tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Benetton B186

Benetton B186 oli Rory Byrnen suunnittelema auto, jolla Benetton-niminen talli osallistui Formula 1 -sarjaan kaudella 1986. Kuljettajina toimivat italialainen Teo Fabi ja itävaltalainen Gerhard Berger. Fabi oli kilpaillut edellisellä kaudella Toleman tallissa ja Berger Arrowsin kalustolla. Autossa oli BMW:n turbomoottorit.
Heti ensimmäisessä kilpailussa Brasilian GP:ssä Berger onnistui ajamaan sijalle kuusi. Sijoituksellaan hän avasi tallin pistetilin yhdellä pisteellä. Samassa kilpailussa Fabi onnistui ajamaan autolla maaliin kymmenentenä, joskin viisi kierrosta voittajalle jääneenä.
Kauden toisessa kilpailussa Espanjan GP:ssä sekä Fabi että Berger ylsivät autolla pisteille. Fabi oli kilpailun viides ja Berger kuudes. Kuten edellisessäkin kilpailussa, myös tässä pistesijoille ajamisia helpotti huomattavasti monen muun kuljettajan keskeyttäminen. Maaliin kun ajoi vain kahdeksan kuljettajaa.
San Marinon GP:ssä Berger ajoi auton ja tallin ensimmäisen palkintosijan. Hän sijoittui kilpailussa kolmanneksi yhden kierroksen voittajalle hävinneenä. Kilpailuun hän lähti yhdeksännestä lähtöruudusta.
Hyvän alkukauden jälkeen Benetton-kuljettajat alkoivat keskeyttää kilpailuissa. Useimmiten syynä olivat tekniset ongelmat kuten moottoririkot. Kanadan GP:stä Britannian GP:hen sekä Berger että Fabi keskeyttivät neljässä perättäisessä kilpailuissa.
Itävallan GP:n aika-ajoissa Fabi onnistui saavuttamaan tallin ensimmäisen paalupaikan. Kaiken huipuksi Berger ajoi ruutuun kaksi. Tallin eturivin valtaus oli tallille samalla ensimmäinen. Tallin epäonneksi Fabi joutui keskeyttämään kilpailun moottorin hajottua. Hän ehti ajaa kilpailusta 17 kierrosta 52:sta. Lisäksi Berger sijoittui juuri ja juuri pisteiden ulkopuolelle sijalle seitsemän. Pisteitä ei kilpailusta siis tullut, vaikka aika-ajojen perusteella oli odotettavissa hyvää tulosta.
Fabin hyvä aika-ajovauhti jatkui Italian GP:ssä, jossa hän niin ikään ajoi paalupaikalle. Berger ylsi neljänteen ruutuun. Fabi joutui jälleen keskeyttämään, tällä kertaa rengasrikkoon kierroksella 45. Kilpailun positiivinen asia kuitenkin oli se, että Berger sijoittui viidenneksi ja saavutti kaksi autolla MM-pistettä. Edellisestä pistesijoituksesta oli kulunut peräti kymmenen kilpailua.
Kauden kohokohdaksi muodostui kauden toiseksi viimeinen kilpailu, Meksikon GP. Neljännestä ruudusta lähtenyt Berger onnistui voittamaan kilpailun noin 25 sekunnin erolla hallitsevaan maailmanmestariin ranskalaiseen Alain Prostiin. Voitto oli niin Bergerille kuin tallillekin uran ensimmäinen. Fabi sen sijaan joutui keskeyttämään kilpailun alkuvaiheilla jälleen kerran moottorin hajottua.
Kaudella 1986 Benetton saavutti pisteitä yhteensä 19. 17 pisteistä oli Bergerin ajamia ja loput kaksi Fabin. Talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa sijalle kuusi.
Tulokset kilpailuittain.
Lihavoidut kohdat tarkoittavat paalupaikkaa, "kursivoidut" kilpailun nopeinta kierrosta.
Shen Kuo

Shen Kuo (; 1031–1095) oli lukuisia tieteen- ja taiteenaloja hallinnut kiinalainen yleisnero. Hän työskenteli myös valtion, hallituksen ja armeijan palveluksessa. Hänen elämäntyönsä ajoittui Pohjoiseen Song-dynastiaan. 
Pitkälti Shen Kuon ansiota on merenkulussa käytetyn kompassin kehittyminen. Hän suunnitteli myös kuivatelakan, joka oli käytössä Kiinassa viimeistään 1000-luvulla.
Shen Kuo vaikutti uransa aikana muun muassa matematiikan, maantiedon, tähtitieteen ja runouden aloilla. Hän työskenteli samaan aikaan kuin toinen Kiinan historian yleisnero, Su Song.
Robert Charpentier (pyöräilijä)

Robert Charpentier (4. huhtikuuta 1916 Issy-les-Moulineaux – 28. lokakuuta 1966) oli ranskalainen pyöräilijä, joka voitti kolme kultamitalia vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä.
Attilio Pavesi

Attilio Pavesi (1. lokakuuta 1910 Caorso – 2. elokuuta 2011 José Clemente Paz, Argentiina) oli italialainen maantiepyöräilijä, joka voitti maantieajon olympiakultaa Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932. Samassa kilpailussa hän voitti myös maantieajon joukkuekilpailun kultaa.
Pavesi kuoli 2. elokuuta 2011 sadan vuoden ikäisenä. Hän oli kuolinhetkellään vanhin elossa ollut olympiavoittaja. Pavesin jälkeen kunnia siirtyi Sándor Taricsille.
Lähteet.
Viitteet.
Rick Adelman

Richard Leonard ”Rick” Adelman (s. 16. kesäkuuta 1946) on yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. 
Adelman syntyi Lynwoodissa, Kaliforniassa, ja opiskeli Saint Pius X High Schoolin jälkeen Loyola Marymount Universityssa. Hänen NBA-uransa alkoi vuonna 1968 Houston Rocketsissa (silloinen San Diego Rockets).
1,85-metrinen Adelman vetäytyi aktiiviselta peliuraltaan vuonna 1975. 
Adelman on menestynyt valmentajana 1970-luvulta saakka; hän on toiminut päävalmentajana joukkueille Portland Trail Blazers (1989–1994), Golden State Warriors (1995–1997), Sacramento Kings (1998–2006) ja Houston Rockets (2007–2011). Syyskuussa 2011 hän sai saman viran Minnesota Timberwolvesissa Kurt Rambisin seuraajana. Keväällä 2014 hän lopetti valmennustehtävät.
Chuck Daly

Charles Jerome ”Chuck” Daly (20. heinäkuuta 1930 – 9. toukokuuta 2009) oli yhdysvaltalainen koripallovalmentaja. Hänet valittiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1994. 
Daly valmensi Yhdysvaltain koripallomaajoukkuetta, joka voitti kultaa vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa. Hän kuoli haimasyöpään 78-vuotiaana.
Joukkueet.
Daly toimi päävalmentajana seuraaville NBA-joukkueille:
Bob Cousy

Robert Joseph ”Bob” Cousy (s. 9. elokuuta 1928 Manhattan, New York) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän on ollut Basketball Hall of Famen jäsen vuodesta 1971. 
Cousy syntyi New Yorkissa ranskalaisille vanhemmille. Hän opiskeli Andrew Jackson High Schoolissa ja aloitti koripallon harrastamisen 13-vuotiaana. Samoihin aikoihin hän putosi puusta ja loukkasi pahoin oikean kätensä; täydellinen toipuminen kesti niin kauan, että Cousystä tuli molempikätinen. Hän pääsi vuonna 1946 koripallostipendillä College of the Holy Crossiin.
Cousyn ura NBA:ssa alkoi vuonna 1950. Hänen joukkueensa oli Boston Celtics, jossa hän pelasi aina vuoteen 1963. Pelaajauransa jälkeen Cousy toimi valmentajana, 1969–1972 Cincinnati Royalsissa ja 1972–1974 Kansas City-Omaha Kingsissä. Peliuralta vetäytymisvuonnaan hän julkaisi omaelämäkertansa "Basketball Is My Lifen".
Singaporen Grand Prix

