tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Helsingin korttelit

Helsingin korttelit keskusta-alueella on nimetty eläin- ja kasvilajien mukaan.
Helsingin asemakaavan 1812 laatinut Johan Albrecht Ehrenström toi korttelien nimeämisidean mukanaan Tukholmasta. Nimeäminen aloitettiin vuonna 1820. Eläinten ja kasvien mukaiset nimet annettiin vuosien 1820–1900 välisenä aikana tuolloin kaavoitetuille Kruununhaan, Kluuvin, Kaartinkaupungin, Kampin, Punavuoren, Ullanlinnan, Katajanokan ja Kaivopuiston kaupunginosiin kuuluville kortteleille lukuun ottamatta muutamia, joissa oli ainoastaan jokin huomattava julkinen rakennus; sellaiset nimettiin vain kyseisen rakennuksen mukaan (esimerkiksi kortteli 1 = Senaatin talo). Vuoden 1900 jälkeen nimiä ei uusien kaupunginosien kortteleille enää annettu ja vanhojakin lakattiin vähitellen käyttämästä.
Kruununhaassa ja Kluuvissa korttelien nimet ovat maanisäkkäitä, Kaartinkaupungissa kaloja ja muita vesieläimiä, Kampissa ja Punavuoressa lintuja, Ullanlinnassa muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta kaloja, Katajanokalla puita sekä pensaita ja Kaivopuistossa kukkakasveja. Todellisten lajien joukossa on myös yksi taruolento, Yksisarvinen.
Vuonna 1995 keskustan yrittäjät kiinnittivät korttelinsa nimeä kantavat kyltit kymmeneen kortteliin Aleksanterinkadun varrella. Myös Helsingin empirekeskustan alueella Kauppatorin ja Senaatintorin ympärillä on korttelien nimet nykyisin merkitty risteysten kadunnimikilpiin.
Nimien lisäksi kortteleilla on alusta lähtien ollut myös numerot, joita nykyisinkin käytetään muun muassa kiinteistörekisterissä. Alun perin korttelit numeroitiin juoksevasti kaupungin­osa­jaosta riippumatta. Myöhemmin on uusia alueita kaavoitettaessa alettu käyttää viisi­numeroisia korttelin­numeroita, jolloin kaksi esimmäistä numeroa osoittavat kaupungin­osan numeron. Samaan järjestelmään on siirrytty asemakaavan muutosten yhteydessä joidenkin vanhojenkin korttelien osalta; tosin kaupungin­osissa 1–9 tällaiset numerot ovat neli­numeroisia, jolloin ensimmäinen numero osoittaa kaupunginosan.
Helsingin nimetyt korttelit.
Alla olevassa luettelossa mainitaan kaikki niiden kaupungin­osien korttelit, joissa nimet ovat olleet käytössä. Näihinkin kaupungin­osiin on myöhemmin muodostettu myös uusia kortteleita, joille ei ole annettu nimiä; sellaisia on muun muassa Kluuvin pohjois­osassa entisellä tavara­rata­pihan alueella sekä Kampissa ja Kataja­nokalla Turun kasarmin ja Merikasarmin entisillä varus­kunta-alueilla. Eirassa ja Länsisatamassa ei kortteleille ole annettu nimiä, mutta koska kaupunginosien rajoja on myöhemmin muutettu, kuuluu näihinkin kaupunginosiin nykyisin myös muutama kortteli, jolle on aikoinaan annettu nimi.
Kotlas

Kotlas () on Arkangelin alueen eteläosassa Venäjällä sijaitseva Arkangelin alueen kolmanneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Vienanjoen ja sen sivujoen Vytšegdan yhtymäkohdassa. Kaupungissa on jokisatama, jota käytetään kesäkauden aikana.
Kotlas on tärkeä rautatieristeys. Sinne saapuu rata yhtäältä Arkangelin alueen lounaisosista, Arkangelin pääradan varrella sijaitsevasta Konošasta Velskin kautta ja toisaalta eteläkaakosta Kirovin alueen Kirovista. Koillisessa rata jatkaa Komin Vorkutaan, Jamalin Nenetsian Labytnangiin ja vuodesta 2011 lähtien jopa Jamalin kaasukentille eli esimerkiksi Bovanenkovon tuotantotaajamaan saakka.
Kaupunki on myös merkittävä metsäteollisuuskeskus.
Väestö.
"Venäjän keisarikunnassa järjestettiin väestönlaskenta 1897 ja Neuvostoliitossa 1926, 1939, 1959, 1970, 1979 ja 1989 sekä Venäjän federaatiossa 2002, joten kaikki luvut eivät ole virallisen väestönlaskennan tuloksia."
Depswa

Depswa on nelijäseninen yhdysvaltalainen alternative-/nu metal -yhtye Kalifornian Modestosta. 
Laulaja Jeremy Penick ja basisti Ryan Burchfield perustivat Depswan Modestossa 1990-luvun puolivälissä. Yhtyeen alkuperäinen nimi oli Carcinogen. Saman vuosikymmenen lopulla yhtyeeseen liittyi kitaristi Dan Noonan ja yhtyeen nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa. 
Depswan ensimmäinen EP oli "Faithless" (2000). Lokakuussa 2001 yhtyeeseen liittyi rumpali Gordon Heckaman. Yhtye herätti useiden levy-yhtiöiden mielenkiinnon ja sai lopulta levytyssopimuksen Geffen Recordsilta. Ensimmäinen albumi oli "Two Angels and a Dream", joka julkaistiin Howard Bensonin tuottamana 3. kesäkuuta 2003. Samana vuonna yhtye esiintyi Ozzfestillä.
Ciudad del Este

Ciudad del Este on Alto Paranán departementin pääkaupunki Paraguayssa Brasilian vastaisella rajalla ja Paranájoen varrella. Kaupunki on perustettu vuonna 1957 alhaisten tullien ja verojen kaupan keskuksena. Vienti Brasiliaan on huomattava tekijä sen taloudessa. Kaupunki on ollut laillisen kaupan ohella tunnettu myös salakuljetuksesta. Ciudad del Este on pääkaupunki Asunciónin jälkeen maan suurin kaupunki ja vuonna 2022 sen asukasluku oli 325 819.
Maantiede.
Ciudad del Este sijaitsee Paranán varrella Paraguayn ja Brasilian rajalla Alto Paranán departementissa noin 327 kilometriä maan pääkaupunki Asunciónista itään. Laajemmin alue on Paraguayn, Brasilian ja Argentiinan kolmen maan rajaa (Triple Frontera). Brasilian puoella rajaa joen toisella puolella on Foz do Iguaçun kaupunki. Kaupunkeja yhdistää joen ylittävä silta Puente de la Amistad. Lähellä sijaitsevat Iguassun putoukset.
Historia.
Paraguayn tuolloinen sisäministeri Edgar Ynsfrán perusti Ciudad del Esten 3. helmikuuta 1957. Aikaisemmin paikalla oli ollut lähinnä vain trooppista sademetsää. Kaupunki tunnettiin alkujaan Puerto Presidente Stroessner tuolloisen presidentti ja diktaattori Alfredo Stroessnerin mukaan. Perustamisen tarkoituksena oli luoda kaupan keskus, jossa verot ja tullit pidettiin alhaalla. Tätä strategiaa oli ehdottanut muun muassa Kansainvälinen valuuttarahasto vuonna 1956. Puente de la Amistadin silta Brasiliaan avautui vuonna 1965 ja sen myötä kaupungilla oli suora maantieyhteys Paranaguán satamaan Brasiliassa. Kasvua 1970-luvulla vauhditti Itaipun padon rakennustyöt. 1980-luvulta alkaen kaupungista tuli salakuljetuksen keskus. Paraguayssa salakuljetusta kannusti valtio ja diktaattori Stroessnerin hallinto. Kaupungin kauppa-alaa hallitsivat taiwanilaiset ja arabisiirtolaiset.
Alfredo Stroessnerin syrjäyttämisen jälkeen kaupunki sai nykyisen nimensä maaliskuussa 1989. Maan liikkuessa kohti demokratiaa kaupungin huono huumeisiin, rahanpesuun ja muuhun rikollisuuteen liittyvä maine korostui. Sitä pidettiin myös kansainvälisen terrorismin keskuksena, mitä paikallishallinto yritti jyrkästi kiistää. 2000-luvulla kaupungissa vaikutti joka tapauksessa esimerkiksi Hizbollah. Rikollisuuteen on vastattu tiukentamalla paikallisia turvatoimia.
Talous.
Ciudad del Esten talous on ollut hyvin riippuvaista Brasilian taloudesta. Yksi huomattavasti paikalliseen talouteen vaikuttava tekijä ovat olleet vaihtelevat määrärajoitukset brasilialaisten kaupungista ostamalle tullittomalle tavaralle. Naapurimaihin suuntautuva salakuljetus on merkittävä tulonlähde. Vuonna 1965 avattu Ystävyyden silta on merkittävä epävirallinen kauppareitti. Ciudad del Esteen on myös matkailua. Matkailijoita vetävät paikalle esimerkiksi lähellä sijaitsevat Iguassun putoukset.
Väestö.
Ciudad del Esten asukasluku oli Paraguayn vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan 325 819. Vuonna 2002 asukkaita oli 222 274.
Ramseyn lause

