tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lee Miller

Lee Miller (alun perin Elizabeth Miller; ) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja. Hänet tunnetaan muotivalokuvaajana sekä kuvajournalistina, joka dokumentoi toisen maailmansodan vaiheita. Miller kuvasi esimerkiksi Pariisin vapautumista, Lontoon pommituksia sekä Dachaun ja Buchenwaldin keskitysleirejä. Miller oli naimisissa surrealistitaiteilija Roland Penrosen kanssa.
Ura.
Lee Miller oppi jo lapsena valokuvaamista isältään. Hän opiskeli valaistusta, puvustusta ja lavastusta Pariisissa vuodesta 1919 lähtien. Vuonna 1926 hän palasi New Yorkiin ja tapasi muotilehti "Voguen" julkaisijan Condé Nastin, jonka seurauksena hän sai töitä Voguen mallina. Työskenneltyään muutamia vuosia mallina Miller palasi Pariisiin, jossa hänestä tuli valokuvaaja Man Rayn oppilas, malli, yhteistyökumppani ja rakastajatar.
Toisen maailmansodan aikaan Miller asui Lontoossa miehensä, surrealistitaiteilijan Roland Penrosen kanssa. Hän kuvasi brittiläiselle Voguelle lontoolaisten arkea pommitusten keskellä. Heinäkuussa 1944 Miller lensi Normandiaan ja seurasi liittoutuneiden etenemistä kohti Berliiniä. Hän lähetti Englantiin valokuvia ja raportteja muun muassa Saint-Malon saarrosta ja Pariisin vapautumisesta. Miller oli mukana kuvaamassa kun liittoutuneet vapauttivat Buchenwaldin Buchenwaldin ja Dachaun keskitysleirit. Yhdessä "Life"-lehden kuvaajan David E. Schermanin kanssa Miller löysi Münchenistä Adolf Hitlerin asunnon. Scherman ja Miller kuvasivat toisensa kylpemässä Führerin kylpyammeessa sarjassa valokuvia, joita on kuvailtu provokatiivisena tapana dekonstruoida tämän valtaa ja asemaa Saksassa.
Sodan jälkeen Miller vietti aikaa sodan runtelemassa Euroopassa ja kuvasi muun muassa Wienissä nälänhätään kuolevia lapsia sekä Unkarin pääministerin László Bárdossyn teloituksen.
Myöhemmässä elämässään Miller ryhtyi gourmet-kokiksi ja keksi surrealistisia ruokalajeja kuten ”kukkakaalirinnat” ja kullalla kuorutettu kana.
Yksityiselämä.
Sodan jälkeen Miller sairastui depressioon ja alkoholismiin. Hänen poikansa Antony Penrosen mukaan Miller kärsi posttraumaattisesta stressihäiriöstä.
Miller kuoli vuonna 1977 Englannissa. Suurin osa hänen sotakuvistaan löytyi vasta hänen kuolemansa jälkeen Penrosen perheen talon vintiltä.
Erbium(III)oksidi

Erbium(III)oksidi tai erbiumoksidi Er2O3 on harvinaisen maametallin erbiumin epäorgaaninen yhdiste hapen kanssa. Se on eräs yleisimmistä erbiumin yhdisteistä ja on vanhastaan tunnettu triviaalinimellä "erbia". Se on väriltään pinkkiä kiinteää ainetta joka muodostaa kiderakenteeltaan kuutiollisia kiteitä. Yhdiste ei liukene veteen juuri ollenkaan, mutta se absorboi ilmasta vettä ja hiilidioksidia. Se reagoi happojen kanssa muodostaen muita erbiumin +III hapetusluvun yhdisteitä.
Ensimmäisenä erbiumoksidia valmisti ruotsalainen kemisti Carl Gustav Mosander vuonna 1843 Tukholmassa. Alkuaine erbium löydettiin oksidin perusteella. Mosanderin oksidi oli tosin epäpuhdasta ja siitä eroteltiin myöhemmin ytterbiumoksidia, mikä johti alkuaine ytterbiumin löytämiseen vuonna 1878.
Erbiumoksidia syntyy metallisen erbiumin tummuessa hitaasti ilmakehän hapen vaikutuksesta:
4 Er + 3 O2 → 2 Er2O3
Paitsi suoraan alkuaineistaan sitä saadaan hajottamalla erbiumkarbonaattia tai -oksalaattia kuumentamalla niitä yli 700 °C:n lämpötilaan (tässä reaktio oksalaatille):
Er2(C2O4)3 → Er2O3 + 3 CO2 + 3 CO
Käyttö.
Erbiumoksidilla on käyttöä douppausaineena laserkiteiden valmistuksessa. Erbiumlasereita käytetään lääketieteessä ja hammaslääketieteessä ja niiden aallonpituus on 2,9 mikrometriä.
Erbiumoksidia käytetään optisissa kuiduissa signaalien vahvistamiseksi. Tämä perustuu siihen, että se muuttaa muita aallon­pituuksia informaatiota kuljettavan signaalin aallon­pituudelle.
Sitä voidaan käyttää myös loisteaineena ja infrapunasäteilyä absorboivissa laseissa. Loisteaineena se muuttaa infrapunasäteilyn näkyväksi vihreäksi valoksi. Tätä erbiumoksidin infrapunaa absorboivaa ominaisuutta käytetään joissain hitsaajien ja lasinpuhaltajien suojalaseissa.
Erbiumoksidia voidaan käyttää myös lasin, posliinin tai zirkonikiteiden värjäyksessä väriaineena sen tunnusomaisen pinkin värin vuoksi. Erbiumoksidilla värjättyä lasia käytetään aurinkolaseissa ja halvoissa koruissa.
Nina Waidacher

Nina Waidacher (s. 23. elokuuta 1992 Chur) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa SWHL:ssä pelaavaa ZSC Lions Frauenia. Pelipaikaltaan Waidacher on hyökkääjä ja hän laukoo oikealta.
Ura.
Waidacher on kolminkertainen Sveitsin mestari. Ensimmäisen mestaruutensa hän voitti ZCS Lions Frauenin paidassa kauden 2010–2011 päätteeksi. Tämän jälkeen hän siirtyi Yhdysvaltoihin pelaamaan yliopistokiekkoa. Waidacher edusti St. Scholastican yliopistoa neljän kauden ajan vuoteen 2015 asti. Kahdella viimeisellä kaudellaan hän oli joukkueen kapteeni.
Kaudeksi 2015–2016 Waidacher palasi Lionsiin, jossa voitti heti paluukaudella mestaruuden tehtyään 17 runkosarjaottelussa tehot 17+17=34 sekä seitsemässä pudotuspeliottelussa tehot 3+6=9. Myös seuraavalla kaudella joukkue voitti mestaruuden Waidacherin tehtyä 18 ottelussa 48 tehopistettä, jotka oikeuttivat liigan pistepörssin kolmanteen sijaan.
Waidacher on edustanut Sveitsin maajoukkuetta maailmanmestaruuskilpailuissa kolmesti vuosina 2012, 2015 ja 2016. Hänen ensimmäisellä edustuskerrallaan joukkue voitti pronssia. Waidacher on voittanut Sveitsin paidassa myös olympiapronssia vuonna 2014. Hän oli olympiajoukkueessa mukana myös vuonna 2018.
Amon-jumalan vaimo

Amon-jumalan vaimo (egypti: "ḥm.t nṯr n ỉmn") oli muinaisessa Egyptissä Amonin kultin korkea-arvoisin papitar. Kultti keskittyi Thebaan Ylä-Egyptiin 25. ja 26. dynastian aikana. Amon-jumalan vaimon virka ei ollut vain uskonnollinen, vaan sillä oli myös poliittista merkitystä, joten virka oli erittäin merkittävä.
Lillevi Richardtson

