tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kugelblitz

Leichte Flakpanzer IV (3 cm) Kugelblitz () oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen Panzer IV -alustalle perustuva ilmatorjuntapanssarivaunu, joka jäi sodan päättyessä prototyypiksi. Kugelblitziä valmistettiin varmuudella ainakin kaksi kappaletta, arviot kokonaisvalmistusmäärästä vaihtelevat eri lähteissä 2–7 kappaleen välillä.
Mallin edeltäjiä olivat Flakpanzer I, Flakpanzer 38(t) ja Wirbelwind.
Constance Towers

Constance Towers (s. 20. toukokuuta 1933) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Whitefishissä, Montanassa, ja on elänyt vuodesta 1974 avioliitossa näyttelijä John Gavinin kanssa. 
Towersin tunnetuimpia rooleja ovat Cathy "Shokkikäytävässä" (1963) ja Kelly "Alastomassa suudelmassa" (1964). Hän esiintyi kahdessa John Fordin elokuvassa, "Ratsuväen urhoissa" (1959) ja "Mustassa kersantissa" (1960).
Towers tunnetaan myös useista televisiosarjoista ja muun muassa musikaalista "Anya" (1965). Hänellä on ollut myöhemmällä urallaan rooleja sellaisissa elokuvissa kuin "Karate Kid saa seuraajan" (1994) ja "Täydellinen murha" (1998).
Kislovodsk

Kislovodsk () on kaupunki Venäjällä Stavropolin aluepiirissä. Kaupunki sijaitsee Pohjois-Kaukasuksen alueella Mustanmeren ja Kaspianmeren välissä. Kaupungin väkiluku on 128 553 (2010). Kaupunkiin on rautatieyhteys Mineralnyje Vodysta saapuvan pistoradan kautta. Lähin lentoasema sijaitsee noin 50 kilometrin päässä Mineralnyje Vodyssa.
Kirjaimellisesti Kislovodsk tarkoittaa happamia vesiä, ja nimi johtunee alueen monista mineraalipitoisista lähteistä. Kaupunki onkin tunnettu kylpyläkaupunki. Kislovodsk on perustettu 1803 juuri kylpylätoimintaa ajatellen.
1800- ja 1900-lukujen taitteessa Kislovodsk oli monien muusikkojen, taiteilijoiden ja aristokraattien, mm. Nobelin palkinnon voittaneen Aleksandr Solženitsynin ja taidemaalari Nikolai Jarošenkon kotipaikka. Myös kuuluisa kirjailija Mihail Lermontov asui siellä. Neuvostoaikana kulttuurin kukoistus lakkasi kaupungissa.
Robert Caro

Robert Allan Caro (s. 30. lokakuuta 1935 New York) on yhdysvaltalainen elämäkertakirjailija. 
Caro on varsinaiselta koulutukseltaan toimittaja. Päästyään Horace Man Schoolista vuonna 1953 hän lähti Princetonin yliopistoon, josta hän valmistui vuonna 1957. Hän opiskeli stipendillä Columbiassa ja Harvardissa. 
Caro on kirjoittanut Robert Mosesin elämää käsittelevän teoksen "The Power Broker" (1974) ja Lyndon B. Johnsonin elämää käsittelevän kirjasarjan (1982–), josta on tulossa viisiosainen. Hänet on palkittu kahdella Pulitzer-palkinnolla vuosina 1975 ja 2003 sekä lisäksi National Book Awardilla.
Vantaa Hockey Team

Vantaa Hockey Team (VHT, Vantaa HT) oli vantaalainen jääkiekkoseura vuosina 1989–1993.
Vantaalle oli tarve saada menestyksekäs joukkue sen jälkeen, kun Vantaan Kiekko oli pudonnut jääkiekon I-divisioonasta kauden 1987–1988 jälkeen. Siten koottiin Vantaa Hockey Team yhdistämällä Länsimäen Kiekon (LÄ-KI), Tikkurilan Jää-Veikkojen (TJV) ja Etelä-Vantaan Urheilijoiden (EVU) edustusjoukkueita B-junioritasolta alkaen. Vantaan Kiekko halusi jäädä yhdistymisen ulkopuolelle.
Seura pelasi yhden kauden jääkiekon II-divisioonassa 1989–1990, ja nousi kauden päätteeksi I-divisioonaan. Seura pelasi yhteensä kolme kautta Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonassa vuosina 1990–1993. Kaudella 1990–1991 se sijoittui sarjan kolmanneksi, seuraavalla yhdeksänneksi ja viimeisellä kymmenenneksi. Seurahistorian suurin pistemies oli kaikki neljä kautta seurassa pelannut Veli-Pekka Kinnunen, joka keräsi 122 ottelussa tehot 48+85=133.
1990-luvun puolen välin paikkeilla seuran toiminta alkoi hiipua talousvaikeuksien vuoksi. VHT oli lopulta yhdessä Vantaan Kiekon kanssa pohjana Kiekko-Vantaan synnylle 1994.
Lara Gilchrist

