tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Euroopan vasemmistopuolue

Euroopan vasemmistopuolue on vasemmistolainen europuolue. Euroopan parlamentissa sen jäsenpuolueiden edustajat kuuluvat pääasiassa Euroopan parlamentin vasemmistoryhmä - GUE/NGL-ryhmään, joka tunnettiin aiemmin nimellä Euroopan yhtynyt vasemmisto / Pohjoismaiden vihreä vasemmisto. Euroopan vasemmistopuolue perustettiin 8-9 toukokuuta 2004 Roomassa ennen vuoden 2004 europarlamenttivaaleja. Uudenlaista yhteistyötä vasemmistopuolueiden kesken oli valmisteltu erilaisissa tapaamisissa jo vuosia.
Suomalaisista puolueista Suomen kommunistinen puolue on Euroopan vasemmistopuolueen jäsen ja Vasemmistoliitto on sen entinen jäsen. SKP liittyi tarkkailijajäseneksi vuonna 2005 ja hyväksyttiin täysivaltaiseksi jäseneksi vuonna 2009. Vasemmistoliitto oli täysivaltainen jäsen vuodesta 2009 vuoteen 2022. Vuonna 2024 Vasemmistoliitto oli mukana perustamassa Euroopan vasemmistoliittoa.
Euroopan Vasemmistopuolueen puheenjohtaja on vuoden 2022 joulukuussa valittu Itävaltalainen poliitikko ja ekonomisti Walter Baier. Aikaisemmin puoluetta johti Saksan vasemmistopuolueen Heinz Bierbaum ja Gregor Gysi.
Jäsenpuolueet.
Euroopan vasemmistopuolue koostuu täysivaltaisista jäsenpuolueista, tarkkailijapuolueista, yksittäisistä jäsenistä ja yhteistyöpuolueista. Maaliskuussa 2023 Euroopan vasemmistopuolueella oli 25 täysvaltaista jäsenpuoluetta 23:sta eri maassa.
Suomen Purjelaivasäätiö

Suomen Purjelaivasäätiö (Sail Training Association Finland, STAF) on vapaaehtoistyöhön perustuva organisaatio, joka järjestää purjehduksia erityisesti nuorille. Säätiö perustettiin 1973, mutta sen toiminnan juuret ulottuvat 1940-luvulla toimineeseen Laivastoliittoon.STAF on kansainvälisen Sail Training International järjestön perustajajäsen nro 5. Säätiön neljänkymmenen toimintavuoden aikana on nuorisotyön toiminnan painopiste siirtynyt kohti kuntouttavaa ja nuorison kasvua tukevaa toimintaa. 
Vuonna 1992 valmistui säätiön lippulaiva kuunari Helena, joka on saanut julkisuutta Suomen Joutsenen reittejä purjehtiessaan. Talven 2005-2006 aikana Helena purjehtii Joutsenen viidennen matkan vastapäivään Etelä-Amerikan ympäri. Kuunari Helena peruskorjattiin vuonna 2012, purjehdittuaan n.560 000 merimailia kahdessakymmenessä vuodessa. Suomen Purjelaivasäätiö hankki vuoden 2011 lopulla omistukseensa Nautor Swan 65 SY Vahine ketsin, jonka päätarkoituksena on jatkossa vastata talvitoiminnasta mm. Karibian vesillä.
Ådne Søndrål

Ådne Søndrål (s. 10. toukokuuta 1971 Notodden, Norja) on norjalainen pikaluistelija.
Søndrål pärjäsi erityisesti 1 000 ja 1 500 metrin matkoilla vaikka aloittikin uransa yleisluistelijana ja voitti juniorien MM-hopeaa 1990. Vielä Albertvillen 1992 talviolympialaisissa hän jäi 1 500 metrillä hopealle maanmiehensä Johann Olav Kossin takana, mutta 1998 Naganossa hän saavutti matkalla olympiakultaa uudella maailmanennätysajalla 1.47,87. Huippukunnossa ollut Søndrål joutui kuitenkin jättämään kisat kesken sairastuttuaan flunssaan. Vielä 2002 Salt Lake Cityssä hän saavutti 1 500 metrillä pronssia.
Søndrål voitti matkakohtaisissa MM-kisoissa kultaa 1 000 metrillä vuosina 1997 ja 2000 sekä 1 500 metrillä vuosina 1998 ja 2001. Lisäksi hän saavutti matkakohtaisista MM-kisoista lukuisia hopeamitaleita, kaikkiaan 10 MM-mitalia.
Pikaluistelun maailmancupissa Søndrål voitti 30 osakilpailua. Salt Lake Cityn kisoissa hänet valittiin Kansainväliseen olympiakomiteaan.
Myöhempi ura.
Ådne Søndrål on toiminut marraskuussa 2019 Vantaan Porttipuistoon avatun norjalaisomisteisen Helsinki Outlet -kauppakylän hankepäällikkönä ja alkuvaiheen johtajana.
Maria Bagrationi

Maria Bagrationi (n. 1050 – vuoden 1103 jälkeen) oli Bysantin keisarinna. Hän oli Georgian kuninkaan Bagrat IV:n tytär ja Bysantin keisari Mikael VII:n ja Nikeforos III:n vaimo. Häntä kutsutaan joskus myös nimellä Alanian Maria. Hänen nimensä oli alun perin Martha. Maria oli tunnettu kauneudestaan ja siitä, että hän rahoitti monien luostareiden rakentamisen.
Maria lähetettiin vuonna 1056 Konstantinopoliin, jossa hänet kasvatettiin keisarinna Theodoran suojeluksessa. Vuonna 1065 Maria meni naimisiin keisari Konstantinos X:n pojan Mikaelin kanssa. Mikaelista tuli keisari vuonna 1067, mutta hänet syrjäytti Nikeforos III vuonna 1078. Maria lupautui menemään naimisiin Nikeforoksen kanssa, jos tämä vuorostaan antaisi Marian ja Mikaelin pojan Konstantinoksen seurata häntä valtaistuimella. Nikeforos ei kuitankaan pitänyt kiinni lupauksestaan. Maria liittyi tämän jälkeen Aleksios Komnenoksen ja tämän veljen Isaakin suunnittelemaan salaliittoon. Aleksios oli myös huhujen mukaan Marian salainen rakastaja. Vuonna 1081 Aleksios syrjäytti Nikeforoksen, ja hänet julistettiin keisariksi. Aleksios julisti myös nuoren Konstantinoksen omaksi seuraajakseen. Maria asui vielä keisarillisessa palatsissa pitkän aikaa sen jälkeen kun Aleksios ja tämän vaimo Irene Dukaina muuttivat sinne asumaan. Kun Aleksioksen vaimo synnytti hänelle tyttären Annan, antoi Aleksios kihlata hänet Konstantinoksen kanssa. Vuonna 1087 Aleksios sai kuitenkin pojan Johanneksen, jonka hän julisti heti kruununperillisekseen. Annan ja Konstantinoksen kihlaus purettiin, ja Maria joutui vetäytymään luostariin.
Joe Sacco

Joe Sacco (s. 2. lokakuuta 1960) on maltalainen sarjakuvan tekijä ja toimittaja. Hänet tunnetaan sotareportaasisarjakuvistaan.
Sacco matkusteli laajasti ympäri maailmaa ennen muuttamistaan Yhdysvaltoihin 1972. Hän opiskeli journalismia Oregonin yliopistossa ja valmistui 1981. Valmistuttuaan hän jatkoi matkustelua ja eli Yhdysvalloissa, Maltalla ja eri puolilla Eurooppaa. Hän teki töitä piirtäjänä ja toimittajana monelle eri taholle, esimerkiksi Comics Journal -lehdelle.
Saccon ensimmäinen laajempi sarja oli "Yahoo", julkaistu alun perin 1988–1992. Parhaat palat on kerätty "Notes from a Defeatist" -albumiin. Tänä aikana Sacco kiinnostui Lähi-idän arasta tilanteesta ja matkusti Israeliin sekä miehitetyille alueille, missä hän aloitti ensimmäisen suuremman teoksensa tekemisen. "Palestiina" on päiväkirjamainen kokoelma Saccon matkakertomuksia ja keskittyy tapaamisiin palestiinalaisten kanssa ja heidän kertomuuksiinsa. Teoksella Sacco voitti American Book Award -palkinnon 1996.
Tämän jälkeen Sacco matkusti Sarajevoon ja Goraždeen Bosnian sodan loppuvaiheilla ja teki kolme sotareportaasisarjakuvaa: "Safe Area Goražde", "The Fixer" ja "War's End". "Safe Area Goražde" voitti Eisner-palkinnon parhaana sarjakuvaromaanina vuonna 2001.
Arto Ruotanen