Ramseyn lauseet ovat Frank Ramseyn vuonna 1930 muotoilemia matemaattisia todistuksia, joita kutsutaan "äärelliseksi Ramseyn lauseeksi" ja "äärettömäksi Ramseyn lauseeksi". Ramseyn lauseiden johtopäätös on usein esitetty muodossa "täydellinen epäjärjestys on mahdotonta".
Ääretön Ramseyn lause kertoo, että äärettömässä verkossa on aina ääretön klikki tai ääretön riippumaton joukko.
Ramseyn lauseet muodostavat Ramseyn teorian, joka on tärkeä kombinatoriikan haara. Ramseyn teorian pohjalta etsitään mahdollisimman säännöllisiä ja homogeenisia rakenteita mielivaltaisten rakenteiden sisältä.
Florianópolis

Florianópolis on Santa Catarinan osavaltion pääkaupunki Etelä-Brasiliassa. Se sijaitsee Santa Catarinan saaren länsirannalla. Kaupungin yhdistää Manner-Brasiliaan 846 metriä pitkä riippusilta.
Florianópolis on satamakaupunki, jonka vanhassa keskustassa on laitureita, varastorakennuksia ja muuta liitekoimintaa. Tätä vanhempaa satama-aluetta ympäröi moderni asuinalue, joka tunnetaan nimellä Praia de Fora ja joka on rakennettu kukkulan rinteille. Florianópolisissa sijaitsevat Santa Catarinan yliopisto (1960) ja Santa Catarinan valtionyliopisto (1966). Kaupungin nähtävyyksiä ovat antropologinen museo, San Jaquin museo ja vuodelta 1750 peräisin oleva katedraali. Florianópolisissa on myös kaksi jalkapallostadionia. Matkailijoita houkuttelevat myös useat erityyppiset rannat, joista toiset ovat luontokohteita,kun taas toiset sopivat vesiurheiluun tai juhlimiseen. 
Portugalilaiset perustivat kaupungin vuonna 1700 nimellä Desterro. Se sai kaupunkioikeudet 1726. Vuonna 1893 saaren valtasivat kapinalliset, jotka vastustivat Brasilian presidentti Floriano Peixoton hallitusta. Kun kapina kukistettiin, kaupunki nimettiin uudelleen presidentin kunniaksi.
Kaupungin asukasluku oli 537 211 vuonna 2022.
1,2-dikloorietaani

1,2-dikloorietaani, josta käytetään myös nimiä etyleenidikloridi, 1,2-etyleenidikloridi, dikloorietaani (C2H4Cl2) on orgaaninen liuotin, joka normaaliolosuhteissa on olomuodoltaan väritön, jähmeä neste, jolla on tunnusomainen haju. 1,2-dikloorietaani muuttuu tummaksi ilman, kosteuden ja valon vaikutuksesta. 1,2-dikloorietaanin rakennekaava on ClCH2CH2Cl, moolimassa 98,96 g/mol, sulamispiste –37,5 °C, kiehumispiste 83,5 °C, suhteellinen tiheys 1,235 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen (20 °C) 0,87 g/100 ml, leimahduspiste 13 °C c.c., itsesyttymislämpötila 413 °C ja CAS-numero 107-06-2. 
1,2-dikloorietaanin pääkäyttökohde on muoviteollisuudessa vinyylikloridin (CH2=CH-Cl) valmistus, mutta sitä käytetään myös lähtöaineena synteettisen tauriinin teollisessa valmistuksessa. 1,2-dikloorietaania on käytetty myös lisäaineena lyijy-yhdisteitä sisältävissä bensiineissä. 
1,2-dikloorietaani on Suomessa luokiteltu työministeriön päätöksellä syöpävaaralliseksi aineeksi.
Emetofilia

Emetofilia (joskus myös vomitofilia) on parafilia tai seksuaalinen fetissi oksentamista kohtaan. Emetofiilit fantasioivat joko oksentavansa itse, tai että joku toinen oksentaisi. Jotkut emetofiilit toteuttavat tätä myös käytännössä. Kun emetofiili oksentaa toisen (emetofiilin) päälle, sitä kutsutaan "sateenkaarisuihkuksi" tai "roomalaiseksi suihkuksi", koska aikoinaan uskottiin että antiikin roomalaisilla oli tapana oksentaa suurten aterioiden yhteydessä.
Emetofiileille oksentamisessa tapahtuvat pahoinvointi, oksentaminen ja sen jälkeinen helpotus ovat eroottisesti latautunutta.
Oksentamista käsittelevällä nettisivulla, Vomiting FAQ:ssa, on arveltu, että "oksentaminen oli emetofiileille luultavasti hyvin inhottavaa tai pelottavaa ennen murrosikää, ja emetofiili muistelee näitä nuoruutensa tuntemuksia saadakseen seksuaalisen tyydytyksen". Näin emetofilia voi olla kytköksissä myös emetofobiaan, oksentamisen pelkoon. Monet emetofobiasta kärsivät emetofiilit kuitenkin jatkavat oksentamisen pelkäämistä siitä huolimatta, että he fantasioivat (toisten ihmisten) oksentamisesta.
Emetofilian muodot.
Vain yksi lääketieteellinen ja psykologinen lehtiartikkeli ehdittiin julkaista, ennen kuin Internetistä tuli yleisin keskustelupaikka emetofiliasta. Suurin osa emetofiileistä on kiinnostunut vain keskustelemaan omasta ja toisten oksentelusta. Toiseksi yleisintä fetississä on sellaisten ääninauhojen, videoiden ja valokuvien keräily, joissa esiintyy oksentavia ihmisiä. Eniten asialleen omistautuneet fetisistit yllyttävät itsensä ja toiset oksentamaan seksuaalisen tyydytyksen vuoksi, ja jotkut heistä myös kuvaavat oksentajia, että muut emetofiilit voisivat katsella heitä. On myös arveltu, että emetofilia voisi olla yksi syy, miksi oksentamista esiintyy nykyään niin paljon televisiossa ja elokuvissa.
Joskus emetofilia on yhdistetty vorarefiliaan. Tällöin emetofiili fantasioi tulevansa syödyksi ja oksennetuksi.
BDSM:ssä domina saattaa pakottaa alistujana olevan emetofiilin oksentamaan, tai oksentaa itse alistujan päälle.
Emetofilian ongelmat.
Mikäli emetofiili harjoittaa fetissiään aiheuttamalla itse oman oksentamisen, hänelle saattaa tulla samantyyppisiä ongelmia, kuin muillekin usein oksentaville (esimerkiksi bulimikot). Liian usein toistuva oksentaminen saattaa muun muassa vaurioittaa nielua ja hampaita.
Emetofiileillä on myös ollut vaikeuksia saada ääntään kuuluville Internetissä. Monia heille tarkoitettuja nettisivuja on suljettu, kuten maaliskuussa 2007 suljettu "Vomit Online" ja maaliskuussa 2008 suljettu keskustelufoorumi "Emesis - Puke Stories".
WWE New Year’s Revolution