Lara Gilchrist (s. 1982) on kanadalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi elokuvasta The Last Trimester. Sittemmin hänet muistetaan vierailevasta roolistaan televisiosarjassa "Taisteluplaneetta Galactica".
Ura.
Hän on näytellyt uransa aikana enimmäkseen teattereissa ja on tekee nykyään myös vierailevia rooleja televisiosarjoissa kuten Smallville, Stargate Atlantis ja Supernatural. Vuonna 2005 hän teki ensimmäisen ääniroolinsa elokuvassa A Fairytale Christmas ja toisen kerran Ihmenelosissa 2006.
Kelly Pavlik

Kelly Robert Pavlik (s. 4. huhtikuuta 1982 Youngstown, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilijä ja WBC- ja WBO-liittojen keskisarjan hallitseva maailmanmestari. Hän on toistaiseksi hävinnyt ammattilaisurallaan kaksi ottelua ja voitoista kaikki lukuun ottamatta kuutta ovat tulleet tyrmäyksellä. Pavlik on n. 189 cm pitkä.
Amatööriura.
Amatöörinä Pavlik otteli kaikkiaan 88 ottelua joista voitti 89.
Pavlik kohtasi amatööriurallaan kertaalleen Jermain Taylorin häviten ottelut.
Ottelutyyli.
Pavlik pitää oteluissaan yllä hurjaa tempoa. Pavlikin iskut osuvat kohteeseensa ja hän painostaa vastustajiaan. Pavlikin yksittäiset iskut eivät ole kovia mutta iskujen määrä kuormittaa vastustajaa. Pavlik on vahvimmillaan lähi ja puolietäisyydeltä otellessaan.
Ammattilaisura.
Pavlik siirtyi vuonna 2000, 18-vuotiaana, ammattilaiseksi Bob Arumin "Top Rank Boxing" -talliin. Ensimmäisessä ammattilaisottelussaan 16. kesäkuuta hän voitti Eric Benito Tzandin kolmannen erän teknisellä tyrmäyksellä. 7. lokakuuta 2005 hän pääsi iskemään WBC:n Pohjois-Amerikan alueliiton NABF:n ("North American Boxing Federation") keskisarjan mestaruudesta Fulgencio Zúñigaa vastaan ja voitti kamppailun yhdeksännen erän teknisellä tyrmäyksellä. Hän puolusti titteliään menestyksekkäästi Bronco McKartia ja Jose Luis Zertuchea vastaan. 
15. toukokuuta 2007 Pavlik voitti WBC:n haastajaottelun Edison Mirandaa vastaan, minkä johdosta pääsi haastamaan Jermain Taylorin maailmanmestaruudesta. WBC- ja WBO-liittojen tunnustama MM-ottelu käytiin 29. syyskuuta Atlantic Cityssä. Pavlik kävi toisessa erässä kanveesissa ja Taylor johti ottelua kaikkien tuomarien pistekorteissa vielä seitsemännessä erässä, kunnes Pavlik löi hänet kanveesiin ja julistettiin maailmanmestariksi teknisellä tyrmäyksellä.
16.02.2008 Pavlikin, ja Taylorin välillä järjestettiin uusintaottelu. Pavlik voitti ottelun selvästi pistein 12 erän jälkeen.
Vuonna 2008 Pavlik tyrmäsi Gary Lockettin kolmieräisessä ottelussa. Samana vuonna Pavlik hävisi tittelittömässä ottelussa tuomariäänin Bernand Hopkinsille täysien erien jälkeen.
Edellisen kerran Pavlik puolusti mestaruuttaan Marco Antonio Rubioa vastaan. Kamppailu käytiin 21.02.2009 Ohiossa ja Pavlik voitti, kun Rubion nurkka luovutti ennen kymmenettä erää.
Seuraavan kerran Pavlik otteli 19.12.2009 kohdaten Miguel Angel Espinon. Pavlik voitti ottelun viidennessä erässä teknisellä tyrmäyksellä
Torture Killer

