tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alexandra Lacrabère

Alexandra Lacrabère (s. 27. huhtikuuta 1987 Pau) on ranskalainen käsipalloilija. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa joulukuussa 2006. Hän on saavuttanut olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 ja oli mukana jo Pekingin olympialaisissa 2008 ja Lontoon olympialaisissa 2012, joissa Ranska sijoittui viidenneksi. Hän voitti maailmanmestaruuden Saksassa 2017 ja Euroopan-mestaruuden Ranskan kotikisoissa 2018. Seuratasolla hän on edustanut kotimaansa seurojen lisäksi espanjalaista Akaba Bera Beraa, venäläistä Zvezda Zvenigorodia ja makedonialaista ŽRK Vardar Skopjea.
Laura Glauser

Laura Glauser (s. 20. elokuuta 1993 Besançon) on ranskalainen käsipalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa lokakuussa 2012. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 ja voitti Euroopan-mestaruuden Ranskan kotikisoissa 2018. Seuratasolla hän on edustanut Metz Handballia vuodesta 2010.
Laura Flippes

Laura Flippes (s. 13. joulukuuta 1994 Strasbourg) on ranskalainen käsipalloilija. Hän on voittanut maailmanmestaruuden Saksan kisoissa 2017 ja Euroopan-mestaruuden Ranskan kotikisoissa 2018. Seuratasolla hän edustaa Metz Handballia.
Flippesin molemmat vanhemmat ovat pelanneet käsipalloa, ja isä on toiminut myös valmentajana.
Claude

Claude (lausutaan \klod\) on alkujaan ranskalainen, 1500-luvulta lähtien myös englanninkielisissä maissa käytetty henkilönnimi, joka esiintyy sekä miehen että naisen etunimenä, jonkin verran myös sukunimenä. Nimi on ranskalainen muoto latinalaisesta nimestä Claudius, joka merkitsee "ontuvaa"., sekä sen naispuolisesta vastineesta Claudia.
Suomessa nimi Claude on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 308 miehelle ja noin 50 naiselle.
Heneikosaani

Heneikosaani eli n-heneikosaani (C21H44) on 21-hiilinen suoraketjuinen hajuton alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää valkoista ainetta. Heneikosaanin rakennekaava on CH3(CH2)19CH3, moolimassa 296,583 g/mol, sulamispiste 40,4 °C, kiehumispiste 359 °C, leimahduspiste 113 °C (c.c), tiheys 0,7919 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), taitekerroin 1,4441 ja CAS-numero 629-94-7. Heneikosaani ei käytännössä liukene veteen, mutta liukenee petrolieetteriin ja hieman etanoliin.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Pyratsiini

Pyratsiini (C4H4N2) on aromaattinen heterosyklinen yhdiste.
Ominaisuudet ja valmistus.
Huoneenlämpötilassa pyratsiini on väritöntä kiteistä tai vahamaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, asetoniin ja dietyylieetteriin. Yhdisteellä on voimakas pyridiinin hajua muistuttava haju. Pyratsiini on heikko emäs. Pyratsiini reagoi helposti nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla. Elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla se ei sen sijaan reagoi. Tämä käyttäytyminen on tyypillistä typpeä sisältäville aromaattisille heterosyklisille yhdisteille.
Pyratsiiniä voidaan valmistaa piperatsiinista katalyyttisesti.
Life on a Leaf

Life on a Leaf on kuvataiteilija Jan-Erik Anderssonin suunnittelema taidetalo Turun Hirvensalossa. Ylhäältä päin katsottuna talo näyttää puunlehdeltä. Talo toimii Anderssonin perheen asuintalona ja valmistui vuonna 2009 osana Kuvataideakatemian tohtorityötä. Suunnittelu on toteutettu yhdessä arkkitehti Erkki Pitkärannan kanssa. 
Andersson on pyrkinyt rikkomaan perinteistä suunnittelua, talon kaikki yksityiskohdat on tarkkaan suunniteltu. Materiaaleina on pyritty käyttämään paljon kierrätysmateriaaleja. Talo on värikäs ja sen sisällä on useita Anderssonin ulkomaalaisten taiteilijaystävien teoksia. Kylpyhuoneessa mosaiikkilaatoista on rakennettu mm. lintu, laiva ja merihirviö. 150 neliömetrin talon hinnaksi tuli n. 500 000 euroa.
Volkswagen T-Cross

Volkswagen T-Cross on Volkswagenin vuodesta 2019 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli, joka perustuu samalle MQB A0 -pohjalevylle kuin esimerkiksi Volkswagen Polo. Kiinassa mallia myydään T-Crossin lisäksi myös nimellä Volkswagen Tacqua. Molemmissa on pidempi akseliväli kuin eurooppalaisessa malliversiossa. Kiinalaisessa T-Crossissa on hieman erilainen keulailme kuin eurooppalaisversiossa, kun taas Tacqua on samannäköinen kuin Euroopassa myytävä T-Cross.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä T-Cross sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Moottorivalikoimassa ovat kolmesylinterinen 1,0-litrainen (95/115 hv) bensiinimoottori ja 1,6-litrainen dieselmoottori. Pienitehoisimman moottorin yhteydessä manuaalivaihteisto on viisivaihteinen, muissa kuusivaihteinen. Suuritehoisemman bensiinimoottorin yhteyteen saa myös seitsemänportaisen DSG-kaksoiskytkinvaihteiston. Kaikki mallit ovat etuvetoisia.
Volkswagen Passat (B7)

Volkswagen Passat B7 on Volkswagenin Passat-mallin viidennestä sukupolvesta uudistettu versio, jota valmistettiin vuosina 2010–2014. Se ei ollut täysin uusi malli, vaan perustui edelleen samalle pohjalevylle kuin edeltäjänsä, vaikka autoa olikin päällisin puolin uudistettu. Kiinassa sitä myytiin sedan-korisena Volkswagen Magotan -nimisenä, farmaria puolestaan Volkswagen Variantina ilman Passat-nimeä. Pohjois-Amerikan markkinoilla tätä Passat-mallia ei myyty, vaan siellä markkinoille tuli eurooppalaisesta eroava versio (Passat NMS).
Volkswagen Passat (2010–2014).
Uudistunut Passat esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2010. Tokion autonäyttelyssä joulukuussa 2011 esiteltiin lisäksi Passat Alltrack, joka on farmarimallin maastokelpoisempi versio 30 millimetriä korotetulla maavaralla ja koria suojaavilla muoviosilla.
Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä Passat sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorit olivat aluksi 1,4 TSI (122/150 hv), 1,8 TSI (160 hv), 2,0 TSI (211 hv) ja 3,6 FSI VR6 (300 hv). Dieselmoottorit olivat yhteispaineruiskutteiset 1,6 TDI (105 hv) ja 2,0 TDI (140/170 hv). Suurempitehoinen 1,4 TSI käyttää polttoaineenaan bensiinin lisäksi myös maakaasua.
Moottorivalikoimaa uudistettiin vuoden 2012 loppupuolella, jolloin 1,8 TSI:n korvasi 160-hevosvoimainen versio 1,4 TSI:stä. 170-hevosvoimaisen dieselmoottorin teho nousi 177 hevosvoimaan.
Volkswagen Scirocco (2008)

