tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Manglish

Manglish on Malesiassa puhuttava englannin kielen murre. Se on lähintä sukua Singaporen englannille singlishille. Käytännössä manglish ja singlish ovat toistensa kaltaiset ja suurimmat erot rajoittuvat slangisanoihin.
Niin manglishin sanastossa kuin kieliopissa on vaikutteita malaijin kielestä. Vaikutteita on myös muun muassa mandariinikiinasta, kantoninkiinasta ja tamilista.
Manglishissä on useita malaijista lainattuja partikkeleja, joita ei muissa englannin murteissa esiinny. Kuuluvin partikkeli on "lah", joka puhuttaessa liitetään lauseitten loppuun. Niitä käytetään myös manglishissä ainoastaan puhekielessä. Myös sanastossa on joitakin eroja. Puhujan aksenttiin vaikuttaa puhujan etninen tausta, joten käytännössä kielen ääntäminen ja käyttö vaihtelee sen mukaan onko puhuja kiinalainen, malaiji vai intialainen.
Käyttö yhteiskunnassa.
Malesian ainoa virallinen kieli on malaiji, mutta manglishia puhutaan laajalti. Erityisesti kiinalainen väestö käyttää englantia. Mediassa pyritään käyttämään brittienglantia.
Kielioppi.
Sanajärjestys voi usein poiketa muista englannin murteista. Esimerkiksi kiinan kielestä on omaksuttu tapa aloittaa lauseet lauseen puheenaiheella, riippumatta siitä, kuuluuko se sinne englannin kieliopin mukaan.
Partikkeleja.
Lah.
Käytetään lauseiden lopussa varmentamaan toteamusta (samoin kuin 'of course'), ja yleensä loppuu huutomerkkiin.
Mah.
Käytetään lauseiden lopussa varmentamaan toteamusta, mutta pehmeämmin kuin lah.
Nah.
Käytetään annettaessa jotain jollekulle.
Meh.
Käytetään ilmaisemaan kysymystä, erityisesti epäilevällä sävyllä.
liao.
Ilmaistaan, että jokin asia on tapahtunut.
Ah.
Käytetään lauseen lopussa kun kysymys on retorinen, toisin kuin 'meh'.
Käytetään myös ilmaisemaan, että kysymys on aito.
Lisäksi jotkut ihmiset käyttävät sitä viitatessa aiheeseen ennen sen esittelyä (varsinkin tehdäkseen kielteisen huomautuksen).
Lor.
Ilmaisee jonkin selittämistä jollekulle.
Leh.
Käytetään lauseen pehmentämiseen.
One.
Käytetään korostamaan predikaattia.
What.
Toisin kuin normaalissa englannissa, käytetään paljon huutomerkin kanssa ilmaisemaan yllätystä.
Recife

Recife on Pernambucon osavaltion pääkaupunki Brasiliassa. Kaupungin asukasluku oli noin 1,64 miljoonaa vuoden 2018 arvioiden mukaan, kun vuoden 2010 väestönlaskennassa asukkaita oli 1,54 miljoonaa. Kaupunki sijaitsee Atlantin valtameren rannikolla. Kaupungin siluettia hallitsevat tornitalot.
Yksi kaupungin tärkeimmistä nähtävyyksistä on orjien aikoinaan Afrikasta tuoma ja istuttama yli 500-vuotias valtava apinanleipäpuu kuvernöörin palatsin puistossa.
Maantiede.
Refice sijaitsee Pernambucon osavaltiossa Brasilian itäosissa Atlantin valtameren rannikolla. Kaupunki on rakennettu Capibaribe- ja Beberibe-jokien yhtymäkohtaan. Sitä on kutsuttu "Brasilian Venetsiaksi", sillä monet vesialueet jakavat kaupunkia. Useat sillat yhdistävät kaupunginosia.
Ilmasto.
Recifessa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan monsuuni-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 26 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 800 millimetriä. Tammikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 27 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 24 °C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 290 millimetriä. Marraskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 35 millimetriä.
Historia.
Portugalilaiset perustivat Recifen vuonna 1537. Se oli alun perin Olindan kaupungin esikaupunkialue, jossa toimi tuonti- ja vientisatama. Vuonna 1630 Alankomaat valtasi kaupungin, ja piti sitä hallinnassaan 24 vuoden ajan. Vanhaa hollantilaista rakennuskantaa on vielä nähtävissä vanhankaupungin alueelta.
Talous.
Recifen talous on kasvanut erityisesti 1960-luvulta lähtien. Esimerkiksi vähittäiskauppa on kasvanut voimakkaasti väestön lisääntyessä. Kaupungissa toimii myös useita sekä kotimaisia että ulkomaisia pankkiyrityksiä. Maantiet, rautatiet ja merireitit yhdistävät Recifen maan muiden osien kanssa. Kaupungissa on oma lentokenttä, jonka kautta kulkee maan sisäisiä ja kansainvälisiä lentoja.
Kašubi

Kašubi (omakielinen nimi: "kaszëbsczi jãzëk") on kašubien puhuma slaavilainen kieli. 
Kašubia on aiemmin pidetty puolan murteena, mutta sittemmin sen on katsottu olevan oma kielensä. Kašubiin on omaksuttu vaikutteita saksan kielestä. Nykyään useimmat tutkijat pitävät sitä omana kielenään ja se luetaan länsislaavilaisiin kieliin puolan, tšekin, slovakin ja sorbin sekä jo hävinneen polabin kielen kanssa. Yksi tunnettu kašubi on Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja ja Puolan pääministeri Donald Tusk.
Puhujamäärä ja status.
Vuonna 2010 sitä puhuu äidinkielenään noin 53 000 henkilöä erityisesti Luoteis-Puolassa (Pommerissa).
Kieli on tunnustettu vähemmistökieleksi Puolassa ja se on puhujamäärällä mitattuna maan puhutuin vähemmistökieli. Puolan lisäksi kašubinkielisiä yhteisöjä on myös Saksassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Kirjakieli ja historia.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti on käännetty kašubiksi vuonna 1995.
Ensimmäinen kašubinkielinen kirja, "Duchowne piesnie", julkaistiin vuonna 1586. Ensimmäinen kielioppi julkaistiin 1879. 1800-luvun puolivälissä kašubeja muutti myös suurissa määrin Pohjois-Amerikkaan. Osa näistäkin yhteisöistä joutui puolalaistamistoimien kohteeksi, kun esimerkiksi yhteisön pappi oli puolankielinen.
Vuonna 1956 perustettu Zrzeszenie Kaszubskie -yhdistys pyrkii edistämään kašubinkielistä kulttuuria. Vuonna 2005 kašubi sai alueellisen kielen aseman Pommerissa. Gdańskin yliopistossa on mahdollista opiskella kašubin filologiaa kandidaatin tasolla. Kielialueella toimii myös jonkin verran kašubinkielistä mediaa.
Fonologia.
Vokaalit.
Vokaalit [a, ɛ, o, u] voivat esiintyä myös nasaalisina.
Kielioppi ja sanasto.
Lukusanat 1–10 kašubiksi:
Kašubit

