tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Meripuisto (Kemi)

Meripuisto on puisto Kemin kaupungin keskustassa, Sauvosaaren kaupunginosassa. Puistoa rajaavat Kauppakatu, Urheilukatu ja Meripuistokatu sekä lännessä Luulajantie, joka erottaa puiston merestä. Luulajantien puolella puistoa reunustavat vanhat makasiinit. Kemin lumilinna on useana vuonna rakennettu aivan puiston tuntumaan.
Alue varattiin puistoksi jo L.I. Lindqvistin laatimassa kaupungin ensimmäisessä asemakaavassa vuodelta 1869. Alue säilyi kuitenkin pääosin luonnonvaraisena metsikkönä ja louhikkona vuoteen 1893 asti, jolloin puiston korkeimmalle kohdalle mäen päälle rakennettiin arkkitehti Waldemar Wileniuksen suunnittelema puistopaviljonki. Puistoksi kunnostaminen lienee aloitettu tuolloin. Paviljongin rakentamiseen asti alue oli tunnettu Rantapuistona, paviljongin valmistuttua puistoa alettiin nimittää "Paviljonginpuistoksi". Meripuisto-nimi on myöhemmältä ajalta. Paviljonki toimi pitkään kaupungin virastotalona.
Puiston meren puoleisessa osassa sijaitseva museoalue on perustettu 1950-luvun alussa, jolloin Kemin Kotiseutu- ja museoyhdistys siirrätti sinne vanhoja rakennuksia Kemijokivarresta. Yli-Jaakheikin savupirtti on rakennettu vuonna 1797. 1960-luvun lopulla alueelle on siirretty myös vanha tullirakennus Kemin vanhasta sisäsatamasta, läheltä puistoa. Meripuiston jatulintarha on siirretty alueelle Ajoskrunnista.
Puistossa on myös sotien jälkeen rakennettu laululava ja kesäteatterin käytössä ollut hiekkakuoppaan rakennettu esiintymispaikka. Meripuiston Kesäteatteri oli toiminnassa neljä kesää. Vuosina 1958 ja 1959 esitettiin Joel Lehtosen "Putkinotko", jonka ohjauksesta vastasivat näytelmässä Juutas Käkriäistä näytellyt Leo Lastumäki ja Aimo Heino. Kemin kaupunginteatterin entinen johtaja Urpo Lauri, joka oli aiemmin dramatisoinut "Putkinotkon", oli kesäteatterin ohjausapuna. Kesällä 1960 esitettiin Matti Tapion ohjaama Hugo Raudseppin "Mikumärdissä on kesä" ja vuonna 1961 Edvin Haapalaisen ohjaama Ilmari Turjan "Särkelä itte", jossa Lastumäki esitti Särkelää.
Meripuistoon suunniteltiin 1960–luvulla kaupungin kulttuurikeskusta. Professori Esko Järventauksen muinaistieteelliselle toimikunnalle vuonna 1965 antamassa lausunnossa Meripuiston toivottiin välttyvän lisärakentamiselta.
Sekä puisto että paviljonkirakennus ovat säilyneet. Paviljongissa on toiminut viime vuosina useita eri ravintoloita viimeisimpänä Päivikki Palosaaren Ravintola Hullun Mylly. 
Nykyisin ravintolan omistaa Kauko Hyvärinen ja nimi on jälleen Puistopaviljonki.
Beatrice

Beatrice on alun perin italialainen naisen etunimi, joka johtuu "ilon tuojaa" tai "onnea tuovaa" merkitsevistä sanoista. Nimen on tehnyt suosituksi erityisesti Danten tunnetuimmissa teoksissa esiintyvä Beatrice Portinari, hänen nuorena kuollut rakastettunsa.
Suomessa nimi Beatrice on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 2 055 naiselle. Beatricen nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 2. joulukuuta.
Steve Perry (käsikirjoittaja)

Steve Perry (s. 31. elokuuta 1947 Baton Rouge, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija ja televisiokäsikirjoittaja.
Perry on kirjoittanut kirjoja "Alien", "Tähtien Sota" ja "Conan" -sarjoihin.
Perry on käsikirjoittanut jaksoja muun muassa Silverhawksiin, The Real Ghost Bustersiin, Gargoylesiin, Batmaniin, Street Fighteriin ja Tosi viileään haamujengiin.
Death Club Entertainment

Death Club Entertainment on Latexxx Teensin ensimmäinen täyspitkä albumi ja kolmas Roomassa Italiassa vuonna 2008 levytetty. Levy ilmestyi 30. elokuuta 2008. Vierailevana artistina kappaleessa "Long Way To Ruin" laulaa Dope Stars Inc:in laulaja Victor Love.
Nosh A Lody

Nongotamba Shutsa ”Nosh” A Lody (s. 17. heinäkuuta 1989 Likasi, Kongon dem. tasavalta) on kongolais-suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
A Lody aloitti jalkapalloilun SAPAssa ja edusti myöhemmin myös Helsingin Jalkapalloklubia. Hän kuului kaudella 2009 HJK:n Veikkausliiga-joukkueeseen ja sai peliaikaa Liigacupissa, mutta sarjaottelut hän pelasi reservijoukkue Klubi 04:ssä. Liigadebyyttinsä hän teki Jarossa, jota hän edusti kaudet 2010–2011. Kaudeksi 2012 hän siirtyi Myllykosken Palloon.
A Lody on pelannut Suomen alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa. Hänen sukujuurensa ovat Kongossa.
Helmikuussa 2020 Lody nimitettiin Sony Music Finlandin A&amp;R-koordinaattoriksi.
Mikko Sumusalo

Mikko Sumusalo (s. 12. maaliskuuta 1990 Porvoo) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän edustaa Ykkösliigan KTP:ta.
Sumusalo aloitti uransa FC Futurassa, josta hän siirtyi 9-vuotiaana HJK:iin. Hän pelasi aluksi seuran juniorijoukkueissa ja myöhemmin reservijoukkue Klubi 04:ssä. Edustusjoukkueeseen Sumusalo pääsi ensimmäisen kerran kaudella 2009. Kaudella 2010 hän pelasi jo 14 liigaottelua.
Quintus Mucius Scaevola (vuoden 174 eaa. konsuli)

Quintus Mucius Scaevola ("Scaevola" tarkoittaa vasenkätistä) oli roomalainen poliitikko. Hänen isänsä, joka oli myös nimeltään Quintus Mucius Scaevola, toimi preettorina vuonna 215 eaa.
Scaevola valittiin preettoriksi vuonna 179 eaa., jolloin hänestä tuli myös Sisilian kuvernööri. Vuonna 174 eaa. hänet valittiin konsuliksi ja 171 eaa. tribuuniksi, jolloin hän palveli lankonsa Publius Licinius Crassuksen alaisena Makedoniassa kolmannen makedonialaissodan aikana. 
Hänen poikansa oli Quintus Mucius Scaevola Augur, vuoden 117 eaa. konsuli.
The Invaluable Darkness

The Invaluable Darkness on norjalaisen black metal -yhtye Dimmu Borgirin lokakuussa 2008 julkaistu DVD-paketti, joka sisältää kolme levyä; kaksi konserttimateriaalia sisältävää DVD-levyä sekä studiossa äänitetyn audio-CD-levyn. DVD-levyjen sisältämä materiaali on kuvattu Dimmu Borgirin The Invaluable Darkness -kiertueelta ja yhtyeen esiintymisestä Wacken Open Air -festivaaleilla. Osa materiaalista on kuvattu NRK Studio 19:ssä Oslossa ja myös CD on nauhoitettu siellä.
Sisältö.
DVD 1 - The Invaluable Darkness kiertue - Eurooppa 2007.
Sentrum Scene, Oslo, Norja - 6. marraskuuta 2007
Columbiahalle, Berliini, Saksa - 21. lokakuuta 2007
Forum, Lontoo, Iso-Britannia - 28. syyskuu 2007
DVD 2.
Wacken Open Air 2007
P3 Sessio – NRK Studio 19 Oslo, Norja –2007
Musiikkivideot
Gold Awards Oslo
Kuvagalleria
Bonus CD.
P3 Session @ NRK Studio 19
Javier Garrido