New Year’s Revolution oli pay-per-view, jonka tuotti World Wrestling Entertainment (WWE). Se pidettiin kolme kertaa tammikuun alkupuolella. Tapahtuma keksittiin vuonna 2005. New Year’s Revolution kuului aina RAW brändin. Päätapahtuman ottelut on jokaisella kerralla oteltu jonkin sortin Maailman mestaruudesta.
New Year’s Revolution poistettiin, kun WWE alkoi vähentää pay-per-view-tapahtumia. Nykyään Royal Rumble on ainut PPV, joka pidetään tammikuussa.
Ottelut ja tulokset.
2005.
New Year’s Revolution (2005) pidettiin 9. tammikuuta 2005 Coliseo de Puerto Ricossa San Juan Puerto Ricossa
2006.
New Year’s Revolution (200) pidettiin 8. tammikuuta 2006 Pepsi Arenalla Albanyn kaupungissa New Yorkissa. Vuoden 2006 New Year’s Revolutionista tuli mieleenpainuva, koska Edge ”rahasti” Money in the Bank salkkunsa John Cenan WWE Mestaruuteen. Tätä tapahtumaa on näytetty useasti WWE:n ohjelmistossa.
2007.
New Year’s Revolution (2007) pidettiin 7. tammikuuta 2007 Kemper Arenalla Kansas Cityssä Missourissa. Ennen John Cenan ja Umagan välistä ottelua Umaga ei ollut kertaakaan hävinnyt WWE:ssä.
Korjuri

Korjuri (harveri, yhdistelmäkone, combi, kombikone) on metsätyökone, jolla hoidetaan sekä puutavaran hakkuu että metsäkuljetus. Koneessa on harvesterin tapaan hakkuupää mittalaitteineen. Lisäksi siinä on kuormatila puutavaran kuljetukseen kuten kuormatraktorissa.
Korjurin etuja perinteisiin korjuuketjuihin verrattuna ovat muun muassa pienemmät pääomakustannukset, vähäisemmät koneiden siirrot leimikoiden välillä ja koneen suurempi käyttöaste harvennushakkuilla.
Tunnettuja korjureiden valmistajia ovat muiden muassa Komatsuforest (Valmet) ja Ponsse.
Jalkaväkirykmentti 37 (talvisota)

Jalkaväkirykmentti 37 (JR 37) oli talvisodan aikainen rykmentti, joka kuului eversti Hannu Hannukselan komentamaan 13. divisioonaan. 
Perustaminen.
Mikkelin sotilaspiiri perusti rykmentin Mikkelissä ylimääräisten harjoitusten alkaessa 14. lokakuuta 1939 alkaen. Se pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaiseksi, mutta puolustusvoimien kalustopulan vuoksi se ei varsinkaan kaluston osalta onnistunut.
Yksiköt.
Jalkaväkirykmentti koostui seuraavista yksiköistä (suluissa määrävahvuus):
Keskittäminen.
Rykmentti keskitettiin tulevalle toiminta-alueelleen Laatokan Karjalaan Suistamon alueelle 21.-22. lokakuuta 1939. Se kuului eversti H. Hannukselan komentamaan 13. divisioonaan.
JR 37:n taisteluista talvisodassa.
IV armeijakunnan viivytysvaiheen aikana 30. marraskuuta - 11. joulukuuta 1939 rykmentti taisteli lähes yhtenäisenä Laatokan rantatien suunnassa perääntyen yhteensä jopa noin 60 kilometriä. Viivytysvaiheen päätyttyä ja IV armeijakunnan siirtyessä vastahyökkäysvaiheeseen hajosi rykmentti käytännössä erilaisten alistusten johdosta taistelemaan lähes koko loppusodan ajaksi erilaisten tilapäisten organisaatioiden alaisuudessa eri puolille Laatokan Karjalaa.
Eräällä tavalla Ryhmä Oinas oli rykmentin "perillinen", koska sen komentajana toimi rykmentin komentaja everstiluutnantti Järvinen. Ryhmän esikunnan muodosti rykmentin esikunta ja rykmentin esikuntakomppania muodosti ryhmän esikuntakomppanian. 4. tammikuuta 1940 komentaja esikuntineen siirrettiin kuitenkin johtamaan Ryhmä Keihästä.
23. helmikuuta 1940 palasi eversti Järvinen esikuntineen komentamaan Ryhmä Oinasta, jossa tehtävässä toimikin sodan loppuun asti.
Rauha 13. maaliskuuta 1940.
Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11. 
Rykmentti vetäytyi rauhansopimuksen mukaisesti IV armeijakunnan mukana uudelle valtakunnanrajalle 15. maaliskuuta klo 10 ja 25. maaliskuuta klo 20 välisenä aikana. Rauhansopimuksessa vetäytymismatkaksi oli määritelty vähintään 7 kilometriä vuorokaudessa. 
Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu heti, vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin muun muassa maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi puhuttiin lomauttamisesta eikä kotiuttamisesta, jotta miesten nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä.
Musta teatteri

Musta teatteri (, ) on Kiinassa syntynyt teatteritaiteen muoto, jossa näyttelijät työskentelevät pimeällä näyttämöllä UV-valon ja muiden valotehosteiden valaisemina.
Musta teatteri saapui aikoinaan Eurooppaan, jossa se on 1950-luvulta alkaen kukoistanut erityisesti Tšekin pääkaupungissa Prahassa. Kaupunki on tunnettu teatteristaan, joka yhdistää nykytanssin, musiikin, improvisaation, fantasian sekä pantomiimin. Teatteriesityksen ymmärtämiseen ei tarvitse kielitaitoa.
Mustan teatterin luonteenomaiset piirteet ovat mustien verhojen käyttö, pimennetty näyttämö sekä 'mustan valaistuksen' (UV-valon) ja fluoresenssoitujen pukujen yhdistelmä, jolla pyritään synnyttämään monimutkaisia visuaalisia illuusioita. Tätä "musta laatikko" menetelmää käyttivät aikoinaan jo elokuvan uranuurtaja Georges Méliès ja teatteritaiteessa suoranaisen vallankumouksen aikaansaanut Konstantin Stanislavski.
Musta teatteri Suomessa.
Suomessa ensimmäinen mustavaloteatteriesitys esitettiin Vaasan Ylioppilasteatteri Rampilla syksyllä 2019. Emotions in Black Light- on Mika Rannan käsikirjoittama ja ohjaama näytelmä, joka kertoo tunteiden kohtaamisesta. Näytelmän koreografioi Maija Rantala, tekniikasta vastasi Tommy Nåhls ja puvustuksen suunnitteli Emmi Wargh. Rooleissa nähtiin Anni Taipalus, Elina Lehtoranta, Maija Rantala, Ida Metsäranta, Jenna Viitala ja Elina Vikman. Vaasan Ylioppilasteatteri suunnitelee näytelmälle jatko-osaa.
Littoinen

