tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Susanne Sonntag

Susanne Sonntag (myös Susann Sonntag, s. 5. helmikuuta 1964) on inkoolainen laulaja, joka on osallistunut Suomen euroviisukarsintoihin neljä kertaa. Vuonna 1990 hän tuli toiselle sijalle Thomas Katterin säveltämällä Henrik Svahnin sanoittamalla kappaleella ”Jag tror på friheten”, vuonna 1994 niin ikään toiseksi kappaleella ”En dans på livets vågor”, vuonna 2002 kahdeksanneksi kappaleella ”Welcome the World” ja vuonna 2004 kymmenenneksi kappaleella ”Eleventh Hour”.
Hurrigane By The Hurriganes

Hurrigane by The Hurriganes on loppuvuodesta 1977 julkaistu Hurriganesin kokoelma-albumi. Kokoelma julkaistiin ulkomaiden markkinoita varten ja on koottu aiemmilta Hurriganesin albumeilta. Kokoelma julkaistiin Britanniassa, Ranskassa, Saksassa, Espanjassa ja Italiassa.
Albumi on yhdistelmä "Roadrunner"- ja "Hot Wheels" -albumien materiaalia. Levyn tarkoituksena oli hyödyntää European Pop Juryn voittaneen ”Get On” -kappaleen aikaista Hurriganesia ja esitellä samalla yhtyeen tuoreempaa materiaalia. Ajan hengen mukaisesti albumia markkinoitiin punkina. Britanniassa, Ranskassa ja Italiassa albumin julkaisi Sonet, Saksassa Metronome ja Espanjassa Discophon.
Levyltä ilmestyi kansi singleä. "Get On / Kenny at the Corner" ilmestyi Britanniassa, Saksassa ja Ranskassa. Lisäksi yksin Britanniassa julkaistiin "Hey Hey Hey / Elephant’s Boogie".
John Vanbiesbrouck

John Vanbiesbrouck (s. 4. syyskuuta 1963 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi NHL-liigassa seuroinaan New York Rangers, Florida Panthers, Philadelphia Flyers, New York Islanders ja New Jersey Devils. Nykyään hän toimii jääkiekkotoimittajana ja kommentaattorina.
National Hockey Leaguessa Vanbiesbrouck voitti 374, hävisi 346 ja pelasi tasan 119 ottelua. Häntä pidetään yhtenä parhaista amerikkalaisista maalivahdeista kautta aikojen.
Dimitri Sjöberg

Dimitri Sjöberg (21. syyskuuta 1980 Kauhajoki – 23. marraskuuta 2017 Seinäjoki) oli suomenromaneihin kuulunut tangolaulaja. Hän oli kotoisin Kurikasta. 
Sjöberg voitti 14-vuotiaana Seinäjoen tangomarkkinoiden karsinnan, mutta ei edennyt kilpailussa. Vuonna 1997 hän pääsi 16-vuotiaana Tangomarkkinoiden semifinaaliin ja hänet valittiin toiseksi tangoprinssiksi – kaikkien aikojen nuorimpana. Hänet kruunattiin toistamiseen tangoprinssiksi vuonna 1998. Hän piti sen jälkeen kolmen vuoden tauon, kunnes vuonna 2001 selvisi Seinäjoelle saakka ja oli yksi finalisteista.
Yksityiselämä.
Sjöbergin avioliitto päättyi juomisen vuoksi eroon vuonna 2008. Sjöbergillä oli suuria ongelmia alkoholin kanssa koko aikuisikänsä ajan. Parilla on kolme lasta. Vuonna 2013 pitkään jatkuneen juomisen seurauksena maksakirroosi eteni maksakoomaksi.
Blur (albumi)

Blur on brittipop-yhtyeen Blurin viides studioalbumi, joka julkaistiin 10. helmikuuta 1997 Britanniassa. Se sijoittui ensimmäiseksi Britannian albumilistalla. Levyllä on mm. kappaleet ”Song 2” ja ”Beetlebum”. Albumi on myynyt kultaa Yhdysvalloissa.
Kappalelista.
Kappaleet kirjoittaneet Damon Albarn, Graham Coxon, Alex James ja Dave Rowntree, ellei toisin mainittu.
Roland Mark Schoeman

Roland Mark Schoeman (s. 3. heinäkuuta 1980, Pretoria) on eteläafrikkalainen uimari, joka voitti kolme mitalia kesäolympialaisissa 2004. Hän ui maailmanennätyksiä vapaa-, perhos- ja sekauinnissa.
Schoeman aloitti uintiharjoittelun vasta 16-vuotiaana. Viiden kuukauden harjoittelun jälkeen Schoeman voitti neljä mitalia Kansainyhteisön kisoissa. Kesäolympialaisissa 2004 hän voitti kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, hopeaa 100 metrin vapaauinnissa, sekä pronssia puolta lyhyemmällä matkalla.
Montrealin maailmanmestaruuskilpailuissa 2005 Schoeman voitti kaksi kultamitalia sekä hopean, tehden uuden maailmanennätyksen 50 metrin perhosuinnissa. Kahden vuoden päästä Melbournessa Schoeman puolusti menestyksekkäästi titteliään 50 metrin perhosuinnissa.
7. syyskuuta 2008 Schoeman ui Germinstonissa järjestetyissä Etelä-Afrkan lyhyen radan mestaruuskilpailuissa 50 metrin vapaauinnin uudeksi maailmanennätykseksi ajan 20,64. Hän rikkoi edellisen, Duje Draganjan nimissä olleen ME-ajan vajaalla kahdella kymmenyksellä.
Maailmanennätykset.
Lyhyt rata.
Voimassa olevat ennätykset lihavoituina.
Eutykhios Konstantinopolilainen

Eutykhios (, ; noin 512 – 5. huhtikuuta 582) oli Konstantinopolin ekumeeninen patriarkka vuosina 552–565 ja 577–582. Hänen katsotaan olevan pyhimys sekä katolisessa että ortodoksisessa kirkossa.
Elämänsä loppupuolella Eutykhios joutui myös riitoihin tulevan paavin Gregoriuksen kanssa riidassa, joka koski ylösnousemusta ja tarkemmin ylösnousseen ruumiin olemusta. Bysantin keisari ratkaisi riidan toteamalla, että Gregorius oli kiistassa oikeassa. Samalla Konstantinopolin patriarkan aiheesta kirjoittama kirja määrättiin poltettavaksi. Gregoriuksen ja patriarkan kiista oli ollut niin ahdistava, että he molemmat sairastuivat sen vuoksi. Gregorius kuitenkin parani, mutta patriarkka menehtyi sairauteensa vuonna 582.
Maynie Sirén

Maynie Helena Margaretha Sirén (o.s. Smolander; 27. elokuuta 1924 Viipuri – 19. joulukuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen laulaja. Hän aloitti levytysuransa vuonna 1951 ruotsin kielellä. 
Ura.
Maynie Sirén kouluttautui lääkintävoimistelijaksi mutta opiskeli myös laulua Suomessa Aune Antin ja Frida Sergejeffin johdolla sekä Pariisissa Charles Panzeran johdolla. Hän aloitti 1951 uransa iskelmälaulajana mutta siirtyi vuosien mittaan yhä enemmän laulelman suuntaan. 1960-luvulla hän esiintyi omissa chanson-illoissaan Pohjoismaissa ja Neuvostoliitossa, usein säestäen itseään kitaralla.
Moskovan kansainvälisessä laulukilpailussa 1957 hän voitti ensimmäisen palkinnon kevyen musiikin sarjassa ja toisen palkinnon kansanlaulusarjassa.
Maynie Sirénin levytystuotanto sisältää noin 90 kappaletta.
Yksityiselämä.
Hän oli kaksi kertaa naimisissa, ensin Gustav Sirénin kanssa ja sitten Einar Englundin kanssa.
Kuusamaperhonen

