tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Miinala

Miinala () on taajama ja maalaiskunta Karjalan tasavallan Lahdenpohjan piirissä Venäjällä. Miinalan taajama sijaitsee Miinalanjoen varrella kuusi kilometriä Lahdenpohjasta koilliseen. Kunnan hallinnollisena keskuksena toimii Lahdenpohjan kaupunki. Taajamassa on 500 ja kunnassa 1 900 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus.
Miinalan kunnan pinta-ala on 1366 neliökilometriä tai ilman Laatokan vesialuetta 918,8 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Haapalammen, idässä Sortavalan, etelässä Kurkijoen ja lännessä Elisenvaaran kuntiin sekä luoteessa Suomeen. Kunnan keskellä sijaitsee Lahdenpohjan kaupunki.
Kunnan alueella virtaavia jokia ovat Iijoki, Nivanjoki, Aurajoki, Miinalanjoki, Tuhrinjoki, Nivanoja ja Ruoko-oja. Järviä ovat Laatokan lisäksi Pyhäjärvi, Iso-Iijärvi, Tyrjänjärvi, Matrijärvi, Metsolanselkä, Lievejärvi, Pieni-Iijärvi, Korteelanjärvi, Paikjärvi, Parikanjärvi, Kurkelanjärvi, Korpijärvi, Ylä-Tyrjänjärvi, Suojärvi, Kuorejärvi ja Hankasjärvi. Luonnonsuojelualueita ovat Ihalan ja Jaakkiman metsänhoitoalueella sijaitseva Iso-Iijärven rauhoitusalue sekä Oppolan metsänhoitoalueella ja Laatokan saarilla sijaitseva Läntisen saariston (ven. "Zapadnyi arhipelag") rauhoitusalue. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka ja sora, graniitti, grafiitti ja turve.
Miinalan lisäksi kuntaan kuuluu 17 taajamaa tai asutusta (ven. "posjolok"): Hankanmäki, Harvia, Ihala, Kokonniemi, Kortela, Lumivaara, Metsämikli, Mikli, Niva, Oppola, Paikjärvenkylä, Parkonmäki, Raivio (entinen Tyrjä), Rauhala, Sikopohja, Sorola ja Uusikylä. Suurin asutuskeskus on yli 800 asukkaan Ihala.
Historia.
Ennen talvi- ja jatkosotaa Miinalan kunnan alue kuului Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin Jaakkiman ja Lumivaaran kuntiin sekä osittain Uukuniemeen, Saareen ja Parikkalaan.
Liikenne, talous ja palvelut.
Kunnan kautta kulkevat Pietarin ja Sortavalan välinen maantie A129 sekä Kaarlahden ja Sortavalan välinen rautatie, jolla on Ihalan, Kummunjoen ja Nivan pysähdyspaikat. Suomen rajalla sijaitsee Ristlahden–Uukuniemen rajanylityspaikka. Rajalle johtaa päällystetty maantie Ihalasta Raivion kautta.
Kunnassa toimii puunjalostuslaitos, karjatiloja ja kaksi kalanviljelylaitosta. Kaivannaisista hyödynnetään hiekkaa ja soraa. Ihalan koillispuolella on asfalttibetonitehdas ja kivimurskaamo. Korpijärvellä, Sammallammella ja Ylä-Tyrjänjärvellä on rajavartiostot.
Miinalan taajaman palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kirjasto, lääkintäasema, posti ja kolme kauppaa.
Matkailu ja nähtävyydet.
Kunnan alueella sijaitsevia kulttuuriperintökohteita Lumivaaran kivikautinen asuinpaikka, Suur-Miklin muinaislinna, Lumivaaran luterilainen kirkko, Rauhalan vanhat rakennukset sekä suomalaisten ja neuvostoliittolaisten sotilaiden hautausmaat. Ihalan ja Harvian lähettyvillä sijaitsee kolme lomakylää.
Miss America

Miss America on Yhdysvalloissa vuosittain järjestettävä missikilpailu. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran 1920-luvulla. Vuoteen 2005 asti kilpailu järjestettiin sen kotipaikassa New Jerseyn Atlantic Cityssä. Vuodesta 2006 lähtien kilpailu on pidetty Nevadan Las Vegasissa. Kilpailu mainostaa itseään lauseella ”Muut kauneuskilpailut etsivät mallia, Miss America etsii roolimallia”. Kilpailun pääpalkinto on opiskelustipendi missin itsensä haluamassa oppilaitoksessa. Useat voittajat ovat jo valmiiksi olleet korkeasti koulutettuja ja lahjoittaneet palkintorahat hyväntekeväisyyteen.
Järjestävän Miss America -järjestön pääjohtaja Sam Haskell erosi kun hänen kirjoittamansa alatyyliset sähköpostit vuosivat julkisuuteen. Lisäksi erosivat puheenjohtaja Lynn Weidner sekä järjestön johtaja Josh Randle. Viestit paljasti verkkosivusto Huffington Post. Viestien vuodettua samanlaisesta käytöksestä ovat kertoneet vuoden 2013 missi Mallory Hagan ja monet muut aiemmat kilpailijat.
Vuonna 2018 luovuttiin kokonaan kilpailun uima- ja iltapukukierroksista. Kilpailussa tullaan painottamaan tästä lähtien enemmän lahjakkuutta ja älykkyyttä. 
&lt;br style="clear: both;"&gt;
Pascal Zuberbühler

Pascal ”Zubi” Zuberbühler (s. 8. tammikuuta 1971 Frauenfeld, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi ammattilaisena vuosina 1992–2011 ja lukeutuu pitkään myös Sveitsin maajoukkueen vakionimiin. 
Zuberbühler edusti kotimaassaan Grasshopperia, Baselia, Aarauta ja Neuchâtel Xamaxia. Hän saavutti urallaan kuusi Sveitsin liigamestaruutta ja kolme cup-mestaruutta. Kotimaansa ulkopuolella Zuberbühler edusti saksalaista Bayer Leverkusenia sekä englantilaisia West Bromwich Albionia ja Fulhamia.
Sveitsin maajoukkueessa Zuberbühler pelasi ensi kerran vuonna 1994. Hän pelasi kaikkiaan 51 A-maaottelua. Hän kuului Sveitsin joukkueeseen vuoden 2006 MM-kisoissa (pelasi neljä ottelua) sekä EM-kilpailuissa 2004 (ei pelannut) ja 2008 (pelasi yhden ottelun). 
Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut muun muassa Filippiinien jalkapallomaajoukkueen maalivahtivalmentajana.
Jyrki Siukonen

