Intian taide

Intiassa taide on ollut perinteisesti uskonnollista, väline, joka yhdistää näkyvän ja jumalallisen maailman toisiinsa. Siksi taiteilijat ja arkkitehdit ovat työskennelleet nimettöminä, eivät itsensä vaan jumaliensa kunniaksi. Luovuus on kukoistanut erityisesti lukuisissa jumalia ja ihmisiä esittävissä veistoksissa ja malauksissa sekä temppelien arkkitehtuurissa. Uskonnollisen taustan takia ihmisen kuvat eivät useinkaan ole näköisyyteen pyrkiviä muotokuvia, vaan tavoittelevat ihmisen sisäistä olemusta, idealisoitua ja yhteistä ihmisyyttä.
Yksi läpitunkeva piirre on luonnon kunnioittaminen. Siinä missä länsimainen taide pakottaa luonnon omiin tarkoituksiinsa, intialainen taide toimii luonnon ehdoilla: luolatemppelien veistokset on sovitettu luonnon muovaamiin syvennyksin. Tämä rinnastuu uskontoihin, joissa joet ja puut ovat usein pyhiä palvonnan kohteita. Monsuuni-ilmaston vastakohtaiset vuodenajat ovat ruokkineet käsitystä dualismista ja rotujen ja uskontojen monimuotoisuus on usein johtanut eklestiikkaan ja synkretistiseen taiteeseen.
Intialaisessa taiteessa ilmenee avointa eroottisuutta: hindulaisuudessa seksi on rukouksen muoto, yksi kanavista, jotka yhdistävät ihmisen jumaluuteen. Sekä miehen että naisen sukupuolielimiä realistisesti tai symbolisesti esittävät kivikaudelta periytyvät kuviot esiintyvät hindujen ja dravidien taiteessa yleisesti.
Kuvataiteet.
Intiassa kuvallinen perinne on ollut kertovaa ja ihmisille on opetettu asioita kuvan kautta. Mesoliittisella kaudella tehdyt Bhimbetkan luolamaalaukset kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kuvanveisto liittyy läheisesti arkkitehtuuriin ja veistoksia tehtiin Buddhan kuvia lukuun ottamatta yleensä korkokuvina. Luolatemppeleissä oli runsaasti freskomaalauksia. Myöhemmin intialainen taide on joutunut monen vieraan kulttuurin vaikutuksen alaiseksi, esimerkiksi islamilaisen ja mongolilaisen.
Intialaisessa nykytaiteessa tulee vahvana esille yhteiskunnallinen kantaaottavuus ja taiteilijat kommentoivat teoksissaan ympäröivää muutosta. Naistaiteilijoiden määrä on Intiassa lisääntynyt 1980-luvulta alkaen, mutta vasta nyt he ovat alkaneet saada arvostusta.
Arkkitehtuuri.
Huomattavampia rakennustaiteellisista kohteista ovat stupat ja luolatemppelit, joita on rakennettu vuodesta 250 eaa. Niitä suurempia ovat noin vuonna 600 jaa. rakennetut brahmalaiset temppeli- ja luostarirakennukset esimerkiksi Ellorassa ja Elefantassa. 1000-1700-luvuilla rakennettiin tiili- tai hiekkakivitemppeleitä, joissa päätemppeliä eli pagodia ympäröi kappeleita, pilarikäytäviä, avoimia pihoja ja vesialtaita, jotka sijaitsevat muurin sisäpuolella ja ovat kuvaveistoksin koristeltuja. 
Yksi Intian tunnetuimmista rakennuksista on Taj Mahal, joka on rakennettu hautamuistomerkiksi.
Musiikki.
Varhaisimmin kehittynyt musiikkityyli Intiassa on Veda-kirjoihin liittyneet laulut. Nykyisin yleinen musiikkityyli Intiassa on samankaltainen kuin elokuvamusiikki. Elokuvamusiikissa vallitseva laji on Bollywood-musiikki.
Tanssi.
Intiassa perinteisiä tansseja ovat Bharatnatyam, joka on noin 2000 voden takaa peräisin oleva Etelä-Intialainen tanssilaji sekä Pohjois-Intiassa tunnettu Kathak, joka on samantapainen kuin Bharatnatyam. Muita klassisia tanssimuotoja Intiassa ovat Kathakali, johon liittyy runsas meikkaus ja näyttävä pukeutuminen, Kuchipudi ja Manipuri, johon liittyy värikäs pukeutuminen. Klassisia tansseja ovat myös devadasi-perinteestä kehittyneet Mohiniattam ja Odissi.