Torture Killer on suomalainen death metalia soittava yhtye, joka perustettiin vuonna 2002 Turussa. Yhtye aloitti uransa tekemällä Six Feet Underin ja Obituaryn kappaleista covereita. Pian yhtyeen jäsenet alkoivat itse kirjoittamaan kappaleita. Yhtyeeseen liittyi 2005 entinen Cannibal Corpsen laulaja ja Six Feet Underin perustaja Chris Barnes, ja yhtye kiinnitettiin Metal Blade Records -levy-yhtiölle. Barnes erosi yhtyeestä vuonna 2008, ja yhtyeen laulajaksi tuli Juri Sallinen. Hän oli jo aikaisemmin toiminut Barnesin tuuraajana Torture Killerin keikoilla. Yhtye erotti vuonna 2011 laulaja Sallisen. Seuraavana vuonna uudeksi laulajaksi valittiin Pessi Haltsonen.
Torture Killerin vuonna 2009 julkaistu albumi "Sewers" nousi Suomen virallisella albumilistalla 14. sijalle. Vuoden 2013 pitkäsoitto "Phobia" oli listalla yhden viikon sijalla 15.
Diskografia.
Studioalbumit
EP:t
Split-albumit
Tornion ortodoksinen kirkko

Tornion ortodoksinen kirkko eli Apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko Torniossa on yksi Oulun ortodoksisen seurakunnan kolmesta kirkosta.
Kirkko rakennettiin alun perin paikallisen venäläisen varuskunnan sotilaskirkoksi Tornion keskustaan Hallituskadun ja Keskikadun kulmaan vuonna 1884. Sitä varten oli laadittu tornillisen pitkäkirkon piirustuksia jo 1878 ja 1879, mutta siitä tehtiin ristikirkko, jossa oli sipulipäätteinen keskustorni ja eteisen päällä pieni kellotorni. Rakennustöitä valvoi arkkitehti K. L. Lindberg Yleisten rakennusten ylihallituksesta. Kirkko vahingoittui tulipalossa 1911 ja jäi tyhjilleen seuraavana vuonna, mutta otettiin uudelleen käyttöön 1915.
Kirkkona rakennus toimi vuoteen 1918 asti, jolloin Suomen valtio takavarikoi sen sotasaaliina. Vuonna 1925 Valtioneuvosto teki päätöksen rakennuksen käyttämisestä Peräpohjolan ja Lapin kotiseutuyhdistyksen maakuntamuseona. Rakennus siirrettiin nykyiselle paikalleen Lukiokadulle lähelle Ruotsin rajaa 1956. Vuosina 1970–1980 rakennuksessa toimi Helluntaiseurakunnan rukoushuone. Kirkko entisöitiin 1985 ja ortodoksisena kirkkona rakennus on palvellut jälleen vuodesta 1987 lähtien. Ikonostaasin on maalannut Margit Lintu.
Ihmeneloset (vuoden 1994 animaatiosarja)

Ihmeneloset () on Marvel Productionsin tuottama yhdysvaltalainen animaatiosarja, joka perustuu samannimiseen ryhmään Ihmeneloset. Sarja alkoi Yhdysvalloissa syyskuussa 1994 ja ensimmäinen kausi sai paljon kritiikkiä, jolloin Marvel Productions teki toiselle tuotantokadelle merkittäviä muutoksia muun muassa Prätkähiiristä tuttu Tom Tataranowicz osallistui sarjan tuotantoon tuottajana ja ohjaajana. Sarjan tason nousemisesta huolimatta se sai edelleen huonoja katsojalukuja ja sarja sai päätöksensä helmikuussa 1996.
Suomessa sarjaa esitettiin vuonna 1998 MTV3:lla ja myöhemmin 2011 maksullisella Disney XD:llä.
Juoni.
Reed Richards yhdessä vaimonsa Suen ja hänen veljensä Johnny sekä Reedin ystävä Ben olivat tutkimassa avaruudessa salaperäistä häiriötä, kunnes kosminensäteily pommitti heidän aluksensa pois reitiltään. Onnettemuuden seurauksena säteily muutti heidän kehoaan, jolloin Reed kykeni venymään haluamallaan tavalla; vaimonsa Sue puolestaan kykeni muuntautumaan näkymättömäksi; Johnny kykeni luomaan ja hallitsemaan tulta ja viimeisenä Ben muuntautui oranssin väriseksi kivimäiseksi hirviöksi, jolla on erittäin suuret fyysiset voimat. Yhdessä he perustivat ryhmän nimeltä Ihmeneloset ja aloittivat taistelunsa pahuutta vastaan sekä tutkimaan vielä tuntemattomana olleita asioita.
Hahmot.
Sankarit.
Muut sankarit:
Vastaanotto ja arvostelu.
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Ihmeneloset sijalle 24 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.
Valko-Venäjän jääpallomaajoukkue

