tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Teollisuuden Palkansaajat TP

Teollisuuden palkansaajat TP ry on jäsenliittojensa tutkimus-, yhteistyö- ja vaikuttamisjärjestö. TP:ssa on 15 ammattiliittoa kaikista kolmesta palkansaajien keskusjärjestöstä. TP:n liittojen edustamilla aloilla työskentelee noin 400 000 palkansaajaa. TP:n pääsihteerinä toimii PhD Merja Jutila Roon ja puheenjohtajana kaudella 2025–2026 Suomen Elintarviketyöläisten Liitto SEL ry:n puheenjohtaja Veli-Matti Kuntonen.
TP:n tutkimustoiminnan keskiössä on julkaisusarja Edistys, joka esittää konkreettisia ratkaisuehdotuksia poliittisen päätöksenteon tueksi erityisesti teknologiseen kehitykseen, teollisuuteen ja osaamiseen liittyvissä kysymyksissä.
Johto.
Teollisuuden Palkansaajat TP ry:n toimintaa johtaa hallitus, jonka puheenjohtajuus kiertää kahden vuoden välein eri keskusjärjestöistä olevien liittopuheenjohtajien kesken. Nykyistä pääsihteeriä Merja Jutila Roonia (7/2019–) edelsi pääsihteerit Matti Hirvola (1/2017–7/2019), Ismo Kokko (1/2016–12/2016) ja Markku Laine (2/2014–12/2015) sekä elinkeino- ja edunvalvonta-asiamies Jouko Ahonen (5/2011–1/2014).
Edistys-julkaisusarja.
Edistys on Teollisuuden Palkansaajat TP ry:n julkaisusarja, joka visioi tulevaisuutta, tuottaa uusia näkökulmia yhteiskunnalliseen keskusteluun ja esittää konkreettisia ratkaisuehdotuksia poliittisen päätöksenteon tueksi. Julkaisusarjan jatkuvia teemoja ovat työn ja työelämän murros, koulutus ja osaaminen, teknologinen kehitys ja innovaatiovetoinen kasvu sekä teollisuuden kilpailukyky. Edistys-julkaisusarjassa on julkaistu vaihtuvin teemoin raportteja, analyysejä ja katsauksia suomalaisista työmarkkinoista ja työelämästä.
Tubas

Tubas on kaupunki Palestiinan Länsirannalla. Kaupungin asukasluku oli vuonna 2018 arviolta 23 186.
Maantiede.
Tubas sijaitsee Palestiinan Länsirannan koillisosassa Tubasin kuvernoraatissa. Sen naapuripaikkakuntia ovat Tayasir ja Alaqaba idässä, Aqqaba pohjoisessa, Aljadedah ja Sereas lännessä, sekä Tamun ja Alfarha etelässä. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 362 metriä. 
Tubasin vuotuinen sadanta on 329 mm ja vuoden keskilämpötila 21 °C. Kesät alueella ovat kuumia ja kuiva. Suurin osa sateista saadaan talvella.
Historia.
Kaupungin nykyinen nimi Tubas on juonnettu kanaanilaisten sanoista "Tuba Syoys", eli valaiseva tähti. Kaupunki on yhdistetty joskus raamatulliseen paikannimeen Tebes. Tuomarien kirjan mukaan Abimelek hyökkäsi kaupunkiin, mutta sai surmansa erään paikallisen naisen pudotettua jauhinkiven hänen päähänsä. Raamatullisesta tarinasta Tubasissa ei ole kuitenkaan arkeologista näyttöä. Eusebios mainitsee kuitenkin myöhemmin kylän sijainneen Neapoliksen ja Skythopoliksen välillä. Ristiretkeläiset tunsivat paikan nimellä Thopas.
Nykyinen kaupunki on saanut alkunsa varsinaisesti vasta 1800-luvulla, jolloin sen asuttivat Jordanjoen laakson paimentolaiset ja maanviljelijät. Asukkaita tuli myös aina Saudi-Arabiata, Jordaniasta ja Syyriata saakka. Vuosien 1936–1939 arabikapinan aikana Tubas oli yksi tärkeistä kapinallisten keskuksista. Israelin asevoimat miehittivät sen kuuden päivän sodan aikana 7. kesäkuuta 1967.
Talous.
Vuonna 2005 Tubasin työssäkäyvästä väestöstä 60 % työllistyi maataloudessa, 17 % palveluissa, 10 % kaupanalalla, 8 % Israelin työmarkkinoilla, 3 % teollisuudessa ja 2 % rakennusalalla. Alueella on perinteisesti kasvatettu viljaa, kasviksia ja hedelmiä, sekä paimennettu vuohia ja lampaita.
Väestö.
Tubasin asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2018 arvion mukaan 23 186. Vuonna 2007 vastaava luku oli 11 074. Vuonna 1997 sen asukasluku oli 11 760 ja vuonna 1967 5 262.
Arto Jokinen (tutkija)

Arto Jokinen (19. marraskuuta 1964 Järvenpää – 19. helmikuuta 2016 Tampere) oli Tampereen yliopistossa vaikuttanut suomalainen sukupuolentutkija ja miesaktivisti. Hän oli mukana perustamassa Suomen Miestutkimuksen Seuraa (2007) ja toimi pitkään sen puheenjohtajana. Vuosina 2009–2015 hän toimi tasa-arvoasiain neuvottelukunnan miesjaoston sihteerinä.
Tutkijana Arto Jokinen oli aktiivinen erityisesti humanistisen ja kriittisen miestutkimuksen tuomisessa Suomeen. Vuonna 2000 ilmestynyt tietokirja "Panssaroitu maskuliinisuus – väkivaltaisen miehen representaatioita suomalaisessa kulttuuriss"a perustui lisensiaatintyöhön ja sisältää hänen tärkeimmät teoreettiset huomionsa. Sukupuolentutkimusta koskevalle keskustelulle tärkeitä ovat olleet myös hänen toimittamansa artikkelikokoelmat "Mies ja muutos" (1999) sekä "Yhdestä puusta" (2003). Viisitoista vuotta valmisteltu väitöskirja maskuliinisuuden ja militarismin kytkennöistä jäi kesken mutta ilmestyi postuumiksi tietokirjaksi toimitettuna nimellä "Isänmaan miehe"t (2019).
Jokinen analysoi sukupuoleen ja seksuaalisuuteen liittyviä identiteettikysymyksiä toimiessaan burleski-esiintyjänä, mutta myös fetissi- ja BDSM-yhdistyksessä.
Ágios Nikólaos (Euboia)

Ágios Nikólaos () on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Euboian saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chalkídan kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Aiemmin kaupunki kuului Lilántian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chalkídan kunnan Lilántian kunnallisyksikköön. Ágios Nikólaos muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Αγίου Νικολάου, "Dimotikí Koinótita Agíou Nikoláou"). Kaupungin väkiluku on 3 426 (vuonna 2011).
Ágios Nikólaoksen pieni kaupunki sijaitsee Lilántion tasangolla lähellä Eteläisen Euboianlahden rantaa, linnuntietä noin kuusi kilometriä kaakkoon Chalkídan kaupungin keskustasta. Se on nimetty Pyhän Nikolaoksen mukaan. Asutuksen vanha nimi oli "Boúrtzi" (Μπούρτζι). Nimi viittaa paikalla olleeseen venetsialais- ja osmanivallan aikaiseen linnaan, joka vartioi Chalkídaan tulevaa meriyhteyttä etelästä päin. Nykyisin linnasta ei ole jäljellä juuri mitään.
Drosiá (Euboia)