Volkswagen Scirocco on Volkswagenin vuosina 2008–2017 valmistama coupé-korinen automalli, joka lainaa nimensä vuosien 1974–1992 Volkswagen Sciroccolta. Se perustuu samalle A5-pohjalevylle kuin muun muassa Volkswagen Golf.
Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä Scirocco sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Sciroccon muotoilu perustuu Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2006 näytteillä olleeseen Volkswagen Iroc -konseptiautoon. Tuotantomalli esiteltiin keväällä 2008 Geneven autonäyttelyssä.
Bensiinimoottorit olivat aluksi 1,4 TSI (122/160 hv) ja 2,0 TSI (200 hv), dieselmoottorina oli 2,0 TDI (140 hv). Keväällä 2009 tuli dieselin 170-hevosvoimainen versio ja samana syksynä 2,0 TSI:n teho nousi 211 hevosvoimaan. Vuoden 2013 alussa suuritehoisemman dieselmoottorin teho nousi 177 hevosvoimaan.
Vuonna 2009 malliston huipulle esiteltiin Scirocco R, jossa on 265-hevosvoimainen turboahdettu 2,0 TSI -moottori.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2014 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Scirocco. Suuritehoisempi 1,4 TSI poistui valikoimasta ja jäljelle jääneen teho nousi 125 hevosvoimaan. 2,0 TSI:n tehovaihtoehdot olivat nyt 180 ja 220 hevosvoimaa, Scirocco R -mallissa 280 hevosvoimaa. Dieselmoottorien tehot nousivat 150 ja 184 hevosvoimaan.
Volkswagen Beetle (A5)

Volkswagen Beetle (Typ 5C) on Volkswagenin vuosina 2011–2019 valmistama alemman keskiluokan henkilöautomalli, joka korvasi Volkswagen New Beetlen. Se perustuu samalle A5-pohjalevylle kuin esimerkiksi Volkswagen Golf VI. Ranskassa mallin nimenä oli Volkswagen Coccinelle, Italiassa Maggiolino ja Brasiliassa Fusca.
Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä Beetle sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Kangaskattoinen avomalli esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä vuoden 2012 lopulla. Volkswagen päätti keväällä 2017 lopettaa coupé-korisen Beetlen tuonnin Saksaan, sillä siellä cabrioletin osuus myynnistä oli ollut lähes 75 prosenttia.
Volkswagenin teknisen kehityksen johtaja Frank Welsch ilmoitti Geneven autonäyttelyssä keväällä 2018, ettei autosta ole tarkoitus esitellä enää uutta sukupolvea. Viimeinen Beetle valmistui Meksikon Pueblassa 9. heinäkuuta 2019, ja se asetettiin näytteille Volkswagenin museoon. Viimeinen alkuperäinen Kupla oli valmistunut samalta tehtaalta vuonna 2003. Suomeen tuotiin vuonna 2018 ”Kupla Suomessa 68 vuotta” -teeman mukaisesti 68 kappaleen erikoiserä.
Bensiinimoottorit olivat aluksi 1,2 TSI (105 hv), 1,4 TSI (160 hv), 2,0 TSI (200 hv) sekä vain Pohjois-Amerikan markkinoilla viisisylinterinen 2,5-litrainen (170 hv). Ainoa dieselmoottori oli alkuvaiheessa 1,6 TDI (105 hv), vuoden 2012 alussa tuli myös 2,0 TDI (140 hv).
Keväällä 2013 2,0 TSI:n teho nousi 210 hevosvoimaan, syksyllä 2014 edelleen 220 hevosvoimaan. Samaan aikaan 1,6 TDI:n korvasi 110-hevosvoimainen versio 2,0 TDI:stä, ja sen 140-hevosvoimaisen version teho nousi 150 hevosvoimaan. 1,4 TSI:n teho putosi 10 hevosvoimalla, kun moottorista poistettiin mekaaninen ahdin.
Vuonna 2015 2,5-litrainen korvattiin samantehoisella, mutta paremmin vääntävällä ja vähemmän kuluttavalla 1,8 TSI -moottorilla.
Jean Coulthard

Jean Coulthard (10. helmikuuta 1908 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia – 9. maaliskuuta 2000 Pohjois-Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) oli kanadalainen säveltäjä. Hänen tyylinsä on usein romanttista ja impressionistista. Hän teki yli 350 sävellystä, joista tunnetuimpiin kuuluvat pianokonsertto vuodelta 1963 ja "Twelve Essays on a Cantabile Theme" (1972). Coulthard opetti Brittiläisen Kolumbian yliopistossa 26 vuoden ajan ja jatkoi sävellystyötään vielä tämän jälkeen; viimeisen sävellyksensä hän sai valmiiksi joitain kuukausia ennen kuin kuoli 92 vuoden iässä. 
Coulthard varttui musikaalisessa perheessä Vancouverin Shaughnessyssä. Hänen isänsä oli lääkäri ja äitinsä laulaja, musiikinopettaja Jean Blake Coulthard (o.s. Robinson). Coulthard aloitti säveltämisen kahdeksanvuotiaana äitinsä opastamana. Hän sai opetusta myös Jan Cherniavskylta pianonsoitossa ja Frederick Chubbilta musiikin teoriassa vuosina 1924–28. Tämän jälkeen hän opiskeli Vancouver Woman's Musical Clubin myöntämän stipendin turvin vuoteen 1929 Royal College of Musicissa, Lontoossa. Siellä hänen opettajinaan toimivat Kathleen Long, R. O. Morris ja Ralph Vaughan Williams. Coulthard opetti pianonsoittoa jo ennen Lontooseen lähtemistään ja jatkoi sitä palattuaan Vancouveriin yksityisesti ja yksityissä tyttökouluissa. Vuonna 1935 Coulthard meni naimisiin muotoilija Donald Adamsin kanssa, ja parin tytär Jane syntyi vuonna 1943. 
Varhaiset sävellyksensä Coulthard teki ensisijaisesti pianolle ja lauluäänelle. Näihin lukeutuvat "Cradle Song" (1927) ja "Threnody" (1935). Vuosina 1939–44 Coulthard opiskeli sävellystä Arthur Benjaminin johdolla ja sai tältä rohkaisua orkesterille säveltämiseen. Tältä kaudelta ovat peräisin teokset "Canadian Fantasy" (1940), "Excursion" (1940), "Ballade (A Winter's Tale)" (1940) ja "Song to the Sea" (1942), jotka vahvistivat säveltäjän mainetta Kanadassa. Vuosina 1944–45 ja 1949 Coulthard jatkoi sävellysopintojaan Bernard Wagenaarin johdolla. Tämän seurauksena hän alkoi säveltää muodoltaan laajempia teoksia muun muassa jousikvartetille ja sinfoniaorkesterille. Coulthard sai töistään arviointeja myös Arnold Schönbergiltä, Darius Milhaudilta, Béla Bartókilta ja Nadia Boulangerilta. 1960-luvulla tuotanto kehittyi aiempaa kompleksisempaan suuntaan. Monesti Coulthard haki inspiraatiota kirjallisista löydöistään. Monet sävellykset valmistuivat tilaustöinä. Coulthard sävelsi oopperan "The Return of the Native" (1979; kantaesitys konserttimuodossa 1993).
Coulthard oli Kanadan ritarikunnan upseeri vuodesta 1978 ja Brittiläisen Kolumbian ritarikunnan jäsen vuodesta 1994.
Janata