Singaporen Grand Prix on Singaporessa järjestettävä Formula 1 -sarjan osakilpailu.
Ensimmäinen Formula 1 -sarjan Singaporen Grand Prix järjestettiin 28. syyskuuta 2008, mutta kilpailua on jo ajettu 1960- ja 1970-luvuilla. Singaporen Grand Prix oli ensimmäinen Formula 1 -sarjan iltakilpailu. Se ajetaan keinovalaistulla Marina Bayn katuradalla. Iltakilpailu oli ollut jo jonkin aikaa Formula 1 -sarjan kaupalliset oikeudet omistavan Bernie Ecclestonen unelmana. Myös Singaporen GP:n aika-ajo ajetaan pimeällä keinovalaistuksessa.
Singaporen GP:n myötä kilpailukalenterissa oli kaudella 2008 mukana kolme katuradalla ajettavaa kilpailua. Joulukuussa 2008 Singaporen GP valittiin F1-kauden parhaiten järjestetyksi GP:ksi. Historiallisen iltakilpailun voitti yllättäen Fernando Alonso.
Singaporen tavoitteena oli nostaa kilpailun avulla vuosittainen turistimäärä nykyisestä 10 miljoonasta 17 miljoonaan vuoteen 2015 mennessä.
Muun muassa Kimi Räikkönen on ilmaissut kannattavansa iltakilpailua, kun taas Nick Heidfeld ja monet muut kuljettajat ilmaisivat huolensa valaistusjärjestelyiden toimivuudesta ennen ensimmäistä kilpailua.
2008.
Historian ensimmäisen keinovalaistuksessa ajetun Formula 1 -sarjan osakilpailun voitti yllätyksellisen kilpailun jälkeen Renault’n espanjalaiskuljettaja Fernando Alonso, toinen oli Nico Rosberg ja kolmas oli Lewis Hamilton. Kilpailussa erityisesti Ferrarilla oli paljon ongelmia, varsinkin varikkokäyntien aikana.
Vuonna 2009 Alonson tallikaveri Nelson Piquet Jr. myönsi kolaroineensa tahallaan saadakseen turva-auton Alonson hyödyksi, Renault-talli oli yllyttänyt hänet kolariin. Tapaus tunnetaan nimellä Renault-skandaali.
Voittajat.
"Punataustaiset kilpailut eivät kuuluneet Formula 1:n MM-sarjaan."
Cliff Hagan

Clifford Oldham "Cliff" Hagan (s. 9. joulukuuta 1931, Owensboro) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija. hän pelasi koko NBA-uransa vuosina 1956–1966 St. Louis Hawksissa. Hän opiskeli Kentuckyn yliopistossa ja työskenteli peliuransa jälkeen valmentajana. Hän sai vuonna 1978 paikan Basketball Hall of Famessa.
ShamRain

ShamRain on suomalainen melankolista rockia soittava yhtye.
ShamRainin perustivat rumpali Janne Jukarainen ja basisti-kosketinsoittaja Matti Reinola vuonna 2000. Seuraavana vuonna yhtyeeseen liittyi laulaja Mika Tauriainen. Kolmikko julkaisi "Pieces"-EP:n helmikuussa 2002. Kitaristi Kalle Pyyhtinen liittyi yhtyeeseen samana vuonna, ja yhtye kirjoitti levytyssopimuksen Watch Me Fall -levy-yhtiön kanssa. ShamRainin ensimmäinen pitkäsoitto "Empty World Excursion" ilmestyi joulukuussa 2003. "ShamRain"-EP julkaistiin vinyylinä vuonna 2004, ja yhtye soitti The Cure -tribuuttialbumilla. Samana vuonna kitaristi Mikko Kolari liittyi yhtyeeseen, ja he tekivät levytyssopimuksen Firebox Recordsin kanssa.
Yhtyeen toinen pitkäsoitto "Someplace Else" ilmestyi kesäkuussa 2005. Tammikuussa 2006 yhtye soitti ensimmäisen keikkansa, ja "Deeper into the night" -mini-CD julkaistiin saman vuoden huhtikuussa. Spinefarm Records tarjosi yhtyeelle levytyssopimusta, ja kesän 2006 aikana yhtye nauhoitti kolmannen albuminsa "Goodbye to All That", joka ilmestyi marraskuussa 2007. Keväällä 2008 ShamRain julkaisi kappaleiden sanoituksia sisältävän, Kalle Pyyhtisen kuvittaman kirjan.
10. syyskuuta 2009 yhtye julkaisi kotisivuillaan tiedotteen, jossa kerrottiin yhtyeen jatkavan ilman Mika Tauriaista. Tilalla jatkaa aikaisemmilla julkaisuilla sessiolaulajana toiminut Minna Sihvonen. 
Diskografia.
EP:t
John Havlicek

John Joseph ”Hondo” Havlicek (8. huhtikuuta 1940 Martins Ferry, Ohio – 25. huhtikuuta 2019 Jupiter, Florida) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi NBA:ssa vuosina 1962–1978 joukkueenaan koko tuon ajan Boston Celtics. Hän oli voittamassa kahdeksan kertaa NBA:n mestaruutta. Vain kolmella muulla pelaajalla on saman verran ja Bill Russellilla ja Sam Jonesilla enemmän mestaruuksia.
Menestyksekkään uransa ansiosta Havlicek sai vuonna 1984 paikan Basketball Hall of Famesta. Hänet valittiin vielä vuonna 2011 koripallolehti "Slamin" kaikkien aikojen 500 parhaan NBA-pelaajan listalla 17. sijalle. 
Martins Ferryssä, Ohiossa syntyneen Havlicekin pituus oli 196 senttimetriä.
Saavutuksia.
Henkilökohtaiset saavutukset
Joukkuesaavutukset
Kunnianosoitukset
Alkinoos (filosofi)