Drosiá () on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Chalkídan kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Aiemmin kaupunki kuului Anthidónan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chalkídan kunnan Anthidónan kunnallisyksikköön. Kaupungin väkiluku on 5 020 (vuonna 2011).
Drosián pieni kaupunki sijaitsee linnuntietä noin viisi kilometriä länsiluoteeseen Chalkídan kaupungin keskustasta. Drosiá muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Δροσιάς, "Dimotikí Koinótita Drosiás"), johon kuuluvat varsinaisen Drosián kaupungin lisäksi kylät Krónia, Profítis Ilías ja Xiróvrysi sekä Ktyponísin saari. Koko yhdyskunnan väkiluku on 5 950.
Drosiá

Drosiá () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Debra Hill

Debra Hill (10. marraskuuta 1950 Haddonfield, New Jersey, Yhdysvallat – 7. maaliskuuta 2005 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja käsikirjoittaja. Hän on tuottanut muun muassa John Carpenterin ohjauksia.
Hän on ollut tuottamassa ja käsikirjoittamassa elokuvia "Halloween – naamioiden yö" (1978), "Usva" (1980), "Halloween II – tappajan paluu" (1981).
Hillin viimeisiä töitä oli uudelleenfilmatisointi "Usva"-elokuvasta (2005), jota hän oli tuottamassa ja käsikirjoittamassa sekä elokuva "World Trade Center" (2006), jossa hän oli tuottajana.
Gymnó

Gymnó (, ) on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Euboian saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Erétrian kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Aiemmin kaupunki kuului Amárynthoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Erétrian kunnan Amárynthoksen kunnallisyksikköön. Kaupungin väkiluku on 2 008 (vuonna 2011).
Gymnón pieni kaupunki sijaitsee linnuntietä noin yhdeksän kilometriä koilliseen Erétrian kaupungista ja noin 25 kilometriä itään Chalkídasta. Gymnón nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa kaupungin pääkirkko sekä sen vieressä sijaitseva venetsialaisaikainen torni 1300/1400-luvulta.
Gymnó muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Γυμνού, "Dimotikí Koinótita Gymnoú"), johon kuuluu varsinaisen Gymnón kaupungin lisäksi Metamórfosin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 033.
Néa Lámpsakos

Néa Lámpsakos () on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Euboian saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chalkídan kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Aiemmin kaupunki kuului Lilántian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chalkídan kunnan Lilántian kunnallisyksikköön. Néa Lámpsakos muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Νέας Λαμψάκου, "Topikí Koinótita Néas Lampsákou"). Kaupungin väkiluku on 2 196 (vuonna 2011).
Néa Lámpsakoksen pieni kaupunki sijaitsee Lilántion tasangolla lähellä Eteläisen Euboianlahden rantaa, noin neljä kilometriä kaakkoon Chalkídan kaupungin keskustasta. Kaupungin nimi, suomeksi ”Uusi Lámpsakos”, viittaa historialliseen Lampsakoksen kaupunkiin Propontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Asutus nykyisen kaupungin paikalla syntyi, kun sinne muutti kreikkalaisevakkoja kyseiseltä seudulta Kreikan ja Turkin väestönvaihdossa vuonna 1923.
Néa Róda

Néa Róda () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Aiemmin kylä kuului Stágira-Ákanthoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Aristotéliin kunnan Stágira-Ákanthoksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 1 153 (vuonna 2011).
Néa Róda sijaitsee Áthoksen niemen kapeimmassa kohdassa noin 124 kilometriä itään Thessalonikista. Kylän kohdalla sijaitsi niemen poikki kaivetun, vuonna 480 eaa. valmistuneen Kserkseen kanavan pohjoispää. Nykyinen kylä on syntynyt seudulle Kreikan ja Turkin väestönvaihdossa vuonna 1923 muuttaneiden kreikkalaisevakkojen kylänä, ja sen nimi, suomeksi ”Uusi Róda”, viittaa vanhaan Ródaan Marmaranmerellä nykyisen Turkin alueella.
Néa Róda muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Νέων Ρόδων, "Topikí Koinótita Néon Ródon"), johon kuuluvat varsinaisen Néa Ródan kylän lisäksi kylät Chrysí Aktí ja Skála sekä Metóchi Agíou Pávlou. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 164.
Oreiní (Elis)

Oreiní (; myös "Oriní") on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Archaía Olympían kuntaan, Eliksen alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Lámpeian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Archaía Olympían kunnan Lámpeian kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 194 (vuonna 2011).
Oreinín kylä, suomeksi ”Vuoristoinen”, sijaitsee Peloponnesoksen sisäosien vuoristossa linnuntietä noin 43 kilometriä koilliseen Pýrgoksesta. Se on rakennettu noin 779 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän nimi oli vuoteen 1928 saakka slaavilaisittain "Bostenítsa" (Μποστενίτσα).
Oreiní muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ορεινής, "Topikí Koinótita Oreinís"), johon kuuluu varsinaisen Oreinín kylän lisäksi kylä Paliofytiá. Koko yhdyskunnan väkiluku on 206.
Paralía Avlídas

Paralía Avlídas (, ), usein vain Paralía (), on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Chalkídan kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Aiemmin kaupunki kuului Avlídan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chalkídan kunnan Avlídan kunnallisyksikköön. Paralía Avlídas muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Παραλίας Αυλίδας/Αυλίδος, "Dimotikí Koinótita Paralías Avlídas/Avlídos"). Kaupungin väkiluku on 3 115 (vuonna 2011).
Paralía Avlídaksen eli Paralían pieni kaupunki, suomeksi ”(Avlídan) ranta”, sijaitsee Eteläisen Euboianlahden länsirannalla linnuntietä noin kymmenen kilometriä etelään Chalkídan kaupungin keskustasta. Sen vanha nimi oli vuoteen 1927 saakka "Drámesi" (Δράμεσι).
Skoutári (Lakonia)

Skoutári () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Anatolikí Mánin kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Aiemmin kylä kuului Gýtheion kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Anatolikí Mánin kunnan Gýtheion kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 234 (vuonna 2011).
Skoutárin kylä sijaitsee Mánin niemimaan itäosassa noin 18 kilometriä lounaaseen Gýtheiosta ja noin puoli kilometriä sisämaahan Lakonianlahden rannasta. Kylän kerrotaan saaneen nimensä siitä, että sen alkuperäiset asukkaat olivat Konstantinopolin Skutarionista kaupungin valtauksen vuonna 1453 jälkeen tulleita pakolaisia.
Antiikin ajan Asinen kaupunki sijoitetaan nykyisin Skoutáriin, vaikka aiemmin Asine on tulkittu myös samaksi kaupungiksi kuin pohjoisempana sijainnut Las. Nykyisen kylän nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Kalkandíksen suvun torni Palaiópyrgos sekä Johannes Khrysostomoksen ("Ioánnis Chrysóstomos") kirkko, Neitsyt Marian kirkot ("Koímisi tis Theotókou", "Panagítsa"), Pyhän Barbaran ("Agía Varvára") kirkko, Pyhän Georgioksen luostari (Pyhän Yrjön luostari, "Moní Agíou Georgíou") ja raunioitunut Elävöittävän lähteen luostari ("Moní Zoodóchou Pigís", myös "Moní Panagías Kotroniótissas").
Skoutári muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Σκουταρίου, "Topikí Koinótita Skoutaríou"), johon kuuluu varsinaisen Skoutárin kylän lisäksi kylä Parasyrós. Koko yhdyskunnan väkiluku on 293.
Stádio (Arkadia)