Kašubit (kašubiksi "Kaszëbi", puolaksi "Kaszubi") ovat Puolassa asuva etninen ryhmä. He kuuluvat slaavilaisiin kansoihin. Puolan vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 53 000 kašubia puhuu äidinkielenään kašubia, joka eri kielitieteilijöiden mukaan on joko oma kielensä tai puolan kielen murre. Tunnettuihin kašubeihin kuuluvat muun muassa historioitsija Gerard Labuda (s. 1916), Puolan pääministeri ja entinen Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Donald Tusk ja arkkipiispa Henryk Muszyński. Kirjailija Günter Grassilla on kašubisukujuuria.
Historia.
Kašubit polveutuvat slaaveista, jotka tulivat nykyisen Pommerin alueelle kansainvaellusaikana. Läntisimmät slaavit sulautuivat lopulta alueen saksalaisiin, mutta idemmässä he säilyttivät slaavilaisen identiteettinsä. Vaikka kašubista alkoi kehittyä puolasta eroava kieli ja alueen hallitsijat olivat saksankielisiä, säilyivät kirkonmenot kašubien asuttamilla alueilla puolankielisinä.
1800-luvulla kašubien keskuudessa alkoi muodostua voimakkaampi kansallinen identiteetti, missä tärkeänä vaikuttajana toimi Florian Ceynowa. Jotkin kašubit tosin vastustivat ajatusta kašubeista puolalaisista erillisenä kansana. 1900-luvun alussa Preussi aloitti "Kulturkampfin" eli kulttuuritaistelun katolista kirkkoa vastaan. Toimenpiteisiin kuului katolisten vähemmistöjen saksalaistaminen. Saksalaistaminen onnistuikin joillakin alueilla, mutta ei kovin laajalti. Natsi-Saksan aikana kašubit nähtiin puolalaistuneina saksalaisina, joissa oli potentiaalia saksalaistumiseen, toisin kuin puolalaisissa, joita pidettiin alempana kansana. Puolan kommunistisen hallituksen aikana virallinen hallinto suosi Puolan kansan yhtenäisyyttä ja kašubeja kansana vähäteltiin.
Nykypäivä.
Vuodesta 2005 lähtien kašubin on voinut suorittaa maturana yliopistossa. Lisäksi vuodesta 2005 kašubi on ollut ainoana Puolassa puhuttuna kielenä virallisesti alueellinen vähemmistökieli. Muutamissa kylissä Kašubian alueella opetetaan kouluissa kašubia.
Kašubit muualla.
Vuonna 1858 joukko kašubeja muutti Kanadan Ontarioon ja perusti Wilno-nimisen siirtokunnan. Chicagon St. Josaphatin kaupunginosa on kašubilaisten siirtolaisten vuonna 1884 perustama. Wisconsinissa, Jones Islandissa, oli kašubien kalastajakylä vuoteen 1940 asti, jolloin heidät häädettiin, koska he eivät omistaneet asuttamaansa maata. Nykyisin paikalla on puisto nimeltä "Kaszube's Park".
Sielunvihollinen

Sielunvihollinen voi tarkoittaa seuraavia:
Kaiken teoria

Kaiken teoria on teoreettisen fysiikan etsimä teoria, jonka ajatellaan selittävän ja yhdistävän kaikki fysikaaliset ilmiöt. Teoria kattaisi kaikki neljä perusvuorovaikutusta eli gravitaation, sähkömagneettisen vuorovaikutuksen, vahvan vuorovaikutuksen ja heikon vuorovaikutuksen. Nämä on gravitaatiota lukuun ottamatta onnistuttu yhdistämään hiukkasfysiikan standardimallissa.
Kaiken teoriaa on etsitty vuosikymmeniä. Albert Einstein oli ensimmäinen, joka otti tehtäväkseen teorian kehittämisen. Hän piti suurimpana haasteena kehittämänsä yleisen suhteellisuusteorian ja sähkömagnetismin yhdistämistä. Nykyfysiikalle päänvaivaa tuottavat kvanttimekaniikan ja yleisen suhteellisuusteorian toisistaan poikkeavat selitykset maailmankaikkeudesta.
Kaikki fyysikot eivät edes pidä varmana, että perusteita yksittäiselle kaiken selittävälle teorialle ylipäänsä olisi olemassa. Ehdokkaita kaiken teorian pohjaksi ovat muiden muassa supersäieteorian eri muunnelmat sekä ajatus, jonka mukaan kaikkeudessa on muitakin ulottuvuuksia kuin nykyään tunnetut kolme tilaulottuvuutta ja yksi aikaulottuvuus.
Heikki Lampela

Heikki David Lampela (s. 12. huhtikuuta 1961 Helsinki) on suomalainen varatuomari ja asianajaja, joka on tullut tunnetuksi toimiessaan oikeudenkäyntijuristina useissa vakavissa ja laajaa julkisuutta saaneissa rikosasioissa, kuten henkirikos- ja talousrikosjutuissa. 
Ura.
Lampela on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti (vuotta 2005 edeltävä nimitys nykyistä maisterintutkintoa vastaavalle tutkinnolle).
Lampela on edustanut oikeudessa muun muassa kansanedustaja Tony Halmetta, professori Kari S. Tikan tappajaa, moottoripyöräkerho Bandidos MC:n presidentti Tapio Haapasta, suojelupoliisin päällikkö Seppo Nevalaa, yrittäjäpariskunta Heinojen ja Bodominjärven murhien uhrien omaisia ja vakavista sotarikoksista syytettyä Jan Petrovskia . Lampela on hoitanut myös talousrikosjuttuja sekä yrittäjien lainopillisia asioita. Lampela on ennen nykyistä asianajajan ammattiaan toiminut muun muassa nimismiehenä, syyttäjänä ja käräjätuomarina. Lampela on sotilasarvoltaan luutnantti. 
Politiikka.
Lampela on osallistunut myös politiikkaan. Hän oli SDP:n ehdokkaana vuoden 1991 eduskuntavaaleissa. Vuosina 2005–2008 hän toimi kokoomuksen Helsingin kaupunginvaltuutettuna.
Asianajajaluvan menetys.
Vuonna 2015 Espoon käräjäoikeus tuomitsi Lampelan 80 päivän ehdolliseen vankeuteen pahoinpitelystä ja laittomasta uhkauksesta, jonka Lampela kiisti. Vuonna 2016 hän sai sakkotuomion toisessa tapauksessa, mutta hovioikeus kumosi tämän tuomion. Aiemmat valvontalautakunnan huomautukset yhdessä rikostuomion kanssa johtivat siihen, että Lampela menetti oikeuden käyttää asianajajan nimikettä.
Luvan palautus.
Vuonna 2022 oikeusministeriön yhteydessä toimiva oikeudenkäyntiavustajalautakunta palautti Lampelalle oikeuden toimia oikeudenkäyntiavustajana. Tämän jälkeen hänet hyväksyttiin vuonna 2024 uudelleen Suomen Asianajajat -yhteisön jäseneksi, ja hän sai takaisin oikeuden käyttää asianajajan nimikettä.
Yksityiselämä.
Lampelan äiti Pirkko oli koulutukseltaan sairaanhoitaja, joka teki ravintolapäällikön töitä ja pyöritti Mekka-nimistä matkustajakotia Kluuvissa. Lampelan isä Guido oli yrittäjä, joka kuoli pojan ollessa viisivuotias. Lampelalla on kaksi veljeä.
Lampela meni naimisiin 2000-luvun alussa oltuaan puolisonsa kanssa yhdessä kymmenen vuotta. Avioliitto päättyi kuitenkin eroon yli kymmenen vuotta myöhemmin syyskuussa 2013. Lampela ehti siis olla yhdessä lastentarhanopettajana työskennelleen vaimonsa kanssa 22 vuotta, joista 12 avioliitossa. Sinä aikana he saivat kaksi lasta.
Juha Jokinen (urheiluselostaja)