Littoinen () on taajama Kaarinan ja Liedon rajalla Varsinais-Suomessa, noin seitsemän kilometriä Turun keskustan itäpuolella. Aikaisemmin Littoinen kuului kolmeen kuntaan: Kaarinaan, Lietoon ja Piikkiöön. Sen keskellä on Littoistenjärvi. Littoisten taajama on rakentunut Littoistenjärven rannalle 1700-luvulla perustetun verkatehtaan ympärille.
Vuonna 1899 rakennettu rautatieyhteys vahvisti Littoisten kehitystä. Nykyään eivät rantaradalla kulkevat junat enää pysähdy Littoisissa. Verkatehtaan hylkäämiin tiloihin on 1990-luvulla saneerattu asuntoja ja toimistotiloja.
Teollisuus.
Littoisten verkatehdas.
Jo 1700-luvulta asti on Littoisissa ollut monipuolista teollisuustoimintaa. 28. syyskuuta 1739 saivat kauppiaat Henrik Rungeen ja Esaias Wechter Turun lääninkansliasta luvan perustaa Littoistenjärven rantaan Liedon puolelle vanulaitoksen, jossa Turussa kudotut kankaat vanutettiin. Talousongelmissa ollut verkatehdas vaihtoi omistajaa ja toimialaa erilaisten tekstiilien valmistukseksi. Tehdas jatkoi toimintaansa vuonna 1877 sattuneesta vakavasta tuhopalosta huolimatta. Vuonna 1941 tapahtuneen fuusion jälkeen yritys toimi nimellä Barker-Littoinen. Keväällä 1969 toiminta lopulta siirtyi Turun Raunistulaan heikentyneen kysynnän seurauksena. Tehtaan punatiiliset tuotantorakennukset ovat kuitenkin vielä olemassa, ja Museovirasto on määritellyt Littoisten verkatehtaan ja siihen liittyvän Kotimäen asuinalueen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Huonekalujen valmistus.
Vuonna 1965 Huonekalutehdas Korhonen siirsi osan tuotteiden valmistuksesta Kaarinan Littoisiin Turun rajalle. Vuonna 1982 tehtaan kolmannen rakennusvaiheen jälkeen huonekalutuotteiden valmistus siirtyi kokonaan Littoisiin, jossa nykyään valmistetaan Artekille Alvar Aallon suunnittelemia huonekaluja, pikkutuoleja, nojatuoleja ja pöytiä. Huonekalutehdas Korhonen siirtyi Artekin omistukseen vuonna 2014 ja tuotantoa varten Artek perusti uuden A-Factory-nimisen yrityksen.
Informaatioteknologia.
Vuonna 1954 Turkuun perustettu antennitarvikkeita ja keskusradiolaitteita tarjoava yritys Teleste siirsi pääkonttorinsa ja tehtaansa Kaarinan Littoisiin Turun rajalle.
Littoisten muita rakennuksia.
Littoisissa sijaitsee myös Littoisten ala-aste, Kotimäen yhtenäiskoulu, useita päiväkoteja ja Turun Rauhanyhdistys.
Gary Jules

Gary Jules Aguirre, Jr. (s. 19. maaliskuuta 1969 Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja. Hänen vanhempansa ovat Gary ja Marie Aguirre. 
Jules kävi koulua The Bishop's Schoolissa Kaliforniassa. 
Jules äänitti yhdessä ystävänsä Michael Andrewsin kanssa uuden version Tears for Fearsin debyyttisinglestä "Mad World" elokuvaan "Donnie Darko". Kyseistä kappaletta on tuonut tunnetuksi myös esiintyminen Gears of War -videopelissä ja sen mainoksissa.
Kaksi vuotta "Donnie Darkon" julkaisemisen jälkeen, joulukuussa 2003, "Mad World" pääsi listoille Isossa-Britanniassa. Kappaletta on käytetty suosituissa amerikkalaisissa TV-sarjoissa, kuten "Ilman johtolankaa", "Alias", "Teho-osasto" ja "CSI". 
Muutamia Julesin aikaisempia projekteja ja bändejä olivat "The Ivory Knights", "Our Town Pansies", "Woodenfish", "Kofi" ja "The Origin".
Talvisalon jäähalli

Talvisalon jäähalli (sponsorinimeltään Mediatili Areena) on Savonlinnaan vuonna 1978 valmistunut jäähalli, joka sijaitsee keskustasta länteen valtatie 14:n varrella. Halli on jääkiekon paikallisen Suomi-sarja-joukkueen SaPKon kotihalli. Halli on yksi Itä-Suomen vanhimmista, ja sen takana sijaitsee ulkojääkaukalo. Katsomoita on vain hallin itäisellä laidalla, ja vaihtoaitiot sijaitsevat läntisellä puolella. Ylätasanteella on edustusjoukkueen peleissä toimivat kioski sekä Pässi Pub anniskelualueineen. Hallin läntisimmässä nurkkauksessa on viime kausina toiminut grillikatoksessa oleva grilli. Pohjoispäädyssä on kahvio. Ennen hallin valmistumista jääkiekkoa pelattiin nykyisen hallin paikalla sijainneella tekojääradalla.
Vuonna 2008 Gigantti ryhtyi SaPKon pääsponsoriksi ja Talvisalon jäähallin nimi muutettiin Talvisalon Gigantti-areenaksi. Gigantin sponsorisopimus SaPKon kanssa päättyi vuonna 2011 ja Talvisalon Gigantti-areenan nimi muuttui takaisin Talvisalon jäähalliksi. Lokakuussa 2016 jäähallin nimeksi tuli Mediatili Areena, kun SaPKo teki monivuotisen yhteistyösopimuksen savonlinnalaisen Mediatili-tilitoimiston kanssa.
The Sugarhill Gang

The Sugarhill Gang on yhdysvaltalainen hip hop -yhtye, joka tuli tunnetuksi vuoden 1979 hittinsä ”Rapper's Delight” myötä. Yhtyeen debyyttisingle ”Rapper's Delight” oli ensimmäinen Yhdysvaltain singlelistoille Top40:en noussut hip hop -single ja yksi kaikkien aikojen ensimmäisistä rap-kappaleista. 
Sugarhill Gangin jäsenet Wonder Mike, Big Bank Hank ja Master Gee ovat kaikki kotoisin Engelwoodista New Jerseystä. Nämä kolme räppäriä yhdessä kolmen sessiomuusikon (tuleva Living Colour -basisti Doug Wimbish, kitaristi Little Axe ja rumpali Keith LeBlanc) olivat mukana kaikilla yhtyeen äänitteillä. Ryhmän kokosi tuottaja Sylvia Robinson, joka perusti myös Sugar Hill Recordsin yhdessä aviomiehensä levymoguli Joe Robinsonin kanssa. 
”Rapper's Delightista”, jonka pääbassolinja oli otettu Chicin kappaleesta ”Good Times”, tuli maailmanlaajuinen hitti, myyden yli kahdeksan miljoonaa kopiota. Se saavutti vuonna 1979 sijan 36 Yhdysvaltain poplistoilla ja sijan neljä R&amp;B-listalla. ”Rapper's Delightia” pidetään usein ensimmäisenä rap-singlenä, mutta pari viikkoa ennen sitä ilmestyi Fatback Bandin ”King Tim III (Personality Jock)”.
Rapper's Delightin jälkeen.
”Rapper's Delight” on jäänyt Sugarhill Gangin ainoaksi listamenestykseksi. Sitä seuranneet ”Apache”, ”Eight Wonder”, ”Rapper's Reprise [Jam Jam]” ja ”Showdown” (yhdessä Furious Fiven kanssa) jäivät menestykseltään vaatimattomimmiksi. Yhtye lopetti 1980-luvun puoliväliin mennessä, mutta teki comebackin vuonna 1999 lapsille suunnatun rap-albumin "Jump on It" myötä.
Big Bank Hank