Javier Garrido Behobide (s. 15. maaliskuuta 1985 Irún) on espanjalainen jalkapallopuolustaja ja hän pelaa Las Palmasin joukkueessa. 
Hän on aiemmin pelannut Real Sociedadissa kotimaassaan. Hän teki 2. elokuuta 2007 neljän vuoden sopimuksen Manchester Cityn kanssa. Ensimmäisen kerran hän pelasi joukkueessa 11. elokuuta 2007 West Hamia vastaan. 
Hän siirtyi Lazioon 2,5 miljoonan euron siirtokorvauksella 30. heinäkuuta 2010 ja solmi vuoteen 2014 asti ulottuvan sopimuksen.
Ensimmäisen maalin Lazion paidassa Garrido teki Coppa Italian ottelussa Albinoleffea vastaan 25. marraskuuta 2010.
Kaudelle 2012-2013 Garrido siirtyi lainasopimuksella Englannin Valioliigassa pelaavaan Norwich Cityyn. 14. toukokuuta 2013 hänen siirtonsa muuttui pysyväksi ja hän kirjoitti seuran kanssa kahden vuoden mittaisen sopimuksen.
7. elokuuta 2015 Garrido siirtyi ilmaiseksi Las Palmasiin.
Hän voitti Espanjan joukkueessa alle 19-vuotiaiden Euroopan mestaruuden vuonna 2004
Felipe Caicedo

Felipe Salvador Caicedo Corozo (s. 5. syyskuuta 1988 Guayaquil, Ecuador) on ecuadorilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Caicedo on edustanut seuratasolla muun muassa sveitsiläistä FC Baselia, englantilaista Manchester Cityä, venäläistä Lokomotiv Moskovaa, espanjalaista Espanyolia ja vuodesta 2017 italialaista Laziota. Hänen kasvattajaseuransa on Rocafuerte FC.
Caicedo on edustanut Ecuadorin maajoukkuetta muun muassa vuosien 2007 ja 2011 Copa América -turnauksissa sekä vuoden 2014 MM-kilpailuissa. Hän on pelannut 66 maaottelua ja tehnyt niissä 22 maalia.
Natriumsulfaatti

Natriumsulfaatti on rikkihapon natriumsuola. Sen kemiallinen kaava on Na2SO4. Natriumsulfaatin vesiliuos koostuu positiivisesti varautuneista Na+- ja negatiivisesti varautuneista SO42--ioneista ainemäärä suhteissa 2:1. 
Vedettömän natriumsulfaatin moolimassa on 142,3 g/mol, sulamispiste 884 °C, tiheys 2,7 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 7757-82-6.
Natriumsulfaattia käytetään muun muassa sulfaattiprosessissa sellunkeitossa, pesuaineissa, tekstiileissä ja lasissa. Se on kemiallisesti hyvin stabiili normaaliolosuhteissa. Natriumsulfaatin kidevedellinen dekahydraatti Na2SO4 · 10H2O (CAS 7727-73-3) tunnetaan myös nimellä Glauberin suola ja sal mirabilis.
Tuotanto.
Kiina on natriumsulfaatin suurin tuottajamaa. Noin kaksi kolmasosaa natriumsulfaatista louhitaan maasta mirabiliittimineraalina. Natriumsulfaattia syntyy myös sivutuotteena joissain kemiallisissa prosesseissa. Sitä syntyy esimerkiksi, kun selluloosasta tehdään viskoosia. Vuosittain natriumsulfaattia tuotetaan ympäri maailmaa noin kuusi miljoonaa tonnia.
Käyttökohteet.
Natriumsulfaattia käytetään pyykinpesujauheissa apuaineena estämässä paakkuuntumista ja helpottamassa sen kulkemista pakkauksesta lokeroon ja sieltä pesuveteen. Uudentyyppisissä tiivistejauheissa sitä ei enää tarvita. Sellunkeitossa natriumsulfaattia käytetään sulfaattimenetelmässä keittoliuoksessa, joka irrottaa ligniinin puukuiduista. Sitä käytetään myös tekstiiliteollisuudessa ja lasin valmistuksessa. Orgaanisessa kemiassa natriumsulfaattia käytetään myös vedenpoisto- eli kuivausaineena. Lääketieteessä natriumsulfaattia voidaan käyttää vatsan ja suoliston tyhjennykseen esimerkiksi ennen tähystystä. Tähän tarkoitukseen sitä myydään Suomessa kauppanimellä glaubersuola.
Historia.
Natriumsulfaattia valmisti ensimmäisenä tiettävästi saksalainen apteekkari ja kemisti Johann Rudolph Glauber, joka kuvasi sen valmistusmenetelmän vuonna 1658 teoksessaan "De natura salium". Hän valmisti natriumsulfaattia antamalla rikkihapon vaikuttaa ruokasuolaan, joka koostuu natriumista ja kloorista.
Mitätön

Mitätön - Esteban von Nachbanin onneton loppu ("Null and Void - The unhappy end of Esteban von Nachban") on Joonas Allosen ohjauksen ja Ville Muurisen kuvauksen lopputyö Turun Taideakatemian elokuvalinjalta vuodelta 2005. Moulin Rougen ja Delicatessenin kaltaisia elokuvia muistuttava Mitätön palkittiin vuonna 2006 Moskovan VGIK-elokuvakoulun elokuvafestivaaleilla nimikkeellä "Best International Film" eli parhaana kansainvälisen kilpasarjan elokuvana.
Lyhytelokuvan on tuottanut Turun Ammattikorkeakoulun Taideakatemia yhteistyössä Yleisradion Yhteistyötuotantojen kanssa. Elokuvan on käsikirjoittanut Allonen ja TV-resistori -yhtyeen Yrjö Saarinen, joka on myös luonut teoksen musiikin ja äänimaailman. Elokuvan 1930-lukuiseen maailmankuvaan sijoittuva epookkilavastuksen suunnittelusta ja toteutuksesta vastasi muotoilija Antti Korhonen. Mitättömän valoryhmästä vastasi valaisija Panu Tyhtilä ja animaatioista animaattori Olli Laamanen.
Juonen kuvaus.
Mitätön on samaan aikaan sekä kielletystä rakkaudesta että mustanpuhuva onnesta syrjäytyneiden kärsimysnäytelmä, jonka juoni sijoittuu äärimmäisen diktatuurin rappeutuneeseen ympäristöön. Tarinan yhteiskunnassa tuotantoyksiköiksi alistuneiden kansalaisten tehokkuus on yksilön arvon yläpuolella. Eräänä päivänä tarinan päähenkilö, vanha ja erikoista soitinta rakentava Esteban von Nachban todetaan valtiolle mitättömäksi ja määrätään ilmoittautumaan hautausmaalle odottamaan toimenpiteitä. Alkaa hullunkurinen taisto yksilöllisen elämän ja rakkauden puolesta, vaan kuinkas sitten kävikään...
Marquetten yliopisto