Eja Lillevi Marianne Richardtson (29. maaliskuuta 1919 Turku – 10. maaliskuuta 2006 Örebro, Ruotsi) oli suomalaissyntyinen ruotsalainen arkkitehti.
Lillevi Richardtsonin vanhemmat olivat arkkitehti Albert ja Elsa Maria Richardtson. Hän asui lapsuutensa Suomessa. Hän opiskeli arkkitehdiksi Helsingin Teknillisessä korkeakoulussa Helsingissä. Valmistuttuaan hän muutti Ruotsiin, ensin Tukholmaan, mutta muutti pian Örebrohon ja aloitti vuonna 1950 kaupunkisuunnitteluvirastossa Örebron kaupungin rakennuslautakunnassa, jossa hän työskenteli siihen asti, kunnes jäi eläkkeelle 1983.
Richardtson oli innokas valokuvaaja, ja hän luovutti laajan valokuvakokoelmansa Örebron kaupunginarkistoon. Hän osallistui vuonna 1976 ilmestyneen kirjan "Örebro Teater" valmisteluun.
Richardtson kirjoitti partiolaisille "Patrulledarens idé-bok för Finlands svenska flickscoutförbund" (1946, "Vartionjohtajan vihjekirja", suom. Kaarina Ranta, Suomen Partiotyttöjärjestö ry, 1946).
Richardtson kuoli vuonna 2006 Ruotsissa Örebrossa ja hänet on haudattu Turussa Turun hautausmaalle.
Jynx Maze

Jynx Maze (s. 6. lokakuuta 1990 Long Beach) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Pornoelokuvissa näyttelemisen hän aloitti vuonna 2010. Hän on toiminut myös "Penthousen" mallina.
Brooklyn Chase

Brooklyn Chase (s. 14. maaliskuuta 1985 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Pornoelokuvissa näyttelemisen hän aloitti vuonna 2012. Hän on toiminut myös "Penthousen" mallina.
Abigail Mac

Abigail Mac (s. 2. kesäkuuta 1988 Baltimore, Maryland) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä, joka aloitti uransa vuonna 2012. Hän on toiminut "Penthousen" mallina.
Katrina Jade

Katrina Jade (s. 31. lokakuuta 1991 Kalifornia) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Pornoelokuvissa näyttelemisen hän aloitti vuonna 2014. Hän on toiminut myös "Penthousen" mallina.
Salima Ikram

Salima Ikram (s. 1965) on egyptologian professori Kairon American University in Cairossa. Ikram on ottanut osaa lukuisiin arkeologisiin hankkeisiin Egyptissä, ja hänet tunnetaan useista muinaista Egyptiä käsittelevistä kirjoista. Ikram on myös suosittu vieras muinaista Egyptiä käsittelevissä televisio-ohjelmissa.
Ikram syntyi Lahoressa Pakistanissa vuonna 1965. Hän kiinnostui egyptologiasta käydessään 9-vuotiaana Egyptissä. Ikram opiskeli egyptologiaa ja arkeologiaa Yhdysvalloissa Bryn Mawr Collegessa Pennsylvaniassa ja jatkoi opintojaan Cambridgen yliopistossa, mistä hän valmistui filosofian tohtoriksi.
Jillian Janson

Jillian Janson (s. 23. toukokuuta 1995 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Pornoelokuvissa näyttelemisen hän aloitti vuonna 2014. Hän on toiminut myös "Penthousen" mallina.
A.J. Applegate

A.J. Applegate (s. 23. syyskuuta 1989 Massapequa) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Pornoelokuvissa näyttelemisen hän aloitti vuonna 2012. Hän on toiminut "Penthousen" mallina.
Ennen aikuisviihdeuraansa hän harrasti tanssia ja cheerleadingia.
Elisabet Itävaltalainen (1501–1526)

Elisabet Itävaltalainen (alk. Isabella, esp. "Isabel de Austria y Trastámara"); (18. heinäkuuta 1501 Bryssel, Flanderin kreivikunta – 19. tammikuuta 1526 Gent, Flanderi) oli Itävallan, Kastilian ja Aragonian prinsessa, josta tuli Kristian II:n puolisona Ruotsin, Tanskan ja Norjan kuningatar.
Suku.
Isabella kuului Habsburg-sukuun. Hänen vanhempansa olivat Burgundin herttua Filip Komea ja Kastilian infanta Johanna Kastilialainen. Perhe eli Flanderissa Brysselissä ja Leuvenissa, kunnes muutti Espanjaan vuonna 1506 vanhempien tultua Kastilian hallitsijoiksi.
Hänellä oli viisi sisarusta, joista vanhin sisar Eleonoora Itävaltalainen (1498–1558) oli Portugalin Emanuel I:n ja Ranskan Frans I:n puoliso; vanhempi veli Kaarle V oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari (1500–1558); nuorempi veli Ferdinand I oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari (1503–1564), nuorempi sisar Maria Itävaltalainen (1505–1558) oli Böömin ja Unkarin Ludvig II:n puoliso ja nuorin sisar Katariina Itävaltalainen (1507–1578) oli Portugalin Juhana III:n puoliso.
Avioliitto ja lapset.
Isabella avioitui Kristian II:n kanssa ja hän saapui Kööpenhaminaan 14-vuotiaana vuonna 1515. Tanskalaiset alkoivat kutsua häntä Elisabetiksi. Elisabetille ja Kristianille syntyi kuusi lasta, joista kolme kuoli aivan pieninä.
Maanpako.
Vuonna 1523 Kristian II menetti valtansa, ja kuningasperhe pakeni sukulaisten luokse Flanderiin. Heidän asuessaan Gentissä Elisabet sairastui keuhkokuumeeseen ja kuoli vain 25-vuotiaana.
Marguerite Pindling

Marguerite Pindling (s. 26. kesäkuuta 1932 Long Bay Cay, Bahama) on bahamasaarelainen yhteiskunnallinen vaikuttaja, joka toimi heinäkuusta 2014 kesäkuuhun 2019 maan kenraalikuvernöörinä. Hän oli naimisissa pääministeri Lynden Pindlingin kanssa. Marguerite toimi itse tuolloin aktiivisesti miehensä kampanjoitsijana ja samaan aikaan keräsi varoja muun muassa Bahaman Punaiselle ristille.
Nuoruus ja perhe.
Marguerite McKenzie syntyi vuonna 1932 Etelä-Androsin alueella. Hänen vanhempansa olivat Reuben ja Viola McKenzie. Marguerite oli yksi perheen 11 lapsesta.
Marguerite muutti vuonna 1946 siskonsa luokse Nassauun, missä hän kävi peruskoulunsa loppuun. Hän tapasi 1950-luvulla Lontoossa opiskelleen lakimiehen ja Bahamasaarten tulevan pääministerin Lynden Pindlingin, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1956. He saivat liittonsa aikana neljä lasta.
Ura.
Marguerite Pindlingin mies Lynden valittiin kesäkuussa 1956 ensimmäisen kerran Bahaman parlamenttiin. Marguerite oli miehensä aktiivisempia kampanjoitsijoita, ja hän on kertonut kaksoiselämänsä alkaneen pian naimisiin menon jälkeen. Pindlingien ja muiden progressiivisen liberaalipuolueen kampanjointi tuotti tulosta. Puolue nousi valta-asemaan ja johdatti Bahamasaaret itsenäisyyteen.
Marguerite Pindling keskittyi itse hyväntekeväisyyteen ja oli vuosina 1976–1991 Bahaman Punaisen ristin varojenkeruukomitean puheenjohtaja. Kun Punainen risti päätti rakennuttaa uuden päämajan New Providenceen, Pindling oli auttamassa järjestöä keräämään 200 000 dollaria 800 000 dollaria maksaneesta rakennuksesta. Punaisen ristin lisäksi Pindling on ollut muun muassa keräämässä rahoja vammaistyölle.
Kuningatar Elisabet II löi 2007 Pindlingin Pyhän Mikaelin ja Pyhän Yrjön ritarikunnan suurristin ritariksi. Hän sai tunnustuksen vapaaehtoistyöstään sekä palveluistaan hyväntekeväisyydessä ja politiikassa.
Pindling toimi muutamia kertoja kenraalikuvernööri Arthur Foulkesin sijaisena, kun tämä oli ulkomailla. Hän olikin yksi ennakkosuosikkeja Foulkesin seuraajaksi. Kuningatar nimitti Pindlingin heinäkuussa 2014 Bahaman uudeksi kenraalikuvernööriksi.
Anikka Albrite