Alkinoos (, ; 100-luku) oli antiikin kreikkalainen keskiplatonilainen filosofi. Hänen elämästään ei tiedetä mitään. Aiemmin jotkut tutkijat pitivät häntä samana henkilönä kuin Albinos.
Filosofia.
Alkinoos kirjoitti teoksen "Didaskalikos" (”Opetukset”), joka on tunnettu myös nimellä "Platonismin käsikirja" (, "Epitomē tōn Platōnos dogmatōn"). Se on yksi harvoja keskiplatonismin kaudelta säilyneitä käsikirjoituksia. Keskiplatonilaiset olivat Ateenassa, Roomassa ja muualla vaikuttaneita filosofeja, joilla ei ollut juurikaan muuta yhteistä kuin rakkaus Platonia kohtaan. Teos on kirjoitettu enemmän Aristoteleen kuin Platonin tyyliin, eikä Alkinoos epäröinyt esitellä muiden filosofien näkemyksiä, jos ne näyttivät auttavan tekemään hänen järjestelmästään entistä täydellisemmän. Hänen filosofinen järjestelmänsä yhdisteli Platoniin ja Aristoteleeseen lisäksi itäisiä vaikutteita sekä mahdollisesti pythagoralaisuudesta lainattuja ajatuksia.
Alkinoos katsoi, että maailma ja sen elävöittävä sielu (maailmansielu) ovat ikuisia. Maailmansielu ei ollut Jumalan luoma, vaan se oli Jumalan ikään kuin syvästä unesta herättämä ja itseään kohti kääntämä, niin että se voisi katsella ja vastaanottaa ikuisia ideoita jumalallisesta mielestä. Se oli ensimmäinen ketjussa välittäviä olentoja Jumalan ja ihmisen välissä. Ideat tulivat välittömästi Jumalan mielestä, ja olivat järkemme korkeimpia kohteita, joilla oli olemassaolo itsessään.
Alkinoos oli eri mieltä aiempien platonistien kanssa siitä, että hän asetti ideoille rajat yleisten lakien mukaan: näytti sopimattomalta kuvitella, että Jumala voisi ajatella ideoita, jotka olisivat keinotekoisia tai luonnottomia, tai partikulaareja eli yksilöolioita koskevia, tai mitään suhteellista. Hän vaikuttaa pyrkineen harmonisoimaan Platonin ja Aristoteleen ideoita koskevat näkemykset, koska hän erotti ideat "eidoksista", asioiden muodoista, joille hän salli sen, että ne olivat aristoteelisesti erottamattomia yksilöolioista: näkemys, joka vaikuttaa olevan välttämättä yhteydessä oppiin aineen ikuisuudesta ja itsenäisestä olemassaolosta.
Jumalaa, ideoiden ensimmäistä lähdettä, ei voida tuntea sellaisena kuin hän on: saamme hänestä vain vähäisen mielikuvan negaatioiden ja analogioiden avulla; hänen luontonsa on ajattelu- ja ilmaisukykyjemme saavuttamattomissa. Hänen alapuolellaan ovat erilaiset henkiolennot ("daimones"), jotka valvovat kaikkien elävien asioiden luomista, ja ovat yhteyksissä ihmisiin. Ihmisen sielu kulkee erilaisten sielunvaellustasojen läpi, ja näin se puhdistuu ja tulee lopulta Jumalan hyväksymäksi.
Alkinooksen käsikirja on ajoitettu toisen vuosisadan puoliväliin. Vuonna 1879 saksalainen tutkija Jacob Freudenthal väitti, että Alkinoos oli todellisuudessa filosofi Albinos, Galenoksen opettaja. Tämä teoria pysyi voimassa vuoteen 1990, kunnes John Whittaker vahvisti Alkinooksen aitouden.
Phil Niekro

Philip Henry ”Phil” Niekro (1. huhtikuuta 1939 Blaine, Ohio – 26. joulukuuta 2020 Flowery Branch, Georgia) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän syntyi Ohiossa, opiskeli Bridgeport High Schoolissa ja oli koripalloilija John Havlicekin lapsuudenystävä.
Lempinimellä ”Knucksie” tunnettu Niekro pelasi ensimmäisen Major League Baseball -ottelunsa 15. huhtikuuta 1964 ja viimeisensä 27. syyskuuta 1987. Hän pelasi pitkään Atlanta Bravesissa, mutta jonkin aikaa myös New York Yankeesissa, Cleveland Indiansissa ja Toronto Blue Jaysissa.
Niekro on kuulunut Baseball Hall of Fameen vuodesta 1997. Hän kuuluu 3342:lla strikeoutillaan myös MLB:n niin kutsuttuun 3 000 strikeoutin kerhoon.
Laurie Strode

Laurie Strode on kuvitteellinen hahmo "Halloween"-kauhuelokuvasarjassa. Alkuperäisen juonijatkumon mukaan hän on mielipuolisen sarjamurhaajan, Michael Myersin pikkusisko, joka yrittää paeta veljensä vihaa.
Hahmon alkuperäinen esittäjä Jamie Lee Curtis on esiintynyt yhteensä kuudessa "Halloween"-elokuvassa, joista neljä kuuluu alkuperäiseen juonijatkumoon. Vuoden 2018 elokuva "Halloween" kuitenkin pyyhki kaikki ensimmäisen elokuvan jälkeiset teokset virallisesta jatkumosta, ja esimerkiksi vuoden 1981 elokuvassa "Halloween II – tappajan paluu" esitetty Laurien ja Michaelin sisarusjuonikuvio on unohdettu. Vuoden 2018 elokuva muodostaa uuden trilogian, johon kuuluvat jatko-osat "Halloween Kills" (2021) ja "Halloween Ends" (2022). 
Rob Zombien elokuvissa "Halloween" (2007) ja "Halloween II" (2009) Laurieta esittää Scout Taylor-Compton.
Clarence Parker

Clarence ”Ace” Parker (17. toukokuuta 1912 Portsmouth, Virginia – 6. marraskuuta 2013) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja baseballpelaaja. Hän pelasi mm. Brooklyn Dodgersissa (1937–1941) ja pääsi College Football Hall of Fameen vuonna 1955 sekä Pro Football Hall of Fameen vuonna 1972. Parkerin Major League Baseball -joukkueena oli kaudella 1936–1937 Philadelphia Athletics. Peliuransa jälkeen hän valmensi.
Lindsey Jacobellis

Lindsey Jacobellis (s. 19. elokuuta 1985 Danbury, Connecticut) on yhdysvaltalainen lumilautailija, kaksinkertainen olympiavoittaja ja kuusinkertainen maailmanmestari.
Jacobellis on voittanut viisi kertaa maailmanmestaruuden lumilautakrossissa vuosina 2005, 2007, 2011, 2015 ja 2017 sekä saanut pronssia 2023, ollut viides 2019 ja yhdeksäs 2021. Lisäksi hänellä on kaksi MM-mitalia joukkuekilpailusta. Halfpipessa hän sijoittui kahdeksanneksi 2005.
Olympialaiset.
Lumilautakrossin finaalissa Torinossa 2006 Jacobellis otti heti lähdössä kärkipaikan ja jo puolivälissä hän oli paljon muita edellä, kunnes hän toiseksi viimeisessä hypyssä temppuili ja kaatui. Tällöin Sveitsin Tanja Frieden tuli ohi ja laski olympiakultaan.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Jacobellis sijoittui lumilautakrossissa viidenneksi, Sotšissa 2014 seitsemänneksi ja Pyeongchangissa 2018 neljänneksi. Pekingissä 2022 hän voitti kultaa henkilökohtaisessa kilpailussa ja sekajoukkuekilpailussa Nick Baumgartnerin parina.
Ringa ja Kaksoset

Ringa ja kaksoset oli 1960-luvun lopussa toiminut popmusiikkia esittänyt naistrio. Sen muodostivat taiteilijanimellä Ringa esiintynyt Hannele Rinne (1952–1982) sekä identtiset kaksoset Arja ja Merja Lehtimäki (s. 1951).
Ura.
Ringa ja kaksoset -trion jäsenet tutustuivat toisiinsa opiskellessaan samalla luokalla Helsingin Roihuvuoren koulussa. Laajempaan julkisuuteen he nousivat vuonna 1967. Esiintyessään Haka-kerhon folk-lauluillassa Scandia-levy-yhtiön kykyjenetsijä kiinnitti huomionsa trioon ja järjesti heidät koelauluun levy-yhtiön tuotantopäällikkö Jaakko Salon luokse. Koelaulu synnyttikin tulosta ja vielä 1967 trio levytti Scandian kustantaman singlen "Kun lähden pois / Yksin". Levytys poiki myös tv-esiintymisen, jonka näki myös tuon ajan suosituimpiin suomalaisiin pop-tähtiin lukeutunut Johnny. Tämä kutsuikin trion koe-esiintymiseen ja kiinnitti heidät kiertueelleen. Trion bravuuksi muodostui The Supremes -hitti "Stop - In The Name Of Love" ja toi triolle julkisuudessa lempinimen "Puotinharjun Supremes".
Yhtyeen toinen single "Kunhat maksat kyytisi / Pitkin, poikin" ilmestyi vuonna 1968 Star-levymerkin kautta. Säestäjänä singlellä toimi Soulset-yhtye. Singlen osakseen saama huomio oli kuitenkin varsin vähäistä. Single jäikin trion lyhyen levytysuran viimeiseksi julkaisuksi.
Myös vuonna 1968 trio kiersi Johnnyn kesäkiertueella. Trio esiintyi myös Arto Sotavallan kiertueella sekä vuonna 1969 vierailijana Markku Aron kiertueella. Vuonna 1969 syntyi myös Ringan Love Recordsille levyttämä soolosingle "Huomaan maa jo elää / Suljin silmät".
Myöhemmät vuodet.
Vuonna 1970 Ringa ja Kaksoset -trio lopetti toimintansa. Ringa jatkoi musiikin esittämistä Orient Express-yhtyeen kanssa ja Kaksoset, Arja ja Merja Lehtimäki, puolestaan kiersivät Georg Liemolan yhtyeen kanssa.
Myöhempinä vuosina Arja ja Merja Lehtimäki osallistuivat satunnaisesti erilaisiin musiikkiproduktioihin, ja vuonna 1979 he esiintyivät Sakari Kukon "Kajastus"-levyn kappaleella "Kylätiellä". Ringan musiikillinen ura puolestaan hiipui ja vuonna 1982 hän joutui henkirikoksen uhriksi.
Arja Lehtimäki meni 1970-luvulla naimisiin laulaja Kristianin kanssa.
Alex Turner

