tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kirurgi

 
Kirurgi on lääkäri, joka suorittaa leikkauksia. Kouluttautuakseen kirurgiksi Suomessa ensin tulee suorittaa 6-vuotinen lääketieteen lisensiaatin (LL) tutkinto ja sen lisäksi erikoislääkärin kuusi vuotta kestävä tutkinto. 
Kirurgisia erikoistumisaloja Suomen lääketieteellisissä tiedekunnissa ovat:
Erikoislääkäritutkintoon kuuluu yhdeksän kuukautta kestävä perusterveydenhuollon jakso, kahden vuoden ja kolmen kuukauden mittainen kirurgian runkokoulutusvaihe, sekä kolme vuotta kestävä eriytyvä koulutus. Runkokoulutusvaihe palvellaan pääsääntöisesti yliopistosairaalan ulkopuolisissa sairaaloissa käytännön työssä sairaalalääkärinä, eri kirurgian osa-alueilla. Runkokoulutuksen jälkeen suoritettava eriytyvä koulutusosio palvellaan pääsääntöisesti yliopistosairaalassa, yhteensä kolmen vuoden ajan.
Neurokirurgiaan erikoistuminen ei sisällä kirurgian runkokoulutusta, vaan erikoistuminen tapahtuu erillisessä koulutusohjelmassa. 
Suu- ja leukakirurgiaan erikoislääkärit ovat suorittaneet joko hammaslääketieteen tai lääketieteen lisensiaatin tutkinnon sekä vuodesta 1999 lähtien kuuden vuoden kirurgisen erikoistumisjakson. Suu- ja leukakirurgian erikoistuminen hammaslääketieteen puolelta sisältää valikoidusti kolme vuotta yleislääketieteen opintoja (mm. sisätaudeista mutta ei gynekologiasta) sekä kolme vuotta kirurgian opintoja. Yleislääkärin erikoistuminen suu- ja leukakirurgiaan sisältää hammaslääketieteen yleisiä opintoja sekä kirurgian opintoja. Hammaslääketieteen lisensiaatti voi suu- ja leukakirurgiaan erikoistuessaan opiskella opintosuunnitelmansa lisäksi vielä yhden vuoden lisää, jolloin hän saavuttaa erikoistumisensa lisäksi myös lääketieteen lisensiaatin tutkinnon. 
Lääketieteen ja kirurgian tohtorin (LKT) tutkinto on Helsingin yliopiston nykyisen lääketieteen tohtorin (LT) tutkinnon vanha tutkintonimike, joka ei välttämättä tarkoita sitä, että lääkäri olisi koulutukseltaan kirurgi.
Kirkwoodin aukko

Kirkwoodin aukot ovat Aurinkokunnan asteroidivyöhykkeen kohtia, joilla on hyvin vähän asteroideja. Vähäiset määrät asteroideja ovat seurausta Jupiterin vaikutuksesta. 
Kiertoaika kunkin Kirkwoodin aukon kohdalla on jokin tasainen murtoluku Jupiterin kiertoajasta. Esimerkiksi AU:n kohdalla on 1:3 kiertoaikaresonanssi Jupiterin kanssa. 1:3 kiertoaikaresonanssi tarkoittaa kiertoaikojen tasamurtolukuista suhdelukua. Kirkwoodin aukkoja vastaavia ovat myös esimerkiksi Saturnuksen renkaiden aukot, kuten Encken ja Cassinin jaot.
Kirkwoodin aukot löysi matematiikan professori Daniel Kirkwood vuonna 1866.
Kirkwoodin aukot asteroidivyöhykkeellä.
Merkittävimmät aukot ovat 1:3, 2:5, 3:7, ja 1:2 resonanssit. 1:1 resonanssissa ovat ns. troijalaiset asteroidit.
234/50 Be

234/50 Be (234 millimetrin 50 kaliiperin järeä merikanuuna mallia Bethlehem Steel) on suomalainen nimi yhdysvaltalaiselle kaliiperiltaan 234 millimetrin tykille, jonka valmistaja oli Bethlehem Steel Corporation. 
234/50 Be:n kaliiperi oli 233,68 millimetriä eli 9,2 tuumaa. Putken pituus oli 11 684 millimetriä. Tykin toisen maailmansodan aikainen suurin kantama oli 25,5 kilometriä. Teoreettinen tulinopeus oli 2 laukausta minuutissa ja käytännön tulinopeus 1,5 laukausta minuutissa. Täysmiehistö oli 3 aliupseeria ja 25 miestä.
Tykit oli alun perin 1910-luvulla tilattu Chilen laivastolle. Kauppa kuitenkin peruuntui, mutta 14 tykkiä saatiin myytyä Venäjälle Pietari Suuren merilinnoituksen tarpeisiin. Tykit toimitettiin vuonna 1915, ja ne saatiin sijoitettua linnakkeille vuoteen 1917 mennessä. Kuusi 234/50 Be:tä sijoitettiin Russaröhön, neljä Naissaareen ja neljä Suurupiin.
Russarön 234/50 Be -patteri jäi Suomen itsenäistyttyä hyvään kuntoon, paitsi että venäläiset olivat hävittäneet tykkien osia. Suomi korjasi tykit ampumakuntoon 1920-luvun alussa. Russarön tykkien uudistus 1930-luvulla paransi kantamaa. Tykit evakuoitiin talvisodan jälkeen, sillä tykkiasemat jäivät Neuvostoliiton vuokra-alueen sisäpuolelle. Kolme tykkiä palautettiin jatkosodan aikana Russaröhön, kun neuvostoliittolaiset olivat poistuneet. 1960-luvulla loputkin tykit asennettiin takaisin. Patteri purettiin pois käytöstä 1983.
Suomalaisilla oli 234/50 Be:n kanssa ongelmia jatkuvassa tulitoiminnassa, sillä tykin lukko jumiutui aina viimeistään viidennen laukauksen jälkeen. Ongelma korjattiin 1970-luvulla vaihtamalla lampaantaljatiiviste neopreenikumitiivisteeseen.
Rainer Barzel

Rainer Candidus Barzel (20. kesäkuuta 1924 Braunsberg Itä-Preussi – 26. elokuuta 2006 München) oli saksalainen poliitikko, joka toimi Saksan kristillisdemokraattisen puolueen (CDU) puheenjohtajana vuosina 1971–1973. Vuonna 1972 hän oli puolueensa ehdokkaana Saksan liittokansleriksi, mutta hävisi SPD:n ehdokkaalle Willy Brandtille. Barzel toimi liittopäivien puhemiehenä 1983–1984.
Rainer Barzel kasvoi katolisessa perheessä Itä-Preussissa ja opiskeli jesuiittojen ylläpitämässä koulussa. Hän valmistui ylioppilaaksi 1941 ja joutui rintamalle ilmavoimiin sodan loppuun asti. Kun yliopistot jälleen avattiin, hän opiskeli oikeustiedettä. Hän kiinnostui politiikasta opiskelijana ja osallistui Carl Spieckerin avustajana uuden saksalaisen demokratian määrittelyyn.
Barzel pääsi liittopäiville 1957 ja tuli tunnetuksi loistavana puhujana. Vuonna 1962 useita ministereitä joutui eroamaan skandaalin takia ja Adenauer nosti nuoren Barzelin hallitukseen.
CDU:n hävittyä vuoden 1969 vaalit Barzel loisti oppositiojohtajana. Perhesyistä hän oli välillä sivussa politiikasta, mutta nousi Helmut Kohlin ensimmäiseen hallitukseen Saksojen välisten suhteiden ministeriksi. Hän ajoi voimakkaasti Saksojen jälleenyhdistymistä.
Vuoden 1983 vaalien jälkeen Barzelista tuli liittopäivien puhemies. Pian sen jälkeen häntä syytettiin vanhoista väärinkäytöksistä. Hän erosi tehtävästään lokakuussa 1984. Syytteet kaatuivat myöhemmin, mutta Barzel ei enää pyrkinyt liittopäiville.
Litistyneisyys