Anikka Albrite (s. 7. elokuuta 1988 Denver, Colorado) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Pornoelokuvissa näyttelemisen hän aloitti vuonna 2011. Hän on toiminut "Penthousen" mallina. 
Albrite on myös esiintynyt australialaisessa kauhuelokuvassa nimeltään "Chimney or Pit" vuonna 2015.
Nina Genke-Meller

Nina Genke-Meller (1893 Kiova – 1954 Moskova) oli ukrainalais-venäläinen taidemaalari ja lavastaja.
Elämänvaiheita.
Genke-Mellerin isä oli alankomaalainen ja äiti venäläinen. Hän valmistui ylioppilaaksi Kiovassa vuonna 1912 ja työskenteli seuraavana vuonna opettajana. Hän opetti maantietoa, historiaa ja piirustusta. Kiinnostus taiteeseen heräsi ja hän aloitti taideopinnot Kiovassa vuonna 1914.
Opiskelupaikkana oli Aleksandra Eksterin perustama studio ja edettyään opinnoissaan pidemmälle Genke-Meller työskenteli studiossa assistenttina vuodet 1915–1917. Vuodesta 1915 lähtien hän työskenteli yhdessä muiden taiteilijoiden kanssa Verbovkan kylän kansan keskuksessa taiteilijana. Kyseisessä kylässä työskenteli myös muita suprematismiin syntyyn vaikuttaneita taiteilijoita kuten Kazimir Malevitš ja Olga Rozanova. Vuonna 1915 järjestettiin Moskovassa etelävenäläisen modernin taiteen näyttely, johon Genke-Meller osallistui yhdessä Aleksandra Eksterin kanssa.
Genke-Meller oli aktiivisesti mukana järjestämässä vuonna 1917 pidettyä järjestyksessä toista venäläisen nykytaiteen näyttelyä. Näyttely oli yleisömenestys. Seuraavana vuonna hän palasi Kiovaan, missä toimitti taidelehteä.
Neuvostovallan alkuvuosina Genke-Meller teki uutta hallintoa tukevaa propagandaa. Hän teki julisteita maalasi juniin propagandajulisteita.
Moskovaan Genke-Meller palasi vuonna 1924. Syynä oli perhetragedia, hänen vanhin lapsensa oli kuollut. Työpaikka löytyi N.P. Lamanovin studiosta, jossa hän suunnitteli tapetteja ja posliiniesineitä.
Lähes koko uransa Genke-Meller eli miehensä Vadym Mellerin varjossa. Hänen kuollessaan hänen työnsä oli lähes tulkoon unohdettu.
Falling

Falling on Machine Menin kappale ja single yhtyeen toiselta studioalbumilta "Elegies". Se julkaistiin 29. kesäkuuta 2005.
Kappale debytoi Suomen virallisen listan neljännellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa.
Ebba-Stina Schalin-Hult

Ebba-Stina Arnoldsdotter Schalin-Hult (22. joulukuuta 1913 Tšernivtsi, Bukovina, Itävalta-Unkari – 3. lokakuuta 1999 Tukholma, Ruotsi) oli suomalais-ruotsalainen arkkitehti. Hän oli vuodesta 1942 naimisissa armédirektör Björn Hultin kanssa.
Schalin-Hultin vanhemmat olivat rovasti Arnold Schalin ja Verna Andersin. Hän suoritti ylioppilastutkinnon Suomessa 1931, valmistui 1940 arkkitehdiksi Helsingin Teknillisestä korkeakoulusta ja opiskeli Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa Tukholmassa 1943–1944. Hän työskenteli Helsingissä Rakennushallituksessa vuodesta 1938, Tampereen kaupungin kaupunginsuunnitteluvirastossa vuodesta 1940, Tukholmassa lääninarkkitehtivirastossa vuodesta 1943, intendenttinä Ruotsin rakennushallituksessa Tukholmassa vuodesta 1949, ja vuodesta 1952 hän oli arkkitehti Tukholman aluesuunnitteluvirastossa.
Susan Solomon

Susan Solomon (s. 19. tammikuuta 1956 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ilmakehäkemisti ja klimatologi, joka todisti 1980-luvulla CFC-yhdisteiden vaikutuksen otsonikatoon.
Nuoruus ja opiskelu.
Susan Solomon syntyi Chicagossa vuonna 1956. Hän kiinnostui tieteestä jo lapsena katseltuaan television tiedeohjelmia, kuten "Meren salaisuuksia". High school -aikana Solomon sijoittui kolmanneksi kansallisessa tiedekilpailussa. Hänen projektinsa mittasi hapen määrää kaasuseoksissa.
Solomon opiskeli Illinois Institute of Technologyssä kemiaa ja suoritti 1977 alemman korkeakoulututkinnon. Hän jatkoi opintojaan Kalifornian Berkeleyn yliopistossa, mistä hän valmistui tohtoriksi vuonna 1981.
Ura.
Valmistuttuaan Solomon pääsi tutkijaksi Yhdysvaltain valtameri- ja ilmakehävirasto NOAA:n aeronomialaboratorioon Boulderiin. Hänen tutkimuksensa suuntautui alkuun yläilmakehän otsonin tietokonemallintamiseen.
Vuonna 1985 ilmestyivät ensimmäiset raportit Etelämantereen päällä olevan otsonikerroksen nopeasta ohenemisesta. Otsonikadon syytä ei tiedetty, ja monet tieteilijät halusivat lähettää Antartikselle laitteita mittaamaan ilmakehän otsoni- ja typpidioksidipitoisuuksia. Solomon ilmottautui vapaaehtoiseksi, ja hän johti tutkimusmatkaa, joka oli Etelämantereella syksyllä 1986. Solomon uskoi, että CFC-yhdisteet olivat syynä otsonikatoon. Toisen tutkimusmatkansa Solomon teki vuonna 1987, jolloin hän keräsi ryhmineen tarpeeksi todistusaineistoa vahvistamaan, että CFC-yhdisteiden hajoaminen ilmakehässä aiheutti otsonikatoa.
Solomonin tutkimustyö suuntasi Etelämantereelta Arktikselle. Hänen tutkimuksensa pohjoisnavan otsonikerroksen aukosta, joka oli pienempi kuin Etelämantereella, on auttanut todistamaan, että tulivuoret voivat voimistaa CFC-yhdisteiden otsonikerrosta tuhoavaa vaikutusta.
Solomon jätti vuonna 2011 NOAA:n työskenneltyään siellä 30 vuoden ajan. Hän siirtyi Massachusetts Institute of Technologyn ilmakehäkemian ja klimatologian professoriksi.
Tunnustukset.
Solomon on saanut useita tunnustuksia. Hänelle on annettu muun muassa vuonna 1999 National Medal of Science, vuonna 2004 Blue Planet Prize ja vuonna 2018 Crafoord-palkinto. Hän oli 36-vuotiaana nuorin nainen, joka on valittu National Academy of Sciencesiin, kun hänet hyväksyttiin sinne vuonna 1992.
Hilda Petrie

