tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Makedonianmänty

Makedonianmänty ("Pinus peuce") eli peuke on mäntyjen sukuun ja mäntykasvien heimoon kuuluva havupuu. Laji kasvaa luonnonvaraisena Balkanin vuoristossa, yleensä 1 000–2 200 metrin korkeudella ja muodostaa usein puurajan. Se kasvaa parhaimmillaan 35–40 metrin pituiseksi, ja runko voi saavuttaa 1,5 metrin läpimitan. Normaali korkeus on kuitenkin 10–18 metriä. Parhaiten se menestyy valoisalla paikalla, mutta se on kotiseudullaan huomattavan varjonkestävä ja kasvaa jopa metsäkuusen alla. Laji on kasvaa nimensä mukaisesti Makedoniassa sekä muualla etelä-Balkanilla ja kasvaa yleensä tuoreissa keskiravinteisissa metsissä tai kallioilla.
Kuvaus.
Neulasia on viisi yhdessä samassa kääpiöoksassa, ja pituudeltaan ne ovat 7–12 senttimetriä. Kävyt ovat pituudeltaan yleensä 8–15 senttimetriä. Siemenet ovat 7 millimetrin mittaisia, ja niissä on 1,5 senttimetriä pitkä siipi. Makedonianmänty alkaa tehdä siemeniä jo 25-vuotiaana. Siemeniä levittää tuuli, mutta usein asialla voi olla myös pähkinähakki.
Makedonianmänty on kestävä, mutta valoa vaativa koristekasvi sekä viljelymetsäpuu Rovaniemen korkeudelle asti I-VI kasvuvyöhykkeillä.
Taudit ja tuholaiset.
Makedonianmänty on kestävä tervasrosoa vastaan, vaikka tauti heikentää hieman sen kasvua.
Robin Warren

J. Robin Warren (11. kesäkuuta 1937 Adelaide, Etelä-Australia – 23. heinäkuuta 2024 Perth, Länsi-Australia) oli australialainen patologi ja tutkija, joka löysi helikobakteerin vuonna 1979. 1980-luvulla hän osoitti yhdessä Barry Marshallin kanssa, että gastriitti, mahalaukun limakalvon tulehdus sekä vatsalaukun ja pohjukaissuolen haava johtuvat tästä bakteerista. Vuonna 2005 Warren jakoi Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä Marshallin kanssa näistä helikobakteeriin liittyvistä tutkimuksista.
Barry Marshall

Barry James Marshall (s. 30. syyskuuta 1951 Kalgoorlie, Länsi-Australia) on australialainen lääkäri ja kliinisen mikrobiologian professori Länsi-Australian yliopistossa. Hän osoitti 1980-luvulla yhdessä Robin Warrenin kanssa ensimmäistä kertaa, että erilaiset mahan tulehdustilat kuten mahalaukun limakalvon tulehdus sekä vatsalaukun ja pohjukaissuolen haava voivat aiheutua helikobakteerista. Aikaisemmin oli laajalti uskottu kyseisten vaivojen aiheutuvan stressistä, vahvasti maustetusta ruuasta ja runsaasta alkoholinkäytöstä. Vuonna 2005 Marshall ja hänen pitkäaikainen kollegansa Robin Warren palkittiin tästä tutkimustyöstä Nobelin lääketieteen palkinnolla.
OKB

OKB (, suom. läh. ’Kokeellinen suunnittelutoimisto’) oli Neuvostoliitossa käytetty nimitys lentokoneteollisuuden suunnittelutoimistoille tuotantojärjestelmässä, jossa suunnittelu ja valmistus oli erotettu (eli valmistus oli ulkoistettu). Kunkin suunnittelutoimiston nimi oli OKB-numero, mutta eräät niistä tunnettiin myös toimistojen pääsuunnittelijoiden nimillä. Esimerkiksi OKB-51-toimistoa johti Pavel Suhoi ja siitä tuli aikanaan OKB Suhoi. Pääsuunnittelijoiden nimet jäivät elämään organisaatioissa vielä nimimiesten siirryttyä eläkkeelle ja kuoltua. Vielä 1990-luvulla nimet yleensä siirtyivät osittain yksityistetyillekin venäläisille ilmailu-, avaruus- ja puolustusvälineteollisuusyrityksille. 
Nämä valtion organisaatiot eivät valmistaneet suunnittelemiaan lentokoneita, helikoptereita, ohjuksia jne. Niillä kuitenkin oli merkittävää tuotantokapasiteettia prototyyppien valmistukseen. Tämä selittää nimen.
Subura

Subura tai Suburra oli kaupunginosa antiikin Rooman kaupungissa Italiassa. Se sijaitsi koilliseen Forum Romanumista ja oli osa Regio IV Templum Pacista.
Tiheästi kansoitetun Suburan maine oli huono: siellä asui prostituoituja ja katukauppiaita. Suburasta on jäänyt nykypäivään kuvauksia muun muassa Juvenaliksen ja Martialiksen teoksissa. Historioitsija Suetonius mainitsee, että Julius Caesar asui Suburassa ennen nousuaan politiikassa.
Maantiede.
Subura oli alun perin nimi laaksolle, joka sijaitsi Viminalis-kukkulan eteläpään ja Esquilinus-kukkulan eteläkielekkeen Oppiuksen länsipään välissä. Se oli yhteydessä Forumiin Argiletum-kadun kautta ja jatkui itään päin Oppiuksen ja Cispiuksen välistä Clivus Suburanuksen kautta, päättyen Porta Esquilinalle. Nykyään tätä aluetta halkovat Via Cavour ja Via dello Statuto. Toinen matalampi laakso ulottui Suburasta pohjoiseen Quirinaliksen ja Viminaliksen väliin, ja kolmas koilliseen Viminaliksen ja Cispiuksen väliin, jossa kulki Vicus patricius. Suburan alkua kutsuttiin nimellä "primae fauces" ja se sijaitsi mahdollisesti lähellä Praefectura urbanaa.
Historia.
Suburan nimen alkuperä oli antiikin aikana epäselvä. Kaksi tuonaikaista teoriaa nimen alkuperästä on hylätty. Ensimmäisen mukaan nimi olisi peräisin ilmaisusta "sub antiqua urbe" (”vanhan kaupungin alapuolella”). Toisen mukaan se juontuisi palojen kautta kuivatusta suomaasta (&lt; "suburo", ”kulottaa”). Kolmannen ja todennäköisemmän teorian mukaan Suburan nimi liittyisi Succusanus pagukseen eli Suc(c)usaan. Sucusa sijaitsi Caeliuksella, mutta on todennäköistä, että Subura oli tämän nimen korruptoitunut muoto, joka siirtyi jostakin syystä kyseiselle laaksolle. Historiallisina aikoina nimeä käytettiin myös adjektiivina muodossa "(regio) Suburana".
Suburan alueen luonteeseen viittaavia kuvauksia esiintyy usein latinankielisessä kirjallisuudessa ja kirjoituksissa. Aluetta kuvattiin eloisaksi ("fervens"), meluisaksi ("clamosa"), likaiseksi ja kosteaksi sekä prostituoitujen kokoontumispaikaksi. Alueella oli myös ruokatarvikkeiden ja herkkujen sekä ylellisyystuotteiden kauppiaita ja monenlaisia käsityöläisiä, kuten "crepidarius" (sandaalintekijä), "ferrarius" (seppä), "lanarius" (villakankaiden tekijä), "inpilarius" (huovuttaja) ja "lintearius" (pellavakankaiden tekijä).
Suburassa oli myös merkittävien henkilöiden asuinpaikkoja, mikä käy ilmi siitä, että Julius Caesar asui siellä ennen kuin hänestä tuli "pontifex maximus". Siellä asui myös vuoden 101 jaa. konsuli Lucius Arruntius Stella. Kreikankielisten piirtokirjoitusten perusteella kaupunginosassa oli juutalainen synagoga.
Suburan nimi esiintyy "Forma urbis Romaen" fragmentissa numero 8 sekä myöhäisantiikin ajan kirjallisuudessa. Myöhäisantiikin aikaisesta mahdollisesta jaosta "Subura majoriin" ja "Subura minoriin" ei tiedetä juuri mitään, vaikka eräs piirtokirjoitus antaa viitteitä tällaisesta jaosta. Suburan nimeä käytettiin edelleen keskiajalla useiden kirkkojen nimissä Torre dei Contin ja San Pietro in Vincolin välillä.
Pompeia Sulla