Janata oli intialainen poliittinen puolue, jonka perusti vuonna 1977 Jaya Prakash Narayan ja johon kuului paljon Indira Gandhin vastustajia. Puolueen muodosti vaaliliittouma, johon kuuluivat muun muassa Bharatiya Lok Dal, Bharatiya Jana Sangh, Swatantra-puolue, sosialistit ja Intian kongressipuolueesta irtautunut K. Kamarajin johtama ryhmittymä.
Janatan ensimmäinen puoluejohtaja oli Chandra Shekhar.
Parlamenttivaaleissa 1977 vasta perustettu vaaliliittouma kilpaili nimellä Bharatiya Lok Dal. Se onnistui murtamaan Kongressipuolueen monopolin ja muodosti hallituksen, jonka pääministerinä oli Morarji Desai.
Puolue sulautui 1988 eräiden oppositiopuolueiden kanssa ja muodosti puolueen Janata Dal.
Volkswagen Passat (B8)

Volkswagen Passat B8 on Volkswagenin Passat-mallin kuudes sukupolvi, jota on valmistettu vuosina 2014–2023. Se valittiin vuoden autoksi Euroopassa 2015 ja vuoden autoksi Suomessa 2016. Kiinassa autoa myydään Volkswagen Magotan -nimisenä, ja se on eurooppalaista malliversiota pidempi.
Volkswagen Passat B8 (2014–2023).
Kuudennen sukupolven Passat esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2014, ja se perustuu Volkswagen Groupin modulaariselle MQB-pohjalevylle. Uuden perusrakenteensa ansiosta auto on edeltäjäänsä kevyempi. 
Vuoden 2014 Euro NCAP -kolaritestistä Passat sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Ainoa bensiinimoottori oli tuotannon alkuvaiheessa 1,4 TSI (125/150 hv), jonka suurempitehoisen version yhteydessä on sylinterien lepuutustoiminto (ACT). Dieselmoottorit ovat 1,6 TDI (120 hv) ja 2,0 TDI (150/190/240 hv).
Keväällä 2015 tulivat bensiinimoottorit 1,8 TSI (180 hv) ja 2,0 TSI (220 hv), kesällä myös jälkimmäisen 280-hevosvoimainen versio. Vuoden lopulla markkinoille tuli plug-in-hybridimalli Passat GTE, jossa 1,4-litraisen bensiinimoottorin apuna on sähkömoottori. Yhdessä moottorit tuottavat 218 hevosvoiman tehon. 
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2015 esiteltiin maastokelposempi Passat Alltrack, jonka maavara on 27,5 millimetriä normaalia farmarimallia korkeampi ja korissa on suojaavia muoviosia. 
Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2019 esiteltiin pienen kasvojenkohotuksen kokenut Passat. Uudistuksia olivat uudelleenmuotoillut puskurit ja etusäleikkö.
Giovanni Domenico Maraldi

Giovanni Domenico () Maraldi (17. huhtikuuta 1709 – 14. marraskuuta 1788) oli italialainen tähtitieteilijä, Giacomo F. Maraldin veljenpoika. Hän löysi pallomaiset tähtijoukot M15 ja M2 vuonna 1746.
Tetrakosaani

Tetrakosaani eli n-tetrakosaani (C24H50) on 24-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää valkoista ainetta. Tetrakosaanin rakennekaava on CH3(CH2)22CH3, moolimassa 338,664 g/mol, sulamispiste 50,3 °C, kiehumispiste 391 °C, leimahduspiste 113 °C (c.c), tiheys 0,7991 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 646-31-1. Tetrakosaani ei käytännössä liukene veteen, mutta liukenee hieman etanoliin ja hyvin dietyylieetteriin.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Krotkaja

Krotkaja on ukrainalaisen Sergei Loznitsan ohjaama elokuva vuodelta 2017. Se perustuu Feodor Dostojevskin 1876 julkaisemaan novelliin ”Lempeä neito” ("Krotkaja").
Tuotanto ja kuvaus.
Elokuvan 11-henkinen näyttelijätiimi tulee Jekaterinburgin tärkeimmästä teatterista. Pääosan esittäjä Vasilina Makovtseva on varsin suosittu Venäjällä. Oleg Mutun kuvaama filmi tehtiin vuoden 2016 aikana kaakkoisessa Latviassa lähellä Liettuan ja Valko-Venäjän rajaa sijaitsevassa Daugavpilsin kaupungissa. Ohjaaja Loznitsan mukaan teos oli helpompi toteuttaa Euroopan unionin alueella kuin Siperiassa, missä sen kuvaama vankila nimellisesti sijaitsee.
Juoni.
Vasilina Makovtsevan esittämän nimettömäksi jäävän naisen mies istuu vankilassa murhatuomiota. Kerran naisen vankilaan lähettämä paketti palautetaan ilman selityksiä. Nainen lähtee omalle odysseialleen, jossa hän tekee matkaa niin jalkaisin, bussilla, junalla kuin Lada-taksillakin. Matkallaan nainen kohtaa yhtä lailla rikollisia, pahoja poliiseja ja byrokraattisia vankilaviranomaisia kuin hyvää tarkoittavia mutta voimattomia ihmisoikeusaktiivejakin.
Georgette Agutte

Georgette Agutte (17. toukokuuta 1867 Pariisi – 5. syyskuuta 1922 Chamonix) oli ranskalainen taidemaalari.
Agutte pääsi vuonna 1893 Gustave Moreaun luokalle vapaaoppilaaksi. Opettajaltaan hän omaksui vapaan mielen ja itsenäisen ajattelun. Hän tutustui myös Matisseen ja Georges Rouaultiin.
Taideopintojaan hän jatkoi Ranskan taideakatemiassa, École nationale supérieure des Beaux-Arts´ssa ja oli tuolloin sen ainoa naisoppilas. Hän tutustui myös fauvisteihin ja oli myös kuvanveistäjä. Aguttella oli oma ateljeensa Bonnières-sur-Seinessä. Ensimmäisen avioliittonsa hän solmi vuonna 1888 taidekriitikko Paul Flatin kanssa. Liitto päättyi avioeroon.
Uuden avioliiton Agutte solmi sosialistipoliitikko Marcel Sembatin kanssa vuonna 1897. Näyttelyitä hän piti vuonna 1904 Salon des Indépendant´issa ja Salon d´Automnessa. 
Kun aviomies oli kuollut, Agutte kirjoitti kirjeen, jossa kertoi "Hän lähti 12 tuntia sitten. Olen myöhässä". Tämän jälkeen hän surmasi itsensä. Grenoblen museon konservaattori, Andry-Farcy, tajusi Agutte maalausten arvon ja teki kaikkensa saadakseen ne haltuunsa. 
Vuonna 2003 Aguttelle järjestettiin muistonäyttely.
Taylor Hickson

Taylor Delaney Hickson (s. 11. joulukuuta 1997 Kelowna) on kanadalainen näyttelijä ja laulaja-lauluntekijä. Hickson on näytellyt muun muassa koomisessa supersankarielokuvassa "Deadpool" sekä draamasarjassa "Aftermath".
Nuoruus.
Kelownassa syntyneellä Hicksonilla on nuoremmat sisarukset Tianna, Tyson ja Tiernan. Hickson alkoi esiintyä laulajana toimivan isänsä keikoilla ollessaan 11-vuotias . Hän ihastui nopeasti kansanmusiikkiin ja opetteli soittamaan kitaraa ja pianoa.
Ura.
Hickson ei ollut kiinnostunut näyttelijän urasta ennen kuin 16-vuotiaana hänen tätinsä kertoi alueella agenttina toimivasta tuttavastaan, ja pienen painostuksen jälkeen he sopivat ensimmäisen tapaamisen. Vuonna 2015 hän sai roolin Anthony Hopkinsin tähdittämässä jännityselokuvassa "Blackway". Hicksonin läpimurtorooli tapahtui vuonna 2016 julkaistun "Deadpool"-elokuvan myötä. Tuon jälkeen hänet valittiin suorasanaisen ja sarkastisen Brianna Copelandin rooliin Syfyn post-apocalyptiseen draamasarjaan "Aftermath".
Hickson oli pääroolissa vuonna 2016 julkaistussa indie-elokuvassa "Hunting Pignut".
Vuonna 2018 julkaistun kauhuelokuvan "Ghostland" kuvauksissa tapahtuneen tapaturman myötä hänen kasvoihinsa jouduttiin laittamaan 70 tikkiä lasinsirujen aiheuttamien viiltojen takia. Tapahtuma jätti Hicksonin kasvoille pysyvän arven, josta hän ilmoitti hakevansa korvausta oikeusteitse.
Volkswagen Group A -pohjalevy

