tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
August Nordenskiöld

August Nordenskiöld tai Nordenskjöld (6. helmikuuta 1754 Sipoo – 10. joulukuuta 1792 Sierra Leone) oli suomalainen kirjailija, alkemisti, Suomen vuoritoimen johtaja ja swedenborgilainen. Nordenskiöld valmistui ylioppilaaksi Turussa vuonna 1770 ja opiskeli kemiaa ja minerologiaa Turun akatemiassa. Tämän lisäksi Nordenskiöld johti Ruotsin kaivostoimintaa Suomessa.
Myöhemmin asuessaan Lontoossa hän sai välikäsien kautta yhteyden Ruotsin kuningas Kustaa III:een, joka alkoi rahoittaa hänen yrityksiään viisasten kiven valmistamiseksi. Innoituksensa hän oli saanut isänsä Carl Fredrik Nordenskiöldin ja setänsä Magnus Otto Nordenbergin kullanvalmistusteorioista. 1780-luvulla Nordenskiöld oli tutustunut Carl Bergklintiin ja perusti hänen kanssaan vuonna 1787 Uudenkaupungin Vallimäen rinteelle alkemistisen pajan, joka aloitti toimintansa 11. tammikuuta. August haaveili valmistavansa niin paljon kultaa, että rahan hirmuvalta saataisiin kukistettua. Varojen loputtua Nordenskiöld ja Bergklint joutuivat keskeyttämään hankkeen. Nordenskiöldin omaisuus pakkohuutokaupattiin.
Myöhemmin hän matkusti Englantiin ja sieltä Sierra Leoneen perustamaan suomalaista utopiayhteiskuntaa nimeltä Uusi Jerusalem. Paikalliset asukkaat eivät ihastuneet kyseiseen ideologiaan eivätkä orjuuden lakkauttamiseen, vaan August pahoinpideltiin hengiltä. Toisen version mukaan hän olisi kuollut johonkin paikalliseen kuumetautiin. ”Augustin pääkallo” ja alkemistinen uuni ovat nähtävillä suvun kartanossa Mäntsälässä Alikartanon museossa. Elämänsä aikana Nordenskiöld kirjoitti useita kirjoja alkemiasta ja Uuden Jerusalemin kirkosta.
Hänen veljenpojanpoikansa Adolf Erik Nordenskiöld oli myös kuuluisa tutkimusmatkailija ja Koillisväylän löytäjä.
Viena Korhonen

Viena Maria Jolma, kirjailijanimeltään Viena Korhonen (13. joulukuuta 1905 Sotkamo – 29. joulukuuta 1992 Sotkamo) oli suomalainen Kainuussa asunut kirjailija.
Henkilöhistoria.
Korhosen vanhemmat olivat vaatturi Aate Korhonen ja Auno Sofia Huotari ja puoliso vuodesta 1939 rakennusmestari Erkki Jolma. Korhonen valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista 1927 ja toimi opettajana muun muassa Kauhajoella, Turtolassa ja 1942-1944 Sotkamossa. 
Korhonen julkaisi 1930- ja 1940-luvulla neljä romaania ja voitti kaksi romaanikilpailua vuonna 1943.
Yrjö Hämäläinen

Yrjö Hämäläinen (11. marraskuuta 1905 Kuopio – 30. huhtikuuta 1964) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja kirjailija.
Hämäläisen vanhemmat olivat liikemies Aaro Hämäläinen ja Eeva Hänninen. Hän kävi Suomen näyttämöopiston ja toimi teatterinjohtajana ja näyttelijänä Hämeenlinnassa, Turussa ja Viipurissa. 
Hämäläinen näytteli Teuvo Tulion elokuvassa "Kiusaus" (1938) ja Valentin Vaalan elokuvassa "Keinumorsian" (1943).
Kelttien sotavaunut

Sotavaunuilla oli tärkeä osa kelttien varhaisessa sodankäynnissä. Sotavaunuja on La Tènen kulttuurin varhaisissa hautalöydöissä eli 500-luvulta eaa. lähtien. Vaunut kuitenkin poistuivat laajamittaisesta käytöstä Manner-Euroopassa 100-luvulla eaa., kun keltit oppivat ratsuväen käytön, mutta Britanniassa ja Irlannissa vaunut säilyivät käytössä vielä vuosisatoja. Viimeinen kirjattu tieto sotavaunujen käytöstä Manner-Euroopassa on Rooman ja kelttien välisestä Telamonin taistelusta vuodelta 225 eaa. 
Kelttien sotavaunut olivat kevyitä kaksipyöräisiä, kahden hevosen vetämiä ja edestä avoimia (tämä mahdollisti sen, että soturi siirtyi ketterästi vaunun aisalle ja heitti keihään hevosten päiden välistä.) Vaunuissa oli miehistönä ajaja ja yksi soturi. Keltit olivat taitavia vaunuseppiä, ja he oppivat ensimmäisinä Euroopassa tekemään pyöränkehän yhdestä puusta, kun siihen asti se oli tehty useammasta osasta.
Taktiikka.
Julius Caesar teki Britannian valloittamiseksi kaksi sotaretkeä vuosina 55–54 eaa. Melkein heti noustuaan maihin hän kohtasi kelttien sotavaunuja:
Vaunuista siis valmisteltiin taistelua ensiksi ajamalla vaunut jonossa suoraan vihollista kohti, ja heittämällä keihäitä yritettiin saada vihollisen taistelutahto murtumaan. Jos vihollinen ei kääntynyt pakoon, käännettiin vaunut ja ajettiin vihollisen ryhmityksen editse, edelleen keihäitä heittäen. Joskus vihollinen kierrettiin kokonaan ja hyökättiin myös selustaan. Useamman tällaisen hyökkäyksen jälkeen vaunut palasivat omiensa luokse ja vaunuista taistelleet soturit jalkautuivat osaksi jalkaväkeä. Tämän jälkeen ajajat vetäytyivät taistelusta vaunujen kanssa, valmistautuen mahdolliseen vetäytymiseen. Jos kelttien hyökkäykset torjuttiin, vaunut ja ratsuväki vetäytyivät taistelusta metsän suojaan. Erityisesti tämä teki Caesariin vaikutuksen.
Legio Martia

Legio Martia oli roomalainen legioona. Sen järjestysnumeroa ei tunneta, mutta se mainitaan useissa antiikin lähteissä. Legioona on nimetty sodanjumala Marsin mukaan. 
Legioona koostui Julius Caesarin Gallian sodan veteraaneista. Legioona oli "Africassa" vuonna 46 eaa. Julius Caesarin murhan jälkeen legioona oli Makedoniassa. Se kannatti aluksi Marcus Antoniusta, mutta loikkasi Legio IV Macedonican kanssa Octavianuksen leiriin. Legioona näytteli merkittävää roolia Mutinan taistelussa, jossa se taisteli Antoniuksen joukkoja vastaan.
Essi Valta

Ester Valta, joka käytti kirjailijanimeä Essi Valta, (16. elokuuta 1905 Lapinlahti – 22. elokuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Henkilöhistoria.
Vallan vanhemmat olivat Kalle August Valta ja Matleena Ruotsalainen. Hän kävi kansakoulun, kauppakoulun ja -opiston sekä Taideteollisuuskoulun. Valta toimi kanslistina, piirtäjänä ja kustannusvirkailijana. Viimeksi mainitussa toimessa hän oli kustannusliike Otavan palveluksessa 1939–1970.
Ari Munnukka

Ari Munnukka (s. 29. kesäkuuta 1963 Riihimäki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan libero tai keskuspuolustaja.
Munnukka edusti pelaajaurallaan Riihimäen Palloseuraa, Lahden Reipasta ja Ilvestä. Hän pelasi SM-tasolla 120 ottelua. Pelaajauran jälkeen Munnukka on toiminut muun muassa valmennustehtävissä Riihimäen Ilveksen organisaatiossa.
Jalmari Jyränkö