Jyrki Siukonen (s. 13. lokakuuta 1959 Tampere) on kuvataiteilija, tutkija ja rockmuusikko. Hän valmistui Kuvataideakatemiasta kuvataiteen tohtoriksi vuonna 2001.
Muusikko.
Muusikkona Siukonen aloitti uransa 1976 punk-yhtyeen Kollaa kestää rumpalina. Hän myös sävelsi ja sanoitti yhtyeelle. Tämän jälkeen hän soitti kitaraa Vaaralliset lelut -yhtyeessä. Siukonen oli suomalaisen punkin monitoimija ja vaikutti "Hilse"- ja "Soundi"-lehtien avustajana.
Siukonen tuotti joitakin Johanna-levymerkin levyjä, muun muassa Jaakko Kangosjärven "Ihmeellinen luonto" (1981), Päät-yhtyeen "Onnenhetkiä" (1982) ja Raine Salon "Hyvä pahaa rock’n’roll" (1982).
Siukonen julkaisi vuonna 1983 EP-levyn "Musta historia". Seuraavana vuonna hän teki yhdessä Markku Innon, Seppo Pietikäisen ja Kai Raumosen kanssa levyn "4suuta".
Siukonen houkuteltiin vuonna 1993 mukaan tamperelaiseen yhtyeeseen Punk Lurex OK, johon kuului toinenkin entinen Kollaa kestää -soittaja, Juha Helminen. Siukonen teki vuonna 1994 Punk Lurex OK:n kanssa singlen "Tappajan Silmät / Paalimaja" (HIKS-042).
Kuvataiteilija.
Siukonen aloitti kuvataiteilijan uransa vuonna 1982. Hän on pitänyt useita kymmeniä näyttelyitä kotimaassa ja ulkomailla. Keskeisiä yksityisnäyttelyitä ovat olleet muun muassa Tampereen nykytaiteen museo (1986), Sara Hildénin taidemuseo (1992), Amos Andersonin taidemuseo (1996), Kiasma (2000). Siukonen vaikutti vuosina 1984–1990 toimineessa taiteilijaryhmä Rodtsenko-seurassa.
Siukonen toimi 1995–1996 Leedsin yliopiston vierailevana taiteilijana (Gregory Fellow) ja vuosina 1996–1997 "Taide"-lehden päätoimittajana. Hän oli 2004–2008 professori Kuvataideakatemian kuvanveiston osastolla ja 2009–2012 lehtori Lapin yliopiston taiteiden tiedekunnassa.
Siukosen teoksia on keskeisten suomalaisten taidemuseoiden kokoelmissa.
Taiteellisen työnsä lisäksi Siukonen on kirjoittanut taiteesta. Kirjoissaan ja artikkeleissaan Siukonen on käsitellyt sekä taide- että kulttuurihistoriallisia aiheita. Hän on tutkinut muun muassa Kalervo Palsaa ja kirjoittanut esseitä suomalaisista nykytaiteilijoista. "Belomor/Šklovski" (2014) pohtii Vienanmeren–Itämeren kanavan rakentamista Neuvostoliitossa ja taiteilijan tehtävää totalitaristisessa valtiossa. "Tapaus avantgarde" (2016) käsittelee venäläistä avantgardea, taideväärentämistä ja Turun Wäinö Aaltosen museon näyttelyä vuonna 2009.
Siukoselle myönnettiin taiteilijaeläke vuoden 2020 alusta.
Melvin Calvin

Melvin Calvin (8. huhtikuuta 1911 – 8. tammikuuta 1997) oli yhdysvaltalainen biokemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1961. Hän tutki hiilen kiertokulkua luonnossa, alkaen hiilidioksidin siirtymisestä ilmakehästä kasviin, yhteyttämisestä aina hiilihydraattien ja muiden orgaanisten yhdisteiden muodostumiseen asti.
Calvin valmistui ensin kemistiksi ja työskenteli vuosina 1935–1937 Manchesterin yliopistossa. Hän osallistui ydinpommin kehittämisen, ja toimi vuosina 1947–1980 kemian professorina Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Hän keskittyi tällöin yhteyttämisen tutkimiseen radioaktiivisten merkkiaineiden avulla. Hän selvitti yhteyttämiseen kuuluvan pimeäreaktion eli niin sanotun Calvinin kierron.
Jorma Kontio

Erkki Jorma ”Jomppe” Kontio (s. 7. elokuuta 1953 Oulu) on suomalainen raviohjastaja, joka vuodesta 2000 lähtien on vaikuttanut Ruotsissa. Hän on Pohjoismaiden voitokkain ja Euroopan toiseksi voitokkain raviohjastaja. Kontio saavutti lähes 50 vuotta kestäneen uransa 10 000 voiton elokuussa 2015. Heinäkuussa 2025 hän saavutti 12 000 voiton rajan.
Ura.
Oulun Heinäpään kaupunginosasta kotoisin olevan Jorma Kontion isä on tunnettu paikallinen hevosmies Mikko Kontio ja setä Lauri voitti puolestaan ravikuninkaan seppeleen 1963 Eri-Pojalla. Hän ohjasti ensimmäistä kertaa kilpaa vuonna 1967 erikoisluvalla 13 vuoden ikäisenä ja saavutti samana vuonna myös ensimmäisen voittonsa Ulla-Maija-nimisellä suomenhevosella. 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa Kontio työskenteli Pentti Tikkisen talleilla ja aloitti oman valmennustallin pitämisen Oulussa vuonna 1971. Myöhemmin hän muutti Turun kautta Ylöjärven vastavalmistuneelle Teivon raviradalle, jossa toimi valmentajana vuosina 1977–1994. Vuosina 1989–1991 Kontiolla oli talli myös Pilvenmäen raviradalla Forssassa. Oman valmennustoiminnan Kontio lopetti vuonna 1994, siirtyen kokonaan lainaohjastajaksi. Vuodesta 2000 lähtien Kontio on kilpaillut Ruotsista käsin. Nykyään hän asuu Enköpingissä.
Suomen Hippoksen rekisterissä Kontiolla oli vuoden 2013 lopulla lähes 37 000 ajettua ravilähtöä ja noin 6 500 voittoa. Lisäksi Ruotsissa ajettuja voittoja hänellä on yli 3 000. Palkintorahoja Kontio on uransa aikana ohjastanut yli 57 miljoonaa euroa. Kontion yhden vuoden voittoennätys 417 on vuodelta 1989, jota pidetään Suomessa lyömättömänä saavutuksena. Vuonna 2012 hän voitti Ruotsin pääradan Solvallan ajajaliigan ensimmäisenä ulkomaalaisena ohjastajana. 9 000 voittonsa hän saavutti helmikuussa 2012 Eskilstunan raveissa hevosella Victor Mile ja rikkoi 10 000 voiton rajan 16. elokuuta 2015 Evartti-nimisellä suomenhevosella Pihtiputaan Hiekan raviradalla.. Kontio saavutti joulukuussa 2019 ensimmäisenä pohjoismaisena ohjastajana 11 000 voiton rajan hevosella Ajlajk. Kontio on Euroopan kaikkien aikojen toiseksi voitokkain raviohjastaja 16 800 ykkössijaa urallaan ajaneen saksalaisen Heinz Weweringin jälkeen. Koko maailman voitokkain ohjastaja on yhdysvaltalainen Dave Palone yli 19 000 voitollaan.
Kontio on elokuuhun 2025 mennessä ajanut 12000 voittoa.
Kontio valittiin keväällä 2019 ruotsalaisen raviurheilun Hall of Fameen.
Muuta.
Vuonna 2015 Ruotsin yleisradioyhtiön suomenkielinen kanava Sisuradio valitsi Kontion vuoden ruotsinsuomalaiseksi.
Perhe.
Jorma Kontio on esteratsastaja Anna-Julia Kontion isä. Hänellä on myös neljä muuta lasta.
Suurkilpailuvoittoja.
Norja 
Oslo GP Lisa America (2010), Vitruvio (2019)
Kanadan jalkapallomaajoukkue

Kanadan miesten jalkapallomaajoukkue on Kanadan liittovaltion jalkapallojoukkue, jota valvoo Kanadan jalkapalloliitto. Joukkue ei ole menestynyt kansainvälisesti kovin hyvin. Se on esiintynyt jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa kaksi kertaa, ensin Meksikossa 1986, jolloin joukkue jäi lohkonsa viimeiseksi tekemättä yhtään maalia, sekä Qatarissa 2022. Kanada on voittanut CONCACAF Gold Cupin vuonna 2000 ja turnauksen edeltäjän CONCACAF Championshipin 1985.
Kanada on ollut FIFA-rankingissa korkeimmillaan sijalla 33, helmikuussa 2022.
Kuten Yhdysvalloissakin, myös Kanadassa naisten jalkapallomaajoukkue on menestynyt kansainvälisesti paremmin kuin miesten joukkue. Vuonna 2014 miesten joukkue ei mahtunut FIFA:n rankingissa sadan parhaan joukkoon, kun vastaavasti naisten maajoukkue on viime vuosina ollut kymmenen parhaan joukossa.
Arvokisat.
CONCACAF Championship / CONCACAF Gold Cup.
CONCACAF Championship:
CONCACAF Gold Cup:
Hyvinkään taidemuseo