Juha Aleksi Jokinen (10. lokakuuta 1937 Nurmijärvi – 19. heinäkuuta 2023 Nurmijärvi) oli suomalainen urheiluselostaja. Alun perin Jokinen oli liikunnanopettaja. Jokinen aloitti pitkän televisio-uransa Yleisradion freelance-toimittajana vuonna 1961. Hän toimi vuodesta 1979 Yleisradion vakituisena toimittajana vuoteen 1993 saakka. Selostajan uransa Jokinen lopetti vuoden 1992 Barcelonan kesäolympialaisiin. 
Kimaltelevista koruistaan ja kestorusketuksestaan tunnettu Jokinen muistetaan useiden suurien suomalaisten urheiluhetkien, kuten Tapio Korjuksen Soulin olympialaisten kultamitaliheiton selostajana. Hän toimi myös useiden vuosien ajan Ylen selostajana Wimbledonin tennisturnauksessa. Monien suomalaisten mieliin ovat syöpyneet myös Jokisen suunnistusjutut, erityisesti Jukolan viestistä. 
Jokinen muodosti selostaessaan järjestysluvut omintakeisesti. Hän ei esimerkiksi sanonut "kahdeskymmeneskolmas" vaan käytti – sinänsä norminmukaisesti – muotoa "kaksikymmentäkolmas". Jokisen mukaan aloite tuli Kielitoimistosta ja hänen ystävältään suomen kielen professori Terho Itkoselta. Näyttelijä Pirkka-Pekka Petelius parodioi Juha Jokista komediasarjoissa "Pulttibois" ja "Manitbois".
Jokinen selosti muiden lajien ohessa myös F1-kisoja. Ensimmäinen Jokisen selostama F1-kilpailu oli Ruotsin Grand Prix 1975. Formula 1 -kausi 1982 oli ensimmäinen, josta lähtien Jokinen selosti useamman kuin yhden F1-kilpailun kauden aikana. Toukokuussa Jokinen selosti Monacon kilpailun paikan päällä. Jokinen oli selostamassa paikan päällä myös kauden kahdessa viimeisessä kilpailussa, Italian Monzassa ja Yhdysvaltojen Las Vegasissa. Jälkimmäisessä kilpailussa Keijo "Keke" Rosberg varmisti maailmanmestaruutensa vuonna 1982. Jokinen sai kritiikkiä erityisesti siitä, ettei hän saanut Rosbergia haastateltua "Urheiluruutuun" tämän voiton jälkeen. Jokinen selosti tyypillisesti F1-kilpailut yksin, mutta viimeisellä selostuskaudellaan 1991 hän selosti kaksi kilpailua Peter Geitelin toimiessa kommentaattorina. F1-selostajan uransa hän päätti vuoden 1991 Barcelonan kilpailuun. 
Legendaariseksi selostajaksi luonnehdittu Juha Jokinen asui osan vuodesta Espanjassa. Juha Jokisen poika on elokuvaohjaaja Antti J. Jokinen.
Jokinen kuoli 85-vuotiaana tenniskentällä saamaansa äkilliseen sairauskohtaukseen.
Manserock

Manserock on yleisnimitys tamperelaisten rockmuusikoiden tekemälle musiikille (suomirockille). Yleensä käsitteellä viitataan 1970-lukuun, jolloin Tampereelta nousi useita yhtyeitä ja esiintyjiä maanlaajuiseen kuuluisuuteen.
Tamperelaisen kevyen musiikin keskeisen vaikuttajan, rockmuusikoiden ja -yhtyeiden managerina toimineen Epe Heleniuksen mukaan manserock "ei ole koskaan ollut mikään varsinainen ilmiö", vaan nimitys keksittiin Helsingissä ja oli alun perin "haukkumasana suomenkieliselle junttirockille", mutta "artistien saavutusten myötä – – nimitys on saanut ylimääräistä hohtoa". 
Manserockin niin kutsutun ensimmäisen aallon edustajat olivat tutustuneet toisiinsa tamperelaisissa opiskelijapiireissä 1970-luvun alussa. Tampereen kieli-instituuttiin opiskelemaan tullut Juice Leskinen muodosti Tampereen yliopistossa yhteiskuntatiedettä opiskelleiden Mikko Alatalon ja Harri Rinteen kanssa kokoonpanon Coitus Int, ja samoihin aikoihin Mauri "Moog" Konttinen ja Pertti "Veltto" Virtanen Virtanen-yhtyeen. Manserock-termin on yleisesti katsottu vakiintuneen Coitus Int- ja Alwari Tuohitorvi -yhtyeiden yhteisellä kiertueella vuonna 1975. Alatalo työskenteli muutamia vuosia myöhemmin kangasalalaisen Tabula Rasa -yhtyeen kanssa.
Seppo Nevala

Seppo Väinö Ilmari Nevala () oli suomalainen poliisineuvos ja Suojelupoliisin päällikkö 1996–2007.
Ennen poliisiuraansa Nevala oli muun muassa pääministeri Kalevi Sorsan poliittinen sihteeri. Suojelupoliisissa Nevala aloitti vuonna 1978. Nevalan poliisiuran ylimmät virat olivat sisäministeriön poliisijohtaja (1991), suojelupoliisin apulaispäällikkö ja lopulta suojelupoliisin päällikkö (vuosina 1996–2007). Sisäasiainministeriössä toimiessaan Nevala kannatti suojelupoliisin lakkauttamista. Suojelupoliisin päällikkönä Nevala ehdotti parlamentaarisen valvonnan tehostamisen vaihtoehdoksi sitä, että suojelupoliisin päällikön tehtävä muuttuisi määräaikaiseksi viiden vuoden jaksoissa.
Seppo Nevala joutui syyskuussa 2004 virkavapaalle ja vastaamaan oikeudessa suojelupoliisin toiminnasta. Syytteen mukaan Nevala oli alaisensa, Petri Knapen, kanssa jättänyt saattamatta tutkittavaksi, että niin sanotussa Soneran teleurkintajutussa Supon tutkijana toimineella Martti Pitkäsellä oli laittomasti saatuja televalvontatietoja. Syytteen mukaan tutkinta käynnistettiin vasta sen jälkeen, kun Sonera-juttua tutkinut keskusrikospoliisi ilmoitti Supolle laittomien tietojen paljastumisesta. Syytteet hylättiin käräjäoikeudessa 22. joulukuuta 2004 ja hovioikeudessa 31. maaliskuuta 2005.
Nevala profiloitui myös niin sanottuihin Stasi-oikeudenkäynteihin johtaneissa vuoden 2002 tutkinnoissa valtiollisen poliisin päällikkönä, mikä huipentui tapaus Alpo Rusiin ja sen jälkipuintiin vuosina 2005–2007. Stasi-listojen asiassa Nevala oli ulkoasiainvaliokunnan kuulustelujen aikana sairauslomilla. Rusin tapauksesta suoritettu esitutkinta ei kuitenkaan johtanut syytteen nostamiseen.
Seppo Nevala jätti eroanomuksensa suojelupoliisin päällikön tehtävästä 27. heinäkuuta 2007 ja jäi eläkkeelle 1. joulukuuta 2007. Hän kuoli 4. joulukuuta 2008 61-vuotiaana kotonaan sairauskohtaukseen.
Rainer von Fieandt

Berndt Rainer von Fieandt (26. joulukuuta 1890 Turku – 28. huhtikuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hän oli Suomen pääministeri vuosina 1957–1958 ja Suomen kansanhuoltoministeri 1939–1940. Von Fieandt oli toiminut vuodesta 1955 Suomen Pankin pääjohtajana, kunnes hänet vuoden 1957 lopulla kutsuttiin muodostamaan uusi hallitus. Hän kuului aateliseen von Fieandtin sukuun.
Von Fieandtin virkamieshallitus on toistaiseksi viimeisin Suomen hallitus, joka on kaatunut välikysymykseen. Keväällä 1958 von Fieandtin johtama hallitus kaatui kiistaan leivän hinnasta äänin 143–50. Hallitus oli poistanut säästösyistä viljan kaksoishintajärjestelmän, joka edellytti tuottajahintojen subventointia. Päätös johti samalla leivän hinnan nousuun. Eroamaan joutuneen von Fieandtin hallituksen jälkeen toimintansa aloitti Reino Kuuskosken johtama virkamieshallitus, joka palautti viljan kaksoishintajärjestelmän.
Von Fieandt sai erikoislähettilään ja täysivaltaisen ministerin arvonimen vuonna 1941.
Rainer von Fieandtin puoliso vuodesta 1920 oli Vera o.s. Strahoff (1900–1995). Heillä on neljä lasta, joista vanhin poika Johan (s. 1924) oli naimisissa taiteilija Dorrit von Fieandtin kanssa.
Ponomari