Stádio () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Trípolin kuntaan, Arkadian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Aiemmin kylä kuului Tegéan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Trípolin kunnan Tegéan kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 538 (vuonna 2011).
Stádion kylä, suomeksi ”Stadion”, sijaitsee Tegéan tasangolla linnuntietä noin kahdeksan kilometriä kaakkoon Trípolin kaupungista. Se on rakennettu noin 650 metrin korkeudelle merenpinnasta laskettuna. Kylä oli lakkautetun Tegéan kunnan kuntakeskus. Sen pääelinkeino on maanviljely. Stádio muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Σταδίου, "Topikí Koinótita Stadíou"), johon kuuluvat varsinaisen Stádion kylän lisäksi kylät Ágios Sóstis ja Ákra. Koko yhdyskunnan väkiluku on 687.
Stádion, samoin kuin sen lähikylien, alueella sijaitsee paljon antiikin ajan Tegean kaupungin arkeologisia kohteita. Stádion Ágios Sóstisin kylän paikalla sijaitsi kaupungin akropolis eli yläkaupunki. Stádion kylä itse on ilmeisesti saanut nimensä antiikin Tegean stadionista, jonka Pausanias mainitsee sijainneen lähellä Athene Alean temppeliä (jonka rauniot ovat nykyisessä Aléassa Stádiosta hieman yli kilometrin lounaaseen). Stadionin sijaintia ei kuitenkaan ole pystytty vahvistamaan.
Stádio

Stádio (, ; ”Stadion”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Stratóni

Stratóni () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Aiemmin kylä kuului Stágira-Ákanthoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Aristotéliin kunnan Stágira-Ákanthoksen kunnallisyksikköön. Stratóni muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Στρατωνίου, "Topikí Koinótita Stratoníou"). Kylän väkiluku on 1 057 (vuonna 2011).
Stratónin kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan itärannikolla Ierissóksenlahden rannalla noin 102 kilometriä itään Thessalonikista ja noin 56 kilometriä samaan suuntaan Polýgyroksesta. Kylä on perinyt nimensä sen paikalla antiikin aikana sijainneelta Stratoniken kaupungilta. Nykyinen kylä syntyi paikalle 1800-luvulla alueen kaivostoiminnan myötä. Lisää väkeä muutti seudulle Kreikan ja Turkin väestönvaihdon myötä vuonna 1923.
Sergio Akieme

Sergio Akieme Rodríguez (s. 16. joulukuuta 1997 Madrid, Espanja) on päiväntasaajanguinealainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista FC Barcelona B:tä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Vasilikó

Vasilikó () on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Euboian saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chalkídan kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Aiemmin kaupunki kuului Lilántian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chalkídan kunnan Lilántian kunnallisyksikköön. Vasilikó muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Βασιλικού, "Dimotikí Koinótita Vasilikoú"). Kaupungin väkiluku on 6 571 (vuonna 2011).
Vasilikón pieni kaupunki sijaitsee Lilántion tasangolla lähellä Lílas-jokea, linnuntietä noin kahdeksan kilometriä kaakkoon Chalkídan kaupungin keskustasta. Sen nähtävyyksiin kuuluu muun muassa venetsialaisaikainen, 1300- ja 1400-lukujen taitteessa rakennettu Vasilikón tornina tunnettu torni. Sen korkeus on 17,5 metriä.
Dhakan yliopisto

Dhakan yliopisto () on Bangladeshin pääkaupungissa Dhakassa sijaitseva yliopisto, joka perustettiin vuonna 1921. Se on maansa vanhin ja suurin yliopisto, jonka vuoksi sillä on ollut huomattava rooli Bangladeshin kehitykselle. Dhakan yliopisto tuottaa arviolta 70 prosenttia Bangladeshin korkeakoulutetuista, jotka työskentelevät koulutuksen-, tieteen-, hallinnon- ja kaupan aloilla. Yliopiston yhteydessä oleva kirjasto, joka jakautuu kolmeen rakennukseen, on niin ikään Bangladeshin suurin kirjasto. 
Vuonna 2011 Dhakan yliopisto palkittiin itsenäisyyspäivän palkinnolla tunnustuksena sen työstä itsenäisyyssodassa sekä ansioista Bangladeshin tieteelle ja tutkimukselle.
Tiedekunnat.
Dhakan yliopistossa on kolmetoista tiedekuntaa:
Vertailut.
Times Higher Education 2018 Global University Ranking -yliopistovertailu asetti Dhakan yliopiston sijalle +1001. QS Global World Ranking -vertailussa yliopisto on maailmanlaajuisesti sijalla 801–1000, aasialaisten yliopistojen kesken sijalla 127.
Aasian yliopistojen keskuudessa Times Higher Education arvioi Dhakan yliopiston olevan vuonna 2018 sijalla 301–350.
Lautasaari (Asikkala)

Lautasaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalan Anianpellon edustalla.
Maantietoa.
Saari on 540 metriä pitkä, 350 metriä leveä ja sen pinta-ala on 14,8 hehtaaria . Se sijaitsee Asikkalanselän eteläosassa noin 500 metriä mantereelta, jonka muodostaa Vääksynharju. Orjastenkärkeen on matkaa alle 400 metriä ja Lautasaaren pohjoispuolella sijaitsevaan Heinäsaareen yli 80 metriä. Saarten väliin jää Heinäsaarensalmi, joka on 80–170 metriä leveä. Saaren suojassa Anianmetsän rannassa sijaitsee Kuotaanrannan venesatama ja uimaranta. Saari muodostuu yhdestä mäestä, joka kohoaa 17 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saaren rannat on lohkottu kesäasukkaiden mökkitonteiksi, joita on noin 20. Saaren sisäosissa kulkee metsäpolkuja ja mantereelta tulee saarelle sähköt.
Historiaa.
Vuoden 1920 Heinolan seudun taloudellisessa kartassa on saaren karttanimi ”Lammassaari”, mutta vuoden 1942 kartassa se oli jo ”Lautasaari”. Kyseessä ei ole kartturin virhe, sillä vuosina 1855–1856 julkaistuilla Kalmbergin kartastossa on Heinä- ja Lautasaarien yhteisnimenä ”Lammassaaret” . Nimitys viittaa tapaan, jossa lampaat vietiin saariin kesälaitumelle, ja josta saaret ovat tämä vuoksi yleensä saaneet nimensä. Kaikissa kartoissa saari on autio eikä saarella ole merkitty niittyjä tai peltoja.
Lautasaari on liittynyt Päijänteen tukintuittoon ainakin vuodesta 1834 asti. Lautasaarta käytettiin 1870-luvulta alkaen sahattujen lankkujen varastopaikkana. Lankkutaapeleita pinottiin suureksi alueeksi saaren lounaiskärkeen. Täältä lankut kuljetettiin kahden toltin eli 24 lankun hevoskuormissa Loviisaan laivattavaksi eteenpäin esimerkiksi Hollantiin ja Espanjaan. Lautasaaresta on erotettu sekä huvila- että asuintontteja puutavaran uittoväelle, laivureille sekä Vääksyn kanavan ja myllyjen henkilökunnalle.
Saaren lounaisrannassa, noin 30 metriä rantaviivasta kaislikossa, sijaitsee mutaan peittynyt laivanhylky. Se on mittausten mukaan noin 15 metriä pitkä ja se vaikuttaa olevan valmistettu kokonaan puusta.
Vuoden 1965 peruskartassa saari on merkitty edelleen autioksi, joskin sen eteläosassa on lohkottu pieniä tonttimaita ja sen eteläpäässä sijaitsee pieni niitty. Seuraavassa vuoden 1980 kartassa saarelle on rakennettu 17 mökkiä ja sen jälkeen Lautasaareen, ja sen läpi myös Heinäsaareen, on vedetty sähkölinja.
Milla Keränen