Kuusamaperhonen, vanhalta nimeltään pikkuhaapaperhonen ("Limenitis camilla") on täpläperhosten ("Nymphalidae") heimoon kuuluva suurikokoinen päiväperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Mustavalkoinen perhoslaji. Siivet ovat yläpuolelta mustanruskeat. Sekä etu- että takasiiven poikki kulkee leveä valkoinen vyö, jota tummat siipisuonet katkovat. Siiven kärkiosassa ja etureunassa on valkoinen laikku. Siiven reunassa on mustia täpliä. Takasiiven takakärjessä saattaa olla punaista. Siipien alapinnat ovat oranssinruskeat ja niiden poikki kulkee leveä, siipisuonten katkoma valkoinen vyö. Takasiiven alapinnan sisäsyrjä on siniharmaa. Siipiväli 48–59 mm.
Yleisen karttaperhosen kesäsukupolven yksilöt muisuttavat sekä siipien yläpinnan väriltä että kuvioinnilta erehdyttävän paljon kuusamaperhosta. Lajit erottaa vaivattomasti siipien täysin erinäköisen alapinnan perusteella.
Levinneisyys ja lentoaika.
Kuusamaperhosen esiintymisalue ulottuu Keski-Euroopasta Venäjän ja Keski-Aasian kautta Japaniin. Euroopassa sitä tavataan pohjoisessa Etelä-Englannissa, Etelä-Ruotsissa ja Virossa saakka.
Suomessa kuusamaperhonen on tavattu ensimmäisen kerran vuonna 2003 ja lajista on tavattu ainoastaan muutamia harhailijoita. Lentoaika on kesä-heinäkuussa, paikoitellen lajilla on toinen sukupolvi elo-syyskuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Kuusamaperhosen elinympäristöä ovat valoisat metsät.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat kuusamat ("Lonicera").
Katatoninen skitsofrenia

Katatoninen skitsofrenia on skitsofrenian muoto, jossa potilas on ajoittain katatonisessa tilassa.
Katatoninen skitsofrenia on nykyään harvinainen teollistuneissa maissa, vaikka se on säilynyt yleisenä muualla. On mahdollista, että uudet hoitomuodot (neuroleptit, yhteisöhoito ym.) ovat vaikuttaneet asiaan.
Martti Piha

Martti Valdemar Piha (21. lokakuuta 1916 Punkalaidun – 7. helmikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja sanoittaja. Hän käytti salanimiä "Paul Lupano", "Timo Vuori", "Timo Wuori", "Valdemar", "Waldemar" ja "Wald. Piha". Tunnetuin hänen säveltämänsä ja sanoittamansa laulu on "Iltanuotiolla", jonka hän teki vuonna 1957 Punaisen Ristin nuorisoleiriä varten. Hän sävelsi myös iskelmiä, kuten Veikko Tuomen menestyslevyksi nousseen valssin "Lehdetön puu". Piha oli koulutukseltaan insinööri ja toimi pitkään Pohjoismainen Sähkö Oy:n musiikkiosaston johtajana ja levytuottaja-levytyspäällikkönä.
Martti Pihan veli oli säveltäjä ja musiikinopettaja Tuure Helmeri Piha (17. kesäkuuta 1909, Punkalaidun − 2003), joka toimi musiikin lehtorina mm. Raahen ja Oulun seminaareissa sekä kuorojen ja orkesterien johtajana. Helmeri Piha sävelsi lähinnä laulumusiikkia, sekä kuoro- että yksinlauluja. Hän sai musiikkineuvoksen arvonimen vuonna 1979.
Martti ja Helmeri Pihan veljiä olivat metsähallituksen pääjohtaja Antero Piha, biokemisti Sakari Piha ja liiketaloustieteen professori Kalevi Piha.
Tuula Siponius

Tuula Siponius (nyk. Antonelli) (s. 31. lokakuuta 1940 Sippola) on suomalainen laulaja, joka esiintyi ensimmäisen kerran viisivuotiaana Markus-sedän radio-ohjelmassa. Siponius osallistui myöhemmin Musiikki-Fazerin iskelmälaulukilpailuun, ja siitä alkoi hänen levytyskautensa. Siponiuksella oli helposti tunnistettava kirkas sopraanoääni, ja hän levytti 1950-luvun lopulla parikymmentä kappaletta. Niistä tunnetuimpia ovat ”Iloinen Amsterdam” (1958) ja ”Kolme kelloa” ("Les trois cloches", 1959), jonka teki tunnetuksi Édith Piaf. Hän lauloi levylle muutaman kappaleen vielä 1970-luvulla. Siponiuksen muutettua Helsinkiin levytuottaja Toivo Kärki järjesti hänelle työpaikan Musiikki Fazerin levyosastolta, jossa hän työskenteli vuosikausia laulu-uransa lopetettuaankin.
Caj Toffer

Caj Edvard Ferdinand Toffer (11. marraskuuta 1911 Helsinki – 21. heinäkuuta 1942) oli suomalainen Mannerheim-ristin ritari.
Jatkosodan aikana kapteeni Caj Toffer oli 2. divisioonassa komppanianpäällikkönä muun muassa JR 28:ssa ja JR 7:ssä. Toffer kaatui Ohdan lohkolla, tukikohta Sevastopoliin tehdyssä viimeisessä vastahyökkäyksessä 21. heinäkuuta 1942. Ylipäällikkö nimitti hänet kaatumisen jälkeen Mannerheim-ristin ritariksi numero 73.
John Napier

John Napier (1550 – 4. huhtikuuta 1617) oli skotlantilainen matemaatikko ja teologinen kirjailija, joka keksi logaritmin sveitsiläisen Jost Bürgin ohella. Matematiikassa Napier muistetaan erityisesti Neperin luvusta, joka on luonnontieteissä paljon käytetyn luonnollisen logaritmin kantaluku. Hänet tunnetaan myös Napierin luiden keksijänä. Napierin mukaan on nimetty muun muassa SI-järjestelmän ulkopuolinen suhteen yksikkö neper (Np), Kuun Neper-kraatteri sekä asteoii 5558 Johnnapier.
Elämäkerta.
John Napier syntyi vuonna 1550 Napier-klaanin Merchistonin haaran kotilinnassa, joka oli ollut suvun hallussa 1430-luvulta lähtien. Hänen isänsä oli sir Archibald Napier, joka oli vaikutusvaltainen mies 1500-luvun Skotlannissa, ja äitinsä Orkneyn piispan tytär Janet Bothwell. John Napier oli Merchistonin kahdeksas laird. Nimen nykyinen kirjoitusasu ei ole alkuperäinen. Napierin omana aikana etunimi kirjoitettiin muodossa Jhone, kun taas sukunimestä käytettiin useita eri kirjoitusmuotoja, joita olivat Napeir, Nepair, Nepeir, Neper, Napare, Naper ja Naipper – ei kuitenkaan Napier. Yleisin nimimuoto lienee ollut Jhone Neper.
Napierin lapsuudesta ja nuoruudesta ei tiedetä juuri mitään. Yksi maininta on kuitenkin, että Orkneyn piispa eli hänen enonsa käski 11-vuotiaan Napierin isän lähettää pojan Ranskaan tai Flanderiin opiskelemaan, sillä kotimaassa hän ei saisi kunnon opetusta. Ei kuitenkaan tiedetä, matkustiko Napier missään vaiheessa Ranskaan tai Flanderiin, sitä vastoin hän aloitti 13-vuotiaana opinnot St Andrewsin yliopistossa. Opiskeluajaksi Napierin äiti sai järjestetyksi hänet asumaan St Salvator's Collegeen ja hankki erityiskohtelun yliopiston rehtorilta John Rutherfordilta.
Napierin nimi löytyy St Salvator's Collegeen kirjoittautuneiden luettelosta vuodelta 1563, mutta mistään ei ole löytynyt mainintaa, että Napier olisi saanut tutkinnon suoritetuksi. Ilmeisesti hän muutti opiskelemaan mannermaalle. Hänen äitinsä kuoli samoihin aikoihin kun hän kirjautui sisään yliopistoon. Napier kiinnostui St Andrewsissa teologiasta, mistä löytyy tieto myöhemmin kirjoitetusta kirjeestä. Hän siis opiskeli St Andrewsissa jonkin aikaa, vaikkei siellä valmistunutkaan. Mistään mannermaisesta yliopistosta ei ole löytynyt mainintoja Napierista, ja siksi ei ole varmaa tietoa, opiskeliko Napier siellä missään vaiheessa. Todennäköisimpänä opintopaikkana pidetään Pariisin yliopistoa, mutta hänen uskotaan viettäneen aikaa myös Italiassa ja Alankomaissa.
Napier kuoli kihtiin Edinburghissa vuonna 1617.
Petri Lassila