Alexander David "Alex" Turner (s. 6. tammikuuta 1986 Sheffield, Britannia) on englantilainen muusikko. Hän on sheffieldiläisen Arctic Monkeys -yhtyeen laulaja, kitaristi ja lauluntekijä. 
Ura.
Arctic Monkeys.
Arctic Monkeys perustettiin vuonna 2002, ja siihen kuuluvat Alex Turnerin lisäksi kitaristi Jamie Cook (2006-), basisti Nick O'Malley ja rumpali Matt Helders. Yhtye on julkaissut tähän mennessä kuusi albumia, joista varsinkin ensimmäinen ja viides saavuttivat suuren suosion. Vuonna 2006 julkaistun esikoisalbumin nimi on "Whatever People Say I Am, That's What I'm Not", toinen albumi on nimeltään "Favourite Worst Nightmare" (2007), ja kolmas albumi "Humbug" julkaistiin vuoden 2009 syksyllä. Neljännen levyn nimi on "Suck It and See" (2011). Yhtyeen viides albumi on nimeltään "AM", ja se ilmestyi vuonna 2013. Albumi sai Brit Award -palkinnon parhaasta albumista. "Tranquility Base Hotel &amp; Casino" julkaistiin vuonna 2018.
The Last Shadow Puppets.
Elokuussa 2007 julkistettiin suunnitelmat siitä, että Turner levyttäisi yhdessä ystävänsä The Rascals -yhtyeen entisen laulaja-kitaristin Miles Kanen ja tuottajan James Fordin kanssa. Projektissa Turner ja Kane jakaisivat laulu-, kitara- ja basso-osuudet ja James Ford soittaisi rumpuja. Myös Owen Pallett esiintyy levyllä. Duon nimeksi vakiintui The Last Shadow Puppets, ja sen ensimmäinen levy "The Age Of The Understatement" julkaistiin 21. huhtikuuta 2008. Levy nousi ilmestymisviikollaan listoilla ensimmäiselle sijalle. Duo teki elokuussa 2008 pienen kiertueen Lontoon filharmonisen orkesterin kanssa.
Aavejuna (aavekulkuneuvo)

Aavejuna on kummitus, joka ilmentyy junan muodossa. Tyypillinen aavejuna käsittää pelkästään veturin tai sen osan, kuten valonheittimen valon, vaikkakin kummitus- ja kaupunkitarinoissa mainitaan myös kokonaisia aavejunia.
Useimmat aavejunahavainnot ja -ilmiöt on kirjattu Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa, joiden rautatieverkostot olivat laajimmillaan 1900-luvun puolivälissä. Joidenkin tarinoiden aavejunat ilmestyvät kummittelemaan, koska ne ovat tuhoutuneet vakavissa onnettomuuksissa. Jotkin ilmiöt liittyvät historiallisiin tapahtumiin.
Aavejunahavaintoja.
Harmaa juna havaittiin ensimmäisen kerran entisellä Highland Railwayn ratalinjalla Glasgow'n lähellä Skotlannissa vuonna 1921. Havainnoitsijan mukaan junassa oli veturin lisäksi neljä himmeästi valaistua vaunua. Ilmiö havaittiin uudelleen vuonna 1929, ja tuolloin junan ilmoitettiin leijuneen. Junasta ei ole tehty havaintoja sen jälkeen, ja rataosuus purettiin 1930-luvulla.
British Railin omistama Deltic-sarjan dieselveturi Nimbus havaittiin pääradalla Crewen lähistöllä yhdeksän kuukautta sen jälkeen kun se oli romutettu.
Republicin aavejunana tunnettu ilmiö on toistuva kummittelutapaus. Ilmiö on havaittu useaan otteeseen Republicissa, Ohiossa. Tarinan mukaan veturin ajovaloa muistuttava valoilmiö liittyy vuonna 1887 tapahtuneeseen onnettomuuteen, kun "Chicago Limited Express" -pikajuna törmäsi pysähtyneeseen tavarajunaan. Turmassa menehtyi 16 henkeä, jotka paloivat kuoliaaksi.
St. Louisin aavejuna on lähellä St. Louisin pikkukaupunkia Saskatchewanissa Kanadassa tavattava toistuva valoilmiö.
Presidentti Abraham Lincolnin hautajaisjunan sanotaan yhä kummittelevan alkuperäisellä reitillään.
Silverpilen on metrojuna, jonka sanotaan kummittelevan Tukholman metrossa.
John C. Calhoun

John Caldwell Calhoun (18. maaliskuuta 1782 – 31. maaliskuuta 1850) oli yhdysvaltalainen valtiomies, joka toimi uransa aikana senaattorina, sotaministerinä, ulkoministerinä ja varapresidenttinä. Hän oli yksi "suuresta triumviraatista" yhdessä Daniel Websterin ja Henry Clayn kanssa.
Calhoun on Yhdysvaltain varapresidenteistä Spiro Agnew'n lisäksi ainoa, joka on eronnut tehtävästään ennen toimikautensa loppua.
Poliittinen ura.
Calhounin poliittinen ura alkoi vuonna 1808, jolloin hänet valittiin Etelä-Carolinan osavaltion kongressiin. Hän toimi kongressissa äänioikeuden uudistuksesta vastanneen komitean puheenjohtajana.
Calhoun valittiin vuonna 1810 Etelä-Carolinan edustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen, jossa hän oli yksi Vuoden 1812 sotaa kannattaneista sotahaukoista. Presidentti James Monroe nimitti hänet sotaministerikseen 8. joulukuuta 1817. Hän pysyi sotaministerinä koko Monroen presidenttikauden ajan.
Vuoden 1824 presidentinvaaleissa Calhoun pyrki ensin presidentiksi, mutta ei onnistunut tässä. Hänet kuitenkin valittiin varapresidentiksi John Quincy Adamsille. Hänet valittiin uudelleen varapresidentiksi vuoden 1828 vaaleissa, jolloin presidenttinä toimi Andrew Jackson.
Vuonna 1832 syttyi niin sanottu nullifikaatiokriisi, kun Etelä-Carolinan osavaltion ja liittovaltion välillä oli kiistaa siitä, kumman lait olivat kiistatilanteessa korkea-arvoisempia. Kun osavaltio ei suostunut maksamaan liittovaltion määräämää tullia, presidentti Jackson pyysi kongressia määräämään liittovaltion joukot tullimaksuja keräämään. Calhoun erosi tämän johdosta varapresidentin virasta joulukuussa 1832.
Calhoun istui Yhdysvaltain senaatissa 1832–1844, jossa hän tuli tunnetuksi orjuuden kannattajana. Oltuaan vuoden ulkoministerinä hän palasi Etelä-Carolinan senaattoriksi vuosiksi 1845–1850.
Perintö.
Yalen yliopisto nimesi yhden opiskelija-asuntoloistaan Calhoun Collegeksi. Calhounin mukaan nimetty ydinsukellusvene USS "John C. Calhoun" oli palveluksessa vuosina 1963–1994.
Perhe.
Calhoun sai vaimonsa Floride Calhounin kanssa kymmenen lasta, joista kolme kuoli nuorena.
Glenn Hysén