Milla Keränen (s. 1982) on suomalainen kirjailija. Hän on syntynyt Pirkkalassa, mutta asuu tätä nykyä Tampereella. Keränen kirjoittaa historiallisia romaaneja. Häneltä on ilmestynyt kolme historiallista romaania, joista viimeisin on vuonna 2024 Avain-kustantamolta ilmestynyt Kaarneen varjo. Kaarneen varjo sijoittuu 1700-luvun Turkuun ja Skotlantiin. Se kertoo muistin epäluotettavuudesta, järjestä ja hulluudesta sekä uskosta tieteeseen ja paholaiseen. 
Keräsen esikoisromaani "Sisilian ruusu" ilmestyi Gummerus-kustantamolta vuonna 2012. Toinen romaani "Kapteeni" julkaistiin 2016.
Estelle Taylor

Ida Estelle Taylor (20. toukokuuta 1894 Wilmington, Delaware – 15. huhtikuuta 1958 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen mykkäelokuvakauden näyttelijä. Hän loi uraa myös laulajana ja teki työtä eläinten oikeuksien puolesta. Tunnettuna eläinten oikeuksien puolustajana hänet nimitettiin varapuheenjohtajaksi Los Angelesin kaupungin eläinsuojelulautakuntaan. Lisäksi hän toimi kaupungin lemmikkieläinyhdistyksen puheenjohtajana.
Tummanruskeine, lähes mustine hiuksineen ja ruskeine silmineen häntä pidettiin yhtenä 1920-luvun elokuvien kauneimmista naisista.
Taylor teki debyyttinsä näyttämöllä vuonna 1919. Sen jälkeen hän sai pieniä rooleja elokuvissa, kunnes hän sai menestystä vuonna 1920 ilmestyneessä elokuvassa "While New York Sleeps". Hänen onnistui jatkaa uraansa myös äänielokuvissa, mutta hän päätti vuonna 1932 lopettaa elokuvien tekemisen ja keskittyä laulajan uralleen.
Kami (Kōchi)

Kami () on Japanin kaupunki Shikokun saarella Kōchin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin itäosassa Monobejoen keski- ja yläjuoksulla Kōchin koillispuolella. Kaupunki ulottuu lännessä Kōchin tasangolle, idässä korkealle Shikokuvuorille Tokushiman prefektuurin rajalle saakka. Noin 90 prosenttia kaupungin alueesta on metsien peitossa. Korkeimpia vuorenhuippuja ovat yli 1 500 metriin kohoavat Miune ja Shiraga. Kamissa on 26 094 asukasta (lokakuussa 2019) ja sen pinta-ala on 538,22 neliökilometriä.
Kami on hallinnollisena yksikkönä suhteellisen uusi: kaupunki perustettiin vuonna 2006 liittämällä toisiinsa Tosa-Yamadan ja Kahokun maaseutukaupungit sekä Monoben kyläkunta. Tärkeitä elinkeinoja ovat metsätalous, tasankoalueilla riisin ja vihannesten, etenkin pillisipulin ja kiinansipulin viljely, pohjoisosissa yuzun viljely. Metalliterät ja värikkäät liput ovat perinteisiä käsityötuotteita.
Kamin luonnonnähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi ruskastaan tunnettu Befun rotko ja muut Tsurugisanin luonnonpuiston maisemat, Ryūgan kalkkikiviluola ja Todoron vesiputous. Kaupungin pohjoisosissa on säilynyt "kagura"-tanssiperinne, joka on otettu Japanin merkittävän aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Kamia palvelee JR Shikokun Dosan-linja.
Tammun

Tammun on kylä Palestiinan Länsirannalla. Kylän asukasluku oli vuonna 2018 arviolta 13 293.
Maantiede.
Tammun sijaitsee Palestiinan Länsirannan koillisosassa Tubasin kuvernoraatissa. Sen naapuripaikkakuntia ovat Khirbet 'Atuf idässä, Tubas pohjoisessa, Wadi Al Far'a ja El Far'an pakolaisleiri lännessä, sekä Al Aqrabaniah ja Al-Nasaria etelässä. Kylän korkeus merenpinnasta on 332 metriä. 
Tubasin vuotuinen sadanta on 331 mm ja vuoden keskilämpötila 20 °C.
Historia.
Tammunin nimen alkuperästä ei ole täyttä yhteisymmärrystä ja siitä on esitetty useampia eri teorioita. Yhden mukaan nimi on johdettu arabian sanasta "tammen", joka viittaa hiljaiseen paikkaan. Muiden teorioiden mukaan nimi viittaa joko linnaan, torniin tai linnan päällikköön. Ensimmäisissä historiallisissa lähteissä kylä mainitaan noin 600 vuotta sitten. Sen asukkaat saapuivat tuolloin Arabian niemimaalta. Sittemmin paikalle on muuttanut asukkaita myös esimerkiksi Egyptistä ja Halhulista. Oman kunnanvaltuustonsa Tammun sai vuonna 1997.
Talous.
Maatalous on merkittävin elinkeino paikallisille, mutta vuodesta 1967 lähtien yhä useammat ovat työskennelleet Israelin työmarkkinoilla. Vuonna 2005 Tammunin työssäkäyvästä väestöstä 50 % työllistyi maataloudessa, 35 % Israelin työmarkkinoilla, 10 % palveluissa, 3% kaupanalalla ja 2 % rakennusalalla.
Väestö.
Tammunin asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2018 arvion mukaan 13 293. Vuonna 2007 vastaava luku oli 11 074. Vuonna 1997 sen asukasluku oli 7 640.
Jesse Plemons

Jesse Plemons (s. 2. huhtikuuta 1988 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki läpimurtonsa draamasarjassa "Unelmien kentät" (2006–2011), jossa hän esitti Landy Clarkea. Hän myös näytteli Todd Alquistia ylistetyn rikosdraamasarja "Breaking Badin" (2012–2013) viidennellä tuotantokaudella sekä sarjan esiosaelokuvassa "" (2019). Plemons sai ensimmäisen Primetime Emmy -ehdokkuutensa roolistaan rikoskomediasarja "Fargon" (2015) toisella tuotantokaudella. Toisen Primetime Emmy -ehdokkuutensa hän sai roolistaan episodisarja "Black Mirrorin" (2017) jaksossa ”USS Callister”.
Plemons on myös näytellyt elokuvissa "Mestari" (2012), "Vakoojien silta" (2015), "The Post" (2017), "Vice – vallan oikeat kasvot" (2018), "The Irishman" (2019), "I’m Thinking of Ending Things" (2020), "Judas and the Black Messiah" (2021),"Killers of the Flower Moon" (2023) ja "Bugonia" (2025). Roolistaan elokuvassa "The Power of the Dog" (2021) Plemons oli ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkintoon. Vuonna 2024 hänet palkittiin Cannesin elokuvajuhlien parhaan miesnäyttelijän palkinnolla roolistaan elokuvassa "Kinds of Kindness".
Vuonna 2016 Plemons alkoi seurustella näyttelijä Kirsten Dunstin kanssa. He kihlautuivat vuonna 2017 ja avioituivat vuonna 2022. Heidän esikoispoikansa syntyi vuonna 2018. Vuonna 2021 heille syntyi toinen poika.
Kami (täsmennyssivu)

