maalauksen paimentyttöön, mutta tyttö rakastaa viereisen maalauksen nokikolaria. Yöllä nuoret pakenevat tauluistaan. Heitä auttaa kuninkaan katolla asuva lintu. Elokuva kuvaa rakastavaisten pakomatkaa halki kaupungin, jossa heitä ahdistelevat kuninkaan poliisivoimat ja lopulta valtava mekaaninen robotti.
Elokuva Suomessa.
Elokuva on esitetty Suomen televisiossa ainoastaan yhden kerran: joulupäivänä 1986 Yle TV2-kanavalla. Lisäksi elokuvaa on esitetty Suomessa muutamissa elokuvatapahtumissa, esimerkiksi vuonna 2014 elokuva oli Artova Kinon ohjelmistossa.
Buddhalainen ajanlasku

Buddhalainen ajanlasku on käytössä Kaakkois-Aasian Kambodžassa, Laosissa, Thaimaassa ja Myanmarissa. Se on lunasolaarinen kalenteri, eli se on kuun ja auringon liikkeisiin perustuva kalenteri, jonka kuukausissa on 29 tai 30 päivää, ja karkauspäivän lisäksi ylimääräinen 30-päiväinen karkauskuukausi toistuu säännöllisin väliajoin. 
Perimätiedon mukaan Buddhan paribbāna (kuolema henkilön elinaikana saavuttaman nirvanan jälkeen) ajoittuu vuoteen 544 eKr., ja Thaimaassa tämän katsotaan olevan buddhalaisen kalenterin vuosi 1, kun taas Sri Lankassa vuosi 0. 
Kuukausien nimet.
Lähde:
Frank Lewis Marsh

Frank Lewis Marsh (18. lokakuuta 1899 – 14. heinäkuuta 1992) oli yhdysvaltalainen biologi ja kreationismin kehittäjä. Hän oli yksi Creation Research Societyn perustajista.
Historiaa.
Marsh oli koulutukseltaan sairaanhoitaja. 1940 hän valmistui kasvitieteen tohtoriksi University of Nebraskassa. Marsh oli ensimmäinen adventisti joka sai biologian tohtorin tutkinnon.
Marsh julkaisi omakustanteena kirjan "Fundamental Biology" vuonna 1941. Siinä Marsh kuvasti itseään sanoilla "fundamentalist scientist". Hänen keskeisin väitteensä oli että moderni ihminen rotuineen oli rappeutunut (engl. "degeneration") ensimmäisistä luoduista ihmisistä ja varoitti maailmaa kosmisesta sodasta joka käytiin Jumalan ja Saatanan välillä. Marshin keskeinen väite oli että Saatana oli mestari genetiikassa ja kehitteli tältä pohjalta että lajiutuminen ja muut evolutiiviset tapahtumat olivat hänen tapojaan tuhota Jumalan alkuperäinen harmonia.
Samassa kirjassaan Mars loi termin "baramiini" ja rakensi tämän ympärille tieteenalan "baraminologian". Marsh oli varma että ihmiskunta oli yksi baramiini joka oli erikseen luotu, eikä siksi ollut mitään sukua muille elämänmuodoille. Marsh väitti myös että luominen ja evoluutio olivat molemmat testattavissa ja falsifioitavissa, mutta että Jumala vaatisi vähemmän uskoa kuin evoluutio. Marsh oli myös sitä mieltä, että vedenpaisumus selitti geologiset ilmiöt.
Kirjassaan "Evolution or Special Creation?" (1947) Marsh kehitteli ajatustaan pidemmälle ja päätteli että evoluutio oli kriisissä ja pian olisi aika sille että luominen tulisi normaalitieteeksi. Marsh hylkäsi samalla täysin uniformitarianismin ja tätä kautta myös kaikki laskelmat yli 10 000 vuotta vanhasta maasta.
Kirjassaan "Studies in Creationism" (1950), Marsh päätteli että sairaudet olivat Saatanan aikaansaannoksia ja että ne olivat olemassa vasta syntiinlankeemuksen jälkeen. Marsh kehitteli terveysteemaa eteenpäin kirjassaan "Life, Man and Time" (1957), jossa Marsh ilmoitti että ihmisten elinikä oli dramaattisesti lyhentynyt tulvan jälkeen ja että tämä oli seurausta lihan syönnistä. Tulvaa edeltävä ravinto oli Marshin mukaan ollut terveen tasapainoista ja kasviperäistä.
Kirjassaan "Variation and Fixity in Nature" (1976) Marsh sanoi että kaikki evoluution todisteet olivat todistetta mikroevoluutiosta, ja että baramiinit voivat lajiutua ja sopivat siksi kokonaiskuvaan. Marsh vetosi päättelyssään muun muassa siihen että Raamattu ei sanonut sanaakaan orgaanisesta evoluutiosta, vaan sen sijaan ilmoittaa erityisen luomisen historiallisena tosiasiana.
Marsh kuoli vuonna 1992.
MTV3+