Arto Sakari Ruotanen (s. 11. huhtikuuta 1961 Pyhäjärvi Ol) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja olympiamitalisti.
Ruotanen oli 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa Suomen jääkiekkomaajoukkueen vakiopuolustajia: hän edusti Suomea kolmissa olympiakisoissa (1984, 1988 ja 1992), kuusissa maailmanmestaruuskisoissa (1985, 1986, 1987, 1990, 1991 ja 1992) sekä Canada Cupissa vuonna 1991. Ruotanen voitti olympiahopeaa Calgaryssa 1988 ja MM-hopeaa 1992.
Jääkiekon SM-liigassa Ruotanen voitti yhden Suomen mestaruuden Oulun Kärpissä sekä neljä pronssia. Ruotanen on valittu jääkiekkoleijonaksi #131.
Ruotanen pelasi Suomessa Kärppien riveissä vuosina 1979 - 1986 kunnes siirtyi Ruotsin liigan HV71:n riveihin. Ruotanen pelasi yhtä Saksassa vietettyä kautta lukuun ottamatta Ruotsin pääsarjassa yhdeksän kautta ja tämän päälle vielä kaksi kautta alasarjoissa kunnes lopetti pelaajauransa kevääseen 1998.
Pelaajauran jälkeen Ruotanen toimi HV71:n apuvalmentajana neljä ja puoli kautta. Helmikuussa 2003 HV71 irtisanoi koko valmennusryhmänsä. Tämän jälkeen Ruotanen jatkoi kolme kautta kolmannella sarjatasolla pelanneen Tranås AIFn päävalmentajana kunnes jätti jääkiekon ainakin toistaiseksi ja siirtyi muiden työtehtävien pariin.
Never Mind the Bollocks, Here’s the Sex Pistols

Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols on punk-yhtye Sex Pistolsin ensimmäinen ja ainoa virallinen studioalbumi. Levy sisältää muun muassa klassikot ”Anarchy in the U.K..”, ”God Save the Queen”, ”Pretty Vacant” ja ”Holidays in the Sun”. Albumia pidetään yleisesti yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä rock-levyistä. 
"Pure Pop Magazine" sijoitti albumin vuonna 2004 ykköseksi listallaan "The Most Important Albums of All Time".
Tietoa albumista.
Sex Pistols lähetti levymateriaalin ensin EMIlle, joka aikaisemmin julkaisi bändin ensimmäisen singlen ”Anarchy in the U.K.” muttei suostunut julkaisemaan albumia. A&amp;M Recordsin kanssa sopimus tehtiin, mutta pari viikkoa myöhemmin sekin purki sopimuksen. Virgin Records loppujen lopuksi teki sopimuksen, ja albumi julkaistiin 28. lokakuuta 1977. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin Warner-levymerkillä 10. marraskuuta samana vuonna.
Glen Matlock soittaa bassoa ainoastaan raidalla ”Anarchy in the U.K.”, kitaristi Steve Jones soittaa lähes kaikki bassoraidat albumilla. Vicious soitti albumin sessioissa alun perin ”Bodies”- ja ”God Save the Queen” -kappaleiden bassoraidat, mutta Steve Jones soitti kummankin bassoraidat uudelleen, ja jälkimmäisen kappaleen Viciousin basso-osuudet poistettiin lopullisesta versiosta. ”Bodies” on ainoa kappale, missä Viciousin basson soitto on kuultavissa. Kuitenkin Jonesin mielestä se on hyvällä onnella edes kuultavissa, sillä Sidin suoritus on laitettu miksauksessa pienelle volyymille.
Albumin ensimmäisessä Britannian-painoksessa levyllä on 11 kappaletta, ”Submission”-kappale on erillisenä yksipuolisena 7"-singlenä.
Kantalukulajittelu

Tietojenkäsittelytieteessä kantalukulajittelu (kantalukujärjestäminen, reikäkorttijärjestäminen, ) on lajittelualgoritmi, joka lajittelee lukuja suuruusjärjestykseen numeroiden merkitsevyyden perusteella. Siten se ei ole yleiskäyttöinen vertailuun pohjautuva lajittelualgoritmi, mutta käyttäen apuna laskentalajittelua se suoriutuu lineaarisessa ajassa. Myös kirjaimia voidaan ajatella numeroina, jolloin voidaan lajitella merkkijonoja. Kantalukulajittelu on vakaa eli se ei sotke alkioiden alkuperäistä järjestystä. 
Algoritmi.
 A: taulukko, jonka alkiot ovat lukuja
 d: luvussa olevien numeroiden lukumäärä
 procedure radix_sort(A, d)
 for i := 1 to d do
 lajittele alkiot i:nneksi vähiten merkitsevän numeron suhteen laskentalajittelun avulla
 (jokin toinen vakaa lajittelualgoritmi toimii myös)
 end for
 end procedure
Suorituskyky.
Kantalukulajittelun asymptoottinen aikavaativuus on "O"("d" · ("n" + "k")), missä
Aikavaativuus voidaan johtaa yksinkertaisesti siitä, että laskentalajittelua toistetaan "d" kertaa.
Kantalukulajittelu ei ole yksiselitteisesti parempi kuin yleiset, ajassa "O"("n" log "n") suoriutuvat algoritmit. Apuna käytetty laskentalajittelu vie muistia kantaluvun koosta riippuen, siinä missä pikalajittelu toimii vakiotilassa ja käyttää välimuistia tehokkaasti hyväkseen. 
Esimerkki.
Lajiteltavat:
 423
 253
 126
 873
 112
Ensin lajitellaan vähiten merkitsevien numeroiden (ykkösten) mukaan. Tulos on:
 112
 423
 253
 873
 126
Seuraavaksi lajitellaan kymmenten mukaan. Järjestys säilyy oikeana, koska käytetään vakaata lajittelualgoritmia:
 112
 423
 126
 253
 873
Lopuksi lajitellaan satojen mukaan:
 112
 126
 253
 423
 873
Tuloksena luvut on lajiteltu vakaasti suuruusjärjestykseen. 
Kantalukulajittelu yleisenä periaatteena.
Kantalukulajittelua voidaan ajatella yleisenä periaatteena, jossa vähiten merkitsevä tieto lajitellaan ensin. Päivämäärät voidaan lajitella ensin päivien, sitten kuukausien ja lopuksi vuosien mukaan. Nimet voidaan lajitella ensin etunimen mukaan ja lopuksi sukunimen mukaan. Jokainen kantalukulajittelun periaatteella toimiva lajittelu vaatii ehdottomasti vakaan lajittelualgoritmin ja on hyvä esimerkki vakauden avulla saavutettavasta hyödystä.
Kannattajakortti

Kannattajakorteilla todistetaan puolueen tai valitsijayhdistyksen perustamiseen tarvittavien kannattajien määrä. Kannattajakorttiin tulee merkitä kannattajan henkilötiedot, vakuutus äänioikeudesta seuraavissa vaaleissa, päivämäärä, joka saa olla enintään vuoden vanha, ja kannattajan omakätinen allekirjoitus. Puolueen perustamiseen ja rekisteröintiin sekä puoluerekisteristä poistetun puolueen uudelleenrekisteröintiin vaaditaan kannattajakortteja 5 000.
Ehdokkaan valitsijayhdistyksen perustamiseen vaaditaan kannattajakortteja:
Sähköinen kannatusilmoitus.
1.1.2021 tuli mahdolliseksi antaa kannatusilmoitus puoluerekisteröintiä hakevalle puolueelle sähköisesti tunnistautuen puoluerekisteri.fi]-verkkopalvelussa.
Suomen Laskuvarjokerho