Big Bank Hank (oik. Henry Jackson, 11. tammikuuta 1956 – 11. marraskuuta 2014) eli yksinkertaisesti Hank, oli rap-artisti, joka kuului The Sugarhill Gang -nimiseen yhtyeeseen. 
Sugarhill Gang ja Hank nousivat julkisuuteen vuonna 1979 levytetyllä hitillään Rapper's Delight. 
Hank tunnustautui myös koripallojoukkue New York Knicksin faniksi, ja hänen yksi kuuluisimmista riimeistä kuuluukin näin: "I got a color TV, so I can see, when Knicks play basketball". 
Busta Rhymesin hitti Woo-Hah! Got You All In Check! on saanut alkunsa Hankin riimistä kappaleesta Eighth Wonder: "See it's up my back, around my neck, woo-hah! Got ya all in check!"
Hän kuoli 58-vuotiaana sairaalassa syöpään.
Lähikirjasto

Lähikirjasto eli sivukirjasto on pääkirjastoa pienempi kirjasto, joka toimii osana kunnan tai kaupungin kirjastolaitosta pääkirjaston rinnalla. Suuremmilla paikkakunnilla lähikirjastoja voi olla useampi. Lähikirjastot tarjoavat enimmäkseen samoja palveluja kuin pääkirjastot.
Lähikirjastoja pidetään usein tärkeinä kohtaamispaikkoina ja oleskelutiloina alueensa asukkaille. Niiden ajatellaan edistävän yhteisöllisyyttä ja paikallishenkeä. Yleensä lähikirjastot tekevät myös yhteistyötä lähialueen koulujen ja päiväkotien kanssa. Ne ovat siis tärkeitä alueiden yhteisöllisyyden ja virkeyden kannalta. Niiden yksi arvo on sekin, että ne ovat kaiken ikäisten paikkoja enemmän kuin pääkirjastot. Niistä on hyötyä erityisesti lähialueidensa lapsille ja huonokuntoisille vanhuksille, jotka eivät voi itsenäisesti käydä pääkirjastossa.
Kuntaliitosten yhteydessä on tavallista, että pienemmän liitoskunnan pääkirjasto muuttuu lähikirjastoksi, minkä ei tarvitse merkitä kirjaston supistumista.
Monilla Suomen paikkakunnilla lähikirjastoja on lakkautettu. Tätä vastaan toimii Lähikirjastojen puolesta ry, joka perustettiin Lahdessa, kun Lahden kaupunki oli ilmoittanut, että kaikki Lahden lähikirjastot lakkautetaan tosin korvaten ne kirjastopisteillä. Lähikirjastojen puolesta ry sai Vuoden kirjateko -palkinnon vuonna 2013.
Hanasaari

Hanasaari () on Helsingin Sörnäisten kaupungin­osaan kuuluva osa-alue Vilhonvuoren, Kalasataman ja Sompasaaren alueiden välissä lähellä Merihakaa. Nimi on peräisin alueella sijainneesta täyttömaan alle jääneestä saaresta. Hanasaari on suurimmaksi osaksi voima­laitos­aluetta, johon kuuluvat Hanasaaren voimalaitos ja sen kivihiilivarasto, polttoainevarastot, hiililaivanpurkulaituri ja muita energiahuoltoon liittyviä toimintoja. Voimala suljettiin keväällä 2023, ja asuinalueeksi Hanasaaren on tarkoitus rakentua 2030-luvulla.
Hanasaaren erottaa Vilhonvuoresta Sörnäisten rantatie ja Kalasatamasta Vilhonvuorenkatu. Hanasaareen kuuluu myös Sörnäisten rantapromenadiksi kutsuttu alue, jonka varrella sijaitsee muun muassa liikuntapalveluita.
Historia.
Nimen etymologia.
Saari esiintyi jo vuoden 1639 Helsingin kartassa nimellä "Haneholmen", jossa määriteosa "hane" tarkoittaa suomeksi kukkoa. Nimi liittyi saaren vieressä olleeseen pienempään Kana- eli "Hönan"-nimiseen saareen ja muodosti sen kanssa saarten nimistössä tavallisen nimiparin. Vuonna 1909 käytössä olivat ruotsin- ja suomenkieliset nimet "Hanaholmen – Hanaholma". Nykyinen suomenkielinen nimi Hanasaari vahvistettiin vuonna 1928, mutta se oli käytössä jo 1880-luvulla.
Voimalaitos.
Ensimmäinen voimalaitos rakennettiin vuonna 1909 Suvilahden puolelle. Hanasaaren A-voimalan rakentaminen alkoi vuonna 1957, ja se valmistui 1960. A-voimalaitos toimi vuoteen 2000 asti ja sen jälkeen varavoimalana. Vuonna 2006 tehtiin päätös sen purkamisesta, ja laitos purettiin vuonna 2008. Hanasaaren B-voimalaitoksen suunnittelutyöt aloitettiin 1962, ja laitos aloitti toimintansa 1974. B-voimala suljettiin vuonna 2023.
Asuinalueeksi.
Voimalaitoksen toiminta päättyy 1. huhtikuuta 2023, ja Hanasaareen rakentuu noin 4 500 asukkaan uusi asuinalue 2030-luvulla. Alueelle on suunniteltu 6–7-kerroksisia umpikortteleita, kanavaa ja muun muassa kylpylää. 
Alueelle on suunniteltu myös 17 000 hengen monitoimiareenaa.
Suojelemattomaksi jääneen voimalarakennuksen kohtalo asuinalueella on epäselvä, eikä purkupäätöstä ole tehty. Rakentaminen Hanasaareen edellyttää maaperän puhdistustoimenpiteitä, sillä B-voimalaitoksen lähellä havaittiin vuonna 2006 syanidipitoisuuksia. Puhdistus voi viedä useita vuosia. Tarkempia maaperätutkimuksia on tarkoitus tehdä voimalan sulkemisen jälkeen.
Vuosien 2025–2029 kaupunkistrategiassaan kaupunki ilmoitti kehittävänsä Hanasaarta kansainvälisellä idea- ja toteutuskilpailulla. Ennen rakennushankkeita on tarkoitus mahdollistaa alueen väliaikaiskäyttö.
Porthan-Seura