Petri Lassila (s. 2. maaliskuuta 1969 Haapajärvi) on tamperelaisen Tera-yhtyeen laulaja, kitaristi ja lauluntekijä. Lassila tuli tunnetuksi toimiessaan samoissa tehtävissä suomalaisen gospel-rockin pioneerissa Terapiassa ja häntä pidetään yhtenä suomalaisen gospelmusiikin merkittävimmistä tekijöistä. Lassilan tekemistä lauluista on tehty tribuuttialbumi "Terapian tarpeessa". 
Petri Lassila perusti ICT-yritys Vilkas Group Oy:n vuonna 1995. Lassila toimi yrityksen toimitusjohtajana ja talousjohtajana vuoden 2008 alkuun sekä sittemmin yhtiön hallituksessa. 
Lassila valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta 2014 pääaineenaan etiikka ja vihittiin evankelis-luterilaisen kirkon papiksi Lapualla 2015.
Tuotanto.
Petri Lassila on toiminut säveltäjänä ja sanoittajana, laulajana ja kitaristina seuraavilla levyillä:
Floora (nimi)

Floora on suomalainen naisen etunimi. Se on suomalaisversio kansainvälisestä nimestä Flora, jota myös käytetään Suomessa. Flora on johdos latinankielisestä sanasta "flos", joka merkitsee kukkaa.
Flooran nimipäivä on 13. toukokuuta. Flooran päivä eli kukanpäivä on Helsingin yliopiston ylioppilaiden perinteinen juhlapäivä.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimen Flora on Suomessa Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 227 henkilöä, kaikki naisia. Sen sijaan Floora-nimisiä on vain muutamia kymmeniä.
Billy Collins

William A. ”Billy” Collins (s. 22. maaliskuuta 1941) on yhdysvaltalainen runoilija. 
Collins on valmistunut katolisesta College of the Holy Crossista ja opiskellut sen jälkeen Kalifornian yliopistossa Riversidessa. 
Yhdessä ystävänsä Michael Shannonin kanssa Collins perusti 1975 "The Mid Atlantic Review" -nimisen julkaisun. Hän on emeritusprofessori Lehman Collegessa Bronxissa. Kongressin kirjasto valitsi hänet vuosiksi 2001–2003 "poet laureateksi". 
Collinsin uran alkuvaiheen merkittäviin vaikuttajiin kuului Richard Brautigan. Collins kirjoitti 1970-luvulla lyhyitä runoja "Rolling Stone" -lehteen ja on sen jälkeen julkaissut toistakymmentä kokoelmaa. Hän sanoo löytäneensä oman äänensä vasta 1980-luvulla ja tuntevansa sielunsukulaisuutta Samuel Taylor Coleridgeen. Väitöskirjassaan hän käsitteli Englannin Järvikoulun runoutta. "The New York Times" on nimennyt hänet Yhdysvaltojen suosituimmaksi nykyrunoilijaksi.
Collins vieraili kesäkuussa 2011 Suomessa lukemassa runojaan.
Passi ja hammasharja

Passi ja hammasharja on suomalainen vuosina 1996–1998 MTV3-kanavalla esitetty visailuohjelma. Ohjelma perustui brittiläiseen "Don't Forget Your Toothbrush" -formaattiin. Ohjelmaa juonsivat Taru Valkeapää ja Tino Singh. Ohjelman kautta Singh pongahti laajempaan julkisuuteen. 
Ohjelma kuvattiin M/S "Cinderella" -laivalla. Ohjelmassa kilpailuun osallistuneet laivamatkustajat joutuivat tekemään erilaisia tehtäviä. Jokaisen ohjelman loppukilpailun voittaja voitti kahden hengen matkan ulkomaille, jossa hän kuvasi seuraavassa ohjelmassa esitetyt matkaterveiset. 
Ohjelma aiheutti esitysaikaan kohua, koska osa kilpailijoista esiintyi ohjelmassa alkoholin vaikutuksen alaisena. Ohjelman tuottaja kommentoi kohua, että juontajat tekivät valinnat kilpailijoista nopeasti, ja näin heillä ei ollut aikaa selvittää jokaisen kilpailijan mahdollista humalatilaa. 
Ohjelmassa vieraili myös useita yhtyeitä, ja artisteja, kuten muun muassa Ricky Martin.
Ohjelman tunnusmusiikki oli Kool &amp; the Gang -yhtyeen "Celebration"-kappale Shade of Brown -housebändin säestämänä.
B. Helmiina

B. Helmiina (s. 15. toukokuuta 1998 Lappeenranta) on suomalainen ravihevonen. Se on punarautias suomenhevostamma. Hevosen kasvattaja ja omistaja on Talli Ranch Oy Lappeenrannasta. B. Helmiinan isä on viisinkertainen ravikuningas Viesker ja emä juoksijasuunnalle ensimmäisellä palkinnolla kantakirjattu B. Vilmiina. Myös B. Helmiina on kantakirjattu J-suunnalle. 
B. Helmiina on voittanut ravikuningattaren tittelin vuosina 2006 ja 2007. Hevosen voittosumma oli kilpailuran päätyttyä (3.7.2013) 396 235,00€ ja sillä oli kilpailtu 160 kertaa, joista 61 päättyi voittoon. Kaikki B. Helmiinan startit ajoi valmentaja Reijo Borgström tai Ari Moilanen.
Vladimir Jefimkin

Vladimir Aleksandrovitš Jefimkin (, s. 2. joulukuuta 1981 Samara) on venäläinen maantiepyöräilijä.
Jefimkin aloitti ammattilaisuransa Team Barloworld-Valsir -tallissa vuonna 2005, jolloin hän voitti 
Portugalin ympäriajon kokonaiskilpailun ja kolmannen etapin. Lisäksi hän voitti Dunkerquen neljän päivän ajon neljännen osuuden ja sijoittui yhteiskilpailussa toiseksi. Aragonian ympäriajossa hän oli paras toisella etapilla.
Kauden 2006 alussa Jefimkin siirtyi Caisse d'Epargnen joukkueeseen. Vuonna 2006 hänen paras saavutuksensa oli Italian ympäriajon kymmenennen etapin kakkossija. Vuelta Ciclista a la Rioja -kilpailussa hän oli kolmas. 
Vuonna 2007 Jefimkin sijoittui kolmanneksi Välimeren ajossa sekä voitti etapin 2A Euskal Bizikleta -kilpailussa. Hän johti Sveitsin ympäriajoa ennen viimeistä etappia, aika-ajoa, jossa jäi kauas kärjestä pudoten lopputuloksissa kuudenneksi. Espanjan ympäriajossa Jefimkin voitti vuorenhuipulle päättyneen neljännen etapin karattuaan muilta kärkiajajilta kymmenen kilometriä ennen maalia. Hän kantoi johtajan kultaista paitaa neljän päivän ajan ja sijoittui kokonaiskilpailussa lopulta kuudenneksi. 
Vuosina 2008–2010 Jefimkin edusti Ag2r-La Mondiale-joukkuetta. Hän sijoittui Pyreneillä ajetulla Ranskan ympäriajon 2008 yhdeksännellä etapilla alun perin toiseksi hävittyään yli minuutin Riccardo Riccòlle. Italialainen oli kuitenkin antanut EPOa sisältäneen dopingnäytteen neljännen etapin jälkeen ja Jefimkin tullaan mitä ilmeisimmin nimeämään etappivoittajaksi. Kokonaiskilpailussa hän oli yhdestoista.
Jefimkin lopetti uransa elokuussa 2010 voidakseen viettää enemmän aikaa Kaliforniassa asuvan perheensä kanssa. Kesällä 2011 hän palasi ammattipyöräilijäksi Continental-tason Team Type 1 -joukkueessa. Samassa joukkueessa ajoi tuolloin myös hänen kaksoisveljensä Aleksandr Jefimkin. 2011 jäi kuitenkin hänen viimeiseksi ammattilaiskaudekseen
Häiveperhonen