MTV3+ oli MTV3:n osittain maksullinen rinnakkaiskanava, joka näkyi digitaalisten vastaanottimien kautta. Kanava toimi vuosina 2002–2006. Kanava luotiin esittelemään television katsojille tuolloin uuden digitaalitelevision hyötyjä ja mahdollisuuksia.
MTV3+ esitti MTV3:n ohjelmatarjontaa täydentävää ohjelmistoa, kuten urheilulähetyksiä, erityisesti formulaa ja jääkiekkoa, ulkomaisia sarjoja, lastenohjelmia, musiikkiohjelmia, uutisia sekä mobiilipelejä. Kanavaa käytettiin myös, kun MTV3 joutui poikkeamaan ennakolta ilmoitetusta aikataulustaan. Silloin MTV3+ tarjosi lisälähetyksen tai uusinnan. Mobiilipelejä lukuun ottamatta kanavan ohjelmisto oli maksullista ja sen katsomiseen tarvitsi MTV3+ -tv-kortin. Kortin toimivuuden tarkistamiseksi kanava lähetti päivittäin "TV-kortin salaustesti"-ohjelmaa. MTV3+:n logo ja kanavailme olivat hyvin samanlaisia kuin MTV3:n vastaavat.
Vuonna 2004 MTV3+ lähetti kansanedustaja Tony Halmeen oikeudenkäynnin suorana. Kyseessä oli ensimmäinen kerta Suomessa, kun käräjäoikeuden istunto televisioitiin. Samana vuonna toimi myös MTV3+ Extra -kanava, joka lähetti Hockey Nightin SM-liiga-otteluiden jatkoerät, kun MTV3+:n ohjelmisto oli täynnä.
MTV3+ lopetti lähetyksensä 1. marraskuuta 2006, kun maksullinen MTV3 Kanavapaketti korvasi kanavan. MTV3+:n kanavapaikalle tuli miehille suunnattu MTV3 MAX.
Back to Basics

Back to Basics on yhdysvaltalaisen poplaulajan Christina Aguileran viides studioalbumi ja ensimmäinen tuplalevy. Se julkaistiin 15. elokuuta 2006 Yhdysvalloissa ja Kanadassa ja päivää aiemmin Isossa-Britanniassa ja muualla Euroopassa.
Albumin tuottivat Christina Aguilera itse sekä hip hop -tuottajat DJ Premier, Kwamé ja Ronson. Lisäksi toiselle levylle oli tehnyt kappaleita Aguileran edellisen albumin "Strippedin" tuottanut Linda Perry. Albumi sisältää Aguileran mukaan ”paluuta 20-, 30- ja 40-lukujen jazz-, blues ja soul-musiikkiin, mutta yhdistettynä nykyaikaiseen popmusiikkiin”. Albumi vuoti Internetiin noin kaksi viikkoa ennen julkaisuaan.
Ensimmäisenä albumin singlenä julkaistiin jazz-vaikutteinen kappale ”Ain’t No Other Man”, joka nousi Billboard Hot 100 -listalla sijalle kuusi. Britanniassa se saavutti parhaimmillaan toisen sijan. Toisena singlenä julkaistaan balladi ”Hurt”. Kolmas single julkaisu oli ”Candyman” ja neljäs ”Slow Down Baby”.
"Back to Basics" menestyi hyvin maailman listoilla. Se debytoi ykkösenä Yhdysvaltain Billboard 200 -albumilistalla ja saavutti ykkössijan myös muun muassa Britanniassa, Saksassa, Alankomaissa, Australiassa, Kanadassa, Sveitsissä ja Itävallassa. Suomen virallisella listalla se oli parhaimmillaan kuudentena.
Firma (televisiosarja)