Marquetten yliopisto () on jesuiittojen ylläpitämä yksityinen katolinen yliopisto Milwaukeessa, Wisconsinin osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Marquetten perustamisessa oli keskeisessä osassa jesuiittaveli John Martin Henni, Milwaukeen katolisen arkkihiippakunnan ensimmäinen arkkipiispa. Hennin uurastuksen tuloksena Marquette College perustettiin vuonna 1881, mutta hän itse kuoli kaksi päivää lukukauden avajaisten jälkeen. Koulu sai nimensä Wisconsinin alueella 1600-luvulla vaikuttaneen jesuiittalähetyssaarnaajan ja tutkimusmatkailijan Jacques Marquetten mukaan. Vuonna 1907 Marquette College ja yksityinen lääketieteellinen college yhdistyivät Marquetten yliopistoksi.
Kampus.
Yliopiston 93 eekkerin (noin 38 hehtaarin) laajuinen kampus sijaitsee Milwaukeen keskustan tuntumassa University Hillin kaupunginosassa. Kaupungin pääkatu Milwaukee Avenue jakaa kampuksen kahtia. Sen eteläpuolella sijaitsevat akateemiset rakennukset ja pohjoispuolella muun muassa asuntolat ja toimistot. Kampuksella sijaitsee jesuiittaveljestön Gesu Church, joka ei kuitenkaan kuulu yliopiston alaisuuteen.
Lisäksi kampuksella sijaitsee keskiaikainen Jeanne d’Arcille pyhitetty kappeli St. Joan of Arc Chapel, joka tuotiin alkuperäisestä sijainnistaan Rhônen laaksosta Ranskasta Yhdysvaltoihin 1927. Ensin se sijoitettiin Long Islandille New Yorkiin, mutta lahjoitettiin sitten Marquettelle ja siirrettiin kampukselle vuosina 1964–1966, jolloin se myös sai nykyisen nimensä.
Yliopiston kirjastossa säilytetään muun muassa useita J. R. R. Tolkienin alkuperäiskäsikirjoituksia, jotka hankittiin kokoelmiin vuonna 1957. Ensimmäisen oman rakennuksensa kirjasto sai 1953. Uusi päärakennus valmistui Memorial Libraryn kylkeen vuonna 2003.
3. Liga

3. Liga on Saksan jalkapalloilun kolmanneksi korkein sarjataso. Koko liittovaltion laajuinen liiga perustettiin kaudeksi 2008–2009, jolloin se korvasi kolmanneksi korkeimpana sarjana aluesarjoista koostuneen Regionalligan. 3. Liga on korkein Saksan jalkapalloliiton järjestämä sarja – Bundesliigan ja 2. Bundesliigan järjestää erillinen DFL ("Deutsche Fußball Liga"). Tästä syystä liigan nimeksi ei tullut "3. Bundesliiga".
Sarjajärjestelmä.
Kauden 2007–2008 päätteeksi kaksi joukkuetta Regionalligan kummastakin sarjasta nousi 2. Bundesliigaan ja sijoille 3–10 sijoittuneet siirtyivät 3. Liigaan. Sijan 11 alapuolelle jääneet joukkueet jatkoivat Regionalligassa, sarjaporrasta alempana.
Kaudella 2008–2009 liigan 20 joukkuetta pelasivat keskenään kaksinkertaisen sarjan. Kaksi parasta joukkuetta nousivat suoraan 2. Bundesliigaan. Kolmanneksi sijoittunut joukkue pelasi kaksiosaisen karsinnan 2. Bundesliigan kolmmanneksi viimeistä joukkuetta vastaan. Kolme viimeiseksi sijoittunutta joukkuetta putosivat Regionalligaan. Reservijoukkueitten määrä 3. ligassa rajoitettiin neljään. Edustus- ja reservijoukkueet eivät voi pelata samassa sarjassa, eli jos jonkin seuran ykkösjoukkue putoaa 3. Ligaan, jossa sen reservijoukkue pelaa, pudotetaan reservijoukkue sarjaporrasta alemmas.
Kaudella 2014–2015 3. Ligassa pelasi kolme putoajajoukkuetta 2. Bundesliigasta.
Elavus Maununpoika

Elavus Maununpoika () (1253–1268, Alvastran luostari) oli ruotsalaisen Bjälbo-suvun (Folkunga) jäsen. Maununpojan äiti oli Ingrid Ylva ja isä Magnus "Minnisköld" Bengtsson. Elavus oli siis Birger-jaarlin veli. Elavus sai neljä lasta, mutta lasten äidin/äitien nimet eivät ole tiedossa. Hän on tullut tunnetuksi kirjoitettuaan vuonna 1268 latinankielisen kirjeen (alkuperäinen teksti alla).
Ruotsissa Vättern-järven rannalla sijaitseva Vadstena on mahdollisesti saanut nimensä Maununpojan omistamalta Vadstena-nimiseltä tilalta.
Mitä silmät ei nää

Mitä silmät ei nää on Juha Tapion kolmas albumi, joka julkaistiin vuonna 2003. Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisella albumilistalla seitsemänneksi (35/2003)., Tältä levyltä alkaen Tapion aikaisempi gospelmusiikki alkoi hioutua lähemmäksi maallisempaa poppia. Levyltä julkaistiin kolme isoa radiohittiä: ensimmäisenä albumin nimikkokappale ”Mitä silmät ei nää”, toisena ”Ukkosta ja ullakolla” ja kolmantena sekä samalla viimeisenä kappale ”Haaveilija”.
Ohikiitävää

Ohikiitävää on Juha Tapion neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 30. maaliskuuta 2005.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 11, ja pysyi listalla 21 viikkoa, ja saavutti ilmestymisvuotenaan kultalevyrajan.
Luettelo jalkapallon Saksan-mestareista

Tämä on luettelo jalkapallon Saksan-mestareista. Mestaruudesta on pelattu vuodesta 1903 lähtien. Historian aikana 30 eri joukkuetta on voittanut mestaruuden. 
Ennen Bundesliigan perustamista vuonna 1963 mestaruuden ratkaisivat parhaimmat joukkueet cup-muotoisesti, vuosina 1943–1963 lopputurnaus pelattiin viiden alueellisen Oberliga-mestarin kesken. Koko liittovaltion kattava sarja, Bundesliiga, perustettiin vasta vuonna 1963, mikä on varsin ainutlaatuisen myöhään eurooppalaisessa jalkapallossa.
Vuoteen 1944 saakka oli käytössä mestaruuspokaali ”Viktoria”, joka katosi toisessa maailmansodassa. Sittemmin se löytyi vuosikymmeniä myöhemmin itäsaksalaisen pankin tallelokerosta, jonne viimeisenä joukkueen itselleen saaneen Dresdner SC:n kannattaja oli sen vienyt turvaan. Vuodesta 1948 otettiin käyttöön nykyinen mestaruuslautanen ("Meisterschale").
Koskikorennot

Koskikorennot eli korrit (Plecoptera) on lähinnä pohjoisen ja eteläisen pallonpuoliskon viileämmillä alueilla esiintyvä hyönteislahko. Maailmanlaajuisesti lahkoon kuuluu pari tuhatta lajia, Suomessa vajaa neljäkymmentä. Koskikorentoja pidetään yhtenä alkeellisimmista siivellisten hyönteisten ryhmistä. Lahko tunnetaan fossiiliaineistosta jo varhaiselta permikaudelta.
Aikuiset koskikorennot ovat rotevanoloisia, muutaman senttimetrin pituisia hyönteisiä. Ne lentävät veden yläpuolella iltahämärässä ja viettävät päivät leväten puiden rungoilla tai kasvillisuuden seassa. Koskikorennoilla on suuret verkkosilmät sekä päälaella kolme pistesilmää. Tuntosarvet ovat huomattavan pitkät, vähintään puolet vartalon pituudesta, ja takaruumiin kärjessä on kaksi pitkää perälisäkettä. Siivet ovat pitkät ja levossa korento taittaa ne erityisestä nivelkohdasta lahkolle tunnusomaiseen asentoon takaruumiin päälle. Joillakin lajeilla siivet ovat kuitenkin voimakkaasti surkastuneet.
Aikuinen koskikorento on melko lyhytikäinen ja käyttää ravinnokseen leviä tai jäkälää. Joidenkin lajien aikuiset korennot eivät syö lainkaan. Muutamat Capniidae-heimon lajit, kuten pohjoisamerikkalainen "Capnia lacustra" ja Baikaljärvessä elävät "Baikaloperla"-suvun koskikorennot ovat ainoita hyönteisiä, jotka elävät koko elämänsä vedessä poistumatta sieltä.
Toukat ovat muistuttavat siivettömiä aikuisia ja ne ovat liikkuvia petoja tai kasvinsyöjiä. Ne elävät kylmässä, virtaavassa vedessä ja hengittävät kiduksilla, jotka ovat aina rihmamaiset, eivät levymäiset. Toukalla on hyvin kehittyneet raajat sekä kaksi pitkää perälisäkettä. Koskikorennot ovat herkkiä veden epäpuhtauksille ja niiden esiintyminen ilmaisee hyvää vedenlaatua. Toukkavaiheita on 12–33 ja kehitys aikuiseksi kestää 1–4 vuotta. Muodonvaihdos on vaillinainen.
Skänninge