Hyvinkään taidemuseo on Hyvinkään ydinkeskustassa sijaitseva taidetta esittelevä museo. Museon tilat sijaitsevat Jussintorin liiketalon toisessa kerroksessa, johon museo on perustettu vuonna 1982. Rakennuksen suunnittelivat Raimo ja Ilmo Valjakka. Vuonna 2015 taidemuseossa kirjattiin 15 349 museokäyntiä, joista enemmistö (13 345 kpl) oli ilmaiskäyntejä ja vähemmistö (2 002 kpl) maksettuja käyntejä. 
Museo esittelee lähinnä suomalaista taidetta sekä hyvinkääläisten maalareiden, kuten Tyko Sallisen ja Helene Schjerfbeckin, teoksia. Taidemuseoon on talletettu yksityiskokoelmista kaksi Helene Schjerfbeckin teosta: "Marianne Ruovedellä" (1926) ja "Asemapäällikön tytär" (1918-1923). Omiin kokoelmiin kuuluvat "Tyttö" (1875) sekä öljymaalaus "Kaksi hahmoa" (1943).
Pysyvänä taidenäyttelynä museossa on Yrjö Saarisen sekä Kaapo Wirtasen maalauksia ja muita teoksia esittelevä toiminnallinen Taidelabra-näyttelytila. Lisäksi museossa on vaihtuva näyttely, joka vaihtuu kolme kertaa vuodessa.
Vuonna 2022 Hyvinkään kaupunginmuseo muutti samoihin tiloihin Jussintorille. Ne muodostavat yhdessä Museokeskus Taikan.
Skalmeija

 
Skalmeija on lähinnä keskiajan ja renessanssin musiikissa käytetty kaksoislehdykkäsoittimiin kuuluva puupuhallin. Nykysoittimista se muistuttaa eniten oboeta. Aasiasta kotoisin oleva skalmeija on tullut eurooppalaisten tietoisuuteen jo 1100-luvulla, kun ristiretkeläiset toivat sen varhaisen muodon Eurooppaan.
Skalmeijoja käytettiin usein kovaäänisessä ulkoilma- ja seremoniallisessa musiikissa tai avarissa sisätiloissa samaa soitinperhettä edustavien pommerien kanssa. Suurempikokoisia skalmeijoja olivat alttoskalmeija ja ainakin 1500- ja 1600-luvuilla tenori-, basso- sekä kvartti- ja kvinttibassoskalmeija. Pommereissa oli usein vähintään yksi läppä matalinta ääntä varten. Enemmän läppiä saattoi olla basettipommerissa (jatkettu tenori), bassopommereissa ja vielä sitäkin kookkaammissa pommereissa. Näiden avulla päästiin perussävelestä kvartin verran alemmas.
Erilaisia kansansoitin- ja puhallinorkesteriversioita on säilynyt käytössä Espanjassa, Ranskassa ja Etelä-Italiassa. Balkanin alueella käytettävät soittimet edustavat lähinnä itämaista tyyppiä (esimerkiksi zurna ja sopila). 
Modernissa musiikissa.
Brittiläinen synthpop-yhtye Depeche Mode julkaisi uransa alkuaikoina vuonna 1983 albumin "Construction Time Again". Tällä yhtyeen kolmannella levyllä on kappale nimeltä ”Everything Counts”. Vaikka yhtye on tullut tunnetuksi elektronisesta musiikistaan, tällä kappaleella esitellään monipuolista soitinten käyttöä. Kappaleen videolla Andy Fletcher soittaa mitä ilmeisimmin juuri skalmeijaa ja kappaleen säveltäjä Martin Gore taas melodikaa, ja Alan Wilder nähdään soittamassa ksylofonia.
Conrad Ferdinand Meyer

Conrad Ferdinand Meyer (11. lokakuuta 1825 Zürich – 28. marraskuuta 1898 Kilchberg) oli sveitsiläinen kirjailija. Hän kuuluu Sveitsin huomattavimpiin saksankielisiin kirjailijoihin ja oli historiallisten novellejen mestari realismin kaudella. Hän kirjoitti muodoltaan ja tyyliltään hiottuja teoksia keskiajan, renessanssin ja barokin henkilöhahmoista.
Meyer oli kotoisin Zürichistä. Hän oleskeli pitkät ajat ranskankielisessä Sveitsissä, missä hän perehtyi siinä määrin ranskan kieleen, että epäröi pitkään, ryhtyisikö kirjoittamaan saksan vai ranskan kielellä. Vasta 39-vuotiaana Meyer julkaisi esikoisteoksensa "Zwanzig Balladen" (1864; laajennettu p. 1869). Ranskan-Saksan sota sai hänessä saksalaistunnon hereille ja riemu saksalaisten voitoista puhkeaa ilmi runossa "Huttens letzte Tage" (1871), jota seurasi idylli "Engelherg" (1872). Suopea vastaanotto sai Meyerin jatkamaan historiallisilla novelleilla: "Das Amulett" (1873), "Jürg Jenatsch" (1874). "Der Heilige" (1880) käsittelee Thomas Becketin elämää, "Der Schuss von der Kanzel" (1878) ja "Gustav Adolfs Page" (1882) kuvaavat uskonpuhdistuksen ja katolisen vastauskonpuhdistuksen aikoja, "Plautus im Nonnenkloster" (1882), "Das Leiden eines Knaben" (1883), "Die Hochzeit des Mönchs" (1884), "Die Versuchung des Pescara" (1887) ja "Angela Borgia" (1890) ovat kaikki renessanssiaiheisia. "Die Richterin" (1885) kuvaa Kaarle Suuren aikoja. Vuonna 1882 ilmestyi runokokoelma "Gedichte".
Meyerin teokset ovat sommittelultaan kiinteitä, ajankuvaus on loistava ja objektiivinen. Gottfried Kellerin rinnalla Meyer oli aikansa saksankielisen Sveitsin etevin kirjailija. Meyerin "Sämtliche Schriften" julkaistiin 1908.
Suomennetut teokset.
Suomennettuja runoja.
Teoksessa: "Laulujen virta: saksalaista lyriikkaa seitsemänsadan vuoden varrelta", suomentanut Arvi Kivimaa, WSOY 1936
Teoksessa: "Saksan kirjallisuuden kultainen kirja", toim. Rafael Koskimies, Porvoo: WSOY, 1930
Teoksessa: Yrjö Jylhä, "Runon pursi: maailmankirjallisuuden kertovaa runoutta", Porvoo, Helsinki WSOY 1934
Teoksessa: "Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa", toim. Aale Tynni, WSOY 1957, 1974 , 2004
Pisnesmies Toni

Pisnesmies Toni () on fiktiivinen käytettyjen autojen kauppias, jota esittää brittiläinen komedianäyttelijä Charlie Higson. Hahmolla on usein tapana mainita, kuinka elämän eri asiat ovat samanlaisia kuin kauniin naisen kanssa rakastelu.
Hahmon loivat Higson ja Bob Mortimer, ja alun perin se esiintyi BBC:n komediasarjassa "The Smell of Reeves and Mortimer", mutta nousi suureen suosioon esiinnyttyään "Ruuvit löysällä" -sketsisarjan sketseissä. Sittemmin Toni sai omaa nimeään kantaneen sarjan, jonka tapahtumat sijoittuvat autokaupan lisäksi hänen koti- ja parisuhde-elämäänsä. Sarjaa on tehty kaksi tuotantokautta. Higson toimi myös sarjan käsikirjoittajana ja tuottajana.
Fanny Mendelssohn