Glenn Ingvar Hysén (s. 30. lokakuuta 1959 Göteborg) on entinen ruotsalainen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Hysén nousi aikuisten sarjoihin IFK Göteborgin pelaajana. Seuran riveissä hän voitti Ruotsin mestaruuden kolmesti, Ruotsin cupin kahdesti ja UEFA Cupin kahdesti. Ulkomailla hän edusti alankomaalaista PSV Eindhovenia vuosina 1983–1985, italialaista Fiorentinaa 1987–1989 ja englantilaista Liverpoolia 1989–1992. Hän voitti Englannin liigamestaruuden vuonna 1990. Pelaajauransa päätteeksi hän edusti kaksi vuotta synnyinkaupunkinsa GAIS-seuraa.
Ruotsin maajoukkueessa Hysén pelasi 68 maaottelua vuosina 1981–1990 ja teki niissä kuusi maalia. Hän edusti Ruotsia vuoden 1990 MM-kilpailuissa. Hänet palkittiin Guldbollen-palkinnolla vuoden parhaana ruotsalaisena miesjalkapalloilijana vuosina 1983 ja 1988.
Uransa jälkeen Hysen on kärsinyt alkoholiongelmista.
Kristalli (sarjakuvahahmo)

Kristalli, oikealta nimeltään Crystalia Amaquelin Maximoff on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankari. Hän kuuluu Epäinhimillisten kuningasperheeseen. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisessa "Fantastic Four" -lehden numerossa 45. Kristallin loivat Stan Lee ja Jack Kirby. 
Kristallin ensiesiintyminen Suomessa tapahtui Ihmesarjan numerossa 6 (1967).
Historia.
Kristalli on yksi epäinhimillisistä, Meduusan sisar ja kuningasperheen jäsen.
Kristalli on täysin ihmisen näköinen, kaunis nainen jolla on pitkät kastanjanruskeat hiukset. Joskus hän käytti hiuksissaan erikoisen näköistä mustaa raidoitusta joka muodosti takaraivolle ympyrän, josta lähtivät sivuviivat ohimoille. Koskaan ei selvinnyt, oliko kyseessä värjäys vai jonkinlainen irrallinen hiuskoriste.
Kristalli oli pitkään rakastunut Ihmenelosten Liekkiin, mutta Liekin hedonismi ja narsistisuus katkaisivat lopulta suhteen. 
Sittemmin Kristalli meni naimisiin Elohopean kanssa, ja heillä on yhteinen lapsi Luna, joka syntyi epäinhimillisten juuri muutettua Kuun siniselle alueelle Ihmenelosten avulla; synnytyslääkärinä oli sattumoisin itse Herra Fantastinen eli Reed Richards. 
Kristalli ajautui kuitenkin avioliiton ulkopuoliseen suhteeseen ja Elohopea jätti hänet. 
Voimat ja varusteet.
Kristallin voima on käsitellä elementtejä ja luonnonvoimia; hän pystyy sytyttämään tulen kädenliikkeellä tai luomaan pyörremyrskyn vain ajattelemalla sitä. Hänen voimansa on pitkälti telepaattinen, mutta hän ei pysty lukemaan ajatuksia tai lähettämään ajatusviestejä.
Ultimate Kristalli.
Ultimate Marvel -jatkumossa Kristallilla on samanlaiset voimat ja ulkonäkö kuin normaalijatkumonkin sarjakuvissa.
Pako (1. tuotantokausi)

Paon ensimmäistä tuotantokautta alettiin esittää Yhdysvalloissa elokuussa 2005, ja se jatkui toukokuuhun 2006 saakka. Kausi sisältää 22 jaksoa. Kauden päähahmo on Michael Scofield, joka yrittää karata kuolemaantuomitun veljensä Lincoln Burrowsin kanssa Fox River -nimisestä vankilasta. Kausi kuvaa tapahtumia kuuden viikon ajalta.
"Paon" ensimmäistä tuotantokautta esitettiin Yhdysvalloissa vuonna 2005. Suomessa sitä esitettiin MTV3:lla tiistai-iltaisin kello 21.00. Tavallisten jaksojen lisäksi Yhdysvalloissa esitettiin yksi erikoisjakso, jossa muun muassa pohjustettiin sarjan henkilöhahmojen taustoja. Jakso esitettiin seitsemännen jakson jälkeen 11. lokakuuta 2005.
Sarjan oli tarkoitus jäädä lyhyeksi minisarjaksi, mutta suosio sai kanavan tilaamaan siitä täyden tuotantokauden. Suomessa sarjan 12. syyskuuta 2006 esitetty aloitusjakso keräsi 930 000 katsojaa, ja se nousi Suomen menestyneimmäksi ulkomaiseksi sarjauutuudeksi yli kahteen vuoteen.
"Katso myös Luettelo televisiosarjan Pako jaksoista
Jaksot.
&lt;onlyinclude&gt;&lt;/onlyinclude&gt;
Virgin America

Virgin America oli yhdysvaltalainen halpalentoyhtiö. Yhtiö markkinoi itseään halpojen hintojen, korkeatasoisen palvelun ja pitkien matkojen lentokoneiden mukavuuksien lentoyhtiöksi. Yhtiön päälentoasemana toimi San Franciscon kansainvälinen lentoasema, mutta lentoja oli myös Los Angelesin kansainväliseltä lentoasemalta. 
Vuonna 2016 Alaska Airlines julkisti ostavansa yhtiön. Vuoteen 2019 mennessä jo useita Virgin American koneita on Alaska Airlinesin väreissä, ja fuusioitumisen myötä Alaska Airlines julkisti uuden erikoisvärityksen ”More to Love”:n. Väritys kuvastaa kahden yhtiön fuusioitumista, ja se on maalattu useisiin Boeing 737 ja Airbus A321 -koneisiin. Virgin American lennonhallintakeskus sijaitsee San Franciscossa, ja sieltä yhä hallitaan Virgin American vanhoja koneita. Tavoitteena on ohjata kaikki lennot Alaska Airlinesin lennonhallintakeskukselta Seattle-Tacoman kansainväliseltä lentoasemalta kun fuusioituminen on valmis. Kaikissa Virgin American omistamissa Airbus-koneissa pitäisi olla Alaska Airlinesin värit ja matkustamo vuoden 2020-alkupuolella.
20 suosikkia – Liehuva liekinvarsi

20 suosikkia – Liehuva liekinvarsi on Timo Turpeisen kokoelma-albumi vuodelta 1995. Levy on osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjaa.
Nimikappaleen "Liehuva liekinvarsi" on alun perin esittänyt Markku Blomqvist Suomen euroviisukarsinnoissa 1977. Kappaleen on säveltänyt Jukka Siikavire ja sanoittanut Erkki Mäkinen.
Thomas Taylor