Hilda Petrie (o.s. Urlin; 1871–1957) oli irlantilaissyntyinen egyptologi. Petrie osallistui elämänsä aikana useisiin arkeologisiin kaivauksiin Egyptissä ja Palestiinassa. Hänen miehensä oli tieteellisen arkeologian isänä pidetty egyptologi William Flinders Petrie.
Petrie opiskeli alun perin geologiaa, mutta Flinders Petrie palkkasi hänet 25-vuotiaana taiteilijaksi kaivauksilleen. Pari avioitui, ja he työskentelivät loppuelämänsä yhdessä arkeologisissa hankkeissa.
Dorothy E. Denning

Dorothy E. Denning (s. 1945 Grand Rapids, Michigan ) on yhdysvaltalainen matemaatikko, tietoturvapioneeri ja -tutkija. 
1970-luvun puolivälissä Denning piti Purduen yliopistossa Yhdysvaltojen ensimmäisiä tietoturvaan ja kryptografiaan liittyneitä yliopistokursseja. Hänen julkaisunsa "A Lattice Model of Secure Information Flow" loi 1976 teoreettisen pohjan yksisuuntaiseen tiedon etenemiseen perustuvan tietoturvan toteuttamiselle. Vuonna 1982 hän kirjoitti kirjan "Cryptography and Data Security" -oppikirjan, joka toimi alan perusteoksena julkisen avaimen salausten toteuttamisesta.
1980-luvulla Denning siirtyi yliopistosta yritysmaailmaan. Hän kehitti SRI Internationalilla pohjan nykyisille reaaliaikaisille tunkeutumisen havaitsemisjärjestelmille ja toimi ohjelmistokehittäjänä Digital Equipment Corporationilla. DEC:ltä Denning siirtyi professoriksi Georgetownin yliopistoon. Hän siirtyi sittemmin puolustusanalytiikan professoriksi Yhdysvaltain laivaston Naval Postgraduate School -opistoon.
Yksityiselämä.
Dorothy E. Denning syntyi Grand Rapidsissa Michiganissa ja on naimisissa Peter Denningin kanssa, jonka hän tapasi Purduen yliopistossa.
Adeline Genée

Dame Adeline Genée (6. tammikuuta 1878 Hinnerup, Tanska – 23. huhtikuuta 1970 Esher, Englanti) oli tanssija, koreografi ja opettaja, joka toimi Royal Academy of Dancingin perustavana puheenjohtajana.
Genéen alkuperäinen nimi kokonaisuudessaan oli Anina Margarete Kirstina Petra Jensen. Hän oli maanviljelijän tytär, mutta 8-vuotiaana hänet adoptoi hänen setänsä, Alexander Genée, joka johti kiertävää balettiyhtiötä. Genée sai opetusta sedältään ja tämän vaimolta, Antonia Zimmermannilta, ja teki ensimmäisen esiintymisensä kymmenen vuoden iässä Kristianiassa (nykyisessä Oslossa), Norjassa. Tämän jälkeen hän siirtyi Berliiniin, jossa työskenteli oopperassa; sitten hän sai paikan Münchenissä, jossa esiintyi vuonna 1896 "Coppélia"-baletissa.
Genéen uran käännekohta koitti vuonna 1897, kun hän sai kutsun Lontoon Empire Theatrelta. Empire Theatre oli varsinaisesti musiikkisali, mutta suuri osa sen laajasta ohjelmistosta koostui baletista. Baletin johtajana toimi Katti Lanner. Genée esiintyi seuranneen vuosikymmenen aikana lukuisissa baleteissa, joiden joukossa oli hänen setänsä tuottama "Coppélian" esitys vuonna 1906.
Vuosina 1908–11 Genée matkusti kolme kertaa pidemmäksi aikaa Yhdysvalloissa, jossa hän esiintyi muiden muassa musikaaleissa "The Soul Kiss" (1908) ja "The Bachelor Belles" (1910). Hänen yhteistyönsä Empire Theatren kanssa päättyi vuonna 1909, jolloin hän esiintyi Giacomo Meyerbeerin oopperassa "Robert le Diable". Genée jatkoi satunnaista esiintymistä itse tuottamissaan baleteissa, joihin lukeutuivat "La Camargo" ja "La Danse"; molemmat vuodelta 1912. Vuonna 1912 Genée matkusti jälleen Yhdysvaltoihin, minkä jälkeen hän lähti myös Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Hänen viimeinen balettinsa oli "The Pretty Prentice" (1916). Tanssijana hän jäi eläkkeelle vuonna 1917. 
Uransa loppua kohden Genée jäi jossain määrin Sergei Djagilevin "Ballets russes" -yhtiön toiminnan varjoon. Genée oli kuitenkin merkittävä hahmo kansallisen balettiperinteen kasvussa Englannissa. Vetäydyttyään tanssijanahän jatkoi toimintaansa muun muassa Royal Academy of Dancingin puheenjohtajana (1936–54). Vuonna 1950 hänestä tuli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan Dame ensimmäisenä tällä tavoin kunnioitettuna tanssijana.
Peltosänkiö

Peltosänkiö ("Odontites vernus") on näivekasvien (Orobanchaceae) heimoon, sänkiöiden ("Odontites") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ruohovartinen, yksivuotinen ja matalakasvuinen kasvilaji. Peltosänkiö muistuttaa paljolti punasänkiötä ("Odontites vulgaris") ja lajit luetaan joskus yhdeksi lajiksi. Lajit eroavat toisistaan varren haaraisuuden sekä lehtien ja kukinnon ulkonäön perusteella. Suolasänkiö ("Odontites litoralis") eroaa peltosänkiöstä kukkien ulkonäön ja kasvupaikkojensa perusteella.
Peltosänkiö voi kasvaa noin 20 cm korkeaksi. Varsi on joko kokonaan haaraton tai yläosastaan muutamaan kertaan haaroittunut. Haarat ovat kasvutavaltaan pystyjä. Lehdet ovat puikeita ja leveimmillään lähellä tyveä. Peltosänkiön kukinto on varren päässä oleva yksipuoleinen, tähkää muistuttava terttu. Kukintojen alimmat kukat ovat melko matalalla; kukinto alkaa seitsemännestä–yhdeksännestä nivelestä. Kukkien teriö on vaaleanpunainen sekä hienokarvainen, ja jokaisessa kukassa on yksi emi, jonka vartalo on kukan ylähuulta pidempi. Verhiön liuskat ovat kapeita, teräväkärkisiä ja suunnilleen hedelmän pituisia. Peltosänkiö kukkii kesä–heinäkuussa.
Peltosänkiö kasvaa erilaisilla kulttuurivaikutteisilla kasvupaikoilla. Usein sitä tavataan ruispelloilta ja joutomailta.
Youtuben pääkonttorin ammuskelu

Youtuben pääkonttorin ammuskelu tapahtui San Brunossa, Kaliforniassa 3. huhtikuuta 2018. Ainakin kolme loukkaantui. Teon naispuolinen epäilty Nasim Aghdam kuoli. Hän väitti sosiaalisessa mediassa YouTuben sensuroineen hänen eläinten oikeuksia ja veganismia käsitteleviä videoitaan.
Suomukat