Kami voi tarkoittaa:
Yhteenluodut

Yhteenluodut on singlejulkaisu vuodelta 2015, jonka Marion Rung levytti Petri Munckin studioilla Nummelassa.
Kappaleen on säveltänyt Maria Söder (Kikka Laitinen), sanoittanut Kalle Munck ja sovittanut Petri Munck.
Vivian Kong

Vivian Kong Man Wai (; 8. helmikuuta 1994, Hongkong) on hongkongilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hän kilpailee kalvassa ja on vasenkätinen. Kong osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin 2016, jolloin hän ei kilpaillut ensimmäisellä kierroksella ja voitti toisella kierroksella venäläisen Ljubov Šutovan. Hän kuitenkin hävisi kolmannella kierroksella italialaiselle Rossella Fiamingolle. Hänen lopullinen sijoituksensa Riossa oli 11. Vuodelle 2021 siirtyneissä Tokion olympialaisissa hän oli viides. Hänellä on kaksi MM-pronssia vuosien 2019 ja 2022 MM-kilpailuista. Kong oli heinäkuussa 2024 FIE:n naisten kalvan yksilörankingin ensimmäinen.
Pariisin olympialaisissa 2024 Kong voitti kalvan yksilökilpailussa olympiakultaa noustuaan finaalissa Auriane Malloa vastaan 1–7-tappioasemasta ensin tasoihin ja sitten jatkoajalla 13–12-voittoon. Hänestä tuli Hongkongin historian kolmas olympiavoittaja.
Poliittiset näkemykset.
Kongin olympiavoiton jälkeen hänen vuonna 2021 Renminin yliopistossa tekemänsä maisterin tutkielma herätti huomiota. Tutkielmassa Kong puolusti Pekingin poliittista linjaa Hongkongin vaaliijärjestelmän suhteen ja esitti, että kiinalaisvastaiset häiriköijät olivat tulkinneet väärin yksi maa, kaksi järjestelmää -periaatetta.
Kong on ollut jäsen Y. Elites Associationissa, Kiina-myönteisessä järjestössä joka on assosioitu Kiinan kommunistiseen puolueeseen.
International Plant Names Index

International Plant Names Index (IPNI) on tietokanta putkilokasvien nimistä ja niihin liittyvistä kirjallisuustiedoista. Tietokanta kattaa parhaiten nimet lajien ja sukujen tasolla. Sen tavoitteena on poistaa tarve toistuvasti viitata kasvien nimien ensisijaisiin kirjallisuuslähteisiin. 
IPNI ylläpitää myös luetteloa auktorilyhenteistä. Uusia nimiä ja lyhenteitä lisätään luetteloon jatkuvasti. 
IPNIn ovat perustaneet Kew Gardens, Harvard University Herbaria ja Australian National Herbarium. IPNI-tietokanta on kokoelma kolmen yhteistyössä toimineen laitoksen rekisteröimiä nimiä. Digitaalinen ja jatkuvasti päivitettävä luettelo auktoreista ja lyhenteistä on saatavana verkossa osoitteessa IPNI.
IPNI tarjoaa tietokantaa tieteellisissä julkaisuissa esiintyneistä nimistä, mutta sen tarkoituksena ei ole määritellä hyväksyttyjä tieteellisiä nimiä.
Kalliolampi (Joensuu, Sarvinki)

Kalliolampi on Vuoksen vesistöön kuuluva pieni järvi Joensuun Sarvingissa, entisen Enon kunnan alueella.
Kalliolampi sijaitsee noin neljätoista kilometriä Enon keskustasta kaakkoon. Sinne on tieyhteys sekä pohjoisesta päin Ilomantsiin menevältä tieltä metsäautoteitä myöten että etelästä Sarvingin suunnasta. Järven itäranta, Kalliolammen metsä, on Natura 2000 -luonnonsuojelualuetta. Sitä seurailee Koverojärven aarniometsäpolku, jonka varressa järven kaakkoiskolkassa on laavu nuotiopaikkoineen. Järven rannat ovat kallioiset ja jyrkät ja syvimmillään järvi on yli 17 metrin syvyinen. Luoteis-kaakkosuuntainen järvi on vajaan kilometrin mittainen ja leveimmilläänkin vain parisataa metriä. Se laskee ojia myöten kaakon suuntaan Ylimmäinen-järveen.
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2020

Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2020 oli tarkoitus järjestää Kanadan Halifaxissa ja Trurossa. Turnaus peruttiin 7. maaliskuuta 2020 koronavirusepidemian vuoksi. Emäntäkaupunkien Halifaxin ja Truron oli määrä järjestää seuraavan vuoden turnaus.
Vaikka ylimmän sarjatason turnaus perutiin, niin 2. divisioonan B-lohkon ja 3. divisioonan turnaukset järjestettiin.
2. divisioonan B-lohkon ja 3. divisioonan lopputulokset.
2. divisioonan B-lohko 
3. divisioona
Bhilwara

Bhilwara on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Bhilwara on Intian sisällä kuuluisa tekstiilituotannostaan, joka 2010-luvun loppupuolella on joutunut vaikeuksiin joutuessaan kilpailemaan ulkomailta maahantuodun tekstiilin kanssa. Ennen vuotta 1948, jolloin kaupunki liitettiin Rajasthaniin, se oli osa Udaipurin ruhtinaskuntaa. 
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Bhilwaran väkiluku on 359 483 henkeä. Noin 80 prosenttia väestöstä on uskonnoltaan hindulaisia, toiseksi suurin uskonto on islam, jota kannattaa 14 % väestöstä. Jainalaisuus on kolmanneksi suosituin uskonto viiden prosentin kannatuksella. Lukutaitoisten osuus väestöstä on 82 prosenttia.
Veikko Loimaranta

Veikko Olavi Villenpoika Loimaranta (s. 21. joulukuuta 2000 Vantaa) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Loimaranta osaa pelata myös laidassa.
Ura.
Seuraura.
Loimaranta on Etelä-Vantaan Urheilijoiden kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Jokereihin kaudeksi 2014–2015. Kesken kauden 2018–2019 Loimaranta siirtyi seuran A-nuorten SM-liigajoukkueesta Karhu-Kissojen A-nuorten Mestisjoukkueeseen.
Kaudeksi 2019–2020 Loimaranta siirtyi Saimaan Pallon A-nuoriin. Hän oli tehoilla 18+24=42 joukkueen toiseksi paras pistemies Niko Kautiaisen jälkeen ja Loimaranta voitti SaiPan sisäisen tehotilaston lukemalla +6. Hän sai seurassa tililleen ensimmäisen SM-liigaottelunsa 29. lokakuuta 2019 Porin Ässiä vastaan. Loimaranta merkittiin SaiPan 13. hyökkääjäksi. Loimaranta jäi ottelussa lopulta kuitenkin ilman peliaikaa. Ensimmäiset jääaikansa hän sai SM-liigassa neljännessä ottelussaan 26. joulukuuta 2019 KooKoota vastaan. Loimaranta merkittiin jälleen SaiPan 13. hyökkääjäksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.31 minuuttia ja Loimaranta keräsi teholukeman –1. Liigauransa avausmaalin hän teki kuudennessa ottelussaan 9. tammikuuta 2020 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Loimaranta sai loppukaudella vastuuta SaiPan kärkiketjuissa asti, kun joukkue kärsi loukkaantumisista ja seuran oli jättänyt mm. Teemu Ramstedt. Hän pelasi tulokaskautensa aikana kaikkiaan 25 runkosarjaottelua tehopistein 3+1=4. Loimaranta pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Imatran Ketterässä. 
Maaliskuussa 2020 Loimaranta teki SaiPan kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Kaudella 2020–2021 hän nousi yllättäen aina SaiPan ykkösketjun oikeaan laitaan asti Jarno Koskirannan ja Tomáš Záborskýn rinnalle ja teki 50 runkosarjaottelussa tehot 6+15=21, joilla Loimaranta sijoittui joukkueen sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Syyskuussa 2021 hän teki SaiPan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2021–2022 Loimaranta oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 7+18=25. Hän oli myös SaiPan ainoa kauden kaikki 60 runkosarjaottelua pelannut pelaaja. Tammikuussa 2023 SaiPa lainasi Loimarannan kahden ottelun mittaisella lainasopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon, kun joukkue kärsi loukkaantumisista. Lainan päätyttyä SaiPa purki hänen sopimuksensa yhteisymmärryksessä ja Loimaranta siirtyi HPK:hon kevääseen 2024 asti kestävällä sopimuksella.
Loimaranta siirtyi marraskuussa 2024 lyhytaikaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue Kalmariin. Kymmenen päivää myöhemmin hänen sopimustaan jatketiin kauden 2024–2025 loppuun.
Maajoukkueura.
Loimaranta on pelannut kaksi poikien maaottelua.
Laura Leisma