Suomen Laskuvarjokerho ry oli Suomen suurin laskuvarjokerho ja toimi Helsingissä ja Utissa. Jäseniä oli noin 1 000, joista aktiivisia noin 300. Kerhossa hypättiin vuosittain noin 15 000 hyppyä, joista pääosa hypättiin Utissa. Vuosittain uusia alkeiskurssilaisia oli noin 200–300, lisäksi tandem-hyppääjiä noin 300. Suuren hyppymäärän mahdollistaa laskuvarjokerho oma 2009 valmistunut 18-paikkainen Cessna Grand Caravan (OH-DZF). Suomen Laskuvarjokerho ja Utin Laskuvarjokerho liittyivät toisiinsa vuonna 2013 ja muodostivat uuden yhdistyksen Skydive Finland ry. 
Historia.
Laskuvarjourheilua on harrastettu Suomessa vuodesta 1960, jolloin Suomen Laskuvarjokerho (SLK) ry perustettiin. Yksi kerhon perustajista oli suomalaisen laskuvarjourheilun pioneeri Kalervo "Kavo" Laurila, joka toimi pitkään kerhon ensimmäisenä puheenjohtajana.
Suomen Laskuvarjokerhon perusti toukokuussa 1960 parinkymmentä lajista kiinnostunutta. Parina ensimmäisinä vuonna toiminta Suomessa rajoittui kokoontumisiin ja harrastuksesta haaveiluun. Hyppäämässä käytiin ulkomailla, lähinnä Ranskassa ja Yhdysvalloissa. 
Ensimmäiset siviilihypyt Suomessa tehtiin vuonna 1962, jolloin hyppyjä kertyi 22 kpl. Läpi 1960-luvun toimintaa kehitettiin ja toiminnalle haettiin ja saatiin julkisuutta. Vuoteen 1965 mennessä innokkaita hyppääjiä oli jo niin paljon, että Helsinki-Malmille perustettiin hyppykeskus ja ostettiin oma lentokone, OH-CSE Cessna 195, joka poistettiin käytöstä pakkolaskun jälkeen 1972. Kerholla oli tuolloin oma huone käytössään Malmin lentokenttä rakennuksessa, Pyöreällä.
Kymmenvuotisjuhlia vietettiin vuonna 1970, ja tällöin kerhossa oli lähes kaksisataa asiasta innostunutta jäsentä.
Cessna palveli kerhoa vain neljä vuotta, ja seuraava kone oli seitsemänpaikkainen OH-POA Pilatus Porter, joka saattaa olla maailman vanhin lentävä yksilö. Kerhotoiminnan jäsen- ja hyppymäärien kasvettua voimakkaasti – 1979 hyppyjä 4 701 – kerho vaihtoi jälleen konetta, ja siirryttiin potkuriturbiini-aikaan. 
Vuonna 1980 kerho juhli 20-vuotista taivaltaan jäsenmäärän lähennellessä jo kolmeasataa. Uusin kone, 10-paikkainen OH-POB Pilatus Turbo Porter palveli kerhoa hienosti, kunnes 1980-luvun puolivälin jälkeen alkoi ilmetä suuremman koneen tarvetta, ja alettiin miettiä jälleen uutta ratkaisua. 
Samaan aikaan lentoyhtiö Svedair Ruotsissa, oli luopumassa Twin Otterista. Elokuussa 1987 pidettiin neuvoa-antava yleiskokous asiasta. Äänestyksen tuloksena konekauppa päätettiin tehdä. Lentäjien ja hyppymestarien talvikausi 1987-1988 oli vilkasta aikaa, lentäjiä koulutettiin ja hyppymestarit suunnittelivat koneen tuomia muutoksia hyppytoiminnassa ja -koulutuksessa. 
OH-SLK Twin Otter saapui Suomeen maaliskuussa 1988, ja Malmin Pyöreällä järjestettiin virallinen luovutustilaisuus. Toisaalla spekuloitiin, kauanko kerho pysyisi pystyssä hankinnan vuoksi. Koneen hankinta silloin ei ollut helppo tehtävä, mutta käytäntö osoitti hankkeen kannattavuuden. Vuonna 2009 Laskuvarjokerholle valmistui oma Cessna Grand Caravan hyppykoneeksi.
Komplikaatio

Komplikaatio lääketieteessä on lisätauti, jälkitauti, sivuhäiriö, (hoidon) sivuvaikutus tai aikaisempaan tautitilaan tai hoitoon liittyvä uusi häiriö.
Sairauden varhainen komplikaatio on esimerkiksi diabetekseen liittyvä veren glukoositason noususta johtuva diabeettinen kooma, myöhäinen komplikaatio taas on esimerkiksi diabetekseen liittyvä neuropatiaksi kutsuttu tuntoaistin heikkeneminen raajoista tai näköaistin menetys. 
Hoidon komplikaatio voi olla esimerkiksi insuliinišokki, joka johtuu sokeritason laskusta esimerkiksi liiallisen insuliiniannoksen tai syömättömyyden vuoksi. 
Leikkauskomplikaatiot.
Kirurgiset komplikaatiot voidaan jakaa välittömiin ja viivästyneisiin komplikaatioihin. Välittömät komplikaatiot ilmenevät jo toimenpiteen aikana tai välittömästi sen jälkeen. Syynä on joko toimenpiteen epäonnistuminen tai väärä toimenpide. Välittömiä komplikaatioita voidaan vähentää koulutuksella ja harjoituksella. Viivästyneitä komplikaatioita ovat muun muassa verenpurkaumat, laskimotukokset, imunestekertymä, infektio tai vaivan, esimerkiksi tyrän, uusiutuminen. 
Leikkauksien yhteydessä aiheutuvia komplikaatioita on alettu vuodesta 2008 vähentää WHO:n 29-kohtaisilla tarkistuslistoilla. Komplikaatioita tapahtuu leikkaushoidossa koko maailmassa vuodessa noin miljoona, joista noin puolet voisi estää karsimalla inhimilliset virheet. Ennen listan käyttöön ottoa kehittyneissä maissa komplikaatioita oli 10 %:ssa leikkauksista, käyttöönoton jälkeen 7,1 %:ssa. Päivystysleikkauksissa vähennys oli suurempi, sillä ne vähenivät 18 %:sta 11,7 %:iin, ja kuolemat vähenivät 3,7 %:sta 
1,4 %:iin. Tarkistuslista on käytössä vuoden 2011 tilanteen mukaan maailmassa 4 000 sairaalassa, Suomessa kahdeksassa. Kun Suomessa listaa kokeiltiin neurokirurgiassa, haavakomplikaatioita oli 19 %:ssa, mutta ne vähenivät 7,5 %:iin, kun lista otettiin käyttöön. 
Lista jakautuu kolmeen osaan: ennen nukutuksen aloitusta varmistettavat, ennen leikkausviiltoa varmistettavat ja ennen leikkauksesta poistumista varmistettavat. Ennen anestesiaa varmistetaan muun muassa leikattavan potilaan henkilöllisyys ja toimenpide. Varmistetaan myös leikattava puoli. Toisessa vaiheessa leikkaustiimin jäsenet esittäytyvät toisilleen ja varmistetaan vielä toimenpide. Kolmannessa vaiheessa ennen leikkauksesta poistumista varmistetaan, että kaikki instrumenttien, neulojen ja taitosten määrät täsmäävät, ja merkitään potilaan tiedot näytteisiin.
Konstantinos Dukas

Konstantinos Dukas (n. 1074–1096) oli Bysantin keisari Mikael VII:n ja Maria Bagrationin poika. Hän oli tärkeän Dukas-suvun jäsen. 
Mikael VII syrjäytettiin vuonna 1078 ja Konstantinoksen äiti Maria meni uusiin naimisiin uuden keisarin Nikeforos Botaniateksen kanssa sillä ehdolla, että tämä julistaisi Konstantinoksen perillisekseen. Marian toiveesta kuuluisa filosofi Teofylaktos kirjoitti nuorelle prinssille tarkoitetun oppikirjan. 
Pian tuli kuitenkin selväksi ettei Nikeforos aikonut pitää lupaustaan poikapuoltaan Konstantinosta kohtaan. Vuonna 1081 Marian tukema Aleksios Komnenos syrjäytti Nikeforoksen ja julistautui itse keisariksi. Aleksios kihlasi myös tyttärensä Anna Komnenan Konstantinoksen kanssa ja julisti Konstantinoksen seuraajakseen.
Vuonna 1087 Aleksios sai kuitenkin pojan Johanneksen, jonka hän heti julisti seuraajakseen. Annan ja Konstantinoksen kihlaus purettiin. Konstantinos kuoli vuonna 1096.
Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiri

Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiri on yksi Suomen 13 eduskuntavaalien vaalipiiristä. Aikaisemmin eduskuntavaalipiireissä käytiin myös tasavallan presidentin valitsijamiesvaalit ennen suoraan kansanvaaliin siirtymistä 1994. Nykyään presidentinvaaleissa vaalipiirejä käytetään vain vaalien tekniseen toimittamiseen. Perustuslain 25 §:n mukaan vaalipiiristä valitaan aina yksi kansanedustaja (0,5% Suomen eduskunnasta). Määrä ei siis muiden vaalipiirien tapaan riipu vaalipiirin asukasluvusta (joka oli 0,53 % valtakunnan väkiluvusta vuoden 2016 lopussa). Mikäli määrä riippuisi väkiluvusta, niin vaalipiiristä valittaisiin silti vain yksi edustaja.
Vaalipiiri käsittää alueellisesti Ahvenanmaan itsehallinnollisen maakunnan kunnat. Vuoteen 1948 saakka nykyisen Ahvenanmaan maakunnan vaalipiirin alue oli osa Turun läänin eteläistä vaalipiiriä.
Vaalipiiriin kuuluvat Brändö, Eckerö, Finström, Föglö, Geta, Hammarland, Jomala, Kumlinge, Kökar, Lemland, Lumparland, Maarianhamina, Saltvik, Sottunga, Sund ja Vårdö.
Ahvenanmaalta valittu kansanedustaja on perinteisesti muodostanut RKP:n kansanedustajien kanssa Ruotsalaisen eduskuntaryhmän.
Kansanedustajat.
Aiemmat ahvenanmaalaiset kansanedustajat.
Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä valittiin RKP:n listoilta useita ahvenanmaalaisia kansanedustajiksi vuosina 1907–1945. Useat heistä ovat vaikuttaneet myös maakuntapäivillä ja parhaimmillaan, 1933 eduskuntaan valituista 3:sta RKP:läisestä peräti 2 oli ahvenanmaalaisia. Kansanedustajat:
Laskentalajittelu

Laskentalajittelu (Counting sort) on eräs lajittelualgoritmeista. Se perustuu jakauman laskemiseen. Ajatuksena on, että aineiston järjestäminen voidaan suorittaa tehokkaasti, jos alkioiden keskinäistä vertailua ei tarvitse tehdä aina kokonaisilla alkioilla. 
Algoritmin aikakompleksisuus on lineaarinen eli formula_1. Se on stabiili, mutta ei toimi minimitilassa. 
Algoritmin kompleksisuudesta käytetään yleisesti myös muotoa formula_2, missä formula_3 tarkoittaa järjesteltävien alkioiden määrää ja formula_4 alkioiden mahdollisten arvojen lukumäärää. Usein formula_4 lasketaan dynaamisesti alkioiden maksimi ja minimiarvojen erotuksena avulla.
Koska n-suuruisen syötteen järjestäminen kokonaisia alkioita vertaamalla vaatii pahimmassa tapauksessa Ω(n log n) vertailua, on laskentalajittelu varsin tehokas menetelmä, kunhan oletettu formula_4 on tarpeeksi pieni. Tarkemmin sanottuna, kun formula_7. 
Laskentalajittelu tarvitsee väliaikaistaulukkoa. Näin ollen laskentalajittelu ei ole minimitila-algoritmi (vaatii ylimääräistä tilaa).
Laskentalajittelun periaate on seuraava:
Edellä oleva periaate soveltuu tapauksiin, joissa avainavaruus on pienempi kuin lajiteltavien alkioiden määrä. Ts. menetelmästä tulee käyttökelvoton, jos mahdollisia avaimia on enemmän kuin lajiteltavia avaimia, koska apuvektorin koko kasvaa valtavaksi. Tästä syystä yleisessä tapauksessa em. menetelmää sovelletaan järjestämällä aineisto samalla periaatteella useampaan kertaan eri avaimen osien suhteen: ensin vähiten merkitsevien avaimen osien suhteen edeten kohti eniten merkitseviä avaimen osia. Koska menetelmä on stabiili, säilyttävät vähiten merkitsevien osien mukaan järjestetyt osat järjestyksensä. Näin aineisto voidaan järjestää "paloittain". 
Esimerkki.
Esimerkki laskentalajittelusta:
Havaitaan, että vektorin A pienin arvo on 0 ja suurin 5. 
Periaatteen mukaisesti kohta 1. on nyt tehty. 
Näin ollen muodostetaan apuvektori B:
Apuvektori B:n sisällöksi sijoitetaan numeroiden esiintymien lukumäärät:
Nollia siis 2, ykkösiä 2, kakkosia 0, kolmosia 1, nelosia 3 ja vitosia 2.
Periaatteen kohta 2. on nyt tehty.
Seuraavaksi kohta 3, eli lukujen kumulointi:
Eli:
Nyt kohta 3. on tehty. Havaitaan myös, että B:n viimeisen alkion kumuloitunut arvo (10) on
sama kuin syötevektorin A viimeinen indeksi.
Seuraavaksi kohta 4.
Kohta 4. tehty, siirrytään kohtaan 5.
Näin koko syötevektori käytiin läpi ja tulosvektori sisältää samat arvot kuin syötevektori, stabiilisti lajiteltuna.
Varsinais-Suomen vaalipiiri

Varsinais-Suomen vaalipiiri (vaaleihin 1995 "Turun läänin eteläinen vaalipiiri") on yksi Suomen eduskuntavaalien kolmestatoista vaalipiiristä. Aikaisemmin eduskuntavaalipiireissä käytiin myös tasavallan presidentin valitsijamiesvaalit ennen suoraan kansanvaaliin siirtymistä 1994. Nykyään presidentinvaaleissa vaalipiirejä käytetään vain vaalien tekniseen toimittamiseen. Vuoteen 1948 asti vaalipiiriin kuului myös Ahvenanmaa. Vuonna 1991 Somero siirtyi Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä Turun läänin eteläiseen vaalipiiriin. Vuonna 2003 Kodisjoki siirtyi maakuntajaon mukaisesti Satakunnan vaalipiiriin. Vaalipiiristä valitaan eduskuntaan 17 kansanedustajaa.
Vaalipiiri käsittää nykyisin Varsinais-Suomen maakunnan alueen ja siihen sisältyvät Aura, Kaarina, Kemiönsaari, Koski Tl, Kustavi, Laitila, Lieto, Loimaa, Marttila, Masku, Mynämäki, Naantali, Nousiainen, Oripää, Paimio, Parainen, Pyhäranta, Pöytyä, Raisio, Rusko, Salo, Sauvo, Somero, Taivassalo, Turku, Uusikaupunki ja Vehmaa.
Vaalipiirin entisiä kuntia ovat Alastaro, Angelniemi, Askainen, Dragsfjärd, Halikko, Hiittinen, Houtskari, Iniö, Kakskerta, Kalanti, Karinainen, Karjala, Karuna, Kemiö, Kiikala, Kisko, Korppoo, Kuusisto, Kuusjoki, Lemu, Loimaan kunta, Lokalahti, Maaria, Mellilä, Merimasku, Metsämaa, Mietoinen, Muurla, Naantalin maalaiskunta, Nauvo, Paattinen, Paraisten maalaiskunta, Perniö, Pertteli, Piikkiö, Pyhämaa, Rymättylä, Suomusjärvi, Särkisalo, Tarvasjoki, Uskela, Uudenkaupungin maalaiskunta, Vahto, Velkua, Västanfjärd ja Yläne.
Historia.
Turun läänin eteläinen vaalipiiri muodostettiin vuoden 1907 eduskuntavaaleja varten Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivien talonpoikaissäädyn valtiopäiväedustajien vaalipiirinä käytetyistä Ahvenanmaan, Vehmaan, Mynämäen, Piikkiön, Halikon ja Maskun kihlakunnista.
Turun eteläisessä vaalipiirissä sijaitsivat vuonna 1940 seuraavat maalaiskunnat:
Lisäksi vaalipiirissä sijaitsivat Turun, Naantalin ja Uudenkaupungin vanhat kaupungit sekä Salon kauppala.
Puolueiden kannatus.
Suurin puolue Varsinais-Suomessa on viime vuosikymmeninä ollut Kokoomus, jonka kannatus on melko tasaisesti jakautunut sekä maaseudulle että kaupunkiin. Se on suurin puolue myös Turun kaupunginvaltuustossa. Tosin esimerkiksi vuoden 1962 eduskuntavaaleissa se oli jäädä viidenneksi, kun edellä olivat SKDL, Keskusta ja SDP, ja Kansanpuoluekin jäi vain 312 äänen päähän. SDP:tä kannatetaan perinteisesti teollisuuspaikkakunnilla, joita ovat Uusikaupunki, Raisio, Salo ja Länsi-Turunmaan Parainen. Keskustaa kannatetaan laajalti maaseudulla, mutta esimerkiksi Vihreät on koko vaalipiirin äänimäärissä vasta kuudenneksi suurin puolue. Huomattavaa on RKP:n kannatus Turunmaan saaristossa ja Turussa. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Perussuomalaiset nousi niukasti Kokoomuksen ohi maakunnan äänimäärältään suurimmaksi puolueeksi; molemmat saivat neljä kansanedustajaa.
Nykyiset kansanedustajat.
Lähde: eduskunta.fi
Oulun vaalipiiri