Skänninge on taajama ja entinen kaupunki Mjölbyn kunnassa Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Asukkaita Skänningessä on noin 3 000. Taajama sijaitsee noin 10 kilometriä pohjoiseen Mjölbyn kunnan keskuksesta Mjölbystä ja Skena-joki virtaa taajaman alueella. Vuoteen 1971 Skänninge oli oma kuntansa.
Paikkakunnan historia ulottuu 1000-luvulle ja näin ollen se on yksi Ruotsin vanhimmista kaupungeista.
Elokuisin järjestettävä tuhat vuotta vanha Skänninge Marken -markkinatapahtuma kerää Skänningeen tuhansittain väkeä. Skänninge Marken on Ruotsin vanhin ja suurin katumarkkina- ja toritapahtuma.
The Ruins

The Ruins on vuonna 2008 julkaistu Carter Smithin ohjaama elokuva. Elokuva perustuu Scott Smithin ”"The Ruins"” -romaaniin. 
Elokuva kuvattiin Australiassa.
Elokuva julkaistiin DVD:llä kahtena eri versiona, R-rated ja unrated.
Tarina.
Meksikossa lomalla oleva joukko nuoria päättää lähteä viimeisenä päivänä katsomaan yleisöltä salassa pidettyjä maya-raunioita. He pääsevät raunioille saakka, jolloin heidät piirittää joukko aseisettuja mayoja. Nämä estävät heitä poistumasta raunioilta.
Pablo Piatti

Pablo Piatti (s. 31. maaliskuuta 1989 La Carlota, Córdoba, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on tavallisesti piilokärkenä tai keskikentän vasemmalla laidalla. Hän pelasi yli kymmenen vuotta Espanjassa, jonka pääsarjassa hän edusti Almeríaa, Valenciaa, Espanyolia ja Elcheä. Hän palasi kesällä 2022 kotimaahansa Estudiantes de La Platan joukkueeseen.
Hyvin pienikokoinen, vain 163 senttimetrin mittainen Piatti nousi vuonna 2006 kotimaassaan laplatalaisen Estudiantes de La Platan edustusjoukkueeseen ja kuului ratkaisupelaajiin seuran voittaessa syyskauden mestaruudeen. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi Espanjaan Almeríaan ja kaudeksi 2011–2012 Valenciaan.
Piatti oli joukkueen nuorin pelaaja Argentiinan voittaessa vuoden 2007 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden.
Sergio Goycochea

Sergio Goycochea (s. 17. lokakuuta 1963 Lima, Buenos Airesin maakunta) on argentiinalainen jalkapallomaalivahti.
Aikaisemmin Defensores Unidosissa pelannut Goycochea siirtyi vuonna 1982 suurseura River Plateen, missä hän oli pitkän aikaa Nery Pumpidon varamiehenä. Tilanne oli sama myös Argentiinan maajoukkueessa. Vuonna 1988 Millonariosiin siirtynyt Goycochea teki kansainvälisen läpimurtonsa Pumpidon loukkaannuttua 1990 Italian MM-kisoissa. Hänen torjunnoillaan Argentiina selviytyi sekä puolivälierässä että välierässä käydyistä rangaistuspotkukilpailuista aina loppuotteluun Saksaa vastaan. Argentiina kuitenkin hävisi ottelun. Hänet valittiin kisojen tähdistöjoukkueeseen.
1990-luvulla Goycocheca siirtyi joka vuosi seurasta toiseen. Hän edusti urallaan ranskalaista Brestiä, paraguaylaisia Cerro Porteñoa ja Olimpiaa, kotimaassaan uudelleen River Platea sekä Mandiyúta, brasilialaista Internacionalia sekä vielä kotimaasaan Vélez Sársfielda ja Newell's Old Boysia ennen lopettamistaan vuonna 1998.
Maajoukkueessa Goycochea saavutti vuoden 1990 MM-hopean lisäksi Copa Américan mestaruuden kahdesti: 1991 Chilessä ja 1993 Ecuadorissa. Hän oli mukana myös 1994 Yhdysvaltain MM-kisoissa lähinnä vaihtomiehen ominaisuudessa. Hän pelasi 44 maaottelua vuosina 1987–1994.
Tikaripyrstöt

Tikaripyrstöt (Merostomata) on leukakoukullisiin niveljalkaisiin kuuluva, enimmäkseen fossiileista tunnettu eläinryhmä, joka on lähinnä sukua hämähäkkieläimille. Siihen on aiemmin luettu kaksi vedessä elävien eläinten lahkoa (nyk. luokkaa):
Koska meriskorpionit ja molukkiravut eivät nykytiedon mukaan muodosta monofyleettistä ryhmää, vaan meriskorpionit ovat pikemmin lähempänä hämähäkkieläimiä, on tikaripyrstöjen Merostomata-luokasta taksonomisena yksikkönä luovuttu, ja meriskorpionit ja molukkiravut katsotaan nyttemmin yleensä itsenäisiksi luokiksi leukakoukullisten alajaksossa.
Iñaki Sáez

José Ignacio Sáez Ruiz (s. 23. huhtikuuta 1943 Bilbao) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. 
Pelaajaura.
Iñaki Sáez pelasi omalla pelaajaurallaan Baskimaalla San Vicentessä ja Baracaldossa ennen siirtymistään vuonna 1962 Athletic Bilbaoon, missä hän pelasi aina lopettamiseensa asti vuonna 1974. Hän voitti seurassa Espanjan cupin vuosina 1969 ja 1973. Espanjan maajoukkueessa hän pelasi urallaan kolme ottelua. 
Valmentajaura.
Välittömästi pelaajauransa jälkeen Iñaki Sáez siirtyi Athleticissa valmennustehtäviin. Hän valmensi seuran juniori- ja reservijoukkueita ja käväisi kolmeen otteeseen myös seuran edustusjoukkueen valmentajana (1980–1981, 1985–1986, 1990–1992). 
Vuosina 1992–1995 Sáez valmensi Las Palmasia ja tämän jälkeen yhden kauden ajan Albacetea, kunnes hänet nimettiin Espanjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueen peräsimeen. Sáezin alaisuudessa joukkue voitti alle 21-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 1998 ja alle 20-vuotiaiden MM-kultaa vuonna 1999. Vuonna 2000 alle 21-vuotiaiden joukkue saavutti EM-pronssia, samoin pronssia tuli Sydneyn olympialaisista.
Vuonna 2002 Sáez nimitettiin Espanjan A-maajoukkueen päävalmentajaksi. Hän johdatti joukkueen 2004 EM-lopputurnaukseen, missä se kuitenkin jäi alkulohkoon ja Sáez erosi tehtävästään. Joukkue pelasi hänen alaisuudessaan 23 ottelua, joista se hävisi vain kaksi. Vuonna 2004 Sáez palasi takaisin alle 21-vuotiaiden maajoukkueen valmentajaksi. Hän jätti tehtävänsä vuonna 2008 Espanjan nuorten jäätyä EM-kisojen ulkopuolelle sekä 2006 että 2007.
Kay Kyser