Litistyneisyys on tähtitieteessä taivaankappaleen ominaisuus, joka riippuu mm. kappaleen rakenteesta ja pyörimisnopeudesta. Maa on litistynyt vain hiukan, jättiläisplaneetat runsaasti. Litistyneisyys on päiväntasaajasäteen ja napasäteen erotus jaettuna päiväntasajasäteellä.
Godfrey Reggio

Godfrey Reggio (s. 29. maaliskuuta 1940 Louisiana) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän on erikoistunut kokeelliseen dokumenttielokuvaan. Hänen kuvaajakumppaninaan on toiminut Ron Fricke.
Reggion tunnetuin teos on "Qatsi"-trilogia: "Koyaanisqatsi" (1982), "Powaqqatsi" (1988) ja "Naqoyqatsi" (2002). Tähän liittyen hän on maininnut, ettemme me käytä teknologiaa vaan elämme sitä, ja että teknologiasta on tullut yhtä olennainen asia kuin ilmasta jota hengitämme. Reggion mukaan teknologisen maailmanjärjestyksen utopiaan kuuluu ”virtuaalinen kuolemattomuus”, ja keskuudessamme on uusi Pantheon, jonka keskellä istuu tietokone.
Filmeistään Reggio sanoo, että hän on pyrkinyt pelkistämään koko etualan pois, eli esimerkiksi näyttelijät ja juonen, ja jättänyt taka-alan pääosaan.
Bolometrinen kirkkaus

Bolometrinen kirkkaus tarkoittaa kaikkea tähdestä tulevaa säteilyä, johon on laskettu yhteen säteily kaikilta sähkömagneettisen säteilyn aallonpituuksilta. Se on todellisesta luminositeetista laskettu tähden suuruusluokka Mbol. Bolometrinen kirkkaus on hieman vaikea määrittää, koska tähden koko säteilyä ei pystytä yleensä mittamaan. Bolometrinen kirkkaus voidaan arvioida väri-indeksistä CI tai B-V ja näennäisestä kirkkaudesta MV. Bolometrisen kirkkauden laskemisessa käytetään "bolometristä korrektiota" eli korjaustermiä BC (B.C.).
Laskukaava.
Bolometrinen korrektio BC lasketaan tähden pintalämpötilasta seuraavasti
 BC(Tstar) = -8.499*(log10(Tstar)-4)4 + 13.421*(log10(Tstar)-4)3 + -8.131*(log10(Tstar)-4)2 + -3.901*(log10(Tstar)-4) + -0.438
jolloin bolometrinen kirkkaus Mbol saadaan
 Mbol_star = Mv_star + BC(Tstar)
kun
 Mv_sun = 4.83
Olga Korbut

Olga Valentinovna Korbut (, , s. 16. toukokuuta 1955 Grodno) on valkovenäläinen Neuvostoliittoa edustanut voimistelija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1972 ja 1976 ja voitti yhteensä neljä kultaista ja kaksi hopeista mitalia. 
11-vuotiaana Korbut liittyi Valko-Venäjän urheilukouluun, jota johti valmentaja Renald Knysh. Korbutin ensimmäinen valmentaja oli Jelena Voltšetskaja, joka oli kilpaillut 1964 olympialaisissa. Vuotta myöhemmin Korbut siirtyi Knyshin valmennettavaksi. Knyshin valmennuksessa Korbut oppi tekemään takaperinvoltin puomilla. 
Ensimmäisissä Neuvostoliiton mestaruuskilpailuissaan vuonna 1969 Korbut sijoittui viidenneksi, mutta jo seuraavana vuonna hän voitti kultaa puomilla. Sairastelujen ja loukkaantumisen takia Korbut joutui jäämään pois monista kilpailuista ennen vuoden 1972 Münchenin olympialaisia, joissa hän voitti kolme kultamitalia (puomilta, permannolta ja joukkuekilpailusta) sekä lisäksi hopeaa eritasonojapuilta. Vuonna 1974 Korbut osallistui maailmanmestaruuskisoihin, joista hän voitti viisi mitalia: kaksi kultaista ja kolme hopeaa. Vuoden 1976 olympialaisissa Montrealissa Korbut voitti vielä kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa puomilla, kun suurimman osan kirkkaimmista mitaleista vei sirovartaloisten tyttöjen aikakautta Korbutin jälkeen jatkanut Romanian Nadia Comăneci. 
Vuonna 1977 Korbut valmistui Grodnon kasvatusopillisesta instituutista ja lopetti urheilu-uransa. Hän meni naimisiin valkovenäläisen kansanmusiikkiyhtyeen Pesnjaryn jäsenen Leonid Bortkevitšin kanssa, ja he saivat Richard-nimisen pojan vuonna 1979.
Korbutin katsotaan aloittaneen sirovartaloisten nuorten naishuippuvoimistelijoiden aikakauden. Ennen 1972 olympiakisoja naistelinevoimistelijat olivat aikuisia naisia, kuten Larissa Latynina, joka jatkoi loisteliasta uraansa vielä lapsen synnyttämisen jälkeenkin.
Vuodesta 2004 lähtien Korbut on asunut Yhdysvalloissa, jossa hänellä on ollut ongelmia viranomaisten kanssa. Korbut on tuomittu myymälävarkaudesta, ja hänen poikansa on sekaantunut dollarien väärentämiseen. Erottuaan Bortkevitšista 1990-luvun lopulla on Korbut mennyt uusiin naimisiin Alex Voinichin kanssa.
Kansanparannus

Kansanparannus tai kansanlääkintä tarkoittaa vuosituhansien kokemuksiin ja perinteisiin kansanuskomuksiin ja myytteihin perustuvia käsityksiä sairauksista ja vammoista, ja niiden hoitokeinoja. Varsinaiset kansanparantajat ovat olleet usein maallikkoja, jotka ovat saaneet oppinsa suvultaan. Toisaalta myös yhteisöjen arvostetut tietäjät eli samaanit ovat harjoittaneet kansanparannusta, mutta heidän toimintaansa on liittynyt yliluonnollinen näkökulma. 
Nykyaikainen lääketiede on kehittynyt kansanparannuksesta, mutta vastustaa usein ankarasti kansanparannuksen hoitokeinoja ennen kuin löydetään tieteellinen selitys miksi perinteinen hoitokeino toimii. Näin on käynyt usein. Esimerkiksi kuusenpihkavoide, joka on ikivanha kansanlääkinnän keino haavojen ja ihon infektioiden hoidossa, hyväksyttiin vasta vuonna 2008 lääkinnälliseksi tuotteeksi. Kuusenpihka on näin ensimmäinen suomalainen luonnontuote, joka on läpäissyt Lääkelaitoksen testin ja saanut CE-hyväksynnän.
Nykyisin aito kansanparannus eroaa nykyajan näennäistieteellisistä hoitomuodoista siten, ettei se edes yritä olla tieteellistä. Näennäistieteelle tunnusomainen tieteellisyyden esittäminen ja tieteellisten termien väärinkäyttö ei kuulu aitoon kansanperinteeseen, vaan on nykyajan ilmiö. Myös näennäistieteellisiä hoitoja on kuitenkin yritetty markkinoida kansanparannuksena.
Kansanparannuksen historiaa.
Kansanparannuksen ja jäsenkorjauksen historia ulottuu alkuaikojen hämäriin. Kansanparannus on kansan keskuudesta lähtöisin olevaa parannustoimintaa, joka on kehittynyt aikojen kuluessa kokemuksen kautta ja perinteen mukaisesti. Lähes 80 prosenttia maailman väestöstä on vielä nykyisinkin länsimaisen lääketieteen ulottumattomissa.
Kansanparannus elää ja on voimissaan vielä nykyisinkin myös teollistuneissa maissa. Kansanparantajiin on totuttu luottamaan ja heiltä haetaan apua moniin sellaisiin vaivoihin, joihin ei lääketieteestä ole löytynyt apua. Aikaisemmin kansanparannuksessa käytettiin apuna taikoja, loitsuja ja erilaisia maagisia parantamisrituaaleja. Lääkkeitten tehoa voitiin myös lisätä lukemalla erilaisia loitsuja. Usein käytettiin erilaisia taikakaluja sairauden määrittelyssä sekä kertomaan parantajalle, mistä tauti oli tullut.
Kansanparannukseen kuului jo varhaisina aikoina hyvin monenlaisia puhtaasti mekaanisiakin hoitoja. Hierominen, kuppaus, veren lasku, jäsenten sitominen ja jopa jotkut alkeelliset kirurgiset toimenpiteet kuuluivat kansanparantajien hoitokeinoihin, samoin kuin erilaiset lääkeyrtit, hauteet ja voiteet, joita valmistettiin sukupolvelta toiselle säilyneiden reseptien mukaan. Kansanlääkintätaidot ovat kehittyneet satojen vuosien kuluessa yritysten ja erehdysten — joskus kohtalokkaidenkin — kautta.
Massa-luminositeettirelaatio