Volkswagen Group A -pohjalevy on Volkswagen Groupin kehittämä pohjalevy etu- ja nelivetoisille autoille, joissa moottori on sijoitettu poikittain. Sen ensimmäinen versio esiteltiin vuonna 1974 Volkswagen Golfin yhteydessä. Uudemmissa malleissa on siirrytty käyttämään modulaarista MQB-pohjalevyä.
A3.
Lyhennetty A03-pohjalevy (mm. Volkswagen Polo III) perustuu A3:een.
A6 (PQ46).
Volkswagen Passatin viides sukupolvi on nimetty harhaanjohtavasti B6:ksi, vaikka siinä käytetäänkin A6/PQ46-pohjalevyä, joka lainaa osia Golfin A5-pohjalevystä.
David Tomášek

David Tomášek (s. 10. helmikuuta 1996 Praha, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Edmonton Oilersissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Tomášek osaa pelata myös laidassa. Hän on pelannut aiemmin urallaan myös puolustajana.
Ura.
Seuraura.
Tomášek on HC Sparta Prahan kasvatti. Hän muutti jo 14-vuotiaana Yhdysvaltoihin ja siirtyi NAPHL-junioriliigan Motor City Metal Jacketsiin kaudeksi 2010–2011. Kaksi seuraavaa kautta Tomášek pelasi T1EHL-junioriliigan Oakland Jr. Grizzliesissa. OHL-joukkue Belleville Bulls varasi hänet 56. pelaajana . Tomášek siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2013–2014, jolloin hän nousi myös Bullsin kapteenistoon.
Kaudeksi 2015–2016 Tomášek palasi kotimaahansa ja siirtyi HC Pardubiceen. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigassa 22. elokuuta 2015 sveitsiläistä HC Davosia vastaan. Extraligassa Tomášek sai tililleen ensimmäisen ottelunsa runkosarjan avauskierroksella 11. syyskuuta 2015 vieraissa BK Mladá Boleslavia vastaan. Hän jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Tomášek sai ensimmäiset peliaikansa Extraligassa seuraavassa ottelussa 13. syyskuuta 2015 HC Plzeňiä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 2.11 minuuttia. Tomášek keräsi ottelusta teholukeman -1. Ensimmäisen Extraliga-maalinsa hän teki 30. lokakuuta 2015 vieraissa HC Plzeňiä vastaan. Kaikkiaan Tomášekin tulokaskausi 2015–2016 toi 40 runkosarjaottelussa tehot 6+6=12 ja kuudessa karsintasarjan ottelussa yhden maalin. Hän pelasi myös neljä ottelua lainalla sarjatasoa alempana 1. česká hokejová ligan HC Šumperkissa. Kaudella 2016–2017 Tomášek teki Extraligan runkosarjassa tehot 14+7=21. Hän oli Pardubicen kolmanneksi paras maalintekijä Lukáš Nahodilin kanssa.
Tomášek siirtyi kaudeksi 2018–2019 kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue JYPiin. Hän oli joukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 11+22=33. Mestarien liigassa Tomášek oli JYPin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 4+2=6. Kaudella 2019–2020 hän johti seitsemän pelaamansa ottelun jälkeen joukkueen sisäistä syöttöpörssiä viidellä syöttöpisteellään ja teki niissä myös yhden maalin, kunnes lokakuussa 2019 Tomášekin sopimus JYPin kanssa kuitenkin purettiin yhteisymmärryksessä. Kaksi päivää myöhemmin hänen vahvistettiin palaavan kevääseen 2022 asti ulottuvalla sopimuksella kasvattajaseuraansa HC Sparta Prahaan. 
Huhtikuussa 2025 Tomášek teki vuoden mittaisen ja 1,2 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen NHL-joukkue Edmonton Oilersin kanssa.
Maajoukkueura.
Tomášek pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016. Tšekin A-maajoukkueessa hän on pelannut yhteensä 25 ottelua tehopistein 6+6=12. Tomášek teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupin 15. joulukuuta 2016 Helsingin jäähallissa pelatussa avausottelussa Suomea vastaan. Hänet merkittiin Tšekin nelosketjun keskushyökkääjäksi laidoilleen Robert Říčka ja Lukáš Lhoták. Tomášek teki ottelussa myös ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa. Hän on pelannut myös yhteensä 14 nuorten ja kaksi poikien maaottelua.
DigitalBridge

DigitalBridge on yhdysvaltalainen pörssiyhtiö. Digital Colony otti käyttöön DigitalBridge-nimen vuonna 2021.
Huhtikuussa 2018 Digital Colony ilmoitti ostavansa Digitan australialaiselta pääomasijoitusyhtiö First State Investmentsiltä. Kauppa toteutui 25. kesäkuuta 2018.
Volkswagen Group A0 -pohjalevy

Volkswagen Group A0 -pohjalevy on Volkswagen Groupin kehittämä pohjalevy pienille autoille, joissa moottori on sijoitettu poikittain. A0-pohjalevyn ensimmäinen versio esiteltiin vuonna 1974 Audi 50:n yhteydessä. Uudemmissa malleissa on siirrytty käyttämään modulaarista MQB-pohjalevyä.
A03.
A03-pohjalevy on lyhennetty versio A3-pohjalevystä (mm. Volkswagen Golf III). Edelleen lyhennetty A00-pohjalevy (SEAT Arosa, Volkswagen Lupo) perustuu A03:een.
A05 (PQ25).
A05-pohjalevy mahdollistaa nelivedon käyttämisen sille perustuvissa malleissa.
A06 (PQ26).
A06 on uudistettu versio A05-pohjalevystä. Se sisältää myös osia modulaarisesta MQB-pohjalevystä.
Ras al-Ain