Oulun vaalipiiri on yksi eduskuntavaalien 13 vaalipiiristä. Aikaisemmin eduskuntavaalipiireissä käytiin myös tasavallan presidentin valitsijamiesvaalit ennen suoraan kansanvaaliin siirtymistä 1994. Nykyään presidentinvaaleissa vaalipiirejä käytetään vain vaalien tekniseen toimittamiseen. Alueelta valitaan 18 kansanedustajaa (9 % 200:sta). Nimestään huolimatta vaalipiiri kattaa Kainuun maakunnan sekä Oulun lisäksi koko Pohjois-Pohjanmaan maakunnan alueet.
Vaalipiiriin kuuluvat Alavieska, Haapajärvi, Haapavesi, Hailuoto, Hyrynsalmi, Ii, Kajaani, Kalajoki, Kempele, Kuhmo, Kuusamo, Kärsämäki, Liminka, Lumijoki, Merijärvi, Muhos, Nivala, Oulainen, Oulu, Paltamo, Pudasjärvi, Puolanka, Pyhäjoki, Pyhäjärvi, Pyhäntä, Raahe, Rantsila, Reisjärvi, Ristijärvi, Sievi, Siikajoki, Siikalatva, Sotkamo, Suomussalmi, Taivalkoski, Tyrnävä, Utajärvi, Vaala ja Ylivieska.
Vaalipiirin entisiä kuntia ovat Haukipudas, Kajaanin maalaiskunta, Kestilä, Kiiminki, Kuivaniemi, Oulujoki, Oulunsalo, Paavola, Pattijoki, Piippola, Pulkkila, Rantsila, Rautio, Revonlahti, Ruukki, Saloinen, Temmes, Vihanti, Vuolijoki, Yli-Ii ja Ylikiiminki.
Historia.
Pohjois-Suomen kolme vaalipiiriä eli Oulun läänin eteläinen vaalipiiri, Oulun läänin pohjoinen vaalipiiri ja Lapinmaan vaalipiiri järjestettiin uudelleen, kun Lappi erotettiin Oulun läänistä omaksi Lapin lääniksi ja samalla Lapin läänin vaalipiiriksi 1938. "Oulun läänin vaalipiirin" pääosan muodosti aiemman eteläisen vaalipiirin alue kokonaan, mutta lisäksi uuteen vaalipiiriin yhdistettiin aiemman pohjoisen vaalipiirin Oulun läänissä pysynyt eteläosa, koska se olisi ollut liian pieni muodostaakseen oman vaalipiirinsä.
Lääniuudistuksen yhteydessä 1997 vaalipiirien nimiä muutettiin, jolloin Oulun läänin vaalipiiristä tuli vuoden 1999 vaaleista lähtien Oulun vaalipiiri, alueen pysyessä kuitenkin samana.
Oulun vaalipiirin kansanedustajamäärä on pysynyt 1950-luvulta kahdeksassatoista lukuun ottamatta vaaleja 1975 ja 1979, jolloin vaalipiiristä valittiin 17 edustajaa.
Syyrian kieli

Syyria (ܣܘܪܝܝܐ "suryoyo", "suryāyā") on seemiläisiin kieliin kuuluvan aramean kielen itäinen murre, jota aikoinaan puhuttiin laajalti hedelmällisen puolikuun alueella. Kielellä on noin kolme miljoonaa puhujaa Lähi-idässä ja diasporassa ympäri maailmaa. Laajimmassa määritelmässään syyriaa käytetään usein viittaamaan kaikkiin itä-aramealaisiin kieliin, joita puhutaan alueen erilaisten kristinuskoa tunnustavien ryhmien, kuten assyrialaiskristittyjen parissa. Erityismerkityksessä sillä viitataan Edessan klassiseen kieleen, josta muotoutui syyrialaisen kristillisyyden kieli.
Lähi-idässä syyriaa äidinkielenään puhuvia asuu Syyriassa, Irakissa, Georgiassa, Azerbaidžanissa, Armeniassa, Turkissa ja Israelissa. Myös useissa länsimaissa on merkittäviä diasporassa asuvia yhteisöjä, jotka ovat paenneet konflikteja Irakista ja Syyriasta.
Luokittelu.
Syyria kuuluu afroaasialaiseen kieliryhmään, seemiläisten kielten alaryhmään, länsiseemiläisten kielten haaraan ja aramealaiseen kieliryhmään.
Kieli jaetaan kahteen päämurteeseen: itäiseen ja läntiseen.
Kirjakieli.
Vanhimmat kirjalliset todisteet kielestä ovat peräisin 1. vuosisadan ensimmäiseltä puoliskolta. Muuhun kuin kiveen hakatut syyriankieliset tekstit ovat peräisin vuodelta 243.
Kielinäyte.
Isä meidän -rukous syyrian kielellä estrangelo-kirjaimistolla:
ܐܒܘܢ ܕܒܫܡܝܐ:
ܢܬܩܕܫ ܫܡܟ:
ܬܐܬܐ ܡܠܟܘܬܟ:
ܢܗܘܐ ܣܒܝܢܟ:
ܐܝܟܢܐ ܕܒܫܡܝܐ ܐܦ ܒܪܥܐ:
ܗܒ ܠܢ ܠܚܡܐ ܕܣܘܢܩܢܢ ܝܘܡܢܐ:
ܘܫܒܘܩ ܠܢ ܚܘܒܝܢ ܘܚܬܗܝܢ:
ܐܝܟܢܐ ܕܐܦ ܚܢܢ ܫܒܩܢ ܠܚܝܒܝܢ:
ܠܐ ܬܥܠܢ ܠܢܣܝܘܢܐ:
ܐܠܐ ܦܨܐ ܠܢ ܡܢ ܒܝܫܐ:
ܡܛܠ ܕܕܠܟ ܗܝ ܡܠܟܘܬܐ:
ܘܚܝܠܐ ܘܬܫܒܘܚܬܐ:
ܠܥܠܡ ܥܠܡܝܢ:
ܐܡܝܢ:
translitteroituna:
"Abun d-bašmayo":
"Nethqadaš šmokh":
"Tithe malkuthokh":
"Nehwe sebyonokh":
"Aykano d-bašmayo oph bar`o":
"Hab lan laḥmo d-sunqonan yowmono":
"Wašbuq lan ḥawbayn waḥtohayn":
"Aykano doph ḥnan šbaqan l-ḥayobayn":
"Lo ta`lan l-nesyuno":
"Elo paṣo lan men bišo":
"Meṭul d-dilokh hi malkutho":
"W-ḥaylo w-tešbuḥto":
"L`olam `olmin":
"Amin":
Daniel Alfredsson