Suomukat ("Lathraea") on näivekasvien (Orobanchaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi neljä lajia, joiden lisäksi muutamien sukuun kuvattujen lajien taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Suomukat ovat yleisväritykseltään vaaleanpunertavia lehtivihreättömiä kasveja. Suomukat ovat monivuotisia ja niillä on vankka sekä suomuinen juurakko. Varsi on paksu, möyheä sekä kasvutavaltaan pysty ja siinä on suomumaisia lehtiä. Suomukoiden kukinto on tiivis, yksipuoleinen, nuokkuva ja tähkää muistuttava terttu. Kukkien teriö on kaksihuulinen; ylähuuli on punertava ja alahuuli on kolmiliuskainen. Emit ovat yksivartaloisia. Kukkien verhiö on neliliuskainen. Kukkien tyvellä on mesiäinen. Hedelmä on pähkylä, joissa on öljyinen elaiosomi.
Suomessa ja Ruotsissa tavataan vain yhtä suomukoiden sukuun kuuluvaa lajia: pähkinäsuomukka eli suomukka ("Lathraea squamaria").
Elaiosomi

Elaiosomi on kasvin hedelmässä tai siemenessä oleva lisäke, joka sisältää rasva-, proteiini- tai hiilihydraattipitoista ainetta. Elaiosomeja voidaan jaotella useisiin eri tyyppeihin sen mukaan, mistä rakenteista ne ovat syntyneet. Elaiosomien tarkoituksena on houkutella muurahaisia kuljettamaan kasvin hedelmiä tai siemeniä ja levittämään näin kasvia uusille alueille. Muurahaiset käyttävät elaiosomien sisällön ravinnokseen, mutta tulevat samalla levittäneeksi kasvia kuljettaessaan hedelmiä tai siemeniä pesälleen.
Elaiosomeja on useilla kasvilajeilla, ja elaiosomeja omaavia kasvilajeja on monissa eri kasviheimoissa. Elaiosomeja on esimerkiksi sinivuokolla ("Hepatica nobilis"), keltamolla ("Chelidonium majus"), kevätpiipolla ("Luzula pilosa") ja nuokkuhelmikällä ("Melica nutans").
Margaretta Taylor

Margaretta Taylor (o.s. "Johnson"; myös muodossa "Margaretta Johnson Taylor" tai "Margaretta J. Taylor"; s. , Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen perijätär, miljardööri ja hyväntekijä. Hän on tehnyt miljoonien dollarien rahalahjoituksia muun muassa yhdysvaltalaisten jokien suojelutyöhön, Bronxin eläintarhan ja yliopistollisen lääketieteen oppilaitoksen hyväksi.
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 178. rikkaimmaksi ihmiseksi (jaettu sijoitus) ja 13. rikkaimmaksi naiseksi. Tuolloin hänen omistustensa arvo oli 8,7 miljardia dollaria. Tämä omistus oli peräisin lähinnä hänen äidiltään Anne Cox Chambersilta (s. 1.12.1919) peritystä noin 17 prosentin osuudesta media- ja autoteollisuuskonserni Cox Enterprisesia. Vastaavan prosenttiosuuden perivät myös hänen veljensä James Chambers ja siskonsa Katharine Rayner. Äitinsä tavoin Margaretta Taylor ja hänen sisaruksensa eivät ole olleet erityisen aktiivisesti mukana perimänsä yrityskonsernin liiketoiminnassa. Sen sijaan hänen serkkunsa Jim Kennedy johtaa konsernin hallitusta puheenjohtajana.
Margareetta Taylor on ollut naimisissa kolmesti (aviomiehet: James F. Granite, Dr. Alexander Taylor, ja Michael Rich) ja hänellä on kaksi lasta: tytär (Amanda) ja poika (Alexander). Alexander toimi operatiivisena johtajana (COO) Cox Enterprisesilla, ja siirtyi konsernin toimitusjohtajaksi vuoden 2018 alussa. Amanda Anne Cox Taylorin isä on edesmennyt James F. Granite.
Blair Parry-Okeden

Blair Parry-Okeden (s. ; Honolulu, Hawaii, Yhdysvallat) on taustaltaan yhdysvaltalainen perijätär, miljardööri ja hyväntekijä. Hän on asunut pitkään Australiassa (Scone, New South Wales) ja on saanut Australian kansalaisuuden.
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 108. rikkaimmaksi ihmiseksi (jaettu sijoitus) ja 11. rikkaimmaksi naiseksi. Tuolloin hänen omistustensa arvo oli 13 miljardia dollaria. Tämä omistus oli peräisin hänen äidiltään Barbara Cox Anthonylta (1922–2007) peritystä 25 prosentin osuudesta tietoliikenne-, media- ja autokauppakonserni Cox Enterprisesia. Hänen veljellään, Cox Enterprises -konsernin hallituksen puheenjohtajalla Jim Kennedyllä (James Cox Kennedy) on vastaava omistusosuus yhtiöstä.
Blair Parry-Okeden on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon (B.A./B.Sc.) Denverin yliopistossa (University of Denver). Hän oli naimissa Simon Parry-Okedenin kanssa mutta he ovat eronneet. Heillä on kaksi poikaa: Andrew ja Henry.
Lynn Harrell

Lynn Harrell (30. tammikuuta 1944 New York, New York – 27. huhtikuuta 2020) oli yhdysvaltalainen sellisti. Hänen isänsä oli baritoni Mack Harrell ja äitinsä viulisti Marjorie McAlister Fulton. 8-vuotiaana Harrell päätti opetella sellonsoittoa, jota hänelle opetti aluksi New Yorkin filharmonikkojen Heinrich Joachim. 12-vuotiaana Harrell muutti perheineen Texasin Dallasiin, jossa häntä opetti Lev Aronson. Denton High Schoolia käytyään hän opiskeli New Yorkin Juilliard Schoolissa Leonard Rosen johdolla. Myöhempiä opintoja hän suoritti Philadelphian Curtis Institute of Musicissa.
Debyyttinsä Harrell teki vuonna 1961 New Yorkin filharmonikkojen kanssa Carnegie Hallissa. Hänen isänsä kuoli syöpään vuonna 1960 ja äitinsä auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin 1962. Harrell toimi Clevelandin orkesterin ensimmäisenä sellistinä vuosina 1964–71. Tänä aikana hän ystävystyi James Levinen kanssa. Resitaalidebyyttinsä Harrell teki New Yorkissa vuonna 1971. Käännekohta uralla tapahtui vuonna 1975, jolloin Harrell voitti Avery Fisher -palkinnon. Sittemmin hän loi eri maanosiin ulottuvan uran. Hänen kymmenien levytystensä joukossa ovat tulkinnat Johann Sebastian Bachin soolosellosarjoista, Victor Herbertin sellokonsertosta nro 1 (ensimmäinen levytys), William Waltonin konsertosta ja Donald Erbin konsertosta. Grammy-palkinnot Harrell voitti Itzhak Perlmanin ja Vladimir Ashkenazyn kanssa Pjotr Tšaikovskin ja Ludwig van Beethovenin triojen levytyksistä. 
Harrell soitti Domenico Montagnanan (1720), Antonio Stradivariuksen (1673) ja Christopher Dungeyn (2008) rakentamilla selloilla.
Harrell voitti lukuisia palkintoja uransa varrella. Hänen vaimonsa oli viulisti Helen Nightengale, jonka kanssa hänellä oli kaksi lasta, Hanna ja Noah. Harrell oli aiemmin naimisissa journalisti-kirjoittaja Linda Blandford-Katen kanssa; tästä avioliitosta syntyivät kaksoset. Harrell asui Kalifornian Santa Monicassa.
Linda Jones