Arvo Jalmari Luotonen, kirjailijanimi Jalmari Jyränkö (20. elokuuta 1896 Tammela – 14. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Ura.
Luotosen isä Valfrid Luotonen oli kyläräätälinä Urjalan Menosen kylässä. Luotonen itse muutti 1917 Urjalasta Tampereelle, josta edelleen Turkuun 1931 ja Helsinkiin 1936. Koko varsinaisen työelämänsä hän toimi eri sanomalehtien (mm. Tampereen Sanomat, Turun Sanomat, Ilkka, Maakansa, Savon Sanomat) ilmoitushankkijana ja toimittajana. Vuonna 1951 hän jäi vapaaksi kirjailijaksi.
Luotosen oli käytävä ansiotyössä, mikä nieli valtaosan käytettävissä olevasta ajasta, ja hän pystyi hyödyntämään vain osan iltojaan, öitään ja sunnuntait kirjoittamiselle {lähde: Arvo Luotosen kirjailija-arkisto/-jäämistö}.
Luotonen piti erillään "siviiliminänsä" ja luovan kirjailijan, sillä esimerkiksi hänen kotipitäjässään Urjalassa vain harvat osasivat yhdistää kirjailija Jalmari Jyrängön ja Arvo Luotosen toisiinsa. Omalla nimellään hän julkaisi harvoja kirjoituksia.{Arvo Luotosen kirjailija-arkisto/-jäämistö} 
Pääteos.
Kirjailija valmisteli kauan pääteoksekseen "erään paikkakunnan kehityshistoriallista romaania", jota varten hän vuosikausia hankki aineistoa, mutta jonka lopullisen valmistumisen estivät ensin taloudelliset mahdollisuudet - 
"...valitettavasti varattomuus on kyseellisen hankkeen siirtänyt vuodesta vuoteen, estäessään allekirjoittaneen yhdeksikään kesäksi irtautumasta leipätyöstä. Hanke on sikäli hädänalainen, että puhutettavien ukkojen ja akkojen rivi harvenee vuosi vuodelta kuoleman kulkiessa."
- ja myöhemmin terveydelliset syyt. Romaani jäi viimeistelemättä ja julkaisematta. Sen käsikirjoitus löytyi hänen jäämistöstään.
Luotosen vaimo Lyyli Luotonen oli myös kirjailija joka käytti nimimerkkejä "Vappu Väre" ja "Lyyli Hyrske".
Teokset.
Kirjailijanimellä Jalmari Jyränkö julkaissut yhteensä kuusi romaania ja yhden radiokuunnelman. Lisäksi lukuisilla nimimerkeillä (muun muassa Jalmari Karikko, Arvo Hyrske, Hj. Särkkä) kymmeniä novelleja eri julkaisuissa 1930–1950-luvuilla.
Ainoa omalla nimellä julkaistu teos (matkaopas):
Arvo Luotoselta jäi julkaisematta niin valmista tuotantoa kuin keskeneräisiä romaanejakin. Hänen jäämistössään on muun muassa useita kymmeniä novelleja, jotka on pääosin julkaistu eri lehdissä 1930–1950-luvuilla ja joista hän suunnitteli novellikokoelmaa. Lisäksi hän oli uuttera runoilija (lähde: Arvo Luotosen kirjailija-arkisto/-jäämistö).
Vappu Väre

Lyyli Sigrid Luotonen, o.s. Koskinen, kirjailijanimi Vappu Väre (5. syyskuuta 1901, Urjala – 20. lokakuuta 1964, Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Lyyli Hyrske".
Luotosen vanhemmat olivat suutari Johan Viktor Koskinen ja Ida Josefina Weckman. Hän oli alkujaan lähtöisin Urjalasta, jossa eli nuoruutensa vuoteen 1921 saakka ja naimisiin mentyään (puoliso Arvo Luotonen; kirjailija Jalmari Jyränkö) muutti sieltä ensin Tampereelle, v. 1931 Turkuun ja myöhemmin 1936 Helsinkiin.
Luotonen oli lähes koko ammatillisen uransa ajan toimittajana ja avustajana useissa eri aikakauslehdissä, mm. Suomen Kuvalehdessä 1930-luvulta lähtien. Hän oli kuitenkin jo vuodesta 1924 lähtien julkaissut artikkeleita ja novelleja eri julkaisuissa useilla eri nimimerkeillä (mm. Lyyli Hyrske, Aulikki Reima, Sirkka, Vappu, Malviina ja Petra). 
Hän oli naimisissa kirjailija Jalmari Jyrängön (oikea nimi Arvo Luotonen) kanssa.
Joensuun kanava

Joensuun kanava on sulkukanava, joka sijaitsee Pielisjoella Joensuun kaupungin keskustassa Siltakadun kohdalla. Kanava on yksi kolmesta Pielisjoen sulkukanavista yhdessä Kaltimon ja Kuurnan kanavien kanssa. Ensimmäinen kanava paikalle rakennettiin vuosina 1876–1877. Kanavan pituus oli 537 metriä ja siinä oli yksi puinen sulku, jonka pituus oli 35,6 metriä, leveys 7,7 metriä ja syvyys 2,1 metriä. Tämä sulku uusittiin vuosina 1918–1923 betonirakenteiseksi.
Vanhan sulun paikalle rakennettiin vuosina 1971–1973 uusi suursulku, jonka pituus on 160 metriä, leveys 16 metriä ja syvyys 2,4 metriä. Nykyisessä sulussa on sektoriportit. Vanhasta sulusta on nykyisin säilynyt enää sulun itäpuolen kiveys.
Joensuun kanavan sulun ja Länsikosken välisessä saaressa sijaitsee Pielisjoen kanavoinnin muistomerkki, jonka tekijä on tuntematon. Muistomerkki räjäytettiin 1917, koska siinä kuvattua Venäjän kaksipäistä kotkaa pidettiin silloin vanhan tsaarinvallan symbolina. Pronssinen muistomerkki löytyi Pekkalan kartanosta ja palautettiin entiselle paikalleen vuonna 1968.
Kanavan yli kulkevan läppäsillan alikulkukorkeus on suljettuna 2,5 metriä. Sillan ja sulkuporttien koneistot ovat sähkömekaaniset. Kanavasta on mahdollista kulkea itsepalvelukäytöllä, mikäli sillan avausta ei tarvita. Pudotuskorkeus kanavassa on 0,3 metriä. 
Kanavan kaukokäyttökeskuksesta suoritetaan kaikkien Pielisjoen kanavien ja avattavien siltojen käyttö.
Kanavan ja avattavan sillan käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Mismo Oy.
Umpihankifutis

Umpihankifutis on suomalainen versio jalkapallosta, jota pelataan vihreän veran sijaan umpihangessa. Säännöt ovat samat kuin suopotkupallossa.
Kilpailut.
Ensimmäinen umpihankifutisturnaus pelattiin vuonna 2000 Hyrynsalmen Syväjärven jäällä, tittelinä Suomen Mestaruus. Vuonna 2001 turnaus sai EM-kisojen arvon. Vuodesta 2002 lähtien Syväjärvellä on kilpailtu lajin maailmanmestaruudesta.
Sääntöjä.
Tapahtuma pelataan hyvässä ja reippaassa urheiluhengessä. Epäurheilijamaisesti käyttäytyvät joukkueet voidaan hylätä kisoista. Peliaika on 2 × 10 minuuttia ja kentän koko on 60 × 35 metriä. Kulmapotkut, rangaistuslaukaukset sekä raja"heitot" annetaan käsistä potkaisemalla. Pelaajien lukumäärä joukkuetta kohden kentällä on maalivahti ja 5 kenttäpelaajaa. Joukkueella pitää olla kentällä vähintään 4 pelaajaa, vaihtopelaajien määrää ei ole rajoitettu. Myöskään vaihtojen määrää ei ole rajoitettu ja ne saa suorittaa "lennosta". Pelissä ei ole paitsiosääntöä.
Skole