Firma on Rike Jokelan ja Juha Jokelan ohjaama 11-osainen komediasarja, joka keskittyi filosofisen ja kovan yritysmaailman maailmojen törmäämiseen. Musiikin sarjaan on säveltänyt Kie von Hertzen. 
Sarja keskittyy kuvaamaan yritysmaailmaa ja sen johtamista sekä yrityksen henkilöstöä ja sen taloudellisia vaikeuksia. Cogito Oy on konkurssin partaalla ja firmaa pelastamaan palkataan yrityssaneeraaja ja konsultti Heikki, joka on luonteeltaan ”kivenkova talouselämän ammattilainen”. Cogito Oy:n toimitusjohtaja Arttu ei pidä saneeraamisesta, koska hänestä yrityksen tehtävä ei ole olla ”reduktionistisesti” rahaan nojaava. Hän tukeutuu ajattelussaan mieluummin filosofien ajatuksiin kuin liiketalousajatteluun, jonka hän ilmoittaa olevan ”reduktionistista”. Arttu kuitenkin rakastaa yritystään ja hänellä on eettisesti kunnianhimoisia tavoitteita, jotka eivät kuitenkaan ole taloudellisesti kestäviä.
Gabriella Ferri

Maria Gabriella Ferri (18. syyskuuta 1942 – 3. huhtikuuta 2004) oli italialainen kabareeartisti. Hän esiintyi muun muassa Radiotelevisione Italianan tuottamassa musiikkikabareessa Mazzabubu vuodelta 1975. Eräs tärkeimmistä levytyksistä on "Ti regalo gli occhi miei", suomeksi "Sulle silmäni annan", jonka Seija Simola lauloi suomeksi. Myös Gabriella Ferrin tulkinta napolilaisesta laulusta Maruzzella on omaperäinen ja edelleen suosittu. 
Hänen uransa paras aika sijoittui 1970-luvulle. 1990-luku oli lähes kokonaan hiljaiseloa. Mutta vuosituhannen vaihteessa Gabriella palasi, teki uusia levyjä, televisiokeikkoja ja San Remon festivaaleilla duetoi Stevie Wonderin kanssa vuonna 2002.
Gabriella Ferri oli musiikkisukua. Hänen isänsä, Vittorio Ferri, on monen Gabriellan kappaleen säveltäjä. Ja serkkunsa Luisa Ferrin kanssa hän julkaisi yhteisen levyn. Hänen ominta ohjelmistoaan olivat kuitenkin Rooman ja Napolin laulut.
Onigiri

Onigiri () tai omusubi () on japanilainen, riisistä tehty välipala, joka on tavallisesti kolmion tai soikion muotoinen ja "nori"-merilevällä ympäröity. Onigiri on yksi suosituimmista välipaloista Japanissa, ja sen eri muunnoksia myydäänkin useimmissa kaupoissa.
Onigirin yksinkertaisin muoto sisältää pelkkää suolattua riisiä ("shiomusubi"), mutta siinä voidaan käyttää lukuisia erilaisia täytteitä: usein "umeboshia", suolattua lohta, kanaa, tonnikalaa ja majoneesia, mätiä ("tarako" ja "mentaiko"), soijakastikkeella maustettua "katsuobushia", "konbu"-merilevää, "tsukemono"-pikkelsejä tai jopa juustoa. Myös riisiä voidaan maustaa eri tavoin. Yleinen variantti on azukipavuilla punaiseksi värjätty "sekihan", ruskea riisi ("genmai") ja erilaisia jyviä sisältävä riisi ("zakkokumai"). Riisiin voidaan sekoittaa myös muun muassa "wakame"-merilevää, pieniä "shirasu"-kaloja, "shiso"-yrttiä ja niin edelleen.
Onigireinä pidettyjen riisipallojen jäänteitä on löydetty jo Yayoi-kaudelta ajanlaskun alun tienoilta, mutta nykyisen kolmiomaisen muotonsa merileväkääreineen ruoka sai Edo-kaudella. Onigiri on Japanissa lohturuokaa, jota syödään usein lounaaksi, piknikeillä ja tapahtumissa. Ruoan nimi tuo mielleyhtymiä läheisyyteen ja ihmisten välisiin yhteyksiin: "nigiru" tarkoittaa ’puristaa’ (kädessä), "musubu" ’sitoa yhteen’, ’yhdistää’.
Onigireitä valmistetaan usein kotona lounaaksi, mutta niitä voi ostaa myös kaikista ruokakaupoista. Kaupoissa myytävät onigirit on pakattu niin, että merilevä ei koske riisiin ennen pakkauksen avaamista ja säilyy siten rapeana. Suolan ansiosta onigiri säilyy jääkaapin ulkopuolella syömäkelpoisena jopa kuusi tuntia, umeboshilla maustettuna kahdeksan tuntia.
Obafemi Martins