Valko-Venäjän jääpallomaajoukkue edustaa Valko-Venäjää jääpallon maajoukkuekilpailuissa. Ensimmäisen kerran joukkue oli mukana maailmanmestaruuskilpailuissa 2001 Haaparannan ja Oulun kisoissa. Joukkue on tavannut sijoittua A-sarjan viimeiseksi tai B-sarjan kärkipäähän. Kilpakumppani tässä tilanteessa on ollut Yhdysvallat, jonka kanssa pelit ovat olleet varsin tasaväkisiä – kumpikin maa on voittanut toisensa.
Ensimmäisten vuoden 2001 kisojen murskatappiot pakottivat Valko-Venäjän jääpalloliiton johtohahmon Victor Plyatsin hakemaan urheilullisesti parempaa ratkaisua, sillä ensimmäisten kisojen murskatappiot eivät olleet positiivista julkisuutta Valko-Venäjälle. Maalla ei ole omaa jääpallosarjaa. Niinpä joukkue oli aluksi koottu tyypillisesti jääkiekkotaustaisista jääpalloilijoista. Seuraavina vuosian tilanne parani, kun Valko-Venäjän maajoukkue sai vahvistusta Venäjän jääpallosarjoissa pelaavista kahden passin miehistä. Kotimaassaan jääpallotoimintaa käynnistettiin Novopolotskissa, Polotskissa, Oršassa ja pääkaupungissa Minskissä., Plyats on tuonut esiin, että 2010-luvun alussa rakennettuun Minsk-Arenaan kuuluva luistinrataosa ja sisäkehäälä olevat jääkiekkoalue voitaisiin käyttää valko-venäläiseen jääpalloiluun. Asia ei ole saanut ratkaisua – kenttä on pikaluistelun, jääkiekkoilun ja taitoluistelun käytössä.
Näitä kahden passin miehiä ovat mm. Jevgeni Hvalko Krasnoturjinskin Dynamo Majakista, Aleksandr Kozlov Kemerovon Kuzbassista, Konstantin Savtšenko Irkutskin Baikal-Energijasta, Dmitri Sergejev Uljanovskin Volgasta, Jevgeni Sviridov Novosibirskin Sibselmaš, Mihail Tarasenko Koroljovin Vympelistä sekä Sergei Tšernetski Murmanskin Murmanista.
Vuosien varrella yhteistyö kansainvälisen jääpalloliiton kanssa ei ole aina toiminut. Hankalin tilanne syntyi syksyllä 2009, kun kansainvälinen liitto syytti Valko-Venäjän jääpalloliittoa jäsenmaksujen maksamattomuudesta. Sinä vuonna MM-kisat jäivät pelaamatta.
Enzo Maccarinelli

Enzo Maccarinelli (s.20. elokuuta 1980 Swansea, Wales) on walesilainen ammattilaisnyrkkeilijä ja entinen WBO-liiton alemman raskaansarjan mestari.
Maccarinelli aloitti ammattilaisuransa 2. lokakuuta 1999 pistevoitolla Paul Bonsonista. Uransa toistaiseksi ainoan tappion hän kärsi uransa neljännessä ammattilaisottelussaan Lee Swabylle kolmannen erän tyrmäyksellä. 28. kesäkuuta 2003 Maccarinelli voitti avoimena olleen WBU:n ("World Boxing Union") alemman raskaansarjan mestaruuden neljännen erän teknisellä tyrmäyksellä Bruce Scottia vastaan. Hän puolusti titteliään voitokkaasti Andrei Kiarstenia, Earl Moraisia, Garry Delaneya, Ismail Abdoulia, Jesper Kristiansenia, Rich LaMontagnea ja Mark Hobsonia vastaan. 
8. heinäkuuta 2006 Maccarinelli sai haltuunsa WBO-liiton tilapäisen MM-tittelin voitettuaan Marcelo Fabian Dominguezin tyrmäyksellä yhdeksännessä erässä. MM-titteli vahvistettiin samana vuonna 22. syyskuuta hallitsevan mestarin Johnny Nelsonin lopettamisen myötä. Hän on puolustanut titteliään voitokkaasti Mark Hobsonia, Bobby Gunnia ja Wayne Braithwaitea vastaan.
Maccarinelli menetti WBO liiton vyön vuoden 2009 maaliskuussa kärsittyään tappion teknisellä tyrmäyksellä Ola Afolabille yhdeksännessä erässä.
Nykyisin Maccarinelli harjoittelee yhdessä maanmiehensä Joe Calzaghen kanssa Enzo Calzaghen valmennuksessa.
Herbert A. Hauptman