Daniel Alfredsson (s. 11. joulukuuta 1972 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalais-kanadalainen ammattilaisuransa päättänyt jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan 19 kautta NHL-liigassa. Hänet muistetaan urastaan Ottawa Senatorsissa, jonka kapteeni hän oli 1999–2013.
Senators varasi Alfredssonin NHL:ään vuoden varaustilaisuudessa numerolla 133. Alfredsson pelasi koko ammattilaisuransa kolmessa seurassa: Ruotsissa Vastra Frölunda HC:ssa, Ottawa Senatorsissa ja Detroit Red Wingsissä. Alfredsson on voittanut Calder Memorial Trophy –palkinnon NHL:ssä ja olympiakultaa Ruotsin maajoukkueessa 2006. Vuonna 2007 mies johdatti Senatorsin Stanley Cup -finaaleihin asti, mutta joukkue hävisi Anaheim Ducksille. Kaudella 2011–2012 Alfredsson toimi yhdessä Boston Bruinsin puolustaja Zdeno Charan kanssa n kapteenina.
Heinäkuussa 2013 Alfredsson teki vapaana pelaajana yksivuotisen sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa. Hän ehti toimia Ottawan kapteenina kaudesta alkaen, yhteensä 14 kautta, mikä tekee hänestä yhden NHL:n pitkäaikaisimmista kapteenista kautta aikojen.
Alfredsson ilmoitti joulukuussa 2014 lopettavansa uransa ottawalaisjoukkueessa, allekirjoittaen päivän mittaisen sopimuksen joukkueen kanssa. Hänen viimeinen pelinsä tapahtui Ottawa Senatorsissa alkulämmittelyssä New York Islandersia vastaan.
Alfredssonille myönnettiin syyskuussa 2016 Kanadan kansalaisuus.
Julian Huxley

Julian Sorell Huxley () oli brittiläinen biologi, kirjailija ja humanisti. Hän oli Unescon ensimmäinen johtaja ja mukana perustamassa WWF:ää. Huxley lyötiin ritariksi vuonna 1958. Hän toimi biologian professorina Oxfordin yliopistossa ja King's Collegessa Lontoossa. Lontoon eläintieteellisen seuran sihteerinä hän johti Lontoon eläintarhaa 1935–1942.
Julian Huxley kävi 1930-luvulla Keniassa ja muualla Itä-Afrikassa tutustumassa kansallispuistoihin ja muuhun eläinsuojelutyöhön. Brittihallitus lähetti hänet myös Länsi-Afrikkaan etsimään Kansainyhteisön maista soveliaita yliopiston paikkoja. Näillä matkoillaan Huxleylle kehittyi näkemys koulutuksesta ja luonnonsuojelusta maailman eri puolilla, ja niinpä hän oli tärkeässä asemassa Unescon ja WWF:n perustamisessa. 
1920-luvulla Huxley kirjoitti yhdessä H. G. Wellsin ja tämän pojan kanssa kirjasarjan "Elämän ihmeet" ("The Science Of Life"), joka pyrki kuvaamaan biologian eri puolia kansantajuisesti. Hän teki myös dokumenttifilmejä linnuista ja esiintyi televisiossa ja radiossa "Luontoiltaa" ja "Viisasten kerhoa" vastaavissa visailuissa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Huxley työskenteli tiedustelussa GCHQ:ssa. 
Julian Huxleyn veli oli kirjailija Aldous Huxley, velipuoli Nobelin lääketieteen palkinnon saanut Andrew Huxley, isä kirjailija Leonard Huxley ja isoisä Thomas Henry Huxley, Charles Darwinin kollega ja tukija.
Otto-Iivari Meurman

Otto-Iivari (Otto-Ivar) Meurman [mö:rman] (4. kesäkuuta 1890 Ilmajoki – 19. elokuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen vanhempansa olivat piirilääkäri Otto Meurman (1859–1929) ja Aina Ignatius (1864–1944). Työuransa aikana hän työskenteli asemakaavoittajana ja oli Suomen ensimmäinen asemakaavaopin professori (v. 1940).
Meurman saavutti arkkitehtitutkinnon vuonna 1914. Sen hän työskenteli Eliel Saarisen toimistossa 1914-1915. Oltuaan sen jälkeen muutamissa muissa toimistoissa hän perusti yhdessä arkkitehti Carolus Lindbergin kanssa toimiston vuosiksi 1917-1918. Samaan aikaan hän työskenteli myös Helsingin kaupungin asemakaava-arkkitehtina. Tähän aikaan Meurman kuului myös suojeluskuntaan ja oli sisällissodan aikaan Volynetšin valtauksessa. 
Tämän jälkeen vuonna 1918 Meurman siirtyiu Viipurin kaupungin asemakaava-arkkitehdiksi, jossa tehtävässä hän oli vuoteen 1937. Hänen käsialaansa ovat muun muassa Viipurin, Joensuun, Kajaanin, Karhulan, Riihimäen ja Tornion asemakaavat. Mouhijärven kirkon sankarihautausmaan Vapaussodan muistomerkki, joka paljastettiin 1920, on hänen suunnittelemansa.
Hän oli Teknillisen korkeakoulun asemakaavaopin professorina vuodesta 1940 vuoteen 1959 asti.
Meurman vietti yli satavuotiaaksi saakka kesiään Karkussa, jossa hänen isänsä Otto Meurman oli asunut toimiessaan 1900-luvun alkupuolella Tyrvään piirilääkärinä. Vuonna 1989 hän julkaisi muistelmateoksen "Mörrin muistelmia". Otto-Iivari Meurman kuoli 104-vuotiaana 19. elokuuta 1994. Hänet on haudattu sukuhautaan Kangasalan kirkon hautausmaalle.
Meurmanien sivistyssukuun kuulunut Otto-Iivari Meurman oli poliitikko Agathon Meurmanin pojanpoika. Hänen pojanpoikansa on professori Jukka H. Meurman. Hänen pojanpojanpoikansa on Idols-laulaja Kristian Meurman Meurmanin serkkuja olivat lakimies ja poliitikko Antti Tulenheimo ja urkutehtailija Martti Tulenheimo.
Espoon Tapiolassa sijaitsee hänen mukaansa nimetty puisto. Hänellä on nimikkopuisto myös Helsingissä Käpylässä.
Suomen arkkitehtiliitto on nimennyt Meurmanin työn kunniaksi Otto-Iivari Meurman -palkinnon.
M/28

M/28 tai ”Pystykorva” on Suojeluskuntajärjestön pulttilukkoinen kiväärimalli, joka valmistettiin kokoamalla vanhoista Mosin Nagant M/1891 -kiväärin osista (joita hankittiin myös ulkomailta) sekä uusimalla piippu sekä etutähtäin. Alkuperäiset valmistajatehtaan merkit poistettiin hiomalla ennen uudelleensinistystä. Puuosat puhdistettiin, hiottiin ja lakattiin uudelleen.
Kiväärissä on kiinteä viiden patruunan makasiini. Patruuna on alun perin venäläinen 7,62x54R. Merkintä tarkoittaa sitä, että piipun nk. pikkukaliiberin mitta on 7,62 millimetriä, hylsyn pituus 54 millimetriä ja hylsy on laippakantainen eli "rimmed". 
Suomalainen versio kaliiberista on merkitty 7,62x53R Finnish, piipun pikkukaliiberi (rihlan päältä mitattu) sekä isokaliiberi (rihlauran pohjalta mitattu) ovat suomalaisessa versiossa ahtaammat. 
Kiväärin pituus on 119 cm, piipun pituus 68,5 cm ja paino 4,88 kg. Takatähtäin on alkuperäinen Mosin Nagant 1891 -kiväärin ”rotanloukku”, mutta sen oikeaan kylkeen on lisätty etäisyydet metreinä venäläisten arsinoiden lisäksi. Etutähtäin on suomalainen ja sen jyvä on suojattu korvakkeilla, tästä tulee aseen lempinimi ”Pystykorva”. 
Kivääri suunniteltiin vuonna 1927 ja Suojeluskuntain Ase- ja Konepaja "valmisti" sitä noin 30 000 kappaletta vuosien 1928–1933 välillä.
M/28:n erottaa M/27-kivääristä Suojeluskunnan leiman ja erilaisen etuhelan sekä takatukin hihnan kiinnityksen ansiosta.
Aseen käyttäjiin kuului myös talvisodan tarkka-ampuja Simo Häyhä, joka suosi avotähtäimiä tuolloin jo tarkka-ampujakäytössä yleisten kiikaritähtäinten sijasta.
Zardoz