Häiveperhonen ("Apatura iris") on täpläperhosten (Nymphalidae) heimoon kuuluva suurikokoinen päiväperhonen, joka on yleistynyt Suomessa 1990-luvulta eteenpäin.
Koko ja ulkonäkö.
Häiveperhonen on kookas, tumma perhonen. Etu- ja takasiipien yläpinnat ovat mustanruskeat, ja koiraalla niissä on voimakas violetinsininen metallinkiilto. Etusiiven poikki kulkee katkonainen valkoinen nauha, ja lisäksi siiven ulkosyrjässä on pari valkoista täplää. Takasiiven poikki valkoinen vyö kulkee yhtenäisenä, ja huomattavana tuntomerkkinä siiven takaosassa on oranssinpunainen, rengasmainen silmätäplä. Siipien alapinnat ovat ruskeat ja selväkuvioiset. Etusiiven alapinnalla on mustia ja valkoisia täpliä sekä kookas oranssi silmätäplä, jonka keskellä on sininen pilkku. Takasiiven alapinnalla on yhtenäinen valkoinen vyö, joka kapenee kiilamaisesti, sekä pieni oranssi silmätäplä. Siipiväli 70–92 mm.
Häiveperhosen kanssa varsin samannäköinen ja -kokoinen laji on haapaperhonen, jonka siivissä ei kuitenkaan ole oranssia silmätäplää eikä metallista hohdetta.
Levinneisyys ja lentoaika.
Häiveperhosen esiintymisalue ulottuu Länsi-Euroopasta itään Aasian lauhkean vyöhykkeen kautta Japaniin. Euroopassa laji puuttuu eteläisimmistä ja pohjoisimmista osista, muun muassa suurimmasta osasta Fennoskandiaa. Pohjois-Euroopassa se on esiintynyt säännöllisesti Etelä-Englannissa, Tanskassa ja Virossa saakka.
Suomessa häiveperhosia oli 1990-luvulle saakka tavattu vain harvinaisena vaeltajana maan eteläosissa, mutta laji on sen jälkeen vakiintunut ja yleistynyt rajusti. Kesällä 2010 häiveperhonen oli ensimmäistä kertaa Suomessa yleisempi kuin haapaperhonen. Toistaiseksi lajin levinneisyys painottuu Itä-Suomeen ja etelärannikolle. Lentoaika on heinä-elokuussa yhtenä sukupolvena.
Elinympäristö ja elintavat.
Häiveperhosen elinympäristöä ovat varjoisat lehtimetsät, metsänreunat, puistot ja puutarhat. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Häiveperhosen toukan ravintokasveja ovat pajut ("Salix"), kuten raita ("Salix caprea"), virpapaju ("Salix aurita") ja tuhkapaju ("Salix cinerea"). Kukkien sijaan perhosta houkuttavat voimakkaat hajut, kuten raadot ja mädät hedelmät.
Frans

Frans on Suomessa, Skandinaviassa sekä Alankomaissa käytetty miehen etunimi. Se on versio latinalaisesta nimestä Franciscus,
joka merkitsi ranskalaista henkilöä. Nimen eri muunnelmineen on tehnyt laajalti suosituksi tunnettu pyhimys ja munkkikunnan perustaja Franciscus Assisilainen. 
Syyskuuhun 2025 mennessä nimi Frans on Suomessa annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 15 855 miehelle ja alle 30 naiselle.
Fransin nimipäivä on suomenruotsalaisessa ja vuodesta 2010 lähtien myös suomenkielisessä kalenterissa 4. lokakuuta, Franciscus Assisilaisen muistopäivänä.
Mary Oliver

Mary Jane Oliver (10. syyskuuta 1935 Maple Heights, Ohio – 17. tammikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hänen ensimmäinen kokoelmansa "No Voyage, and Other Poems" julkaistiin vuonna 1963. Hänet on palkittu muun muassa Pulitzer-palkinnolla kokoelmastaan "American Primitive" (1983) sekä National Book Awardilla kokoelmasta "New and Selected Poems" (1992). Hänen runouttaan on kuvattu uudenlaiseksi romantiikaksi, jossa luonnon ja sitä havainnoivan ihmisen väliset rajat häviävät. Oliverin laajasta runo- ja esseetuotannosta on suomennettu kaksi runokokoelmaa, "Joutsen" (2013) ja "Tuhat aamua" (2015). 
Oliver opiskeli Ohio State Universityssä sekä Vassar Collegessa. Hän asui ja työskenteli vuosikymmeniä Provincetownissa, Massachusettsissa, kunnes 2000-luvulla muutti pitkäaikaisen elämänkumppaninsa, valokuvaaja Molly Malone Cookin kuoleman jälkeen Floridaan.
Ihmiskunnan 100 suurinta