Skole () on kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Stryin piirissä. Skole sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Opirjoen varrella, linnuntietä 97 kilometriä aluekeskus Lvivistä etelälounaaseen. Kaupunkia ympäröi Skolen Beskidien kansallispuisto.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Skolen väkiluvuksi 6 054 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 6 742 asukasta, ja vuonna 1990 noin 6 900 asukasta. 
Tammikuun keskilämpötila on −4,3 ja heinäkuun +18,0 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 949 millimetriä.
Paikkakunnan ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1397, jolloin kuningas Jagello salli väen asettautua asumaan Karpaattien laaksoihin. Skole sai myös Magdeburgin oikeudet samana vuonna. Arkeologiset havainnot osoittavat kuitenkin paikkakunnan olleen asuttu jo 1000-luvun alun tienoilla (Kiovan Rusin aikoihin). Tataarit (1594) ja unkarilaisjoukot (1610, 1657) tuhosivat kylän. 
Vuonna 1912 Skole erotettiin Galitsiassa omaksi kihlakunnakseen Stryin kihlakunnasta; Skolesta tuli kihlakuntakaupunki.
Skole on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Stryin piiriin; sitä ennen se oli Skolen piirin hallintokeskus.
Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuu muun muassa puurakenteinen Pyhän Panteleimonin kirkko ikonostaaseineen ja kellotapuleineen (kirkko 1597, kellotapuli 1600-luvulta).
The Unforgettable Fire

The Unforgettable Fire on irlantilaisen rock-yhtye U2:n neljäs studioalbumi. Se on yhtyeen uran ensimmäinen albumi, jonka tuottivat suuresti yhtyeen musiikilliseen tyyliin vaikuttaneet Brian Eno ja Daniel Lanois. Albumin julkaisi Island Records 1. lokakuuta 1984. Albumi erosi edeltäjistään merkittävästi kokeellisen tyylinsä vuoksi, ja sitä onkin luonnehdittu albumiksi, jonka myötä ”U2 syntyi uudelleen.”
Albumin nimi on viittaus samannimiseen Hiroshiman ja Nagasakin pommituksista kertoneeseen taidenäyttelyyn, jossa yhtye oli vieraillut vuonna 1983 ollessaan ""-albuminsa kiertueella Japanissa. "The Unforgettable Firen" levyttäminen aloitettiin vuoden 1984 toukokuussa Meathin kreivikunnassa sijaitsevassa Slane Castle -linnassa, jonne yhtye oli muuttanut kirjoittamaan uusia kappaleita albumia varten. Albumin äänittäminen viimeisteltiin Dublinissa yhtyeelle jo tutussa Windmill Lane -studiossa.
"The Unforgettable Fire" sai positiivisen vastaanoton ja menestyi kansainvälisesti. Albumin singlejulkaisusta ”Pride (In the Name of Love)” muodostui yhtyeen siihenastisen uran suurin hitti, jonka turvin albumi nousi listaykköseksi Britannian ja Australian albumilistoilla. Yhdysvalloissa sen korkein sijoitus Billboard 200 -listalla oli 12. Vuonna 2009 albumista julkaistiin 25-vuotisjuhlapainos.
Kappaleet.
Musiikki: U2, sanoitukset: Bono.
"Pride (In the Name of Love)" ja nimikappale julkaistiin singleinä.
Vuonna 1995, Mobile Fidelity Sound Lab remasteroi albumin ja julkaisi sen erikoisversiona. Tässä versiossa on levy on hieman pidempi, se sisältää 2:39 kestävän instrumentaalikappaleen "4th of July".
Kuustudio

Kuustudio oli Apollo 11 -kuulennon vaiheita ja ensimmäisen kuukävelyn historiallisia hetkiä varten Yleisradion studioon Pasilaan koottu suora televisiolähetys kesällä 1969. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun Suomen televisiossa esitettiin ohjelmaa yöaikaan.
Asiantuntijan ominaisuudessa paikalla olivat Ralf Friberg, Pertti Jotuni, Börje Hielm, Teppo Suonperä, Birger Wiik, Martti Tiuri, Gustaf Järnefelt, Bo Fagerström, Tenho Autere ja Mikael Lehtonen. Ohjelman toimittivat Yrjö Länsipuro, Erkki Toivanen, Jan Torvalds ja (Houstonissa) Pasi Rutanen. Raati vastasi uutisoinnin ohessa katsojien lähettämiin kysymyksiin. Insertteinä nähtiin Nasan alkuperäistä kuvaa Apollo-ohjelmasta.
Lähetystä varten Pasilaan oli rakennettu näyttävät lavasteet, ja saatavilla oli muuta rekvisiittaa, kuten Saturn V -kantoraketin esittelymateriaalia. Lähetyksen introna kuultiin Richard Straussin säveltämä ”Also Sprach Zarathustra”, joka oli juuri tullut tunnetuksi elokuvan "" (1968) pääteemana. Ohjelmassa esiintyivät myös Vesa-Matti Loiri ja Titta Jokinen.
"Kuustudion" lähetyksessä ei kuultu Neil Armstrongin lausetta ”That’s one small step for [a] man, one giant leap for mankind” (”Tämä on pieni askel ihmiselle, mutta suuri ihmiskunnalle”). Toimittaja Pasi Rutanen oletti Armstrongin jo astuneen kuun pinnalle, vaikka tämä oli laskeutunut vasta kuumodulin rappusille. Hetkeä myöhemmin, kun Armstrong oikeasti astui kuun pinnalle ja oli juuri sanomassa kuuluisia sanojaan, Rutanen kertoi katsojille, että ”Neil Armstrong ei sanonut mitään historiallisia sanoja”.
Timo Kelaranta

Timo Sakari Kelaranta (s. 22. toukokuuta 1951 Helsinki) on espoolainen valokuvaaja, joka valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta 1975. Hän toimi Taideteollisen korkeakoulun lehtorina 1983–1992, apulaisprofessorina 1992–1994 ja professorina 1999–2001. Vuodet 1994–1999 hän oli taiteilijaprofessori. Kelaranta on saanut valokuvataiteen valtionpalkinnon 1985 ja 1991 sekä valtion viisivuotisen taiteilija-apurahan 2002. 
Kelaranta on pitänyt yksityisnäyttelyn Chiassossa, Chicagossa, Lundissa, Madridissa, Nizzassa, Odensessa ja Pariisissa sekä osallistunut yhteisnäyttelyihin Amsterdamissa, Karlsruhessa, New Yorkissa ja Tukholmassa. Lisäksi hän on pitänyt retrospektiiviset näyttelyt Ljubljanassa 1992 ja Suomen valokuvataiteen museossa Helsingissä 2012. Kelarannan teoksia on Suomen valokuvataiteen museon,Kiasman, Espoon kaupungin ja Tukholman Moderna museetin kokoelmissa.
Kelaranta on jäsenenä vuonna 1973 perustetussa SAFTRA-valokuvaosuuskunnassa, jonka muut jäsenet ovat Ben Kaila, Matti Koivumäki, Veli-Heikki Uusitupa ja Risto Vuorimies. Valokuvauksen lisäksi ryhmä on muun muassa suunnitellut suuren määrän suomalaisia äänilevykansia.
Hänen ensimmäinen puolisonsa oli valokuvaaja Eeva Nikkonen (k.), toinen Auli Leskinen.
Kelarannalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 2012 ja taiteilijaeläke vuonna 2014.
Fish and chips