Fanny Mendelssohn (14. marraskuuta 1805 – 14. toukokuuta 1847) oli saksalainen säveltäjä ja pianisti. Hänen vanhempansa saivat yhteensä neljä lasta, joista Fanny oli vanhin. Tunnetuin sisaruksista on säveltäjä Felix Mendelssohn. Juutalainen perhe kääntyi myöhemmin kristinuskoon. Hampurissa syntynyt Fanny Mendelssohn sai hyvän koulutuksen pankkiiri-isänsä ja musikaalisen äitinsä ansiosta. Hänen ensimmäinen musiikkiopettajansa olikin Lea-äiti. Hän sävelsi ensimmäisen laulunsa jo 14-vuotiaana isänsä syntymäpäivän kunniaksi.
Fannyllä ja Felixillä oli samat musiikinopettajat, ja Felix sanoi sisarensa olevan itseään parempi pianisti.
Mendelssohnin tuotantoon kuuluu lähes 500 sävellystä, mutta kaikkia ei ole julkaistu. Joitakin Fanny Mendelssohnin sävellyksiä julkaistiinkin alussa Felix Mendelssohnin nimellä. Perheen mielestä musiikki oli kyllä naiselle sopivaa puuhastelua, mutta sitä ei pitänyt harjoittaa ammattimaisella tasolla. Fanny Mendelssohn julkaisi ensimmäiset sävellyksensä vasta muutamia vuosia ennen kuolemaansa.
Mennessään naimisiin hovimaalari Wilhelm Henselin kanssa vuonna 1829, Mendelssohnin sukunimi muuttui Henseliksi. Kuitenkin hänet tunnetaan Fanny Mendelssohn-Henselinä tai Fanny Mendelssohnina.
Toukokuussa 1847 Fanny Mendelssohn osallistui Berliinissä veljensä kantaatin harjoituksiin, halvaantui ja kuoli samana iltana, 41-vuotiaana. Traaginen kuolema vaikutti myös Felix-veljen kuolemaan puoli vuotta myöhemmin.
Chris Waddle

Christopher "Chris" Roland Waddle (s. 14. joulukuuta, 1960 Gatesheadissa) on englantilainen jalkapalloilija. Hän pelasi Englannin maajoukkueessa 62 ottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 1985–1991.
Waddle aloitti uransa keskikenttäpelaajana amatööriseurassa Tow Law Townissa, mistä hän kävi koeajalla Sunderlandissa, Coventry Cityssä ja Newcastle Unitedissa. Vuonna 1980, työskennellessään makkaratehtaalla, hän siirtyi tuhannella punnalla Newcastleen. Joukkueessa hän teki 169 ottelussa 46 maalia ja pääsi myös Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen. Hän muodosti Newcastlessa vuonna 1984 koko Englannin tehokkaimman hyökkäystrion yhdessä Kevin Keeganin ja Peter Beardsleyn kanssa.
Heinäkuussa 1985 Waddle siirtyi alle 700 000 punnalla Tottenhamiin, missä hän pelasi kaikkiaan 173 ottelua ja teki 42 maalia. Hän myös vakiinnutti paikkansa Englannin A-maajoukkueessa ja pelasi joukkueessa puolivälieriin päättyneessä vuoden 1986 MM-turnauksessa Meksikossa, jälleen yhdessä Beardsleyn kanssa. Vuonna 1987 Waddle kuului Tottenhamin avainpelaajiin, kun joukkue selviytyi FA Cupin loppuotteluun, missä hävisi Coventrylle, sijoittui liigassa kolmanneksi ja selviytyi liigacupin välieriin. Hän pärjäsi myös musiikkirintamalla, kun hänen yhdessä Glenn Hoddlen kanssa tekemänsä single "Diamond Lights" nousi 20 myydyimmän singlen listalle. Vuonna 1988 hän pelasi Englannin maajoukkueessa, joka hävisi kaikki alkulohko-ottelunsa Saksan liittotasavallan EM-kisoissa.
Vuonna 1989 Waddle siirtyi tuon aikaisella ennätyssummalla, 4,5 miljoonalla punnalla, ranskalaisseura Marseilleen. Hän voitti joukkueessa Ranskan mestaruuden kolmesti (1990, 1991 ja 1992) ja lukeutui joukkueen avainpelaajiin. 1990 Italian MM-kisoissa välieräottelussa Saksaa vastaan Waddle epäonnistui rangaistuspotkukilpailussa omassa yrityksessään. 1991 hän oli ehdolla Euroopan parhaaksi pelaajaksi, mutta palkinto meni lopulta Jean Pierre Papinille. Heinäkuussa 1992 Waddle siirtyi 1,25 miljoonalla punnalla Sheffield Wednesdayhin, joka vuonna 1993 pääsi molempien Englannin cup-kilpailujen loppuotteluun, joista myös hävisi molemmat. Samana vuonna liigan pelaajayhdistys valitsi hänet parhaaksi pelaajaksi. Wednesdaysta Waddle lähti vuonna 1996, minkä jälkeen pelasi vielä yli 100 ottelua skotlantilaisessa Falkirkissa , Bradford Cityssä ja Sunderlandissa. Vuonna 1997 hän toimi Burnleyn pelaaja-valmentajana, mutta lähti seurasta heti seuraavana vuonna.
Uransa jälkeen Waddle on toiminut tiedotusvälineissä asiantuntijakommentaattorina. Hänen kasvonsa näytetään ja nimensä mainitaan usein "Ruuvit löysällä" -sketsisarjassa "Chanel 9" -sketsissä.
Länsi-Uusimaa (sanomalehti)

Länsi-Uusimaa on läntisellä Uudellamaalla kuudesti viikossa ilmestyvä sanomalehti. Keskiviikon lehti jaetaan peittojakeluna kaikkiin levikkialueen talouksiin. Lehden päätoimittaja on Päivi Kallo ja sen kotipaikkakunta on Lohja. Alun perin lehden kotipaikkakuntana toimi Hanko. Länsi-Uusimaa on Mediakonserni Keskisuomalaisen omistaman Etelä-Suomen Median tuote, ja sen levikkialue käsittää Lohjan lisäksi Inkoon, Raaseporin, Vihdin, Karkkilan sekä Siuntion kunnat. Lehti alkoi ilmestyä tabloid-koossa maaliskuussa 2015. Vuonna 2019 lehden julkaisupäiviä muutettiin niin, että se ilmestyy kaikkina muina päivinä paitsi maanantaisin.
Maeve Quinlan

Maeve Anne Quinlan (s. 16. marraskuuta 1964 Chicago) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen tennispelaaja. Hän näytteli vuosina 1995–2006 "Kauniit ja rohkeat" -sarjassa. Hänen roolihahmonsa oli Megan Conley. "Kauniiden ja rohkeiden" jälkeen Maeve siirtyi näyttelemään "South of Nowhere" -nimisessä draamasarjassa. Hänen huomattavin elokuvaroolinsa on Rhondan rooli rohkeista seksikohtauksistaan kohutussa "Ken Parkissa".
Quinlan oli naimisissa näyttelijä Tom Sizemoren kanssa vuodet 1996–1999.
Quinlan pelasi tennisurallaan Ranskan avointen kaksinpelin pääsarjassa vuonna 1985.
Koston liekki

Koston liekki ("Man on Fire") on Tony Scottin ohjaama elokuva vuodelta 2004. Se pääosissa ovat Denzel Washington, Dakota Fanning, Marc Anthony, Christopher Walken ja Mickey Rourke. Elokuva perustuu löyhästi A. J. Quinnellin romaaniin "Man on Fire".
Koston liekin budjetti oli noin 70 miljoonaa dollaria. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yhteensä noin 130,3 miljoonaa.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Päivi Valotie kirjoitti "Koston liekin" olevan arvoiltaan arveluttavan lajityyppinsä parissakin aivan kauhean epämiellyttävä. Vastenmielisintä on hänestä se, miten väkivaltaa ja oman käden oikeutta ylistävä ideologia perustellaan kidnapatun lapsihahmon kautta: ”Jälleen kerran Hollywood näyttääkin julistavan yhtään häpeilemättä sitä, että silmä silmästä ja hammas hampaasta -periaatteen noudattaminen on suorastaan välttämättömyys.” Sen sijaan Elitisti-sivuston Ilja Rautsille se oli liiasta pituudestaan ja sisällön heppoisuudestaan huolimatta varsin mieluisaa katsottavaa ja Tony Scottin vahvin elokuva sitten "True Romancen" (1994): ”Perustrilleriä pari astetta rankemman yleisasenteen, ohjaajan rymistelykeinojen sekä päätähden karismaattisen roolityön ansiosta elokuvaan uppoutuu helpolla.”
Kissankello