Ihmiskunnan 100 suurinta () on yhdysvaltalaisen tähtitieteilijän ja fyysikon Michael H. Hartin kirja, jossa hän asettaa ihmiskunnan historian mielestään sata vaikutusvaltaisinta henkilöä tärkeysjärjestykseen ja luonnehtii kutakin muutaman sivun artikkelissa. Lopussa ovat vielä kunniamaininnat kymmenestä täpärimmin listan ulkopuolelle jääneestä.
Vuoden 1978 versio.
Kirjan ensimmäinen painos ilmestyi 1978. Siinä historian 15 vaikutusvaltaisinta henkilöä olivat:
Vuoden 1992 versio.
Vuonna 1992 Hart laati teoksesta uusitun laitoksen. Siinä olivat mukana pääasiassa samat henkilöt, mutta osittain eri järjestyksessä. Koska Neuvostoliitto oli tällä välin hajonnut, joutuivat Karl Marx, V. I. Lenin ja Josif Stalin sekä myös Mao Zedong siirtymään alemmas. Adam Smith ja Thomas Jefferson sitä vastoin nousivat korkeammalle. Ainoat kokonaan uudet henkilöt uudessa painoksessa olivat Ernest Rutherford, joka useiden arvostelijoiden mukaan olisi kuulunut jo alkuperäiselle listalle sekä Henry Ford ja Mihail Gorbatšov. Näiden tieltä poistettiin Henri Becquerel ja Pablo Picasso sekä alkuperäisen listan viimeisenä ollut Niels Bohr.
Vuoden 1992 versiossa 10 tärkeintä henkilöä olivat samat samassa järjestyksessä kuin aikaisemmin. Sijaluvuilla 11–15 olivat seuraavat nimet:
Listan henkilöitä.
Ykkösenä Muhammed.
Hart perusteli Muhammedin sijoittamista listan ensimmäiseksi arvioimalla, että Muhammedin osuus islamin perustamisessa oli huomattavasti suurempi kuin Jeesuksen osuus kristinuskon perustamisessa, ja Jeesuksesta poiketen Muhammedilla oli myös huomattava poliittinen vaikutusvalta. Hän käynnisti arabien valloitusretket, joiden vaikutukset näkyvät vielä nykyisin arabimaailmassa, jota yhdistävät arabian kieli ja kulttuuri. Tämän ainutlaatuisen uskonnollisen ja maallisen vaikutusvallan yhdistelmän vuoksi Hart pitää Muhammedia historian vaikutusvaltaisimpana henkilönä. Jotkut tutkijat ovat kuitenkin kyseenalaistaneet Muhammedin historiallisuuden.
Kakkosena Newton.
Brittiläisen Isaac Newtonin (1642–1726) vuonna 1687 julkaisema teos "Philosophiae Naturalis Principia Mathematica" vei Nikolaus Kopernikuksen ja Galileo Galilein aloittaman tieteellisen vallankumouksen maaliinsa. Newtonin teoriat olivat kahden seuraavan vuosisadan ajan synonyymi klassiselle fysiikalle. 
Eri ryhmiä.
Hartin listan sadasta henkilöstä kaksi (Kastilian kuningatar Isabella I ja Englannin kuningatar Elisabet I) on naisia. Eurooppalaisia listalla on 69, aasialaisia 18, yhdysvaltalaisia kahdeksan ja muiden alueiden edustajia viisi. Tutkijoita tai keksijöitä on mukaan päässyt 36 (oikeastaan 37, sillä Wilbur ja Orville Wright on laskettu yhdeksi henkilöksi), poliitikkoja tai sotapäällikköjä 31, filosofeja 14 ja uskonnollisia johtajia 11. Taiteilijoita tai kirjailijoita mukana on viisi tai kuusi (Shakespeare, Beethoven, Michelangelo, Bach ja Homeros, ensimmäisessä painoksessa lisäksi Pablo Picasso).
Herten

Herten on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Ruhrin alueen pohjoislaidalla ja kuuluu Münsterin hallintopiiriin sekä Recklinghausenin piirikuntaan. Kaupungin asukasluku vuoden 2022 lopussa oli 62 473. Sen pinta-ala on 37,33 neliökilometriä ja asukastiheys 1 674 as./km².
Herten on jaettu yhdeksään kaupunginosaan (), jotka ovat Bertlich, Disteln, Herten-Mitte, Herten-Südost, Herten-Südwest, Langenbochum, Paschenberg, Scherlebeck ja Westerholt. Niistä runsasväkisin on Westerholt noin 10 800 asukkaallaan. Vähiten asukkaita on Bertlichissä, noin 3 403. Suhteellisesti eniten ulkomaalaisia on Herten-Südwest kaupunginosassa, 26 %.
Hertenillä on ystävyyskaupunkitoimintaa Ranskan Arras'n, Yhdistyneen kuningaskunnan Doncasterin, Saksan Schneebergin ja Puolan Szczytnon kanssa.
Hertenin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa linna Wasserschloss Herten ja hyvin säilynyt vanha Westerholtin kylä.
Ella ja kiristäjä

Ella ja kiristäjä on Timo Parvelan Ella-sarjan ensimmäinen kirja. Kirja ilmestyi "Kirjava kukko" -sarjassa vuonna 1995.
Juoni.
Opettaja käyttäytyy oudosti saatuaan kirjeen, joten oppilaat päättelevät, että häntä kiristetään. Kiristysepäilyt vahvistuvat, koska opettaja käyttäytyy oudosti myös uimahallissa. Kun hän saa toisen kirjeen, oppilaat ryhtyvät monin eri tavoin pitämään häntä silmällä ja tekevät hänelle jopa gallupkyselyn. Kun he saavat selville kohtaamisajan ja paikaksi Asemapuiston, he vaihtavat opettajan matkalaukun Hannan isän laukkuun. He epäilevät opettajan laukussa olevan rahaa. Tilalle laitetussa laukussa on Aku Ankka -lehtiä. Kun oppilaat lopulta luulevat saaneensa kiristäjän kiinni, kiristäjä osoittautuu opettajan tuoreeksi vaimoksi, jonka kanssa opettaja on lähdössä häämatkalle.
Ella teatterissa

Ella teatterissa on Timo Parvelan Ella-sarjan toinen kirja. Kirja ilmestyi "Kirjava kukko" -sarjassa 1996.
Juoni.
Luokka saa sijaisen, koska heidän oma opettajansa on häämatkalla. Sijainen kokee kuitenkin tämän luokan opettamisen mahdottomaksi, ja opettaja tulee jo seuraavana päivänä takaisin. Tämä ilmoittaa rehtorin vaativan heiltä joulunäytelmää koulun joulujuhlaan. He käyvät oikeassa teatterissa katsomassa "Punahilkkaa", mutta Pate muuttaa näytelmän kulkua. Opettaja saa loistoajatuksen: he esittävät joulukuvaelman. Näytelmävaatteet luokka saa huutokaupasta monien erehdyksien jälkeen. Kun näytelmä esitetään, se ei kuitenkaan mene ihan niin kuin pitäisi.
Grevenbroich

Grevenbroich on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Erft-joen varrella, noin 15 kilometrin päässä Neussista ja Mönchengladbachista. Se kuuluu Düsseldorfin hallintopiiriin ja Rhein-Kreis Neussin piirikuntaan. Kaupungin asukasluku oli 61 596 vuoden 2022 lopussa. Pinta-alaltaan se on 102 neliökilometrin suuruinen.
Grevenbroichissa on runsaasti energiateollisuutta. Kaupungin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa keskiaikainen Altes Schloss ja Langwadenin luostari. Sillä on ystävyyskaupunkitoimintaa Slovenian Celjen, Ranskan St. Chamonin, Alankomaiden Kasselin ja Saksan Auerbachin kanssa.
Kyhmysorsa

Kyhmysorsa ("Sarkidiornis melanotos") on laajalle levinnyt sorsa. Lajin nimesi Thomas Pennant 1769.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 56–76 cm, koiraan ollessa huomattavasti kookkaampi. Linnun pää, kaula ja alapuoli ovat valkoiset ja päässä on lisäksi tummia pilkkuja. Selkä on kiiltävän sinimusta. Koiraalla on lisäksi nokan päällä tumma perunamainen kyhmy. Nuoret linnut ovat ruskeansävyisiä.
Kyhmysorsa on sukunsa ainoa edustaja. Etelä-Amerikassa esiintyy alalaji "sylvicola".
Esiintyminen.
Lajin laaja levinneisyysalue kattaa pääosan Etelä-Amerikkaa, Saharan eteläpuolisen Afrikan, Madagaskar mukaan luettuna, sekä Intian ja Kaakkois-Aasian. Lajin esiintymialueen laajuus on noin 10 miljoonaa neliökilometriä ja sen arvioitu maailman populaation koko on 190 000–730 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Aukeiden maiden vesistöt: järvet yli 8 hehtaaria, joet, vetiset suot ja tulva-alueet. Ruokailevat myös pelloilla ja niityillä.
Lisääntyminen.
Koiraalla on usein 2 naarasta ja koiraat naaraineen lyöttäytyvät usein pesimäaikana yhteen muodostaen yhdyskuntia. Pesä on puunkolossa tai mahdollisesti rakennuksessa, usein myös maassa korkean kasvillisuuden kätkössä. Munamäärä on 5–15, joskus jopa 50, jolloin useat naaraat ovat munineet samaan pesään. Haudonta kestää noin kuukauden ja poikaset ovat lentokykyisiä noin 10 viikon iässä.
Ravinto.
Syö pääasiassa kasvikunnan tuotteita laiduntamalla tai matalassa vedessä polskuttamalla. Voi syödä myös vedessä eläviä pieniä selkärangattomia ja pikkukaloja.
Pikkuhäiveperhonen