Fish and chips (myös "fish 'n' chips") on brittiläinen ruokalaji.
Ruokalaji koostuu uppopaistetusta leivitetystä kalafileestä, useimmiten turskasta, punakampelasta tai koljasta, sekä ranskalaisista perunoista. Perunoiden uskotaan olevan alkujaan ennemminkin kalan korvike kuin lisuke. Annoksia on saatavilla myös valmispakasteena.
Fish and chips englanninkielisessä maailmassa.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa annoksia myydään useimmiten grillikioskia vastaavissa myyntikojuissa tai pubissa oluen kanssa. Ensimmäinen myyjä aloitti toimintansa vuonna 1860 Oldhamissa. Toisen maailmansodan aikana brittihallitus piti huolen siitä, ettei fish 'n' chips joutunut kortille. Tarkoituksena oli ylläpitää kotirintaman taistelutahtoa.. Vuodesta 1988 Yhdistyneessä kuningaskunnassa on jaettu National Fish And Chips Award -palkintoa ansioituneelle alan toimijalle.
Ruokalaji on levinnyt myös maailmalle, kuten Australiaan, Uuteen-Seelantiin ja Kanadaan.
Dublinissa ruokalajiin viitataan usein nimellä "one and one". Tämän taustalla on 1880-luvulla kaupungin ensimmäisen fish and chipsin myyneen italialaisen Giuseppe Cervin vaimo Palma, joka kysyi asiakkailta "yksi tällainen ja yksi tuollainen?"
Yhdistyneessä kuningaskunnassa joillain fish and chipsiä tarjoilevilla ravintoloilla on huvittavia nimiä, kuten esimerkiksi "A Salt and Battery", "The Codfather", "The Frying Scotsman", "Oh My Cod", "Frying Nemo" tai "Rock and Sole".
Kizuna

Kizuna () eli WINDS ("Wideband InterNetworking engineering test and Demonstration Satellite") on Japanin avaruusjärjestön koneellinen tietoliikennesatelliitti, jonka se on toteuttanut yhdessä National Institute of Information and Communications Technologyn kanssa. Satelliitti liittyy Japanin sähköisen informaatioteknologian strategioihin.
Se laukaistiin 23. helmikuuta 2008 H-IIA-kantoraketilla. Sen tiedonsiirtonopeus on 155 Mb/s (vastaanotto maassa)/6 Mb/s (lähetys maasta). Viiden metrin antennilla voi vastaanottonopeus nousta 1,2 Gb/s:iin. Satelliitin paino on 2 700 kilogrammaa ja sen toiminta-aika on 5 vuotta. Se toimii GEO-radalla.
WINDS sai poikkeuksellisesti nimen Kizuna jo vuoden 2007 lopulla. Perinteisesti japaninkielinen nimi on annettu vasta, kun on todettu, että avaruusalus toimii avaruudessa.
Matkaopas

Matkaopas on vapaamuotoinen ammattinimike, jota käytetään henkilöstä, joka toimii matkailualan opastustehtävissä.
Eri tyyppisiä oppaita.
Kotimaan matkaopas opastaa kotimaassaan sekä koti- että ulkomaisia turistiryhmiä. Omalla asiantuntemuksellaan opas välittää matkailijoille matkakohteen tietoa. Useimmat oppaat tekevät osa-aikaista freelancetyötä. Toimeksiantajia ovat matkailu- ja matkatoimistot, opaskeskukset, matkanjärjestäjät, liikenneyhtiöt sekä yritykset. Kotimaan matkaopas työskentelee tavallisesti kaupunkien ja kuntien paikallis- ja kohdeoppaana, erikoisoppaana, transferina tai matkanjohtajana. Matkaopas tekee asiakaspalvelutyötä, jossa opastus tapahtuu asiakkaan toivomusten ja tilauksen mukaisesti.
Paikallisoppaat opastavat erilaisia nähtävyys- ja tutustumiskierroksia. Tavallisesti paikallisoppaat työskentelevät liikkuvassa ajoneuvossa, kuten bussissa tai laivassa, mutta opastavat myös kävellen teemakierroksilla tai paikkakunnan kohteissa. Kotimaan kohdeoppaat toimivat esimerkiksi museoissa, kirkoissa, julkisissa rakennuksissa tai tehtaissa. Tarvittaessa oppaat toimivat myös matkanjohtajina sekä Suomeen tuleville että ulkomaille matkustaville ryhmille. Matkanjohtajana työskentelevä opas seuraa ryhmän mukana koko heidän lomansa ajan. Hän vastaa matkan käytännön järjestelyistä ja siitä, että asiakkaan tilaus on sopimuksen mukainen ja että matkaohjelman palvelut toimivat.
Transferi () hoitaa asiakkaiden kuljetuksia. Transferin tehtävänä voi esimerkiksi olla vieraiden nouto lentokentältä, rautatieasemalta tai satamasta ja heidän kuljettaminen hotelliin. Oppaat voivat myös seurustella vieraiden kanssa kokousten yhteydessä tai viedä heidät ostoskierrokselle tai patikkaretkelle. 
Luonto- ja eräoppaat suunnittelevat ja järjestävät luonto- ja eräretkiä. 
Matkaoppaiden koulutus.
Matkaoppaille, -johtajille tai matkanvetäjille ei ole olemassa yleisiä keskiasteen opintoja. Kaupalliset valmismatkanjärjestäjät ja opasyritykset kouluttavat yleensä itse työntekijänsä sopivilla kursseilla. 
Aurinkorannikon matkaopaskoulu.
Espanjan Aurinkorannikolla toimii suomalaisille suunnattu Aurinkorannikon matkaopaskoulu, joka valmistaa ulkomaan matkaoppaita. 
Adulta.
Ammatillisista aikuiskoulutuskeskuksista Helsingin Oulunkylässä toimiva Adulta Oy järjestää matkaoppaan ammattitutkinto –nimellä koulutusta. Suomen Opasliiton hyväksymän peruskurssin tai vastaavan koulutuksen suorittaneet voivat käyttää nimitystä auktorisoitu matkailuopas. 
Pätevyydet.
Oppailla ei ole varsinaisia virallisia kelpoisuusehtoja, mutta opaskeskukset välittävät yleensä vain auktorisoituja matkailuoppaita. Auktorisoitu matkaopas saa käyttää Suomen Opasliiton hopeista merkkiä.
Kompuutteri

Kompuutteri voi tarkoittaa seuraavia:
Moritz Volz

Moritz Volz (s. 21. tammikuuta 1983 Siegen) on Saksasta kotoisin oleva jalkapallopuolustaja, joka pelaa Bundesliiga-seura St. Paulissa.
Volzin aikaisempia seuroja olivat Schalke, Arsenal, Wimbledon ja Fulham. Hän on edustanut Saksan maajoukkuetta junioritasolla ja nimetty myös kerran aikuisten maajoukkueeseen vuonna 2004, muttei saanut peliaikaa.
30. joulukuuta 2006 Volz teki valioliigahistorian 15 000:n maalin ottelussa Chelseaa vastaan. Valioliigan sponsoriyritys myönsi tästä syystä hänelle 15 000 puntaa lahjoitettavaksi vapaasti valittavaan hyväntekeväisyyskohteeseen. Tämän maalin johdosta hänelle on annettu lempinimi "15,000 Volz".
Paul Konchesky

Paul Konchesky (s. 15. maaliskuuta 1981 Barking, Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija. Hän pelaa valioliigaseura Leicesterin riveissä, jonne siirtyi 2011 Liverpoolista.
Konchesky aloitti uransa Charlton Athleticissa syksyllä 1997, jolloin hänestä tuli nuorin Charltonissa pelannut pelaaja. Konchesky edusti Charltonia aina vuoteen 2005 asti lukuun ottamatta lyhyttä lainajaksoa Tottenhamissa. Charltonista hän siirtyi West Hamiin, jossa hän pelasi kaksi kautta vuoteen 2007 saakka ennen Fulhamiin siirtymistään.
Roy Hodgsonin siirryttyä Fulhamista Liverpoolin valmentajaksi kesällä 2010, pestasi hän myös luottopelaajansa Koncheskyn Fulhamista Liverpooliin. Hodgsonin potkujen myötä Konchesky kuitenkin lainattiin Liverpoolista Nottinghamin riveihin jo tammikuussa 2011. Siirto Leicesteriin tapahtui heinäkuussa 2011. 
Konchesky on pelannut kaksi maaottelua Englannin maajoukkueessa sekä 15 peliä alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.
Zoom 8