Kissankello ("Campanula rotundifolia") on monivuotinen 10–60 senttimetriä korkea kellokasveihin kuuluva ruoho. Se on kuivien ja aurinkoisten paikkojen, kuten niittyjen, ketojen, mäenrinteiden, kallioiden ja pientareiden kasvi. 
Kissankello kasvattaa ensimmäisenä vuonna pääjuuren ja matalan lehtiruusukkeen. Toisena vuonna kasvavat kukkaversot, jolloin kasvi myös kehittää uusia ruusukeversoja muodostavia maanalaisia rönsyjä. Kukkaversojen lehdet poikkeavat malliltaan huomattavasti ensimmäisen vuoden ruusukeversojen munuaismallisista lehdistä, jotka yleensä kuihtuvat kukinnan alkaessa kesäkuussa. Kukinta-aikaa kestää kesäkuusta elokuuhun. Kellomaiset kukat ovat nuokkuvia, vaaleansinisiä (harvinaisemmin valkeita) ja kooltaan 10–30 millimetriä. 
Kissankello esiintyy yleisenä koko Suomessa, myös pohjoisen Lapin tuntureilla metsänrajaakin korkeammalla. Suomessa kissankelloa tavataan viittä alalajia, joiden väliset erot ilmenevät muun muassa koossa, kasvupaikassa ja kukkien lukumäärässä: niittykissankello ("Campanula rotundifolia" subsp. "rotundifolia"), tunturikissankello ("Campanula rotundifolia" subsp. "groenlandica"), lapinkissankello ("Campanula rotundifolia" subsp. "gieseckiana"), metsäkissankello ("Campanula rotundifolia" subsp. "fennica") ja pohjankissankello ("Campanula rotundifolia" subsp. "kemensis"). Tunturikissankello on silmälläpidettävä laji.
Kissankello on Keski-Pohjanmaan maakuntakukka.
Matti Lähitie

Matti Lähitie (s. 13. helmikuuta 1985 Pori) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja tai keskuspuolustaja.
Lähitie aloitti uransa FC Jazzissa ja kuului seuran kaikkien aikojen menestyksekkäimpään ikäluokkaan, joka voitti ensimmäisenä porilaisjoukkueena B-juniorien Suomen mestaruuden. Hänen ohellaan joukkueeseen kuuluivat muun muassa Hermanni Vuorinen, Samu Ruisniemi ja Toni Junnila.
Vuonna 2002 Satakunnan parhaaksi poikajunioriksi valittu Lähitie edusti kasvattajaseuraansa, kunnes siirtyi talousvaikeuksien takia kuopatusta seurasta FC Lahteen. 
Lähitie teki liigadebyyttinsä vuonna 2002. Hän kuului pitkään Suomen juniorimaajoukkueiden runkopelaajiin esiintyen 21 maaottelussa. Kesän 2006 Lähitie edusti Vaasan Palloseuraa. Jyväskylän Jalkapalloklubiin hän siirtyi lokakuussa vuonna 2006 aloitettuaan opiskelut Jyväskylän yliopiston liikunta- ja terveystieteellisessä tiedekunnassa. Seinäjoen Jalkapallokerhon riveihin Lähitie siirtyi kaudeksi 2011 ja pelasi siellä vuoteen 2014 asti. Kaudeksi 2015 Lähitie palasi JJK:hon ja toimii seurassa paitsi pelaajana myös juniorien valmennuspäällikkönä.
Toni Junnila

Toni Junnila (s. 31. joulukuuta 1984 Pori) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Junnila aloitti uransa FC Jazzissa ja kuului ikäluokkaan, joka voitti ensimmäisenä porilaisjoukkueena B-poikien Suomen mestaruuden. Junnilan ohella joukkueessa pelasivat muun muassa Hermanni Vuorinen, Samu Ruisniemi ja Matti Lähitie. Hän edusti Suomen alle 16-vuotiaiden maajoukkuetta vuonna 2001 Englannissa järjestetyissä alle 16-vuotiaiden EM-kilpailuissa.
Junnila on edustanut kasvattajaseuransa lisäksi Tampere Unitedia, FF Jaroa sekä Porin Palloilijoita. Hän on pelannut 121 Veikkausliigan ottelua, ja tehnyt niissä 15 maalia.
Louise Windsor

Louise Windsor ("Louise Alice Elizabeth Mary Mountbatten-Windsor"; s. 8. marraskuuta 2003), lady, on Kuningatar Elisabet II:n nuorimman pojan prinssi Edwardin, Edinburghin herttuan ja tämän puolison Edinburghin herttuatar Sophien tytär. Hänen veljensä on James Windsor.
Vanhempiensa toivomuksesta Lady Louisea ei kutsuta prinsessaksi, vaikka hänellä olisi arvonimeen oikeus, sillä vanhemmat halusivat säästää tytärtään kuninkaallisen arvonimen tuomilta velvollisuuksilta ja rasituksilta.
Louise Windsor syntyi kuukauden etuajassa keisarileikkauksella 8. marraskuuta 2003.
Lady Louise on kruununperimysjärjestyksessä kuudentenatoista veljensä, isänsä, tämän vanhempien veljien sekä tätinsä ja näiden lasten ja serkkujensa jälkeen.
Primorjen piiri (Pietari)

Primorjen piiri () on yksi Pietarin liittokaupungin 18:sta hallintopiiristä. Se sijaitsee Suomenlahden rannalla Pietarin keskustan pohjoispuolella. Piirin pinta-ala on 110 neliökilometriä, ja sen asukasluku on yli puoli miljoonaa.
Kunnallishallintoalueet.
Primorjen piiri jakautuu kahdeksaan kunnallishallintoalueeseen. Ne ovat asemaltaan Pietarin keskustan kaupunginosia ("munitsipalnyi okrug") lukuun ottamatta piirin läntisintä kunnallishallintoaluetta, Revonnenää, joka on kylä ("posjolok"). Kunnallishallintoalueet ovat
Hidalgo (elokuva)

Hidalgo on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva. Sen on ohjannut Joe Johnston. Pääosissa nähdään Viggo Mortensen, Zuleikha Robinson, Omar Sharif ja Louise Lombard. Elokuvan on käsikirjoittanut John Fusco. Kuvauksesta vastasi Shelly Johnson, leikkauksesta Robert Dalva ja musiikista James Newton Howard. Elokuvan kesto on 145 minuuttia.
Juoni.
Elokuvan päähenkilö on Frank, joka oli nuorena erinomainen kestävyysratsastaja. Frank saa kutsun taistelemaan maailman nopeimman ja parhaan hevosen tittelistä hevosensa Hidalgon kanssa, joka on lehmänkirjava mustangiori. Kisa juostaan Lähi-idässä ja matka on 3000 mailia. Frank voittaa kilpailun.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskula kirjoitti "Hidalgon" muistuttavan elokuvaa "Viimeinen samurai" (2003) tai muuten seuraavan samantapaista kaavaa: ”– – surmattujen punanahkojen henkien siunaama kirkasotsainen cowboy lyö yksinään laudalta väärärotuiset vehkeilijät, heinäsirkkalaumat, hiekkamyrskyt ja tappajaleopardit”. Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Mari Verho pitää elokuvaa Mortensenin mehukkaan cowboy-hahmon ja hienojen aavikkomaisemien ansiosta tyydyttävänä, mutta samalla julkaisuajankohtaansa Irakin sotavuosiin nähden ideologisesti osoittelevana: ”"Hidalgoa" on vaikea ottaa harmittomana viihteenä juuri nykyisen maailmanpoliittisen tilanteen takia. – – Konteksti tekee elokuvasta aika vastenmielisen ja väite historiallisesta todenmukaisuudesta kaihertaa läpi koko ylipitkän elokuvan.”
Kirovin piiri (Pietari)

Kirovin piiri () on hallintopiiri Pietarin kaupungissa Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin ydinkeskustan eteläpuolella Suomenlahden pohjukassa. Piirissä on satama- ja teollisuusalueita ja noin 320 000 asukasta. Pietarin suursataman toiminnot hallitsevat merkittävää osaa piirin alueesta.
Kunnallishallintoalueet.
Kirovin piiri jakautuu seitsemään kunnallishallintoalueeseen:
Lubomír Bauer