Laura Leisma on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hänen ohjelmistoonsa kuuluu yli 20 pääroolia eri oopperoista, joihin on kuulunut muiden muassa Vincenzo Bellinin "Norma". Leisma on vieraillut Suomen Kansallisoopperassa.
Leisma on valmistunut Sibelius-Akatemiasta, ja hänellä on lisäksi hammaslääkärin koulutus. Hän on harjoittanut hammaslääkärin ammattia yksityisellä hammaslääkäriasemalla Helsingissä.
Leisma levytti Alba Recordsille Eero Hämeenniemen laulusarjan "Lintu ja tuuli".
Yding Skovhøj

Yding Skovhøj on Tanskan korkein kohta ja toiseksi korkein luonnollinen kohta. Sen korkeus on 172,54 metriä ja se sijaitsee Jyllannin niemimaalla, Horsensin kunnassa. Mäen päällä on pronssikautinen hauta, joka on tehnyt siitä korkeamman. Yding Skovhøj’n luonnollinen korkeus on 170,77 metriä, joka on noin kymmenen senttimetriä vähemmän kuin Tanskan korkeimman luonnollisen kohdan, Møllehøj’n, korkeus.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 2019

Painin maailmanmestaruuskilpailut 2019 järjestettiin 14.–22. syyskuuta 2019 Nur-Sultanissa Kazakstanissa. Menestynein maa oli Venäjä, joka saavutti yhdeksän kultamitalia ja yhteensä 19 mitalia. 
Tulokset.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Zolotarjov

Zolotarjov voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Ken’ichirō Fumita

Ken’ichirō Fumita (, s. 18. joulukuuta 1995 Yamanashi) on japanilainen kreikkalais-roomalainen painija, maailmanmestari ja olympiavoittaja.
Ensimmäisen maailmanmestaruuden Fumita saavutti Pariisissa 2017 59 kg sarjassa. Hän voitti myös kaksi vuotta myöhemmin Nur-Sultanin MM-kilpailuissa 60 kg sarjan. Näistä jälkimmäinen varmisti myös Fumitalle paikan Tokion olympialaisiin. Olympialaisissa Fumita sai 60 kg:n sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa Luis Ortalle. Hän saavutti Belgradissa MM-pronssia 2022 ja MM-hopeaa 2023. Hänellä on myös Aasian-mestaruus 59 kg sarjasta vuodelta 2017 ja 60 kg:n sarjasta vuodelta 2020 sekä pronssi 60-kiloisista 2019.
Fumita voitti olympiakultaa Pariisissa 2024 kukistettuaan loppuottelussa Kiinan Cao Liguon 4–1. Hän oli Japanin ensimmäinen kreikkalais-roomalaisen painin olympiavoittaja sitten Atsuji Miyaharan, joka sai kultaa Los Angelesissa 1984. Fumita oli aiemmin tunnettu aggressiivisena heittäjänä, mutta Tokion finaalitappion jälkeen hän pyrki parantamaan myös puolustustaan, minkä ansiosta hän onnistui nousemaan voittajaksi Pariisissa.
Fumita voitti alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden 60 kg:n painoluokassa 2018. Hän sai kadettien (eli 17-vuotiaiden) MM-kilpailuissa pronssia 50-kiloisissa 2011 ja saman ikäluokan Aasian-mestaruuskilpailuissa hopeaa 46-kiloisissa 2010.
Päämajan linnoitustoimisto

Päämajan linnoitustoimisto oli toisen maailmansodan aikana yksi Suomen armeijan suurimmista esikunnista. Linnoitustoimiston isänä voidaan pitää kenraali Rudolf Waldenia. 
Waldenia kiinnosti sodan aikana Itä-Suomessa sijaitsevien paperitehtaittensa toimintaedellytykset, koskivoiman ja paperin raaka-aineen saatavuus. Valtioneuvosto asettikin puolustusministeri, kenraali Waldenin esittelystä Linnoitusasiain toimikunnan Päämajan linnoitustoimiston johtoon. Linnoitustoimiston työt lisääntyivät nopeasti ja toimistosta tuli yksi suurimmista esikunnista. Toimistoon kuului suunnitteluosasto, rakennusosasto ja maanhallintakysymyksiä hoitava maanlunastustoimisto. Toimiston päällikkönä oli aluksi maanmittausinsinööri. Linnoitustoimiston kokoonpanoa muutettiin usein. Muun muassa perustettiin metsätoimisto, joka hoiti paperiteollisuudelle tärkeää metsän ostoa ja pakkolunastusta. 
Puolustusvoimain pääesikunnan linnoitustoimisto muutettiin 18. kesäkuuta 1941 Päämajan linnoitusosastoksi. Linnoitustoimiston päällikkönä toimi vuodesta 1942 Reino Rimala. Myllykoskelaiset muistelevat, kuinka lapset toimivat Sodan aikana lähetteinä tuoden viestejä Matkustajakoti Rauhalassa majoittuneille päämajan linnoitustoimiston esikuntaupseereille linnoitustoimistosta, joka sijaitsi läheisen Myllykosken Paperitehtaan tiloissa . Linnoitusosasto toimikin kätevästi Waldenin tehtaitten alueella Myllykoskella jatkosodan päättymiseen saakka . 
Talvella 1943 Walden oli Stalingradin jälkeen varma sodan häviämisestä. Tämän seurauksena oli riski, että itäraja saattaisi siirtyä lisää esimerkiksi Kymijoelle, jolloin Imatra ja Kymijoen voimalaitokset menetettäisiin. Siksi hän Yhtyneitä ajatellen lähetti nuoren insinööri Erkki Aallon ostamaan kaiken vesivoiman, mitä Kemijoesta Rovaniemen ja Kemin väliltä sai. Linnoitustöitä laajennettiin Salpalinjalta Kymijoen länsipuolelle.
Wallhofin taistelu