Ponomari on ortodoksisen kirkon alttaripalvelija. Hänen tehtävänään on auttaa papistoa jumalanpalveluksien aikana.
Ponomarina voi toimia papin luvalla kuka tahansa ortodoksinen mieshenkilö. Alaikärajana pidetään seitsemää vuotta, koska jonkinasteinen lukutaito on tärkeä. Suurissa seurakunnissa on yleensä runsaasti stikareita nuoriakin ponomareja varten. Muun muassa Helsingin ortodoksinen seurakunta on järjestänyt erityisen ponomarikerhon nuorten apulaisten kouluttamista varten. Helsingissä kerhoa on ohjannut ylidiakoni.
Ponomarin tehtävät.
Ponomarille annettuja tehtäviä voivat olla muun muassa
HB (yhtye)

HB oli vuonna 2002 perustettu kristillinen, sinfonista metallia soittava forssalainen yhtye. Yhtye soitti jäähyväiskonserttinsa 10. joulukuuta 2016 Saksassa, Ennepetalissa järjestetyssä Christmas Rock Night -tapahtumassa. Vuonna 2002 julkaistun demolevyn jälkeen yhtye julkaisi seitsemän albumia: "Uskon puolesta" (2004), "Enne" (2006), "Frozen Inside" (2008), "Piikki lihassa" (2008), "Pääkallonpaikka" (2010), "The Jesus Metal Explosion" (2010) ja "The Battle of God" (2011) sekä singlet "Turhaa tärinää?" (2004) ja "Perkeleitä" (2009). "Enne" oli yhteensä neljä viikkoa Suomen virallisella top 40 -listalla, ollen parhaimmillaan sijalla 27. "Pääkallonpaikka" puolestaan oli ilmestyessään listan sijalla 5.
Yhtyeen musiikin tunnistettavia piirteitä ovat lievästi progressiiviset, selkeät kappalerakenteet, melodisen metallin kanssa vuorovaikuttava mahtipontinen kuoro ja sinfoniaorkesteri, laulaja Johanna Aaltosen hento, popahtava ulosanti sekä hartaalla tavalla melankolinen äänituotanto. Imperiumi.net kuvailee yhtyettä musiikiltaan helpommin omaksuttavammaksi kuin valtavirran sinfonisia metalliyhtyeitä. Antti Niskalan käsialaa olevat sanoitukset ovat suomeksi, selvästi hengellisiä ja sävyltään helluntailaisia.
Yhtye julkaisi englanninkielisen version "Enne"-levystä nimeltä "Frozen Inside" 23. huhtikuuta 2008. Albumilla vieraili melodisen death metal -yhtye Diablon Rainer Nygård, ja kappaleesta "It Is Time" tehtiin myös musiikkivideo. Albumi meni avausviikollaan sijalle 15 Suomen virallisella listalla ja sijalle 25 toisella viikolla. Uusin suomenkielinen levy "Pääkallonpaikka" julkaistiin Ristirockissa 2010 ja se ylsi Suomen virallisella listalla viidenneksi. Myöhemmin samana vuonna julkaistiin englanninkielinen levy "The Jesus Metal Explosion", jonka nimikkokappaleesta tehtiin myös musiikkivideo. HB:n uusin levy "The Battle of God" julkaistiin Hollannissa The Xnoizz Flevo Festivalissa 20. elokuuta 2011. Albumi on englanninkielinen käännös yhtyeen aikaisemmasta albumista "Uskon puolesta" täysin uusin sovituksin.
Maaliskuussa 2022 HB julkaisi YouTube-kanavallaan uuden musiikkivideon "Praying For Europe".
Kokoonpano.
Nykyiset jäsenet
Entiset jäsenet
Samuel Mäki-Kerttula lopetti yhtyeessä Maata näkyvissä -festareilla 2007, mutta tuli takaisin Markus Malinin tilalle lokakuussa 2009. Vuoden 2011 Can't U C the Crucifix -festivaaleilla Äänekoskella Samuel Mäki-Kerttula soitti jälleen viimeisen keikkansa, ja Malin palasi rumpalin pallille.Tuomas Mäki-Kerttula lopetti yhtyeessä Maata näkyvissä -festareilla 2008. Hänet korvasi Tommi Huuskonen, jonka jäätyä pois yhtyeestä syksyllä 2009 bassoa tuli soittamaan Tuomas Kannisto. Janne Karhunen oli jäänyt pois HB:n kuvioista saman vuoden helmikuussa, ja kitaristina Karhusen jälkeen aloitti Bob Kanervo. Vuoden 2011 lopussa Kanervo jätti HB:n. Vuoden 2013 alussa yhtyeen pitkäaikainen laulaja Johanna Kultalahti jätti yhtyeen muutettuaan ulkomaille, ja hänen tilalleen tuli Miia Rautkoski. Kultalahti kuitenkin palasi laulajaksi toukokuussa 2014.
Mohamed ElBaradei

Mohamed ElBaradei (, s. 17. kesäkuuta 1942) on Egyptin entinen varapresidentti ja Kansainvälisen atomienergiajärjestön (IAEA) entinen johtaja.
ElBaradei opiskeli oikeustiedettä Kairossa ja New Yorkissa. Hän toimi maansa YK-edustajana New Yorkissa ja Genevessä. 1970-luvulla hän toimi Egyptin ulkoministerin erityisavustajana ja 1980-luvulla hän siirtyi YK:n palvelukseen. Kansainvälinen atomienergiajärjestö valitsi hänet puheenjohtajakseen vuonna 1997 ja kaksi kertaa uudelleen. Vuonna 2009 hän luopui tehtävästä 67-vuotiaana.
Nobel-palkinto.
Mohamed ElBaradei sai yhdessä IAEA:n kanssa vuoden 2005 Nobelin rauhanpalkinnon. Perusteeksi Nobel-komitea mainitsi palkittujen ”ponnistelut ydintekniikan sotilaallisen käytön ehkäisemiseksi sekä ydinvoiman rauhanomaisen käytön parhaan mahdollisen turvallisuuden varmistamiseksi”. Lisäksi Nobel-komitea korosti IAEA:n ja ElBaradein ”keskittäneen menneinä vuosikymmeninä tarmonsa vähentääkseen ydinaseiden merkitystä kansainvälisessä politiikassa ja tähdänneen niiden kieltämiseen. Se, ettei maailma ole tässä suhteessa kokenut juurikaan edistystä viime aikoina, tekee ydinaseiden vastustamisen entistäkin tärkeämmäksi”.
Oppositiojohtaja.
Mohamed ElBaradei oli yksi keskeisistä johtohahmoista Egyptin vuoden 2011 kansannousun oppositioliikkeiden yhteenliittymässä.
Huhtikuussa 2012 hän perusti oman puolueen. Hän ei kuitenkaan osallistunut vuonna 2012 pidettyihin presidentinvaaleihin. Hän toimi sittemmin Egyptin varapresidenttinä, mutta ilmoitti eroavansa tehtävästä sotilasjuntan raakojen otteiden takia.
Aleksanteri Syväriläinen