Porthan-Seura on Turun yliopiston yhteydessä toimiva oppihistoriallinen, lähinnä humanistisia tieteitä edistävä yhdistys. Sen perustivat vuonna 1936 Turun yliopiston professorit. Seuran toimintamuodot ovat julkaisutyö sekä esitelmä- ja luentotilaisuudet. Seuran päätehtäväksi on muodostunut Henrik Gabriel Porthanin koottujen teosten julkaiseminen.
Porthan-Seuran jäsenistö koostuu ansioituneista suomalaisista tieteenharjoittajista (työjäsenet) ja huomattavista ulkomaista tiedemiehistä (kirjeenvaihtojäsenet). Kaikki kiinnostuneet voivat liittyä seuran vuosijäseniksi tai kannattajajäseniksi. Seurassa oli vuonna 2007 2 kunniajäsentä, 163 työjäsentä, 27 kirjeenvaihtajajäsentä ja 13 vuosijäsentä.
Historia.
Turun yliopiston humanistisen tiedekunnan professorit Uno Harva, Einar W. Juva, Emil Öhmann, Topi Kallio, Paavo Ravila ja J. E. Salomaa kokoontuivat 27. toukokuuta 1936 Samppalinnaan keskustelemaan humanistisen seuran perustamisesta. Päätettiin perustaa "Porthan-Seura", jonka hallituksen puheenjohtajaksi valittiin professori Uno Harva ja sihteeriksi professori J .E. Salomaa. Seuran perustaminen oli ensimmäisen kerran ollut esillä jo vuonna 1930 Yrjö Koskisen 100-vuotisjuhlissa, mutta tuolloin asia vielä jäi.
Perustavassa kokouksessa päätettiin ryhtyä julkaisemaan yleissivistyksellistä aikakauskirjaa, jonka nimeksi marraskuussa valittiin Länsi. Sen päätoimittajana toimi professori Paavo Ravila ja taloudenhoitajana maisteri T. Lehtikunnas. Länsi ilmestyi vuosina 1936–1941 kaikkiaan 13 numeroa. Ilmestyminen lakkasi sodan tuomiin taloudellisiin ongelmiin. Paavo Ravila oli päätoimittajana koko ilmestymisajan.
Seuran muuksi toiminnaksi ovat vakiintuneet vuosittaiset kevät- ja syyskokoukset ja niiden yhteydessä pidetyt esitelmät. Lisäksi on aika-ajoin järjestetty erilaisia seminaareja. Ensimmäisessä kokouksessa Uno Harva luennoi Antero Vipusesta. Porthanin 200-vuotisjuhlissa vuonna 1939 professori J. E. Salomaan aiheena oli Porthanin filosofia. Marraskuussa 2005 dosentti Vesa Oittinen puhui Porthanin valistusfilosofiasta.
Henrici Gabrielis Porthan Opera Omnia.
Alusta alkaen tärkeimmäksi tehtäväksi muodostui Porthanin koottujen teosten eli Opera Omnian toimittaminen. Opera Omnian ensimmäinen osa julkaistiin Porthanin syntymän 200-vuotisjuhlassa vuonna 1939. Se sisältää Porthanin väitöskirjat sekä vanhimmat hänen johdollaan julkaistut väitöskirjat.
Sarjan toista osaa odottaa aina vuoteen 1963 asti. Kolmas osa ilmestyi Porthan-Seuran täyttäessä 30 vuotta 1966 ja neljäs vuonna 1971. Nämä osat sisälsivät käsikirjoituksina säilynyttä ennen julkaisematonta Porthanin jäämistöä. Opera Omnian julkaiseminen on tämän jälkeen ollut suhteellisen säännöllistä. Vuonna 2006 ilmestyi koottujen teosten kahdestoista osa.
Auraica.
Vuonna 2008 Porthan-Seura aloitti uuden "Auraica"-lehden julkaisemisen. Se on kerran vuodessa ilmestyvä tieteellinen verkkolehti, jossa julkaistaan lähinnä Turun Akatemian aikaan ja H. G. Porthaniin liittyviä oppihistoriallisia tutkimuksia.
Jalkaväkirykmentti 36 (talvisota)

Jalkaväkirykmentti 36 eli JR 36 oli Joensuun sotilaspiirin 9.-11. lokakuuta 1939 välisenä aikana Joensuussa perustama rykmentti eli sen perustaminen tapahtui siis jo ennen YH:n nimellä käskettyä yleistä liikekannallepanoa 14. lokakuuta 1939. Rykmentti kuului 12. divisioonaan, jonka komentajana oli eversti Lauri Taavetti Tiainen.
Keskittäminen.
Rykmentti keskitettiin 13.-14. lokakuuta 1939 välisenä aikana Laatokan Karjalaan Leppäsillan alueelle. Se pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaisesti, mutta puolustusvoimien kalustopulan vuoksi niihin ei varsinkaan kaluston osalta päästy.
Rauha 13. maaliskuuta 1940.
Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11.
Rykmentti vetäytyi rauhansopimuksen mukaisesti IV armeijakunnan mukana uudelle valtakunnanrajalle 15. maaliskuuta klo 10 ja 25. maaliskuuta klo 20 välisenä aikana. Rauhansopimuksessa vetäytymismatkaksi oli määritelty vähintään 7 kilometriä vuorokaudessa.
Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu vielä tämän jälkeen, vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin muun muassa maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi ei myöskään puhuttu kotiuttamisesta, vaan lomauttamisesta, jotta miesten nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä.
Klarinettikvintetto (Weber)

Klarinettikvintetto, B, op. 34 (J. 182) on Carl Maria von Weberin vuosien 1811–1815 välisenä aikana säveltämä kvintetto klarinetille ja jousille.
Weber omisti klarinettikvintettonsa kahden klarinettikonserttonsa tavoin Heinrich Bärmannille. Säveltäjä aloitti teoksen työstämisen vuonna 1811, ja kolme ensimmäistä osaa esitettiin yksityisesti ensimmäistä kertaa vuonna 1813. Weber lisäsi teokseen vielä vuonna 1815 neljännen osan, rondon. 
Weberin klarinettikvintetto oli kokonaisuudessaan valmis 25. elokuuta 1815, ja sen ensiesitys oli 26. elokuuta. 
Osat.
Weberin klarinettikvintetto jakautuu neljään osaan:
Assyriska FF

Assyriska FF (Assyriska FF i Södertälje, Syyrian kielellä ܐܣܝܪܝܣܟܐ ) on vuonna 1974 perustettu ruotsalainen jalkapalloseura Södertäljessä. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2022 maan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla 2. divisioonassa. Seuralla on myös laaja-alaista junioritoimintaa kaikkiaan 25 joukkueen muodossa.
Historia.
Assyriskan perustivat vuonna 1971 Lähi-idästä lähtöisin olevat assyrialaiset maahanmuuttajat. Se aloitti pelaamisen puulaakisarjassa, mutta nousi vaiheittain yhä korkeamalle sarjaportaikossa. Kaudella 1989 seura pelasi vielä IV-divisioonassa, mutta siitä se nousi nopeasti I-divisioonaan (silloin Ruotsin toiseksi korkein sarjataso) vuonna 1992. 
Vuonna 2004 joukkue sijoittui Superettanissa kolmanneksi ja sai karsia Allsvenskanin sijalle 12 päättyneelle Örgryte IS:tä vastaan. Assyriska FF voitti kotona 2-1, mutta hävisi vieraissa 0-1, joten Örgryte IS säilytti paikkansa Allsvenskanissa. Jalkapalloliiton lisenssilautakunta päätti kuitenkin ettei Örebro SK:n talous noudattanut pääsarjassa pelaamiselle asetettuja ehtoja, joten seuran paikkaa annettiin Assyriska FF:ille. Assyriskan putosi ensimmäisen kauden jälkeen takaisin Superettaniin.
Springfieldin ydinvoimala

Springfieldin ydinvoimala (, lyhennettynä usein SNPP) on fiktiivinen sähköenergian tuotantolaitos yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Simpsonit. Voimalan omistaa miljardööri Montgomery Burns. Voimala on yksi sarjan keskeisistä rakennuksista ja sarjan päähenkilöihin kuuluvan Homer Simpsonin työpaikka. Voimalalla on vankka monopoliasema Springfieldin kaupungin energiantuotannossa. 
Voimala tuottaa energiaa yhdellä tai kahdella ydinreaktorilla joka/jotka eräässä jaksossa näkyvän ohjekirjan mukaan ovat ilmeisesti "Fissionator 1952 Hidas-Fissio Reaktoreita" ("Fissionator 1952 Slow-Fission Reactor"). 
Voimala on todella surkeassa kunnossa, mikä on eräs sarjan läpi jatkuvista pilanaiheista, mutta oikeastaan tätä ei ole sarjan hahmojen keskuudessa nostettu kuumaksi puheenaiheeksi kuin kerran. Bart Simpsonin voimalan läheisestä lammesta onkima kolmisilmäinen kala sai Springfieldin asukkaat takajaloilleen. Ydinvoimaloiden turvallisuudesta vastaama ryhmä löysi voimalasta yhä enemmän puutteita, ja Burns määrättiin korjaamaan voimalan epäkohdat. Myöhemmin voimala myytiin väliaikaisesti saksalaisille, jolloin voimalan huonokuntoisuus kävi uudelleen ilmi. 1970-luvulla Waylon Smithers Sr. pelasti Springfieldin ydinvoimalan räjähtämiseltä uhraten henkensä. Kolmannen tuotantokauden jaksossa ”Voimalan sankari” voimala oli lähellä tuhoutumista. Homer Simpson kuitenkin onnistui pelastamaan tilanteen umpimähkäsellä napinpainalluksella.
Saksalaisten lisäksi voimalaa ovat johtaneet Lenny Leonard, Homer Simpson, eräs rikas texasilainen ja kanarialintu Canary Montgomery Burns; voimala on kuitenkin aina päätynyt takaisin Montgomery Burnsin haltuun.
SA Int