Lubomír Bauer (s. 23. joulukuuta 1947 Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen hyökkääjä. Hän pelasi 18 kautena Tšekkoslovakian mestaruussarjassa 584 liigaottelua ja teki 147 maalia. Bauer pelasi Kladnon huippuketjussa Eduard Novákin ja Milan Novýn kanssa 1970-luvulla. Hän pelasi kaudella 1971–1972 Tšekkoslovakian maajoukkueessa.
FK Šinnik Jaroslavl

Šinnik () on jalkapalloseura Jaroslavlin kaupungista Venäjältä. Joukkue pelaa nykyisin Venäjän jalkapallon toiseksi korkeimmalla sarjatasolla ykkösdivisioonassa.
Historia ja saavutukset.
Seura on perustettu vuonna 1957 nimellä "Himik", jolla se tunnettiin vuoteen 1960 saakka. Neuvostoliiton mestaruussarjassa se pelasi vuonna 1964. Venäjän liigassa se on parhaimmillaan ollut neljäs, vuonna 1997. Kaudella 2003–2004 se selvisi Venäjän cupissa välieriin. Se on pelannut Venäjän korkeimmalla sarjatasolla kausina 1992, 1997–1999, 2002–2006 ja 2008, ja toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kausina 1993–1996, 2000–2001, 2007 ja 2009-2011.
Seitsemän seinähullua veljestä

Seitsemän seinähullua veljestä (alun perin Pentti Oskari Kankaan seitsemän seinähullua veljestä) oli Pentti-Oskari Kankaan vuonna 1966 perustama huumorimusiikkia esittävä yhtye. Yhtye lopetti toimintansa keväällä 2024.
Ensimmäisen levytyksensä yhtye teki nimellä Pentti Oskari Kangas ja Kuusisto vuonna 1968, jolloin Shokki-levymerkki julkaisi yhtyeen singlen, jossa A-puolella oli kappale "Säkylän Siiri" ja B-puolella "Yrjö". Kappaleet sävelsi William White (Antti Hammarberg) eli Irwin Goodman ja sanoitti Bill Black (Vexi Salmi). Orkesteri oli Uuden Iloisen Teatterin (UIT) orkesterina 29 vuoden ajan vuosina 1979–2007. Lisäksi orkesteri oli kiinnitettynä neljän vuoden ajan Tampereen teatterin musikaaliesitykseen "Sugar eli Piukat paikat" (1982–1986). Vuonna 1985 orkesteri palkittiin Suomen Muusikkojen Liiton tunnustuspalkinnolla. Valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen ovat yhtyeen jäsenistä saaneet Esa Rosvall, Matti Saarinen, Raimo Smedberg, Seppo Korjus ja Pekka Seppä.
Muuta.
Yhtyeen jäsenet Seppo Korjus, Raimo Smedberg ja Kari Lehtomäki tekivät Jukka Virtasen kanssa 24-osaisen komediasarjan The Joulukalenteri, jota esitettiin MTV3-kanavalla vuonna 1997, uusintana vuonna 1998, Subtv:llä vuonna 2007 sekä Subilla vuosina 2017, 2018 ja 2019. Lea Laven oli yhtyeen apusolisti vuosina 1966–1968. Yhtye teki syksyllä 2007 kahdeksalla paikkakunnalla iskelmäyhtye Finlandersin kanssa Iloinen Joulukonsertti -kiertueen. Käsikirjoituksia ovat tehneet Ilkka Talasranta ja Jukka Virtanen, Markku Heikkilä ja Jussi Tuominen. Tiina Brännäre on ohjannut suurimman osan konserteista. TV-ohjelmasta The Joulukalenteri tuttu Santasen perhe Olli, Kerttu sekä Näsä ovat seikkailleet vuosittaisissa Joulukonserteissa.
Sergei Terehhov

Sergei Terehhov (s. 18. huhtikuuta 1975 Pärnu, Viron SNT, Neuvostoliitto) on entinen virolainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Terehhov pelasi vuosina 2000–2004 norjalaisessa SK Brannissa ja 2002–2004 Valkeakosken Hakassa, missä hän voitti myös Suomen mestaruuden. Vuonna 2005 hän siirtyi Venäjän pääsarjaan FK Šinnik Jaroslavliin, missä hän pelasi kaudella 2005 seitsemän liigaottelua ja kaksi cup-ottelua. Elokuussa 2006 Terehhov palasi Veikkausliigaan, tällä kertaa FC Hongan riveihin. Hongan-vuotensa jälkeen Terehhov palasi Viroon ja pelasi FC TVMK:ssa kaksi kautta. Kausina 2009–2013 hän edusti JK Nõmme Kaljua.
Terehhov pelasi myös Viron maajoukkueessa, jossa hän teki 94 ottelussa viisi maalia.
Milan Chalupa

Milan Chalupa (s. 4. heinäkuuta 1953 Oudolen, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija. Chalupa oli luotettavimpia puolustajia Tšekkoslovakian maajoukkueessa 1970- ja 1980-luvuilla. Hän oli joukkueineen voittamassa kahta olympiahopeaa (Innsbruck 1976, Sarajevo 1984) ja kahta maailmanmestaruutta (1976, 1977)
Detroit Red Wings varasi hänet 3. kierroksella ja heti seuraavana syksynä Chalupa liittyi Red Wingsin NHL-miehistöön. Ainoaksi jääneen NHL-kautensa aikana Chalupa pelasi 14 NHL-ottelua joissa antoi viisi maalisyöttöä ja istui kolme kahden minuutin jäähyä. Kauden jälkeen Chalupa palasi takaisin Eurooppaan EHC Freiburgin joukkueseen Saksan 2. Bundesliigaan.
Auli Mantila

Auli Mantila (s. 27. toukokuuta 1964 Jyväskylä) on suomalainen elokuvaohjaaja ja kirjailija. Vuosina 2012–2016 hän toimii taiteilijaprofessorina.
Mantilan tunnetuimpia elokuvia ovat "Neitoperho" (1997), "Pelon maantiede" (2000) ja "Ystäväni Henry" (2004). Mantilan esikoisromaani "Varpunen" ilmestyi vuonna 2005. Hän on tehnyt käsikirjoituksia ja ohjauksia myös radioon.
Mantilan Yle TV1:lle ohjaama sarja "Hopeanuolet" palkittiin kahdella Venla-palkinnolla vuonna 2007. Jaana Saarinen sai Ritvan roolistaan parhaan naisnäyttelijän Venlan ja käsikirjoittajat Leea Klemola ja Kaarina Hazard parhaan draamakäsikirjoituksen Venlan.
Mantila sai Oma tie -tunnustuspalkinnon Red Carpet -festivaalilla 2023.
Ura.
Auli Mantila opiskeli aluksi Jyväskylässä luokanopettajaksi, mutta vaihtoi pian taidekasvatukseen. Vuonna 1990 hän aloitti Taideteollisen korkeakoulun elokuvalinjalla, josta valmistui 1995. Siellä hän solmi läheisen ammatillisen yhteyden opettajansa Matti Ijäksen kanssa, jota Mantila pitää tärkeimpänä mentorinaan. Ijäksen ohella Mantilan töissä usein toistuvia nimiä ovat näyttelijä Leea Klemola ja elokuvaaja Heikki Färm.
Vuonna 1994 Mantila toimi apulaisohjaajana Kanerva Cederströmin "Työttömän päiväkirjassa" ja Pertti Sveholmin "Pohjalla"-tuotannossa. Samana vuonna valmistui myös Mantilan kuunnelma "Marja", josta Matti Ijäs pyysi tekemään televisiokäsikirjoituksen. Mantila päätyi myös ohjaamaan tämän tuotannon, televisioelokuvan "Marja" (1994). Mantila on toiminut käsikirjoittajana myös Ijäksen elokuvissa "Lahja" (1997) ja "Pala valkoista marmoria" (1998), jälkimmäisessä yhdessä Juha Lehtolan kanssa Martti Joenpolven novellin pohjalta.
Mantilan ensimmäinen pitkä teatterielokuva oli vuonna 1997 valmistunut "Neitoperho". Elokuva sai Humanismin käsi -palkinnon. Vuonna 1999 sai ensi-iltansa Anja Kaurasen samannimiseen romaaniin perustuva "Pelon maantiede" ja vuonna 2004 "Ystäväni Henry". Sittemmin Mantila on toiminut ohjaustyön ohella tuottajana useissa lyhytfiktioissa ja dokumenteissa.
Kaisa Rastimo