Massa-luminositeettirelaatio on tähtitieteessä pääsarjan tähdille laskettavissa oleva massan ja luminositeetin eli kirkkauden suhde. 
Pääsarjan tähti on sitä kirkkaampi, mitä painavampi se on.
Tähden säteilemä energiamäärä kasvaa jyrkästi massan kasvaessa. Pääsarjan tähden luminositeettiin vaikuttaa myös tähden metallipitoisuus ja ehkä pyöriminenkin, sillä se kiihdyttää tähden magneettista aktiivisuutta.
formula_1, kun formula_2
Massa-luminositeettirelaation yhtälöt.
ja 
formula_3, kun formula_4
Hjalmar Andersen

Hjalmar Johan ”Hjallis” Andersen (12. maaliskuuta 1923 Rødøy – 27. maaliskuuta 2013 Oslo) oli norjalainen pikaluistelija, joka voitti Oslon talviolympialaisista 1952 kolme kultamitalia. Hän voitti lisäksi kolme maailman- ja Euroopan-mestaruutta. Hän piti 10 000 metrin maailmanennätystä hallussaan 11 vuoden ajan.
Elämä ja urheilu-ura.
”Hjallis” Andersen syntyi Rødøyn kunnassa Nordlandin rannikolla. Hän eli lapsuusvuotensa Trondheimin Lademoenissa työläisten alueella, jossa urheilu ja yhdessäolo olivat olennainen osa ihmisten elämää.
Kansainvälisen debyyttinsä Andersen teki Sankt Moritzin olympiakisoissa 1948. Hän voitti karsintakilpailun 1 500 metrille, mutta ei silti tullut valituksi Norjan kisajoukkueeseen kyseiselle matkalle. 10 000 metrin joukkueeseen hänet valittiin, mutta jää oli niin surkeassa kunnossa ettei hän koskaan luistellut maaliin saakka.
Andersen oli 1950-luvun alussa kiistatta maailman paras luistelija. Vuosien 1950–1952 aikana hän voitti kolme yleisluistelun maailmanmestaruutta, kolme Euroopan mestaruutta ja kolme olympiakultaa Oslosta 1952 (1 500, 5 000 ja 10 000 metrillä). 5 000 metrillä hän voitti 11 sekunnin erolla seuraavaan, ja 10 000 metrillä eroa syntyi lähes 25 sekuntia.
Olympiakisojen jälkeen Andersen lopetti luistelun mutta palasi radoille vuonna 1954 ja voitti 5 000 ja 10 000 metrin matkat EM-kisoissa Sveitsin Davosissa sijoittuen lopputuloksissa toiseksi. Yhteensä Andersen voitti Euroopan-mestaruuskilpailuista kolme kulta- ja kaksi hopeamitalia. Cortina d'Ampezzon 1956 olympialaisissa hän sijoittui kuudennelle sijalle 10 000 metrillä.
Uransa aikana Andersen teki neljä maailmanennätystä. Hän on 10 000 metrin maailmanennätystilastossa ensimmäinen 17 minuutin alittaja, joskin unkarilainen Kornél Pajor alitti rajan samoissa vuoden 1949 EM-kilpailuissa ennen Andersenia pääsemättä ennätystilastoon.
Andersen oli 1950-luvulla myös kansallisen tason kilpapyöräilijä.
Andersen kuoli oslolaisessa Ullevålin sairaalassa 27. maaliskuuta 2013 90 vuoden iässä. Hänet oli viety sairaalaan kotona tapahtuneen kaatumisen vuoksi. Andersenin mukaan lempinimensä sai Hjallis Harkimo.
Lähteet.
Viitteet.
Yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut

Yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut on vanhin kansainvälinen pikaluistelun kilpailu. Yleisluistelussa neljän matkan (miehillä 500, 1 500, 5 000 ja 10 000 metrin, naisilla 500, 1 500, 3 000 ja 5 000 metrin) yhteispisteet ratkaisevat lopputulokset.
Vuosina 1889–1892 kilpailut olivat epävirallisia, ja vuodesta 1893 lähtien kilpailut on järjestänyt Kansainvälinen luisteluliitto (ISU). Vuosina 1915–1921 eikä 1940–1946 ei kilpailuja järjestetty maailmansotien takia. Tuolloin ainoastaan miehet kilpailivat maailmanmestaruuksista. Naisten maailmanmestaruuksista on kilpailtu vuodesta 1933 lähtien. Vuodesta 1996 lähtien naisten ja miesten kilpailut on käyty samalla paikkakunnalla. 1961 Göteborgin Ullevilla miehet kilpailivat ensimmäistä kertaa 400 metriä pitkällä tekojääradalla.
Miesten kilpailut.
Kilpailumatkat.
Ensimmäisissä MM-kisoissa vuonna 1889 luisteltiin puolen mailin (805 m), mailin (1 609 m) ja kahden mailin (3 219 m) matkat. Vuosina 1890–1892 kilpailtiin neljällä matkalla: puoli mailia, maili, kaksi mailia ja viisi mailia (8 047 m). Kilpailujen alkuvuosina tuli mestariksi päästäkseen voittaa kolme matkaa, eikä kakkos- ja kolmossijoja laskettu. Tämän vuoksi useina vuosina jäi mestari ratkaisematta. Ensimmäiset viralliset kilpailut järjestettiin vuonna 1893, jolloin otettiin käyttöön vielä nykyisinkin käytössä oleva järjestelmä. Kilpailumatkat ovat 500, 1 500, 5 000 ja 10 000 metriä, ja kunkin matkan 500 metrin keskiajat lasketaan yhteen. Kilpailut käydään kahdessa tai kolmessa päivässä ja matkat luistellaan järjestyksessä lyhimmästä pisimpään.
Naisten kilpailut.
Kilpailumatkat.
Vuosina 1933–1935 kilpailtiin 500, 1 000 ja 1 500 metrin matkoilla. Vuosina 1936–1955 luisteltiin neljä matkaa: 500, 1 000, 3 000 ja 5 000 metriä. Vuosina 1956–1982 luisteltiin 500, 1 000, 1 500 ja 3 000 metrin matkoilla. 1983 otettiin käyttöön nykyisinkin käytössä olevat neljä matkaa: 500, 1 500, 3 000 ja 5 000 metriä. Voittaja on ratkaistu alusta asti kunkin matkan 500 metrin keskiaikojen yhteisajan perusteella.
Pimpinone