Zardoz on John Boormanin ohjaama post-apokalyptinen tieteiselokuva vuodelta 1974. Sen pääosassa on Sean Connery. Elokuva tehtiin noin miljoonan dollarin budjetilla.
20th Century Fox ei pitänyt elokuvan sekavuudesta, minkä vuoksi siihen lisättiin harhaanjohtava johdanto. Elokuva ei menestynyt kovin hyvin, mutta nykyisin se on saanut kulttimainetta.
Juoni.
Vuonna 2293 sota tai muu ympäristötuho on lähes autioittanut maapallon. Pieni 300-vuotiaaksi elänyt eliittijoukko on pelastautunut autiomaan ulkopuolelle ja muodostanut sinne sähkömagneettisen kentän rajaaman onnelansa, Vortexin. Nämä
”kuolemattomat” eivät silti ole onnellisia, vaan ovat alkaneet kaivata kuolemaa ja seksuaalisuutta, joka on menettänyt merkityksensä lisääntymistarpeen kadottua. Vortexin ulkopuolella elävät villit ovat säilyttäneet kykynsä lisääntyä, mutta heidän johtajinaan on kivistä Zardoz-jumalaa palvelevia tyranneja, jotka haluavat tuhota myös Vortexin. Heistä etevin, Zed (Connery), onnistuu tunkeutumaan Vortexiin, missä häntä ensin tutkitaan erikoisissa laitteissa, kunnes yhteisön johtavat tiedenaiset (Sara Kestelman ja Charlotte Rampling) alkavat kiinnostua hänen persoonastaan ja kyvyistään. Tämän seurauksena Vortex-yhteisön asukkaat jakaantuvat kahteen toisiaan vastaan kapinoivaan leiriin.
Arvioita.
Elokuva sai vaihtelevia kritiikkejä ja jopa fasismisyytöksiä maailmankuvastaan.
Olli Alho kirjoitti elokuvasta "Helsingin Sanomiin" tuoreeltaan koko sivun mittaisen esseen. Hän näki Boormanin esittävän tässäkin elokuvassa "Syvän joen" (1972) kaltaisen, mutta sitä älyllisemmin muotoillún ajatuksen: ihmisen ja hänen kulttuurinsa ei tule pyrkiä luonnon voittamiseen, vaan mielekkään elämän toteuttamiseen luonnon sallimissa rajoissa. Saman lehden Paula Talaskivi piti erityisesti "" kuvaajana tunnetuksi tulleen Geoffrey Unsworthin visuaalisesta näkemyksestä, jota voi ihailla vaikkei ymmärtäisi tai allekirjoittaisi kaikkia ohjaaja Boormanin filosofisia viittauksia.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen kutsuu elokuvaa laahaavaksi ja näennäisfilosofiseksi fantasiaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" pitää "Zardozia" visuaalisesti kiinnostavana mutta teeskentelevänä. "DVD-oppaan" Pekka Suorsa kirjoittaa tämän brit­tiläisen scifi-kult­ti­teoksen toimivan vi­suaa­li­ses­ti, mutta ei Sean Con­ne­ryn kuvausaikaisten muistelmien tavoin ihan tiedä mistä oikein on ky­sy­mys, ehkäpä si­vi­li­saa­tiom­me tu­le­vai­suu­den satirisoinnista. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä ja DVD-julkaisulle runsaine ekstroineen täydet viisi.
Metallin lämpökäsittely

Metallin lämpökäsittelyllä tarkoitetaan prosessia, jossa metallikappaleen lämpötilaa korotetaan ja metallin mikrorakenteessa ja mekaanisissa ominaisuuksissa tapahtuu haluttuja muutoksia. Metallikappale ei sula lämpökäsittelyissä. Lämpökäsittelyillä voidaan vaikuttaa kappaleen kovuuteen, lujuuteen, sitkeyteen ja kulutuskestävyyteen. Lämpökäsittelyn vaikutus voi ulottua koko kappaleeseen tai rajoittua vain sen pintaan tai rajattuun osaan. Esimerkkejä lämpökäsitellyistä esineistä ovat hammaspyörät, puukon terät ja vaativat akselit.
Lämpökäsittelyjä.
Karkaisu.
Karkaisussa kappale kuumennetaan ja kuumennuksen jälkeen jäähdytetään hyvin nopeasti.
Päästöhehkutus.
Teräskappaleen karkaisun jälkeen tehdään päästöhehkutuksia, joiden ansiosta kappaleen kovuus laskee ja myötöraja ja venymä nousevat. Päästöhehkutus on olennainen osa karkaisuprosessia ja päästöhehkutuksen lämpötilalla ja ajalla on merkittävä vaikutus teräskappaleen ominaisuuksiin.
Pehmeäksihehkutus.
Pehmeäksihehkuttamalla materiaalit kuten kupari pehmenevät. Helpompi sahata, porata ja sorvata.
Liuoshehkutus.
Metallia hehkutetaan solvus-lämpötilan yläpuolella, kunnes aiemmissa käsittelyissä erkautuneet faasit ovat liuenneet ja rakenne on muuttunut homogeeniseksi jähmeäksi liuokseksi.
Esimerkiksi teräkselle ennen karkaisua tehtävä austenointihehkutus on liuoshehkutus.
Rekristallisaatiohehkutus.
Kylmämuokatun kappaleen rakeet litistyvät muokkaussuunnassa ja kappale muokkauslujittuu. Rekristallisaatiohehkutuksessa kiderakenne järjestyy uudelleen. Kappaleen kovuus ja venymä palaavat kylmämuokkausta edeltäviin arvoihinsa.
Erkautuskarkaisu.
Erkautuskarkenevat metalliseokset saavuttavat lopullisen kovuutensa keinovanhennushehkutuksessa. Liuoksessa olevat seosaineet ydintyvät ja muodostavat yhdisteitä, dispersioita tai erkaumia, perusmetallin rakenteeseen. Erkaumat vastustavat tehokkaasti dislokaatioiden liikettä.
Erkautuskarkaistavia metalliseoksia ovat esimerkiksi duralumiini ja kromikupari.
Jännityksenpoistohehkutus.
Metallirakenteisiin saattaa tulla haitallisia jännityksiä esimerkiksi hitsauksen yhteydessä. Jännityksenpoistohehkutus tehdään metallin päästölämpötilan alapuolella.
Kaasunpoistohehkutus.
Mikäli metallikappale on ollut ympäristössä, missä kaasujen osapaineet ovat olleet korkeita, on usein olemassa riski, että kaasut (etenkin vety) rikastuvat metallirakenteen raerajoille ja aiheuttavat haurautta. Tyypillinen lämpötila kaasunpoistohehkutuksessa on 200 °C. Kaasunpoistohehkutus on ehdottoman välttämätön esimerkiksi kovakromauksen jälkeen.
Sintraushehkutus.
Sintraushehkutuksessa metallijauheesta puristettu ns. vihreä kappale saavuttaa kiinteän, tiheän rakenteen. Prosessissa metallijauhepartikkelit sulautuvat toisiinsa diffuusion vaikutuksesta. Partikkelit tai niiden osat eivät sula prosessissa.
Uunityyppejä.
Lämpökäsittelyissä käytetyt uunit ovat joko jatkuvatoimisia tai panostyyppisiä. Osassa uuneja on kontrolloitava atmosfääri, eli prosessin aikana uunissa on joko inertti tai pelkistävä atmosfääri.
Jatkuvatoiminen läpivetouuni, missä lämpökäsiteltävät kappaleet asetettaan arinalle joka kulkee uunin läpi.
Charlottetown