Pikkuhäiveperhonen ("Apatura ilia") on täpläperhosten heimoon kuuluva päiväperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Pikkuhäiveperhonen on melko kookas ja näyttävä perhoslaji. Siipien pohjaväri on mustanruskea ja koiraan siivet ovat sinisen metallinhohtoiset. Etusiiven yläpinnalla on hajanaisia valkoisia täpliä sekä oranssinkeltainen, rengasmainen silmätäplä. Takasiivessä on siiven poikki kulkeva valkoinen vyö sekä oranssi rengasmainen silmätäplä. Takasiiven takaosassa on lisäksi oranssit täplät. Siipien alapinnat ovat vihertävänruskeat. Etusiiven iso silmätäplä erottuu hyvin myös alapinnalla, takasiiven puolella pieniä silmätäpliä on pari. Takasiivessä on lisäksi vaalearuskea, kiilamainen alue, jonka siiven tyven puoleinen reuna mutkittelee. Siipiväli 66–72 mm.
Lajilla on myös värimuoto "f. clytie", jolla siipien pohjaväri on oranssinruskea ja siipien valkoiset vyöt ovat kellertäviä.
Läheistä sukua olevasta häiveperhosesta pikkuhäiveperhosen erottaa helpoimmin etusiiven yläpinnan silmätäplästä, joka häiveperhoselta puuttuu. Lisäksi häiveperhosella takasiiven alapinnan kiilamainen poikkivyö on valkoinen ja erottuu selvemmin.
Levinneisyys ja lentoaika.
Pikkuhäiveperhosen esiintymisalue ulottuu Etelä- ja Keski-Euroopasta Aasian lauhkean vyöhykkeen kautta Japaniin saakka. Pohjois-Euroopassa lajia tavataan Baltiassa, missä se on levinnyt voimakkaasti.
2000-luvun alusta lähtien pikkuhäiveperhosta on tavattu myös Suomessa. Aluksi harvinaisena vaeltajana, mutta nykyisin laji lienee vakiintunut ainakin osaan etelärannikkoa. Lentoaika on levinneisyysalueen eteläosissa kahtena sukupolvena touko-kesäkuussa ja elo-syyskuussa, pohjoisessa yhtenä sukupolvena heinäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Pikkuhäiveperhosen elinympäristöä ovat valoisat lehtimetsät. Vaelluksen aikana perhosia voi tavata muuallakin. Keskenkasvuinen toukka talvehtii. Tiettävästi Suomen ensimmäinen talvehtiva toukka löytyi Paraisilta 31.10.2017. Pieni toukka löydettiin käymällä läpi nuoria haapoja lajin vakiintuneella esiintymisalueella. Löytöpaikka oli lämmin etelänpuoleinen rinne. Toukka oli asettunut oksan tyvelle noin metrin korkeudelle maanpinnasta.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat pajut ja poppelit, erityisesti haapa ("Populus tremula") ja mustapoppeli ("Populus nigra").
Nahariya

Nahariya () on kaupunki Israelissa pohjoisella hallintoalueella. Se on Israelin pohjoisin rannikkokaupunki. Vuoden 2017 lopussa kaupungin väkiluku oli 56 071.
Historia.
Nahariya perustettiin vuonna 1934 ja sen ensimmäiset asukkaat olivat juutalaisia siirtolaisia Saksasta. Joukkoa johti paikalta maata ostanut insinööri Yosef Levi. Saksassa keskiluokkaan kuuluneet siirtolaiset kohtasivat uusia vaikeuksia heidän aloittaessaan maatalouden Palestiinassa. Vuosien 1936–1939 arabikapinan aikana Nahariya oli turvaton sen eristäytyneisyyden takia. Toisaalta kaupunki alkoi näihin aikoihin myös kehittyä rantalomakohteeksi jo ennestään harjoitetun maatalouden ohella. Hieman ennen Israelin itsenäistymistä Nahariya oli monien laittomia juutalaisia siirtolaisia Palestiinaan tuoneiden laivojen rantautumispaikka. Israelin itsenäisyyssodan aikana Nahariya kärsi jälleen etäisyydestään muihin juutalaisyhteisöihin. Arabit katkaisivat maayhteydet Israelin muihin osiin, mutta Haifaan pidettiin yhteyttä moottorivenein. Maayhteys turvattiin lopulta valtaamalla arabien hallussa ollut Akko. Sodan jälkeen Nahariya on ollut osa itsenäistä Israelia.
Talous.
Nahariyan talouden pääalat ovat matkailu, teollisuus, maatalous, kauppa ja palvelut. Kaupungin hotellialue kattaa alueen kaupungin rannikolla. Kaupungin liikekeskusta sijaitsee pääkadun varrella. Nahariyan rautatieaseman paikkeilla sijaitsee vanha teollisuusalue ja sittemmin on rakennettu myös uusi teollisuusalue kaupungin pohjoispuolelle.
Väestö.
Vuoden 2017 lopussa Nahariyan asukasluku oli 56 071. Vuonna 1941 asukasluku oli noin 1 000, vuonna 1953 9 200, vuonna 1968 20 700 ja vuonna 2002 47 400. Monet kaupungin juutalaisista siirtolaisista ovat saapuneet Romaniasta, Pohjois-Afrikasta ja Irakista.
Britannian Grand Prix 1990

Britannian Grand Prix 1990 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. heinäkuuta 1990 Silverstonessa Britanniassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden neljäs ja kolmas peräkkäinen. 
Prost siirtyi voittonsa turvin MM-sarjan kärkeen ohittamalla Ayrton Sennan kahdella pisteellä.
Carolyn Kizer

Carolyn Ashley Kizer (10. joulukuuta 1925 Spokane, Washington – 9. lokakuuta 2014 Sonoma, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän kirjoitti teoksensa usein feministisestä näkökulmasta. Vuosina 1965–1966 hän työskenteli Pakistanissa.
Kizer valmistui Sarah Lawrence Collegesta New Yorkissa ja täydensi vuosina 1945–1947 opintojaan Columbian yliopistossa ja Washingtonin yliopistossa. Hän voitti vuonna 1985 Pulitzer-palkinnon teoksellaan "Yin".
Kizerin toinen aviomies oli John Marshall Woodbridge. Hän asui Sonomassa, Kaliforniassa sekä Ranskan pääkaupungissa Pariisissa. Hän sai 1950-luvulla opetusta Pulitzer-palkitulta yhdysvaltalaisrunoilija Theodore Roethkelta.
13 (Blurin albumi)

13 on englantilaisen rock-yhtyeen Blurin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin maaliskuussa 1999. Albumi oli 17 viikkoa Britannian albumilistan ykkösenä mutta samalla sijoittui vasta sijalle 80 Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla. Levy sisältää singlet: "Tender", "Coffee &amp; TV" ja "No Distance Left to Run".
Kappalelista.
Kaikki kappaleet ovat kirjoittaneet Damon Albarn, Graham Coxon, Alex James ja Dave Rowntree.
Helena Siltala