Pyhittäjä Aleksanteri Syväriläinen (15. kesäkuuta 1448 – 30. elokuuta 1533) on yksi ortodoksisen kirkon pyhistä, joita nimitetään Karjalan valistajiksi.
Pyhittäjä Aleksanteri, maallikkonimeltään Amos, syntyi Novgorodin hallitsemalla alueella Äänisen viidenneksessä, Syväriin laskevan Ojattijoen varrella Manderen kylässä vuonna 1448. Hän oli syntyperältään vepsäläinen.
Aleksanteri karkasi salaa vanhemmiltaan kilvoittelemaan Valamon luostariin vuonna 1471, jossa hänen vihittiin munkiksi 26-vuotiaana vuonna 1474. Oltuaan kolme vuotta munkkina hän siirtyi erakoksi Pyhityssaareen, jossa hän asui luolassa seitsemän vuotta. Valamosta hän siirtyi vuonna 1484 igumenin luvalla Laatokkaan laskevan Syvärin lähistölle, jossa hän vietti kilvoitellen ensin yksinään seitsemän vuotta ja myöhemmin perustamansa Pyhän Kolminaisuuden luostarin yhteydessä lopun ikäänsä.
Pyhän Kolminaisuuden luostarin kirkko rakennettiin ja arkkipiispa vihki sen vuonna 1526. Novgordin arkkipiispa Searpion vihki Aleksanterin papiksi ja nimitti hänet luostarin igumeniksi. Serapion toimi Novgorodin arkkipiispana vuosina 1506–1516, joten tämän perusteella Aleksanteri olisi saanut pappisvihkimyksen aikaisintaan 58-vuotiaana. 
Aleksanteri Syväriläisen oppilaat perustivat Karjalaan paljon luostareita. Tämän vuoksi puhutaan Aleksanteri Syväriläisen koulukunnasta. Moskovan tsaarit osoittivat kunnioitusta Syvärin luostarille merkittävien lahjoitusten ja näyttävien vierailujen merkeissä. Aleksanteri Syväriläinen kanonisoitiin vuoden 1547 kirkolliskokouksessa. Hänen hagiografiansa kirjoitti pappismunkki Irodion kaksitoista vuotta Aleksanterin kuoleman jälkeen vuonna 1545. Irodion oli Aleksanterin oppilas ja myöhempi luostarin johtaja. 
Aleksanteri Syväriläisen turmeltumattomat reliikit löytyivät sata vuotta hänen kuolemansa jälkeen, ja ne siirrettiin hopeiseen arkkuun, jossa ne saivat olla rauhassa kolmesataa vuotta vallankumoukseen ja vuoteen 1917 asti. Tuona aikana Aleksanteri Syväriläisen pyhät reliikit olivat suuren kirkollisen kunnioituksen kohteena.
Lokakuun 23.–24. päivänä 1918 Aunuksen erikoiskomitean työntekijät löysivät munkkien piilottaman Aleksanteri Syväriläisen hopeisen arkun. Aleksanterin ruumis otettiin pois arkusta, sille tehtiin lääketieteellinen tutkimus ja se asetettiin näytteille palvelemaan vallankumouksellisen uskonnonvastaisuuden propagandan tarkoitusperiä. Tämän jälkeen reliikit hävisivät, kunnes ne löydettiin Pietarista Sotilaslääketieteellisen akatemian laitokselta, seinäkaapin takaa syksyllä 1997. Tämän jälkeen pyhäinjäännökset tutkittiin Pietarin oikeuslääketieteellisessä laboratoriossa, jossa todettiin jäännösten ikä ja etninen alkuperä. Aleksanteri Syväriläisen turmeltumattomat pyhäinjäännökset, reliikki, palautettiin metropoliitta Vladimirin siunauksella Syvärin Pyhän Kolminaisuuden luostarin Kristuksen kirkastuksen kirkon luostariin 23. marraskuuta 1998, jossa ne ovat taas suuren kirkollisen kunnioituksen kohteena.
Pyhittäjä Aleksanteri Syväriläinen kuoli 30. elokuuta vuonna 1533. Päivä on nykyään hänen muistopäivänsä ortodoksisessa kirkkokalenterissa.
Karjalan valistajat

Karjalan valistajiksi kutsutaan ortodoksisen kirkon Venäjän Karjalassa, Lapissa, Inkerissä, Vepsässä ja Äänisjoen ja Vienanjoen alajuoksulla vaikuttaneita pyhiä, joista tunnetaan yli kuusikymmentä eri henkilöä. 
Heistä keskeisimmät ovat pyhittäjät:
Suomen ortodoksinen kirkko on vuodesta 1957 lähtien viettänyt Karjalan pyhittäjäisien ja valistajien muistopäivää lauantaina aikaisintaan 31. lokakuuta ja viimeistään 6. marraskuuta, toisin sanoen samana päivänä, jolloin Suomessa ja Ruotsissa vietetään pyhäinpäivää.
Jean S.

Jean S. on vuonna 1991 perustettu suomalainen yhtye. Yhtye perustettiin alun perin Sibelius-Akatemian hallinnoiman klubin housebändiksi.
Jean S. esittää pääasiassa suomenkielisiä cover-kappaleita, mutta on levyttänyt myös omaa musiikkiaan. Yhtyeen jäsenten esiintymisasu on yleensä smokki ja polvihousut.
Vuodesta 2008 lähtien Jean S. on toiminut kesäisin musiikkiteatteri UIT:n taustaorkesterina.
Kesällä 2017 toinen yhtyeen perustajajäsenistä Timo Kärkkäinen ilmoitti eroavansa yhtyeestä vuoden 2017 lopussa. Hänen jäähyväiskeikkansa pidettiin 20. marraskuuta 2017 Kulttuuritalossa Helsingissä. Syyskuun alussa samana vuonna bändi julkisti tiedon jonka mukaan Kärkkäisen korvaajaksi tuli Taikapeilistä tuttu Nina Tapio.
Marraskuussa 2018 Antti Paavilainen päätti erota Jean S. -yhtyeestä ja kokoonpanoon tuli muutoksia yhtyeen jatkaessaan toimintaa UIT:n bändinä. Erika Vikman, Sami Hintsanen ja Mikael Saari liittyivät yhtyeen solisteiksi. Antti Paavilainen ja Nina Tapio jatkoivat keikkailua uuden kokoonpanon kanssa 
Yhtyeen albumeita on myyty yli 200 000 kappaletta ja se on tehnyt yli 3 000 keikkaa. Lisäksi yhtyeellä on ollut kaksi tv-showta (tiedot kesältä 2017).
Yhtyeen levy-yhtiö on AXR Music, aiemmin oli Edel Records Finland.
USART

USART ("Universal Synchronous/Asynchronous Receiver-Transmitter") eli sarjaliikenteen lähetys- ja vastaanottopiiri, joka muuntaa rinnakkaisdatan sarjadataksi. USART tai UART on usein integroitu emolevyyn ja sitä käytetään tietoliikenteessä lisälaitteen sarjaportin ja tietokoneen välisessä kommunikoinnissa.
Ruosniemi

Ruosniemi () on yksi Porin kaupunginosista, joka sijaitsee Pohjois-Porissa. Ruosniemen alueita ovat Ylikylä, Alikylä, Järvikylä ja Viikeri. Myös Tuulikylä kuului aiemmin Ruosniemeen mutta alueen kasvettua siitä on tullut oma kaupunginosansa.
Ruosniemen naapurikaupunginosia ovat etelässä Toejoki, Murtosenmutka ja Isojoenranta, lännessä Hyvelä ja Tuulikylä, sekä idässä Ulvilan Harjunpää.
Ruosniemessä on kirkko, monitoimitalo ja kaksi päiväkotia. Koulun yhteydessä on myös sivukirjasto. Muita palveluita Ruosniemessä on mm. kioski, ravintola Kasi-Blanca, työkaluliike, autokorjaamo ja parturi-kampaamoja. Myös liikuntamahdollisuuksia riittää laskettelu­keskuksen lisäksi jääkiekkokaukalon ja jalkapallokenttien muodossa.
Ruosniemen kautta on kulkenut Porin ja Haapamäen välinen rautatie. Nykyisin rautatiestä on käytössä enää muutaman kilometrin pituinen Ruosniemeen päättyvä osuus. Ruosniemessä sijaitsi laiturivaihde, jolle rakennettiin arkkitehti Thure Hellströmin suunnittelema laiturirakennus vuonna 1933. Henkilöliikenne loppui vuonna 1981 ja rataosa Ruosniemestä Kankaanpäähän poistettiin käytöstä vuonna 1985. Ruosniemestä Kullaalle menevän maantien ylittänyt rautatiesilta ja siihen liittynyt ratapenger on purettu, mutta laiturirakennus ja sivuraiteet ovat yhä jäljellä.
Katarsis