Pompeia Sulla oli Julius Caesarin toinen vaimo. Pompeian vanhemmat olivat Quintus Pompeius Rufus ja diktaattori Sullan tytär Cornelia Sulla. 
Pompeiasta tuli Caesarin vaimo joskus sen jälkeen kun tämän ensimmäinen vaimo Cornelia Cinnilla kuoli vuonna 69 eaa. He menivät kuitenkin naimisiin ennen kuin Caesar valittiin "pontifex maximus" -papiksi vuonna 63 eaa. Pontifexin vaimon tehtävänä oli järjestää Bona Dea -palvontamenot omassa kodissaan. Vain naisilla oli pääsy tähän tapahtumaan. Syntyi skandaali, kun selvisi, että Publius Clodius Pulcher oli naiseksi pukeutuneena salaa päässyt Caesarin taloon menojen aikana. Todennäköisesti perättömien huhujen mukaan tarkoituksena oli päästä lähempään kontaktiin Pompeian kanssa. Vaikka Caesar itse sanoi uskovansa, että Pompeia oli syytön tapahtuneeseen, otti hän kuitenkin avioeron vaimostaan. Caesarin mukaan hänen perheenjäsentensä tuli olla paitsi syyttömiä myös vapaita kaikista rikosepäilyistä.
Strobusmänty

Strobusmänty ("Pinus strobus") on havupuu, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan itä- ja koillisosissa, Newfoundlandista Appalakkien vuoriston kautta Georgian pohjoisosiin.
Strobusmännyn neulaset ovat viiden ryhmissä yhdessä samassa kääpiöoksassa. Ne ovat taipuisia, sinivihreitä, hienosti sahalaitaisia ja 5–14 senttimetriä pitkiä. Neulaset säilyvät tavallisesti noin 18 kuukautta. Kävyt ovat vaaleanruskeita, kapeita ja 8–20 senttimetriä pitkiä, täysin avautuneena 4–5 senttimetriä leveitä. Siemenet ovat 4–5 millimetriä pitkiä ja niissä on 15–20 millimetriä pitkä siipi tuulilevitystä varten. Käpysadossa on huippu aina 3–5 vuoden välein. Strobusmänty saavuttaa yleisesti 200 vuoden iän, mutta parhaimmillaan jopa 400 vuoden iän. Se kasvaa parhaiten viileässä ja kosteassa ilmastossa.
Strobusmänty on itäisen Pohjois-Amerikan korkeimmaksi kasvava puulaji. Sen tiedetään kasvaneen jopa 70 metrin pituiseksi. Tyypillisimmillään se kasvaa 25–35 metriä korkeaksi ja 1–1,6 metriä paksuksi. Puu kestää metsäpaloja melko hyvin ja paloista säilyneet puut siementävät paloalueita uudelleen. Puhtaissa strobusmänniköissä rungot ovat tavallisesti oksattomia puoleen väliin saakka, sekametsissä puut kohoavat kaikkien muiden yläpuolelle.
Strobusmäntyjä kasvatetaan laajalti metsätaloudessa niiden luonnonvaraisella esiintymisalueella. Erilaisia lajikkeita on jalostettu runsaasti koristekasvikäyttöön. Monet niistä ovat hidaskasvuisia kääpiölajikkeita.
Suur-Albania

Suur-Albania on ajatus kaikki albaanialueet kattavasta kansallisvaltiosta, jota erityisesti albaaninationalistit ovat toivoneet ja tavoitelleet. Se sisältäisi nykyisen Albanian lisäksi myös Serbiasta nyttemmin itsenäiseksi julistautuneen Kosovon ja hiukan sen lähialueita muualla Serbiassa, Pohjois-Makedonian länsiosan, osan Luoteis-Kreikkaa ja Montenegron eteläosan.
Vuonna 2010 julkistetun kyselyn tulokset paljastavat, että suurin osa Balkanilla asuvista albaaneista kannattaa ajatusta yhtenäisestä albaanivaltiosta. Albaniassa vastaajista 62 % haluaisi Suur-Albanian, Kosovossa 81 % ja Makedoniassa 51,9 %.
Quintus Caecilius Metellus Pius

Quintus Caecilius Metellus Pius (kuoli 63 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Pius aloitti uransa Sullan legaattina Rooman luokkasodassa. Hän taisteli Sullan puolella sisällissodan aikana. Kun Sullasta tuli diktaattori ehdotti hän Piusta "pontifex maximus" -papiksi. Vuonna 80 eaa. Pius valittiin konsuliksi ja hänet lähetettiin tämän jälkeen prokonsuliksi Ulomman Hispanian (Hispania Ulterior) provinssiin. Seuraavat kahdeksan vuotta hän taisteli Iberian niemimaalla Hispanian sodassa Quintius Sertoriusta vastaan yhdessä Gnaeus Pompeiuksen kanssa. Palattuaan Roomaan Sertoriuksesta saadun voiton jälkeen Piukselle myönnettiin triumfi. Pius kuoli noin vuonna 63 eaa.
Frontinus mainitsee Piuksen useaan otteeseen sodankäyntiä käsittelevässä "Stratagemata"-kirjassaan. Säilyneissä lähteissä Metellus Pius esitetään kuitenkin iäkkäänä ja saamattomana komentajana.
Blaise Compaoré

Blaise Compaoré (s. 3. helmikuuta 1951 Ziniaré) oli Burkina Fason presidentti vuosina 1987–2014. Hänet syrjäytettiin vallankaappauksella lokakuussa 2014. Compaoré on maan valtapuolue "Congrès pour la Démocratie et le Progrèsin" perustaja.
Sotilaskoulutuksen saaneesta Compaorésta tuli presidentti 15. lokakuuta 1987 verisessä vallankaappauksessa, jossa syrjäytettiin ja tapettiin silloinen presidentti Thomas Sankara. Sankarasta oli tullut presidentti vuoden 1983 vallankaappauksessa, jonka organisaattori Compaoré myös oli. Päästyään presidentiksi hän raivasi tieltään kaksi vallankumousjohtajaa, Henri Zongon ja Jean-Baptiste Boukary Linganin, syyttäen heitä juonittelusta häntä vastaan.
Compaoré on vienyt maata kohti demokratiaa, mutta häntä on syytetty vastuulliseksi lehtimies Norbert Zongon murhaan. Vaikka sananvapaus maassa onkin lisääntynyt, Campaoréa on syytetty myös median pelottelusta ja uhkailusta. Thomas Sankaran leski Miriam Sankara syytti presidenttiä myös miehensä salamurhasta.
Compaoré valittiin vaaleilla presidentiksi 1991 ja uudelleen 1998. Elokuussa 2005 hän ilmoitti ehdokkuudestaan marraskuun 2005 presidentinvaaleissa. Opposition poliitikot vastustivat hänen asettumistaan ehdolle, sillä vuonna 2000 oli säädetty laki, jonka mukaan yksi henkilö saisi olla presidenttinä vain kaksi perättäistä kautta. Sama laki myös lyhensi presidentin toimikautta seitsemästä viiteen vuoteen. Compaorén kannattajat kuitenkin väittivät, ettei uusi laki sido Compaoréa, sillä tämä oli jo presidenttinä, kun laki tuli voimaan. Compaoré asettui vastustuksesta huolimatta ehdolle, ja hänet valittiin kolmannelle kaudelle 13. marraskuuta 2005. Hän voitti 12 vastaehdokastaan saamalla 80,35 % äänistä. 
Compaoré valittiin vuonna 2010 neljännelle kaudelle. Vuonna 2013 oppositio aloitti mielenosoitukset syyttäen Compaoréa juonittelusta valtansa laajentamiseksi. Valtapuolueesta loikanneet poliitikot perustivat uuden poliittisen liikkeen asettamaan presidentille vastaehdokkaita ja vastaehdotuksia.
Lokakuussa 2014 maassa syntyi väkivaltaisia mellakoita ja Compaorén vaadittiin eroavan presidentin virasta. Maahan julistettiin poikkeustila, ja 30. lokakuuta Burkina Fason armeijan komentaja Honore Traore syrjäytti Compaorén. 31. lokakuuta Compaoré ilmoitti eroavansa presidentin virasta. 1. marraskuuta Compaorèn vahvistettiin lähteneen maanpakoon Norsunluurannikolle. Burkina Fason väliaikaiseksi valtionpäämieheksi julistautui armeijan tukema Isaac Zida.
Vuonna 2022 Compaoré tuomittiin sotarikostuomioistuimessa poissaolevana elinkautiseen vankeuteen osallisuudesta Sankaran murhaan.
Mansa Musa