Helena Siltala (vuodesta 1955 Kronqvist; 20. heinäkuuta 1930 Helsinki – 17. heinäkuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen jazz- ja iskelmälaulaja, jonka tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat "Ranskalaiset korot", "Tuuli tuo tuuli vie" ja "Pikku midinetti".
Elämä ja ura.
Siltala aloitti esiintymisen 1953, jolloin Ossi Aallon orkesterin laulusolistina toiminut Sacy Sand jätti paikkansa ja orkesterin trumpetisti Rolf Kronqvist ehdotti tämän tilalle Helsingin jazzpiireissä tapaamaansa Siltalaa. Levytysura alkoi vuonna 1955. Läpimurto tuli kappaleilla "Ranskalaiset korot", "Tuuli tuo tuuli vie" ja "Pikku midinetti", josta hän sai kultalevyn (25 000 kpl). Hän oli tunnettu etenkin pitkäaikaisesta yhteistyöstään muusikko ja säveltäjä Erik Lindströmin kanssa. Vielä myöhemmällä iälläänkin Siltala lauloi jazzia Lindströmin Dream Teamissa ja Happy Swing Bandissa. 
Helena Siltala on itse kertonut tutustuneensa jazziin lankonsa suuren levykokoelman välityksellä ollessaan lapsenpiikana sisarensa perheessä 1940-luvun lopulla, ja erityisesti hän on muistellut ihastuneensa Artie Shawn esityksiin sekä samoihin aikoihin elokuvateattereissa pyörineeseen Glenn Milleristä kertoneeseen elokuvaan. Yhteistyö Erik Lindströmin kanssa alkoi vuonna 1955, jolloin Siltalasta tuli Erikin veljen Olle Lindströmin yhtyeen laulusolisti. Tuon vuoden joulukuussa hän levytti Erik Lindströmin kvintetin kanssa jazzstandardin "Some of These Days" Reino Helismaan suomentamin sanoin "Näinä päivinä". Ensimmäiset Siltalan levyttämät Erik Lindströmin kappaleet olivat vuotta myöhemmin taltioidut "Etkö uskalla mua rakastaa" ja "Tuuli tuo, tuuli vie". Suomessa uutta ranskalaista "musette"-tyyliä edustaneen "Pikku midinetin" Siltala lauloi levylle jo loppuvuonna 1957, mutta listojen kärkeen se nousi vasta vuoden 1958 syyskuussa.
Erik Lindström kertoi myöhemmin, että hän tunsi Helena Siltalan vahvasti hengenheimolaisekseen, ja häntä viehättivät etenkin Siltalan verevä ääni ja voimakas eläytymiskyky: "Helena tulkitsee sävellykseni juuri niin kuin olen ne ajatellut ja kirjoittanut." 
Siltala työskenteli myöhemmin mainostoimiston valokuvalaboratoriossa. Hän oli naimisissa muusikko Rolf Kronqvistin (1929–2002) kanssa, ja he saivat kaksi tytärtä.
Luovuustekniikka

Luovuustekniikat ovat ideoinnin ja ongelmanratkaisun, esimerkiksi tuotekehitystoiminnan tueksi kehitettyjä työmenetelmiä. Kuten teknisessä lähestymistavassa yleensäkin niin luovuustekniikoiden taustalla ei ole kovin syvällistä itse luovuuskäsitteen tarkastelua vaan luovuustekniikat ovat hyvin käytännönläheisiä. Niiden yleisenä periaatteena on saada jonkin asian käsitykset pois normaaleista olettamuksista ideana, että ongelmien ratkaisu saattaa olla oletetun ratkaisujoukon ulkopuolella. Luovuustekniikat ovat menetelmiä, joiden avulla voidaan saada aikaan nokkelia oivalluksia perinteisten ratkaisujen sijaan. Luovuustekniikoita tai -menetelmiä käytetään joko yksin tai ryhmissä. Nykyisin puhutaan usein innovatiivisuudesta, kun tavoitteena on pyrkiä saattamaan ideoita käytännön tasolle. Innovatiivisuus on siis käytännön tuotteina ja ilmiöinä toteutuvaa luovuutta
Luova ongelmanratkaisu.
Luovassa ongelmanratkaisussa yhdistetään tietoja ja asioita niin, että tulos on tekijälleen uusi. Se edellyttää luovia ajattelutapoja ja asenteita sekä erityisiä kykyjä ja taitoja. Luova ongelmanratkaisu on prosessi, johon kuuluu ongelman tai parannusmahdollisuuden huomaaminen, siihen liittyvien tosiasioiden, näkemysten ja tavoitteiden tunnistaminen, sekä lähestymistapojen ja ideoiden tuottaminen, ideoiden arvioiminen, valitseminen ja toteuttaminen. 
Luovan ongelmanratkaisuprosessin välttämätön ehto on kaikkien ryhmän jäsenten positiivinen asenne, asioiden ja ideoiden tasavertainen käsittely ja ongelmien näkeminen haasteina, sekä ongelmanratkaisuun sitoutuminen.
Positiivinen asenne ilmenee ideoiden myönteisenä käsittelynä. Puutteiden esittäminen on rakentavaa, esimerkiksi 3+ ja Miten -tekniikka. Myönteisyys tekee ideoinnista miellyttävää, ja osoittaa ryhmälle, mikä ideassa on hyvää ja mistä suunnasta löytyy lisää hyviä ideoita. 
Luovuustekniikoiden käyttötarkoitukset.
Luovuustekniikoita käytetään elinkeinoelämässä, kun halutaan kehittää organisaatiota, tuotteita tai tuotteen markkinointistrategioita.
Luovuustekniikoita ovat:
Luovuusmenetelmien menestyminen perustuu niiden tuloksellisuuteen.
Hamburger Börs

Hamburger Börs avattiin 1894 majatalona nimellä "Hamburger Bierhalle". Tilat saatiin kahdesta Wienerkafèn käytössä olleesta pienemmästä huoneesta. 1897 nimeksi muutettiin Hamburger Börs. 
1909 valmistui jugendtyylinen hotellirakennus Turun kauppatorin laidalle. Sen suunnitteli Frithiof Strandell Kauppiaskadulla sijainneen hotellin laajennukseksi. Rakennuksessa oli noin 30 hotellihuonetta. Tontin sisäpihalla avattiin samalla Metropol-elokuvateatteri, joka rakennettiin pihan jugendtyyliseksi muutettuun tiiliseen varastorakennukseen Strandellin piirustusten mukaisesti. Elokuvateatteri toimi myöhemmin nimillä Lyyra V ja Rialto 1960-luvulle asti.
Oy Centrum Ab myi kiinteistön Turun osuuskaupalle vuonna 1942, ja osuuskauppa pohti pitkään tontin tehokkaampaa hyödyntämistä. Saneerausta alettiin suunnitella tarkemmin 1970-luvulla. Sekä museovirasto että Turun museolautakunta halusivat suojella rakennuksen. Purkusuunnitelma julkistettiin 1976, ja se aiheutti mediassa valtakunnallista huomiota. Rakennuksen suojeluntarpeesta oli eriäviä mielipiteitä, ja muun muassa Turun taidemuseon intendentti Erik Bergh sanoi, että rakennus ei ollenkaan sovi ympäristöönsä, joten sen voi purkaa.
Valtuustossa purkuhanke hyväksyttiin. Purkamista vastustivat SKDL:n ja museolautakunnan lisäksi Turun ja Porin läänin taidetoimikunta ja miljööpoliittinen yhdistys Enemmistö ry. Valtioneuvosto hylkäsi päätöksestä tehdyt valitukset joulukuussa 1976, joten purkaminen saattoi alkaa. Vaikka Port Arthurin suojelu oli saanut kansalaisaktivismin hereille, Hamburger Börs sai turkulaiset ensi kertaa osoittamaan mieltä rakennuksen purkamista vastaan. Purkaminen aloitettiin mielenilmauksista huolimatta, ja uusi hotellirakennus valmistui vuonna 1979. 
Kauppiaskadulla sijainnut vanha 14 huoneen hotellirakennus säästettiin, ja se paalutettiin uudestaan vuonna 2003. Samalla sen julkisivuun palautettiin Strandellin piirustuksissa esiintyneitä elementtejä, ja rakennuksen seinässä vuodesta 1894 asti ollut Hampurin vaakuna maalattiin takaisin näkyviin. Tämä rakennus oli alun perin 1830-luvulla rakennettu kaksikerroksinen kivitalo, joka oli korotettu kerroksella ja muutettu jugend-ulkoasuun vuosina 1903–1904 Strandellin tekemän suunnitelman mukaisesti. Rakennuksen lasimaalaukset suunnitteli saksalainen Willy Baer.
Laukaan seurakunta