Pimpinone on Georg Philipp Telemannin säveltämä ooppera, joka kantaesitettiin vuonna 1725. Vaikka Telemannin työt muuten ovat hyvin teutonisia luonteeltaan, tämä hänen tunnetuin oopperansa on italialaistyylinen kevyt komedia. Se on intermezzo, saksaksi "Zwischenspiel". Se esitettiin ensi kertaa säveltäjän Händelin oopperasta versioiman Tamerlanon yhteydessä.
Menestys ja esityshistoria.
Pimpione oli hyvin suosittu omana aikanaan ja viihdyttävän musiikkinsa sekä lyhyytensä (ooppera kestää vain hieman yli tunnin) vuoksi sitä on esitetty meidän päiviimme asti. Telemann sävelsi teokselle jatko-osan, "Pimpione, Die amours der Vespetta", vuonna 1727, mutta sen partituuria ei ole koskaan löydetty.
Musiikki.
Pimpionessa säveltäjä kehittelee tehokeinoja, joista oli tuleva yleisesti käytettyjä koomisessa oopperassa aina pitkälle seuraavalle vuosisadalle asti. Näihin kuuluvat muiden muassa:
Parhaaseen opera buffa -tyyliin, melodiat ovat kevyitä, vokaaliosuudet kirjoitettu mukavasti hypähteleviksi ja hahmot ovat sympaattisia. Oopperassa on elementtejä myös kansanmusiikista, jota ei juuri ollut tätä ennen käytetty hampurilaisten säveltäjien keskuudessa.
Synopsis.
Ensimmäinen näytös.
Huonesiivooja Vespetta on etsiskellyt rikasta aviomiestä. Hän tapaa Pimpionen, rikkaan ja hyväuskoisen kauppapatruunan joka puolestaan etsii palvelijatarta. Viehkeän ulkomuotonsa ja imartelunsa ansiosta tyttö saa paikan.
Toinen näytös.
Vespetta uhkoaa ottaa lopputilin koska työ on liian raskasta ja koska ihmiset ovat juoruilleet heidän mahdollisesta suhteestaan. Pimpione tarjoutuu naimaan hänet ja Vespetta suostuu sillä ehdolla, että saa muhkeat myötäjäiset.
Kolmas näytös.
Vespetta on naimisissa mutta onneton - hän haluaisi käydä ulkona ja pitää hauskaa. Pimpione uhkaa antaa hänelle selkäsaunan, mutta Vespetta ei ole milläänsäkään vaan heittää omat uhkauksensa peliin. Vespetta muistuttaa, että heidän avioehtonsa sanelee avioeron sattuessa myötäjäisten tulevan hänelle. Pimpione alistuu kohtaloonsa.
Aero L-29 Delfin

Aero L-29 Delfin on Aero Vodochody -lentokonetehtaan valmistama sotilaallinen suihkuharjoituskone, jota käytti 1960-luvulla koko Varsovan liitto. Se oli ensimmäinen Tšekkoslovakiassa suunniteltu ja valmistettu suihkumoottoreilla varustettu lentokone. Koneen Nato-koodi on "Maya".
Taustaa.
1950-luvun jälkipuolella Neuvostoliiton ilmavoimat etsivät suihkuharjoituskonetta, jolla korvata harjoituskoneet, joissa oli mäntämoottori ja potkuri. Tämä tutkimus laajeni koko Varsovan liiton suihkuharjoituskoneeksi. Aero rakensi prototyypin XL-29. Sen suunnittelivat Z. Rubliè ja K. Tomáš. Sen ensilento tapahtui 5. huhtikuuta 1959. Tällöin sen voimalaite oli englantilainen Bristol Siddeley Viper -suihkumoottori. 
Vuonna 1961 Aeron L-29 kilpaili evaluaatiokokeissa puolalaista PZL TS-11 Iskraa ja neuvostoliittolaista Jakovlev Jak-30-konetta vastaan. Puola otti käyttöön TS-11 Iskran, mutta muut Varsovan liiton maat valitsivat L-29 Delfinin. 
Koneen tuotanto alkoi huhtikuussa 1963 ja jatkui 11 vuotta. Koneita rakennettiin kaikkiaan 3500 kappaletta. Siitä kehitettiin yksipaikkainen taitolentokone L-29A Akrobat. Tiedusteluversiossa L-29R oli nokassa kamera.
L-29 palveli koulukoneena, sillä tehtiin peruslentokoulutusta, suihkukonekoulutusta ja ammuntakoulutusta. Koneessa oli ripustimet pommeille ja raketeille tätä koulutusroolia varten. Egyptiläiset L-29:t pommittivat Israelin panssarivaunuja Jom kippur -sodassa.
Käyttäjät.
L-29:n korvasi koulukoneena Aero L-39 Albatros. Sittemmin koneet ovat tulleet suhteellisen suosituiksi harrastuskoneiksi etenkin Yhdysvalloissa.
Tekniikkaa.
L-29 on keskisiipinen suihkuharjoituskone, jossa opettaja ja oppilas istuvat peräkkäin. Koneessa on yksi suihkumoottori. 
Yleistä
Suoritusarvot
Plataiain taistelu

Plataiain taistelu käytiin Persian sekä Kreikan kaupunkivaltioiden muodostaman helleenisen liiton välillä osana persialaissotia vuonna 479 eaa. Se sijoittui Plataiain kaupungin lähelle. Kreikkalaisista kaupungeista taistelussa olivat mukana muun muassa Sparta, Ateena, Korintti ja Megara. Tradition mukaan Plataiain taistelu käytiin samana päivänä kun Mykalen taistelu.
Tausta.
Salamiin taistelun jälkeen Persian kuningas Kserkses I palasi Persiaan, mutta jätti Kreikkaan Mardonioksen, jolle hän jätti Kreikassa vallatut alueet. Mardonios lupasi Makedonian kuningas Aleksanteri I:n välityksellä Ateenalle itsemääräämisoikeuden ja apua kaupungin jälleenrakentamisessa. Ateena ei hyväksynyt sopimusta ja pyysi apua Spartalta. Spartalaiset olisivat mieluimmin puolustaneet Peloponnesosta kuin auttaneet ateenalaisia. Sen jälkeen, kun persialaiset valtasivat Ateenan toistamiseen, spartalaiset lähettivät ateenalaisten avuksi 40 000 sotilasta (joista vain 5 000 spartalaisia, loput olivat perioikkeja ja helootteja). Kun Mardonios sai kuulla Spartan lähettämästa armeijasta, perääntyi hän Thebaan ja odotti siellä kreikkalaisia.
Taistelu.
Kreikkalaiset yrittivät päästä Plataiain lähistöllä olevalle tasangolle, jossa Mardonioksen armeijan leiri sijaitsi. Tasangolla kreikkalaisten falangilla olisi helpompi taistella. Kreikkalaiset pääsivät Plataiaihin vuoristosolia pitkin ja löivät takaisin persialaisten ratsuväen, joka ahdisteli heitä. Päästyään perille ateenalaiset (noin 8 000 miestä) muodostivat armeijan vasemman siiven, spartalaiset muodostivat oikean siiven. Megaralaiset muodostivat armeijan keskustan. Armeijaan oli liittynyt myös joukkoja pienemmistä kaupungeista. 
Kreikkalaisten ja persialaisten armeijat olivat vastakkain asemissa kymmenen päivän ajan ilman, että kumpikaan osapuoli aloitti taistelua. Lopulta Mardonios päätti hyökätä, mutta kreikkalaiset saivat tästä varoituksen Makedonian Aleksanterilta. Ateenalaiset ja spartalaiset vaihtoivat paikkaa, jotta ateenalaiset saattaisivat taistella persialaisia joukkoja vastaan ja että spartalaiset saisivat vastaansa persialaisten kreikkalaiset liittolaiset. Persialaisten onnistui kuitenkin katkaista kreikkalaisten huoltoyhteydet ja pakottivat heidät perääntymään uusiin asemiin.
Kun Mardonios huomasi, että kreikkalaiset olivat jättäneet asemansa, lähti hän seuraamaan heitä. Persialaiset saivat ensimmäiseksi kosketuksen spartalaisiin, jotka kuitenkin kestivät persialaisen ratsuväen ja jalkaväen hyökkäykset. Spartalaiset kukistivat persialaiset perusteellisesti ja itse Mardonios sai surmansa. Artabazos otti persialaiset komentoonsa ja antoi perääntymiskäskyn. 
Herodotoksen mukaan vain 43 000 persialaista selvisi taistelusta hengissä. 
Taistelun jälkeen.
Taistelun jälkeen Artabazos perääntyi takaisin Vähään-Aasiaan. Vaikka Persia tulevaisuudessa sekaantuikin kreikkalaisten asioihin, ei se kuitenkaan yrittänyt suoranaisesti vallata Kreikkaa samalla tavalla. 
Kreikkalaiset pystyttivät Delfoihin Käärmepylväänä tunnetuin voittoa juhlistaneen muistomerkin, johon kirjoitettiin kaikkien helleenisen liiton kaupunkien nimet.
Luettelo yliopistotutkintojen lyhenteistä