Thomas Taylor (15. toukokuuta 1758 – 1. marraskuuta 1835) oli englantilainen uusplatonilainen filosofi ja kääntäjä. Hän oli ensimmäinen, joka käänsi Platonin ja Aristoteleen teokset sekä orfilaiset katkelmat englannin kielelle.
Elämä.
Taylor syntyi Lontoossa ja opiskeli St Paul's Schoolissa. Hän omistautui klassisen kirjallisuuden ja matematiikan tutkimukselle. Hän työskenteli aluksi pankkivirkailijana. Myöhemmin hän pääsi Society for the Encouragement of Artin (Royal Society of Artsin edeltäjä) sihteeriksi, missä toimessa hän tutustui useisiin vaikutusvaltaisiin henkilöihin, ja mahdollisti käännöstensä julkaisemisen.
Taylor oli hellenistisen pakanuuden ja erityisesti Platonin ja uusplatonilaisten filosofisen järjestelmän ihailija ja kannattaja. Taylor ja hänen vaimonsa puhuivat kotona keskenään pelkästään klassista kreikkaa. Taylor oli myös aikansa kristillisyydessä näkemiensä turmeltuneisuuksien ja paheiden sekä sen pinnallisuuden, epäaitouden ja hengellisen tehottomuuden suorasanainen kriitikko. Taylorin mielipiteiden vuoksi häntä pilkattiin usein ja hänellä oli paljon vihollisia, vaikka monien muiden asioiden suhteen hän saikin hyvän vastaanoton. 
Taylorin ystäviin Lontoossa kuului muun muassa eksentrinen matkailija ja filosofi John "Walking" Stewart. Taylor otti vaimoineen teini-ikäisen Mary Wollstonecraftin asumaan luokseen.
Käännökset ja omat teokset.
Taylorin tavoitteena oli kaikkien aikaisemmin kääntämättömien antiikin filosofisten teosten kääntäminen englanniksi. Platonin ja Aristoteleen lisäksi Taylor käänsi Prokloksen, Iamblikhoksen, Porfyrioksen, Apuleiuksen, Ocellus Lucanuksen ja muiden uusplatonilaisten ja pythagoralaisten teoksia.
Taylorin käyttämiä käsikirjoituksia oli toimitettu 1500-luvulta saakka, mutta niissä oli aukkokohtia. Taylorilla oli kuitenkin laajat tiedot platonilaisesta ajattelusta ja hän täydensi aukkokohtia oppineilla arvauksilla. Kun myöhemmin löydettiin parempia käsikirjoituksia, arvaukset osoittautuivat usein oikeiksi. Taylorin käännöksillä oli vaikutusta muun muassa William Blaken, Percy Bysshe Shelleyn ja William Wordsworthin ajatteluun. Yhdysvalloissa niitä lukivat muun muassa Ralph Waldo Emerson, Bronson Alcott ja G. R. S. Mead, H. P. Blavatskyn sihteeri. 
Taylor julkaisi myös useita omaperäisiä filosofisia teoksia, erityisesti Prokloksen ja Jamblikhoksen uusplatonismista, sekä matematiikkaa käsitteleviä teoksia.
Tribal Wars

Tribal Wars on alun perin saksalainen, keskiaikaan perustuva internetissä toimiva moninpelattava strategiapeli.
Pelissä on aluksi vain resurssirakennukset ja päärakennus (), sekä käytetystä pelipalvelimesta riippuen pari muuta rakennusta. Päärakennuksessa voi rakentaa lisää rakennuksia tai kehittää jo olemassa olevia paremmiksi. Muita rakennuksia ovat esimerkiksi hevostalli ja kasarmi. Kullakin rakennuksella on oma tehtävänsä.
Pelin tarkoituksena on kerätä pisteitä rakentamalla rakennuksia tai valloittaa muiden pelaajien ja tietokoneen (Barbaari) kyliä.
Pelissä voi myös luoda heimon, jota voi kasvattaa valloittamalla ja lisää jäseniä hankkimalla.
Pelin palvelimet ovat nk. maailmoja, joka päättyy, kun joku heimo valloittaa 65 prosenttia maailman kylistä.
Earl Monroe

Vernon Earl Monroe (s. 21. marraskuuta 1944) on yhdysvaltalainen koripalloilija. 
Monroe syntyi Philadelphiassa, Pennsylvaniassa. Hän osoitti huomattavaa lahjakkuutta lajissaan jo John Bartram High Schoolissa ja Winston-Salem State Universityssa; hän pääsi National Basketball Associationiin vuonna 1967 ensimmäisenä joukkueenaan Baltimore Bullets, nykyinen Washington Wizards.
Monroe siirtyi New York Knicksiin vuonna 1971 ja lopetti peliuransa vuonna 1980. Hänet kelpuutettiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1990.
Vuonna 1996 Earl Monroe valittiin yhdeksi nimeksi NBA:n kaikkien aikojen viidenkymmenen parhaan pelaajan luetteloon.
Peltotulkku

Peltotulkku ("Rhodospiza obsoleta"), myös "Rhodopechys obsoletus", on viherpeipon kokoa oleva peippolintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 14,5 cm, siipien kärkiväli 25–27,5 cm ja paino 17,5–28 g. Kooltaan ja rakenteeltaan muistuttaa viherpeippoa mutta höyhenpuku aivan erivärinen: vaalean hiekanruskea, maha valkoinen, siivillä ja pyrstössä valkoista ja mustaa. Siipien yläpeitinhöyhenet ovat osittain ruusunpunaiset, koiraalla kirkkaammat. Koiraan nokka ja ohjas ovat mustat, naaraan ja nuoren linnun ruskea. Laulu muistuttaa hieman sekä viherpeipon että hempon laulua.
Lajin "taksonomia" on epäselvä. Se on luettu kuuluvaksi sekä "Rhodospiza", "Rhodopechys", "Fringilla" ja "Bucanetes" -sukuihin. Lichtenstein antoi lajille alun perin nimen "Fringilla obsoleta", Jean Cabanis "Bucanetes obsoletus" 1851 ja Richard Bowdler Sharpe nimesi lajin "Rhodospiza obsoleta"ksi 1888. Uusin tutkimustulos, joka perustuu lajin DNA:han, osoittaa lajin olevan ennemminkin sukua viherpeipolle ja muille tiklien ("Carduelis") suvun lajeille.
Esiintyminen.
Peltotulkku elää Aasiassa, paikoin Turkissa, Lähi-idässä ja Arabian niemimaalla sekä niistä itään Kaspianmeren ympäristöön ja Kiinaan saakka. Lajin kanta on elinvoimainen, Euroopan puolella arvioidaan esiintyvän 6 000–12 000 yksilöä. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Avoimet kuivat maat, joilla kasvaa hajanaisia puuryhmiä ja pensaita. Puutarhat, viljelymaat, tienvarret. Vaatii jonkinlaisen vesistön läheisyyttä.
Lisääntyminen.
Pesä on puun tai pensaan oksalla 1–5 metrin korkealla. Suosii "Prunus"-, "Vitis"- ja "Pistacia"-puita. Molemmat puolisot rakentavat pesää, rakentaminen kestää 5–7 päivää. Naaras munii 4–6 munaa, joiden keskipaino on 2,1 g. Haudonta-aika on 12–15 päivää ja vain naaras hautoo. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 2-viikkoisina ja ne itsenäistyvät 2 viikkoa tämän jälkeen.
Ravinto.
Peltotulkku on siemensyöjä, joka ruokailee maassa. Lisääntymisaikana syö myös selkärangattomia.
Ticker

Ticker on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Albert Pyun ja käsikirjoitti Paul B. Margolis. Pääosassa esiintyvät Tom Sizemore, Dennis Hopper ja Steven Seagal.
Juoni.
Hullu pommimies alkaa räjäytellä paikkoja, ellei hänen tyttöystävänsä pääse vapaaksi, ja näin saadaan mukaan myös paikallisen pommiryhmän pomo Frank Glass.
Clara Hughes