Katarsis eli katharsis (kreik. "puhdistuminen") on äkkinäinen tunnetila tai kliimaksi, joka johtaa elämänhalun uudistumiseen, palautumiseen tai voimistumiseen.
Käsitettä on käytetty muun muassa teatterissa tragedian yhteydessä. Antiikin Kreikan runousoppien mukaan tragediassa esitetyn kärsimyksen herättämä pelko ja sääli puhdistavat lopulta näytelmän katsojan mielen. "Katarsis"-termiä käytetään myös uskonnollisesta puhdistautumisesta sekä jännityksen tai ahdistuksen laukeamisesta.
Katarsis liittyy myös mediaan ja mediaväkivallan tutkimukseen. Katharsismalli kuvaa mediaväkivallan vaikutuksia. 
Katarsis liittyy myös freudilaiseen teoriaan ja psykoanalyyttiseen käytäntöön.
Käppärä

Käppärä on Porin 22. kaupunginosa, ja se sijaitsee noin kilometrin päässä kaupungin keskustasta Länsi-Porissa. Käppärän naapurikaupunginosia ovat idässä Rauhanpuiston toisella puolella Päärnäinen eli "Kuukkari" ja Tiilinummi, pohjoisessa Karjaranta, luoteessa Tikkula ja lännessä Valtatie 2:n toisella puolella Musa.
Käppärässä sijaitsevat muun muassa Käppärän koulu, Käppärän hautausmaa ja Porin ortodoksinen kirkko.
Käppärä on saanut nimensä hiekkakankaalla kasvaneista männynkäppyröistä joita käppärän puistossa vieläkin kasvaa.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1998

Vuoden 1998 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Ranskassa 10. kesäkuuta – 12. heinäkuuta.
Vuonna 1998 MM-lopputurnaukseen osallistui ensi kertaa 32 joukkuetta. Muita uudistuksia olivat kultaisen maalin käyttöönotto ja lisäajan näyttäminen avustavan erotuomarin elektronisella taululla. Turnauksen voitti kotijoukkue Ranska, joka kukisti loppuottelussa Brasilian maalein 3–0. Näin Ranskasta tuli seitsemäs maailmanmestaruuden voittanut maa. Kyseessä oli myös kuudes ja samalla viimeisin kerta, jolloin isäntämaa voitti mestaruuden.
Neljännesvälierissä isäntäjoukkue Ranska voitti Paraguayn 1–0 jatkoajalla Laurent Blancin tehtyä MM-historian ensimmäisen kultaisen maalin. Toisen kierroksen puhutuin ottelu käytiin kuitenkin Argentiinan ja Englannin välillä. Ottelu muistetaan erityisesti Englannin Michael Owenin upeasta soolomaalista ja David Beckhamin ulosajosta. Argentiina eteni lopulta jatkoon rangaistuspotkukilpailun jälkeen ottelun päätyttyä 2–2.
Puolivälierissä Ranska voitti Italian rangaistuspotkuilla maalittoman tasapelin jälkeen. Brasilia puolestaan kaatoi Tanskan värikkäiden vaiheiden jälkeen 3–2. Alankomaat voitti Argentiinan 2–1 Dennis Bergkampin upealla viime hetkien maalilla. Turnauksen yllätysjoukkueeksi noussut Kroatia taas kaatoi Saksan 3–0.
Välierissä Ranska voitti Kroatian 2–1 Lilian Thuramin tehtyä maajoukkueuransa ainoat maalit. Toisessa välierässä Brasilia kaatoi Alankomaat rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Ottelun varsinainen peliaika oli päättynyt 1–1 Alankomaiden Patrick Kluivertin tasoitettua viime hetkillä. Pronssiottelussa Kroatia voitti Alankomaat 2–1. Kroatian Davor Šuker teki ottelussa turnauksen kuudennen maalinsa ja voitti näin maalikuninkuuden.
Ennen loppuottelua suurta keskustelua herätti Brasilian tähtipelaajan Ronaldon saama mystinen sairauskohtaus. Ranska voitti loppuottelun vakuuttavasti maalein 3–0. Zinédine Zidane teki ensimmäisellä puoliajalla kaksi puskumaalia kulmapotkutilanteista. Kolmannen maalin viimeisteli aivan ottelun loppuhetkillä Emmanuel Petit. Ronaldo valittiin finaalitappiosta huolimatta turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Parhaat maalintekijät.
6 maalia
5 maalia
4 maalia
3 maalia
Lapsinero

Lapsinero tai ihmelapsi on poikkeuksellisen lahjakas lapsi, joka kykenee jollain alueella aikuismaisiin, jopa ammattilaistasoisiin suorituksiin. Jonkun lapsen nimeäminen neroksi on määritelmäkysymys, kuten nerous ylipäätään.
Lapsineroja on eniten musiikissa, shakissa ja matematiikassa, koska ne ovat aloja, joissa on selvä ja johdonmukainen rakenne tai säännöt. Lapsineroja on vähemmän sellaisilla aloilla, jotka ovat vaikeammin mitattavia.
Lapsinerot syntyvät usein tavallisiin perheisiin. Poikkeuslahjakkuuden kehittymisessä on kyse psykologisten, sosiologisten, biologisten ja historiallisten tekijöiden yhteisvaikutuksesta. Lapsinerot katoavat yleensä julkisuudesta murrosiän jälkeen, ja heistä kasvaa tavallisia aikuisia. Joistakin harvoista lapsineroista kehittyy aikuisena oman alansa mestareita.
Mäkkylä

Mäkkylä on alueosa Leppävaaran kaupunginosassa Espoossa, Helsingin rajan tuntumassa. Alueella oli 4273 asukasta vuodenvaihteessa 2016–2017. Mäkkylän alueen asuntokanta on kasvanut melko tasaista tahtia 1960-luvulta, ja suurin osa alueen rakennuksista on asuinkerrostaloja. Mäkkylässä on rautatieasema, Hesburger, Ammattiopisto Liven Leppävaaran toimipaikka, K-Supermarket, pienteollisuutta, kolme koulua, pari päiväkotia ja pallokenttä. Nokian toimitilat on purettu ja niiden tilalle rakennetaan kerrostaloasuntoja. Seututie 110 kulkee Mäkkylän läpi. Puustellinmäessä sijaitsee päiväkodin lisäksi kolme koulua: Postipuun koulu, Eestinmetsän koulu ja Ammattiopisto Liven Leppävaaran toimipaikka (ent. Keskuspuiston ammattiopisto).
Mäkkylän alueella on toiminut aiemmin kierrätyskeskus, joka on jälkeenpäin siirretty Matinkylään.
Rantaradan ja seututie 110:n eli Turuntien välissä sijaitsevassa toimistorakennuksessa toimi Raha-automaattiyhdistyksen (RAY) pääkonttori. Toimitalo saneerattiin vuonna 2004 aikaisemmin RAY:n teollisuustalona toimineeseen kiinteistöön.
Inkeri Pilkama