Zoom8 (myös Zoom 8) on yhden hengen ISAFin sääntöjen mukainen yksityyppiluokan kevytvene eli jolla. Zoom8-jolla soveltuu erityisesti yli 50-kiloiselle purjehtijalle ensiveneeksi. Runsaassa kymmenessä vuodessa Zoom 8 -luokka on kasvanut yhdeksi Suomen merkittävimmistä nuorison kilpapurjeveneluokaksi. Zoom8-veneillä purjehditaan lähinnä Euroopassa. Luokkaliittoja toimii ainakin Suomessa, Isossa-Britanniassa, Ruotsissa, Tanskassa, Ranskassa, Venäjällä, Virossa, Espanjassa, Saksassa, Puolassa ja Norjassa.
Historia.
Suomessa 1990-luvun alussa laivanrakentaja DI Henrik Segercrantz suunnitteli Zoom8-jollan. Ideana oli toteuttaa uudenaikainen ratkaisu ensimmäiseksi purjejollaksi. Ensimmäinen versio esitettiin Helsingin Venenäyttelyssä talvella 2001. Tämä prototyyppijolla parannettiin sekä varusteratkaisuiltaan että muutamalla rakenteellisella parannuksella. Tässä työssä hyödynnettiin myös purjehtijoiden ja muun muassa alan toimittajien ajatuksia ja palautetta. Runkomuoto, purjeratkaisu ja muut tärkeimmät ominaisuudet säilyivät alkuperäisestä versiosta. Tavoitteena oli aikaansaada valmiiksi harkittu tuote, joka teknisesti ja ominaisuuksiltaan soveltuisi aloittelijalle, mutta antaisi myös kehittyvälle nuorelle purjehtijalle sopivan alustan. Master-muottien valmistus aloitettiin syksyllä 1993 ja ensimmäiset jollat purjehtivat kesällä 1994. 
Suunnittelun lähtökohtana oli luoda mahdollisimman tasavertainen kilpaveneluokka. Zoom8-luokka suunniteltiin Kansainvälisen Purjehtijaliiton, ISAF, yksityyppiluokan sääntöjen ihanteen mukaiseksi eikä tässä luokassa ole mahdollisuuksia muutoksiin tai "parannuksiin". Näin kaikki kilpailijat ovat tasavertaisessa asemassa lähtöviivalla.
Purjehdusominaisuudet.
Zoom8-jollalla on helppoa ja turvallista purjehtia. Kaaduttuaan kokenut kilpapurjehtija saa Zoom8-jollan takaisin pystyyn muutamassa sekunnissa ja vauhtiin jopa 15 sekunnissa. Kovassa tuulessa kaatuessaan Zoom8 voi olla kokemattomalle purjehtijalle vaarallinen: Jos purjehtija menettää otteen jollasta, se voi kyljellään kaatuneena karata nopeasti purjehtijan tavoittamattomiin.
Mangrovesirkku

Mangrovesirkku ("Camarhynchus heliobates") on niin sanottuihin darwininsirkkuihin kuuluva Galápagossaariin kuuluvalla Isabelan saarella äärimmäisen uhanalaisena elävä lintu. Aiemmin mangrovesirkkuja tavattiin myös Fernandinan saarelta.
Mangrovesirkut saavuttavat noin 14 cm:n pituuden. Lintu on vatsastaan vaalea ja selkäpuoli on ruskea. Linnun jalat ovat tummat. Mangrovesirkku muistuttaa läheisesti tikkasirkkua, mutta mangrovesirkun nokka on pienempi, ja laji on myös väritykseltään ruskeampi. Lajin äänet ovat kaksi- tai kolmiosaisia toistoja "tur"-äänestä.
Mangrovesirkut elävät mangrovemetsissä. Linnut käyttävät ravintonaan hyönteisiä, toukkia, hämähäkkejä ja joitakin kasvinosia.
Vuonna 1999 kannan kooksi arveltiin vain 16–36 paria. Lajin vähentymisen tarkkoja syitä ei tunneta, mutta pääsyiksi arvellaan saarelle tulleita vieraslajeja. Yhtenä syynä pidetään saarelle saapunutta "Polistes versicolor" -pistiäistä, jonka toukat loisivat hyönteisten toukissa ja vähentävät siten mangrovesirkkujen ravintoa. Muita mahdollisia lajeja, jotka voivat olla lintujen vähenemisen syynä, ovat pesillä käyvät mustarotat ja villikissat sekä pesäloiset ani ja "Philornis downi"
Varjoon – suojaan

Varjoon – suojaan on Fredin esittämä kappale, jolla hän edusti Suomea vuoden 1967 Eurovision laulukilpailussa. Laulun on sanoittanut Alvi Vuorinen ja säveltänyt Lasse Mårtenson. 
Tuohon aikaan myös "Folk-Fredinä" tunnettu Fredi esitti laulun ”Varjoon – suojaan” ennakkoluulottomasti rajulla laulutavalla. Se oli tyypillistä tuon ajan folkmusiikille, mutta sellaista ei kuitenkaan ollut kuultu eikä nähty aiemmin Eurovision laulukilpailuissa. Suomalainen lehdistö irvaili kädet nyrkissä esiintyneelle laulajalle ja vertasi Fredin lavaliikehdintää kuntovoimisteluun.
Kappale ei tuonut Suomelle kuin 3 pistettä, ja laulu sijoittui jaetulle 12. sijalle 17 laulun joukossa.
Vuoden 1967 Suomen Euro­visio­karsintaa hallitsi Lasse Mårtenson. Peräti kolme kahdeksasta finaaliin selviytyneestä laulusta oli hänen käsialaansa, ja finalistit oli valittu 240 sävelmän joukosta. ”Varjoon – suojaan” -kappaleen voiton ohella Mårtensonin sävellys vei karsinnassa myös toisen sijan.
Arn – Temppeliritari

Arn – Temppeliritari ("Arn – Tempelriddaren") on vuonna 2007 valmistunut elokuva, joka perustuu Jan Guilloun kirjojen temppeliherrain ritariin Arn Magnussoniin. Elokuva on pääosin ruotsalainen, mutta sen toteuttamisessa ovat olleet mukana myös Tanska, Norja, Suomi ja Saksa. Noin 25 miljoonan euron budjetillaan se on kallein Pohjoismaissa tehty elokuva.
Tiff Needell

Timothy ”Tiff” Needell (s. 29. lokakuuta 1951 Havant, Yhdistynyt kuningaskunta) on entinen brittiläinen auto-urheilija. 
Needell osallistui kahteen Formula 1 -kilpailuun kaudella Ensign-tallin autolla. Belgian GP:ssa hän keskeytti ja Monacon GP:sta karsiutui. Needell lähti Belgian GP:ssä lähtöruudusta 23. Needell osallistui yhteen MM-sarjan ulkopuoliseen kilpailuun. Needell on osallistunut lisäksi muun muassa Britannian vakioautosarjaan, BTCC:hen.
Needell on esiintynyt televisiossa muun muassa vanhan Top Gearin ja vuosina 2002–2015 Fifth Gearin juontajana.
Harald Ertl

Harald Ertl (31. elokuuta 1948 – 7. huhtikuuta 1982) oli itävaltalainen autourheilija. Hän osallistui Formula 1 -sarjaan kausina – ja saavuttamatta ainuttakaan MM-pistettä. Ertl ajoi Heskethin-, Ensignin- ja ATS-tallin autoilla. Hänen paras sijoituksensa oli seitsemäs sija Britannian Grand Prixissä 1976. Ertl keskeytti noin puolet kilpailuista.
Ertl oli yksi niistä kuljettajista yhdessä Guy Edwardsin, Arturo Merzarion ja Brett Lungerin kanssa, jotka pelastivat Niki Laudan palavasta ajokista Nürburgringillä 1976. 
Ertl kuoli lento-onnettomuudessa 33-vuotiaana vuonna 1982.
Luettelo 2000-luvun komediaelokuvista

Tämä on luettelo komediaelokuvista, jotka on julkaistu 2000-luvulla.
Kauhukomedia.
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
Tsutomu Seki