Wallhofin taistelu käytiin 7. tammikuuta 1626 Ruotsin ja Puola-Liettuan välillä.
Taistelun kulku.
Puolalainen noin 7 000 miehen armeija oli marsalkka Jan Stanisław Sapiehan johdolla talvileirissä Wallhofin kylässä. Ruotsin kuningas Kustaa II Adolf johti sinne noin 3 000 sotilasta, joista 1 000 oli jalka- ja 2 000 ratsuväkeä. Jälkimmäisistä merkittävä osa oli suomalaisia. Lyhyen tykistövalmistelun jälkeen vasemmalla sivustalla Gustav Hornin johtama suomalainen ratsuväki rynnäköi ajalle epätyypillisesti suoraan vihollisen keskiseen ryhmitykseen saattaen puolalaisen armeijan sekasortoon. Kuningas oli ennen taistelua murehtinut kirjeessä marsalkka Jacob De la Gardielle, ettei uskonut suomalaisten ratsumiesten pärjäävän maineikkaalle puolalaiselle ratsuväelle. Myöhemmin kuninkaan hollantilainen henkilääkäri Juhana Narssius kertoi taistelusta:
Merkitys.
Kyseessä oli ensimmäinen Kustaa Adolfin kentällä itse johtama taistelu. Häviön seurauksena Puola-Liettua anoi aselepoa ja Ruotsi täydensi Itämeren maakuntien herruutensa. Gabriel Reinin aikalaislähteisiin perustavan tutkimuksen mukaan suomalainen ratsuväki sai hakkapeliitat-lempinimensä Wallhofin taistelun jälkeen.
Ulan Bator -kirjamessut

Ulan Bator -kirjamessut järjestetään vuosittain toukokuussa ja syyskuussa Ulan Batorissa Mongoliassa. Tapahtumaan osallistuu yli 300 kirjailijaa, yli 120 kustantamoa ja niihin liittyvää organisaatiota yhdessä tuhansien kirjojen lukijoiden kanssa. Tapahtuman järjestävät Mongolian kaupungin kulttuuriosasto ja opetusministeriö. Tämän kirjamessun avulla lukija voi tutustua uusimpiin kirjoihin, tavata kirjoittajia ja osallistua heidän kirjakeskusteluihinsa, verkostoitua ja laajentaa kirjakulttuurikokemuksiaan.
Samanaikaisesti muissa Mongolian kaupungeissa ja provinssien pääkaupungeissa järjestetään vuosittain samat kirjamessut merkittävänä kulttuuritapahtumana.
Tämän kirjamessun aikana kirjailijoiden ja kustantajien on paljon helpompaa verkostoitua ja löytää yhteistyömahdollisuuksia. Paikallisilla lukijoilla on myös mahdollisuus oppia syvällisesti muiden yhteisöjen varaamisesta.
Étoile Rouge (Cotonou)

Étoile Rouge (, ) on Cotonoussa, Beninissä sijaitseva suuri aukio, joka toimii liikenneympyränä ja monumenttina. 
Beninissä on useita kansantasavallan (1975–1990) aikaisia monumentteja, joista ”Punatähti” on suurin. Monumentin suunnittelivat ja rakensivat neuvostoliittolaiset ja sen paljasti vuonna 1975 kenraali Mathieu Kérékou. Hän pyrki afrikkalaiseen marxilaisuuteen ja pystytti maahan useita muistomerkkejä. 
Punatähden aukio on suuri liikenneympyrä, jossa on viisisakarainen, punaiseksi maalattu paviljonkirakennelma. Keskeltä nousee ylös suippeneva pylväs, jonka huipulla on seisova, lihaksikas mies, joka on veistetty sosialistisen realismin tyylin sankariksi. Häntä kutsutaan nimellä ”Jacob”. Miehen selässä on AK-47 Kalašnikov, vasemmassa kädessä oksakimppu ja kuokka suoraan ylös kohotetussa oikeassa kädessä. Nämä muistuttavat aikansa beniniläisistä perusarvoista: ase asevelvollisuudesta, polttopuut, jotka olivat aikoinaan 90 prosenttisesti väestön energian lähde. Kuokka symboloi Beninin talouden perustaa, maataloutta.
Punatähden alueelle pääsy oli kielletty marxilaishallinnon aikana. Siellä järjestettiin tärkeimpiä valtiollisia juhlatilaisuuksia. Kun Beninin poliittinen järjestelmä alkoi muuttua 1990-luvulla viheralueeksi muutetusta Punatähdestä tuli nuorison suosima paikka, jossa taiteilijat esittelivät teoksiaan ja urheilijat, muun muassa nyrkkeilijät esiintyvät.
Starcke

Starcke Oy on 1983 perustettu brändin suojaukseen erikoistunut suomalainen yritys. Se on erikoistunut kehittämään erilaisia menetelmiä pakkausten suojaamiseen ja digitaalisen tiedon liittämiseen pakkauksiin muun muassa NFC-, UHF- ja RF- (RFID)-tekniikoilla.
Starcke on holografia-alan vanhin yritys. Yrityksen ovat perustaneet Ari-Veli Starcke ja Milla-Riitta Reunanen.
StarckeGate on Starcke Oy:n rekisteröimä tuotenimi, joka on yksilölliseen QR-koodiin perustuva pakkauksen seurantajärjestelmä, jonka etiketti on väärentämätön. 
Yritys on esitelty vuonna 2009 Alliance Graphique Internationalen lehdessä.
Atlas de Trudaine

Atlas des routes de France eli Atlas de Trudaine on laaja Ranskan maantiekartasto, joka laadittiin vuosina 1745–1780 ranskalaisen insinöörin Daniel-Charles Trudainen määräyksestä. Kartasto ei kata koko Ranskan aluetta, vaan ulkopuolelle jäivät pays d’états ja pays d’imposition. Ranskan valtionarkisto on julkaissut karttoja verkossa.
Kartasto koostuu 62 osasta ja yli 3 000 tarkasti vesivärillä väritetystä käsinkirjoitetusta karttalehdestä. Kokoelmaa säilytetään Ranskan kansallisarkistossa Pariisissa. Kartasto laadittiin vuosina 1745–1780 Charles Daniel Trudainen, silloisen Ranskan siltojen ja teiden hallinnon johtajan, määräyksestä. Kokoelma sisältää kartat niin rakennetuista kuin rakenteilla olleista teistä ja niiden lähiympäristöstä 22 hallintoalueella.
Jokainen kartta kattaa noin 6,5 kilometrin pituisen ja 2,5 kilometrin levyisen tiealueen, jossa näkyy yksityiskohtaisesti teiden ympäristön rakennukset. Kartoissa painotetaan teknisiä elementtejä, kuten maaleikkausten ja pengerrysten kuvauksia, mutta niistä puuttuvat tarkat päivämäärät ja selkeä erottelu toteutettujen ja suunnitteilla olevien osuuksien välillä.
Pariisin seudun tieverkko on esitetty kokoelman seitsemännessä osassa, jossa kuvataan kaupungin pääväyliä 1700-luvulla. Kartat ovat myös historiallisesti merkittäviä, sillä ne havainnollistavat Pariisin silloisia rajoja ja alueita, jotka liitettiin kaupunkiin vuonna 1860.
Route nationale 26

Route nationale 26 eli RN26 on valtatie Malissa. Se johtaa maan pääkaupungista Bamakosta Kangaban piirikeskuksen kautta Guinean rajalle. Tien pituus on 140 kilometriä.
RN26 yhdistää Nigerjoen vasemman rannan maatalousalueen sekä hiekka- ja sorakaivokset Malin pääkaupunkiin. Liikenteen ja luonnonvoimien kuluttama tie oli aikaisemmin hyvin huonokuntoinen. Matka Kangabasta Bamakoon kesti kolme tuntia ja sadekaudella liikennöinti oli lähes mahdotonta. 
Kiinalainen Covec-yhtiö aloitti Bamakon ja Kanbagan välisen 86 kilometrin tieosuuden asfaltoinnin vuonna 2008. Valtion budjetista rahoitettu lähes 17 miljardia CFA-frangia maksanut työ valmistui vuonna 2011. Kymmenen metriä leveällä tiellä on seitsemän metrin levyinen päällyste, josta 50 kilometriä on vahvistettua asfalttibetonia. Mandinguevuorilta valuvaa vettä varten on rakennettu 92 poistoaukkoa.
Kangaban ja Guinean rajan välinen 51 kilometrin osuus oli aikaisemmin sadeaikana kulkukelvoton maastoreitti. Sen uudistaminen ja asfaltointi alkoi vuonna 2017 ja valmistui elokuussa 2019. Valtion rahoittama ja malilaisen EGK-yhtiön suorittama työ maksoi yli 20 miljardia CFA-frangia.
Heinäsaari (Asikkala, Päijänne)

Heinäsaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalan Vääksyssä Anianpellon edustalla.
Maantietoa.
Saari on 570 metriä pitkä, 450 metriä leveä ja sen pinta-ala on 11,3 hehtaaria. Se sijaitsee Asikkalanselän eteläosassa lähellä Vääksynharjun rantaa Lautasaaren ulkopuolella. Saarien väliin jää Heinäsaarensalmi, joka on 80–170 metriä leveä. Saaren pohjoispuolella on vielä pieni saari Kiviniemi, jonka välissä sijaitsee Kivinokansalmi. Heinäsaari on hyvin matala ja sen rannat ovat kosteikkoa ja niittymaata. Saaren keskikohta kohoaa korkeintaan kahden metrin korkeuteen Päijänteestä. Saaren keskelle on rakennettu kuusi vapaa-ajan asuntoa, joille on vedetty mantereelta sähköt.
Virkistystoiminta.
Saaressa on Heinolan seurakunnan koulutus- ja vapaa-ajanviettopaikka, joka on varattu yleensä seurakunnan käyttöön.
Historiaa.
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa on sekä Heinäsaari että Lautasaari merkitty karttanimellä ”Lammassaaret”. Monien muiden saarien nimi on annettu niiden käyttötavan mukaan ja tämän vuoksi voidaan ajatella, että saarille vietiin lampaita kesälaitumelle . Heinolan seudun taloudellisissa kartoissa vuosilta 1920 ja 1942 on saaren nimi muuttunut jo Heinäsaareksi. Saari on kaikissa vanhoissa kartoissa piirretty autiosaarena . Vuoden 1965 peruskartassa saarelle on merkitty useita puutomia niittymäisiä alueita ja saaren kuiville alueille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Seuraavassa vuoden 1980 kartassa asuntoja on jo viisi. Saarelle on tämän kartan jälkeen vedetty, mantereelta alkava ja Lautasaaren kautta kulkeva, sähkölinja. Vuoden 1994 kartassa yksi mökeistä on purettu, mutta saaren kaakkoisrantaan on rakennettu uusi mökki. Tämän jälkeen on tehty vielä kuudeskin mökki alkuperäisten mökkien väliin.
Pernasaari (Asikkala)

Pernasaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa.
Maantietoa.
Saari on 1,0 kilometriä pitkä, 720 metriä leveä ja sen pinta-ala on 46,9 hehtaaria . Se sijaitsee Asikkalanselän eteläosassa, Vääksynharjun ja Salonsaaren välisellä järvenselällä yhdessä Mäntysaaren kanssa. Saarella on yksi mäki, joka kohoaa 25 metrin korkeuteen Päijänteestä. Mäen eteläosassa on pieni kosteikko, joka kasvaa korpimetsää. Muualla kasvaa mäntyvaltaista metsää, joka kuitenkin muuttuu kaakossa lehtometsäksi . Juuri saaren kaakkoisosassa sijaitsee Asikkalan kunnan omistama metsäalue, joka on osoitettu virkistysalueeksi . Saaressa on kymmenen vapaa-ajan asuntoa, joille on vedetty sähköt lännestä päin Katslahdelta. Sen itärannassa sijaitsee kummeli.
Virkistystoiminta.
Saaren kaakkoisosassa on kunnan omistuksessa 25,8 hehtaaria ja se on varattu kuntalaisten virkistyskäyttöön.
Historiaa.
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa on saari piirretty autiona ja ”Pernasaaren” nimisenä . Heinolan seudun taloudellisissa kartoissa vuosilta 1920 ja 1942, sekä peruskartassa vuodelta 1965, on saari autio . Naapurissa eli Mäntysaaressa on viisi mökkiä samaan aikaan. Seuraavassa vuoden 1980 kartassa saareen ilmaantuu ensimmäinen mökki, joka saa seurakseen muita mökkejä vasta vuoden 1994 kartan jälkeen.
Kalliolampi (Puolanka, Luppoperä)

Kalliolampi on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva pieni järvi Puolangan kunnan luoteiskolkassa Luppoperällä.
Järvelle on yhteys metsäautotieltä sekä lännestä Utajärven Juorkunan Olvakselta että idästä Puolangan Lupposesta. Järvi laskee ojia myöten Kiiminkijokeen. Kaakon puolen Kalliolamminsuota lukuun ottamatta järven rannat ovat kangasmaata, koilliskulmassa on avokallioita. Asumaton järvi on pohjois-eteläsuunnassa vajaa puoli kilometriä pitkä ja itä-länsisuunnassa reilut kolmesataa metriä leveä.
Sergei Soldatov

Sergei Soldatov (24. kesäkuuta 1933 Narva – 24. tammikuuta 2003 Tallinna) oli virolainen, neuvostomiehityksen aikainen toisinajattelija.
Soldatov syntyi virolais-venäläiseen sekaperheeseen ja kävi koulunsa loppuun Jõhvissä. Sen jälkeen hän kävi Leningradin teknillisen korkeakoulun, minkä jälkeen työskenteli tallinnalaisissa tehtaissa ennen kuin pääsi luennoitsijaksi Tallinnan polyteknilliseen instituuttiin. 
Neuvostoliiton turvallisuuspoliisi KGB suoritti kotietsinnän Soldatovin asunnossa 20.7.1969, koska häntä epäiltiin yhteistyöstä "Taisteluliitto poliittisten oikeuksien puolesta -"nimisen järjestön kanssa. Soldatovia ei tuomittu vankeuteen, mutta hän menetti insinöörinvirkansa. Soldatovin kuulustelupöytäkirja on julkaistu vuonna 1979. 
1970-luvun alussa Soldatov toimi maanalaisen sanomalehden toimittajana ja oli jäsen kielletyssä Viron demokraattisessa liikkeessä. Hän oli toisinajattelija Tunne Kelamin ystävä ja hänellä oli myös yhteyksiä muihin venäjänkielisiin toisinajattelijoihin ympäri Neuvostoliittoa. 
Vuonna 1974 KGB pidätti joukon hänen ystäviään kuten Kalju Mätikin, Artjom Juškevitsin ja Mati Kiirendin, päätti Soldatov mennä piiloon. Hänet pidätettiin seuraavana vuonna ja tuomittiin kuudeksi vuodeksi vankeuteen. Vankeustuomionsa hän suoritti Mordvan autonomisella alueella sijainneella työleirillä josta hän vapautui vuonna 1981. Pian vapauttamisen jälkeen Soldatov ja hänen vaimonsa Ludmila karkotettiin Neuvostoliitosta. 
Soldatovin perhe asettui asumaan Länsi-Saksaan ja Aleksandr Solženitsynin avustuksella pääsi töihin Radio Free Europeen tekemään vironkielisiä ohjelmia.
Viroon Soldatov palasi vuonna 2000 eikä ollut aina tyytyväinen kotimaassaan tapahtuneeseen kehitykseen.