Eri kielillä on käytössä seuraavanlaisia lyhenteitä yliopistollisille tutkinnoille.
Suomeksi.
Nykyiset tutkinnot.
Taideyliopistojen tutkinnot.
"Taideyliopistoissa suoritetuista tutkinnoista osa on taiteellisia ja osa tieteellisiä. Lisää artikkelissa Yliopistolliset tutkinnot Suomessa."
Magnetometri

Magnetometri on laite, jolla mitataan magneettikentän voimakkuutta tai magneettivuon tiheyttä.
Magnetometrien käyttötarkoituksia.
Jotkut magnetometrit ovat hyvin herkkiä ja ne voivat antaa vihjeen revontulista ilmestymisestä ennen kuin silmä ne havaitsee.
Anturit.
Magnetometrissä voidaan käyttää mm. seuraavan tyyppisiä antureita
Kt

Kt tarkoittaa seuraavia:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
Kalmo

Kalmo on kuollut ihmisen ruumis.
Termi "kalmo" on uudissana. Jo Agricolan aikana sana "ruumis" merkitsi sekä elävää että kuollutta ihmisen ruumista. Vuonna 1945 lääkäripiireissä haluttiin muodostaa lääketieteeseen käsite, joka erottelisi nämä kaksi, erityisesti koska vasta lääketieteen sanastoon kehitetty tekosana "keho" oli laajentunut yleiskieleen ja aiheuttanut sen, että osuvamman sanan puutteessa "ruumis" alkoi tarkentua merkitsemään "kuollutta ruumista". Vuonna 1948 vasta perustettu Kielitoimisto kehitti uuden sanan "kalmo", merkitsemään kuollutta ruumista.
Kalmo on luotu vanhasta sanasta kalma, joka tarkoittaa sekin kuollutta ruumista, mutta myös kuolemaa, ja lisäksi kansanperinteissa useita kuolemaan liittyviä yliluonnollisia ilmiöitä.
Elia Kazan

Elia Kazan (synt. Ilías Kazantzóglou, ; 7. syyskuuta 1909 Konstantinopoli – 28. syyskuuta 2003 New York City) oli amerikankreikkalainen teatteri- ja elokuvaohjaaja. 
Kazan sai kaksi parhaan ohjauksen Oscar-palkintoa, vuonna 1947 elokuvasta "Hiljainen sopimus" ja 1955 "Alastomasta satamasta". Lisäksi hän oli ehdolla elokuvista "Viettelyksen vaunu", "Eedenistä itään" ja "America, America!", josta hän sai lisäksi ehdokkuuden parhaasta elokuvasta (tuottajana) ja parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta. Hän työskenteli useiden aikansa huippunäyttelijöiden kanssa: muun muassa Marlon Brandon ja Vivien Leighin kanssa elokuvassa "Viettelyksen vaunu" ja James Deanin kanssa elokuvassa "Eedenistä itään". 
Kazan kuuluu yhdessä Cheryl Crawfordin ja Robert Lewisin kanssa New Yorkin maineikkaan Actors Studion perustajiin. Studio aloitti toimintansa 1947.
Kazan menetti monien kunnioituksen ilmiantamalla toisen maailmansodan jälkeen vasemmistosuuntautuneita entisiä työtovereitaan Epäamerikkalaista toimintaa tutkivalle komitealle. Vielä vuonna 1999, kun hän sai Oscarin elämäntyöstään, osa gaalayleisöstä protestoi.
Rapanuin kieli

Rapanui on austronesialainen kieli, jota puhutaan Pääsiäissaarella rapanuiden keskuudessa. Vuonna 2000 sillä oli noin 2 500 puhujaa.
Historia.
Nykyisin puhuttu rapanui poikkeaa merkittävästi ennen 1860-lukua käytetystä rapanuista ja näin myös rongorongon kielestä. Vaikutteita nykyiseen rapanuihin tullut etenkin tahitista, espanjasta ja ranskasta. Kielellä ei ole tunnettuja murteita.
1960-luvulle saakka rapanui oli Pääsiäissaaren puhutuin kieli, mutta chileläisen kulttuurin vaikutuksesta vanhemmat alkoivat opettaa lapsilleen vain espanjaa, mikä johti rapanuin puhujien vähenemiseen. 1980-luvulle tultaessa vain harvat osasivat kieltä ja sitä puhuttiin lähinnä vain vanhuksille kunnioituksen osoittamiseksi.
Vuonna 2016 tehdyn tutkimuksen mukaan yli 65-vuotiaista rapanuista yli 70 % puhui rapanuita, mutta tutkimuksen nuorimmasta ikäluokasta 8–12 -vuotiaista sitä puhui sujuvasti vain 16,7 %. Suurin osa rapanuilapsista, jotka oppivat kieltä nuorella iällä eivät puhu sitä enää vanhemmalla iällä. Vuonna 2007 puhujamäärä oli laskenut 2 000, mutta paikallisten kiinnostus kielen säilyttämistä kohtaan on noussut ja asenteet kieltä kohtaan ovat pääsääntöiset positiiviset. Pätevistä opettajista on kuitenkin pulaa, ja tähän on haettu apua niin ulkomaalaisista yliopistoista (esim. Uudesta-Seelannista tai Havaijilta) sekä yrittämällä saada Chilen yliopisto järjestämään opettajankoulutusta etäkursseina.
Muiden kielten vaikutukset.
1800-luvun loppupuolella jotkut rapanuit muuttivat Tahitille ja palasivat myöhemmin Pääsiäissaarelle. Näiden paluumuuttajien vaikutus rapanuin kieleen on merkittävä: 5833 sanan sanalistasta 543 katsottiin olevan vähintään todennäköisesti tahitista. Syynä tähän on se, että tahitin ja rapanuin kielet ovat äännerakenteeltaan melko samanalaisia.
Espanjan kielen vaikutukset kieleen näkyvät erityisesti nykyaikaisessa rapanuissa. Rapanuin ja espanjan välisestä sekakielestä tuli myös alati suositumpi paikallisten keskuudessa. Esimerkiksi espanjasta lainatut konjunktiot "o" (tai), "pero" (mutta) ja "y" (ja) ovat yleisessä käytössä. Espanjan kielen vaikutuksesta rapanuin sanajärjestys on myös muuttunut 1900-luvun kuluessa muodosta VSO muotoon SVO:
Kirjakieli.
Rapanuilla on ollut oma kirjoitusjärjestelmä mahdollisesti jo ennen eurooppalaisten saapumista. Sitä kirjoitettiin rongorongo-kirjoitusjärjestelmällä, jota ei ole kyetty tulkitsemaan. Myös kirjoituksen alkuperän ajoituksesta ei ole varmuutta.
Nykyään rapanuita kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti on käännetty rapanuiksi vuonna 2018. Ensimmäinen rapanuiksi julkaistu sanomalehti on "Tāpura Re'o" ("kirjoitettu ääni").
Kielen kirjaimisto koostuu 20 aakkosesta, joista puolet on vokaaleja ja puolet konsonantteja:
A, Ā, E, Ē, H, I, Ī, K, M, N, O, Ō, P, R, T, U, Ū, V, ʻ, Ŋ
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Kaikki vokaalit voivat esiintyä sekä lyhyinä että pitkinä.
Lähde:
Fonotaksi.
Rapanuin tavurakenne on muotoa (C)V(V), jossa C on konsonantti ja V samanlaatuinen vokaali. Kaikki erilaatuiset vokaalisekvenssit analysoidaan kaksitavuisiksi.
Kielioppi ja sanasto.
Persoonapronominit rapanuiksi:
Lukusanat 1–10 rapa nuiksi:
Arkisia fraaseja rapanuiksi:
Äänikortti