Mansa Musa (1280–1337) oli Malin kuningaskunnan kuningas. Hän hallitsi vuosina 1312–1337. Mansa Musa piti itseään Malin kuningaskunnan perustajan Sundiata Keïtan jälkeläisenä. Kuningaskunta ulottui Atlantin rannikolta Nigerjoen suistosta Timbuktuun asti.
Musa oli islaminuskoinen ja suoritti hadžin eli pyhiinvaellusmatkan Mekkaan. Matkaseurueeseen kuului niin paljon palvelijoita, että se oli kuin liikkuva kaupunki. Hän lahjoitti niin paljon kultaa Kairon kaupungille, että se riitti kahdeksikymmeneksi vuodeksi. Kairon sulttaani oli tottunut siihen, että vieraat lankeavat maahan hänen edessään. Mansa Musa ei suostunut siihen, mutta vieraili kuitenkin sulttaanin luona lahjoittaen tälle 40 000 kultarahaa. Huolettoman rahankäytön takia Kairon hinnat noin viisinkertaistuivat Mansa Musan käynnin aikana.
Hän liitti tärkeät kaupungit Timbuktun ja Gaon valtakuntaansa. Hän myös rakensi paljon moskeijoita ympäri Malia ja teki islamista valtiouskonnon. Väitetään, että hänen hallituskaudellaan Malin kuningaskunnalla oli hallussaan yli puolet maailman kullasta ja Musa oli satumaisen rikas. Eurooppalaisessa kartassa vuodelta 1375 Malia symboloi kuningas, joka pitelee toisessa kädessään valtikkaa ja toisessa suurta kultakimpaletta. Tiedot hänestä ovat peräisin arabikronikoitsijoilta, jotka kuvailivat Mansa Musaa kaikista Länsi-Afrikan johtajista voimakkaimmaksi, rikkaimmaksi, vihollisten joukossa pelätyimmäksi ja pystyvimmäksi tekemään hyvää läheisilleen.
Karboksipeptidaasi

Karboksipeptidaasi on entsyymi, joka käsittelee polypeptideita pilkkomalla aminohappoja irti peptidiketjun vapaan karboksyylihapon puoleisesta päästä (vrt. aminopeptidaasi, joka pilkkoo aminopäästä R-NH2). Lopulta alkuperäinen proteiini on hydrolysoitu aminohapposeokseksi, joka absorboituu ohutsuolessa, siirtyy vereen ja kuljetetaan sinne missä aminohappoja tarvitaan. Karboksipedtidaasi erittäytyy inaktiivisena tsymogeenina, prokarboksipeptidaasina. Tämä suojaa erittäviä soluja.
Gunde Svan

Gunde Svan (s. 12. tammikuuta 1962 Vansbro, Ruotsi) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän on nelinkertainen olympiavoittaja ja seitsenkertainen maailmanmestari.
Svan sijoittui Oslon MM-kilpailuissa 1982 13:nneksi 15 kilometrin kilpailussa. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän voitti kultaa 15 kilometrillä ja viestissä, hopeaa 50 kilometrillä ja pronssia 30 kilometrillä. Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 hän voitti maailmanmestaruuden 30 ja 50 kilometrillä, sai pronssia viestissä ja sijoittui viidenneksi 15 kilometrillä. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 hän sai kultaa viestissä ja oli seitsemäs 30 kilometrillä.
Svan voitti Calgaryn olympialaisissa 1988 kultaa 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja 4 × 10 kilometrin viestissä. 30 kilometrillä hän oli kymmenes ja 15 kilometrillä kolmastoista. Lahden MM-kilpailuissa 1989 hän voitti maailmanmestaruuden 15 ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailuissa sekä viestissä. 15 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa hän oli kuudes. Val di Fiemmen MM-kilpailussa 1991 hän sai kultaa 30 kilometrillä sekä hopeaa 15 ja 50 kilometrillä ja viestissä.
Maastohiihdon maailmancupin Svan voitti viisi kertaa: 1983–1984, 1984–1985, 1985–1986, 1987–1988 ja 1988–1989. Hän voitti yhteensä 30 maailmancupin osakilpailua ja 16 Ruotsin-mestaruutta. Hän voitti vuosina 1965–1991 käymistään 615 hiihtokilpailusta 372. Hänen puolisonsa on hiihtäjä Marie Johansson.
Hiihtouransa jälkeen Svan ajoi rallicrossin EM-sarjaa voittaen tuotantoautojen divisioonassa EM-pronssia vuonna 1995. Urheilu-uransa jälkeen hän on toiminut muun muassa tv-juontajana ruotsalaisversiossa ohjelmasta "Seikkailujen linnake". Syksyllä 2007 Svan valittiin Ruotsin hiihtomaajoukkueen lajipäälliköksi.
Kristianstad

Kristianstad on entinen Ruotsin kaupunki ja nykyinen Kristianstadin kunnan keskustaajama. Kristianstad sijaitsee Skånen läänissä ja historiallisessa Skånen maakunnassa. Kaupunkitaajama sijaitsee Araslövssjön- ja Hammarsjön-järvien välissä. Kristianstad oli kaupunkina vuoteen 1971, jolloin Ruotsissa siirryttiin yhteen kuntamuotoon. Vuoteen 1997 asti se oli myös Kristianstadin läänin pääkaupunki, mutta tuona vuonna lääni yhdistettiin Malmöhusin läänin kanssa Skånen lääniksi.
Vuoden 2010 lopussa Kristianstadin taajamassa oli 35 711 asukasta. Kristianstad on Skånen läänin neljänneksi suurin taajama Malmön, Helsingborgin ja Lundin jälkeen. Vanhan Kristianstadin läänin alueen taajamista se on suurin.
Historiaa.
Kristianstad on perustettu vuonna 1614 kantamaan Tanskan kuningas Kristian IV:n nimeä.
Media.
Sanomalehti Kristianstadsbladet ilmestyy kuudesti viikossa.
Ismail Omar Guelleh