Tsutomu Seki (; s. 3. marraskuuta 1930 Kōchi) on japanilainen tähtitieteilijä. Hänen nimensä muistetaan varsinkin Ikeya-Sekin komeetasta, jonka hän ja Kaoru Ikeya havaitsivat vuonna 1965.
Seki löysi 1960-luvulla kuusi komeettaa yksin ja yhdessä muiden kanssa. Hän on havainnut myös 28 komeettaa, jotka ovat palanneet uudelleen Maan näköpiiriin. 
Seki on uransa aikana löytänyt myös kolmattasataa asteroidia. Hän on Geisein observatorion johtaja.
Ani Lorak

Ani Lorak (, oikealta nimeltään Karolina Myroslavivna Kujek, ; s. 27. syyskuuta 1978, Kitsman, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen laulaja ja taiteilija, joka edusti Ukrainaa Eurovision laulukilpailussa Belgradissa 2008 kappaleella "Shady Lady". Hän sijoittui finaalissa toiseksi 230 pisteellä.
Ani Lorakin on oikea nimi on Karolina Myroslavivna Kujek, ja hän sai taiteilijanimensä kääntämällä etunimensä väärinpäin. Hän esiintyi sillä nimellä ensimmäistä kertaa maaliskuussa 1995 kun hän osallistui "Morning Star" -nimisen televisio-ohjelman laulukilpailuun, johon oli jo ilmoittautunut venäläinen Karolina-niminen laulaja.
Porvoon kirkkoyhteisö

Porvoon kirkkoyhteisö (tunnetaan myös nimellä Porvoon sopimus) on viidentoista eurooppalaisen anglikaanisen ja luterilaisen kirkon välinen sopimus, joka neuvoteltiin kirkkojen välillä Järvenpäässä vuonna 1992. Nimi tulee siitä, että viimeisenä neuvottelupäivänä vietettiin ehtoollista Porvoon tuomiokirkossa.
Sopimuksen tarkoituksena oli luoda kirkollinen yhteys Pohjoismaiden ja Baltian luterilaisten kirkkojen sekä Britannian ja Irlannin anglikaanisten kirkkojen välille. Tanskan ja Latvian luterilaisia kirkkoja lukuun ottamatta kaikki edellä mainitut kirkot allekirjoittivat Porvoon julistuksen 1996. Tanskan kansankirkko liittyi sopimukseen myöhemmin ja Latvian evankelis-luterilainen kirkko on tarkkailijajäsen. Sopimus on laajentunut myös Iberian niemimaalle.
Sopimusasiakirja, nimeltään Porvoon yhteinen julkilausuma, sisältää viisi lukua. Sopimuksen pääasiallinen sisältö on täyden ehtoollisyhteyden luominen sen allekirjoittaneiden kirkkokuntien välille. Lisäksi sopimus korostaa kristittyjen välistä ekumeenista ykseyttä. Mihin tahansa Porvoon kirkkoyhteisön jäsenkirkkoon kuuluvan henkilön katsotaan automaattisesti kuuluvan myös muihin kirkkoihin, ja hänellä on oikeus ottaa osaa sakramentteihin. Yhden jäsenkirkon pappi voi työskennellä myös muille kirkoille ja toimittaa jumalanpalveluksia.
Osanottajat.
Tarkkailijajäsen:
Tsutomu Hata

Tsutomu Hata (; 24. elokuuta 1935 Tokio – 28. elokuuta 2017) oli japanilainen poliitikko. Hän toimi Japanin 80. pääministerinä alle kahden kuukauden ajan vuonna 1994. 
Hata syntyi Tokiossa kansanedustajana toimineen varakkaan maanomistajan perheeseen. Hän valmistui Seijō-yliopistosta ja työskenteli sen jälkeen Odakyū-bussiyhtiölle vuoteen 1969. Vuonna 1969 hänet valittiin Japanin alahuoneeseen Naganon prefektuurista liberaalidemokraattisen puolueen jäsenenä. Hän nousi 1980-luvulla merkittävään asemaan Tanakan–Takeshitan ryhmässä ja toimi vuosina 1991–1992 talousministerinä Kiichi Miyazawan hallituksessa.
Hata jätti LDP:n vuonna 1993 perustaakseen Shinseitō-puolueen yhdessä pitkäaikaisen LDP-liittolaisen, Ichirō Ozawan kanssa. Ozawasta tuli osa Morihiro Hosokawan LDP:n vastaista koalitiohallitusta myöhemmin samana vuonna. Hata toimi Hosokawan hallituksen ulkoministerinä. 8. huhtikuuta 1994 Hosokawa erosi ja Hatasta tuli pääministeri. Japanin sosialistinen puolue kuitenkin jätti koalition, joka menetti enemmistönsä parlamentissa. 25. kesäkuuta Hata erosi mieluummin kuin osallistui luottamusänestykseen, joten Tomiichi Murayama nousi pääministeriksi.
Kun Shinseitō yhdistyi Shinshintōhon vuonna 1996, Hata haastoi Ozawan puheenjohtajuuskisassa. Hävittyään Ozawalle hän liittyi yhdessä 12 muun parlamentin jäsenen kanssa Taiyōtō-puolueeseen. Siitä tuli tammikuussa 1998 osa Minseitō-puoluetta, joka vuorostaan liitettiin Japanin demokraattiseen puolueeseen huhtikuussa 1998. Hata pysyi DPJ:ssä, jossa hän toimi puheenjohtaja Ozawan ylimpänä neuvonantajana.
HBOS

HBOS plc, myös Halifax Bank of Scotland () on brittiläinen pankki, joka syntyi vuonna 2001 kahden pankin, Halifaxin ja Bank of Scotlandin fuusion seurauksena.
HBOS on Ison-Britannian suurin talletuspankki ja kiinnitysluotottaja. Yritys hallitsee 139 miljardin punnan talletusvaroja ja sillä on noin 22 miljoonaa asiakasta. Yrityksen vuoden 2006 lopussa päättyneen tilikauden nettoliikevaihto oli 22,7 miljardia puntaa ja taseen loppusumma 591 miljardia puntaa. HBOS:in henkilöstö koostuu keskimäärin 72 000 työntekijästä 1 100 toimipisteessä.
Pankin päätoimialoja ovat vähittäispankkitoiminta, jota pankki harjoittaa Skotlannissa nimellä Bank of Scotland ja muualla maailmassa nimellä Halifax. Lisäksi pankki omistaa australialaisen BankWest-nimisen pankin.
Subprime-kriisin myötä Lloydsin käsiin.
Syksyllä 2008 HBOS joutui vaikeuksiin maailmanlaajuisen subprime-kriisin myötä. Ongelmat johtivat lopulta siihen, että 17. syyskuuta 2008 Britannian johtava finanssikonserni Lloyds TSB teki yrityksestä noin 12 miljardin punnan arvoisen ostotarjouksen (232 penceä per osake). Kauppa maksetaan kokonaan osakkeilla, suhteessa 0,83 Lloydsin osaketta yhtä HBOSin osaketta kohti. HBOSin osake oli vielä marras-joulukuussa 2007 liki 1 000 pencen arvoinen, josta se laski alle kahteen sataan syyskuun 2008 puoliväliin mennessä (markkina-arvo syyskuussa 2008 8,9 mrd. vrt. 27,8 mrd. maaliskuussa 2007). Lloydsin osakkeen muutos vastaavalla ajanjaksolla oli 600:sta noin 250:aan.
Uusi pankki tulee hallitsemaan muun muassa noin 28 prosenttia Britannian asuntoluottomarkkinoista ja 200 miljardin talletuksillaan noin puolta kaikista saarivaltion talletuksista. Yhdistymishanke ei olisi ollut käytännössä mahdollinen, ellei pääministeri Gordon Brown olisi luvannut ohittaa kilpailusäännöksiä.
Yhtiöiden yhteenlaskettu henkilöstömäärä 139 000 tulee pienenemään rajusti yhdistymisen myötä. Lloyds arvioi, että synergiaetujen avulla voidaan päästä yli miljardin punnan kustannussäästöihin vuoteen 2011 mennessä. Lloydsin nykyiset osakkeenomistajat hallitsevat yhdistymisen jälkeen 56 prosentin osuutta uudesta finanssikonsernista.
Samantha Smith