Äänikortti on tietokoneen lisäkortti, joka on tarkoitettu äänisignaalin tuottamiseen ja usein myös lukemiseen äänisisääntulon kautta. 
Äänikortit ovat olleet suosittuja etenkin IBM PC -yhteensopivissa koneissa, joiden ääniominaisuudet ilman korttia ovat yleensä olleet käytännössä olemattomat. Nykyään hyvät ääniominaisuudet ovat myös PC-maailmassa itsestäänselvyys, ja monilla PC-emolevyillä onkin valmiina äänipiiri, jota historiallisista syistä on ruvettu kutsumaan "integroiduksi äänikortiksi".
Historiaa.
Tavallisten PC-tietokoneiden ääniominaisuudet rajoittuivat pitkän aikaa sisäiseen kaiuttimeen ("PC-speaker", suomeksi usein "PC-piipperi", "piipperi"), joka pystyy normaalisti tuottamaan vain eritaajuisia piippauksia. Tätä kummempia ääniominaisuuksia ei tosin perinteisissä työkoneissa edes tarvittu. Äänikorteille alkoi kuitenkin tulla tarvetta PC:n yleistyessä pelikoneena, jolloin sen piti kilpailla muun muassa Amigan ja Atari ST:n kaltaisten koneiden ominaisuuksien kanssa.
PC:llä merkittäviä äänikortteja ovat olleet:
Natalie Merchant

Natalie Anne Merchant (s. 26. lokakuuta 1963 Jamestown, New York) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja muusikko. Hän aloitti uransa 10,000 Maniacs -yhtyeessä, joka nousi suosituksi 1980-luvun puolivälissä. Merchant lähti soolouralle vuonna 1994.
Elämä ja ura.
Natalie Anne Merchant syntyi 26. lokakuuta 1963 Jamestownissa New Yorkissa. Hän liittyi folkrockia soittavaan 10,000 Maniacsiin laulajaksi 17-vuotiaana. Yhtyeestä tuli suosittu vaihtoehtorockyhtye 1980-luvun puolivälissä. Merchant jätti yhtyeen vuonna 1994 ja siirtyi soolouralle.
"Tigerlily" (1995) on Merchantin menestynein sooloalbumi. Se nousi Yhdysvaltain levylistan sijalle 13 ja myi yli viisi miljoonaa kappaletta.
Merchantin laulut ovat usein kantaa ottavia, ja hän on kampanjoinut esimerkiksi eläinten oikeuksista, kotiväkivallasta ja kodittomuudesta. Merchant on asunut New Yorkin maaseudulla koko ikänsä. Hänellä on tytär päättyneestä avioliitostaan.
Jevgeni Jevtušenko

Jevgeni Aleksandrovitš Jevtušenko (; 18. heinäkuuta 1932 Irkutsk, Neuvostoliitto – 1. huhtikuuta 2017 Tulsa, Oklahoma, Yhdysvallat) oli venäläinen runoilija, joka arvosteli teoksissaan Venäjän Stalinin ajoilta periytyvää virkavaltaisuutta.
Runoissaan Jevtušenko tunnustaa perintövelkansa sellaisille Venäjän runouden merkkihenkilöille kuin Vladimir Majakovski, Sergei Jesenin ja Anna Ahmatova. Heidän muistokseen Jevtušenko omisti muutamia runojaan, samoin kuin Espanjan sisällissodan aikana murhatulle Federico García Lorcalle. Hänellä oli tuotannossaan oma jäljittelemätön ja suorasukainen runouden tyyli. Jevtušenkoa voidaan runotekstiensä kirjoituspaikkojen perusteella pitää kosmopoliittina.
Jevtušenkon tunnetuin runoelma on "Babi Jar". Dmitri Šostakovitš sävelsi 13. sinfoniansa Babi Jarin ja joidenkin muiden Jevtušenkon runojen säkeisiin. Neuvostoliitto oli suhtautunut välinpitämättömästi juutalaisten joukkomurhaan, jonka natsi-Saksan armeijan Einsatzgruppen pani toimeen Babyn Jarissa Kiovassa vuonna 1941. Jevtušenkon runoelma julkaistiin Venäjällä virallisesti vasta vuonna 1984.
Pašša

Pašša () oli korkea asemaa osoittava arvonimi osmanien valtakunnan poliittisessa järjestelmässä. Arvonimi myönnettiin yleensä suurvisiireille, ministereille, kenraaleille tai kuvernööreille (esimerkiksi Ali pašša). Pašša jäi kiinteäksi osaksi kantajansa nimeä kuten monet muutkin osmanien myöntämät arvo- tai lisänimet. 
Osmanien armeijassa pašša myönnettiin kenraalimajuria vastaavaan mirlivan arvoon ylennetyille upseereille. 
Arvonimi oli käytössä tasavallaksi muuttuneessa Turkissa vuoteen 1934. Viimeisenä se poistettiin käytöstä Egyptissä vuonna 1953.
Pimeä tähti

Pimeä tähti ("Dark Star") on John Carpenterin ensimmäinen pitkä elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1974. Se on musta science fiction -komedia, jota ohjaaja itse on kuvaillut lauseella ”"Huomenna hän tulee" avaruudessa”. Käsikirjoituksen elokuvaan Carpenter teki Dan O’Bannonin kanssa. Elokuva oli alun perin kengännauhabudjetilla tehty kouluprojekti, johon kuvattiin lisämateriaalia sen saattamiseksi kokoillan elokuvan mittaiseksi. "Pimeä tähti" on nykyisin kulttielokuvan maineessa.
Juoni.
Aluksen päätarkoitus on suojella Maata tuhoamalla mahdollisia epävakailla radoilla olevia planeettoja, jotka saattaisivat syöksyä tähteen seuraavan 10 000 kierroksen aikana ja aiheuttaa novan. Aluksen laitteisto on vuosien kuluessa vähitellen vaurioitunut ja WC-paperi on loppunut. Budjettileikkausten takia Maasta ei voida lähettää huoltoalusta. Alus on 18 parsekin etäisyydellä Maasta, päätellen 10 vuoden signaaliviipeestä. Aluksen kapteeni on kuollut, mutta häntä säilytetään pakastettuna, ja hänen kanssaan voi keskustella.
Aluksen lemmikki, rantapalloa muistuttava avaruusolento, aiheuttaa ruokkijalleen melkein hengenlähdön hissikuilussa. Planeetat räjäytetään keinotekoisella älyllä varustetuilla lämpöydin-laitteilla. Yksi niistä ei kuitenkaan putoa laukaisulaitteen rikkouduttua, ja yhden miehistön jäsenen on mentävä ulos keskustelemaan sen kanssa fenomenologiasta, jotta pommi ei räjähtäisi.
Aluksen miehistön jäsenet kuluttavat luppoaikaansa eri tavoin. Yksi haaveilee surffauksesta, ja hän on rakentanut pulloista soittimen. Yksi on eristäytynyt muista observaatiokupuun. Yksi ei ole astronautti ensinkään vaan polttoaineteknikko, ja hän harrastaa kepposia. Aluksen ääni–kuva-tallennin (joka muistuttaa 8-raitaista kasettia) poistaa automaattisesti kaikki rivoudet:
Vastaanotto.
"Pimeä tähti" nähtiin Suomessa ensi kertaa televisioesityksenä lokakuussa 1984. Mikael Fränti kirjoitti "Helsingin Sanomissa", että elokuvassa Carpenterin into ja leikkimieli, mielikuvitus ja herkkyys johtavat melkoiseen riemuvoittoon. ”"Pimeã tähti" ei ole virheetön työ, ei täydellinen elokuva, mutta katsomiskokemuksen myönteisyys johtuu käsittelytavan poikkeuksellisuudesta ja tieteisfilmin lajityypin luovasta soveltamisesta.”
"VideoHound's Golden Movie Retriever" luonnehtii "Pimeää tähteä" nautittavaksi, hauskaksi, oudoksi ja yllättäväksi Carpenterin varhaistyöksi.
Collarbone