Linda Jones (14. joulukuuta 1944 Newark, New Jersey – 14. maaliskuuta 1972 Newark, New Jersey) oli yhdysvaltalainen rhythm and blues -laulaja. Hänen tyylinsä oli gospelvaikutteinen, ja hän aloittikin laulamisen kuuden vuoden iässä sisarustensa kanssa hengellisessä kokoonpanossa, Jones Singersissä. Teini-ikäisenä Jones aloitti rhythm and bluesin esittämisen. Ensimmäisen soololevytyksensä hän teki nimellä Linda Lane vuonna 1963. Kyse oli "Lonely Teardrops" -coveresityksestä.
Jones tapasi tuottaja, lauluntekijä George Kerrin, jonka kanssa hän sai sopimuksen Loma Recordsilta vuonna 1967. Läpimurroksi muodostui single "Hypnotized", jonka mukaan myös nimettiin Jonesin albumi "Hypnotized" (1967). Hänet muistetaan yhä parhaiten albumin nimikkosinglestä. Myöhemmin Jones levytti Neptune Recordsille ja Turbo Recordsille. Suurimman menestyksensä muutamaan vuoteen hän saavutti vuonna 1972 voimakkaalla gospeltyylisellään coverillaan Jerry Butlerin kappaleesta "For Your Precious Love".
Jones oli diabeetikko ja kuoli 27-vuotiaana sairautensa komplikaatioihin. Hänen tuotantoaan julkaistiin vielä postuumisti.
Adeline Boutain

Adeline Boutain (1862, Machecoul, Ranska – 1946, Croix-de-Vie, Ranska) oli ranskalainen valokuvaaja. Hän oli kiinnostunut aiheista jotka liittyivät Ranskaan, ja kuvasi paljon kaupunki- ja merimaisemia, katunäkymiä, rakennuksia, nähtävyyksiä ja uskonnollisia sekä maallisia tapahtumia. Hänen valokuviaan käytettiin paljon postikortteina.
Hän meni naimisiin 9. toukokuuta vuonna 1881, Machecoulissa hänen serkkunsa Yves Gaspard Boutainin kanssa, joka oli syntynyt Pornicissa 21.10.1855. He saivat kaksi kaksi lasta. Boutain kuoli Saint-Gilles-Croix-de-Viessä vuonna 1946.
Josefin Donat

Josefin Donat (s. 22. helmikuuta 1994 Leipzig) on saksalainen malli. Hänet kruunattiin Miss Universum Saksaksi 31. elokuuta 2014. Siten hän pääsi edustamaan maataan Miss Universum 2014 -kilpailuun, joka järjestettiin Miamissa 25. tammikuuta 2015. Hän jäi kuitenkin vaille sijoitusta. Donat on 1,65-metrinen. Varsinaiselta ammatiltaan hän on sairaanhoitaja; hän opiskeli Klinikum St. Georgissa Leipzigissa.
Paulina Vega

Paulina Vega Dieppa (s. 15. tammikuuta 1993 Barranquilla) on kolumbialainen malli ja televisiojuontaja, joka valittiin Miss Kolumbiaksi vuonna 2013 ja Miss Universumiksi 2014. Hän on kaikkien aikojen toinen Miss Universum -kilpailun voittanut kolumbialainen nainen. Vuosina 2016–2017 hän juonsi ohjelmaa "A otro nivel".
Vega on sydänlääkäri Rodolfo Vega Llamasin ja Laura Dieppan tytär. Hänellä on sisko nimeltä Valentina. Vega on tenori Gastón Vegan lapsenlapsi; hänen isoäitinsä Elvira Susana Castillo Gómez valittiin Miss Atlánticoksi 1953.
Verónica Macamo

Verónica Nataniel Macamo Dlhovo (s. 13. marraskuuta 1957 Gaza) on mosambikilainen Frelimo-puolueen poliitikko. Hänet valittiin Mosambikin parlamentin ("Assembleia da República") puhemieheksi, jona hän aloitti toimintansa 12. tammikuuta 2010. Jo tätä aiemmin hän oli toiminut varapuhemiehenä. Hänet valittiin maansa parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1994, ja hän on lisäksi toiminut muun muassa Panafrikkalaisessa parlamentissa.
Macamo on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Regina Jonas

Regina Jonas (3. elokuuta 1902 Berliini – 1944 Auschwitz, Puolan kenraalikuvernementti) oli saksalainen rabbi ja ensimmäinen juutalaiseksi rabbiksi vihitty nainen. Jonas sai surmansa holokaustin aikana Auschwitzin tuhoamisleirillä vuonna 1944.
Elämäkerta.
Regina Jonas syntyi Berliinissä 3. elokuuta 1902 Scheunenviertelin köyhässä juutalaisessa kaupunginosassa. Jonaksen isä Wolf oli ammatiltaan kauppias ja hän kuoli tuberkuloosiin vuonna 1913. Jonas kiinnostui jo nuorena Raamatusta, juutalaisten historiasta ja hepreasta.
Vuonna 1924 Jonas aloitti opiskelut berliiniläisessä Hochschule für die Wissenschaft des Judentums -koulussa. Useimmat muut koulun naisopiskelijoista pyrkivät opettajiksi, mutta Jonaksen tavoitteena oli päästä rabbiksi. Jonaksen opinnäytetyö valmistui kesäkuussa 1930 ja se käsitteli naisten mahdollisuutta toimia rabbina. Opinnäytetyössään Jonas pyrki osoittamaan naisten toiminnalle rabbeina juutalaisen lain mukaisen eli halakhalaisen perustan. Professori Eduard Baneth hyväksyi Jonaksen opinnäytetyön, mutta hän kuoli ennen asiaankuuluvan suullisen kokeen pitämistä. Hänen seuraajansa eivät puolestaan halunneet vihkiä Jonasta rabbiksi ja hän valmistui sen sijaan opettajaksi. Viimein vuonna 1935 "Liberaler Rabbinerverband" -järjestön johtaja rabbi Max Dienemann suostui vihkimään Jonaksen. Jonas tunnettiin sittemmin usein nimellä Fräulein Rabbiner Jonas ja vuonna 1937 Berliinin juutalainen yhteisö palkkasi hänet vanhuksien ja sairaiden uskonnollisia menoja varten. Jonas saarnasi myös berliiniläisissä synagogissa.
Juutalaisten asema Saksassa heikkeni merkittävästi kristalliyön myötä marraskuussa 1938. Jonas jatkoi toimintaansa vanhusten parissa ja hän sai kiitoskirjeitä ulkomaille paenneilta juutalaisilta, jotka olivat joutuneet jättämään vanhempansa Saksaan. Talvella 1940–1941 Jonas toimi rabbina useissa eri kaupungeissa natsien perustaman Reichsvereinigung der Juden in Deutschland -järjestön kautta, johon kuuluminen oli Saksan juutalaisille natsien aikana pakollista. 6. marraskuuta 1942 Jonas ja hänen äitinsä vietiin Theresienstadtin keskitysleirille, jossa hän jatkoi rabbina toimimista. 12. lokakuuta 1944 Jonas vietiin äitinsä kanssa edelleen Auschwitzin tuhoamisleirille, jossa hän sai surmansa mahdollisesti jo saman päivän aikana.
Jocelyn Morlock

Jocelyn Morlock (14. joulukuuta 1969 Saint Boniface – 2023) oli kanadalainen säveltäjä. Hän oli Vancouverin sinfoniaorkesterin residenssisäveltäjänä 2014–2019.
Morlock opiskeli pianonsoittoa Robert Richardsonin johdolla ja sai kandidaatin arvon Brandonin yliopistosta. Hän sai sekä maisterin- että tohtorinarvonsa Brittiläisen Kolumbian yliopistosta, jossa häntä opettivat Gerhard Ginader, T. Patrick Carrabré, Stephen Chatman, Keith Hamel ja Nikolai Korndorf. 
Morlock voitti vuoden klassisen sävellyksen Juno-palkinnon vuonna 2018 teoksellaan "My Name is Amanda Todd".{ Lisäksi hän sai urallansa Länsi-Kanadan musiikkipalkinnon vuoden klassisesta sävellyksestä teoksellaan "Cobalt" (2015).
Linda Finnie