Samantha Reed Smith (29. kesäkuuta 1972 – 25. elokuuta 1985) oli yhdysvaltalainen koulutyttö, joka tuli kuuluisaksi kirjoitettuaan kylmän sodan aikakaudella vuonna 1982 kirjeen Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteerille Juri Andropoville. Hän tiedusteli Andropovilta tämän mielipidettä Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton välisistä rauhanmahdollisuuksista. Smith oli erityisen huolestunut ydinsodan uhasta. Andropov vastasi kirjeellä, jossa hän vakuutteli rauhantahtoisuuttaan ja kutsui Smithin vierailemaan Neuvostoliittoon.
Smith vastasi kutsuun ja matkusti 7. heinäkuuta 1983 vanhempiensa kanssa Neuvostoliittoon, missä he vierailivat Leningradissa ja Moskovassa sekä pioneerileirillä Mustanmeren rannikolla. Vierailu sai paljon huomiota molempien maiden tiedotusvälineissä. Andropovia itseään Smith ei tosin päässyt tapaamaan. Hän kirjoitti vierailustaan vuonna 1985 julkaistun kirjan "Journey to the Soviet Union".
Neuvostoliiton-vierailun jälkeen Smith osallistui myös joulukuussa 1983 Japanissa pidettyyn lastenneuvoston kokoukseen. Vuonna 1985 hänet valittiin Robert Wagnerin rinnalle päänäyttelijäksi televisiosarjaan "Lime Street". Sarja jäi kuitenkin lyhytikäiseksi, sillä elokuussa 1985 Smith sai surmansa lento-onnettomuudessa.
Demokraattinen sosialistinen puolue

Demokraattinen sosialistinen puolue (, myöhemmin ) oli Japanissa vuosina 1960–1994 toiminut sosialistinen puolue. 
Puolue perustettiin vuonna 1960, kun ryhmä maltillisia poliitikkoja erosi Japanin sosialistisesta puolueesta. DSP kannatti sosiaalidemokratiaa ja hyvinvointivaltion rakentamista, vastusti totalitarismia ja tuki Japanin ja Yhdysvaltain välistä liittoa. Puolueen perustajiin kuuluivat Nishio Suehiro (puheenjohtaja 1960–1967), Kasuga Ikkō (puheenjohtaja 1971–1977) ja Sasaki Ryōsaku (puheenjohtaja 1977–). Se oli sosialistisen internationaalin jäsen ja sai suuren osan kannatuksestaan Dōmei-ammattiyhdistysliikkeeltä.
1970- ja 1980-luvuilla DSP sai yleensä noin 6–7 prosentin äänisaaliin, mutta kärsi suuren vaalitappion vuoden 1990 vaaleissa. Se hajosi vuonna 1994 ja muodosti muutaman muun puolueen kanssa Shinshintō-puolueen, josta tuli vuoden 1996 vaaleissa suurin oppositiopuolue. Monet sen jäsenistä liittyivät myöhemmin Demokraattiseen puolueeseen.
Lucius Munatius Plancus

Lucius Munatius Plancus (n. 87 eaa. – 15 eaa.) oli roomalainen konsuli ja kensori ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Hän toimi konsulina vuonna 42 eaa. yhdessä Marcus Aemilius Lepiduksen kanssa ja kensorina vuonna 22 eaa. 
Plancuksen elämästä tiedetään hyvin vähän. Hän oli yksi Julius Caesarin upseereista Gallian sodassa ja Caesarin kansalaissodassa. Caesarin murhan jälkeen vuonna 44 eaa. Hän oli mukana Antoniuksen ja Octavianuksen välisessä sisällissodassa. Plancus tuki aluksi Antoniusta, mutta siirtyi sitten Octavianuksen puolelle. Sisällissodan päätyttyä keisariksi noussut Octavianus, joka otti nimen Augustus nimitti hänet kensoriksi yhdessä Aemilius Lepidus Paulluksen kanssa.
Plancus on yksi harvoista antiikin roomalaisista henkilöistä, joiden hautaholvi on löydetty ja säilynyt nykyaikaan saakka. Restauroitu Plancuksen mausoleumi sijaitsee korkealla kukkulalla Gaetan kaupungissa Italiassa.
M/S Norbank

M/S Norbank () on P&amp;O North Sea Ferriesin omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1993 Van der Giessen-De Noordin telakalla Alankomaissa. Kuollutta painoa laivalla on 6 791 tonnia. "Norbank" on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Rotterdam.
Norbankin sisaralus on M/S Norbay.
Käyttöhistoria.
5. kesäkuuta 1993 alus laskettiin vesille ja 29. lokakuuta se luovutettiin Nordzee Verdiensten B.V:n omistukseen, joka rekisteröi sen Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Rotterdam. 31. lokakuuta North Sea Ferries aloitti liikennöinin aluksella reitillä Hull–Rotterdam. 1. tammikuuta 1997 alus rekisteröitiin Norships CV:n omistukseen, joka vaihtoi samalla nimensä P&amp;O North Sea Ferriesiksi. Samana päivänä Norbank aikarahdattiin P&amp;O Groupin liikenteeseen. Toukokuussa 2001 alus siirtyi Rotterdamin ja Felixstowen väliseen liikenteeseen. 7. tammikuuta 2002 Norbank siirtyi P&amp;O Irish Sean Liverpoolin ja Dublinin väliseen liikenteeseen.
Kulmapuolustaja

Kulmapuolustaja (, lyh. "CB") on puolustuksen pelipaikka amerikkalaisessa jalkapallossa. Kulmapuolustajat muodostavat puolustuksen takakentän yhdessä takapuolustajien () kanssa.
Kulmapuolustajat ovat puolustuksen nopeimpia pelaajia, joiden pääasiallisena tehtävänä on puolustaa laitahyökkääjiä vastaan. Puolustuksen suunnitelmasta riippuen tämä saattaa tarkoittaa mies-miestä vastaan puolustamista, jolloin kulmapuolustajalla on "oma mies" hyökkäyksen puolella, jota seurata tai aluepuolustusta, jolloin hänellä on jokin alue kentällä, jota hän puolustaa. Vaikka kulmapuolustajat ovatkin pääasiallisesti heittopuolustuksen erikoismiehiä, on heillä myös oma roolinsa juoksun puolustamisessa, varsinkin lähelle sivurajaa suuntautuvissa juoksupeleissä eli kiertopeleissä ().
Kulmapuolustaja vs. laitahyökkääjä.
Amerikkalainen jalkapallo on peli, jossa käydään lukuisia sisäisiä kaksinkamppailuja hyökkääjien ja puolustajien välillä. Yksi niistä on laitahyökkääjien ja kulmapuolustajien taistelu. Monesti joukkueen nopeimpien pelaajien väliset kamppailut saattavat joskus näyttää melko fyysisiltä, vaikkakin niitä säätelevät tiukat säännöt. Periaatteessa kummallakin pelaajalla on yhtäläinen oikeus tavoitella ilmassa olevaa palloa, joten kumpikaan ei saa kontaktia ottamalla estää tai häiritä toista ottamasta palloa kiinni. NFL:ssä laitahyökkääjän ja kulmapuolustajan välinen kontakti on rajoitettu alueelle, joka ulottuu viiden jaardin päähän aloituslinjasta, kun yliopistoissa ja IFAF maissa kontaktia saa olla niin kauan kuin pallo ei ole ilmassa. Ilmassa olevan pallon kiinniottotilanteessa tapahtuneet rikkeet tulkitaan yleensä syötön vastaanoton häirinnäksi, ja vaikka tilanne useimmiten tulkitaan puolustajan rikkeeksi, voidaan vastaanoton häirinnästä rangaista myös hyökkääjää. Tällöin laitahyökkääjä esimerkiksi työntää käsillään myös palloa tavoittelevaa kulmapuolustajaa päästäkseen itse parempaan kiinniottoasemaan.
Fyysiset edellytykset ja taidot.
Kulmapuolustajat ovat joukkueidensa nopeimpia ja ketterimpiä pelaajia. Heidän tulee pysyä yhtä lailla nopeiden laitahyökkääjien vauhdissa välillä sivuttain tai jopa takaperin juosten. Reaktiokyky hyökkäyksen tekemisiin ja ymmärrys omasta puolustussysteemistä on niin ikään edellytys kulmapuolustajalle. Eräs kulmapuolustajien avaimista on pelinrakentajan liike ja katse, jotka antavat vihjeen hyökkäyspelistä: onko kyseessä heitto- vai juoksupeli. Taklaajina heidän tulee olla äärimmäisen varmoja, sillä he useimmiten kohtaavat hyökkääjään avokentällä, jossa hyökkääjällä on enemmän tilaa väistää puolustajia. Kulmapuolustaja saattaa joskus olla myös viimeinen puolustaja ennen maaliviivaa, jolloin epäonnistunut taklaus merkitsee vastustajan maalia.
Fanny ja Alexander

Fanny ja Alexander ("Fanny och Alexander") on Ingmar Bergmanin ohjaama elokuva ja televisiosarja vuodelta 1982. Bergman leikkasi aineistosta aluksi neliosaisen televisiosarjan, muokkasi siitä teatterielokuvan ja työsti käsikirjoituksesta kirjan. Tarina kertoo hyvin toimeentulevan Ekdahlin teatterisuvun elämästä 1900-luvun alun Ruotsissa kahden lapsen, Fannyn ja etenkin Alexanderin kautta. 
Elokuva sai neljä Oscar-palkintoa. Parhaan vieraskielisen elokuvan palkinnon vastaanotti Ingmar Bergmanin puolesta tuottaja Jörn Donner, minkä lisäksi Oscarin saivat Sven Nykvist kuvauksesta, Anna Asp ja Sisanne Lingheim parhaasta lavastuksesta ja Marik Vos Lungh pukusuunnittelusta. "Fanny ja Alexander" sai myös Golden Globe- ja National Board of Review -palkinnot parhaana ulkomaisena elokuvana.
Suomalaisista näyttelijöistä elokuvassa olivat mukana Nils Brandt, Stina Ekblad ja Majlis Granlund.
Myöhempi arvostus.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Fannyn ja Alexanderin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 30 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
I Spy

I Spy voi tarkoittaa seuraavia:
Kirjallisuudessa:
Musiikissa:
Gongitsune

Gongitsune (japaniksi: ごんぎつね: Gongitsune) on kuuluisa japanilainen satu. Tarina kertoo pienestä ketusta, jonka nimi on Gon. Tarinan kirjoitti Nankichi Niimi. Niimi kirjoitti tarinan vuonna 1930 (tai 1932) vain 17-vuotiaana. Tarina perustui japanilaisiin kansantarinoihin, joita hän oli kuullut. Hän kirjoitti tarinan syntymäpaikassaan Handassa, Aichin prefektuurissa. Hänen äitinsä oli kuollut pojan ollessa nelivuotias, joten tarina Gonista kosketti häntä syvästi.
Kirjasta tehtiin samanniminen anime-elokuva, jossa Gonin äänenä toimi Mayumi Tanaka. Elokuva tuli ensi-iltaan maaliskuussa 1985.
Juoni.
Gon on pieni kettu. Etsiessään ruokaa Gon saapuu pieneen kylään josta hän alkaa varastamaan ruokaa ja aiheuttamaan muuta harmia. Lopulta kylän asukkaat suuttuvat hänelle.
Eräällä kerralla Gon varastaa ankeriaan, jonka mies nimeltä Hyoju (兵十) halusi antaa sairaalle äidilleen. Ilman ankeriaan parantavaa vaikutusta Hyojun äiti kuolee. Gon tajuaa virheensä ja yrittää hyvittää tekonsa tuomalla Hyojulle kaikki tavarat jotka hän oli varastanut kylästä. Tämän vuoksi kyläläiset alkavat luulla Hyojua varkaaksi ja pieksevät hänet. Tämän vuoksi Gon tuo Hyojulle vain metsästä keräämiään sieniä ja pähkinöitä. Hyoju on kiitollinen saamistaan lahjoista, mutta ei tiedä mistä ne hänelle tulevat. Eräänä päivänä Hyoju löytää ketun hiiviskelemästä asuntonsa läheltä, suuttuu äitinsä kuoleman aiheuttaneelle Gonille ja ampuu ketun kuoliaaksi. Myöhemmin Hyoju tajuaa kauhukseen, että kettu jonka hän ampui, olikin sama joka toi hänelle sieniä ja pähkinöitä.
Sadun tulkinta.
Japanilaiset sadut eivät aina pääty onnellisesti. Tässä tarinassa Gonin äiti kuolee, Hyojun äiti kuolee, Gon ammutaan koska hän yrittää hyvittää virheensä ja Hyoju tuntee syyllisyyttä ammuttuaan ketun joka auttoi häntä. Sadun opetuksena on pidetty sitä, että jokaisen on hyväksyttävä kohtalonsa.
Länsimaiset sadut päättyvät yleensä onnellisesti ja niiden sanoma on, että jokainen on vastuussa omasta kohtalostaan. Lähin länsimainen vastine Gonin tarinalle lienee satu , joka alkaa samantyyppisesti äitipeuran kuolemalla, mutta joka kuitenkin päättyy onnellisesti.
Ketut ovat japanilaisessa kulttuurissa maagisia ja kujeilevia eläimiä. Jotkin kansantarinat kertovat ketuista, jotka osaavat muuttaa ulkomuotoaan toisiksi eläviksi olennoiksi tai esineiksi. Gon matkii välillä ihmisten käyttäytymistä, muttei käytä taikavoimia.
Koska Gon varasti ankeriaan, Hyojun äiti kuoli. Japanilaiset uskovat, että ankeriasta sisältävät ruoka-annokset lisäävät voimia, varsinkin helteisellä säällä.
Syyssonaatti

Syyssonaatti () on Ingmar Bergmanin ohjaama elokuva vuodelta 1978. Se on pienimuotoinen kamarielokuva, joka kertoo kuuluisan pianistin (Ingrid Bergman) ja hänen laiminlyömänsä, nyt jo aikuisen tyttären (Liv Ullmann) kohtaamisesta. "Syyssonaatti" oli Ingmar ja Ingrid Bergmanin ainoa elokuvayhteistyö, ja Ingmar Bergman kirjoitti sen varta vasten Ingrid Bergmanin ja Liv Ullmannin näyteltäväksi.
Elokuva kuvattiin Norjassa, koska Ingmar Bergmanilla oli ongelmia Ruotsin veroviranomaisten kanssa. Elokuva palkittiin Golden Globe -palkinnolla parhaana ulkomaisena elokuvana. Se oli myös Oscar-ehdokkaana parhaasta naispääosasta (Bergman) sekä käsikirjoituksesta. Yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures palkitsi elokuvan parhaana vieraskielisenä elokuvana sekä Ingmar Bergmanin parhaana ohjaajana ja Ingrid Bergmanin naispääosastaan.
Juoni.
Charlotte Andergast on menestynyt pianisti, joka on menettänyt aviomiehensä Leonardon. Hän matkustaa tyttärensä Evan ja tämän Viktor-miehen (Halvar Björk) luokse. Eva hoitaa kotonaan sisartaan Helenaa (Lena Nyman), joka on psyykkisesti sairas. Aluksi Eva ja Charlotte sietävät toisiaan, mutta lopulta vanhat haavat aukeavat ja molemmat puhuvat suunsa puhtaaksi suhteestaan.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa kipeänä, vaikeana ja raskaana, mutta myös vapauttavana. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Ooppera.
Syksyllä 2017 sai ensi-iltansa Sebastian Fagerlundin säveltämä ooppera "Höstsonaten", jonka libretto perustuu Bergmanin elokuvakäsikirjoitukseen. Kantaesityksessä Suomen Kansallisoopperassa lauloivat Anne Sofie von Otter ja Erika Sunnegårdh.