Ismail Omar Guelleh (s. 27. marraskuuta 1947) on Djiboutin nykyinen ja toinen presidentti. Hän seurasi vuonna 1999 virassa setäänsä, presidentti Hassan Gouled Aptidonia, joka oli suositellut häntä seuraajakseen. . 
Uudelleenvalinnat.
Guelleh valittiin toiselle kuusivuotiskaudelleen 8. huhtikuuta 2005. Ainoana ehdokkaana Guelleh sai 100 % äänistä. 
Kolmannelle kaudelle hänet valittiin 2011, ja tällä kertaa vastaehdokas Mohamed Warsama Ragueh sai 19% äänistä. Kolmas kausi oli mahdollinen vasta perustuslain muutoksen jälkeen. Guelleh ilmoitti tuolloin, että ei pyri neljännelle kaudelle.
Vuoden 2016 vaaleissa Guelleh sai 87% äänistä. Kolme oppositiopuoluetta boikotoi vaaleja, ja myös ihmisoikeusjärjestöt arvostelivat niiden rehellisyyttä. Viidennelle kaudelle valinta toi noin 98% äänistä. Ainoa vastaehdokas oli uusi pelaaja politiikassa, pääoppositiopuolueet boikotoivat jälleen vaaleja. Nykyisessä perustuslaissa oleva 75 vuoden ikäraja alkoi lähestyä, joten tätä kautta pidettiin jälleen Gullehin viimeisenä.
Asema ja poliittinen toiminta.
Guelleh kuuluu somalien issa-heimoon, mamassan-klaaniin. Ennen maansa itsenäistymistä hän työskenteli Ranskan siirtomaahallinnon virkamiehenä ja poliisitarkastajana. Djiboutin strategisen sijainnin takia suurvallat ovat siitä kiinnostuneita, ja Guelleh on onnistunut säilyttämään hyvät suhteet sekä Yhdysvaltojen, Venäjän että Kiinan kanssa. Läheiset suhteet entiseen emämaa Ranskaan ovat olleet hänelle erityisen tärkeitä.
Somalian nationalistit ovat syyttäneet Guelleh’ä klaanijärjestelmän tukemisesta kansallisen yhtenäisyyden vastakohtana yhdessä Yhdysvaltojen ja Etiopian Tigraysn vapautustaistelijoiden kanssa.
Carl Barât

Carl Ashley Raphael Barât (s. 6. kesäkuuta 1978) oli brittiläisen garage rock -yhtye The Libertinesin toinen keulahahmo, mutta on sittemmin perustanut uuden yhtyeen nimeltä Dirty Pretty Things.
Lapsuus.
Carl syntyi Basingstokessa ja asui lapsuudessaan äitinsä kanssa kommuunissa Somersetissa. Hän vietti nuoruutensa vuoroin kummankin vanhempansa seurassa, pojan isä oli töissä asetehtaassa kun taas äiti piti vaihtoehtoisemmista tapahtumista, kannatti rauhaa ja vastusti ydinvoimaa.
The Libertines.
Vuonna 1996 opiskellessaan näyttämötaiteita Brunelin yliopistossa Barât tapasi tulevan yhtyekaverinsa Pete Dohertyn tämän sisaren Amyn kautta. Doherty ja Barât muodostivat nopeasti tiiviin ja läheisen ystävyyssuhteen. Omien kertomustensa mukaan he keksivät yhdessä myyttisen vision ”brittiläisestä arkadiasta” (kyseessä oli lähinnä teema, joka yhdistäisi historiallisen Britannian villeimpiä puolia dekadenttiin taiteilijaelämään) ja nimesivät sen ”Albioniksi”. Ystävykset hankkivat kitarat ja alkoivat kirjoitella kappaleita. Doherty ja Barât päättivät kirjoittaa kappaleet ja laulaa yhdessä. The Libertines -yhtye perustettiin pian basisti John Hassallin ja rumpali Gary Powellein kanssa. Alkuaikoina mukana oli myös Johnny Borrell, joka myöhemmin perusti oman menestyvän yhtyeen Razorlightin.
Jorvin sairaala

Jorvin sairaala on yliopistosairaala ja valtakunnallinen palovammakeskus Espoon Karvasmäellä, Turuntien varrella. Jorvin sairaala kuuluu Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiriin (HUS) ja sen HYKS-sairaanhoitoalueeseen.
Jorvin sairaalan lasten- ja terveyskeskuspäivystykset tarjoavat kiireellisissä tapauksissa iltaisin, öisin ja viikonloppuina sairaanhoitopalveluja erityisesti espoolaisille ja kauniaislaisille, öisin ja viikonloppuisin myös kirkkonummelaisille asiakkaille.
Historia.
Sairaala sijaitsee Jorvin kartanon mailla Karvasmäessä. Sairaalan syrjäinen sijainti juontaa juurensa kuntaliitospelosta. Espoon kunta osti alueen 1962 kauppaneuvoksetar Elsa von Wrightiltä ja hänen perillisiltään. Kartanoajoista on jäänyt muistoksi koivukuja, joka aikanaan oli mahtavana johtanut kartanon pääovelle. Sairaalan mittasuhteissa se kutistui kävelytieksi. Toisena muistona kartanohistoriasta sairaalan puistossa on kaksi huvimajaa, jotka rakennettiin vanhan huvimajan mallin mukaan.
Sairaalan rakennustyöt alkoivat vuonna 1972. Jorvin sairaala valmistui ja vihittiin käyttöön vuonna 1976. Tuolloin sitä ylläpiti Jorvin sairaalan kuntainliitto, johon kuuluivat Espoo, Kauniainen, Kerava, Kirkkonummi, Vantaa ja Vihti. Vuoden 1991 sairaanhoitopiiriuudistuksessa kuntainliitto lakkautettiin ja sairaalasta tuli osa Uudenmaan sairaanhoitopiiriä (USHP). Jorvin sairaanhoitoalue, johon kuuluivat Espoo, Kauniainen ja Kirkkonummi, oli yksi piirin kuudesta sairaanhoitoalueesta. Vuonna 2001, vuosi sen jälkeen kun Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri HUS perustettiin, Jorvin sairaala liittyi yhdessä Peijaksen sairaalan kanssa osaksi Helsingin seudun yliopistollista keskussairaalaa (HYKS) sen Helsingissä sijaitsevien sairaaloiden kanssa. 
Jorvin sairaalan yhteispäivystyksen uudet tilat otettiin käyttöön syyskuussa 2009. Samoihin aikoihin otettiin käyttöön lastentautien päivystyspoliklinikan uudet tilat, jotka sijaitsevat nyt erillään aikuisten päivystyksestä. 
Vuonna 2017 sairaalakampukselle valmistui perusterveydenhuollon sairaala, joka nimettiin Espoon sairaalaksi. 2020-luvulla Jorvin sairaalaan on tehty mittavia uudistustöitä ja muun muassa sairaalakokonaisuuden ulkoasua hallitsevat sairaalatornit puretaan ja korvataan uudisrakennuksella vuoteen 2026 mennessä.
Liikenneyhteydet.
HSL:n linja-autojen 118N Kamppiin, 227 Leppävaaraan, 542 Soukanniemeen ja 549 Tapiolaan päätepysäkki sijaitsee Jorvin pysäköintipaikalla. Turuntietä kulkevat linja-autot 200 ja 530 pysähtyvät myös Jorvin sairaalan kohdalla. Sairaalalla on myös oma laskeutumispaikka helikoptereille .
Ladinin kieli

Ladin on galloromaaniseen ryhmään kuuluva kieli, jota puhutaan Pohjois-Italian Dolomiiteilla Trenton, Bellunon ja Etelä-Tirolin maakunnissa. Sillä on noin 30 000 puhujaa. Ladin on läheistä sukua Sveitsissä puhuttavalle retoromaanille. Sitä ei pidä sekoittaa iberoromaanisten kielten ryhmään kuuluvaan ladinoon, vaikka ladinin italiankielinen nimi onkin "ladino".
Se on retoromaaninen kieli tai yksi sen murteista.
Ladinia opetetaan Etelä-Tirolin kouluissa tasavertaisesti saksan ja italian rinnalla. Lisäksi kirkossa ja paikallishallinnossa käytetään yhä enemmän ladinin kieltä.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Ladininkielinen media.
Italian yleisradioyhtiö RAI Ladinia aloitti televisiolähetykset vuonna 1988. Lisäksi yksityinen radiokanava "Radio Gherdëina Dolomites" lähettää ohjelmaa kaikilla kolmella Etelä-Tirolin virallisella kielellä.
"Usc di Ladins" on tärkein ladininkielinen sanomalehti.
Britten-Norman BN-2 Islander

 
Britten-Norman Islander (BN-2) on kevyt matkustajakone, jota valmisti englantilainen Britten-Norman-lentokonetehdas.
Historia.
Islanderin suunnittelu alkoi 1964. Koneen ensimmäinen prototyyppi lensi ensimmäisen kerran 13. kesäkuuta 1965. Ensimmäinen sarjatuotantokone lensi 24. huhtikuuta 1967.
BN-2A oli parannettu versio, joka lensi ensimmäisen kerran vuonna 1969.
Britten-Norman Defender oli koneen sotilasversion myyntinimi. Se lensi 20. toukokuuta 1970.
Vuonna 1978 tuotiin markkinoille BN-2B Islander II-versio. Tämän potkuriturbiiniversio oli BN-2T.
Koneen suurin versio sai nimen BN-2A Mk III Trislander, sen pyrstössä oli kolmas moottori. Sen ensilento tapahtui 11. syyskuuta 1970.
Konetta valmistettiin myös lisenssillä. Eräs valmistaja oli IRMA Romaniassa, muita valmistajamaita olivat Belgia ja Filippiinit.
Käyttö Suomessa.
Yksi kone oli Suomen ilmavoimien yhteyskoneena vuosina 1974-75 sijoitettuna Kuljetuslentolaivueeseen Uttiin.
Muita koneita oli suomalaisten pienempien lentoyhtiöiden käytössä 1970-luvulla.
Kivespussi

Kivespussi () on miehen ulkoinen sukupuolielin, jonka sisällä kivekset ja lisäkivekset sijaitsevat. Kivespussin tarkoitus on pitää kivekset elimistön ulkopuolella, jolloin niiden lämpötila pysyy elimistön lämpötilaa alhaisempana, mikä on tärkeää siittiöiden elinkelpoisena säilymisen, ja siten hedelmällisyyden kannalta.
Anatomiaa.
Kivespussi sijaitsee vartalon etupuolella jalkojen välissä siittimen alla ja se muodostuu ihosta ja sidekudoksesta. Kivespussin iho on tyypillisesti ohut, pigmentoitunut ja kurttuinen. Lisäksi se on hyvin joustavaa ja se reagoi voimakkaasti lämpötilaan. 
Kivespussi muodostuu kahdesta puoliskosta, joita yhdistää keskellä näkyvä kivespussin sauma (). Kivespussin sauman kohdalla on kivespussin sisällä sidekudoksinen kivespussin väliseinä (), joka erottaa toisistaan oikean ja vasemman kiveksen. Kivesten korkeutta ja kivespussin kireyttä säätelee kaksi ohutta cremaster-lihasta, jotka sijaitsevat kivesten ja kivespussin välissä.
Kivespussissa sijaitsee kaksi kivestä, joiden päällä on lisäkivekset. Lisäkiveksistä lähtee siemenjohtimet. Lisäksi kivespussiin tulee kaksi verisuonta ja kaksi hermoa. Kivespussissa voi olla pieni määrä kudosnestettä.
Kivekset ja lisäkivekset ovat helposti tunnusteltavissa kivespussin ihon läpi, myös niiden muoto on mahdollista erottaa. On normaalia, että toinen kiveksistä roikkuu alempana.
Murrosiästä lähtien kivespussissa kasvaa karvoja (ks. häpykarvoitus).
Kivespussin toiminta.
Jos kivespussissa on liian lämmintä, cremaster-lihakset rentoutuvat, jolloin kivespussin iho löystyy ja kivekset roikkuvat alempana. Jos kivespussissa on liian kylmä, se vetäytyy kasaan, jolloin kivekset nousevat lähemmäksi elimistöä siittimen tyven lähelle, jotta ne eivät jäähtyisi liikaa. Kivekset saattavat nousta jopa nivuskanavaan saakka. Kivespussi saattaa kiristyä myös seksuaalisen kiihottumisen vuoksi.
Kivespussin merkitys seksuaalisuudessa.
Kivespussi on tuntoherkkää aluetta, minkä vuoksi sillä on merkitystä seksuaalisuudessa. Itsetyydytyksessä on tavallista, että kivespussia hyväillään, koska se tuottaa mielihyvää. Myös kumppani voi hyväillä sitä. Kivespussin läpi voi tunnustella ja hyväillä kiveksiä. Kivespussin ja kivesten näkymisellä tai niiden muotojen erottumisella voi jo sinänsä olla eroottista merkitystä.
Kivespussin sairaudet.
Kivesten sairauksien lisäksi tyypillisiä kivespussiin liittyviä sairauksia ovat mm. hyvänlaatuiset nesterakkulat sekä hyvänlaatuiset talirauhaskasvaimet. Kiveskohjut eli "varicocelet" ovat kivespussin yläosan laajentuneita laskimoita, jotka aiheuttavat kipua ja harvemmin myös hedelmättömyyttä. Lisäkivekseen liittyvät tulehdukset voivat näkyä myös kivespussin turpoamisena, punoituksena ja kosketusarkuutena. Kiveksen kiertyminen taas on akuutti leikkaushoitoa vaativa tapaus, joka voi johtaa kiveksen menettämiseen.
Lisäkives

Lisäkivekset () ovat osa miehen sukupuolielimiä, jotka varastoivat kivesten tuottamia siittiötä. Lisäkives sijaitsee kiveksen pinnalla.
Anatomiaa.
Lisäkives on kiveksen pinnalla ja osittain kiveksen takana sijaitseva sykkyräinen elin, jonka tiehyessä kiveksen tuottamat siittiöt kypsyvät ja varastoituvat. Lisäkives on pitkänomainen ja alaspäin kapeneva elin, joka ulottuu kiveksen yläpäästä alapäähän. Lisäkiveksen alaosa eli häntä jatkuu siemenjohtimena.
Lisäkiveksessä on kolme osaa. Lisäkiveksen pää ("caput epididymidis") on kiveksen päällä sijaitseva lisäkiveksen laajin osa, johon siittiöt kiveksestä saapuvat. Lisäkiveksen päähän kiveksen verkosta ("rete testis") tulevat vievät tiehyet ("ductuli efferentes") johdattavat siittiöt 5–7 metriä pitkään mutkittelevaan lisäkivestiehyeen ("ductus epididymidis"), joka muodostaa lisäkiveksen rungon ("corpus epididymidis") ja hännän ("cauda epididymidis").
Lisäkives sijaitsee kiveksen tavoin kivespussissa ja on tunnusteltavissa kivespussin läpi.
Toiminta.
Kiveksessä muodostuneet siittiöt saapuvat lisäkiveksen päähän ja kulkevat edelleen lisäkiveksen runkoon ja häntään. Lisäkiveksen päässä olevat siittiöt eivät vielä kykene liikkumaan eivätkä ole hedelmöityskykyisiä. Siittiöt kypsyvät matkatessaan lisäkiveksen läpi, johon kuluu enintään kaksi viikkoa.
Siemensyöksyn aikana siittiöitä siirtyy siemenjohtimeen peristalttisen liikkeen ansiosta, jonka jälkeen niihin sekoittuu mm. rakkularauhasen ja eturauhasen erittämiä nesteitä, jolloin muodostuu siemennestettä.
Lisäkiveksen sairaudet.
Lisäkiveksen tyypillisin sairaus on lisäkivestulehdus eli epididymiitti ("epididymitis"). Tavallisimmat aiheuttajat ovat virtsateiden bakteerit ja klamydia nuorilla miehillä. Lisäkivestulehduksessa kivespussi voi olla turvonnut, punainen ja kosketusarka ja lisäkives kipeä, lisäksi voi olla kuumetta.
Publius Crassus

Publius Licinius Crassus (kuoli 53 eaa.) oli roomalainen sotilas, joka toimi Gallian sodan aikana Julius Caesarin legaattina. Caesar lähetti hänet muun muassa Akvitaniaan kukistamaan roomalaisille vihamielisiä heimoja 57 eaa.
Vuonna 54 eaa. Publius matkusti Syyriaan, missä hänen isänsä Marcus Licinius Crassus suunnitteli sotaa Parthiaa vastaan. Hänellä oli mukanaan noin tuhatpäinen gallialaisista koostuva ratsuväkiyksikkö. Hän kuoli Carrhaen taistelussa vuonna 53 eaa. johtaessaan ratsuväen vastahyökkäystä parthialaisia vastaan. Parthialainen katafraktiratsuväki oli kuitenkin liian voimakas ja sai saarrettua gallialaiset, jotka olivat erkaantuneet muusta armeijasta. Lopulta Publius määräsi erään sotilaansa surmaamaan hänet.
Arno (nimi)

Arno on saksalaisperäinen miehen etunimi. Nimi on lyhentymä nimestä Arnold, joka merkitsee ”kotkan tavoin hallitsevaa”.
Suomessa nimi Arno on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1800-luvun lopulta vuoden 2019 loppuun mennessä 1 054 henkilölle. Nimeä ei tässä muodossa ole almanakassa, mutta Suomessa sen yleisempi muunnos on Aarno, jonka nimipäivä on 16. marraskuuta.
Kolikko

Kolikko on pieni, litteä, (usein) kovasta metallista tai muovista lyömällä valmistettu litteä kiekko, jota käytetään pääsääntöisesti maksuvälineenä, käteisenä rahana. Kolikot julkaisee usein jokin virallinen taho, kuten valtio, hallitsija tai hallitus. Lyöjätahon tunnukset esiintyvät kolikossa sen tunnuspuolella. Arvopuolella kerrotaan kolikon nimellisarvo. Kolikko on nykyisistä maksuvälineistä vanhin.
Kolikot ovat usein metallia tai metalliseosta, joskus myös synteettistä materiaalia. Ne ovat muodoltaan usein pyöreitä. Kolikot jotka on tehty arvokkaista metalleista kutsutaan Bullion-kolikoiksi. Muita kolikoita käytetään rahana, jokapäiväisissä maksutapahtumissa, setelirahojen joukossa.
Arvo.
Valuutta.
Kolikkoja voidaan käyttää fiat-rahana.
Keräilykappaleena.
Kolikon arvo keräilijälle määräytyy useimmiten sen kunnosta, historiallisesta merkittävyydestä, harvinaisuudesta, laadusta, muotoilun kauneudesta ja yleisestä keräilijöiden haluttavuudesta.
Käyttörahana.
Rahankäsittelyn helpottamiseksi kolikkoina lyödään yleensä sellaiset nimellisarvot, joiden käyttö on suurinta ja joiden painaminen seteleinä olisi epätaloudellista nopeasta kierrosta johtuvan kulumisen aiheuttaman uusimistarpeen vuoksi. Poikkeuksia tästä ovat erilaiset juhlarahat, jotka voivat olla suuriarvoisiakin.
Inflaation vuoksi pienimpiä kolikoita on usein poistettu käytöstä ja pienimpiä seteleitä alettu lyödä kolikoina. Esimerkiksi yhden ja kahden sentin eurokolikoista on haluttu luopua monissa euromaissa. Suomessa niitä ei alun perinkään otettu käyttöön. Toisinaan kolikon lyöntikustannukset saattavat ajan myötä ylittää reaaliarvon, kuten kävi alun perin täyskupariselle Yhdysvaltain yhden sentin metallirahalle. Tällöin nimellisarvosta joko luovutaan tai kolikkoa aletaan lyödä halvemmasta materiaalista. Suomen hopeamarkalle kävi samoin kuin Yhdysvaltain yhden sentin kolikolle.
Leimakiilto tarkoittaa sitä kiiltoa, joka syntyy metallirahaa lyötäessä kolikon tasaisiin pintoihin. Kiilto katoaa kolikon kiertäessä, minkä vuoksi keräilijät haluavat usein rahat leimakiiltoisina.
Etymologia.
"Kolikko" on onomatopoeettinen sana, se kuvailee metallirahan kolinaa. Kolikon etu- eli tunnuspuolta sanotaan kruunaksi ja tausta- eli arvopuolta klaavaksi. Kruuna-nimitys juontaa juurensa siitä, että kolikon etupuolelle lyötiin kuninkaan tai vain hänen kruununsa kuva.
Muuta käyttöä.
Kolikoita voi myös käyttää erilaisten temppujen yhteydessä, tai arvottaessa jotakin voi heittää kruunaa ja klaavaa.
John L. Hall

John Lewis Hall (s. 21. elokuuta 1934) on yhdysvaltalainen fyysikko, joka sai vuoden 2005 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä Roy J. Glauberin kanssa optisen koherenssin kvanttiteorian kehittämisestä. John Hall ja Roy Glauber jakoivat palkinnon saksalaisen Theodor Hänschin kanssa.
Hall kävi koulunsa Denverissä ja opiskeli Carnegie Mellon -yliopistossa, missä hän väitteli vuonna 1961. Hän on kirjoittanut yli 250 vertaisarvioitua artikkelia ja saanut kymmenen patenttia.
Hallin ja Theodor W. Hänschin kehittämällä tekniikalla voidaan määrittää näkyvän valon taajuuksia jopa 15 desimaalilla. Tekniikalla on käytännön sovelluksia esimerkiksi satelliittinavigoinnissa kuten GPS-järjestelmissä.
Roy J. Glauber

Roy Jay Glauber (1. syyskuuta 1925 New York – 26. joulukuuta 2018 Newton, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka sai vuoden 2005 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä John L. Hallin kanssa optisen koherenssin kvanttiteorian kehittämisestä. John Hall ja Roy Glauber jakoivat palkinnon saksalaisen Theodor Hänschin kanssa.
Glauber toimi professorina Harvardin ja Arizonan yliopistoissa.
Glauber kuoli 26. joulukuuta 2018 ollessaan 93 vuoden ikäinen.
Isaias Afewerki

Isaias Afewerki (tigrinjaksi ኢሳይያስ ኣፈወርቅ, s. 2. helmikuuta 1946 Asmara) on Eritrean yksinvaltias ja ensimmäinen presidentti. Hänestä tuli presidentti maan itsenäistyessä 1993, mutta hän oli ollut "de facto" -johtaja jo ennen valintaa. 
Seuraavia vuodeksi 1997 suunniteltuja presidentinvaaleja ei koskaan käyty. Afewerkiä onkin pidetty yksipuoluejärjestelmäisessä maassa käytännössä diktaattorina. Hänen hallintonsa on vaientanut arvostelua maassa kieltämällä yksityiset sanomalehdet.
Afewerki liittyi Eritrean Liberation Front (ELF) -itsenäisyysliikkeeseen vuonna 1966 saaden samana vuonna sotilaskoulutuksen Kiinassa. Hänestä tuli Eritrean People's Liberation Front (EPLF) -järjestön pääsihteeri 1987.
Vuonna 2013 armeija yritti kapinoida Afewerkia vastaan mutta kapina tukahdutettiin. Varsinkin sen jälkeen Afewerkin valtaa on pönkittänyt palkkasotureista koostuva Tigray People’s Democratic Movement (TPDM).
Etiopian entinen pääministeri
Meles Zenawi oli Afewerkin serkku.
Theodor W. Hänsch

Theodor Wolfgang Hänsch (s. 30. lokakuuta 1941) on saksalainen fyysikko, joka sai vuoden 2005 Nobelin fysiikanpalkinnon laserpohjaisen tarkkuusspektroskopian kehittämisestä. Hänsch jakoi palkinnon amerikkalaisten John L. Hallin ja Roy J. Glauberin kanssa.
Hänsch väitteli tohtoriksi fysiikasta Heidelbergin yliopistossa vuonna 1969 ja muutti seuraavana vuonna Yhdysvaltoihin Stanfordin yliopistoon. Opetettuaan siellä yli 15 vuotta hän palasi vuonna 1986 Saksaan, missä hänestä tuli myöhemmin kvanttioptiikan Max Planck -instituutin johtaja ja Ludwig-Maximilians-Universität Münchenin henkilökuntaa.
Hänschin ja John L. Hallin kehittämällä tekniikalla voidaan määrittää näkyvän valon taajuuksia jopa 15 desimaalilla. Tekniikalla on käytännön sovelluksia esimerkiksi satelliittinavigoinnissa, kuten GPS-järjestelmissä.
Hänschin oppilas Carl Wieman sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 2001.
Tohtori Sykerö

Tohtori Sykerö () on brittiläis-hollantilainen vuonna 1979 valmistunut 13-osainen animaatiosarja. Sarjan loi brittiläinen Jeffrey O'Kelly. 
Paikka paikoin melko surrealistisen sarjan musiikin on säveltänyt Ken Leray.
Sarjan alkuperäisessä englanninkielisessä jälkiäänityksessä Tohtori Sykeröä esittää Peter Ustinov. Muut näyttelijät englanninkielisessä versiossa ovat Olwen Griffiths ja John Challis.
Juoni.
Sarjan päähenkilö, tohtori ja tiedemies Sykerö on ystävällinen pyöreä vanha herrasmies, joka liikkuu sateenvarjolla hyppien ja asuu talossaan metsän keskellä taloudenhoitajattarensa neiti Nokkosen kanssa. Eteen tulevien ongelmien ratkomiseksi tohtori Sykerö kehittää useammankin keksinnön, esimerkiksi taloudenhoitajarobotin, aikakoneen sekä koneen, jolla palautetaan sateenkaaren kadonneet värit.
Sarja Suomessa.
Suomen televisiossa Tohtori Sykerö esitettiin ensimmäisen kerran vuosina 1980–1981 Yle TV1-kanavalla.. Ensiesityksen jälkeen se on esitetty uusintana lukuisia kertoja, muun muassa vuosina 1983, 1987, 1991, 1995, 1997 ja 2000. Yleisradion tekemässä jälkiäänityksensä kertojana toimi Heikki Määttänen, joka puhui alkuperäisen englanninkielisen puheen päälle. Uuden suomenkielisen dubbauksen teki muutamiin jaksoihin 1990-luvun alussa PVP Voice Oy. Ne julkaistiin videokasetteina, joissa suomenkielisenä kertojana toimi Pauli Virta. VHS-kasetteja julkaistiin 1990-luvulla myös Yleisradion tekemällä Heikki Määttäsen kertojaäänellä. Vuonna 2005 Pan Vision julkaisi sarjan DVD-boksina. Myöhemmin DVD-boksi on uudelleenjulkaistu muutamia kertoja.
Rölli (hahmo)

Rölli on näyttelijä Allan ”Allu” Tuppuraisen luoma ja näyttelemä satuhahmo. Vuonna 2006 Rölli valittiin Suomen suosituimmaksi satuhahmoksi Yleisradion järjestämässä Satusuomalainen-äänestyksessä.
Röllin historia.
Allu Tuppurainen loi Röllin alun perin vuonna 1985 radioon kuunnelmien ja lastenlaulujen hahmoksi. Lauluja julkaistiin C-kaseteilla, LP-levyillä ja myöhemmin myös CD-levyillä. Laulujen pohjalta kehitettiin televisiosarja "Rölli", jonka ensimmäinen esitys oli vuonna 1986. Sitä esitettiin "Pikku Kakkonen" -ohjelmassa. Myöhemmin Rölli on esiintynyt myös viidessä elokuvassa.
Tuppurainen ilmoitti vuonna 2002 lopettavansa Röllin esittämisen, mutta hän on myöhemmin palannut rooliin vielä kahdessa röllielokuvassa ja dubbaajana yhdessä animaatioelokuvassa.
Alahärmässä sijaitsevassa Powerparkin monitoimipuistossa on Röllikylä-niminen teemapuisto. "Röllin sydän" -elokuvaan perustuva teemapuisto avattiin 1. kesäkuuta 2009. Kylän suunnitelman on tehnyt Janne Kopu.
Röllistä ilmestyi lokakuussa 2024 Allu Tuppuraisen tyttären Heta Tuppuraisen kirjoittama, Docendon kustantama kirja "Isäni, Rölli."
Ulkonäkö ja luonne.
Tuppurainen sanoi, että alun perin Röllin hahmossa olivat yhdistyneenä uhmaikäinen pikkupoika ja kärttyinen vanha ukko, myöhemmin särmät ovat kuulemma hioutuneet pyöreämmiksi. Tuppuraisen mukaan Rölli ei ole peikko, vaan kuuluu röllien lajiin. Hahmon kutsuminen peikoksi on yleinen väärinkäsitys. Rölli on kuitenkin peikkomainen hahmo, joka asustelee yksin pienessä puumökissä keskellä Röllimetsää. Röllillä on repaleiset vaatteet ja sotkuinen hiuspehko. Suussa on vain yksi iso hammas.
Rölli viettää päivänsä ihmettelemällä maailman kummallisuuksia ja ”ihmisotusten” käytöstä. Rölli yrittää kovasti esittää pelottavaa ja lapsia säikyttelevää ilkimystä, mutta se ei meinaa oikein onnistua: Omien sanojensa mukaan Rölli on hirmuinen ja tuhma, kuten Röllien kuuluisi olla mutta tosiasiassa hän on ujo, kiltti ja hyväsydäminen. Toisinaan Rölli syyllistyy hölmöilyyn ja ajattelemattomuuteen, mutta se johtuu innostuksesta eikä niinkään pahuudesta.
Röllin toistuvia hokemia ovat "Kautta likaisten varpaitteni!" ja "Tilipitappi tippi tappi".
Teemat.
Yksi Röllin lauluissa ja tv-ohjelmissa esiin nouseva teema on oman erilaisuuden hyväksyminen. "Omituisten otusten kerho" -kappaleessa se ilmaistaan muun muassa näin:
Muita Röllin lauluissa, tv-sarjassa ja elokuvissa toistuvia teemoja ovat luonnon arvostaminen, uteliaisuuteen kannustaminen sekä omien pelkojen kohtaaminen.
Rölli-televisiosarjat ja -elokuvat.
"Rölli"-sarjan ensimmäiset 10 jaksoa tuotti Porin teatteri ja kaikki muut jaksot Vaasan kaupunginteatteri. Sarjaa on esitetty Yle TV2:n Pikku Kakkonen -ohjelmassa useita kertoja uusintana. Rölliä voi hyvin pitää yhtenä Pikku Kakkosen tunnetuimmista hahmoista. Sen lisäksi Röllistä on tehty yksi erikoisjakso "Röllin jouluseikkailu" ja viisi elokuvaa. "Röllin sydän" on animaatioelokuva, muut näytelmäelokuvia. Allu Tuppurainen on näytellyt Röllin roolin kaikissa elokuvissa.
Yma Sumac