Linda Finnie (s. 1954 Skotlanti) on brittiläinen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän opiskeli Skotlannin kuninkaallisessa musiikki- ja draama-akatemiassa. Hän voitti vuosina 1974 ja 1977 kansainvälisen Ferrier-kilpailun. 
Finnie on esiintynyt muun muassa Englannin kansallisoopperassa, Covent Gardenissa, Frankfurtin oopperassa ja Beirutin oopperassa. Orkestereja, joiden kanssa hän on laulanut, ovat olleet muiden muassa Münchenin sinfoniaorkesteri, Strasbourgin filharmonikot, Japanin filharmonikot ja Pietarin filharmonikot. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Claudio Abbado, Lorin Maazel, André Previn, Daniel Barenboim ja Mariss Jansons. Kansainvälisillä konserttikiertueillaan hän on esiintynyt eri puolilla maailmaa – Australiassa, Yhdysvalloissa, Kaukoidässä ja Euroopassa. 
Finnie on osallistunut lukuisiin levytyksiin, joista suurin osa on tehty Chandos-levymerkille.
Liniers (1946)

Liniers (runkonumero D51) oli Espanjan laivaston vuonna 1946 vesillelaskettu Liniers-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Bazánilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 1936. Työ kuitenkin keskeytyi Espanjan sisällissodan alkaessa. Työ aloitettiin uudelleen 1939, mutta se keskeytyi seuraavana vuonna alukselle tehtävien muutosten vuoksi.
Köli laskettiin uudelleen tammikuussa 1945. Alus laskettiin vesille 1. toukokuuta 1946 ja otettiin palvelukseen 27. tammikuuta 1951.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1982.
Sarah Beth Briggs

Sarah Beth Briggs (s. 2. kesäkuuta 1972 Newcastle upon Tyne) on brittiläinen pianisti. 
Briggs pääsi finalistiksi BBC:n nuorten muusikoiden kilpailussa 11-vuotiaana (1984) ja oli saman ikäisenä yksi nuorimmista Dame Myra Hess -palkinnon saajista. Hän myös voitti kansainvälisen Mozart-kilpailun Salzburgissa 15-vuotiaana. Hän opiskeli Newcastlessa, Yorkissa ja Birminghamissa Denis Matthewsin johdolla. Sveitsissä häntä opetti eräs Claudio Arraun tunnetuimmista oppilaista, Edith Fischer, ja Hindemith-järjestön kamarimusiikkistipendillä hän pääsi myös saamaan opetusta Bruno Giurannalta. 
Briggs on esiintynyt ja pitänyt mestarikursseja Atlantin valtameren molemmilla puolilla. Hän on tehnyt yhteistyötä sellaisten orkestereiden kuin Englannin kamariorkesterin, Royal Philharmonic Orchestran ja Wienin kamariorkesterin kanssa. Hän oli yksi Trio Melzin perustajajäsenistä vuosina 2000–16. Hän on johtanut myös muita kamarikokoonpanoja ja opettanut Yorkin yliopistossa. Briggs on levyttänyt Béla Bartókin, Ludwig van Beethovenin, Johannes Brahmsin, Benjamin Brittenin, Frédéric Chopinin, Claude Debussyn, Joseph Haydnin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Franz Schubertin ja Alan Rawsthornen teoksia. 
Ensimmäisen konserttolevytyksensä Briggs julkaisi toukokuussa 2016. Levylle sisältyivät Hans Gálin ja Mozartin konsertot.
Álava (1947)

Álava (runkonumero D52) oli Espanjan laivaston vuonna 1947 vesillelaskettu Liniers-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Bazánilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 1936. Työ kuitenkin keskeytyi Espanjan sisällissodan alkaessa. Työ aloitettiin uudelleen 1939, mutta se keskeytyi seuraavana vuonna alukselle tehtävien muutosten vuoksi.
Köli laskettiin uudelleen joulukuussa 1944. Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1947 ja otettiin palvelukseen 11. joulukuuta 1951.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 1978.
Oquendo (D41)

Oquendo (runkonumero D41) oli Espanjan laivaston vuonna 1953 vesillelaskettu Oquendo-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Bazánilta Ferrolista, missä köli laskettiin 15. kesäkuuta 1951. Alus laskettiin vesille 5. syyskuuta 1959 ja se valmistui 13. syyskuuta 1960.
Palvelus.
Alus liitettiin palvelukseenotettaessa Lepanto-luokan aluksista muodostettuun 21. saattajalaivueeseen Cartagenaan. Syyskuussa 1964 alus osallistui Cantábriossa pidettyihin harjoituksiin.
Alus poistettiin palveluksesta 1978.
Roger de Lauria (D42)

Roger de Lauria (runkonumero D42) oli Espanjan laivaston vuonna 1967 vesillelaskettu Oquendo-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Bazánilta Ferrolista, missä köli laskettiin 4. syyskuuta 1951. Alus laskettiin vesille 12. marraskuuta 1958, mutta se siirrettiin Cartagenaan. Aluksesta muokattiin modernisoituversio Alus laskettiin uudelleen vesille 29. elokuuta 1967 ja otettiin palvelukseen 30. toukokuuta 1969.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1982.
Pirkko Lindström

Pirkko Lindström (s. 1963 Jämsä) on Juupajoen entinen kunnanjohtaja. Hän toimi tehtävässä 2012–2018.
Juupajoen kunnanjohtajuuden jälkeen Lindström siirtyi Oriveden elinvoimajohtajaksi. Myöhemmin hän siirtyi Pirkanmaan pelastuslaitoksen hallintopäälliköksi.
Ura.
Koulutukseltaan Lindström on hallintotieteiden maisteri.
Lindström toimi Kuoreveden kunnansihteerinä vuosina 1997–2000 ja Jämsän kaupungin hallintojohtajana vuosina 2001–2012. 
Vuonna 2012 Juupajoen kunnanjohtajan virkaa haki 14 henkilöä. Kunnanvaltuusto valitsi Lindströmin kunnanjohtajaksi yksimielisesti kesäkuussa ja virassaan Lindström aloitti syyskuussa.
Toukokuussa 2018 Lindström valittiin Oriveden elinvoimajohtajaksi, joka johtaa uutta elinvoimapalvelujen tulosyksikköä. Yksikössä annetaan muun muassa asumiseen, maankäyttöön, elinkeinoihin, työllisyyspalveluihin ja joukkoliikenteeseen liittyviä asiantuntijapalveluja.
Luottamustehtävät.
Lindström on Tampereen kesäyliopiston hallituksen jäsen. Keväällä 2017 Lindström valittiin Maaseudun kehittämisyhdistys Poko ry:n hallituksen puheenjohtajaksi.
Katharine Graham

Katharine Graham (16. kesäkuuta 1917 – 17. heinäkuuta 2001) oli yhdysvaltalainen kustantaja ja toimitusjohtaja. Hän oli Washington Postin kustantaja vuosina 1969–1979 ja johti lehtiyhtiötä vuosina 1963–1991. Grahamin aikana Washington Post julkaisi merkittäviä tietoja muun muassa Yhdysvallan hallituksen toimista Vietnamin sodan aikaan (ns. Pentagonin paperit) sekä presidentti Richard Nixoniin liittyvästä Watergate-skandaalista. Graham palkkasi vuonna 1964 lehden päätoimittajaksi Ben Bradleen, joka jatkoi päätoimittajana vuoteen 1991 asti. 
Grahamin johdolla Washington Post Company kasvoi voittoa tuottavaksi yhtiöksi, ja Grahamista tuli ensimmäinen naispuolinen toimitusjohtaja Fortune 500 -listalla.
Vuonna 2017 ilmestynyt elokuva "The Post" kertoo Katherine Grahamin ensimmäisistä vuosista Washington Postin kustantajana. Elokuvan on ohjannut Steven Spielberg. Grahamia esittää Meryl Streep, joka sai roolista 21. Oscar-ehdokkuudensa.
Mikko Kamula