SA Int on lyhenne sanoista "Suomen armeijan intendentuuriosasto". Intendentuuriosasto hankki kaikki talous- ja vaatetusmateriaalit Suomen armeijalle vuoteen 1960 asti.
Lyhenteestä muodustunutta ilmaisua ”intti” on viimeistään 1940-luvulta lähtien käytetty arkisessa puhekielessä armeijasta ja myöhemmin myös Suomen puolustusvoimista ja varusmiespalveluksesta. Tämä juontaa juurensa aiemmin lähes jokaisesta varusesineestä löytyneeseen leimaan tai kaiverrukseen "SA-int".
Nykyisin vastaavaa tehtävää hoitaa Puolustusvoimien logistiikkalaitos.
The Cambodia Daily

The Cambodia Daily on Kambodžassa ilmestyvä sanomalehti. Se julkaistaan Phnom Penhissä kuudesti viikossa ja on siten Kambodžan ainoa päivittäinen englanninkielinen sanomalehti. Lehden perusti yhdysvaltalainen Bernard Krisher vuonna 1993.
Kambodžan toinen englanninkielinen sanomalehti on kahden viikon välein julkaistava "Phnom Pehn Post".
Famicom BASIC

Family BASIC tai Famicom BASIC on Famicomilla ohjelmointia varten käytettävä versio BASIC-ohjelmointikielestä. Ohjelmisto mahdollisti omien pelien ohjelmoinnin. Famicom BASIC julkaistiin näppäimistön ja ohjekirjan kanssa Japanissa kesäkuussa 1984; sen kehittivät yhteistyössä Nintendo, Hudson Soft ja Sharp Corporation. Ohjelmisto julkaistiin toisen kerran päivitettynä helmikuussa 1985 .
Joitakin Nintendon peleissä nähtyjä visuaalisia komponentteja, kuten taustoja ja hahmoja "Mario"- ja "Donkey Kong" -peleistä (noin 1984–1985), tehtiin saataville Famicom BASIC:n peruskehitysosina tai etukäteen tehdyissä Famicom BASIC -peleissä. Nintendo suunnitteli Famicom BASIC:n julkaisemista Yhdysvalloissa, mutta päätti ettei halua markkinoida NES:iä tietokoneena.
Ohjelmat voi tallentaa käyttäen Famicom Data Recorder -oheislaitetta, joka on periaatteessa Famicomin versio Commodore 64:n Datassettesta. Famicom Disk Systemiä ei voi käyttää Famicon BASIC:n kanssa, koska sekä Disk Systemin RAM-adapteri että Famicom BASIC:n kasetti kiinnitetään Famicomin kasettiluukkuun.
Hot Space

Hot Space on brittiläisen Queen-yhtyeen vuonna 1982 julkaisema kymmenes studioalbumi. Sillä oli rockin lisäksi disko- ja dancemusiikin vaikutteita.
Queen aloitti albumin nauhoitukset Sveitsissä syyskuussa 1981. Albumi valmistui maaliskuussa 1982 ja julkaistiin saman vuoden toukokuussa. Albumin kappaleella "Under Pressure" on mukana David Bowie. Singleinä julkaistiin sen lisäksi "Back Chat", "Body Language", "Calling All Girls" ja "Las Palabras de Amor".
Julkaisut.
Albumi julkaistiin alun perin vinyylilevynä ja kasettina Englannissa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 1986 albumi julkaistiin ensimmäisen kerran CD-levynä ja uudelleen remix-kappaleen kanssa vuonna 1991. Vuonna 2001 albumi julkaistiin remasteroituna CD-levynä Japanissa ja 2004 Euroopassa.
Plagiaatiokiista Vanilla Icen kanssa.
Yhdysvaltalainen räppäri Vanilla Ice (oik. Robert Van Winkle) kopioi kappaleen "Under Pressure" bassokuvion tunnetuimpaan hittiinsä "Ice Ice Baby" vuonna 1990. Winkle ei maksanut rojalteja kappaleesta, koska hänen mukaansa hänen kappaleensa bassokuviossa oli yksi erilainen nuotti verrattuna alkuperäiseen. Queen ja Bowie haastoivat Winklen oikeuteen, mutta kiista soviteltiin lopulta oikeussalin ulkopuolella.
Kappaleet.
Vuonna 1991 uudelleenjulkaistussa CD-versiossa on lisäksi myös uudelleensovitettu bonuskappale:
Kotlasski tselljulozno-bumažnyi kombinat

Korjažma filial Gruppy Ilim (), entinen Kotlasski tselljulozno-bumažnyi kombinat () eli "Kotlasin sellu- ja paperiyhtymä" on Luoteis-Venäjällä Arkangelin alueella Korjažmassa sijaitseva paperi-, kartonki- ja sellutehdasintegraatti, joka kuuluu nykyään Gruppa Ilim -konserniin (Ilim Group) ja sitä kutsutaan konsernissa Korjažman haaraosastoksi ("Filial v Korjažme"). 
Korjažman tehdasintegraatin kokonaistuotantokapasiteetti lopputuotteiden osalta on 1,3 miljoonaa tonnia. Henkilöstöä integraatissa työskentelee noin 5800.
Tehdasintegraatissa on kaikkiaan neljä paperikonetta, yksi (paperin) päällystyskone ja kolme kartonkikonetta sekä kolme sellun kuivauskonetta.
Yhtiön kaupalliset suhteet järjestyvät konsernin kautta, mutta konserni ei ole järjestäytynyt länsimaiseen tapaan tuoteryhmittäin, kuten jo esimerkiksi Syktyvkarin paperitehdas, joka kuuluu eteläafrikkalaiselle Mondille.
1990-luvun loppuvuosina tehtaan omistuksesta kilpailivat Ilim Palp (nykyinen Gruppa Ilim) ja Oleg Deripaska 
Selluloosantuotanto.
Tehtaalla on kaksi viskoosiselluloosantuotantolinjaa ja yksi sulfaattiselluloosantuotantolinja, jossa on selluloosankuivatuskoneena Rauma-Repolan seitsemän metriä leveä selluloosankuivauskone.
Säkkipaperintuotanto.
Tehtaalla on kaksi neuvostoliittolaista vanhaa kapeaa säkkipaperikonetta (säkkipaperikoneet 1 ja 2).
Kartongintuotanto.
Tehtaalla on kaksi viiden metrin levyistä kartonkikonetta, joista kartonkikone 3 tuottaa aallotuskartonkia ja kartonkikone 4 kraftlineria. Kartonkikone 4:ssä on viimeisenä puristimena isotelapuristin.
Hienopaperintuotanto.
Paperikone 5 ja paperikone 6 ovat viisi metriä leveitä, kapeita Voithin hienopaperikoneita, jollainen Neuvostoliiton aikana asennettiin myös Viipurin paperitehtaalle 1988.
Kotlasin selluloosa- ja paperiyhtymä on yksi monipuolisimmin eri paperi- ja kartonkilaatuja tuottava tehdaskokonaisuus Venäjän federaatiossa. Tämä monipuolisuus perustuu neuvostoaikaisiin investointeihin.
Alvar Aalto -museo