Collarbone on vuonna 2000 perustettu helsinkiläinen rockyhtye, jonka musiikissa on vaikutteita alternative rockista ja hard rockista. Yhtye on julkaissut kaksi täyspitkää albumia.
Historia.
Alkuvuodet.
Neljä alkuperäisjäsentä Thomas Kirjonen, Janne Suominen, Matti Piipponen ja Janne Sivunen perustivat Collarbonen syksyllä 2000. Yhtye teki kolme demoa ja omakustanne-EP:n "Devil in Miss Verril", joka julkaistiin 2004. Yhtye solmi levytyssopimuksen Spinefarm Recordsin kanssa voitettuaan Ääni ja vimma -bändikilpailun keväällä 2005.
The Back of Beyond.
Debyyttilevy "The Back of Beyond" julkaistiin keväällä 2007. Jonas Olssonin tuottamalta, Jens Bogrenin miksaamalta ja Ue Nastasin masteroimalta levyltä julkaistiin single ”The Last Call”, joka sai runsaasti soittoaikaa Radio Rockilla ja oli myöhemmin muun muassa SubTV:n "Äijät"-ohjelman soundtrackilla.
Pretty Dirty.
Loppuvuodesta 2008 Collarbone otti riveihinsä viidennen jäsenen, muun muassa April-yhtyeessä vaikuttaneen kitaristi Mikko Merilinnan. Toinen albumi "Pretty Dirty" äänitettiin kesällä 2009 Jonas Olssonin toimiessa jälleen tuottajana. Risto Hemmi miksasi levyn alkuvuodesta 2010 Finnvox-studiolla Helsingissä.
"Pretty Dirtyn" ensimmäinen single ”The Machine” julkistettiin 1. maaliskuuta 2010. The Machine valikoitui YleX:n X-Ryhmän tehobiisiksi viikolla 10 ja se pysyi pitkään Himotuimmat-listalla ollen muutamia viikkoja listaykkösenä. Levy julkaistiin Universal Music Oy:n kautta 28. huhtikuuta 2010. Laulaja Thomas Kirjonen jätti yhtyeen kesällä 2011 keskittyäkseen soolouraansa.
Solusykli

Solukierto eli solusykli on aitotumaisensolun elämänvaihe, jonka aikana solu jakautuu kahdeksi uudeksi soluksi. Se koostuu kasvuvaiheesta eli interfaasista ja suvuttomasta tuman jakautumisesta eli mitoosista. Solukierron säätelystä vastaavat sykliinit ja sykliineistä riippuvaiset kinaasit.
Solukierron vaiheet.
Kasvuvaihe.
Solukierto alkaa jakautumisvaiheen jälkeen G1-vaiheella. G1 on yleensä pitkäkestoisin vaihe ja sen aikana solun tilavuus ja sen sisältämien valkuaisaineiden ja RNA:n määrä kasvaa. G1-vaiheessa solun kromosomisto on yksinkertainen. Suurimmalla osalla aitotumallisista eliöistä, eli eukaryooteilla on diploidinen kromosomisto (2n). Tämä tarkoittaa, että niillä on jokaista kromosomia kaksittain. Ihmisillä kromosomeja on 23 paria. 
G1-vaiheen kesto riippuu solun tilasta. Ennen siirtymistä S-vaiheeseen solun on kerättävä riittävästi tilavuutta ja sen DNA:n tulee olla ehjää (DNA:n eheydestä tarkastamisesta huolehtii eläimillä p53-valkuaisaine). Vaiheen pituuteen vaikuttaa myös solun ulkopuolinen säätely. Kun solu ohittaa tarkastuspisteen () se voi jatkaa kohti S-vaihetta.
S-vaihe () määritellään alkavaksi DNA:n kahdentumisen alusta ja kestävän siihen asti, kunnes koko DNA on kahdentunut. Kun solu G1-vaiheessa on ohittanut tarkastuspisteen, se etenee vääjäämättömästi kohti S-vaihetta, jonka alkuun vaaditaan "S. pombe" -hiivassa cdc18-valkuaisainetta. Cdc-18 voi olla aktiivinen ainoastaan Rum1-valkuaisaineen läsnä ollessa, joka estää Cdc2/Cdc13-kompleksia fosforyloimasta Cdc18:aa epäaktiiviseen muotoon. S-vaiheen lopussa solun kromosomisto on kaksinkertainen verrattuna alkuperäiseen kromosomistoon. (Eläimillä Cdc13:a vastaa sykliini.)
G2 kestää S-vaiheen lopusta mitoosin alkuun. Sen aikana solu tarkistaa DNA:n eheyden, mikä eläinsoluissa tapahtuu ATM-valkuaisaineen avulla.
Jakautumis- eli M-vaihe.
M-vaiheeksi kutsutun mitoosin eli jakautumisen käynnistää M-vaihetta edistävän tekijän (MPF, "M-phase promoting factor") aktivoituminen. MPF on kaksiosainen molekyyli, joka koostuu Cdc2- ja sykliinivalkuaisaineesta ("S. pombella" Cdc13), ja sen aktivoituminen perustuu Cdc2-valkuaisaineen fosforyloinnin säätelyyn. Jakautumisvaihe päättyy, kun valkuaisen hajotuslaitteet hajottavat sykliinit.
G0-vaihe.
G0-vaiheessa olevat solut ovat irtautuneet solukierrosta.
Hauta

Hauta on paikka, johon ruumis haudataan. Se on usein maahan kaivettu kuoppa tai kammio.
Historiaa.
Vanhimmaksi tunnetuksi haudaksi on sanottu yli 200 tuhatta vuotta vanhaa, Etelä-Afrikasta löytynyttä nykyihmisen varhaisen sukulaisen "Homo naledin" hautaa. Varhaisin tunnettu nykyihmisen, "Homo sapiensin", hauta on noin 100 000 vuotta vanha.
Muinaiset egyptiläiset hautasivat tärkeitä vainajia suurten nekropolien mastaboihin, kalliohautoihin ja pyramideihin. Egyptissä haudasta pyrittiin rakentamaan vainajalle mahdollisimman upea asunto, joka vastasi hänen maallista asuntoaan niin täydellisesti kuin mahdollista. Samalla heidän ruumiinsa tahdottiin saada säilymään ikuisesti, koska sielun kuolemattomuuden uskottiin riippuvan ruumiin säilymisestä. Kaksoisvirran maassa oli samanlainen huolellisuus vainajien kodin rakentamisessa, jonka seurauksena rakennustaide nousi suureen kukoistukseen. Köyhässä Palestiinassa ruumiit haudattiin kalkkikivivuoriin, joissa oli paljon luontaisia luolia. Joissain kulttuureissa hautana on ollut maakumpu, joka on kasattu vainajan päälle. Joskus tällainen kumpu on koostunut päällekkäisistä haudoista. Rooman varhaiskristityiltä tunnetaan suuret katakombit kaupungin alla. Haudat oli louhittu käytävien seiniin. Euroopan juutalaiset joutuivat aikoinaan kaivamaan jopa toistakymmentä hautaa päällekkäin, sillä heidän hautausmailleen oli varattu hyvin pienet alueet kaupungeissa.
Sijoitus.
Hautausmaa on alue, jolla on useita hautoja. Hautausmaita on ollut jo kivikaudella. Jo ennen hautausmaita ihmiset haudattiin useimmiten maahan kaivettuihin kuoppiin. Joskus hauta on kaivettu talon lattian alle, tai uudempina aikoina kirkon alle.
Mätänevien ruumiiden sekä vainajien henkien aiheuttaman vaaran vuoksi haudat on usein sijoitettu kaupunginmuurien ulkopuolelle. Joissain kulttuureissa on uskottu, että väärin sijoitettu hauta aiheuttaa kuolemia perheessä. Kiinassa hautapaikan valinnassa huomioidaan paikan fengshui. Muslimin hauta on suunnattu kohti Mekkaa.
Hauta voi olla myös vedessä, kuten joillain hinduilla Gangesjoessa ja muinaisilla etiopialaisilla järvessä. Laivalla kuolleen hauta on yleensä meressä.
Teko.
Maahaudan kaivamiseen lapiolla ja hakulla kuluu maan laadusta riippuen kolmesta kahdeksaan tuntia. Koneella haudan kaivaminen tapahtuu kahdessakymmenessä minuutissa, mutta konetta ei aina voida käyttää esimerkiksi hautapaikan ahtauden vuoksi. Kun hauta on kaivettu, se yleensä vuorataan. Avoimen haudan ylle voidaan sijoittaa kehikko, jonka avulla ruumisarkku lasketaan hautaan.
Haudalle pystytetään usein hautakivi, jossa lukee vainajan nimi ja elinvuodet sekä hänen uskontonsa symboli, joskus myös esimerkiksi valokuva ja muistoteksti. Perhehautaan haudataan saman perheen jäsenet.
Uranos