Kaisa Riikka Rastimo (s. 24. heinäkuuta 1961 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja.
Uran alku.
Päästyään ylioppilaaksi 1980 Kaisa Rastimo haaveili toimittajan tai kuvataiteilijan urasta. Hän opiskelikin vuoden Vapaassa taidekoulussa, kunnes pääsi toisella yrittämällä Taideteollisen korkeakoulun leikkaajalinjalle. Rastimo opiskeli myös Yleisradion ammattiopistossa, jonka kurssista kuukausi vietettiin Austinin yliopistossa Yhdysvaltain Texasissa. Taideteollisen aikaan hän opiskeli myös Teatterikorkeakoulussa dramaturgiaa, jonka kurssityönä syntynyt käsikirjoitus "Lauran huone" toteutui Taideteollisen ohjauslopputyönä 1988.
"Kuinka katosin karkkimaahan" (1992) oli tilaustyönä tehty dokumenttielokuva vuosia bulimiasta kärsineen Leea Klemolan ajatuksista, joiden lisäksi kuvattiin pikkutyttöjen kauneusleikkejä ja haastateltiin yläkouluikäisiä tyttöjä ja italialaisia nuoria naisia. Rastimon ensimmäinen pitkä näytelmäelokuva "Suolaista ja makeaa" (1995) on ironinen ja koominen kuvaus riuduttavasta parisuhteesta. Helvi Hämäläisen romaaniin perustuva "Säädyllinen murhenäytelmä" valmistui 1998 ja toi valtion laatutukipalkinnon ja kahdeksan Jussi-ehdokkuutta. Vuonna 2002 oli vuorossa Sinikka ja Tiina Nopolan tarinaan perustuva "Heinähattu ja Vilttitossu" ja vuonna 2008 tytöstä ja koirasta kertova lastenelokuva "Myrsky".
Poliittinen toiminta.
Rastimo toimi vuosina 2008–2012 kaupunginvaltuutettuna Espoossa. Marraskuussa 2010 Rastimo siirtyi vihreiden valtuustoryhmästä SDP:n ryhmään turhauduttuaan omien sanojensa mukaan ”vihreiden politiikkaan, joka suosii hakkerointia, mutta ei puolusta tekijänoikeuksia”.
Miroslav Dvořák

Miroslav Dvořák (11. lokakuuta 1951 Hlubova, Tšekkoslovakia – 11. kesäkuuta 2008) oli tšekkiläinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Hän kuoli syöpään 56-vuotiaana.
Peliura.
Dvořák aloitti Ceske Budejovice HC:n juniorijoukkueessa uransa vuonna 1967 ja edustusjoukkueessa 1970. Hänet nimettiin nuorten MM-kisojen parhaaksi puolustajaksi 1970. Hän edusti Tšekkoslovakiaa Kanada-cupissa 1976 ja 1981 sekä talviolympialaisissa 1980. Hän voitti kahdeksan mitalia MM-kisoissa vuosina 1974–1979 ja 1982–1983.
Dvořák pelasi kaksi kautta Dukla Jihlavan joukkueessa. Hän oli ensimmäinen NHL:ssä pelannut Tšekkoslovakian maajoukkuepelaaja ja hän pelasi NHL-urallaan Philadelphia Flyersin joukkueessa vuosina 1982-1985 193 ottelua, joissa hän teki yhteensä 11 maalia ja 74 maalisyöttöä.
Diana Ossana

Diana Ossana (s. 1937 Saint Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu kirjoittaja, joka on yhdessä Pulitzer-palkitun Larry McMurtryn kanssa tehnyt elokuvien ja televisio-ohjelmien käsikirjoituksia sekä kirjoittanut romaaneja vuodesta 1992 lähtien.
Ossana ja McMurtry käsikirjoittivat yhdessä vuonna 2005 julkaistun Annie Proulx'n samannimiseen novelliin perustuvan elokuvan "Brokeback Mountain", joka voitti muun muassa kolme Oscar-palkintoa, neljä Golden Globea, Kultaisen leijonan ja neljä BAFTAa. Ossana ja McMurtry voittivat itse muun muassa parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscarin, Golden Globen ja Yhdysvaltain kirjoittajien liiton palkinnon sekä parhaan käsikirjoituksen BAFTAn. Ossana oli myös elokuvan tuottaja yhdessä James Schamusin kanssa.
Frehley’s Comet

Frehley's Comet oli vuosina 1984-1988 toiminut yhdysvaltalainen rocmusiikkia esittänyt yhtye, jonka keulahahmo oli Kiss-yhtyeen alkuperäinen soolokitaristi Ace Frehley. Yhtye julkaisi uransa aikana kaksi studioalbumia ja yhden live-EP:n ennen lopettamistaan. 
Yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon muodostivat Ace Frehley, Anton Fig, Richie Scarlet ja John Regan. Tämä kokoonpano ei levyttänyt mitään, ja debyyttialbumi "Frehley's Comet" julkaistiin (1987) uuden kitaristin, Tod Howarthin kanssa. Tällä kokoonpanolla levytettiin myös live-EP "Live +1", jonka jälkeen rumpali Anton Fig korvattiin Jamie Oldakerilla. Uudella kokoonpanolla nauhoitettiin studioalbumi "Second Sighting", joka julkaistiin 1988.
Lisäksi yhtyeeltä on ilmestynyt konserttitallenne "Live +4", joka on julkaistu VHS-formaatissa, mutta ei koskaan virallisesti CD- tai DVD-muodossa.
Zhang Shan

Zhang Shan (s. 23. maaliskuuta 1968 Nanchong) on kiinalainen ampuja, maailmanmestari ja olympiavoittaja.
Barcelonan olympialaisissa 1992 24-vuotias Zhang voitti olympiakultaa skeetissä. Hänestä tuli ensimmäinen naisolympiavoittaja ampumalajissa, jossa miehet ja naiset kilpailivat samassa kilpailussa. Barcelonan jälkeen naisskeet-ampujat eivät enää kilpailleet yhdessä miesten kanssa. Vuonna 1996 skeet ei ollut naisten ohjelmassa, mutta vuonna 2000 Sydneyssä Zhang oli kahdeksas. 
Zhang voitti MM-kisoissa kultaa 1989, uudella peruskilpailun maailmanennätyksellä, sekä maailmancupin osakilpailun vuonna 1998 uudella finaalin maailmanennätyksellä.
Ross Perot