Yma Sumac (13. syyskuuta 1922 – 1. marraskuuta 2008), jonka nimi kirjoitetaan toisinaan myös Ymma Suma, oli perulais-yhdysvaltalainen laulaja, äänialaltaan sopraano. Hänen koko nimensä oli Zoila Augusta Emperatriz Chavarri del Castillo. 1950-luvulla Sumac oli yksi suosituimmista exotica-musiikkityylin edustajista. Hänet muistetaan muun muassa laajasta yli neljän oktaavin äänialastaan ja runsassävyisestä äänestään. Yma Sumacin anagrammi on Amy Camus, mikä antoi joillekuille aikoinaan aiheen epäillä häntä ranskalaiseksi huijariksi. Itse hän sanoi polveutuvansa inkojen kuuluisasta kuninkaasta Atahualpasta.
Sumac kuoli marraskuun ensimmäisenä päivänä 2008 Los Angelesissa, Kaliforniassa, yhdeksän kuukautta paksusuolisyöpädiagnoosin jälkeen. Hänet on haudattu Hollywood Forever -hautausmaalle Los Angelesiin.
Elokuvat.
Yma Sumac näytteli myös kahdessa Hollywood-elokuvassa: "Inkojen salaisuus" ("Secret of the Incas", 1954, ohjaus Jerry Hopper) ja "Persian tikari" ("Omar Khayyam’", 1957, ohjaus William Dieterle). Ensin mainittu toimi innoittajana Indiana Jones -elokuville Charlton Hestonin esittämän sankarin nahkatakkia, fedora-hattua ja parransänkeä myöten.
Mariaanit

Mariaanit ovat saaristo Tyynellämerellä Filippiinienmeren itäreunalla. Ne muodostavat Mikronesian alueen pohjoisimmat saaret. Mariaanit koostuvat Guamista ja Pohjois-Mariaaneista. Molemmat kuuluvat Yhdysvalloille. Mariaaneilla sijaitsee maailman syvin kohta Mariaanien hauta. 
Mariaanit ovat saaneet nimensä 1600-luvulla eläneen Espanjan kuningattaren ja Kaarle II:n äidin, Maria Anna Itävaltalaisen (espj. "Mariana de Austria") mukaan.
Vuonna 1899 Saksan keisarikunta osti saaret Espanjalta 25 000 000 Espanjan pesetalla.
Karoliinit

Karoliinit () on saaristo Mikronesian alueella läntisellä Tyynellämerellä. Sen itäosat kuuluvat Mikronesian federaatioon ja länsiosat Palauhun. Idässä saaret ovat pääasiassa tuliperäisiä koralliatolleja, kun taas lännessä ne ovat muodostuneet maankuoren osista, jotka ovat työntyneen merenpinnan yläpuolelle. Asukkaat puhuvat lukuisia eri kieliä, muun muassa ponapea, yapia, kosraeta ja palauta. On olemassa myös kieli nimeltä karoliini, mutta nimestään huolimatta sitä ei puhuta Karoliineilla, vaan Pohjois-Mariaaneilla. 
Vuonna 1527 Karoliinit nimettiin "Sequeira"-saariksi. Niistä käytettiin myös muun muassa nimeä "Uudet-Filippiinit". Amiraali Francisco Lazeano nimesi saaret Karoliineiksi vuonna 1686 kuningas Kaarle II:n kunniaksi. Hävittyään sodan Yhdysvaltoja vastaan vuonna 1898 Espanja myi saaret Saksalle 25 miljoonan pesetan hinnalla. Ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1914 Japani valtasi saaret Saksalta, ja vuonna 1919 Japani sai luvan pitää ne hallussaan Kansainliiton mandaattialueena. Yhdysvallat miehitti alueen toisessa maailmasodassa, minkä jälkeen siitä muodostettiin vuonna 1947 Yhdysvaltojen valvoma YK:n huoltohallintoalue. Mikronesian federaatio on itsenäistynyt 3. marraskuuta 1986 ja Palau 1. lokakuuta 1994.
Karoliinien saarilla elää paljon endeemisiä eliölajeja, joita ei tavata missään muualla maailmassa.
Teburoro Tito

Teburoro Tito (s. 25. elokuuta 1953 Tabiteuea, Kiribati) on kiribatilainen poliitikko ja nykyinen Kiribatin suurlähettiläs Yhdistyneissä kansakunnissa ja Yhdysvalloissa. Tito toimi Kiribatin kolmantena presidenttinä ja ulkoministerinä vuosina 1994–2003. 
Tito valittiin presidentiksi ensimmäistä kertaa vuonna 1994. Vuonna 1998 hänet valittiin toiselle kaudelleen 52 % kannatuksella. Helmikuun 2003 vaaleissa Tito sai 50,4 % äänistä. 28. maaliskuuta 2003 hän hävisi äänestyksen luottamuslauseesta ja hänet pantiin viralta. Maassa järjestettiin uudet vaalit.
Kaasa

Kaasat ovat muinaisia merimerkkejä, joita käytettiin Perämeren rannikolla. Sana kaasa on peräisin sanasta kasa eli röykkiö. Ulkonäöltään kaasat muistuƫtavat riu’uista koottua sytyttämätöntä kokkoa. Kaasan alkuperäinen tehtävä oli levottomina aikoina toimia viestitulena ja vihollisesta varoittavana roviona. Sytyttämätön kaasa sattoi toimia merimerkkinä tai hyvän verkonlaskupaikan symbolina. Nykyään kaasat ovat hävinneet meriväyliltä.
Dave Davies

David Russell Gordon ”Dave” Davies (s. 3. helmikuuta 1947) on brittiläinen rock-muusikko, joka nousi maineeseen veljensä Ray Daviesin johtaman The Kinks -yhtyeen kitaristina. 
Dave Davies oli yhtyeen perustamisen aikoihin vielä hyvin nuori. Daviesin kokeilut särjetyn kitarasoundin kanssa antoivat merkittävän herätteen heavy metal -musiikin synnylle. Tunnetuin esimerkki tästä on hitti ”You Really Got Me” (1964). Daviesin innovatiiviseksi kuvattu kitaransoitto on antanut vaikutteita usean sukupolven muusikoille.
Dave Davies sävelsi joitakin The Kinksin kappaleita, kuten ”Strangers” ja ”You Don’t Know My Name”. Davies on tehnyt myös soololevyjä. Hänen ensimmäinen soolosinglensä ”Death of a Clown” nousi vuonna 1967 Britannian listan kolmanneksi.
David Daviesin poika Russell Davies on myös muusikko ja säveltää elektronista musiikkia Abakus nimellä.
Magnetosfääri

Magnetosfääri ("&lt; kreik."), on lähiavaruuden osa, johon taivaankappaleen magneettikenttä ulottaa vaikutuksensa . Magneettikenttä on sähkövirran tai kestomagneetin synnyttämä magneettisen vuorovaikutuksen alue. Esimerkiksi Maan magnetosfääri muodostaa pisaranmuotoinen vaikutusalueen, joka on ionosfäärin yläpuolella, jossa Maan magneettikenttä vaikuttaa muun muassa hiukkasten liikeratoihin.
Magneettikenttä suojaa Maata aurinkotuulelta. Maapallon ulkoytimen sähkövirrat saavat aikaan maapallon magneettikentän, joka on lähes samanmuotoinen kuin kaksinapaisen sauvamagneetin. Maan magnetosfääri ei kuitenkaan ole muodoltaan symmetrinen: Auringon puolella magnetosfääri ulottuu Maan pinnalta ylöspäin 10–15 Maan säteen mittaa eli noin 60 000–90 000 km:n päähän maan pinnasta, kun taas vastakkaisella puolella Auringosta aurinkotuuli venyttää magnetosfäärin miljoonien kilometrien pituiseksi "hännäksi".