Uranos () on kreikkalaisessa mytologiassa taivaan jumala sekä Gaian, Äiti maan, poika ja puoliso. Uranos ja Gaia olivat useimpien kreikkalaisen mytologian hahmojen ja maailman olentojen esivanhempia tai luojia tavalla tai toisella, mutta eivät kuitenkaan kaikkien (esimerkiksi Nyksin, yön, ja Ereboksen, pimeyden, synnytti Khaos).
Aluksi Uranoksen ja Gaian liitosta syntyivät kykloopit ja titaanit, tämän jälkeen muun muassa merenjumalatar Tethys, muistin jumalatar Mnemosyne ja Kronos. Uranos ei päästänyt jälkeläisiään ulos maan povesta eli Gaian kohdusta, mistä suuttuneena Gaia antoi pojalleen Kronokselle sirpin, jolla Kronos leikkasi irti isänsä peniksen. Mereen heitetyn siittimen ympärille muodostuneesta vaahdosta syntyi rakkauden jumalatar Afrodite ja siitä pudonneista veripisaroista syntyivät gigantit, meliadit ja erinykset.
Uranoksen mukaan on nimetty aurinkokuntamme planeetta Uranus, mikä tekee siitä ainoan kreikkalaisen jumalan, jonka mukaan on nimetty aurinkokunnan planeetta (joskin jumalan latinankielisellä nimellä). Muut aurinkokunnan planeetat on nimetty roomalaisten jumalien mukaan.
Taivas

Taivas on avaruus sellaisena kuin se Maasta näkyy eli taivaankansi, tai korkealla maan yllä oleva ilmatila.
Taivaankappaleista parhaiten taivaalla erottuu Aurinko. Tähtitaivaasta näkyvät selkeimmin Kuu ja tähdet sekä jotkin planeetat. Ilmakehän pilvet ovat tiivistynyttä vettä. Muita taivaalla nähtäviä ilmiöitä ovat esimerkiksi sateenkaaret, halot, salamat, revontulet ja tähdenlennot.
Taivaan värit.
Taivas on päiväsaikaan selkeällä säällä yleensä sininen. Väri johtuu Auringon säteilyn sironnasta ilmakehässä, ja eniten siroavat siniseltä näyttävät valon lyhyet aallonpituudet. Auringon laskiessa sen valo kulkee pidemmän matkan ilmakehän läpi kuin päivällä, minkä seurauksena sininen siroaa pois ja taivas muuttuu punaiseksi, oranssiksi ja keltaiseksi. Ilman sirontaa taivas olisi musta.
Nestehengitys

Nestehengitys tarkoittaa hengittämistä hapella rikastetun (yleensä perfluorihiilivetypohjaisen) nesteen avulla. Lääketieteellisesti nestehengitystä voidaan käyttää esimerkiksi ennenaikaisesti syntyneiden lasten hoidossa tai jos ihmisen keuhkoihin on tullut palovammoja.
Ensimmäiset nestehengityskokeet teki Johannes Kylstra vuonna 1962 upottamalla hiiriä ja rottia hapetettuun suolaliuokseen. Sen jälkeen kokeita on tehty niin sioilla, koirilla kuin ihmisilläkin. Nestehengitystä on tutkittu syväsukeltamisessa ja sen soveltamisesta avaruusmatkailuun on myös spekuloitu. Nestehengityksen ongelmat liittyvät lähinnä nesteiden aiheuttamiin keuhko- ja kudosvaurioihin, sekä nesteen hengittämisen raskauteen.
Science fictionin puolella nestehengitystä on käytetty ainakin James Cameronin elokuvassa "Abyss – syvyys". Elokuvassa nähtävä rotta hengittää nestettä oikeasti.
Korat

Korat on ikivanha kissarotu Thaimaasta. Koratilla on ystävällinen ja ihmisrakas luonne, ja se on hyvin älykäs kissa. Koratin huomiotaherättävimmät ominaisuudet ovat sen suuret loistavan vihreät silmät, sydämenmuotoiset kasvot ja hopeanhohtoinen siniharmaa turkki. 
Yleistä tietoa.
Thaimaassa koratin nimenä on si-sawat, joka tarkoittaa vaurauden väriä tai onnentuojaa. Siellä koratin uskotaan tuottavan onnea, eikä sitä perinteisesti ole myyty, vaan lahjoitettu kunnian ja arvonannon osoituksena. Häälahjana korat on ollut arvostettu, sillä sen uskotaan takaavan avio-onnea ja hedelmällisyyttä.
Korat on alkuperäinen luonnonrotu, eikä sen kasvatuksessa käytetä muita rotuja, vaan sen molempien vanhempien on oltava korateja. Lisäksi korateiksi voidaan rekisteröidä vain ne kissat, joiden esivanhemmat pystytään jäljittämään Thaimaahan.
Luonne.
Koratit ovat aktiivisia, hellyydenkipeitä, ystävällisiä ja lempeitä ja kiintyvät omistajaansa. Usein ne ovat vastassa kotiovella ja seuraavat arjen askareissa. Koska koratit ovat seurallisia ja ne kaipaavat seuraa, kissakaveri on hyvä olla, jos kissa joutuu olemaan monta tuntia päivässä yksin. Korat on leikkisä myös aikuisena. Osa korateista saattaa pitää vedestä tai esim. veneessä olosta, mutta kissaa ei kannata pakottaa veteen, sillä pakottaminen tuo traumaattisia kokemuksia, mikä ei auta veteen totuttamisessa vaan päinvastoin.
Ulkonäkö.
Koratin turkki on lyhyt tai keskipitkä, silkkinen, vartalonmyötäinen, hopeapintainen ja kiiltävä, eikä sillä ole aluskarvaa.
Silmät koratilla ovat sen ensimmäisten elinviikkojen ajan siniset, ja nuorella kissalla ne voivat olla keltaiset, kunnes muuttuvat vihreiksi. Joillakin poikkeuksilla ne saattavat jäädä keltaoransseiksi. Silmät ovat suuret, pyöreät, loistavat ja ulkonevat, suljettuina hieman vinot. Koska koratilla on suuret ja hieman ulkonevat silmät, täytyy niiden kanssa olla varovainen, ettei käy vahinkoja. Koratien silmät myös vuotavat usein, koska suuriin silmiin menee helposti roskia.
Korat on notkea ja lihaksikas, keskikokoinen kissa, naaras sirompi kuin uros. Se kuuluu sinisten kissojen ryhmään, joista perinteisimpiä ovat kartusiaani, venäjänsininen, sininen persialainen ja sininen itämainen lyhytkarva. Rotu onkin monesti sekoitettu venäjänsiniseen ja kartusiaaniin.
Koska koratilla ei ole aluskarvaa, siitä sanotaan, että se olisi vähemmän allergisoiva ja että se saattaisi sopia myös kissa-allergisille.
Historia.
Thaimaassa korat on tunnettu jo satoja vuosia. Länsimaissa järjestelmällinen kasvatus aloitettiin 1960-luvulla. Euroopassa koratin kasvatus on alkanut Norjassa 1970-luvulla, ja myös Suomen ensimmäinen korat on Norjasta kotoisin. Suomeen korat on saapunut vuonna 1987, mutta ensimmäinen Suomessa rekisteröity pentue on syntynyt vuonna 1988.