Alvar Aalto -museo on Jyväskylässä sijaitseva vuonna 1966 perustettu Alvar Aallon arkkitehtuuri- ja muotoiluperinnön vastuumuseo. 
Toiminta.
Museo toimii Aalto-informaation keskuksena järjestäen näyttelyitä sekä kotimaassa että ulkomailla ja tuottamalla Alvar Aaltoon liittyviä julkaisuja. Museossa on pysyvästi esillä Alvar Aallon elämäntyöstä kertova näyttely. 
Museon rakennusperintöosaston tehtävänä on Alvar Aallon rakennusten suojelu. Se ylläpitää valtakunnallista suojelurekisteriä ja antaa asiantuntija-apua Aallon rakennuksiin liittyvissä kysymyksissä. Rakennusperintöosasto toimii läheisessä yhteistyössä Museoviraston kanssa.
Ennen Jyväskylän taidemuseon perustamista (1998) Alvar Aalto -museossa esiteltiin myös kuvataidenäyttelyjä.
Museorakennus.
Alvar Aalto -museo sijaitsee Jyväskylän Seminaarinmäen vieressä Jyväsjärveen viettävällä rinteellä yhdessä Keski-Suomen museon vuonna 1960 valmistuneen rakennuksen kanssa. Alvar Aalto museon rakennus valmistui vuonna 1973. Vuonna 2023 Keski-Suomen museon ja Alvar Aalto-museon rakennukset yhdistettiin Aalto2-museokeskukseksi rakennukset yhdistävällä käytävällä.
1,1-dikloorietaani

1,1-dikloorietaani (C2H4Cl2), josta käytetään myös nimiä etylideenikloridi, etylideenidikloridi ja metyylidikloorimetaani, on orgaaninen liuotin, joka normaaliolosuhteissa on olomuodoltaan väritön neste, jonka tunnusomainen haju muistuttaa kloroformia. 1,1-dikloorietaanin rakennekaava on CH3CHCl2, moolimassa 99,0 g/mol, sulamispiste −98 °C, kiehumispiste 57 °C, tiheys 1,175 g/cm3, liukoisuus veteen (20 °C) 0,6 g/100 ml, leimahduspiste –6 °C c.c., itsesyttymislämpötila 458 °C, hajukynnys 100–200 ppm ja CAS-numero 75-34-3.
1,1-dikloorietaania käytetään pääasiassa 1,1,1-trikloorietaanin valmistukseen, muut käyttökohteet ovat hyvin vähäisiä. Tuotetta muodostuu sivutuotteena valmistettaessa muita kloorattuja etaanijohdannaisia.
Kreikan Superliiga

Superliiga (kr. Σούπερ Λίγκα) on Kreikan jalkapallon pääsarja. Vuonna 1927 perustettuun sarjaan kuuluu 14 joukkuetta. Kausi kestää elokuusta toukokuuhun, ja joukkueet pelaavat keskenään koti- ja vierasotteluita yhteensä 30 ottelua.
Superliigassa on nousu- ja putoamissarja, joka on yhteydessä Kreikan Superliiga 2:een, toiseen sarjatasoon. Superliigasta putoaa kaksi joukkuetta ja jalkapalloliigasta nousee kaksi joukkuetta joka kausi. Sarjan mestari pääsee suoraan Mestarien liigan kolmannelle karsintakierrokselle ja toinen kreikkalaisjoukkue Mestarien liigaan valitaan karsintaturnauksessa, johon osallistuu sarjassa toiseksi, kolmanneksi, neljänneksi ja viidenneksi sijoittuneet joukkueet. Karsinnan voittaja pääsee Mestareiden liigan toiselle karsintakierrokselle.
Sarjassa on pelannut 70 eri seuraa, joista Olympiakós on voittanut eniten mestaruuksia (48). Sarjan kaikkien aikojen paras maalintekijä on Thomas Mavros (260 maalia).
Kreikan Superliiga on tasoltaan hyvää eurooppalaista keskitasoa. Sarja sijoittui UEFA:n maapistevertailussa sijalle 15. ajanjaksolla 2020–2024.
Historia.
Aris Thessalonikia pidetään Kreikan ensimmäisenä jalkapallomestarina vuodelta 1928, jolloin viralliset ottelut rajoittuivat Ateenan, Pireuksen ja Thessalonikin alueille.
Alfa Ethniki (1959–2006).
Ensimmäinen todellinen valtakunnallinen mestaruussarja, Alfa Ethniki, perustettiin kaudella 1959–1960. Panathinaikos voitti ensimmäisen mestaruuden ja hallitsi 1960-lukua, kun taas edellinen vuosikymmen oli ollut Olympiakósin valtakautta.
Sotilasjuntan aikana (1967–1974) Kyproksen mestari sai osallistua Kreikan pääsarjaan. Käytäntö loppui demokratian palauduttua 1970-luvun puolivälissä.
Kreikan jalkapallo ammattimaistui vuonna 1979, jolloin Alfa Ethnikin seurat muutettiin osakeyhtiöiksi.
Kausi 1987–1988 oli historiallinen, kun AEL Larissa voitti ensimmäisenä ja toistaiseksi ainoana seurana mestaruuden Ateenan, Pireuksen ja Thessalonikin metropolialueiden ulkopuolelta. Yhteensä vain kuusi seuraa on voittanut Kreikan mestaruuden, Olympiakós Pireuksen ollessa menestynein ennen Panathinaikosia, AEK Ateenaa ja PAOK Thessalonikia.
1990-luvun alussa AEK voitti kolme peräkkäistä mestaruutta ensimmäistä kertaa historiassaan. Tämän jälkeen Olympiakos nousi hallitsevaksi voimaksi vahvan joukkueen, varakkaan omistajan Sokratis Kokkaliksen ja kiistanalaisten tuomaripäätösten avulla.
Vuonna 2004 Kreikan maajoukkue voitti odottamattomasti Euroopan mestaruuden, mikä herätti toiveita kotimaisen sarjan uudistamisesta ja puhdistamisesta. Toiveet jäivät kuitenkin toteutumatta, ja Olympiakós palasi hallitsevaksi seuraksi, hyödyntäen UEFA Mestarien liigan tuomia varoja joukkueensa vahvistamiseen ja etumatkan kasvattamiseen kilpailijoihinsa nähden.
Superliiga (2006–).
Superliigan ensimmäinen kausi pelattiin 2006–2007.
Jalkaväkirykmentti 35 (talvisota)

Jalkaväkirykmentti 35 eli JR 35 oli Savonlinnan sotilaspiirin Savonlinnassa 9.–11. lokakuuta 1939 välisenä aikana perustama rykmentti eli sen perustaminen tapahtui siis jo ennen YH:n nimellä toteutettua yleistä liikekannallepanoa 14.10.1939. Rykmentti kuului 12. divisioonaan, jonka komentajana toimi eversti Lauri Taavetti Tiainen.
Varustaminen.
Rykmentti pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaiseksi, mutta puolustusvoimien kalustopulan vuoksi niihin ei varsinkaan kaluston osalta päästy.
Keskittäminen.
Rykmentti keskitettiin 17. – 18. lokakuuta 1939 Laatokan Karjalaan tulevalle toiminta-alueelleen (Roikonkoski-Kaartojoki).
Rauha 13. maaliskuuta 1940.
Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11.
Rykmentti vetäytyi rauhansopimuksen mukaisesti IV armeijakunnan mukana uudelle valtakunnanrajalle 15. maaliskuuta klo 10 ja 25. maaliskuuta klo 20 välisenä aikana. Rauhansopimuksessa vetäytymismatkaksi oli määritelty vähintään 7 kilometriä vuorokaudessa.
Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu vielä tämänkään jälkeen, vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin muun muassa maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi ei myöskään puhuttu kotiuttamisesta, vaan lomauttamisesta, jotta miesten nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä.
DJ Mobster

Hermanni Kovalainen on suomalainen DJ ja musiikkituottaja. Hänet tunnetaan nykyisin nimellä 
Vuonna 2016 Herman julkaisi tuottajasinglen "Tonight The World Is Mine", jolla mukana on yhtysvaltalainen, 5x Grammy palkittu CeeLo Green.