Obafemi Akinwunmi Martins (s. 28. lokakuuta 1984 Lagos, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaavan Martinsin seura on kiinalainen Shanghai Shenhua. Martins on tullut tunnetuksi erityisesti tuuletuksistaan, akrobaattisista volttisarjoista.
Seurajoukkueura.
Martins siirtyi kotimaastaan Nigeriasta italialaisen Reggianan riveihin vuonna 2000. Vuotta myöhemmin Internazionale osti hänet 750 000 eurolla, joka oli kova hinta 17-vuotiaasta pelaajasta. Martins osoitti olevansa hintansa arvoinen tehden 23 maalia Interin nuorten joukkueessa. Joulukuussa 2002 Martins debytoi edustusjoukkueessa ottelussa Parmaa vastaan.
Martins pärjäsi kohtalaisesti, ja teki 88:ssa Serie A:n ottelussa 28 maalia sekä muutaman tärkeän maalin Mestarien liigassa, mutta kesällä 2006 Inter hankki Zlatan Ibrahimovićin ja Hernan Crespon, ja Martins sai luvan etsiä uutta seuraa. Elokuussa 2006 hän siirtyi Newcastle Unitediin 10,1 miljoonan punnan siirtosummalla. Ennen lopullista siirtoa mediassa pyöri huhuja siirron mahdollisesta peruuntumisesta, joidenkin lähteiden väittäessä Martinsin olleen kuusi vuotta vanhempi pelattuaan samaan aikaan Celestine Babayaron kanssa Nigerian nuorten maajoukkueessa. Jo vuotta aikaisemmin Italian mediassa oli pyörinyt samanlainen kohu-uutinen, kun journalisti Filippo Ricci oli huomannut Nigerian jalkapalloliiton nettisivuilla Martinsin syntymäajan kohdalla lukeneen 1. toukokuuta 1978. Sittemmin syntymäaika korjattiin liiton sivuilla.
Martins kantoi Newcastlessa pelipaidassaan numeroa 9 Alan Shearerin lopetettua uransa kauden 2005–2006 päätteeksi. Martinsilla riitti englantilaisseurassa epäilijöitä, koska Newcastlella on tunnetusti ollut huonoa onnea ulkomaalaisten hyökkääjien pestaamisessa. Muun muassa Jon Dahl Tomasson, Stéphane Guivarc'h, Daniel Cordone ja Albert Luque tulivat seuraan suurella kohulla, mutta epäonnistuivat. Martinsin debyyttikausi Englannissa oli kuitenkin menestys ja hänestä tuli nopeasti kannattajien suosikki. Newcastlen pudottua Mestaruussarjaan kaudeksi 2009–2010, Martins siirtyi kesällä 2009 Saksan Bundesliigan VfL Wolfsburgiin.
Heinäkuussa 2010 Martins siirtyi yhden Saksassa vietetyn kauden jälkeen Venäjälle, solmittuaan kolmivuotisen sopimuksen Rubin Kazanin kanssa. Avauskaudellaan Martins onnistui maalinteossa kahdesti pelaamassaan 12 ottelussa.
Tammikuun lopulla 2011 Martins siirtyi takaisin Englantiin puolen vuoden lainasopimuksella Birmingham Cityyn. Syyskuussa 2012 hän siirtyi Primera Divisiónissa pelaavaan Levanteen.
Maajoukkueura.
Martins debytoi Nigerian maajoukkueessa 29. toukokuuta 2004. Hän sai pronssia vuosien 2006 ja 2010 Afrikan-mestaruus­kilpailuissa. Etelä-Afrikan MM-kilpailuissa 2010 hän pääsi kahdesti vaihdosta kentälle.
Pelaajaprofiili.
Urheilusivusto GiveMeSportin mukaan Martins on jalkapallohistorian neljänneksi nopein pelaaja.