Ras al-Ain (syyriaksi "Rēsh ʿAynā", kurdiksi "Serekani") on kaupunki Syyrian Turkin vastaisella rajalla Al-Hasakan maakunnassa. Kaupungin asukasluku vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan oli 29 347.
Maantiede.
Ras al-Ain sijaitsee Eufratjoen sivuhaara Khaburin alueella. Historiallinen asutuskeskus on nykyisin jakautunut kahtia. Ras al-Ain sijaitsee Syyriassa ja Turkin puolella rajaa sijaitsee Ceylanpınar. Alue on tunnettu lähteistään, jotka muodostavat samalla myös Khaburin yläjuoksun eri lähteiden kanssa lopulta yhtenäisen joen.
Historia.
Rooman valtakunnan kaudella nykyinen Ras al-Ain tunnettiin nimillä Resaina ja Theodosiopolis kaupungin saatua kaupunginoikeudet keisari Theodosius I:n valtakaudella. Roomalaiset ja Persia sotivat alueella ja kaupunki vaihtoi omistajaa useampaan otteeseen. Persialaiset tuhosivat sen vuosina 578 ja 580. Kaupunki jälleenrakennettiin, mutta keisari Fokaksenvaltakaudella sen mainitaan olleen jälleen persialaisten käsissä.
Islaminuskoiset arabit valtasivat kaupungin Mesopotamiaa vastaan vuonna 640 tehdyn sotareken aikana. Vuonna 873 kaupunki oli Idän apostolisen kirkon patriarkka Yohannan III:n kuolinpaikka. Ristiretkeläiset olivat vallanneet kaupungin vuoteen 1129 mennessä, mutta he eivät hallinneet sitä kovin pitkään. Ristiretkeläisten jälkeen kaupunkia hallitsi tai sitä hävittivät Saladinin jälkeläiset, khorasmialaiset ja Timur Lenk.
Syyrian sisällissodan aikana kaupunki oli vuodesta 2012 lähtien arabeihin ja kurdeihin liitettyjen asejoukkojen välisten taistelujen keskipisteessä. Monet paikalliset joutuivatkin pakenemaan muualle. Kurdien PYD-puoleen asejoukot valtasivat kaupungin al-Nusran rintaman asemiehiltä vuonna 2013. Turkin armeijan ja sen tukemat syyrialaiset aseelliset joukot valtasivat kaupungin lokakuussa 2019 Pohjois-Syyrian kurdien vastaisen hyökkäyksen myötä.
Väestö.
Ras al-Ainin asukasluku Syyrian vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan oli 29 347. Ras al-Ainin väestö koostuu arabeista, kurdeista ja kristityistä assyrialaisista. Syyrian assyrialainen väestö on keskittynyt etenkin Ras al-Ainin ja Hasakan välisiin kyliin Khaburjoen varrella. Pienempiä vähemmistöjä ovat tšetšeenit ja inguušit, jotka polveutuvat kaupunkiin 1900-luvun alussa tulleista muuttajista.
Philippe Loys de Chéseaux

Jean-Philippe Loys de Chéseaux (4. toukokuuta 1718, Lausanne – 30. marraskuuta 1751 Pariisi, Ranska) oli sveitsiläinen tähtitieteilijä.
Hänet tunnetaan kahden komeetan havainnoista vuonna 1743 ja 1746 sekä luettelosta 21:tä tähtisumuista jonka hän laati vuosina 1745–1746.
De Chéseauxilla oli oma observatorio joka oli varustettu 14 jalkaa pitkä linssikaukoputkella ja peilikaukoputki joka oli malliltaan ”gregoriaaninen teleskooppi”. Kohteiden sijaintien mittamiseen siellä oli kvadrantti. Hänet tunnetaan komeettahavainnoistaan. Hän löysi ensimmäisen C/1743 X1 komeetan 13. joulukuuta 1743 (sen oli kuitenkin löytänyt jo 9. joulukuuta Dirk Klinkenberg) ja jota hän seurasi maaliskuuhun 1744 saakka. Kaksi vuotta myöhemmin, 13. elokuuta 1746 hän löysi C/1746 P1 komeetan. Vuosina 1745–1746 hän laati 21:n tähtisumun luettelon, joista kahdeksan hän oli löytänyt ensimmäisenä: IC 4665, NGC 6633, M16, M25, M35, M71, M4 ja M17, ja löysi itsenäisesti uudestaan sumut M6, NGC 6231 ja M22. Hän lähetti luettelon isoisälleen Pariisiin, ja tämä esitteli sen Ranskan tiedeakatemian kokouksessa 6. elokuuta 1746. Jean Maraldi huomioi sen vuonna 1746 ja Guillaume Le Gentil huomioi luettelon vuonna 1759, mutta sitä ei julkaistu muualla ja se pysyi unohduksissa pitkän aikaa kunnes Guillaume Bigourdan julkaisi sen lehdessä vuonna 1884.
Gottfried Kirch

Gottfried Kirch (Kirche, Kirkius) (18. joulukuuta 1639 – 25. heinäkuuta 1710) oli saksalainen tähtitieteilijä. Hän sai vuonna 1700 kuningas Fredrik I:ltä arvonimen "Astronom der in Berlin", joka samalla teki hänestä Berliinin observatorion johtajan.
Kirch oli alkujaan kalenterintekijä, joka rakensi ja myi tähtitieteellisiä instrumenttejä. Hän käytti paljon aikaa Otavaan kuuluvan kaksoistähden Mizarin tutkimiseen.
Ólympos (Kypros)

Ólympos (, myös "Chionístra", Χιονίστρα) on Kyproksen korkein vuori. Se sijaitsee Tróodos-vuoristossa ja sen korkeus ja prominenssi ovat metriä.
Ólympoksen rinteillä kasvaa havumetsää. Talvella vuorella on lunta ja se on suosittu talviurheilukeskus. Lähellä vuoren huippua sijaitsee Tróodoksen kylä. Vuoren huipulla sijaitsee Ison-Britannian Akrotírin tukikohtaa palveleva Britannian kuninkaallisten ilmavoimien tutka-asema.
Trikosaani

Trikosaani eli n-trikosaani (C23H48) on 23-hiilinen suoraketjuinen hajuton alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää valkoista ainetta. Trikosaanin rakennekaava on CH3(CH2)21CH3, moolimassa 324,637 g/mol, sulamispiste 47,4 °C, kiehumispiste 381 °C, leimahduspiste 113 °C (c.c), tiheys 0,7969 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 638-67-5. Trikosaani ei käytännössä liukene veteen, mutta liukenee hieman etanoliin ja on liukoinen dietyylieetteriin ja hiilitetrakloridiin.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Kyrenianvuoret

Kyrenianvuoret ("Kerýneianvuoret", , ) eli Pentadáktylos (, , ”Viisisorminen”) on vuorijono Kyproksen saaren pohjoisosassa. Sen korkeimman huipun Kyparissóvounoksen eli Selvili Tepen korkeus on metriä.
Maantiede.
Kyrenianvuoret kulkee Kyproksen pohjoisrannikkoa itä-länsisuunnassa, ja sen pituus on noin 160 kilometriä. Vuoriston merkittävimmät huiput ovat lännestä itään Kórnos (Κόρνος, ), Kyparissóvounos eli Selvili Tepe (Κυπαρισσόβουνος, ), Profítis Ilías (Προφήτης Ηλίας , ), Ágios Ilaríonas (Άγιος Ιλαρίωνας, ), Alonágra (Αλωνάγρα, ), Voufavénto (Βουφαβέντο, ), Pentadáktylos (Πενταδάκτυλος, ), Giailás (Γιαηλάς, ), Palaiá Vrýsi (Παλαιά Βρύση, ), Ólympos (Όλυμπος, ) ja Kantára (Καντάρα, ).
Nähtävyydet.
Kyrenianvuorilla sijaitsevat muun muassa Bellapáisin luostari ja Pyhän Hilarionin linna. Vuorijonon eteläpuolella sijaitsee Mesaorían tasanko ja sen eteläpuolella Tróodos-vuoristo.
Vuorten etelärinteessä on suurikokoinen Pohjois-Kyproksen lippu. Se on tehty 1980-luvulla kivistä. Lippu on 425 metriä leveä ja 250 metriä korkea ja valaistu yöllä. Sen vasemmalla puolella on nyky-Turkin perustajan Kemal Atatürkin iskulause: ‘Ne mutlu türk'üm diyene!’ (”Kuinka onnellinen on hän, joka sanoo olevansa turkkilainen!”). Lippu sijaitsee Pohjois-Kyproksen puolella, mutta näkyy kauaksi rajan toiselle puolelle, mikä aiheuttaa ärtymystä.
Zofia Atteslander

