Kristillinen etiikka

Kristillinen etiikka ja elämäntapa ovat kristillisen uskon perustavanlaatuisia näkökohtia, joiden tarkoitus on ohjata kristittyjä uskovia heidän päivittäisessä käytöksessään ja päätöksenteossaan, ja jonka juuret ovat "Raamatun" opetuksissa. Kristillinen etiikka korostaa luonteen ja käyttäytymisen muuttamista niin, että ne heijastaisivat "Jumalan pyhyyttä ja rakkautta".
Kristillisen etiikan pohjana on raamatullinen jumala- ja ihmiskäsitys, johon kuuluvat Jumalan olemassaolon ja auktoriteetin tunnustaminen sekä ihmisen näkeminen luotuna ja lähimmäisenä. Kristinusko sisältää moraalisen ulottuvuuden, joka on yhteydessä opetukseen. Eri kirkkojen erilaiset tulkinnat kristillisen etiikan pohjalla olevista opetuksista ovat antaneet näille säännöille haastavan monimutkaisuuden. Raamatun kieli ei aina sopeudu muuttuviin olosuhteisiin, jotta se antaisi selkeän ohjeen kristillisen rakkauden elämään.
Raamatullinen perusta.
Kymmenen käskyä ja vuorisaarna.
Raamattu toimii kristillisen etiikan ensisijaisena lähteenä, sillä se sisältää sekä suoria käskyjä että yleisiä periaatteita. Kymmenen käskyä (2. Moos. 20:1–17) ja vuorisaarna (Matt. 5–7) ovat keskeisiä tekstejä, joissa hahmotellaan Jumalan moraaliset odotukset. Jeesus kiteytti lain suuriin käskyihin: "Rakasta Herraa, sinun Jumalaasi, kaikesta sydämestäsi, kaikesta sielustasi ja kaikella ymmärrykselläsi" ja "Rakasta lähimmäistäsi niin kuin itseäsi" (Matt. 22:37-39). 
Kymmentä käskyä pidetään ihanteellisena oppaana Jumalan tarkoittamaan elämään. Neljä ensimmäistä käskyä opastavat kristittyjä rakastamaan Jumalaa, ja kuusi viimeistä käskyä opastavat kristittyjä rakastamaan muita. Nämä kymmenen yksinkertaista sääntöä muodostavat Jumalan antaman perusohjeen kristillisen rakkauden täydelliseen ilmaisuun. Vuorisaarnassa Jeesus käsittelee useita näistä käskyistä ja tehostaa niiden soveltamista. Hän ei esimerkiksi ainoastaan kiellä murhaa, vaan kehottaa seuraajiaan tunnustamaan, että ratkaisematon viha tuhoaa myös muita. Hän ei ainoastaan kiellä aviorikosta, vaan kehottaa seuraajiaan mielen ja sydämen puhtauteen.
Paavalin kirjeet.
Apostoli Paavali käsittelee kristillistä etiikkaa tarkemmin kirjeissään ja korostaa Pyhän Hengen roolia uskovien ohjaamisessa vanhurskaaseen elämään. Galatalaiskirjeen 5:22–23 Paavali luettelee Hengen hedelmiä, joihin kuuluvat rakkaus, ilo, rauha, kärsivällisyys, ystävällisyys, hyvyys, uskollisuus, lempeys ja itsehillintä. Näitä hyveitä on pidetty välttämättöminä eettisen kristillisen elämän kannalta.
Paavali korosti kirjeissään voimakkaasti uskoa ja vapautta. Paavalin opetuksen mukaan rakkautta ei pakoteta laeilla, vaan se annetaan vapaasti. Varhaisen ajan teologi Augustinus puolestaan kirjoitti "Rakasta ja tee, mitä tahdot...Rakkauden juuri olkoon sinussa, ja siitä juuresta ei voi lähteä muuta kuin hyvää." Tämän käsityksen mukaan, mikäli ihminen muuttuu Jumalan rakkaudesta ja rakastaa Jumalaa vastavuoroisesti, hän löytää aina parhaan tavan rakastaa myös muita.
Keskeiset periaatteet.
Kristillisessä etiikassa on kyse kokonaisvaltaisesta elämänasenteesta, joka ilmentyy krisitityn elämässä ja toiminnassa. Kristitty muuttuu Jumalan rakkauden vaikutuksesta ja on uusi ihminen, Kristuksen lunastama ja Jumalalle kuuluva. Tämän muutoksen korkein ilmaus on rakkauden teoissa toisia kohtaan eli lähimmäisenrakkaudessa.
Käytännön sovellutukset.
Kristillisen etiikan soveltaminen ei rajoitu ainoastaan teoreettiseen ympäristöön, vaan sen esiintymismuotoihin kuuluu myös arkipäiväinen kanssakäymisessä. Kristillinen etiikka ilmentyy eettisten päätösten tekemisenä esimerkiksi perheessä, työssä ja yhteisöissä. Kristillisen etiikan soveltamiseen liittyy myös Raamatun tutkiskelu ja rukoilu. Viime kädessä kristillisessä etiikassa ja elämässä on kyse Kristuksen luonteen ilmentämisestä, joka esiintyy Paavalin kehoituksessa "Mitä teettekin, tehkää se sydämestänne niin kuin Herralle eikä ihmisille." (Kol. 3:23).
Näkökulmien jakautuminen.
Käytännön tasolla kristityt eivät aina ole yksimielisiä siitä, mikä on paras tapa elää Jeesuksen kahden suuren käskyn mukaisesti. Kristityt yleisesti katsottuna ovat yksimielisiä ihmiselämän, työn ja onnellisuuden arvosta ja arvookkuudesta. Sen sijaan sotaan, seksuaalisuuteen, varallisuuteen ja sakramentteihin liittyvät kysymykset ovat olleet askarruttavia kysymyksiä varhaiskirkollisista ajoista lähtien.
Yhteiskunnalliset muutokset ovat perinteisesti aiheuttaneet kirkoille eettisiä pulmia, mutta kysymysten yläpuolelle etiikassa asettuu armeliaisuuden ja rakkauden osoittaminen osana kristillistä elämää ja jumalanpalvelusta. 2000-luvulla kristittyjen keskuudessa näkökulmat ovat jakautuneet muun muassa homoseksuaalien avioliittoihin ja vihkimiseen liittyvissä kysymyksissä.