Charlottetown on Kanadan itärannikolla sijaitsevan Prinssi Edwardin saaren provinssin pääkaupunki ja suurin kaupunki. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 34 562, ja sen pinta-ala on 44,33 neliökilometriä. Charlottetown sijaitsee Hillsborough-, Yorke- ja Eliot-jokien suistossa. 
Charlottetownin perusti vuonna 1765 kapteeni Samuel Holland ranskalaisen "Port La Joye" -siirtokunnan paikalle. Kaupunki on saanut nimensä kuningatar Charlotten, Yrjö III:n vaimon mukaan.
Vuonna 1864 brittiläisen Pohjois-Amerikan siirtokuntien edustajat kokoontuivat Charlottetownissa ja muodostivat Kanadan liittovaltion.
Charlottetownissa sijaitsee Prince Edward Island University. Vuosina 1993–1996 kaupungissa pelasi Ottawa Senatorsin AHL-farmijoukkue Prince Edward Island Senators.
Tenhi

Tenhi on suomalainen progressiivista folkmusiikkia soittava yhtye. Yhtyeen perusti Tyko Saarikko vuoden 1996 lopulla. Vuonna 1997 saksalainen Prophecy Productions solmi kolmen täyspitkän levyn kattavan sopimuksen tuolloin kaksimiehisen Tenhin kanssa. Ilkka Salminen oli liittynyt yhtyeeseen hieman aikaisemmin ja ennen studioon astumista Ilmari Issakaista pyydettiin liittymään. Session tuloksena syntynyt "Hallavedet" -mini-CD sisälsi kaksi kappaletta. Vuonna 1999 Eleanor Lundell liittyi yhtyeeseen ja esikoisalbumi "Kauan" julkaistiin samana vuonna. -mini-CD julkaistiin vuonna 2001 ja toinen kokopitkä "Väre" vuonna 2002.
Vuonna 2006 Tenhi julkaisi uuden pitkäsoittonsa "Maaäet", joka jatkoi tuotantoa edellisten albumien kaltaisella tummanpuhuvalla tyylillä.
Myöhemmin samana vuonna Prophecy Productions uudelleenjulkaisi Tenhin sivuprojektina vuonna 2004 äänitetyn levyn '. Elokuussa 2007 Tenhi julkaisi kolmen CD:n kokoelmalevyn "Folk Aesthetic 1996–2006", jolle on koottu harvinaista ja julkaisematonta materiaalia, muun muassa "Hallavedet"-ep, ' -ep sekä "Kertomuksia"-demo vuodelta 1997. 
Vuonna 2023 Tenhi julkaisi singlen Saattue tulevalta Valkama-levyltään ja saman vuoden alkukesästä ilmestyi Valkama albumi .
Diskografia.
Kaikki levyt on julkaissut Prophecy Productions.
Galena

Galena on kaupunki Alaskassa. Se sijaitsee Yukonjoen pohjoisrannalla 72 kilometriä itään Nulatosta. Innokon luonnonpuisto on lounaaseen Galenasta. 
Vuoden väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 675. Näistä 63,41% edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja.
Historiaa.
Koyukon athabaskoilla oli alueella tilapäisiä leirejä, joita he käyttivät villiriistan vaeltaessa alueelta toiselle. Kesäisin monet perheet siirtyivät lautoilla Yukonille kalastamaan lohta. Koyukukjoen ja Nowitnajoen väliltä on löydetty 12 kesäkalastusleiriä. Galena perustettiin vuonna 1918 lähelle athabaskojen kalastusleiriä, jota kutsuttiin Henry's Pointiksi. Siitä tuli tukikohta läheisille lyijymalmikaivoksille, jotka avattiin 1918 ja 1919.
Vuonna 1920 athabaskat, jotka asuivat yläjuoksulla Loudenissa alkoivat muuttaa Galenaan. He alkoivat myydä puuta höyrylaivoille ja toimia rahdinkuljettajina kaivoksille. 1920-luvun puolivälissä Galenaan perustettiin ensimmäinen koulu. Toisen maailmansodan aikana rakennettiin armeijan lentokenttä Galena Air Force Station. 1950-luvun aikana armeijan tukikohdan rakennustyöt, lentokentän ja teiden parantaminen saivat aikaan Galenan alueen taloudellisen kasvun. 
Vuosina 1945 ja 1971 kaupunkia koettelivat tulvat. Näiden vuoksi uusi kaupunkikeskus nimeltään New Town perustettiin Alexanderinjärven rannalle noin 2,5 kilometriä itään alkuperäisestä keskuksesta. Kaupungin virastot, terveysasema, koulut, kauppa ja yli 150 asuntoa rakennettiin New Towniin. 
Ilmavoimien tukikohta suljettiin vuonna 1993.
Käpylän rautatieasema

Käpylän rautatieasema (, , ratakm 5+840) on pääkaupunkiseudun lähiliikenteen rautatieasema -radan varrella Helsingin Käpylän ja Oulunkylän kaupunginosien rajalla. Asema sijaitsee Pasilan ja Oulunkylän asemien välissä noin 6 kilometriä Helsingin päärautatieasemalta pohjoiseen. Liikenneviraston virallisessa rautatieliikennepaikkaluettelossa (2012) Käpylä on Helsingin liikennepaikan osa.
Historiaa.
Käpylän rautatieasema avattiin 1910, jolloin sitä kutsuttiin Kottbyn laituriksi.
Kottbyn seisakkeelle rakennettiin puinen asemarakennus vuonna 1921. Se sijaitsi radan pohjoispuolella nykyisen Metsälän, tuolloisen "Kottbyn" vieressä. Rakennus käsitti odotushuoneen, lipunmyyntihuoneen ja "pakaasihuoneen" sekä asemahenkilökunnan asuintilat. Asemalla oli jonkin aikaa myös pieni kanttiini sekä oma järjestyspoliisi, joka partioi asemalla iltaisin. 
Asemarakennus poistettiin käytöstä vuonna 1963 ja purettiin 1970-luvulla.
Riihimäen suuntaan liikennöidään raiteelta 3 ja Helsinkiin raiteelta 4. Aseman länsipuolella on kaksi raidetta, joita käyttää aseman ohittavat kauko- ja lähijunat.
Tapanilan rautatieasema

Tapanilan rautatieasema (, ) on Helsingin seudun lähijunaliikenteen asema Helsinki–Riihimäki-radalla Helsingissä. Se sijaitsee Malmin ja Puistolan aseman välissä, noin 13 kilometriä Helsingin päärautatieasemalta koilliseen. Asema on osa Tapanilan osa-aluetta Tapaninkylän kaupunginosassa.
Historia.
A.B. Parkstand-Vanda-Puistokylä O.Y. -niminen maakeinotteluyhtiö alkoi palstoittaa asuntotontteja Tapaninkylän alueelta vuonna 1906 ja anoi rautatieseisakkeen perustamista alueelle. Liikennepaikka otettiin käyttöön vuonna 1907, aluksi seisakkeena. Seisakkeen alkuperäinen nimi oli Vanda, mutta se muutettiin jo seuraavana vuonna Mosabackaksi, koska nykyistä Vantaankosken aluetta kutsuttiin tuolloin samalla nimellä. Tapanila siirtyi osaksi Helsinkiä vuoden 1946 alussa toteutetussa suuressa alueliitoksessa. 
Tapanila oli aluksi hyvin mitätön liikennepaikka, mutta jo vuonna 1910 se korotettiin pysäkiksi. Samalla liikennepaikkaa siirrettiin puoli kilometriä etelämmäksi, jonne maakeinotteluyhtiö rakensi ensimmäisen pysäkkirakennuksen. Pysäkin tuntumaan perustettiin tapettitehdas, joka oli yksi Helsingin maalaiskunnan suurimmista teollisuuslaitoksista. Vuonna 1939 sinne rakennettiin puinen asema­rakennus, joka vuonna 1991 purettiin ja siirrettiin Pikku-Huopalahteen kulttuurikohteeksi. Varsinaista asemarakennusta ei Tapanilassa enää ole.
Riihimäen suuntaan liikennöidään raiteelta 3 ja Helsinkiin raiteelta 4. Aseman länsipuolella on kaksi raidetta, joita käyttävät aseman ohittavat kauko- ja lähijunat.