Zofia Atteslander (12. maaliskuuta 1874 Luborzyca – 1928? Berliini?) oli puolalainen taidemaalari. Atteslander keskittyi urallaan lähinnä muotokuviin ja asetelmiin. Hän teki öljyvärimaalausten ohella pastellipiirroksia.
Atteslander opiskeli taidemaalariksi yksityisesti, ensiksi Krakovassa Jacek Malczewskin oppilaana. Hän jatkoi opintojaan Franz von Lenbachin, Heinrich Knirrin ja Münchenissä Stanisłav Grocholskin oppilaana. Vuonna 1902 hän matkusti Dachaun kaupunkiin saamaan opetusta Adolf Hölzeliltä. 
Oleskellessaan Wiesbadenissa Atteslander maalasi Romanian kuningasperheen jäsenten muotokuvia. Hän vieraili Ranskassa vuonna 1908 ja sai maan taiteilijoiden salongilta kunniamaininnan. Hän oli kotimaassaan sekä Varsovan että Krakovan taiteilijaseurojen jäsen. Hän signeerasi teoksensa useimmiten merkillä ZO.
Atteslanderin kuolinaikaa ja paikkaa ei tiedetä. Viimeiset viranomaismerkinnät hänestä ovat vuodelta 1928.
Bornholmin lippu

Bornholmim lippu syntyi 1970-luvun puolivälissä paikallisen taiteilijan Bent Kaasin suunnittelemana. Se on Bornholmin kunnan lippu. Lippu on pääasiassa matkamuisto, jota ostavat turistit, asevoimien yksiköt, jotka harjoittelevat Tanskassa, ja saksalaiset merimiehet, jotka vierailevat Tanskassa. Lippu on vihreä risti punaisella taustalla. Vihreän sanotaan symboloivan saaren vihreyttä.
Lippu ei ole virallinen.
Pauliina Mäkelä

Pauliina Mäkelä (s. 25. kesäkuuta 1980) on suomalainen kuvittaja, sarjakuvantekijä ja lastenkirjakuvittaja.
Mäkelä valmistui 2005 graafisen suunnittelun opintolinjalta Lahden muotoiluinstituutista. Hän voitti 2007 ensimmäisen palkinnon Luzernin Fumetto-festivaalilla Vuosina 2007 ja 2009 hän oli Paula Norosen kanssa ehdokkaana parhaan lastenkirjan Finlandia Junior -palkinnonsaajaksi. Vuonna 2021 Mäkelä sai Vuoden kuvittaja -palkinnon.
Mäkelä on tehnyt kaksi omaa sarjakuvakokoelmaa. Hän on ollut kokeellisen sarjakuvan lehden "Kutin" päätoimittaja. Mäkeä on myös Kutikuti-sarjakuvayhdistyksen perustajajäsen.
Volkswagen Group B -pohjalevy

Volkswagen Group B -pohjalevy on Volkswagen Groupin ylemmän keskiluokan automalleissaan käyttämä pohjalevy. Sen ensimmäinen versio esiteltiin vuonna 1973 Audi 80:n yhteydessä. Konsernin uusissa malleissa B-pohjalevyn on korvannut modulaarinen MLB-pohjalevy.
BX.
BX-pohjalevy kehitettiin B1:n pohjalta Volkswagenin brasilialaisvalmisteisia malleja varten. 
B3.
Volkswagen Passat B3 oli ensimmäinen Passat-malli, joka ei perustunut Audi-mallien kanssa samalle pohjalevylle. B3-tunnuksella viitataan myös vuosien 1987–1992 Audi 80- ja 90-malleihin, mutta nimestään huolimatta niissä käytettiin eri pohjalevyä kuin Passat B3:ssa.
B4.
Volkswagen Passat B4 oli uudistettu versio edeltäjästään, ja siinä käytettiin yhä samaa pohjalevyä. B4-tunnuksella viitataan myös vuosien 1991–1994 Audi 80- ja RS2-malleihin, mutta nimestään huolimatta niissä käytettiin eri pohjalevyä kuin Passat B4:ssä.
B5 (PL45).
B5/PL45+.
Pitkäakselivälinen versio B5-pohjalevystä, jota käytettiin ensimmäisen sukupolven Škoda Superbissa sekä pidennetyssä Kiinan markkinoiden Passatissa.
B7 (PL47).
B7 on uudistettu versio B6-pohjalevystä.
Geneviève Claisse

Geneviève Claisse (17. heinäkuuta 1935 Quiévy – 30. huhtikuuta 2018 Dreux) oli ranskalainen taidemaalari.
Claisse syntyi taiteilijasukuun. Moderni taidemaalari Auguste Herbin oli hänen isoenonsa. Ensimmäiset taiteelliset vaikutteensa Claisse sai jo varhain lukemalla "Art d'aujourd'hui" -lehteä, joka on omistautunut geometriselle abstraktiolle. Tutustuttuaan 18-vuotiaana isoenonsa taiteeseen hän rohkaistui ryhtymään taiteilijaksi. Hän on nimittänyt isoenonsa edeltäjäkseen ja sanonut olevansa hänen työnsä jatkaja. Claisse työskenteli nuorena usein vuorokauden ympäri valmistellessaan huolellisesti töidensä värikkäät ja puhtaat abstraktit muodot.
Claissen töitä oli ensimmäisen kerran näytteillä vuonna 1958 Cambraissa ja Pariisissa.
Vuonna 2025 Claissen töitä oli näytteillä Helsingissä Galleria 68:ssa.
Olle Liss

Olle Liss (s. 24. lokakuuta 1992 Dala-Floda, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Liss on Björbo IF:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Leksands IF:ään. Liss oli kaudella 2009–2010 J18 Elitissä joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 15+10=25. Hän voitti samalla kaudella J20 SuperElitin mestaruuden. Kaudella 2011–2012 Liss oli Leksandin J20-junioreiden paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 22+23=45. Hän sijoittui koko SuperElitin maalipörssissä kymmenenneksi. Liss debytoi samalla kaudella myös seuran miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Kaudeksi 2012–2013 Liss siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle maan I-divisioonan Halmstad HF:ään. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Sebastian Kölzow Isaksenin jälkeen tehoilla 9+19=28. Kaudella 2013–2014 Liss oli 22 osumallaan Halmstadin paras maalintekijä. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi Kristianstads IK:hon, jonka paras maalintekijä Liss oli 24 osumallaan. Hän sijoittui koko Hockeyettanin (ent. I-divisioona) maalipörssissä kolmanneksi. Liss pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla kasvattajaseurassaan Björbo IF:ssä Ruotsin viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyTreanissa tehden siinä tehot 2+2=4.
Liss siirtyi kaudeksi 2015–2016 Tanskan Metal Ligaenin Aalborg Piratesiin. Hän oli tehoilla 25+29=44 joukkueen toiseksi paras pistemies Nicolai Meyerin jälkeen ja sijoittui koko liigan pistepörssissä kahdeksanneksi. Metal Cupissa Liss oli Piratesin paras pistemies tehoilla 2+2=4. Kaudeksi 2016–2017 hän palasi Ruotsiin ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Allsvenskan-joukkue Västerviks IK:hon. Liss oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Victor Öhmanin jälkeen tehoilla 23+11=34. Hän sijoittui koko sarjan maalipörssissä kuudenneksi.
Kaudeksi 2017–2018 Liss siirtyi jatkamaan Allsvenskan-uraansa IK Panterniin. Tammikuun 2018 lopulla hän siirtyi kevääseen 2020 asti ulottuvalla sopimuksella SHL-joukkue Rögle BK:hon. Lissin SHL-ura alkoi sensaatiomaisesti, sillä hän teki kolmessa ensimmäisessä ottelussaan jo tehot 3+4=7. Kaikkiaan Liss teki Röglessä loppukauden aikana 11 ottelussa tehot 6+8=14.
Maajoukkueura.
Liss on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa kuusi ottelua tehopistein 4+2=6. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 5. huhtikuuta 2018 Norrköpingissä Slovakiaa vastaan. Liss keräsi ottelussa myös yhden kahden minuutin jäähyn huitomisesta. Hän avasi maalitilinsä A-maajoukkueessa heti kypärätempulla seuraavassa ottelussa 6. huhtikuuta 2018 Oskarshamnissa Slovakiaa vastaan. Liss sai Ruotsin 6-1-voittoon päättyneessä ottelussa myös syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Carl Klingbergin tekemään ylivoimamaaliin.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 pudotuspelivaihe