Clara Hughes O.C., OM (s. 27. syyskuuta 1972) on kanadalainen maantiepyöräilijä ja pikaluistelija, joka on ollut mitaleilla sekä kesä- että talviolympialaisissa.
Hughes syntyi Winnipegissä, Manitobassa, ja aloitti uransa luistelijana; vuonna 1990 hän siirtyi kuitenkin kilpapyöräilyyn. Hän osallistui kesäolympialaisiin vuosina 1996, 2000 ja 2012, ja saavutti ensin mainituissa pronssia sekä maantieajossa että maantieaika-ajossa. Hän oli aika-ajossa kuudes 2000 ja viides 2012. MM-kilpailuissa hän sai hopeaa aika-ajossa Duitamassa 1995. Pan-Amerikan kisoissa ja Kansainyhteisön kisoissa hän on saanut mitaleja myös ratapyöräilyssä.
Hughes on yhtä lailla menestynyt luistelija. Hän voitti vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä pronssia 5 000 metrillä ja vuonna 2006 Torinossa kultaa 5 000 metrillä ja hopeaa joukkuetakaa-ajossa. Vancouverissa 2010 Hughes oli 5 000 metrillä pronssilla. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän on saavuttanut 5 000 metrillä kultaa 2004, hopeaa 2003, 2008 ja 2009 sekä pronssia 2005 ja joukkuetakaa-ajossa hopeaa 2005. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan kuudes 2003. Maailmancupissa hän sijoittui 3 000 ja 5 000 metrin yhteisessä cupissa kolmanneksi kaudella 2002–2003.
Hughes sai 11. maaliskuuta 2005 haltuunsa naisten pikaluistelun maailmanennätyksen 10 000 metrillä, mutta menetti ennätyksensä noin vuotta myöhemmin tšekkiläiselle Martina Sáblíkoválle. 
Hughes on osallistunut Right to Playn toimintaan.
Straight to the Bank

Straight to the Bank on rap-artisti 50 Centin ensimmäinen single hänen kolmannelta albumiltaan "Curtis". Single julkaistiin Yhdysvalloissa 2. heinäkuuta 2007 ja Isossa-Britanniassa kolme kuukautta myöhemmin. Kappaleen ovat tuottaneet Ty Fyffe ja Dr. Dre.
50 Cent esitti kappaleen ensimmäistä kertaa livenä 5. toukokuuta MGM Grandissa Las Vegasissa, World Boxing Councilin alemman keskisarjan nyrkkeilyn maailmanmestaruusottelussa, jossa kohtasivat Floyd Mayweather Jr. ja Oscar de la Hoya.
”Straight to the Bank” debytoi Billboard Hot R&amp;B/Hip-Hop Songs -listalla sijalla 48 ja nousi parhaimmillaan sijalle 30. Billboard Hot 100 -listalla se debytoi 32. sijalla 26. toukokuuta 2007. Sen sijoitus alkoi kuitenkin laskea listalla heti ensimmäisestä viikosta lähtien, ja alle kuukauden kuluttua se putosi kokonaan listalta. Kappaleen saamaa huonoa vastaanottoa pidetäänkin syynä siihen, että Curtis-albumin julkaisu siirrettiin syyskuulle.
Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, joka julkaistiin G-Unitin Internet-sivuilla 16. toukokuuta ja MTV:llä seuraavana päivänä.
Onni Purhonen

Onni Aleksanteri Purhonen (15. tammikuuta 1895 Mikkeli – 2. kesäkuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti.
Perhe ja opinnot.
Purhosen vanhemmat olivat seppä Arndt Purhonen ja Hilda Hokkanen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Aino Maria Kronmanin kanssa. Lapset: Aarre Onni (1920-2006, ye. everstiluutnantti), Aino Marja-Terttu (1921-2018), Antti Onni, Aino Maj-Riitta, Erkki Onni, Arja Maria ja Timo Juhani.
Onni Purhonen kävi seitsemän luokkaa Mikkelin ruotsalaista yhteiskoulua ja oli kuunteluoppilaana Kauppakorkeakoulussa vuonna 1912 sekä suoritti seitsemännen luokan lopun ja osan kahdeksatta luokkaa Kuopion lyseossa vuonna 1925. Hän kävi hiihtotaistelukurssin vuonna 1924 ja erikoiskurssin vuonna 1925 Suojeluskuntain päällystökoulussa sekä komentajakurssin vuonna 1926 ja Taistelukoulun orientoivan kurssin vuonna 1930.
Jääkärikausi.
Purhonen työskenteli liikealalla vuodesta 1911 ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 10. lokakuuta 1915, josta hänet siirrettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 10. heinäkuuta 1917. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
3. komennuskunta Suomeen.
Saapui aselaiva S/S Equityllä Merikarvialle joulukuussa 1917, jääkäreiden etukomennuskunta 3 lähti Saksasta 2. joulukuuta 1917 ja siihen kuuluivat Hilfsgewehrführer Purhosen 1:stä konekiväärikomppaniasta, lisäksi Gewehrführerit: Perttu Petrelius myöh. Pertamo, Kaarlo Viljanen, Volter Asplund ja Kaarlo Kaarlonen, Hilfsgewehrführerit: Viljo Paloheimo, Hans Nehrman, Pekka Heikka ja Aarne Salminen, sekä jääkärit: Yrjö Väinönheimo, Lauri Pelkonen, Nestori Karhula, Urho Sihvonen, Toivo Pursiainen, Juhana Vakkilainen, Matti Välikangas, Albert Rosenholm, Vilho Korte, Ville Nenonen, Lauri Rantasalo, Karl Dikert, Johan Jauhiainen ja sähköttäjänä Karl Nyström. Suomeen tulon jälkeen Purhonen komennettiin Porista aselasti mukanaan Kuopioon suojeluskunnan kouluttajaksi K. O. A. Larssonin alaisuuteen. Koulutettavien runko syntyi Kuopion Reippaan urheilijoista.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Anna-sarja

Anna-sarja on kanadalaisen L. M. Montgomeryn kirjoittama teossarja, johon kuuluu kahdeksan teosta. Sarja kertoo orvosta Anna-tytöstä (), joka päätyy kasvatiksi perheeseen, johon oli alun perin tarkoitus tulla poika. Teossarja kattaa Annan elämän lapsuusvuosista, 11-vuotiaasta pikku tytöstä keski-ikäiseksi perheenäidiksi, jolla on kuusi lasta. Sarjan loppua kohden Anna astuu teoksissa hieman taka-alalle hänen lastensa saadessa suuremman roolin kerronnassa. Teossarjan viimeisessä osassa, "Kotikunnaan Rilla" -kirjassa Annan nuorin tytär Rilla on saanut selkeän päähenkilön aseman. Alun perin Montgomery kirjoitti sarjan ensimmäisen osan itsenäiseksi teokseksi, mutta kustantajan ehdotuksesta laajensi teosta kokonaiseksi sarjaksi. 
Teosten kirjoittamisjärjestys ei noudata täysin niiden järjestystä sankarittarensa elämässä, vaan teokset "Anne of Windy Poplars" (suom. "Anna opettajana") ja "Anne of Ingleside" (suom. "Annan perhe") on kirjoitettu myöhemmin kustantajan toivomuksesta, viimeisen osan jälkeen täyttämään tarinassa olleita ajallisia aukkoja. Montgomery on sarjaa kirjoittaessa hyödyntänyt omia lapsuudenkokemuksiaan kasvatiksi joutumisesta. Sarja kuuluu maailman rakastetuimpiin tyttökirjoihin ja on yhä edelleen suosittu. Sarjaa on käännetty monille kielille, ja siitä on tehty elokuvia ja näytelmiä. 
Teossarjan suosio on johtanut myös siihen, että Prinssi Edwardin saarelle on syntynyt paljon Anna-turismia. Lukuisat Anna-fanit ympäri maailmaa matkustavat Annan alkujuurille Cavendishin kaupunkiin, jonne on luotu kokonainen fiktiivinen maailma Anna-kirjojen hengessä. 
Kirjallisuutta.
Lucy Maud Montgomery ja Sisko Ylimartimo: "Alppipolku", 2017, Minerva Kustannus
Brüno