Laukaan seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka kuuluu Lapuan hiippakuntaan ja Pohjoisen Keski-Suomen rovastikuntaan. Seurakuntalaisia oli vuoden 2025 alussa noin 15 000 . Työntekijöitä oli vuoden 2024 lopussa 45. Seurakunta luonnehtii itseään yhtä aikaa perinteikkääksi ja juurevaksi, mutta myös moderniksi seurakunnaksi. Kirkkoherrana on toiminut vuodesta 2015 alkaen Harri Romar. 
Seurakunta on jaettu Laukaan kirkonkylän lähikirkkoalueeseen, Lievestuoreen lähikirkkoalueeseen, Konneveden lähikirkkoalueeseen sekä Leppäveden-Vihtavuoren lähikirkkoalueeseen. 
Historia.
Laukaasta tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1593, kun se itsenäistyi Rautalammin pitäjästä. Laukaan emäseurakuntaan kuului aikanaan laaja alue nykyistä Jyväs- ja Ääneseutua. 
Vuoden 2022 alussa Laukaan seurakuntaan liitettiin Konneveden seurakunta.
Thomas Pennant

Thomas Pennant (14. kesäkuuta 1726 Whitford, Flintshire – 16. joulukuuta 1798 Whitford, Flintshire) oli walesilainen luonnontieteilijä ja antikvaari.
Pennantin suku oli walesilaista alempaa aatelia Whitfordin pitäjästä. Suvulla oli vaatimaton 1600-luvulla rakennettu kartano Bychtonissa. 1724 Thomasin isä David Pennant peri lähellä sijainneen Downingin tilan serkultaan, mikä kohensi huomattavasti suvun asemaa. Downing Hallista, jossa Thomas syntyi, tuli Pennantien vakituinen asuinpaikka. Thomasin äiti oli Arabella Mytton.
Thomas Pennant kävi Wrexhamin alkeiskoulua ennen muuttoa Thoas Croftin kouluun Fulhamiin 1740. 1744 hän pääsi Queen's Collegeen Oxfordiin, josta hän myöhemmin meni Oriel Collegeen. Kuten monet varakkaasta suvusta lähtöisin olleet opiskelijat ei Pennantkaan suorittanut loppututkintoa. 1771 hänen työnsä eläintieteilijänä kuitenkin palkittiin kunniamaininnalla.
12-vuotiaana Pennant menetti sydämensä luonnontieteille tutustuttuaan Francis Willughbyn teokseen "Ornithology". Retki Cornwalliin 1746–1747, missä hän tapasi luonnontieteilijän ja antikvaarin William Borlasen, herätti mielenkiinnon mineraaleihin ja fossiileihin, jotka muodostivat hänen pääasiallisen tutkimuskohteensa 1750-luvulla.
Carolus Linnaeuksen esityksestä hänet äänestettiin "Kungl. Vetenskapssocieteten i Uppsala" seuran jäseneksi. 1766 hän julkaisi ensimmäisen osan teoksestaan "British Zoology". Teosta valmistellessaan hän vieraili manner-Euroopassa, tutustuen muun muassa Voltaireen, Halleriin, Buffoniin ja Peter Simon Pallasiin. 
1767 hänet äänestettiin Royal Societyn jäseneksi. 1771 julkaistiin hänen teoksensa "Synopsis of Quadrupeds". Saman vuoden lopulla hän julkaisi kirjan "A Tour in Scotland in 1769", josta tuli merkittävä myyntimenestys. 1774 hän julkaisi toisen kirjan matkoistaan Skotlannissa, nyt 2-osaisena. 1778 hän julkaisi kirjan "Tour in Wales", jota seurasi "Journey to Snowdon" 1781–1783.
Pennant työllisti täyspäiväisesti taiteilija Moses Griffithin, joka kuvitti pääosan Pennantin kirjoista. Taiteilija John Ingleby teki myös runsaasti kuvituksia Pennantin teoksiin.
1782 hän julkaisi kirjan "Journey from Chester to London" ja 1785–1787 "Arctic Zoology". 1790 ilmestyi hänen "Account of London", josta otettiin useita painoksia, ja 3 vuotta myöhemmin hän julkaisi omaelämäkertansa "Literary Life of the late T. Pennant". Vielä vanhoilla päivillään hän julkaisi 2-osaisen "Outlines of the Globe", jotka ilmestyivät 1798. Kolmannen ja neljännen osan julkaisi hänen poikansa David Pennant 1800. Hän kirjoitti myös useita vaatimattomampia teoksia, joista osa julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen.
Thomas Pennant nimesi lukuisia eläinlajeja, muun muassa kyhmysorsan.
John Kennedy Toole

John Kennedy Toole (17. joulukuuta 1937 – 26. maaliskuuta 1969) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka asui New Orleansissa, Louisianassa.
Toole ei lukuisista yrityksistä huolimatta saanut teoksiaan julkaistua elinaikanaan, vaan hän ajautui itsemurhaan vuonna 1969. Hänen tunnetuin teoksensa on "Typerysten salaliitto", joka ilmestyi vuonna 1980 Toolen äidin vietyä käsikirjoituksen kirjailija Walker Percylle. Percy huolehti käsikirjoituksen läpimenosta kustantajalle.
Toolelle myönnettiin vuonna 1981 postuumisti Pulitzer-palkinto. Hänen toinen tunnettu romaaninsa on nimeltään "Neonraamattu" (1989).
Jeesus-liike

Jeesus-liike ("jeesushipit", engl. 'Jesus movement') oli suuri kristillinen liike hippivastakulttuurissa, tai toisin päin, merkittävä hippiliike kristinuskon kirkossa. Liike syntyi Yhdysvaltojen länsirannikolla 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa, ja levittäytyi pääasiassa Pohjois-Amerikkaan ja Eurooppaan ennen kuin se päättyi 1980-luvun alussa. Jeesus-liike jätti jälkeensä useita uskontokuntia ja kristillisiä yhteisöjä.
Liike vaikutti nykyaikaisen kristillisen oikeiston ja kristillisen vasemmiston kehitykseen, ja Jeesus-musiikkiin, joka vaikutti kristilliseen nykymusiikkiin. Jeesus-liikkeessä pidetyt ylistystilaisuudet uursivat uraa nykyaikaisen ylistysmusiikin kehitykselle.
Historia.
1960-luvun nuorisoherätys tuli tunnetuksi new yorkilaisen Mau Mau -jengin johtaja Nicky Cruzin uskoontulosta sekä pastori David Wilkersonin toiminnasta 1950- ja 1960-luvun New Yorkissa. Nicky Cruzin tarinaa kuvaavasta "Risti ja linkkuveitsi -"kirjasta tuli kansainvälinen myyntimenestys ja kirja julkaistiin myös Suomessa 1965. Cruzin tarina vaikutti ns. Jeesus-herätysten leviämiseen ja evankelioimistyöhön. Wilkersonin perustama Teen Challenge -toiminta kasvoi 1960-luvulta alkaen kansainväliseksi.
Kansainvälinen nuorisoherätyksen aalto vaikutti myös Suomen helluntaiseurakunnissa ulospäin suuntautuvan evankelioimistyön voimistumiseen ja muun muassa Kristillisen alkoholisti- ja narkomaanityö ry:n perustamiseen vuonna 1971. Erityisesti Ritu Ylipahkalan uskoontulo nousi 1970-luvun herätyksen symboliksi.
Liikkeen jäsenistä on omat nimityksensä eri maissa. Englannin kielessä näistä käytetään nimityksiä "Jesus people" tai "Jesus freaks" (Jeesus-friikit).