Kay Kyser (synt. James Kern Kyser 18. kesäkuuta 1905 Rocky Mount, Pohjois-Carolina – 23. heinäkuuta 1985 Chapel Hill, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen orkesterinjohtaja ja radiopersoona. Hänet tunnettiin erityisesti 1938–1949 lähetetyn radio-ohjelman "Kay Kyser’s Kollege of Musical Knowledge" ansiosta, jolla oli noin 20 miljoonaa viikoittaista kuulijaa. Hänen levytyksistään 11 pääsi listaykköseksi ja 35 päätyi top-10:een.
Kay Kyser on saanut kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle. Lisäksi hänet on nimetty Radio Hall of Fameen. 
Kay Kyser kuoli sydänkohtaukseen Chapel Hillissä, Pohjois-Carolinassa. Hänet haudattiin kaupungin Old Chapel Hill -hautausmaalle.
Puolan kolmas jako

Puolan kolmas jako vuonna 1795 oli Venäjän, Itävallan ja Preussin välinen sopimus, jossa ne jakoivat keskenään koko Puolan. Aikaisemmissa jakosopimuksissa ne olivat jo ottaneet suuria alueita itselleen, mutta kolmannessa jaossa Puola-Liettua lakkasi olemasta, eikä puolalaisilla ollut omaa valtiota ennen vuotta 1918. 
Kolmas jako alkoi siitä, kun 3. toukokuuta 1791 säädettyä, mutta Puolan toisen jaon voittajavaltioiden vuoksi kumottua, perustuslakia kannattavat puolalaiset, jotka vastustivat Venäjän armeijan läsnäoloa Puolassa, ryhtyivät vastarintaan Tadeusz Kościuszkon johdolla. 
Kościuszko hävisi 10. lokakuuta 1794, ja Varsova antautui 24. lokakuuta 1795. Venäjän keisarikunta sai Kuurinmaan ja Liettuan suuriruhtinaskunnan, läntisen Valko-Venäjän ja Ukrainan, Habsburgien monarkia (Itävalta) Puolan kuningaskunnan eteläisen keskusosan ja Preussin kuningaskunta Kaakkois-Puolan sekä pääkaupunki Varsovan. Puolan valtio lakkasi olemasta runsaaksi vuosisadaksi 1795–1918.
Criirad

Criirad eli Commission de recherche et d'information indépendantes sur la radioactivité on yksityinen ranskalainen tutkimuslaitos, joka on erikoistunut ympäristön radioaktiivisuuden analysointiin. Se perustettiin vuonna 1986 tapahtuneen Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkimainingeissa. Se ilmoittaa "olevansa riippumaton ydinvoiman hyödyntäjistä, valtiosta ja poliittisista puolueista". 
Criiradilla on analysointilaboratorio, jossa on laitteet radioaktiivisen saasteen tunnistamiseen ravinnosta, vedestä jne., ja sillä on Ranskan terveysministeriön tekninen pätevyystodistus. Se toimii sekä Ranskassa että ulkomailla, ja se saa rahoituksensa kannatusjäseniltään ja tutkimustöistään, joita on sen olemassaolon aikana tehty yli tuhat. Sitä säätelee laki Ranskan järjestölaki vuodelta 1901, kuten muitakin vastaavia ranskalaisia organisaatioita.
Criiradin tutkimuksista tunnetuin on sen tutkimus Ranskan alueiden saastumisesta Tšernobylin onnettomuuden jälkeen, mutta se on tutkinut myös esimerkiksi Marcoulen ydinvoimalan seurauksia ja julkaissut kartan Euroopan ja Ranskan radioaktiivisesta saastumisesta.
Windows Deployment Services

Windows Deployment Services (WDS) on päivitetty ja uudelleen suunniteltu versio "Remote Installation Services"istä (RIS), jonka avulla on mahdollista ottaa käyttöön Windows-käyttöjärjestelmä verkkopohjaisen asennuksen kautta, käyttämättä fyysistä asennusmediaa.
Windows Deployment Services sisältää muutoksia RIS:n ominaisuuksiin, sisältäen seuraavat:
Sisuspunos

Sisuspunokseksi (, , ) kutsutaan ylintä selkärangan ja aortan etupuolella vatsaontelossa sijaitsevasta kolmesta sympaattisesta hermosolmusta eli gangliosta. Sisuspunos on aivan pallean alla sijaitseva, vatsa-aortasta lähtevän parittoman sisusvaltimorungon ympärillä. Sisuspunoksesta lähtee sympaattisia hermopunoksia vatsaontelon elimiin. Sisuspunos tunnetaan myös yleisesti nimityksellä "solar plexus". Nimitys solar plexus tulee siitä että kyseisen hermosolmun hermotus haarautuu kuin auringon säteet.
Tricont

Tricont-liike oli Suomessa 1960–70-lukujen vaihteessa vaikuttanut kehitysmaatietoisuutta edistänyt liike tai ryhmä. Tämä vapaa tutkimusryhmä tuotti lukuisia kansainvälisiä kysymyksiä käsitteleviä julkaisuja, muun muassa Latinalaisesta Amerikasta.
Tutkija Jouni Pirttijärvi kuvaa liikettä näin: ""Tricont syntyi osana 1960-luvun lopun poliittista ja kulttuurillista radikalismia ja poliittisesti se edusti puolueisiin sitoutumatonta uusvasemmistolaista ajattelua. Toimintaa luonnehti "kolmasmaailmalainen" ja anti-imperialistinen lähtökohta. Kehitysongelmien syyksi nimettiin selkeästi kansainvälinen kapitalismi. Liikkeen entisen toiminnanjohtajan Viveca Hedengrenin mukaan viime kädessä Tricont oli se liike, joka lopullisesti toi "kolmannen maailman" ja Latinalaisen Amerikan esille Suomessakin.""
Tricont julkaisi 1968–72 Kolmas maailma -nimistä pamflettisarjaa.
Bexhövede

Bexhövede on kylä Loxstedtin kunnassa Cuxhavenin alueella Ala-Saksissa. Vuonna 2004 kylässä oli 2201 asukasta.
Bexhövede on tunnettu baltiansaksalaisen Buxhoevdenin suvun alkukotina. Merkittävimpiä rakennuksia on 1100-luvulla romaaniseen tyyliin rakennettu kirkko.
Populonia

Populonia (etruskiksi Pupluna tai Fufluna) on etruskien alun perin perustama kaupunki, joka sai nimensä etruskien viinin jumalan Fuflunsin mukaan. Se sijaitsee Piombinon kunnassa Toscanassa. Kaupunki tunnetaan linnoituksestaan ja laajasta etruskien nekropolista.
Aikoinaan Populonia oli suurin etruskien rannikkokaupungeista. Antiikin aikana se oli merkittävä metallien jalostuskeskus. Metallimalmia louhittiin läheisellä Elban saarella, ja Populonia vaurastuikin nopeasti. Se Ertrurian ensimmäinen kaupunki, jossa lyötiin hopeakolikoita. 
Roomalaiset valloittivat lopulta Populonian, ja kaupunki kärsi pahoin roomalaisten ja boijien välisissä sodissa vuonna 282 eaa. Sitä hävitettiin myös myöhemmin Mariuksen ja Sullan välisissä taisteluissa ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Populoniasta tuli sittemmin Rooman municipium, jolla oli itsenäinen paikallishallinto. Keskiajalla Populonia oli langobardien Luccan alusmaa. Kaarle Suuri lahjoitti 700-luvun lopussa kaupungin paavi Hadrianus I:lle.
Harmaa eminenssi

Harmaa eminenssi () tarkoittaa vaikutusvaltaista poliittista neuvonantajaa, tukijaa tai avustajaa, joka toimii poliitikon tai poliittisen liikkeen yhteydessä salaa tai vailla virallista asemaa. 
Harmaa eminenssi ei välttämättä ole auttamansa poliittisen voimatekijän varaukseton ihailija tai kannattaja, mutta hän katsoo tämän tukemisen edistävän jotakin itselleen tärkeää poliittista tavoitetta. Nimitys syntyi 1600-luvun Ranskassa, jolloin François Leclerc du Tremblay toimi kardinaali Richelieun oikeana kätenä. Leclerc du Tremblay oli kapusiinimunkki ja pukeutui harmaaseen kaapuun, mistä syystä hän sai kutsumanimen "éminence grise". ”Ylhäisyyttä” tarkoittava "eminenssi" oli kardinaalien arvonimi, mutta Leclerc du Tremblay kuoli juuri kun hän oli saamassa kardinaalin arvon.
Suomen poliittisessa historiassa harmaana eminenssinä on pidetty esimerkiksi akateemikko Kustaa Vilkunaa, joka toteutti tavoitteitaan muiden avulla tiedepolitiikassa Urho Kekkosen kaudella. Suomessa Christoffer Taxell tunnetaan ruotsinkielisen politiikan, talouden ja kulttuurin harmaana eminenssinä.
ProSiebenSat.1 Media

ProSiebenSat.1 Media SE (aiemmin "ProSiebenSat.1 Media AG") on saksalainen mediakonserni, jolla on televisio- ja radiotoimintaa ympäri Euroopan. ProSiebenSat.1 Media syntyi kahden saksalaisen tv-toimijan, "Pro Sieben Media AG":n ja "Sat.1 SatellitenFernsehen GmbH":n, yhdistyessä lokakuussa 2000. ProSiebenSat.1 Media osti kesäkuussa 2007 SBS Broadcastingin. Nykyisin ProSiebenSat.1 Media omistaa Euroopassa kymmeniä televisio- ja radiokanavia. 
ProSiebenSat.1 Media myi Pohjoismaissa toimivan C More Entertainmentin kesäkuussa 2008 TV4 AB:lle, jonka omistaa Bonnier. Suomen kilpailuviranomaiset hyväksyivät kaupan ehdollisena myöhemmin samana vuonna. Kaupan myötä kaikki Canal+-kanavat siirtyivät Bonnierin omistukseen.
Fufluns

Fufluns (tai Puphluns) oli etruskien mytologiassa hedelmällisyyden, viinin, onnen ja terveyden jumala. Fuflunsin nimi saattaa olla peräisin indo-germaanisesta kantasanasta "siittää" tai "pullistua". Tarquiniassa olevaan alttariin jumalan nimeksi on merkitty "Pacha". Fufluns oli etruskien vastine kreikkalaisten Dionysokselle. 
Fuflunsia palvottiin erityisesti Populoniassa, jonka etruskinkielinen nimi oli Fufluna. Roomalaiset omaksuivat Fuflunsin omien jumaltensa joukkoon, mutta myöhemmin muut hedelmällisyyden jumalat syrjäyttivät Fuflunsin.
Jäämistövero

Jäämistövero on kuolleen henkilön jälkeensä jättämään omaisuuteen kohdistuva vero, jota kannetaan jäämistön saajalta tai saajilta. Jäämistövero kohdistuu jäämistöön yhtenä kokonaisuutena. Veron määrään ei vaikuta se kuinka monta perillistä vainajalla on. Suomen perintövero ei ole jäämistövero, sillä se kannetaan kultakin perilliseltä erikseen hänen perintö- tai testamenttiosuutensa suuruuteen perustuen. Ruotsissa jäämistövero oli käytössä 1947–1958 ja Yhdysvalloissa liittovaltion jäämistövero on ollut käytössä vuodesta 1916 alkaen, mutta se poistuu vuodesta 2010 alkaen. Yhdistyneessä kuningaskunnassa jäämistöveroa on kannettu vuodesta 1889 ja myös Tanskassa kannetaan jäämistöveroa, jota täydennetään perintöosuusverolla.
Köyhäinsadannes.
Suomessa jäämistöveroihin luettiin 1698–1980 käytössä ollut köyhäinsadannes eli vaivaisprosentti tai kuolinpesäprosentti, jota kannettiin perunkirjoituksen yhteydessä. Vuonna 1698 annetun asetuksen mukaan köyhäinsadanneksen peri se kunta, jossa vainaja oli viimeksi ollut henkikirjoitettuna. Maksun suuruus oli 1/8 prosenttia kuolinpesän omaisuuden bruttoarvosta ja kunnan oli käytettävä se köyhäinhoitoon. Kuitti köyhäinsadanneksen suorittamisesta oli esitettävä jätettäessä perukirja alioikeuteen.
Aleksanskoi

Aleksanskoi () on Puškinin piiriin kuuluva taajama ja kunnallishallintoalue Pietarin kaupungissa Venäjällä. Sen läpi kulkee Puškinin ja Kiovan maantien yhdistävä Volhonskin maantie. Pietarin ja Hatsinan välisellä radalla on samanniminen paikallisliikenteen rautatieasema. Asukkaita on 3 200 henkeä (vuonna 2001).
Taajama on erään version mukaan saanut alkunsa Puškinin kaupungissa sijaitsevan Aleksanterin palatsin ja puiston rakentamisen yhteydessä 1700-luvun lopulla syntyneestä työläisasutuksesta. Alkuperäinen venäläinen nimi on "Aleksandrovka". 1850-luvun puolivälin jälkeen seudulle syntyi huvila-asutusta. Nykyinen Aleksanskoi koostuu omakotitaloista, joiden rakentamista jatketaan taajaman länsiosaan.
Regentti

Regentti (, hallitseva) tarkoittaa hallitsijaa, hallituksen hoitajaa tai sijaishallitsijaa. Sijaishallitsija hoitaa kruunun vakinaisen haltijan tehtäviä tämän ollessa alaikäinen, pitkään sairaana, mielenvikainen, matkoilla tai muulla tavalla estynyt. Regentti-nimitystä käytetään erityisesti Orléansin herttua Filipistä, joka vuosina 1715–1723 sijaishallitsijana johti Ranskan hallitusta Ludvig XV:n puolesta tämän ollessa alaikäinen.
Sijaishallitsijana saattaa toimia jopa hallitsijasukuun kuulumaton henkilö. Näin kävi esimerkiksi Espanjassa 1841–1843, kun kenraali Baldomero Espartero toimi Isabella II:n sijaishallitsijana ja holhoojana. Regentiksi voidaan kutsua myös valtionhoitajaa, jolla on kuninkaallista valtaa, vaikka hän ei itse omistakaan kruunua.
Regenttimaisteri.
Regenttimaisteri on historiallinen kunnianosoitus, jonka Cambridgen ja Oxfordin yliopistot myönsivät maistereille aluksi vuoden, myöhemmin viiden vuoden kuluttua loppututkinnosta.
Regenttikuva.
Regenttikuva (holl. "Regentenstuk") on Alankomaiden 1500- ja 1600-luvun taiteessa esiintyvä ryhmämuotokuva, joka esittää jonkin ammattikunnan tai järjestön johtomiehiä.
Ammunta kesäolympialaisissa 2008 – miesten 25 metrin olympiapistooli

Miesten 25 m olympiapistooli ammuttiin 15.–16. elokuuta Pekingin ampumaradalla. Kilpailun voitti Ukrainan Oleksandr Petriv tuloksella 780.2 (580+200.2), joka on uusi finaalin olympiaennätys.
Ennätykset.
Ennen olympialaisten alkua voimassa olleet maailman- ja olympiaennätykset:
Monolatria

Monolatria (kreikkaa: , "monos", yksi; , "latreia", palvonta) viittaa uskontoon, jossa tunnustetaan useiden jumalien olemassaolo, mutta palvotaan vain yhtä jumalaa. Monolatria eroaa henoteismistä siinä, että monolatriassa muiden jumalien ei katsota olevan palvonnan arvoisia, vaikkakaan niiden olemassaoloa ei kielletä, kun taas henoteismissä keskitytään yhden jumalaan palvontaan, vaikkakin myönnetään, että myös muut jumalat saattavat olla palvonnan arvoisia.
Joidenkin tutkijoiden mukaan monolatria on näkyvissä muun muassa varhaisessa Vanhan testamentin juutalaisuudessa, ja Mooses olisi ollut ennemmin monolatristi kuin monoteisti. Tällöin juutalaisessa uskossa yhteen Jumalaan ei olisi ollut kyse niinkään siitä, onko Jahve ainoa olemassa oleva jumala, vaan siitä, onko olemassa toista sellaista jumalaa kuin Jahve.
Jasse Jalonen

Jasse Michael Jalonen (s. 18. heinäkuuta 1973 Turku) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Jalonen edusti uransa aikana Turun Palloseuraa (1992–1995, 2000–2001), Myllykosken Palloa (1996–1997), tallinnalaista FC Floraa (1997), KTP:tä (1998) ja Vaasan Palloseuraa (1999). Suomen maajoukkueessa Jalonen pelasi kuusi ottelua. 
ÅIFK:n valmentajana hän luotsasi joukkueen yhdessä Jani Keulan kanssa sarjaporrasta ylemmäs kauden 2007 päätteeksi.
Arno Jaatinen

Arno Emil Jaatinen (4. huhtikuuta 1895 Sauvo – 8. huhtikuuta 1946) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat agronomi Emil Jaatinen ja Anna Sofia Haglund. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Gurli Lindeqvistin kanssa.
Opinnot.
Jaatinen kävi viisi luokkaa Turun ruotsalaista reaalilyseota ja jatkoi opintojaan sähkö- ja koneteknillisissä oppilaitoksissa Pietarissa ja Berliinissä. Hän opiskeli myös vuosina 1921–1924 Friedrichs-Polytechnikumissa Köthenissä, missä hän suoritti sähköinsinööritutkinnon. 
Jääkärikausi.
Jaatinen liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 28. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, josta hänet liitettiin 31. elokuuta 1918 vasta perustetun Kuninkaalliseen Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa, missä hän haavoittui ensin 25. heinäkuuta 1916 ja toisen kerran Laus-nimisen etuvarustuksen luona käydyssä partiokahakassa 27. marraskuuta 1916 sekä Aa-joella. 
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Jaatinen saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) kapteeniksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin ensin komentajaksi 3. täydennyspataljoonaan, mistä hänet siirrettiin 4. huhtikuuta 1918 alkaen komentajaksi 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Säiniöllä ja Kelkkalassa sekä Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen Jaatinen siirrettiin 22. kesäkuuta 1918 alkaen Vuoristoprikaatiin, mutta komennettiinkin välittömästi Yleisesikuntaan. Yleisesikunnasta hänet siirrettiin 15. marraskuuta 1918 Itä-Suomen jalkaväkirykmentti n:o 5:n (tunnettiin myöhemmin nimellä Pohjois-Savon rykmentti) 3. pataljoonaan ja 26. elokuuta 1919 alkaen Ponttoonikomennuskunnan komentajaksi. Armeijasta hän erosi 4. helmikuuta 1920 ja siirtyi myynti- ja hankintainsinööriksi Insinööritoimisto Zitting &amp; Co Oy:n palvelukseen ja toimi Toledo-osaston johtajana vuonna 1926, kunnes nimitettiin Insinööritoimisto Oy Toledo AB:n toimitusjohtajaksi vuonna 1926 ja toimi toimitusjohtajana yrityksessä vuoteen 1934 saakka. Saman aikaisesti hän toimi myös Säilyketehdas Mensa Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1927 alkaen ja näiden lisäksi vuodesta 1932 alkaen Tako Oy:n isännöitsijänä Tampereella.
Talvi- ja jatkosota.
Jaatinen osallistui talvisotaan Päämajan intendenttiosaston alaisen Mensa Oy:n toimitusjohtaja talvi- ja jatkosodan aikana. Hänet haudattiin Hämeenlinnaan. 
Julkaisut.
Jaatinen suunnitteli ja toimitti kaksiosaisen Suomen jääkärit (ruotsalaiselta nimeltä Jägarbataljonen 27) teoksen vuosina 1918–1920 ja toimi kirjoittavana avustajana Åbo Underrättelser- ja Savo-lehdille sekä kirjoitti sähkö- ja punnitusteknillisiä kysymyksiä käsitteleviä kirjoituksia ammatillisiin julkaisuihin.
Hunajavahakas

Hunajavahakas ("Hygrocybe reidii") on kuperalakkinen ja oranssinpunainen sekä kellertäväreunainen vahakaslaji. Sen heltat ovat kullankeltaiset. Jalkakin on kullankeltainen. Malto on kellertävää. Maku on mieto mutta vahakas ei ole ruokasieni. Se kasvaa niityillä ja metsissä.
Hunajavahakas on usein sekoitettu mesivahakkaaseen ("Hygrocybe marchii").
Napavahakas

Napavahakas ("Gloioxanthomyces vitellinus", syn. "Hygrocybe vitellina") on kupera tai laakealakkinen kirkkaankeltainen vahakaslaji. Sen jalka on lakin värinen. Heltat ovat kirkkaankeltaiset. Malto on keltaista eikä laji ole ruokasieni. Sieni kasvaa niityillä. IUCN on luokitellut lajin erittäin uhanalaiseksi. Napavahakas ei ole suomalainen laji.
Väinämöisen paluu

Väinämöisen paluu on Petri Hiltusen luoma sarjakuva. Sarjakuva ilmestyy monissa sanomalehdissä. Sarjakuva kertoo Väinämöisestä, joka palaa 2000-luvun Suomeen ja joutuu tutustumaan nykyajan ihmeisiin. Sarjakuvassa on lisäksi runsaasti viittauksia "Kalevalan" tarinoihin.
Setrivahakas

Setrivahakas ("Cuphophyllus russocoriaceus", syn. "Hygrocybe russocoriacea") on kupera tai laakealakkinen navallinen vahakaslaji. Lakki on väriltään ruskeankeltainen tai kermanvalkoinen. Sienen heltat ovat harvassa ja väriltään kellanvalkoiset. Jalka on lakin värinen. Sieni tuoksuu hiukan setripuulta. Se kasvaa Suomessa myöhään syksyllä harvinaisena Koillismaalle asti.
Juha Tuomi

Juha Tuomi (s. 7. marraskuuta 1989) on suomalainen jalkapalloilija, jolla ei tällä hetkellä ole sopimusta minkään seuran kanssa.
Tuomi siirtyi FC Lahteen kaudelle 2008 FC Reippaasta. Hän debytoi liigassa 25. toukokuuta 2008 Jaroa vastaan pelatussa ottelussa.
Tuomi on pelannut myös Suomen nuorisomaajoukkueissa. 15. toukokuuta 2009 Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentaja Markku Kanerva valitsi Tuomen 40:n pelaajan ehdokaslistalle, josta valitaan lopullinen alle 21-vuotiaiden joukkue 15. kesäkuuta - 29. kesäkuuta Ruotsissa pelattavaan EM-lopputurnaukseen.
Huhtikuussa 2014 Tuomi teki sopimuksen FC Hämeenlinnan kanssa. Tuomi joutui jättämään Hämeenlinnan vain neljän ottelun jälkeen siviilikiireiden vuoksi. Tuomi torjui pelaamissaan otteluissa kaksi voittoa ja kaksi tappiota sekä yhden nollapelin.
Neidonvahakas

Neidonvahakas ("Cuphophyllus virgineus") on kupera tai laakealakkinen lumivalkoinen tai kellanvalkoinen sienilaji. Heltat ovat valkoiset. Jalka on ontto ja vaalea. Sieni on syötävä. Se kasvaa laitumilla ja metsäniityillä sammalen seassa melko yleisenä.
Rustovahakas

Rustovahakas ("Gliophorus laetus", syn. "Hygrocybe laeta") on kellomainen tai laakea navallinen oranssinruskea vahakaslaji. Lakissa voi myös olla nuorissa sienissä harmaanvihertävää sävyä. Sienen heltat ovat aluksi harmaanvaaleat ja vanhemmiten oranssinkeltaiset. Jalka on limainen, oranssinruskea tai nuorissa sienissä harmaanvihertävä. Sieni kasvaa sammaleisilla laitumilla ja metsäaukeilla melko yleisenä.
Suippuvahakas

Suippuvahakas ("Hygrocybe acutoconica", syn. "Hygrocybe persistens") on aluksi kartiomainen ja vanhemmiten laakea vahakaslaji. Vanhemmitenkin lakki voi olla koholla. Sienen lakki on tahmea ja oranssinpunainen tai kellanpunainen. Heltat ovat keltaiset tai kellanoranssit. Jalka on oranssinkeltainen. Sieni kasvaa laidunmailla kalkkialueilla. Se on Etelä- ja Keski-Suomessa melko yleinen.
Legend (Bob Marleyn albumi)

Legend on jamaikalaisen reggae -yhtye Bob Marley &amp; The Wailersin vuonna 1984 postuumisti julkaistu kokoelma. Albumi sisältää hänen tunnetuimpia hittejä ja klassikoita The Wailers -yhtyeensä kanssa. Se on maailman myydyin reggaealbumi.
Kokoelma kattaa suuren levy-yhtiödebyytin "Catch a Firesta" vuodelta 1973 postuumialbumiin "Confrontationiin" vuodelta 1983.
C-kasetti-versio sisälsi "Punky Reggae Party" bonuskappaleena. 2002 julkaistu uusi CD versio albumista sisälsi tämän bonuskappaleen ja albumiin sisällytettiin vielä kappale "Easy Skanking".
Kappalelista.
Deluxe Edition.
Ykköslevyllä on normaalit kappaleet. Kakkoslevyllä puolestaan on remix-versioita ja muuta uutta materiaalia.
Club Estudiantes de La Plata

Estudiantes on jalkapalloseura La Platan kaupungista, Buenos Airesin maakunnasta, Argentiinasta. 
Joukkueen perinteinen kotikenttä on Estadio Jorge Luis Hirschi, joka kuitenkin on tällä hetkellä uudistustöiden alla.
Historia.
Estudiantesin perustivat elokuussa 1905 seuran nykyisestä paikallisvastustajasta Gimnasiasta lähteneet yliopisto-opiskelijat. Pelipaidan väreiksi valittiin punavalkoinen pystyraidoitus kunnianosoituksena Alumni-joukkueelle joka vuosisadan vaihteen tienoilla oli hallinnut argentiinalaista jalkapalloilua ylivoimaisesti. 
Vuonna 1913 Estudiantes voitti ensimmäisen mestaruutensa. Tuolloin pelattiin vielä amatöörisarjoja. Ammattilaisliiga käynnistyi vuonna 1931, ja mestaruus meni yli kolmenkymmenen vuoden ajan jollekin "viidestä suuresta" seurasta (Boca Juniors, River Plate, Independiente, Racing ja San Lorenzo). 
Kun vuonna 1967 sarjajärjestelmää muutettiin ja perustettiin kaksi erillistä sarjaa, voitti Osvaldo Zubeldían valmentama Estudiantes "Metropolitano"-sarjan, jossa vain vanhat liigaseurat pelasivat, mestaruuden ensimmäisenä viiden suurseuran ulkopuolisena seurana. Tämä avasi tien myös muiden ennestään pienempien seurojen menestykselle. Estudiantesin menestyskulku jatkui, kun se voitti vuosina 1968–1970 kolmesti peräkkäin Etelä-Amerikan mestarien cupin, Copa Libertadoresin. Tästä tulee myös nimitys (Tricampeón) eli, kolmin kertainen mestari, joka on yksi joukkueen lempinimistä. Euroopan ja Etelä-Amerikan mestareiden välisessä loppuottelussa se voitti vuonna 1968 Manchester Unitedin, mutta kahtena seuraavana vuonna hävisi AC Milanille ja Feyenoordille. Tuonaikaisia tähtipelaajia olivat Juan Ramón Verón, Carlos Bilardo ja Raúl Madero. Zubeldían lähdettyä seuran menestys hiipui.
Seuran suuraikojen pelaajan ja pelaajaurallaan yliopistotutkinnon suorittaneen Carlos Bilardon tultua valmentajaksi Estudiantes voitti seuraavan tittelinsä, Metropolitano-mestaruuden vuonna 1982. Seuraavana vuonna joukkue voitti niin ikään entisen seuran tähtipelaajan Eduardo Luján Maneran valmennuksessa "Nacional"-mestaruuden Bilardon siirryttyä valmentamaan Argentiinan maajoukkuetta, joka voitti maailmanmestaruuden vuonna 1986. Molemmat voitot tulivat tähtiä vilissyttä Independienteä vastaan. 
Vuonna 1994 Estudiantes putosi sarjaporrasta alemmas, mutta visiitti jäi vain yhden kauden mittaiseksi seuraavalla kaudella nuoren Juan Sebastián Verónin tehtyä läpimurtonsa. Sittemmin Estudiantes on kasvattanut lukuisia muitakin maailmanluokan pelaajia kuten Martín Palermo, Luciano Galletti, Bernardo Romeo, Ernesto Farias, Mariano Pavone, José Ernesto Sosa ja Pablo Piatti. Vuosia kestäneen heikomman menestyksen kauden jälkeen Bilardo palasi valmentajaksi vuonna 2006 ja joukkue voittikin heti syyskauden "apertura"-mestaruuden. 2009 Estudiantes voitti Alejandro Sabellan valmentamana 39 vuoden tauon jälkeen Copa Libertadoresin kaataen finaalissa brasilialaisen Cruzeiron 2–1. Seurajoukkueiden maailmanmestaruusturnauksessa 2009 Estudiantes voitti odotetusti välierässä eteläkorealaisen Pohang Steelersin maalein 2–1, mutta hävisi sitten finaalissa espanjalaiselle Barcelonalle jatkoajan jälkeen maalein 2–1.
Newell’s Old Boys

Club Atlético Newell's Old Boys on jalkapalloseura Rosarion kaupungista Santa Fen maakunnasta, Argentiinasta. 
Newell's Old Boysin perustivat Rosarion englantilaisen lukion entiset oppilaat. Seuran nimi tulee koulun rehtorista ja jalkapallovalmentajasta Isaac Newellistä, ja pelipaidan värit musta ja punainen Englannin ja Saksan lippujen väreistä. Newellin vaimo oli saksalainen. Seuran pitkäaikainen paikallisvastustaja on Rosario Central. 
Historiansa aikana joukkue on voittanut Argentiinan mestaruuden viidesti. "Metropolitano"-mestaruuden se voitti kolmesti (1974, 1987/88 ja 1990/91), joskin viimeisen virallisesta asemasta on kiistelty. Lisäksi joukkue on voittanut kevätkauden "clausura"-mestaruuden 1992 ja syyskauden "apertura"-mestaruuden 2004. Kansainvälisellä tasolla seura on ollut Copa Libertadoresin loppuottelussa 1988 ja 1992, molemmilla kerroilla häviävänä osapuolena.
Menestystään paremmin Newell's Old Boys tunnetaan erinomaisena kasvattajaseurana, joka on tuottanut lukuisia huippupelaajia isommille seuroille Euroopan huippusarjoihin. Tunnettuja seuran kasvatteja ovat muiden muassa Gabriel Batistuta, Abel Balbo, Jorge Valdano, Américo Gallego, Mario Zanabria, Gustavo Dezotti, Roberto Sensini, Walter Samuel, Mauricio Pochettino, René Pontoni, Gerardo Martino, Ángel Perucca, Gabriel Heinze, Maxi Rodriguez ja Lionel Messi. Myös Diego Maradona pelasi joukkueessa urallaan vuosina 1993-94.
Seura tunnetaan lempinimellä "Los Leprosos", spitaaliset. Nimi tulee 1920-luvulla lepraparantolan puolesta pelatusta hyväntekeväisyysottelusta.