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 pudotuspelivaihe alkoi 30. kesäkuuta 2018 ja se päättyi 15. heinäkuuta 2018 loppuotteluun Lužniki-stadionilla, Moskovassa.
Pudotuspeleihin edenneet joukkueet.
Jokaisen lohkon kaksi parhaiten sijoittunutta joukkuetta eteni pudotuspelivaiheeseen.
Turnauspuu.
&lt;section begin="turnauspuu"/&gt;&lt;section end="turnauspuu"/&gt;
Neljännesvälierät.
Ranska vs. Argentiina.
&lt;section begin="nelj-1"/&gt;&lt;section end="nelj-1"/&gt;
Uruguay vs. Portugali.
&lt;section begin="nelj-2"/&gt;&lt;section end="nelj-2"/&gt;
Espanja vs. Venäjä.
&lt;section begin="nelj-3"/&gt;&lt;section end="nelj-3"/&gt;
Kroatia vs. Tanska.
&lt;section begin="nelj-4"/&gt;&lt;section end="nelj-4"/&gt;
Brasilia vs. Meksiko.
&lt;section begin="nelj-5"/&gt;&lt;section end="nelj-5"/&gt;
Belgia vs. Japani.
&lt;section begin="nelj-6"/&gt;&lt;section end="nelj-6"/&gt;
Ruotsi vs. Sveitsi.
&lt;section begin="nelj-7"/&gt;&lt;section end="nelj-7"/&gt;
Kolumbia vs. Englanti.
&lt;section begin="nelj-8"/&gt;&lt;section end="nelj-8"/&gt;
Puolivälierät.
Uruguay vs. Ranska.
&lt;section begin="puol-1"/&gt;&lt;section end="puol-1"/&gt;
Brasilia vs. Belgia.
&lt;section begin="puol-2"/&gt;&lt;section end="puol-2"/&gt;
Ruotsi vs. Englanti.
&lt;section begin="puol-3"/&gt;&lt;section end="puol-3"/&gt;
Venäjä vs. Kroatia.
&lt;section begin="puol-4"/&gt;&lt;section end="puol-4"/&gt;
Välierät.
Ranska vs. Belgia.
&lt;section begin="väli-1"/&gt;&lt;section end="väli-1"/&gt;
Kroatia vs. Englanti.
&lt;section begin="väli-2"/&gt;&lt;section end="väli-2"/&gt;
Pronssiottelu.
&lt;section begin="pronssi"/&gt;&lt;section end="pronssi"/&gt;
Vada pav

Vada pav on Intian Maharashtran osavaltion Mumbain kaupungista peräisin oleva kasvisruokalaji, joka koostuu sämpylästä ja uppopaistetusta perunasta. Vada pav on Mumbaissa suosittu katuruoka.
Vada pavin tarkempi valmistustapa, ainesosat ja täten myös maku saattavat vaihdella valmistajan mukaan. Yleensä se koostuu uppopaistetusta perunapihvistä, sämpylästä ja vihreästä chilitä. Ennen uppopaistamista perunaseos päällystetään kahvihernejauheella.
Monet vada pavin valmistukseen käytetyistä raaka-aineista ovat peräisin Intian niemimaan ulkopuolelta. Peruna ja sämpylät tulivat alueelle portugalilaisten mukana 1600-luvulla. Mumbailaisen Ashok Vaidyan sanotaan keksineen ruokalajin vuonna 1966 ja ensimmäinen vada pavia myynyt koju toimi lähellä Dadarin rautatieasemaa. Rautatieasemaa käyttivät tekstiilitehtaille matkustavat työntekijät ja kun monet jäivät työttömiksi tehtaiden sulkemisen myötä 1970- ja 1980-luvuilla osa perusti uusia vada pavia myyviä kojuja. 1990-luvulla Mumbaihin saapuivat kansainväliset pikaruokalaketjut, kuten McDonalds. Vada pav säilytti suosionsa pikaruokaloiden tarjonnan ohella ja niiden mallin mukaisesti paikalliset pikaruokalaketjut, kuten JumboKing, alkoivat myydä vada pavia 2000-luvun alussa. Pikaruokaloiden ohella monet mumbailaiset vada pavia myyvät kojut ovat säilyttäneet suosionsa.
Ginevra Cantofoli

Ginevra Cantofoli (1618 Bologna – 1672) oli italialainen taidemaalari. 
Cantofoli opiskeli taidemaalariksi Elisabetta Siranin oppilaana. Hän maalasi maalauksia kirkkoihin, kuten "Viimeisen ehtoollisen" San Procolon kirkkoon. Hänen töitään on myös San Giacomo Maggioren ja Santa Apollonian kirkoissa. Tyylisuunnaltaan hän edusti barokkia.
Barbara O’Neil

Barbara O’Neil (17. heinäkuuta 1910 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat – 3. syyskuuta 1980 Cos Cob, Connecticut, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi teatterissa ja elokuvissa. Hän teki vuonna 1930 Broadway-debyyttinsä ja vuonna 1937 Hollywood-debyyttinsä. O’Neil tunnetuin rooli on "Tuulen viemää" -elokuvan Ellen O’Hara. Elokuvasta "Kaikki tämä ja taivas myös" hän oli parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkaana.
Nuoruus.
Barbara O’Neil syntyi St. Louisissa 1910. Hän oli nuorin David ja Barbara O’Neilin neljästä lapsesta. Perhe kuului kaupungin yläluokkaan, sillä David oli rikas yritysjohtaja ja runoilija ja tämän isä Joseph oli ollut pankkiiri. Barbara-äiti oli puolestaan tunnettu suffragetti St. Louisissa. Perhe muutti vuonna 1920 St. Louisista ensin Berkeleyyn ja sitten Cos Codiin.
Ura.
O’Neil opiskeli Sarah Lawrence Collegessa ja aloitti uransa näyttelijänä yliopiston näyttelijöissä. Broadway-debyttinsä hän teki vuonna 1930 näytelmässä "Saint’s Parade". Sen jälkeen O’Neil esiintyi monissa pienissä rooleissa vuosina 1932–1936. Orson Welles löysi hänet näytelmästä "Ten Millions Ghosts".
O’Neilin ensiesiintyminen Hollywoodissa oli elokuvassa "Äidin uhraus", jonka kuvaukset alkoivat huhtikuussa 1937. Hän teki sopimuksen Universal Picturesin kanssa ja teki yrityksen kanssa muun muassa elokuvat "Verinen linna" (1939), "The Sun Never Sets" (1939) ja "Huomispäivä on meidän..." (1939).
O’Neilin tunnetuin rooli oli elokuvassa "Tuulen viemää" (1939), jossa hän näytteli Scarlett O’Haran äitiä Ellen O’Haraa. Seuraavana vuonna O’Neilin rooli maanisena kreivitär de Praslinina elokuvassa "Kaikki tämä ja taivas myös" toi hänelle parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden.
O’Neil palasi 1940- ja 1950-luvuilla usestai Broadwaylle. Menestystä hän sai muun muassa Lillian Hellmanin näytelmistä "The Searching Wind", jota esitettiin 1944–1945, "Deep Are the Roots", jota esitettiin 1945–1946, ja "Affairs of State", jota esitettiin 1950–1952.
O’Neilin viimeinen elokuva oli "Nunnan tarina" (1959). Vaikka hänen elokuvauransa kesti yli 20 vuotta, hän näytteli vain 16 elokuvassa. Teatterista O’Neil jäi eläkkeelle vuonna 1960.
Yksityiselämä.
O’Neil tapasi miehensä Joshua Loganin näytellessään uransa alussa University Playersissa. He menivät naimisiin, mutta he erosivat myöhemmin.
O’Neil vietti viimeiset vuotensa kotonaan Carmelissa ja suvun tilalla Cos Cobissa. Siellä hän kuoli vuonna 1980 sydänkohtaukseen.
Auran Kultaseppä