Mikko Kamula (s. 17. syyskuuta 1982) on Tampereella asuva suomalainen kirjailija. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri, pääaineenaan folkloristiikka.
Kamula kirjoittaa kuusiosaista Metsän kansa -romaanisarjaa, joka on tyylilajiltaan sekoitus historiallista proosaa ja fantasiakirjallisuutta. Hän ammentaa tarinoidensa aiheita suomalaisesta kansanperinteestä ja mytologiasta, joihin Kamula perehtyi yli kymmenen vuoden ajan ennen kirjasarjansa aloittamista. Kamulan esikoisteos "Ikimetsien sydänmailla" oli ehdolla Savonia-kirjallisuuspalkinnon saajaksi vuonna 2017.
Torra Lövö

Torra Lövö on yksi Espoon kaupungin ulkoilusaarista. Se sijaitsee noin kilometrin Lehtisaarista itään ja noin viisi kilometriä Matinkylän Nuottaniemen venesatamasta kaakkoon. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Torra Lövö kuuluu Matinkylään.
Espoon ja Helsingin merialueiden raja kulkee aivan Torra Lövön itäpuolitse. Helsingin kantakaupunki ja Lauttasaari puolestaan sijaitsevat Torra Lövöstä noin seitsemästä kymmeneen kilometriä koilliseen eli kesäisen auringonnousun suunnassa.
Torra Lövön pinta-ala on noin neljä hehtaaria. Se on suurimmalta osin kalliota ja louhikkorantaa, etenkin länsi- ja eteläosiltaan. Saaren keski- ja pohjoisosan havumetsikköä täplittävät paljaat silokalliot. Saaren etelärannalta avautuu näkymä Suomenlahden ulappaan.
Torra Lövön luoteisrannalla on vaatimaton yhteyslaituri. Saaren pohjoisosassa sijaitseva maja on poliisin yhteiskäytössä.
Kletrat

Kletrat ("Clethra") on kletrakasvien (Clethraceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 80 lajia.
Suvun lajeista ainakin valkokletraa ("Clethra alnifolia") käytetään koristekasvina ja siitä on erotettu erilaisia alalajeja ja lajikkeita.
Sotuba

Sotuba on Nigerjoen koski Bamakon kohdalla Malissa. Sen putouskorkeus on noin kymmenen metriä. Sotuba ja sen alapuolella sijaitseva Kenién koski estävät jokiliikenteen Nigerin ylä- ja keskijuoksun välillä. Geologisesti ne liittyvät joen vasemmalla rannalla kohoaviin Mandinguevuoriin.
Kosken ylittää vuonna 1960 valmistunut silta. Sen yläpuolella sijaitsevat Damandan ja Aigrettesin padot, jotka ohjaavat vettä Baguinédan keinokastelualueelle johtavaan kanavaan. Rakennelmat valmistuivat vuonna 1929. Keinokastellun alueen laajuus on 3 500 hehtaaria ja se käyttää vuosittain 0,215 kuutiokilometriä vettä.
Baguinédan kanavaa hyödyntää vuonna 1966 valmistunut Sotuban vesivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 5,7 megawattia ja vuosituotanto keskimäärin 32 gigawattituntia. Laitoksen omistaa Malin valtio ja sen toiminnasta vastaa kansallinen sähköyhtiö Énergie du Mali. Voimalalla ei ole patoallasta, ja sen toimintaa vaikeuttaa Nigerjoen vesimäärän vaihtelu eri vuodenaikoina. Vuonna 2018 alkanut Sotuban voimalaitoksen uudistaminen antaa kuusi megawattia lisätehoa ja nostaa vuosituotannon 82,04 gigawattituntiin. Kiinalaisten yhtiöiden suorittaman työn on määrä valmistua vuonna 2020.
Sotuba on myös yksi Bamakon kaupunginosista.
O’Higgins (1816)

O’Higgins oli Chilen laivaston vuonna 1818 valtaama Espanjan laivaston fregatti "Santa Isabel", joka oli 1816 vesille laskettu Venäjän keisarikunnan laivaston "Patriki". Alus myytiin Argentiinalle, joka nimesi sen "ARA Buenos Airesiksi".
Valmistus.
Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi 44-tykkisen Spešnyi-luokan fregatin Arkangelin telakalta, missä köli laskettiin 30. huhtikuuta 1814. Alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1816 nimellä "Patriki" ().
Palvelus.
Syyskuussa 1816 alus saapui Arkangelista Kronstadtiin. Vuoden 1817 alun se partioi Itämerellä. Alus siirrettiin kontra-amiraali Möllerin laivueen mukana Cádiziin. Alus myytiin 17. elokuuta 1817 Espanjalle, jolle se luovutettiin 1818. Alus liitettiin laivastoon nimellä "Maria Isabel".
Alus suojasi vielä samana vuonna saattueen Peruun päällikkönään Dionisio Capas. Chilen laivaston osasto, jonka päällikkönä oli Manuel Blanco Encalada, valtasi aluksen Talcahuanossa 28. lokakuuta.
Alus liitettiin Chilen laivastoon nimellä "O’Higgins". Alus oli 1820 Thomas Cochranen lippulaivana Chilen laivaston osallistuessa Perun itsenäistymistaisteluun. "San Martínin" haaksirikkoutuessa heinäkuussa 1821 Chorritosinlahdella Perun rannikolla Cochrane siirtyi uudelleen "O’Higginsille". Konservatiivien tehtyä vallankaappauksen 28. tammikuuta 1823 ja syrjäytettyä O’Higginsin alus nimettiin uudelleen "Maria Isabeliksi". Alus myytiin 1. huhtikuuta 1826 Argentiinalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "ARA Buenos Aires". Alus huollettiin Valparaisossa. Alus upposi Kap Hornissa.
Ruth Westheimer

Ruth Westheimer (alun perin Karola Ruth Siegel, 4. kesäkuuta 1928 Wiesenfeld, Saksa – 12. heinäkuuta 2024 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen, syntyperältään saksanjuutalainen seksuaaliterapeutti, mediapersoonallisuus, näyttelijä, ääninäyttelijä ja kirjailija. Hänen mediauransa alkoi 1980-luvulla radio-ohjelmasta "Sexually Speaking", joka jatkui vuoteen 1990 asti. Hän myös juonsi Lifetimen ja muiden kaapelikanavien ohjelmia vuodesta 1984 vuoteen 1993. Nimellä ”Dr. Ruth” tunnettu Westheimer kirjoitti noin 40 kirjaa seksiin ja seksuaalisuuteen liittyen.
Ruth Westheimer syntyi Saksassa juutalaisperheeseen, joka lähetti hänet 1939 sotalapseksi Sveitsiin. Vanhemmat katosivat sodassa, ja orvoksi jäänyt nuori nainen kävi sodan jälkeen lastenhoitajakoulun Israelin Tel Avivissa ja sai 1951 paikan lastenkodin johtajana Pariisissa, jossa hän työn ohella opiskeli sosiologiaa. 1950-luvun keskivaiheilla hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän väitteli tohtoriksi Columbian yliopistossa ja toimi sitten apulaisprofessorina Cornellin yliopistossa.