Brüno Gehard on Sacha Baron Cohenin roolihahmo "Da Ali G Show’sta". Brüno on itävaltalaisen musiikkikanavan muotitoimittaja, joka tuntee vetoa natsi-ideologiaa kohtaan. Hän on myös avoimesti homoseksuaali ja usein melko säädytön. Brüno esiintyi ensi kerran vuonna 1998 Baron Cohenin toisen roolihahmon Boratin menestyksen myötä. Brünosta kertova pseudodokumenttielokuva "Brüno" sai ensi-iltansa 10. heinäkuuta 2009. Sen kuvaukset aloitettiin kesällä 2008. 
Brüno nähtiin ensimmäisen kerran muotinäytöksessä jossa hänet pidätettiin lavalle kaatumisesta.
Brüno pukeutuu "muodikkaisiin" vaatteisiin, ja "määrää" mikä on in ja mikä out.
Etelänmyrskylintu

Etelänmyrskylintu ("Fulmarus glacialoides") on eteläisen pallonpuoliskon valtamerilintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 45–51 cm, siipien kärkiväli 110–120 cm ja paino noin 800 g. Se muistuttaa myrskylintua.
Esiintyminen.
Pesimäalueena ovat Etelämantereen reunat sekä mannerta ympäröivät saaret. Esimerkiksi South Sandwich Islandilla pesii noin miljoonan parin yhdyskunta. Maailman populaation koko on noin 4 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Laji vaeltelee eteläisillä valtamerillä muun muassa Perun, Etelä-Afrikan, Australian ja Uudenseelannin rannikoilla. Suomessa sitä ei ole tavattu.
Elinympäristö.
Kallioiset lintusaaret ja mantereen rantajyrkänteet.
Lisääntyminen.
Pesintä tapahtuu marras-joulukuussa. Naaras munii yhden valkoisen munan, joka painaa noin 103 g. Molemmat puolisot hautovat noin 45 päivää haudontavuorojen ollessa 3–9 päivää. Poikanen on lentokykyinen noin 52 päivää vanhana. Poikasia ja munia saalistavat muun muassa kihut ja tuppinokat.
Ravinto.
Etelänmyrskylinnun pääravintoa ovat krillit ja muut äyriäiset. Se syö myös kalanperkeitä, pikkukaloja ja mustekaloja.
Nobelparken

Nobelparken on puisto Tukholman Östermalmilla, Strandvägenin itäpäässä. Se on osa Ekoparkenin kaupunkipuistoa.
Puistossa on niin sanottu vanha metsäinstituutin talo, jossa Ruotsin metsäinstituutti toimi vuosina 1828–1916. Ympäröivä puisto toimi samalla Metsäinstituutin puulajivarantona. Tämän seurauksena Nobelparkenin alueella kasvaa kaikkia Ruotsissa tavattavia puulajeja, lukuun ottamatta Ruotsin tunturialueilla kasvavaa hieskoivun alalajiksi katsottavaa tunturikoivua, jota sinne ei ole istutettu.
Puisto on nimetty Alfred Nobelin mukaan ja sinne suunniteltiin 1900-luvun alussa Nobel-palatsiksi kutsuttua näyttävää rakennusta, jota ei koskaan toteutettu.
Anna Žīgure

Anna Žīgure (s. 1948 Riika) on latvialainen diplomaatti, kirjailija ja kääntäjä. Zigure on valmistunut Tarton yliopistosta ja kääntänyt latviaksi kirjoja suomen, viron ja unkarin kielistä. Häneltä on julkaistu Latviassa, Virossa ja Suomessa elämäkerta- ja historiateoksia. Žīgure on Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kunniajäsen. Hän on ollut "Suomen Kuvalehden" ja "Keskisuomalaisen" kolumnisti. Žīgure oli itsenäisen Latvian ensimmäinen suurlähettiläs Suomessa vuosina 1992–1998, kautensa lopulla Helsingin diplomaattikunnan vanhin. Žīgure asuu Jūrmalassa miehensä Jukka Rislakin kanssa. Hän kuului Jūrmalan puolustusjärjestön (JAB) perustajiin ja oli vuosien ajan järjestön hallituksen jäsen.
Keltatuppinokka

Keltatuppinokka, aikaisemmalta nimeltään valkotuppinokka ("Chionis alba", syn. "C. albus") on Etelämantereen tuntumassa elävä rantalintu.
Ulkonäkö ja koko.
Linnun pituus on noin 40 senttiä ja siipien kärkiväli 80 cm. Höyhenpuku on valkoinen, naama paljas ja vaaleanpunainen. Vaalean nokan kärki on musta. Siivet ovat lyhyet. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Muistuttaa suuresti sukulaistaan mustatuppinokkaa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Laji elää Etelämantereella ja sen pohjois- ja luoteispuolella olevilla saarilla, Tulimaan ja Falklandsaarten rajaamalla alueella. Maailman populaatio on kooltaan noin 20 000 yksilöä ja sen kanta on elinvoimainen. Keltatuppinokan elinympäristöä ovat lintusaaret ja mantereen lintuyhdyskunnat. Laji on riippuvainen pingviiniyhdyskunnista.
Lisääntyminen.
Keltatuppinokka pesii tavallisesti pingviiniyhdyskunnissa. Pesä on yleensä kallion- tai maankolossa. Munat muistuttavat kurmitsojen munia pohjavärin ollessa likaisen vaalea tummin täplin. Muninta alkaa joulukuun alussa ja päättyy tammikuun alkupuolella. Munia on tavallisesti 2, usein 1 tai 3 mutta harvoin 4. Munimisväli voi olla useita päiviä. Emot lämmittävät munia ensimmäisestä munasta alkaen mutta varsinainen haudonta alkaa vasta pesyeen ollessa täysilukuinen. Haudonta-aika on 28–32 päivää. Naaras yleensä hoitaa pääosan hautomisesta mutta jotkut koiraat hautovat myös taajaan. Poikaset kuoriutuvat 3–4 päivän sisällä. Molemmat emot vuorollaan lämmittävät poikasia 10-18 päivän ikäisiksi, sen jälkeen harvemmin. Emot ruokkivat poikasia pääasiassa krilleillä, joita ne varastavat pingviineiltä. Poikaset oppivat lentämään 50–60 päivän ikäisinä.
Ravinto.
Keltatuppinokka on kaikkiruokainen. Se elää syömällä raatoja, linnunpoikasia ja -munia, eläinten ulosteita sekä varastamalla ruokaa muilta linnuilta, eritoten pingviineiltä.
Out for a Kill

Out for a Kill on yhdysvaltalainen vuonna 2003 suoraan DVD:lle julkaistu toimintaelokuva, ikäraja Suomessa on 15 vuotta. Elokuvan ohjasi Michael Oblowitz ja käsikirjoitti Dennis Dimster-Denk. Pääosaa esittää Steven Seagal.
Juoni.
Arkeologian professori Robert Burns on tekemässä tärkeää kaivausta muinaisilla raunioilla Kiinan ja Kazakstanin rajalla. Paikalla hän törmää sattumalta Kiinan mafiaan, jotka yrittivät käyttää hänen löytämiään arvoesineitä huumeiden salakuljettamiseen. Burns yrittää paeta paikalta apulaisensa kanssa rajan yli Kiinaan, mutta joutuukin pidätetyksi takaa-ajon päätteeksi.
Burns joutuu hetkeksi vankilaan, mutta Yhdysvaltain huumeyksikkö saa suostuteltua Kiinan armeijaa päästämään hänet vapaaksi auttaakseen heitä saamaan kiinni kiinalaismafian.
Loudy Wiggins

Loudy Wiggins (o.s. Tourky; s. 7. heinäkuuta 1979) on australialainen uimahyppääjä. Hän syntyi Haifassa, Israelissa, mutta on asunut kolmevuotiaasta Australiassa. 
Wiggins osallistui jo Atlantan kesäolympialaisiin 1996 ja voitti myöhemmin pronssia sekä Sydneyssä 2000 että Ateenassa 2004. Hän on lisäksi menestynyt Uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa ja Kansainyhteisön kisoissa.
Wiggins esiintyi helmikuussa 2006 "Black+White"-lehdessä. Hän opiskeli Mansfield State High Schoolissa ja on naimisissa jalkapalloilija Simon Wigginsin kanssa.