Inkeri Pilkama (s. 17. huhtikuuta 1945 Elimäki) on suomalainen televisio-ohjaaja. 
Pilkama opiskeli 1960-luvulla Mainos-tv:n (nyk. MTV) kurssilla kuvaussihteeriksi ja toimi siinä tehtävässä myös Spede Pasasen elokuvassa "Leikkikalugangsteri" (1969). 1970-luvun alussa Pilkama alkoi ohjata televisioon Speden sketsiohjelmia "50 pientä minuuttia" ja "Spede Show". Sen jälkeen hän ohjasi lukuisia MTV3:n menestyksekkäitä viihdesarjoja kuten "Parempi myöhään", "Vesku Show", "Hynttyyt yhteen", "Herkku &amp; Partanen" ja "Liljankukka". "Kymppitonnin" ohjaajana Pilkama toimi vuosina 1986–1999. 
2000-luvulla Pilkama toimi taustatoimittajana Pan Visionin "Spede Show’n" DVD-julkaisuissa.
Inkeri Pilkaman aviomies on MTV:n entinen toimitusjohtaja Eero Pilkama.
Prahan päärautatieasema

Prahan päärautatieasema () on Tšekin ja Prahan suurin rautatieasema. Suurinta osaa aseman junaliikenteestä hoitaa tšekkiläinen rautatieyhtiö České dráhy (ČD).
Historia.
Prahan päärautatieasema rakennettiin vuonna 1871 Wienistä Budweisin kautta pohjoiseen johtavan rautatielinjan varrelle. Aseman alkuperäinen nimi oli Keisari Franz Josephin rautatieasema, mutta ensimmäisen maailmansodan jälkeen se nimettiin Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin mukaan Wilsonin rautatieasemaksi (Wilsonovo nádraží). Nimeä käytettiin ensimmäisen tasavallan aikana ja 1945–1953. Aseman nimeämisestä jälleen Wilsonin rautatieasemaksi on käyty pitkään keskusteluja.
Prahan metron rakennustöiden yhteydessä vanhan jugendtyylisen asemarakennuksen eteen osittain maan alle rakennettiin moderni lisäsiipi 1972–1979, joka toimii samalla kantena sen päältä kulkevalle D1-moottoritielle. Uusi asemarakennus korvasi vanhan toiminnot lipunmyynteineen, mutta käyttöön jäi edelleen alkuperäinen laiturihalli, jonne kulku käy uudelta puolelta tunnelia pitkin. Vanhaan lippuhalliin avattiin kahvila. Aseman seudusta on kommunistihallinnon kaatumisen ja maan avautumisen jälkeen kehittynyt kaupunkilaisten vieroksuma, mutta narkomaanien ja kerjäläisten suosima, nukkavieru ja turvaton ongelma-alue, jonka siistimiseksi aloitettiin aseman ja läheisen Vrchlickeho sady -puiston perusparannustyöt vuonna 2006. Peruskorjauksessa vanha puoli aiotaan ottaa jälleen käyttöön, moottoritie puretaan ja uusi siipi nykyaikaistetaan vastaamaan Prahan matkustajaliikenteen, turismin ja liike-elämän kasvavia vaatimuksia. Peruskorjauksen on määrä valmistua viidessä vuodessa 2011 mennessä.
Liikenne.
Prahan päärautatieasema palvelee kansainvälisen sekä kauko- ja paikallisliikenteen junia.
Kansainvälinen liikenne.
Prahan päärautatieasema on kansainvälisen junaliikenteen solmukohta. Asemalle liikennöidään Saksasta (München, Berliini), Puolasta ja Slovakiasta. Jotkin pohjois- ja eteläsuuntaan liikennöivät kansainväliset junat, esimerkiksi Berliini–Praha–Budapest-junat, eivät kuitenkaan kulje Prahan päärautatieaseman kautta, vaan pysähtyvät ainoastaan Praha-Holešovicen rautatieasemalla.
Kaukoliikenne.
Kansainvälisen liikenteen ohella Prahan päärautatieasemalta liikennöidään myös kaikkiin merkittävimpiin Tšekin kaupunkeihin, joita ovat muiden muassa České Budějovice, Olomouc, Plzeň ja Brno.
Paikallisliikenne.
Prahan päärautatieasemalla pysähtyvät Prahan metron C-linjan junat. Metroaseman nimi on "Hlavní nádraží".
Neville Marriner

Neville Marriner (15. huhtikuuta 1924 Lincoln – 2. lokakuuta 2016) oli brittiläinen kapellimestari ja viulisti.
Marriner opiskeli musiikkia Royal College of Musicissa ja Pariisin konservatoriossa. Hän soitti viulua Philharmonia-orkesterissa ja Lontoon sinfoniaorkesterissa sekä perusti Jacobean Ensemblen Thurston Dartin kanssa ennen lähtöä Yhdysvaltoihin Hancockiin, jossa hän opiskeli johtamista Pierre Monteuxin johdolla. Vuonna 1956 hän perusti Academy of St. Martin in the Fields -kamariorkesterin ja teki sittemmin runsaasti levytyksiä heidän kanssaan. Marriner johti Minnesotan orkesteria vuosina 1979–1986 ja Stuttgartin radion sinfoniaorkesteria vuosina 1986–1989. Hän sai aatelisarvon 1985.
Marriner johti runsaasti erilaista ohjelmistoa, mutta oli erityisen tunnettu barokkimusiikin tulkitsijana. Hän valitsi ja sovitti musiikin "Amadeus"-elokuvaan ja johti Academy of St. Martin-in-the-Fieldsiä elokuvan ääniraidan äänityksissä.
Lorin Maazel

Lorin Varencove Maazel (6. maaliskuuta 1930 Neuilly-sur-Seine, Ranska – 13. heinäkuuta 2014 Virginia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kapellimestari, viulisti ja säveltäjä.
Maazel syntyi Ranskassa Neuilly-sur-Seinessä venäjänjuutalaiseen perheeseen ja kasvoi Yhdysvalloissa. Lapsena hän osoitti ihmelapsen kykyjä opiskellessaan orkesterinjohtamista seitsemänvuotiaana ja johtaessaan orkesteria ensimmäisen kerran kahdeksanvuotiaana. Maazel esiintyi viulistina ensimmäisen kerran 15-vuotiaana ja opiskeli myöhemmin University of Pittsburghissa. Vuonna 1960 hänestä tuli ensimmäinen yhdysvaltalainen, joka johti Bayreuthin oopperajuhlilla.
Maazel toimi seuraavien orkestereiden ja oopperatalojen ylikapellimestarina: Berliinin Deutsche Oper 1965–1971, Berliinin radion sinfoniaorkesteri 1965–1975, Clevelandin orkesteri 1972–1982, Wienin valtionooppera 1982–1984, Pittsburghin sinfoniaorkesteri 1988–1996 ja Baijerin radion sinfoniaorkesteri 1993–2002. Vuonna 2002 hän tuli Kurt Masurin jälkeen New Yorkin filharmonikkojen ylikapellimestariksi.
Maazel vieraili Suomessa vuosina 1968 ja 1985. Kolmannen vierailun oli määrä tapahtua huhtikuussa 2015, mutta Maazelin kuoleman vuoksi se ei toteutunut.
Pedro Juan Gutiérrez

Pedro Juan Gutiérrez (s. 1950 Matanzas) on kuubalainen kirjailija. 
Gutiérrez palkittiin vuonna 2000 arvostetulla espanjalaisella Alfonso García Ramosin palkinnolla romaanistaan Animal tropical, joka ilmestyi suomeksi syksyllä 2003 nimellä Etelän peto. Romaani on muun muassa useita vuosia toimittajana työskennelleen Gutiérrezin neljäs proosateos, jossa hän kuvaa jo tunnusmerkikseen muodostuneella kaihtelemattomalla tyylillä elämää Havannan varjoisemmilla kujilla, kortteleissa joihin turisteilla ei ole tulemista. Likaisen realismin mestariksi nimetty, Bukowskiin ja Milleriin rinnastettu tekijä ammentaa aiheistonsa omista kokemuksistaan köyhälistöperheen vesana, joka jo 11-vuotiaana kaupitteli jäätelöä ja sanomalehtiä ja elätti itsensä muutamia vuosia myöhemmin Havannaan asetuttuaan sokeriruo'on leikkaajana, uimaopettajana ja palveli myös viisi vuotta armeijan riveissä. Vasta sanomalehtiura sai hänet ryhtymään kirjailijaksi.
Vaikka hänen teoksensa kertovat kaunistelemattomasti nyky-Kuuban tilanteesta, ne eivät ota kantaa poliittisesti, ja Gutiérrez asuukin edelleen Havannassa toisin kuin monet muut kuubalaiset nykytaiteilijat. Kansainväliseen maineeseen hän nousi romaanilla Likainen Havanna -trilogia (Trilogía sucia de La Habana), joka on julkaistu 12 maassa. Kirjoitustyön lomassa Gutiérrez harrastaa myös maalausta.
Gutiérrezia on verrattu Camilo José Celaan ja hänen törkyrealistista tyyliään Celan aloittamaan "tremendismoon", jolle on ominaista kauheus ja liioittelu.
Khmerin kieli