Henry Ross Perot (synt. Henry Ray Perot; 27. kesäkuuta 1930 Texarkana, Texas, Yhdysvallat – 9. heinäkuuta 2019 Dallas, Texas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen miljardööri ja liikemies. Perot oli kahdesti ehdokkaana Yhdysvaltojen presidentiksi. Hän oli ehdokkaana presidentiksi vuoden 1992 vaaleissa sitoutumattona ja jälleen vuoden 1996 vaaleissa perustamansa reformipuolueen ehdokkaana. Hän sai vuonna 1992 lähes 19 % ja 1996 vielä 8 % äänistä, mutta ei kummallakaan kerralla yhtään valitsijamiesääntä.
Ross Perot opiskeli ensin Texarkana Junior Collegessa ja valmistui sen jälkeen Yhdysvaltain laivastoakatemiasta vuonna 1953. Hän palveli laivastossa vuoteen 1957 asti, jolloin hän aloitti työnsä myyntimiehenä IBM-yhtiössä. Hän lainasi vuonna 1962 vaimoltaan tuhat dollaria ja perusti yrityksen Electronic Data Systems (EDS). Yritys listattiin pörssiin vuonna 1968.
Perot rahoitti vuonna 1979 salaisen operaation "Operation Hotfoot", jossa kaksi EDS:n työntekijää pelastettiin Iranista vuoden 1979 islamilaisen vallankumouksen aikana. Kirjailija Ken Follett kirjoitti operaatiosta teoksen "On Wings of Eagles" (suom. "Teheran").
Perot myi EDS:n General Motorsille (GM) vuonna 1984. Hän sai kaupassa 2,5 miljardia dollaria sekä General Motorsin osakkeita, ja hänestä tuli GM:n suurin yksittäinen osakkeenomistaja. Kaksi vuotta myöhemmin hän myi osakkeensa noin 750 miljoonalla dollarilla ja perusti sitten vuonna 1988 yrityksen Perot Systems.
Perot ilmoitti helmikuussa 1992 "Larry King Live" -ohjelmassa lähtevänsä mukaan presidentinvaaliin, jos hänet saadaan äänestyslipukkeisiin kaikissa 50 osavaltiossa tarpeeksi nimiä keräämällä. Heinäkuussa hän vetäytyi kisasta, koska ei uskonut voivansa voittaa ja kisassa pysyminen haittaisi vaaleja. Syksyn aikana Perot'n nimi saatiin lopulta kaikkien osavaltioiden äänestyslipukkeisiin. Lokakuun alussa hän lähti uudelleen ehdokkaaksi, ja kuukauden kuluttua pidetyissä vaaleissa hän sai 18,9 prosenttia äänistä, mikä on yksi suurimmista sitoutumattoman ehdokkaan äänisaaliista. Hän jäi kolmanneksi vaalit voittaneen Bill Clintonin ja istuvan presidentin George H. W. Bushin jälkeen.
Kolme vuotta vaalien jälkeen Perot perusti Reformipuolueen, ja seuraavissa presidentinvaaleissa vuonna 1996 hän sai puolueen ehdokkaana noin kahdeksan prosenttia äänistä. Vaalit voitti istuva presidentti Bill Clinton, ja toiseksi tuli Bob Dole.
Perot jatkoi liike-elämässä. Vuosina 1997–2000 hän oli Perot Systemsin toimitusjohtaja, kunnes nimitti tehtävään poikansa, Ross Perot Jr.:n. Vuonna 2009 Dell osti yhtiön 3,9 miljardilla dollarilla.
Perot'lla on vaimonsa Margotin (o.s. Birmingham) kanssa viisi lasta. Perhe on lahjoittanut hyväntekeväisyyteen yli 200 miljoonaa dollaria. Vuoden 2017 alussa talouslehti "Forbes" arvioi Ross Perot'n omaisuuden arvoksi 3,9 miljardia dollaria, ja hän oli lehden vuoden 2016 miljardöörilistalla sijalla 403.
Perot kuoli 89-vuotiaana kotonaan Dallasissa 9. heinäkuuta 2019.
Jiří Crha

Jiří Crha (s. 13. huhtikuuta 1950 Pardubice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkomaalivahti.
Crha edusti Tšekkoslovakiaa Innsbruckin 1976 talviolympialaisissa, joissa hän saavutti joukkueineen hopeaa, sekä neljissä MM-kilpailuissa (1973, 1974, 1975, 1978). Vuosina 1979–1981 hän pelasi NHL:ssä 69 ottelua edustaen Toronto Maple Leafsia.
Gentlemen’s Quarterly

Gentlemen’s Quarterly eli GQ on kansainvälinen kuukausittain ilmestyvä miestenlehti, joka käsittelee muun muassa miesten muotia, kulttuuria, seksiä ja urheilua. Lehti on suunnattu pääosin hyvin toimeentuleville miehille. Sen levikki oli vuoden 2003 lopussa 788 851.
Gentlemen’s Quarterly ilmeistyi ensimmäisen kerran vuonna 1933 "Esquiren" muotikatsauksena, jolloin se ilmestyi neljä kertaa vuodessa. Kuukausittaiseksi julkaisuksi se muuttui 1970-luvulla. 1983 lehdestä kehkeytyi Esquiren kilpailija päätoimittaja Art Cooperin monipuolistettua lehden linjaa.
2009 GQ-lehden syyskuun numeroa ei toimitettu Venäjälle; numero jäi toimittamatta myös Suomeen. Venäjän osalta syyksi epäiltiin sitä, että lehdessä oli kriittinen ”Vladimir Putin’s Dark Rise to Power”-artikkeli. Freelance-toimittaja Scott Andersonin tekemä juttu käsittelee muun muassa virallisen linjan vastaisia näkemyksiä vuoden 1999 kerrostaloräjäytyksistä, joiden taustapiruksi on epäilty maan turvallisuuspalvelua. Julkisuuteen vuoti GQ:ta julkaisevan Conde Nastin edustajan Jerry S. Birenzin sähköpostimuistio, jonka mukaan lehden numeroa ei jaella Venäjällä. Muistion mukaan juttua ei myöskään julkaista internetissä eikä näytetä Venäjän viranomaisille, journalisteille tai mainostajille.
Suomen osalta jakelematta jättämisen syyksi arveltiin lähinnä sitä, että numeroita ei riittänyt maahan, mihin saattoi vaikuttaa syyskuun numeron kansikuvahenkilö Michael Jacksonin herättämä suuri kiinnostus keskeisemmillä markkinoilla. Virallista selitystä ei kuitenkaan saatu.
For Those About to Rock (We Salute You) (kappale)

For Those About to Rock (We Salute You) on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n eräitä tunnetuimpia kappaleita, joka julkaistiin alun perin vuonna 1981 albumilla "For Those About to Rock We Salute You". Se myös esitetään yhtyeen konserteissa aina setin viimeisenä kappaleena. Kappaleen nimi viittaa tervehdykseen, jonka gladiaattorit lausuivat Caesarille ennen otteluaan.
Kappaleen aloittaa soolokitaristi Angus Youngin kitarariffi. Kappale pysyy suhteellisen hidastempoisena kunnes huipentuu nopeatempoiseen loppuosioon tykinlaukauksineen.
Kappale on julkaistu myös yhtyeen soundtrack-albumilla "Who Made Who" vuonna 1986 ja livenä albumilla "" vuonna 1992.
Kappaleen singleversion B-puolena oli liveversio kappaleesta "Let There Be Rock".
Tämä kyseinen kappale on ilmestynyt "For Those About to Rock We Salute You" -levyllä ensimmäisenä kappaleena. Albumin kannessa näkyy usein keikoillakin rekvisiittana ollut kanuuna oranssilla taustalla. Kappaleen viimeisen kertosäkeenkin aikana kuuluu vähän väliä kanuunan laukaus, joka kuuluu ja näkyy hienosti AC/DC:n konserteissa. Kappaleen on tehnyt kitaristit Angus Young, hänen veljensä Malcolm Young sekä laulaja Brian Johnson.
Elokuvassa "School of Rock" Jack Black käyttää For Those About to Rock (We Salute You) nimeä muodossa "For those about to rock, I salute you!".
Tswanan kieli

Tswanan kieli (omakielinen nimi: setswana) on bantukieli, jota puhutaan enimmäkseen Botswanassa ja Etelä-Afrikassa.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Etelä-Afrikassa ja Botswanassa puhuttavien tswanan kielen muotojen välillä on jonkin verran oikeinkirjoitukseen liittyviä eroja. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan tswanaksi ensimmäisen kerran vuonna 1857.
Puhujamäärät ja asema.
Tswanalla arvioidaan olevan 4,5 miljoonaa puhujaa. Suurin osa, noin 3,4 miljoonaa ihmistä, puhujista asuu Etelä-Afrikassa, maan pohjoisosissa Botswanan rajalla. Tswanan puhujia on myös jonkin verran Zimbabwessa (29 400 puhujaa) ja Namibiassa (n. 12 300 puhujaa).
Kielellä on virallinen asema Botswanassa, jonka asukkaista hieman reilu puolet (1,1 miljoonaa) puhuu sitä. Tswana on myös yksi Etelä-Afrikan 11 virallisesta kielestä.
Kielen katsotaan olevan elinvoimainen. Tswanan lähin sukulaiskieli on sesotho.
Fonologia.
Vokaalit.
Lähde:
Konsonantit.
Lähde: