tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jätealus (vesiliikenne)

Jätealus on kulkuneuvo, jota käytetään jätteiden kuljetukseen (ja joskus myös vesiroskan keräämiseen) vesiliikenteessä. Alus muodostuu laivasta (esimerkiksi proomu) tai veneestä (esimerkiksi hinaaja). Jätealuksia on käytössä suurkaupungeissa, kuten Amsterdamissa ja New Yorkissa, koska niiden avulla pyritään siirtämään jätteitä jätteidenkäsittelylaitoksiin pienemmillä hiilidioksidipäästöillä sekä vähentämään tieliikennettä. Jätealusten käyttöä on kokeiltu myös Venetsiassa. 
Aikaisemmin jätealusten tarkoituksena oli kerätä kaupungin asukkaiden ja eläinten jätteitä sekä kuljettaa jätteet merille, missä ne oli tarkoitus päästää merenpohjaan. Nykyään jätteiden upottaminen merenpohjaan ja vesistöihin on kielletty, minkä seurauksena jätealukset on varustettu kierrätyssäiliöillä ja ne kuljettavat lastin jätteidenkäsittelylaitoksille, missä jätteet poltetaan, kierrätetään tai käytetään maantäytössä.
Jätealusten väärinkäyttö.
New Yorkin ja Philadelphian jäteongelman kasvaessa 1980-luvulla jätealuksia käytettiin kaupunkien jätteiden kuljettamiseen muihin kaupunkeihin sekä ulkomaille. Vuonna 1986 "Khian Sea"-niminen jätealus lähti Philadelphiasta mukanaan 13 000 tonnia tuhkaa ja ongelmajätettä (muun muassa raskasmetalleja ja dioksiineja), josta se levitti neljänneksen Haitin saaren hiekkarannoille lannoitteen nimikkeellä ja upotti loput kahden vuoden aikana Atlantin ja Intian valtameriin. Laivan nimi muuttui kaksivuotisen matkan aikana ensin "Feliciaksi" ja lopulta "Pelicanoksi", jonka nimissä se ankkuroitui Singaporeen. Tapauksesta ja vastuunkantajan roolista syntyi vuoteen 1993 kestänyt oikeusjuttu, jolloin Khian Seata ohjeistaneen Coastal Carriersin kaksi johtohenkilöä tuomittiin sakkoihin ja vankilatuomioon. New Yorkin osalta vuonna 1987 Long Islandin ja Islipin jätteiden oli tarkoitus päätyä Pohjois-Carolinan täyttömaaksi, mitä varten "Mobro 4000"-niminen jätealus lähetettiin matkaan mukanaan 3 100 tonnia jätettä. Pohjois-Carolinan viranomaiset eivät kuitenkaan halunneet aluksen ankkuroituvan mahdollisten ympäristörikosten vuoksi (kuljetusprojektista vastasi myös mafiakytköksinen rikospomo Salvatore Avellino), minkä seurauksena laiva kääntyi takaisin ja yritti tarjota lastiaan muihin osavaltioihin sekä ulkomaille Meksikoon, Belizeen ja Bahamalle, mutta lasti päätyi lopulta takaisin Islipiin kaksi kuukautta kestäneen 6000 mailin merimatkansa jälkeen. 
Jätealuksia on käytetty ennen myös alkoholin ja päihteiden salakuljetukseen.
Elina Rantanen

Elina Rantanen (s. 30. maaliskuuta 1979) on suomalainen poliitikko ja filosofian tohtori. Hän on ollut Turun kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2005 alkaen ja puheenjohtaja vuodesta 2017. Vuodesta 2023 hän on toiminut Turun kaupungin kaupunkiympäristön apulaispormesterina. Vuodesta 2011 lähtien hän on ollut vihreän eduskuntaryhmän varaedustaja.
Ura.
Elina Rantanen on syntynyt 1979 Turussa ja kirjoittanut ylioppilaaksi 1998 Turun klassikon lukiosta. Rantanen valmistui Turun yliopiston yhteiskuntatieteellisestä tiedekunnasta valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2005 aineenaan sosiologia. Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi Turun yliopiston lääketieteellisen biokemian ja genetiikan oppiaineesta vuonna 2014. Työuransa Rantanen tehnyt erilaisissa tutkimus- ja kehitysprojekteissa Turun yliopistossa, Helsingin yliopistossa ja sosiaali- ja terveysministeriössä. Hänen nykyinen työpaikkansa on Rinnekoti-Säätiön harvinaisten ja perinnöllisten sairauksien Norio-keskuksen kehitysjohtajana.
Politiikka.
Rantanen valittiin kunnallisvaaleissa 2004 Turun kaupunginvaltuustoon 402 äänellä. Kunnallisvaaleissa 2008 Rantanen sai 894 ääntä ja hänet nimettiin kulttuurilautakunnan puheenjohtajaksi. Valtuustokauden puolivälissä Vihreät vaihtoivat valtuustoryhmänsä puheenjohtajistoa ja Rantanen valittiin ryhmäpuheenjohtajaksi. Kunnallisvaaleissa 2012 Rantasen äänimäärä oli . Kuntavaaleissa 2017 Rantanen sai ja hänet valittiin ensimmäisenä naisena Turun kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi.
Aluevaaleissa 2022 Elina Rantanen oli ehdolla Varsinais-Suomen hyvinvointialueella, ja hänet valittiin aluevaltuustoon 961 äänellä. Rantanen on Varhan tarkastuslautakunnan varapuheenjohtaja.
Rantanen on ollut ehdolla europarlamenttivaaleissa 2009 sekä eduskuntavaaleissa 2007, 2011 ja 2015. Rantanen oli kuntavaaleissa 2021 ehdolla pormestariksi.
Apinannyrkki

Apinannyrkki on solmu, joka voidaan solmia kiven ympärille heittoliinan päähän.
Solmiminen.
Pidä köyden toista päätä peukalon alla. Kiedo köyden toinen pää muiden sormien ympäri kolme kertaa. Kierrä peukalon köysi muiden köysien ympäri kolme kertaa. Laita köysi kaikkien köysien ytimen ympäri kolme kertaa. Kiristä köyden päitä niin, että kummallakin puolella ovat köyden päät yhtä pitkiä. Kiristä.
Lawrence O’Donnell

Lawrence Francis O’Donnell, Jr. (s. 7. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen poliittinen kommentaattori, televisiojuontaja, käsikirjoittaja, näyttelijä ja tietokirjailija. Hän on työskennellyt vuodesta 1996 MSNBC-uutiskanavalla ja juontaa siellä arki-iltaisin tv-kolumniaan "The Last Word with Lawrence O’Donnell". Hän on tunnettu liberaaleista kannoistaan ja muun muassa Donald Trumpin kriitikkona. Hän luonnehtii itseään eurooppalaiseksi sosialistiksi.
O’Donnell käsikirjoitti ja tuotti NBC-yhtiön televisiosarjaa "West Wing" (1999–2006), jossa hän myös näytteli päähenkilön presidentti Bartlettin isää takaumajaksoissa. Hänet palkittiin sarjasta Emmyllä. Hän loi ja tuotti NBC:lle myös minisarjan "Mister Sterling" (2003) ja näytteli HBO-yhtiön sarjassa "Big Love" (2006–2011).
Elämä ja ura.
Lawrence O’Donnell syntyi ja varttui Bostonissa ja opiskeli Harvardin yliopiston Harvard Collegessa. Uransa alussa hän julkaisi kirjan "Deadly Force" (1983), tosipohjaisen tarinan vuoden 1975 rasistisesta poliisiskandaalista Bostonissa, jossa hänen oma isänsä toimi asianajajana. Sen pohjalta Michael Miller ohjasi elokuvan "Oikeus on olemassa" (A Case of Deadly Force, 1986). O’Donnellin tekstejä on julkaistu muun muassa "The New York Timesissa, The Washington Postissa, Los Angeles Timesissa" ja "New York Magazinessa".
Vuosina 1989–1992 O’Donnell toimi senaattori Daniel Patrick Moynihanin neuvonantajana. Sen jälkeen hän oli kahden senaatin komitean henkilöstöpäällikkönä, kunnes siirtyi televisiotyöhön 1996.
Vuonna 2001 bostonilainen Suffolkin yliopisto nimesi hänet humanistisen tiedekuntansa kunniatohtoriksi.
Nokkasärki

Nokkasärki ("Chondrostoma nasus") on itä- ja keskieurooppalainen virtaavien vesien särkikalalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Nokkasärjellä on vaalea selkäevä, vatsaevät punertavat hieman. Suu on leuassa eräänlaisen ”nokan” alapuolella. Silmät ovat värittömät. Lajilla on suhteellisen pienet suomut. Nokkasärki painaa yleensä noin 800 grammaa ja pituutta kalalla on tavallisesti 20–30 senttimetriä. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Nokkasärkeä esiintyy Itä- ja Keski-Euroopan sisävesissä sekä Vähässä-Aasiassa. Aikuiset kalat elävät parvina matalassa, nopeasti virtaavassa vedessä.
Nokkasärki Suomessa.
Suomessa nokkasärki on vieraslaji, jota on tavattu ensimmäisen kerran vuonna 2020 lammista Varsinais-Suomessa. Sen epäillään levinneen sinne ihmisen tahallisesti levittämänä.
Ravinto.
Nokkasärjet syövät elämänsä alkuvaiheessa pieniä selkärangattomia. Hieman vanhemmat ja aikuiset ja käyttävät ravinnokseen pohjaeläimiä. Nokkasärkien kutu tapahtuu maalis-toukokuussa vuolaassa ja sorapohjaisessa virrassa. Sekä naaraat että koiraat saavat päähän ja sen seutuville kutukyhmyjä.
Pyhän Henrikin katolinen katedraaliseurakunta

Pyhän Henrikin katolinen katedraaliseurakunta on katolisen kirkon seurakunta Suomessa, jonka toiminta-alueena on itäinen pääkaupunkiseutu ja itäinen Keski-Uusimaa sekä Itä-Uusimaa lukuun ottamatta Lapinjärveä, Loviisaa ja Myrskylää. Seurakunnan keskuspaikka on Helsinki, jossa seurakunnalla on Pyhän Henrikin katedraali. Lisäksi seurakunnalla on säännöllistä toimintaa Tapanilan alueella sekä Porvoossa.
Historia.
Vuonna 1860 Helsinkiin tuli ensimmäinen pysyvä katolinen kirkko. Tällöin otettiin käyttöön Kaivopuiston kallioille rakennettu Pyhän Henrikin kirkko. Kaupungin katolisen siviiliväestönkin sielunhoitajana vuodesta 1856 toiminut sotilaskappalainen Ignatius Gorbacki oli tehnyt aloitteen kirkon rakentamisesta. Tässä hän sai taloudellista tukea kenraalikuvernööri Fredrik Vilhelm Bergin italialaissyntyiseltä vaimolta kreivitär Leopoldina Cicognalta. Myös Venäjän tsaari avusti kirkon rakentamista. Kirkon siunasi monsignore Lubinsky Tallinnasta 16. syyskuuta 1860, mutta sen vihki vasta 14. syyskuuta 1904 Mohilevin arkkipiispa Jerzy Szembek. Kun Suomesta tuli vuonna 1920 apostolinen vikaarikunta, tuli seurakunnan kirkosta piispankirkko eli katedraali. Vuoden 2016 lopussa seurakunnalla oli 4 379 jäsentä.
Pyhän Marian katolinen seurakunta

Pyhän Marian katolinen seurakunta on suomalainen katolisen kirkon seurakunta, jonka toiminta-alueena on Helsingin länsiosa sekä läntinen Uusimaa. Seurakunnan keskuspaikka on Helsinki, jossa seurakunnalla on Pyhän Marian kirkko. Lisäksi seurakunnalla on säännöllistä toimintaa Espoossa, Hyvinkäällä, Karjaalla sekä Nummi-Pusulassa.
Historia.
Pääkaupunkiseudun läntisen osan kasvun vuoksi koettiin tarpeelliseksi perustaa toinen katolinen seurakunta Helsinkiin Pyhän Henrikin katedraaliseurakunnan lisäksi. Pyhän Marian kirkko vihittiin käyttöön 6. joulukuuta 1954. Vuoden 2016 lopussa seurakunnalla oli 3 990 jäsentä.
Nestori Huhtanen

Nestori Huhtanen (8. elokuuta 1907 Ruokolahti – 3. marraskuuta 1988 Kotka) oli suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Hän ohjasi noin 60 näytelmää ja näytteli yli 200 näytelmässä. Huhtasen repetoaariin kuului muun muassa operettisankareita, buffoja ja klassikkonäytelmien päärooleja.
Ura.
Huhtasen vanhemmat olivat maanviljelijä Lauri Huhtanen ja Katri Jäppinen. Hän opiskeli muun muassa maamieskoulussa ja kirkkomusiikkiopistossa, kunnes löysi tiensä Suomen Näyttämöopistoon, jossa hän opiskeli 1932–1934. Näyttämöura avautui Mustikkamaan Kesäteatterissa, jossa Huhtanen näytteli 1931–1932. Seurasi useita kiinnityksiä: Kotkan Näyttämö 1934–1936, Viipurin Kaupunginteatteri 1936–1938, Turun Teatteri 1938–1942, Turun Työväen Teatteri 1942–1946, Kuopion Yhteisteatteri 1946–1947 ja Lappeenrannan Työväen Teatteri 1947–1948. Vuosina 1948–1949 Huhtanen toimi Lappeenrannan Teatterin johtajana ja vuosina 1949–1951 Kotkan Maakuntateatterissa ohjaaja-näyttelijänä. Vuosina 1951–1955 hän johti Oulun Teatteria, mistä hän palasi Kotkan Maakuntateatteriin ohjaaja-näyttelijäksi 1955–1957. Sen jälkeen Huhtanen siirtyi ohjaajaksi ja kouluttajaksi Suomen Harrastajateatteriliittoon; pesti kesti vuodesta 1958 vuoteen 1974.
Huhtasen roolitehtävistä näyttelijämatrikkeleissa mainitaan muun muassa Aapon, Timon ja kanttorin roolit Aleksis Kiven romaaniin perustuvassa näytelmässä "Seitsemän veljestä" sekä Jussin ja Antin roolit näytelmässä "Pohjalaisia". William Shakespearen "Othellossa" Huhtanen teki Jagon roolin ja murhenäytelmässä "Antigone" hän näytteli Kreonia.
Huhtanen ohjasi näyttämölle muun muassa teokset "Tosca", "Seitsemän veljestä", "Antigone" ja "Kuriton sukupolvi".
Huhtasella oli kreditoimaton rooli valistuselokuvassa "Ne 45000" vuonna 1933. Turun vuosinaan hänellä oli sivurooli turkulaisen Valo-Filmin esikoiselokuvassa "Miehen vankina" (1943). Uransa myöhäisvaiheessa Huhtanen näytteli pääjohtajaa yhteiskunnallisessa draamaelokuvassa "Laukaus tehtaalla" (1973).
Itselleen myönnetyistä apurahoista Nestori Huhtanen mainitsee vuonna 1965 julkaistussa näyttelijämatrikkelissa omintakeisesti "Ei – mitään – mistään – milloinkaan".
Muuta.
Huhtanen avioitui näyttelijä Saimi Tossavaisen kanssa 1937.
Rune Jarstein

Rune Almenning Jarstein (s. 29. syyskuuta 1984 Porsgrunn, Norja) on norjalainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hertha BSC:tä. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa vuodesta 2007 alkaen.
Jarstein edusti kotimaansa pääsarjassa Odd Grenlandia, Rosenborgia ja Vikingiä. Hän voitti Norjan-mestaruuden vuonna 2009 Rosenborgin joukkueessa. Tammikuussa 2014 hän siirtyi berliiniläisseura Herthaan. Hän on kauden 2019–2020 loppuun mennessä pelannut Bundesliigassa 156 ottelua.
Kromifluoridi

Kromifluoridi eli kromi(III)fluoridi (CrF3) on kromi- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään tekstiiliteollisuudessa tekstiilien värjäyksessä ja orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa kromifluoridi on vihreää kiteistä ainetta, jonka alkeiskoppi on romboedrinen. Aineen kiderakenne koostuu kromi- ja fluoridi-ionien muodostamista kerroksista. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee happoliuoksiin tai pelkistimien läsnä ollessa veteen. Vedettömän kromifluoridin lisäksi tunnetaan useita kidevedellisiä muotoja, joissa kideveden määrä vaihtelee kolmesta yhdeksään moolia kromifluoridimoolia kohden. Nämä hydraatit ovat väriltään vihreitä tai violetteja. Kromifluoridi sublimoituu 1 000–1 200 °C:n lämpötilassa.
Valmistus ja käyttö.
Kidevedellistä kromifluoridia voidaan valmistaa liuottamalla kromihydroksidia vetyfluoridin vesiliuokseen.
Cr(OH)3 + 3 HF → CrF3 + 3 H2O
Kromifluoridia käytetään tekstiiliteollisuudessa peitattaessa tekstiilejä, villan ja silkin värjäyksessä, marmorin värjäyksessä ja sillä voidaan myös suojata tekstiilejä koilta. Ainetta voidaan lisätä myös ruosteenestomaaleihin ja korroosionestoaineisiin. Orgaanisen kemian synteeseissä kromitrifluoridia käytetään katalyyttinä halogenointireaktioissa.
Uustaantumuksellisuus

Uustaantumuksellisuus (liikkeen nimenä engl. "Dark Enlightenment", "neoreactionary movement", "neoreaction" tai "NRx") on taantumuksellinen (reaktionäärinen) autoritaarinen oikeistolainen aate, joka on syntynyt Yhdysvalloissa 2010-luvulla.
Aatteen perusti Piilaaksossa yrittäjänä toiminut Curtis Yarvin. Siitä tuli etnonationalismin ohella toinen radikaalia oikeistolaista liikettä alt-rightia määritellyt intellektuaalinen suuntaus. Blogikirjoituksissaan Yarvin arvosteli liberaaleja ja valtavirran konservatiiveja sekä kyseenalaisti demokratian merkityksen rauhan ja vaurauden synnyttäjänä. Yarvin on kutsunut demokratiaa ”tehottomaksi ja tuhoisaksi” hallinnon muodoksi ja yhdistänyt sen sotaan, tyranniaan, tuhoon ja köyhyyteen.
Uustaantumuksellisuus on autoritäärinen aate, jossa torjutaan valistuksen jälkeinen ajatus siitä, että maailma paranee sitä mukaa kun siitä tulee yhä demokraattisempi. Neoreaction.net-sivuston mukaan ongelmien ratkaisu on yhden vahvan miehen johtajuus, todellinen komentoketju ja selkeä omistajuusrakenne. Pankit, media ja yliopistot tulisi kansallistaa ja järjestellä uudelleen, vanhan vallan edustajat siirtää syrjään ja aloittaa kulttuurinen toipuminen satojen vuosien toimintahäiriön jälkeen.
Aatteen taustalla on esimerkiksi Thomas Carlylen ja Friedrich Hayekin teorioita.
Yarvinin ajatukset saivat joitain kannattajia Piilaaksossa ja Washingtonissa, kuten PayPalin perustaja Peter Thiel, Breitbart-sivuston toimitusjohtaja Steve Bannon ja brittiläinen filosofi Nick Land.
Jotkut aatteen kannattajat suosivat futuristista ja hypermaskuliinista visuaalista kuvastoa, jossa esiintyy sotilaita, aseita, tankkeja, avaruusaluksia ja kreikkalaisia jumalia.
Silotokko

Silotokko ("Knipowitschia caucasica"), aiemmin asovantokko, on pienikokoinen tokkojen heimon kalalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Asovantokko on enintään viiden senttimetrin mittainen. Ulkonäöltään se ei ole mitenkään koristeellinen. Selkäevässä on pieni sininen alue. Keltaiset silmät ovat päästä jonkin verran koholla. Pyrstö on läpinäkyvä. Kala elää korkeintaan kaksi vuotta vanhaksi.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Silotokko elää niin suolaisessa, makeassa kuin murtovedessäkin. Sen levinneisyys kattaa Kaspianmeren, Mustanmeren, Asovanmeren ja Egeanmeren rannikot, lännessä Kerikan Aliákmonasjokeen asti.
San Antonio -luokka

San Antonio -luokka on Yhdysvaltain laivaston 15 maihinnousualuksen () muodostama alusluokka, jolla tullaan korvaamaan muut Yhdysvaltain laivaston maihinnousualusluokat kuten Austin-luokan, Anchorage-luokan, Charleston-luokan ja Newport-luokan. 
Suunnittelu.
Alusten telakkakannella voidaan sijoittaa joko kaksi LCAC-ilmatyynyalusta tai maihinnousualus LCU ja 14 × amfibiovaunua.
Propulsiojärjestelmä.
Alusten propulsiojärjestelmä koostuu neljästä Colt Pielstick 2.5 STC -dieselmoottorista, jotka on kytketty kahteen akseliin. Järjestelmä mahdollistaa 25 solmun huippunopeuden. Lisäksi aluksella on Caterpillar-dieselgeneraattoreita tuottamassa sähköä aluksen 
palveluihin.
Aseistus.
Aluksen aseistuksena on kaksi 21-siiloista Mk 49 RAM-ohjusten laukaisualustaa, joista voidaan laukaista RIM-116A ohjuksia. Järjestelmän tukena on Mk 31 GMWS, jonka tehtävänä on havaita alusta lähestyvät ohjukset ja lentokoneet. Toukokuusta 2015 alkaen ohjukset on korvattu RIM-116B:llä ja sen jatkoversioilla.
Lähipuolustusjärjestelmänä pinta-aluksia vastaan aluksilla on kaksi Mk 46 Mod 2 GWS -järjestelmää, joihin kuuluu jopa 200 laukausta minuutissa ampuva 30 millimetrin Bushmaster II -tykki.
Alukset.
Luokan ensimmäinen alus, "USS San Antonio", luovutettiin laivastolle heinäkuussa 2005. "USS New York" oli ensimmäinen kolmesta aluksesta, jotka rakennettiin 11. syyskuuta 2001 terrori-iskujen uhrien muistoksi. Aluksen keulaharjaan valettiin 7,5 tonnia terästä, joka oli pelastettu World Trade Centeristä. Merivoimat nimesi luokkien kahdeksannen ja yhdeksännen laivan, "USS Arlingtonin" ja "USS Somersetin", Pentagonin ja United Airlinesin lennon 93 uhrien muistoksi. Edellämainituista paikoista löytyneet materiaalit sisällytettiin myös näihin aluksiin.
National Women’s Soccer League

National Women’s Soccer League (NWSL) on yhdysvaltalainen naisten jalkapalloliiga ja maan korkein sarjataso. Se perustettiin 2012 WPS-liigan seuraajaksi.
Liigan ensimmäinen kausi pelattiin vuonna 2013. Mukana oli neljä entistä WPS-liigan joukkuetta ja neljä uutta joukkuetta. Sittemmin mukaan on tullut kaksi uutta joukkuetta ja yksi on lopettanut, joten kaudella 2018 liigaan osallistui yhdeksän joukkuetta.
Mestarit.
Lähde:
Marcus Westfält

Marcus Westfält (s. 12. maaliskuuta 2000 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Timrå IK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Westfält osaa pelata myös laidassa.
Pelityyli.
Elite Prospects -sivuston mukaan Westfält on vahva kahden suunnan hyökkääjä, joka kykenee tekemään pisteitä. Hän pelaa myös luotettavaa fyysistä peliä, omaa erittäin hyvän pelikäsityksen ja on käyttökelpoinen erikoistilanteissa. Westfält johtaa peliä esimerkillään ja hänellä on hyvä asenne ja työmoraali.
Ura.
Seuraura.
Westfält on Vallentuna BK:n kasvatti. Hän oli kaudella 2015–2016 seuran J18-junioreiden paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 17+19=36. Nousukarsintasarjassa Westfält oli tehoilla 4+2=6 joukkueen paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Oscar Berghultin kanssa. Vallentunan kausi päättyi sarjanousuun J18 Division 1:stä ja J18 Elitiin, kuten myös J20-ikäluokassa. Vain 15-vuotias Westfält debytoi kauden aikana myös seuran miesten joukkueessa Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Hockeyettanissa, jossa hän pelasi yhden runkosarjaottelun.
Kaudeksi 2016–2017 Westfält siirtyi Brynäs IF:n J18-junioreihin. Hän oli J18 Elitissä joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 10+26=36. Kaudella 2017–2018 Westfält oli Brynäsin J20-junioreiden kolmanneksi paras pistemies tehoilla 12+15=27. Hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +19. Westfält debytoi kauden aikana myös Brynäsin SHL-joukkueessa, jossa hän pelasi 31 runkosarjaottelua tehopistein 1+3=4 sekä kahdeksan playoff- ja neljä Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä. Westfält teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigassa 10. lokakuuta 2017 saksalaista EHC Münchenia vastaan. SHL-debyyttinsä hän teki Brynäsin seuraavassa ottelussa 12. lokakuuta 2017 Skellefteå AIK:ta vastaan. SHL-uransa avausmaalin Westfält teki 9. joulukuuta 2017 Luleå HF:ää vastaan.
Philadelphia Flyers varasi Westfältin seitsemännellä kierroksella 205. pelaajana . Hän pelasi Brynäsissä alkukaudella 2018–2019 19 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen sekä 12 ottelua seuran J20-junioreissa, kunnes tammikuussa 2019 Westfält siirtyi loppukauden sopimuksella sarjatasoa alemmas HockeyAllsvenskan-joukkue Karlskrona HK:hon. Hänet hankittiin pääasiassa paikkaamaan puolestaan SHL:ään siirtyneen Matt Careyn jättämää aukkoa.
Maajoukkueura.
Westfält pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti pronssia. Westfält pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017, jolloin hän voitti pronssia. Westfält pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2016, jolloin hän voitti kultaa. Yhteensä Westfält on pelannut 38 poikien maaottelua.
Pekka Narko

Pekka Sakari Narko (s. 20. syyskuuta 1945 Tuusula) on suomalainen, 1970- ja 1980-luvuilla olympialaisissa kilpaillut purjehtija.
Narko sijoittui olympialaisten Tornado-luokassa 13:nneksi Montrealissa 1976, kuudenneksi Moskovassa 1980 ja 16:nneksi Los Angelesissa 1984. Kahdella ensimmäisellä kerralla hänellä oli parinaan Juha Siira ja vuonna 1984 Juha Valtanen. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi vuonna 1979 ja 11:nneksi vuonna 1983. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli viides vuonna 1978 sekä kuudes vuosina 1975, 1977 ja 1983. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1976.
Seuratasolla Narko edusti Helsingfors Segelklubbia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1973–1975 ja 1977–1982, niistä kaksi viimeisintä Juha Valtasen ja aiemmat Juha Siiran kanssa.
Pekka Narko ja Juha Siira valittiin vuoden 1978 parhaiksi suomalaispurjehtijoiksi.
Juha Siira

Juha Kalervo Siira (10. tammikuuta 1946 Helsinki – 17. kesäkuuta 2021 Tuusula) oli suomalainen, 1970- ja 1980-luvuilla olympialaisissa kilpaillut purjehtija.
Siira sijoittui olympialaisten Tornado-luokassa 13:nneksi Montrealissa 1976 ja kuudenneksi Moskovassa 1980. Parinaan hänellä oli Pekka Narko. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi vuonna 1979. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli viides vuonna 1978 sekä kuudes vuosina 1975 ja 1977. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1976.
Seuratasolla Siira edusti Tuusulan Purjehtijoita ja Helsingfors Segelklubbia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1973–1975 ja 1977–1980 Pekka Narkon kanssa.
Juha Siira ja Pekka Narko valittiin vuoden 1978 parhaiksi suomalaispurjehtijoiksi.
Juha Valtanen

Juha Joukamo Valtanen (s. 6. joulukuuta 1952 Helsinki) on suomalainen, 1980-luvulla arvokilpailuissa kilpaillut olympiapurjehtija sekä pelastusalan asemamestari.
Urheilutausta.
Valtanen sijoittui olympialaisten Tornado-luokassa 16:nneksi Los Angelesissa 1984 Pekka Narkon parina. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui 11:nneksi ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa neljänneksi vuonna 1983. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa vuonna 1982.
Valtanen voitti Pekka Narkon kanssa Tornado-luokan Suomen-mestaruuden vuosina 1981, 1982 ja 1983.
Juha Valtanen ja Pekka Narko valittiin vuoden 1983 parhaiksi suomalaispurjehtijoiksi. Valtanen on edustanut urallaan NJK-, EPS- ja HTPS-purjehdusseuroja.
Los Angelesin olympialaisten jälkeen Juha Valtanen jatkoi vuonna 1985 kilpapurjehdusuraansa. Soling-luokassa yhdessä Kenneth Ja Henrik Thelenin kanssa. He kilpailivat lukuisissa kilpailuissa kotimaassa ja ulkomailla, joista paras tulos saavutettiin vuonna 1988 Balatonjärvellä jossa tuloksena oli maailmanmestaruushopea. Valtanen on myös osallistunut lukuisiin avomerikilpailuihin.Parhaat saavutukset vuosilta 1975 ja 1989 Gotland Runt kilpailun voitot Ior-2 ja Maxi-veneluokassa, Itämeren suurimmassa purjehdustapahtumassa.
Judossa Valtanen saavutti useita SM-mitaleja sekä vuonna 1972 TUK:n mestaruuden. Hän on toiminut judon seuravalmentajana ja Tapion Judo-Ikarin johtokunnan jäsenenä. 
Vuonna 2021 Valtanen aloitti uudelleen ratakilpapurjehduksen Fålkboat-luokassa yhdessä Erik Aikalan ja Kari Paljakan kanssa.
Työura.
Valtanen kilpaili aina vuoteen vuoteen 1992 saakka, jolloin Valtanen aloitti opiskelun Valtion pelastusopistossa Otaniemessä , josta hän valmistui paloesimieheksi samana vuonna. Valtanen työskenteli Asemamestarin vakanssilla vuoteen 2012, jolloin hän jäi eläkkeelle toimittuaan Niittykummun paloaseman päällikkönä vuodesta 2002. Valtanen toimi myös pelastus-sukeltajana vuodesta 1980 aina vuoteen 2010, jolloin hän lopetettuaan aktiivitoiminnan, oli silloin Suomen vanhin virassa työskentelevä pelastussukeltaja. Valtanen kuului myös Suomen FRF-joukkueeseen, joka työskenteli eri pelastustehtävissä kautta maailman.
Merkittävimmät huomionosoitukset.
Sotilasarvoltaan Valtanen on reservin luutnantti, ja hänet on palkittu useilla kunniamerkeillä, muun muassa Suomen Leijonan ritarikunnan ansioristillä.
Valtanen on kirjoittanut urallaan kolme kirjaa, joista 2 käsittelee pelastusalaa ja sen toimintaa, sekä yhden purjehdusmatkasta kertovan kirjan/oppaan.
Juha Valtasen isä oli puolustusvoimain komentajana toiminut Jaakko Valtanen.
Ann-Christine Syvänen

Ann-Christine Elisabeth Syvänen (s. 1950) on suomalainen Uppsalan yliopiston molekulaarisen lääketieteen professori ja hän on työskennellyt myös Uppsalan akateemisessa sairaalassa.
Syvänen opiskeli ja väitteli Helsingin yliopistossa biokemiasta. Hänen englanninkielisen artikkeliväitöskirjansa (1986) otsikkona oli "New developments in nucleic acid hybridization". 
Työurallaan professori Syvänen on kehittänyt muun muassa nukleiinihappojen analyysitekniikkaa ja perustanut menestyksekkään ihmisen sairauksia ajanmukaisin geneettisiä ja epigeneettisiä tekniikoita käyttävän tutkimusryhmän. Hän on 2010-luvulla keskittynyt erityisesti lapsuusajan leukemian ja autoimmuunisairauksien tutkimiseen. Hän on perustanut Uppsalan yliopistoon alkujaan Knut ja Alice Wallenbergin säätiön tukemana laajan SNP&amp;SEQ -teknologia-alustan, jolla voidaan analysoida SNP-genotyypit ja tehdä toisen sukupolven sekvensointia. Tämä tutkimusympäristö palvelee akateemisia tutkijoita myös muualta Ruotsista ja ulkomailta. SNP-luokittelun johtavana asiantuntijana hän on julkaissut tutkimusryhmineen useita runsaasti viitattuja tieteellisiä artikkeleita, mukaan luettuna kaksi aihepiirin katsausartikkelia Nature Genetics -lehdessä 2000-luvulla. Hän on tutkijatovereineen julkaissut monia laajasti viitattuja tutkimusartikkeleita tieteen huippujulkaisuissa (kuten Nature, Science, PNAS) myös tämän jälkeen. 
Syvänen kutsuttiin Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2007. Vuonna 2014 hänelle myönnettiin Uppsalan yliopiston Rudbeck-mitali tunnustuksena korkeatasoisista tieteellisistä ansioista. Vuonna 2018 Syvänen nousi arvostetulle viitatuimpien tutkijoiden "2018 Highly Cited Researchers" -listalle tieteenrajat ylittävän tutkimuksen aihepiiristä. Maailmanlaajuisesti tällä alansa viitatuimpien (siteeratuin 1 %) listalla on kaikki aihealueet mukaan luettuna runsas 4 000 tutkijaa 21 tieteenalalta ja noin 2 000 tieteenrajat ylittävää tutkijaa. Koti- tai ulkoimailla työskenteleviä suomalaisia tai Suomessa työskenteleviä ulkomaisia tutkijoita listalla on noin 40.
Espanjan Itä-Intia

 
Espanjan Itä-Intia () oli Espanjan siirtomaat Aasiassa ja Oseaniassa vuodesta 1565 vuoteen 1901. Ne käsittivät nykypäivän Filippiinit, Mariaanit, Karoliinit, Palaun ja Guamin sekä osia Taiwanista, Sulawesista ja Molukeista. 
Espanjan–Yhdysvaltain sodan seurauksena vuonna 1898 Yhdysvallat miehitti Filippiinit ja Guamin, kun taas jäljelle jääneet noin 6 000 pienempää saarta myytiin Saksalle Espanjan ja Saksan vuoden 1899 rauhassa. Tästä jäljelle jääneet muutamat saaret myytiin Yhdysvalloille, kun Washingtonin rauha ratifioitiin vuonna 1901.
Aleksandr Vvedenski

Aleksandr Ivanovitš Vvedenski (ven. Алекса́ндр Ива́нович Введе́нский) ; (6. joulukuuta [J: 23. marraskuuta] 1904 Pietari Venäjän keisarikunta – 19. joulukuuta 1941 Ukraina) oli venäläinen näytelmäkirjailija, runoilija ja lastenkirjailija, joka oli merkittävä Neuvostoliitossa toiminut avantgarde-taiteilija.
Suku ja koulutus.
Vvedenski oli menestyvän perheen poika: isä Ivan Viktorovitš Vvedenski (1870-1939) oli taloustieteilijä ja valtioneuvoston jäsen; äiti Jevgenia Ivanovna Povolotskaja (1876-1935) oli kuuluisa gynekologi. Heillä oli neljä lasta: Aleksandr, Vladimir, Jevgeni ja Jevlalia. 
Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1921 ja opiskeli sen jälkeen Pietarin yliopistossa lyhyen aikaa lakia ja kieliä, ennen kuin keskittyi kirjoittamaan runoja ja draamaa.
Kirjallinen ura.
Vuosina 1923–1926 Vvedenski tutki runouden luonnetta yhdessä futuristisen runoilijan Igor Terentjevin kanssa. Vuonna 1925 Vvedenski tutustui Daniil Harmsiin. He perustivat avantgardistisen kirjailijakollektiivin, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Oberiu. Muiden avantgardistien tapaan myös Oberiun jäsenet joutuivat viranomaisten hyökkäyksen kohteeksi, koska heitä pidettiin uhkana sosialismille.
Aleksandr Vvedenski sai 1920-luvun alkupuolella ilmeisiä vaikutteita järjentakaisen kielen teoreetikoilta Krutšonyhilta ja Velimir Hlebnikovilta. Myös kuvataiteilija Pavel Filonov kuului Vvedenskin lähipiiriin. Kaikkinainen kielellinen kokeellisuus leimasi Vvedenskin tuotantoa: hän käytti runoissaan kieliopin vastaisia ilmaisuja, merkitysten yhteentörmäyksiä ja ortografista leikkiä. Runossa "Ušol sud" ("Oikeus on poistunut," 1930) kekseliäs muotokokeilu sisältää kuvauksen Stalinin ajan näkymättömästä kauhusta.
Toisen maailmansodan alkaessa Vvedenski pidätettiin poliittisesti epäilyttävänä, ja hän kuoli vankeudessa.
Vvedenski pidätettiin vuonna 1931, ja vuonna 1932 hänet karkotettiin Kurskiin. Vuonna 1936 hän muutti kolmannen vaimonsa kotikaupunkiin Ukrainan Harkovaan. Vvedenski pidätettiin uudestaan vuonna 1941. Hänen kuolemansa olosuhteet ovat epäselvät: hän kuoli joulukuussa 1941 matkalla Harkovasta karkotukseen Siperiaan joko punatautiin tai vartija ampui hänet.
Vvedenskyä pidetään laajalti venäläisten nykykirjailijoiden ja kirjallisuudentutkijoiden keskuudessa yhtenä omaperäisimmistä ja tärkeimmistä venäjäksi kirjoittaneista kirjailijoista Neuvostoliiton alkuajoilta. Vvedensky piti omaa runouttaan "järjen kritiikkinä Kantin voimakkaampana."
Perintö.
Suurin osa Aleksandr Vvedenskin aikuisille tarkoitetusta tuotannosta julkaistiin postuumisti. Vvedenskin tuotanto pääsi julkisuuteen lännessä 1970-luvulla ja Neuvostoliitossa glasnostin kaudella.
Lentopallon naisten 2-sarja

 Lentopallon naisten 2-sarja on naisten lentopalloilun kolmanneksi korkein sarjataso Suomessa. Kaudella 2021-2022 sarja on jaettu 17 lohkoon.
Höngg

Höngg on sveitsiläisen Zürichin kaupunginosa () ja entinen kunta. Höngg on osa Zürichin kaupungin pohjoista piiriä nro 10 (), jonka toinen osa on Wipkingen. Kaupunginosassa on runsaat 23 000 asukasta ja työpaikkoja on lähes 6 000. Höngg sijaitsee Hönggerbergin ja Käferbergin lounaisrinteillä sekä Limmatjoen rantatörmällä.
Historiaa.
Höngg oli itsenäinen kunta vuoteen 1934, josta lähtien se on ollut osa Zürichin kaupunkia. Kaupunginosan väkiluku kasvoi 1900-luvulla moninkertaiseksi:
Hönggiin on ollut raitiovaunuyhteys (linja 13) Zürichin keskustasta vuodesta 1898 alkaen. ETH Zürichin toinen kampus sijaitsee Hönggissä, Hönggerbergin kukkulalla.
Salibandyn A-tyttöjen 1. divisioona

Salibandyn T21 1. divisioona on Salibandyliiton järjestämä ylialueellinen sarja A-tytöille. Sarjassa pelaavat ne joukkueet, jotka eivät ole ilmoittautuneet, tai eivät ole päässeet läpi SM-karsinnoista.
Joukkueet 2018–2019.
Lohko 1
Lohko 2
Valkeinen (Ähtäri)

Valkeinen on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Ähtärin kirkosta viiden kilometrin päässä koillisessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 145 hehtaaria eli 1,5 neliökilometriä. Se on 2,1 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Sen järvenselkä on avoin ja saareton. Sen rannat ovat alavaa kangasmaastoa, jossa ei ole mainittavia mäkiä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 4,4 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0044 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,0 metriä ja suurin syvyys on 6,9 metriä. Syvin kohta sijaitsee aivan keskellä järveä.
Järven rantaviivan pituus on 5,4 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata paitsi kolmessa kohtaa, missä peltomaat ulottuvat järven rantaan. Järven ympäristön haja-asutus muodostuu kahdeksasta taloudesta, joista kolme on maatiloja. Asutus muodostavat Soidinperän, Valkeisperän ja Reijon. Rannoille on rakennettu 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 17281 tai 7091.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Hankaveden–Väliveden alueeseen (35.432) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 168,7 metriä mpy. Järvi saa pääosan vedestään omasta lähiympäristöstään, missä metsiin ja Kylkisuolle on kaivettu kuivatusojia. Vaikka Niemisjoki virtaa läheltä ohi, ei järvi laske siihen vaan se laskee Peurakankaan muodostaman 1,5 kilometriä leveän kannaksen yli Väliveteen Jatapuroa pitkin. laskuojalle tulee pudotusta 15,2 metriä.
Tuovi Hirvisuo

Tuovi Hirvisuo (3. huhtikuuta 1908 Helsinki – 4. heinäkuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli yksi Viipurin Kaupunginteatterin 1930-luvun suosittuja nimitähtiä.
Ura.
Hirvisuon vanhemmat olivat liikkeenjohtaja Vihtori Riku Hirvisuo ja Hilja Johanna Mäkinen. Kaupunginjohtaja Tapio Hirvisuo oli hänen veljensä. Hän opiskeli Suomen Näyttämöopistossa vuosina 1928–1930. Hirvisuo työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Suomen Kansallisteatterissa 1930–1932 ja Viipurin Kaupunginteatterissa 1932–1938. Toisen maailmansodan aikana hän vieraili Lahden Teatterissa ja Viipurin Kaupunginteatterissa.
Hirvisuon näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Anu karjalaisnäytelmässä "Anu ja Mikko" ja myyjätär Irja Agapetuksen komediassa "Syntipukki". Naispäärooli hänellä oli muun muassa näytelmissä "Olen 26-vuotias", "Luvattomia tunteja" ja "Rose-Marie".
Muuta.
Tuovi Hirvisuo avioitui Pentti Olavi Honkasen kanssa 1937.
Hiroshiman neidot

Hiroshiman neidot ovat 25 japanilaisesta kouluikäisestä tytöstä koostuva joukko. Tytöt kärsivät vakavia vammoja Hiroshimaan 6. elokuuta, 1945 pudotetun fissiopommin aiheuttaman lämpöaallon seurauksena. He tekivät 1955 suurta julkisuutta synnyttäneen matkan Yhdysvaltoihin, jossa heitä hoidettiin kirurgisesti. Tytöillä oli kasvoissaan ja käsissään palovammojen aiheuttamia suuria arpia eli keloideja. Vammojen seurauksena useilla kädet jäivät pysyvästi kouramaisiin asentoihin.
Mohammed Dionne

Mohammed Dionne (22. syyskuuta 1959 Gossas – 5. huhtikuuta 2024 Pariisi, Ranska) oli senegalilainen insinööri ja poliitikko, joka oli Senegalin pääministerinä 2014–2019.
Vuonna 2019 pääministerin virka lakkautettiin, jotta presidentti voisi toimia suoraan hallinnon kanssa. Virka palautettiin 2022, jolloin Amadou Basta tuli pääministeri.
Ennen pääministerin tehtävää Dionne oli ollut vastuussa edellisessä hallituksessa kehitysohjelmasta. Hän työskenteli urallaan myös Länsi-Afrikan kehityspankissa ja Yhdistyneiden kansakuntien teollistamisjärjestössä. Hän oli koulutukseltaan tietokoneinsinööri.
Dionne oli ehdolla maaliskuun 2024 presidentinvaaleissa. Hän kuitenkin matkusti kesken vaalikampanjan Pariisiin saamaan lääketieteellistä hoitoa, ja hän kuoli Pariisissa huhtikuussa 2024.
Abdoul Mbaye

Abdoul Mbaye (s. 13. huhtikuuta 1953 Dakar) on senegalilainen pankkiiri ja poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 2012–2013. Hän ei edustanut mitään puoluetta. Hän opiskeli hyvissä liikealan oppilaitoksissa Senegalissa ja Ranskassa ja työskenteli ennen pääministeriksi valintaansa Länsi-Afrikan keskuspankissa.
Elina Pylkkänen

Elina Pylkkänen (s. 1967) on suomalainen taloustieteilijä ja Suomen työ- ja elinkeinoministeriön alivaltiosihteeri.
Pylkkänen on aiemmin työskennellyt finanssineuvoksena valtiovarainministeriön vero-osastolla, yksikön johtajana Stakesin sosiaalitalouden tutkimusohjelmassa ja ekonomistina Ruotsin valtiovarainministeriössä. Pylkkänen on keskittynyt tutkimuksessaan muun muassa työn taloustieteen teemoihin, verotukseen sekä mikrosimulointimallien kehittämiseen ja soveltamiseen. Pylkkänen on koulutukseltaan taloustieteen tohtori. Hän väitteli Göteborgin yliopistossa.
Pylkkänen aloitti TEM:ssa 1. kesäkuuta 2021. Tätä ennen hän työskenteli Palkansaajien tutkimuslaitoksen johtajana.
Pylkkänen on Työkanava Oy:n hallituksen puheenjohtaja.
Elina Pylkkäsen puoliso on filosofi Paavo Pylkkänen.
Second unit

Second unit () on elokuvanteossa käytettävä päätyöryhmästä (”first unit”) erillinen kameraryhmä, joka työskentelee ilman päänäyttelijöitä. Second unitilla on oma ohjaaja ja kuvaaja, ja se tuottaa esimerkiksi lähikuvia esineistä, esittelykuvia rakennuksista, taistelukohtausten kuvia sekä kuvia ajoneuvoista liikkeessä silloin, kun ei kuvata ajoneuvon sisään. Second unitin käyttö vähentää tuotantokustannuksia, koska päänäyttelijöiden tai pääohjaajan ja -kuvaajan ei tarvitse olla paikalla kuvausten aikana. Lisäksi se lyhentää tuotantoaikataulua, koska second unit voi kuvata samaan aikaan kuin päätyöryhmä.
Elokuvaohjaaja Peter MacDonaldin mukaan second unitin työskentelyssä on tärkeintä, ettei katsoja pysty erottamaan lopullisessa elokuvassa ohjaus- ja kuvaustyylin perusteella, mitkä kohtaukset on tehty päätyöryhmästä erillään. Suuren budjetin elokuvissa voi olla useita eri kuvausyksikköjä, jotka tuottavat materiaalia jälkituotantoa varten.
Jevgeni Mozer

Jevgeni Mozer (s. 18. toukokuuta 1993 Omsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL-seura Avtomobilist Jekaterinburgia. Hän on pelannut suurimman osan urastaan KHL:n Torpedo Nižni Novgorodin paidassa. Mozer on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Mozer aloitti KHL-uransa Avangard Omskissa. Hän keräsi ensimmäisenä kautenaan 24:ssä ottelussa tehot 2+2=4. Kahden MHL-kauden jälkeen hän siirtyi takaisin KHL:ään. Mozer pelasi Torpedo Nižni Novgorodissa neljä kautta, kunnes hän siirtyi Moskovan Dinamoon. Mozer siirtyi kaudeksi 2019–2020 Avtomobilist Jekaterinburgiin.
Kasper ja Liisa

Kasper ja Liisa (engl. "Gaspard and Lisa") on vuoden 2010 valmistunut ranskalais-brittiläinen animaatiosarja.
Jaksot.
1. Sorsaparaati 
2. Mörköjahti 
3. Avaruusraketti 
4. Luokan lemmikki 
5. Kasperin puutarha 
6. Chantellen muna 
7. Viktorian uusi tapetti 
8. Luokan esitys 
9. Karannut leija 
10. Lemmikkipäivä 
11. Kadonneiden tomaattien arvoitus 
12. Ensimmäinen junamatka 
13. Pienet lelukauppiaat 
14. Kun Kasper tapasi Liisan 
15. Äidin vaasi menee rikki 
16. Ulkoilutetaan Jean Claudea 
17. Käsinukke-esitys 
18. Tärkeä paketti 
19. Prinssin mutakylpy 
20. Herra Hugetin syntymäpäivä 
21. Hiekkapatsaita 
22. Kasper Suuri 
23. Kasperin koiranpentu 
24. Herkkuja 
25. Ikuiset ystävät 
26. Aarrejahti 
27. Ostoksilla 
28. Kirpputori 
29. Lukan kirje 
30. Kasperin sammakko 
31. Onneton leipomus 
32. Luokkakonsertti 
33. Kerhohuone 
34. Liisan huivi 
35. Liisan kissanpentu 
36. Pyöräajelu 
37. Isän tärkeä paperi 
38. Ystävysten patonki 
39. Liisan hikka 
40. Papukaijat karkuteillä 
41. Ihana äitienpäivä 
42. Judotunnilla 
43. Harmeja 
44. Perhepotretti 
45. Pyöräkilpailu 
46. Esitelmä 
47. Kasperin taideteos 
48. Jouluyllätys 
49. Maailman paras joulu 
50. Luminen päivä 
51. Cake 
52. The Bird 
Ääninäyttelijät.
Suomenkieliset äänet 
Käännös: Kirsi Ohrankämmen 
Tuotanto: Uptempo Oy
Cheikh Hadjibou Soumaré

Cheikh Hadjibou Soumaré (s. 1951) on senegalilainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä 2007–2009. Ennen pääministerikauttaan hän työskenteli pankkialalla.
Vuonna 2018 Soumaré ilmoitti asettuvansa ehdokkaaksi vuoden 2019 presidentinvaaleissa. Pian ilmoituksen jälkeen häntä syytettiin taloudellisista väärinkäytöksistä 1990-luvulla.
Ron Ellis

Ronald John Edward Ellis (8. tammikuuta 1945 Lindsay, Ontario – 11. toukokuuta 2024) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi vuosina 1964–1981 NHL-seura Toronto Maple Leafsissa. Hän pelasi NHL:ssä 1034 ottelua, 16 kautta ja voitti Stanley Cupin kaudella 1966–1967. Ellis pelasi Summit Series -sarjassa vuonna 1972 Kanadan paidassa.
Dyynielämänlanka

Dyynielämänlanka ("Ipomoea pes-caprae") on elämänlankoihin kuuluva kasvilaji, jota kasvaa pantrooppisilla rannoilla ympäri maailmaa. Se on köynnöstävä ja ruohovartinen kasvi, joka voi köynnöstää maata pitkin jopa 30 metrin matkan.
Kuvaus.
Dyynielämänlanka on köynnöstävä ruohovartinen kasvi, joka kasvaa yleensä 10–15 senttimetriä korkeaksi mutta jonka varsi voi köynnöstää 30 metriä maata pitkin. Se kasvattaa ison pääjuuren, joka voi olla kolme metriä pitkä ja viisi senttimetriä halkaisijaltaan.
Dyynielämänlangan monimuotoiset lehdet ovat 6–10 senttimetriä pitkät, ja ne ovat paksut, sileät ja kaksiliuskaiset. Kasvin kukat ovat torvimaisia, ja ne ovat 6–7,5 senttimetriä leveitä. Teriö on vaaleanpunainen, punertavan purppura tai violetti. Kasvin 1,3 senttimetriä leveät hedelmät ovat pyöreitä, ja niissä neljä siementä. 6–10 senttimetriä pitkät siemenet ovat kauttaaltaan ruskean karvan peitossa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Dyynielämänlanka on pantrooppinen rantojen laji. Sitä kasvaa Kiinassa, Japanissa, Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa, Afrikassa, Australiassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa sekä Tyynenmeren saarilla. Toisinaan dyynielämänlankoja kasvaa myös sisämaassa teiden ja ojien varsilla.
Dyynielämänlankaa tavataan erityisesti rantojen hiekkaisilla dyyneillä, ja sen takia se sietää jopa suoria suolaroiskeita. Lajia pidetään dyynien pioneerilajina, ja sillä on merkitystä dyynien sitojana.
Tricerma octogonum

Tricerma octogonum on kelasköynnöskasveihin kuuluva kasvilaji, joka elää Etelä-Amerikan länsiosissa Ecuadorista Chileen ja Galápagossaarilla. Se kasvaa rantavyöhykkeellä ja kuivilla alangoilla. Pensasmaisesti tai pieneksi puuksi kasvava laji voi olla kahdeksan metriä korkea.
Väinö Parkkali

Väinö Joakim Parkkali (24. toukokuuta 1887 Viipuri – 14. toukokuuta 1950 Helsinki) oli maanmittari, joka toimi maanmittaushallituksen ylijohtajana.
Henkilöhistoria.
Väinö Parkkalin vanhemmat olivat poliisi Joakim Parkkali ja Anna Nissinen ja puoliso vuodesta 1909 Heidi Sigyn Öberg (k. 1951). Parkkali tuli ylioppilaaksi 1906 ja valmistui maanmittariksi 1908. Varamaanmittarina Viipurin läänissä hän toimi 1914–1918, asutushallituksen asutusmaanmittarina 1918–1919, insinööritoimiston palveluksessa 1919–1922, asutushallituksen vt. asutusneuvoksena 1922–1929 ja vakinaisena 1926–1929, Hämeen läänin maanmittausinsinöörinä 1929–1930, maanmittaushallituksen ylijohtajana 1930–1933, asutushallituksen v.t. ylijohtajana 1933–1937 ja maatalousministeriön asutusasiainosaston päällikkönä 1938–1942. Parkkali oli useiden valtiollisten komiteoiden jäsen tai puheenjohtaja.
Kalastajansolmu

Kalastajansolmu eli onkimiehensolmu on liukkaiden siimojen tai köysien yhdistämiseen käytetty solmu. Sitä kutsutaan joskus myös nimillä engelsmanninsolmu, soutajansolmu, vesisolmu tai rakastavaistensolmu. Verisolmu on kalastajansolmun muunnos. Kalastajansolmu on kytkysolmu. 
Solmiminen.
Kalastajansolmulla voidaan yhdistää kaksi samalaista köyttä. Ensin aseta köysien päät vierekkäin. Sido kummankin köyden irtopää umpisolmulla toisen köyden kiinteän osan ympäri. Vedä solmut yhteen. Kiristä.
Melitta Bentz

Amalie Auguste Melitta Bentz (o.s. Liebscher, 3. tammikuuta 1873 Dresden – 29. kesäkuuta 1950) oli saksalainen yrittäjä, joka keksi suodatinpussit vuonna 1908. Bentz teki keittiössään erilaisia kokeiluja ja huomasi, että parhaalta kahvi maistui, kun kuuman veden kaatoi kouluvihkossa käytetyn imupaperin läpi. Imupaperia tarvittiin tuolloin aukeamien välissä, koska mustekynien kostea muste olisi muuten sotkenut sivut.
Bentzin kahvinsuodatinlaite syntyi lyömällä peltisen purkin pohjaan naulalla reikiä. Imupaperin perheenäiti asetteli purkin sisälle, lisäsi kahvijauheen ja kaatoi vettä päälle.
Naapurinrouvat ihastuivat suodatetun kahvin makuun ja myös siihen, että kupissa ei enää lillunut kahvinporoja. He innostivat Bentziä rekisteröimään keksintönsä.
Kun Saksan keisarillinen patenttitoimisto hyväksyi Melitta Bentzin idean, ilmoittautui hän kaupparekisteriin ja perusti 73 pennin alkupääomalla yrityksen joulukuun 15. päivänä 1908.
Hän oli naimisissa Johannes Emil Hugo Bentzin kanssa. Melitta Bentz sai kolme lasta.
Lentopallon naisten 3-sarja

 Lentopallon naisten 3-sarja on naisten lentopalloilun neljänneksi korkein sarjataso Suomessa.
Lyhytkuonodelfiini

Lyhytkuonodelfiini eli sarawakindelfiini ("Lagenodelphis hosei") on delfiinien heimoon kuuluva valaslaji. Se on sukunsa "Lagenodelphis" ainoa laji. Lyhytkuonodelfiini tunnettiin pitkään vain yhden luurangon perusteella, joka löydettiin rannalta Sarawakista. Luuranko lähetettiin Englantiin vuonna 1895 ja Francis Fraser kuvasi sen vuonna 1956. Lajin englanninkielinen nimi "fraser's dolphin" on annettu hänen mukaansa. Luuranko oli noin 2,4 metriä pitkä ja sen kallossa oli sekä valkokuvedelfiinien ("Lagenorhynchus") ja delfiinien ("Delphinus") piirteitä. Vuonna 1971 löydettiin tuntemattomia delfiinejä, jotka pari vuotta myöhemmin tunnistettiin lyhytkuonodelfiineiksi.
Ulkonäkö ja koko.
Lyhytkuonodelfiini on aikuisena 2–2,6 metrin pituinen ja painaa 160–210 kiloa. Lajilla on hyvin pienet sukupuolielimet.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Laji elää trooppisissa vesissä. Yksi maailman suurimmista lyhytkuonodelfiinipopulaatioista elää Filippiineillä. Lyhytkuonodelfiiniparvet uivat nopeasti ja delfiinit ovat pakkautuneet niihin tiheästi.
Ravinto.
Lyhytkuonodelfiini syö lähinnä kaloja, kalmareita ja katkarapuja.
Köminjärvi

Köminjärvi on Keski-Suomessa Keuruulla Pihjalaveden aseman lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 132 hehtaaria eli 1,3 neliökilometriä. Se on 2,7 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Sen järvenselällä sijaitsee kallioinen Köminsaari ja se on matalana järvenä kivikkoinen. Järven erikoisuus on 1,3 kilometriä pitkä ja noin 150 metriä leveä Vähä-Kömin niemi, jonka suojaan jää samanpituinen Köminlahti. Niemi on viime jääkauden aikainen seitsemän metriä korkea drumliini, jonka koostuu hiekkamoreenista. Se on otettu mukaan valtakunnallisesti arvokkaiden moreenimuodostumien luetteloon (luettelotunnus: MOR-Y09-084 ). Lahden toisella puolella sijaitsee tämän kanssa rinnakkainen drumliini ja kolmas drumliini alkaa järven eteläpäästä ja jatkuu Pihlajaveden asemalle asti.
Järven rantaviivan pituus on 10,7 kilometriä ja se on pääasiassa metsämaata. Rantaan asti ulottuu peltomaata Vähä-Kömin niemessä ja Mason alajuoksulla Köminkoskella. Järven ympäristö on alavaa seutua, joka on sen vuoksi soistuvaa metsämaata. Suot on ojitettu ja ojien kuivatusvedet on johdettu järveen. Järven ympäristön haja-asutus muodostuu noin 10 taloudesta, joista kaksi ovat maatiloja. Taloudet muodostavat Kömin kulmakunnan. Järven rannoille on rakennettu 12 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdysteiltä 6211 ja 6212. Haapamäki–Seinäjoki-rautatie ohittaa järven kauempana yhdystien takana.
Historiaa.
Kun järven rantoja on otettu viljelyyn, on loivarantaisen ja tulvaherkän järven rantoja haluttu muuttaa laitumiksi ja niityiksi. Lupaa järvenlaskun toteuttamiseksi olivat hakeneet talolliset Heikki Rantakömi, Juha Isokömi, Herman Wähäkömi ja Abraham Lehtomäki. Kuvernööri myönsi luvan järvenlaskulle 29.3.1888. Kun järvenlasku oli toteutettu, huomattiin sen vaikeutuvan tukinuittoa. Tukinuiton helpottamiseksi saatiin muutama vuosi myöhemmin valtio mukaan perkaamaan jokiuomia ja järveä. Esimerkiksi järven lasku-uoma Kirkkokanava levennettiin ja suoristettiin tässä yhteydessä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Pihlajaveden alueeseen (35.483) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,4 metriä mpy.
Järvi saa pääosan vedestään Pihlajaveden reitin pääuomasta Masosta, joka laskee Martinjärvestä (105 ha) Köminjärven pohjoispäähän. Metsäojien vaikutus järven vesitalouteen on vähäistä. Köminjärven lähialueella on kaksi yli hehtaarin kokoista järveä, jotka laskevat suoraan järveen. Ne ovat Paskorimppi (10 ha), joka sijaitsee ojitetulla Lahdenperännevalla ja joka laskee järven eteläpäähän, ja toinen on Kaakkosuolla sijaitseva Kaakkolampi (5 ha), joka laskee suo-ojia myöten myös järven eteläpäähän.
Järven laskujoki Kirkkokanava on samalla osa Pihlajaveden reitin pääuoma, joka laskee ensin Mämmijärveen (28 ha) ja sen jälkeen Mämmijokea myöten Pihlajaveteen (2 070 ha).