Khmer (omakielinen nimi: ភាសាខ្មែរ, "phiasaa khmae") on khmerien puhuma austroaasialainen kieli. Kielen puhuma-alue on Kambodža, mutta isompia vähemmistöjä on myös Thaimaassa ja Vietnamissa. Khmerin läheisiä sukulaiskieliä ovat mm. mon ja vietnam. Khmeriä puhuu äidinkielenään noin 17,6 miljoonaa ihmistä, mikä tekee siitä maailman 68. puhutuimman kielen.
Khmer on Kambodžan ainoa virallinen kieli, jota puhuu noin 90 % maan väestöstä. Kieltä käytetään maan opetuskielenä sekä median ja hallinnon kielenä. Khmerin katsotaan olevan elinvoimainen.
Khmer jaetaan kuuteen päämurteeseen, joista keskikhmer toimi pohjana standardikielelle. Thaimaan ja Kambodžan rajaseudulla puhuttava pohjoiskhmer lasketaan toisinaan omaksi kielekseen. Kieli on saanut vaikutteita palista ja sanskritista, joista on lainattu erityisesti filosofiaan, hallintoon ja tekniikkaan liittyvää sanastoa.
Fonologia ja ortografia.
Khmer ei ole tonaalinen kieli, toisin kuin sen lähellä puhutut lao, thai ja vietnam.
Vokaalit.
Kaikki vokaalit voivat esiintyä sekä lyhyinä että pitkinä. Poikkeuksena [ɛ] ja [ɑ], jotka esiintyvät ainoastaan pitkinä.
Lähde:
Konsonantit.
Lähde:
Kirjakieli.
Khmeriä kirjoitetaan khmer-aakkosilla, joka on tullut alun perin Etelä-Intiasta. Kieltä on kirjoitettu 600-luvulta lähtien.
Raamattu on käännetty kokonaan khmeriksi ensimmäisen kerran vuonna 1954.
Kielioppi ja sanasto.
Monien muiden sukulaiskieltensä tavoin myös khmer on analyyttinen kieli, ja kieliopillisia rooleja ilmaistaan sanajärjestyksen ja partikkeleiden avulla. Substantiivi ei taivu suvussa, luvussa tai sijamuodossa.
Enthroned

Enthroned on belgialainen black metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 1993. Vuonna 1997 yhtyeen alkuperäinen rumpali teki itsemurhan.
Savannisininärhi

Savannisininärhi ("Coracias caudatus") on Afrikassa esiintyvä säihkylintuihin kuuluva lintulaji.
Koko ja ulkonäkö.
Savannisininärhet ovat erittäin värikkäitä. Pää on väriltään vihreä, selkäpuoli ruskeanvihreä. Takamus ja hartiat ovat violetit, leuka ja rinta lilat. Muualta lintu on enimmäkseen vihertävän sininen. Lisäksi sen ulommat pyrstösulat ovat pidentyneet jouhimaisiksi, joiden pituus on noin kahdeksan senttiä.
Pituus 28–30 cm (ilman pyrstöjouhia)
Siipiväli 50 cm 
Paino 87–135 g
Levinneisyys.
Savannisininärheä esiintyy suuressa osassa itäistä ja eteläistä Afrikkaa. Lajin levinneisyysalue ulottuu Etiopiasta ja Luoteis-Somaliasta Angolan rannikolle ja Etelä-Afrikan pohjoisosiin.
Elinympäristö.
Savannisininärhet esiintyvät suurimmaksi osin joenvarsimetsissä, viljelysmailla ja akasiametsissä.
Lisääntyminen.
Savannisininärhet tunnetaan etenkin koiraan taidokkaiden lentonäytösten ansiosta. Se toimii muutenkin aktiivisesti parinmuodostuksessa. Pari kasaa pesän korkealle kuolleen puun onkaloon ja verhoilee sen muutamilla ruohonkorsilla. Sinne naaras munii 2–4 munaa, joita se hautoo 22–24 vuorokautta. Jälkeläiset syntyvät kaljuina, mutta kolmen viikon kuluttua kuoriutumisesta niitä peittää harmaa untuva. Poikaset lähtevät pesästä noin viiden viikon ikäisinä. Itsenäiseen saaliinpyyntiin ne kykenevät kuitenkin vasta aikaisintaan 10 vuorokauden kuluttua. Siihen asti emot ruokkivat niitä vielä.
Ravinto.
Savannisininärhi ei ole turhan tarkka ravintonsa suhteen. Sille kelpaavat hyönteiset, juoksujalkaiset, skorpionit, hämähäkit, kotilot, sammakot, liskot ja pikkulinnut.
Kielitypologia

Kielitypologia, ani harvoin lingvistinen typologia on lingvistiikan eli yleisen kielitieteen tutkimussuunta. Se vertailee maailman kieliä niiden rakennetyyppien mukaan, riippumatta niiden sukulaisuussuhteista, ja pyrkii löytämään yleisiä lainalaisuuksia.
Kielitypologian suuntauksia ja osa-alueita ovat esimerkiksi seuraavat:
Perinteinen morfologinen typologia kehittyi 1800-luvulla, ja sen merkittäviä edustajia olivat esimerkiksi Friedrich von Schlegel, August von Schlegel ja Wilhelm von Humboldt. Katso erikseen artikkelia morfologinen typologia.
Syntaktisen typologian alaan voidaan lukea lauseen rakenteeseen ja lauseenjäsenten suhteisiin liittyvä typologinen tutkimus. Paljon tutkittuja kysymyksiä:
Kielet voidaan diateesisuhteiden ilmaisemisen perusteella luokitella tyyppeihin, joista tunnetuimpia ovat
Strukturalistinen typologia 1900-luvun alkupuolella kuvasi kielten rakennetta tiettyjen parametrien avulla, kuten synteesi (montako morfeemia sanaa kohti) tai kieliopillisten suhteiden ilmaisukeinot (käytetäänkö esimerkiksi itsenäisiä kieliopillisia sanoja, vartalonvaihteluja vai taivutuspäätteitä).
Universaalitypologia, jonka tunnetuimpia nimiä on Joseph H. Greenberg, etsii ja kartoittaa ihmiskielen yleisiä lainalaisuuksia, universaaleja. Nämä voivat olla ehdottomia (kaikissa kielissä on vokaaleja), tendenssimäisiä (useimmissa maailman kielissä foneemien määrä on 20:n ja 40:n välillä) tai implikatiivisia ("jos, niin", esimerkiksi: jos kielessä on perussanajärjestys subjekti-objekti-verbi ja genetiivimäärite sijaitsee ennen pääsanaa, silloin myös määritteenä oleva adjektiivi sijaitsee ennen pääsanaansa).
Areaalitypologia tutkii kielten rakennetyyppien ja rakenteellisten ilmiöiden esiintymistä alueittain, esimerkiksi ns. euroversaaleja eli Euroopan kielten tyypillisiä ominaisuuksia.