Auran Kultaseppä Oy oli Turussa vuodesta 1913 aina 1990-luvulle toiminut jalometallialan teollisuus- ja kauppayritys. Sen perustivat 11 kultaseppää, hopeaseppää ja kaivertajaa osuuskunnaksi nimeltä Osuusliike Kultaseppä. Vuonna 1937 osuuskunta muutettiin osakeyhtiöksi nimeltä Auran Kultaseppä. Vuonna 1989 yrityksen osti Kultakeskus, joka siirsi tuotannon Hämeenlinnaan. 
Auran Kultaseppä Oy työllisti vuoden 1963 paikkeilla 225 henkeä. Ensimmäinen toimipaikka oli osoitteessa Eerikinkatu 2, kunnes 1920-luvun lopulla rakennettiin kolmikerroksinen pitkä tehdasrakennus osoitteeseen Kurjenkaivonkenttä 3. Tehdasta laajennettiin 1939 ja 1949. Se on nyttemmin purettu asuinkerrostalojen tieltä.
Historiaa.
Yrityksen 11 perustajaa olivat hopeaseppä Heikki Hurskainen, hopeaseppä Lauri Laakso, kultaseppä F. Laaksonen, kaivertaja Lauri Nordlund, hopeaseppä Frans Nieminen, kultaseppä V. F. Saarinen, kaivertaja T. Tammi, kultaseppä A. Toivonen, hopeaseppä H. Tolvanen, kultaseppä Yrjö Tähtinen ja kultaseppä Teemu Toukola, joka toimi osuuskunnan ensimmäisenä johtajana vuoteen 1945 saakka. Auran Kultasepän pitkäaikaisia toimitusjohtajia olivat hänen jälkeensä Aarno Aho ja Ralf Salonius, jotka saivat kumpikin kauppaneuvoksen arvonimen. 
Jalometallituotteiden valmistuksesta yritys eteni myös niiden myyntiin, kun 1930-luvulla yritys osti kultaseppä Savolaisen liikkeet Oulusta ja Kemistä, joista jälkimmäinen siirrettiin Poriin. Vuonna 1953 perustettiin Helsinkiin myyntikonttori Auran Kotka Oy ja vuonna 1955 Jyväskylään Päijänteen Kultaseppä Oy. Vuonna 1931 perustettiin myyntikonttori Pohjolan Kultaseppä Oy, josta pian tuli Turun Kultaseppä Oy. Se toimii edelleen Oulussa.
Vuonna 1989 Hopeakeskus Oy (nyk. Kultakeskus Oy) osti Auran Kultaseppä Oy:n ja fuusioi sen pian itseensä.
Auran Kultaseppä Oy:n pääsuunnittelijana vuosina 1971–1989 toimi Pekka Piekäinen. Hänen Tissot- ja Omega-kellomerkeille suunnittelemansa hopeiset korukellot olivat 1970-luvulla Auran Kultaseppä Oy:n ehkä kansainvälisesti tunnetuimpia tuotteita.
Heksakosaani

Heksakosaani eli n-heksakosaani (C26H54) on 26-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää, värittömän kiteistä ainetta. Heksakosaanin rakennekaava on CH3(CH2)24CH3, moolimassa 366,718  g/mol, sulamispiste 56,09 °C, kiehumispiste 415 °C, tiheys 0,8032 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), taitekerroin 1,4497 ja CAS-numero 630-01-3. Heksakosaani ei käytännössä liukene veteen, mutta liukenee hyvin bentseeniin, kloroformiin ja ligroiiniin.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Hanna Smith

Hanna Ilona Smith (s. 1970) on suomalainen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tutkija. Hän on Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön (Etyj) pääsihteerin vanhempi strateginen neuvonantaja Wienissä. Hänet nimitettiin toukokuussa 2025 Vaasan yliopiston työelämäprofessoriksi. Vuosina 2017–2022 hän toimi tutkimus- ja analyysijohtajana Euroopan hybridiuhkien torjunnan osaamiskeskuksessa Helsingissä. Aiemmin hän työskenteli Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutissa tutkijatohtorina ja on toiminut asiantuntijana eri parlamentaarisissa valiokunnissa. Vuonna 2006 hän kuului ulkoasiainministeriön politiikan suunnitteluyksikköön.
Smith on hybridiuhkien, Venäjän ja Euraasian sekä suurvaltaidentiteetin ja geopolitiikan asiantuntija. Hänen tutkimusintresseihinsä kuuluvat maailmanpolitiikka, turvallisuustutkimus, kansainväliset instituutiot ja kansainväliset suhteet. Hän kommentoi säännöllisesti hybridiuhkia, Venäjää ja kansainvälisiä asioita sekä suomalaisessa että kansainvälisessä mediassa.
Koulutus.
Smith on väitellyt valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa, suorittanut Venäjän-tutkimuksen maisterin tutkinnon Lontoon yliopistossa ja Itä-Euroopan tutkimuksen ja kansainvälisten suhteiden perustutkinnon Tukholman ja Uppsalan yliopistoissa.
Kaisa Jouhki

Kaisa Jouhki (s. 7. heinäkuuta 1980) on suomalainen laulaja. Hän on syntynyt Sumatralla Indonesiassa.
Historia.
Battlelore.
Jouhki tunnetaan erityisesti lappeenrantalaisen, vuonna 1999 perustetun metalliyhtye Battleloren laulajana. Battleloren laulajana hän on ollut vuosina 2000–2011 sekä uudelleen 2016 alkaen. Ensimmäisen kerran Jouhki levytti Battleloren kanssa yhtyeen "Dark Fantasy" -demolla vuonna 2000.
Vierailut ja sessiot.
Kaisa Jouhki on vieraillut myös muiden yhtyeiden levytyksillä. Vuonna 1998 hän oli mukana Gandalfin "Deadly Fairytales" -esikoislevyllä. Vuonna 2002 hän vieraili Kalibanin levyllä "The Tempest of Thoughts". Seuraavana vuonna hän lauloi Dawn of Relicin "Lovecraftian Dark" -levyllä kahdella raidalla. Vuosina 2009 ja 2013 (tässä järjestyksessä) Jouhki vieraili lisäksi Vigrid ja Loviatar -yhtyeiden levyillä.