Herbert Aaron Hauptman (14. helmikuuta 1917 – 23. lokakuuta 2011) oli yhdysvaltalainen matemaatikko. Hän jakoi vuoden 1985 Nobelin kemianpalkinnon yhteistyökumppaninsa Jerome Karlen kanssa kiinteän aineen kiderakenteen määrittämiseen liittyvistä tutkimuksista.
Juutalainen Hauptman syntyi New Yorkissa Israel Hauptmanin ja Leah Rosenfeldin pojaksi. Päästyään Townsend Harris High Schoolista hän jatkoi opintojaan City College of New Yorkissa, Columbian yliopistossa ja Marylandin yliopistossa. Hän oli Kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1988 lähtien.
Hauptman meni 10. marraskuuta 1940 naimisiin Edith Citrynellin kanssa, ja parilla oli yhteiset lapset Barbara (s. 1947) ja Carol (s. 1950).
Sotkamon kirkko

Sotkamon kirkko on Sotkamon seurakunnan kirkko. Kirkossa on noin 1 400 istumapaikkaa, ja se on näin ollen Kainuun kirkoista suurin.
Sotkamon seurakunta on Kainuun vanhoja seurakuntia, joka erotettiin Paltamon emäseurakunnasta vuonna 1647. Nykyinen kirkkorakennus on järjestyksessään jo viides kirkko seurakunnan historiassa. Vanhemmat kirkot tuhoutuivat tulipalossa tai ne purettiin huonokuntoisina. Nykyistä kirkkoa edelsi poltetun kirkon tilalle vuonna 1737 valmistunut Grels Norlingin johdolla rakennettu kirkko. Sen käytöstä luovuttiin uuden kirkon myötä, ja vanhan kirkon hirret käytettiin Naapurinvaaran kansakoulun rakentamiseen. 
Lääninarkkitehti Johan Oldenburgin vuonna 1854 suunnittelema kirkko rakennettiin vuosina 1860–1870. Rakentaminen sijoittui nälkävuosiin, jolloin neljäsosa Sotkamon väestöstä kuoli nälkään. Myös kirkkoherra ja rakennustöiden urakoitsija kuolivat. Kirkko vihittiin käyttöön vuoden 1870 elokuussa. Se on empiretyylinen päätytornillinen pitkäkirkko. Kirkon alttaritaulun "Kristuksen ylösnousemus" on maalannut taiteilija Severin Falkman vuonna 1877.
Talvisodan aikana maaliskuussa 1940 kirkkoon osui kaksi lentokoneesta pudotettua pommia, joista toinen räjähti ja vaurioitti muun muassa alttaritaulua.
Kirkon alttariseinää siirrettiin 1950-luvulla lähemmäksi kirkon keskiosaa. Samassa yhteydessä taiteilija Lauri Välke maalasi alttaritaulun ympärille kuvateoksen, joka esittää Kristuksen tulemista Vuokatille sijoittuvassa ympäristössä. Kirkkoon mahtui alun perin 2 300 henkeä, mutta vuosien 1954–55 peruskorjauksen ja vuonna 1996 rakennettujen uusien urkujen asennuksen jälkeen tilat ovat pienentyneet noin tuhannella.
Maya Angelou

Maya Angelou (s. Marguerite Annie Johnson, 4. huhtikuuta 1928 St. Louis, Missouri – 28. toukokuuta 2014 Winston-Salem, Pohjois-Carolina) oli monipuolinen yhdysvaltalainen kirjailija: hänen tuotantoonsa kuului runoja, muistelmakirjoja, näytelmiä, lastenkirjoja ja esseitä sekä elokuva- ja televisiokäsikirjoituksia. Hän oli myös tunnettu ihmisoikeusaktivisti. Angelou oli afroamerikkalainen ja Martin Luther King Jr:n ohella keskeinen henkilö, 1960-luvulla Yhdysvalloissa alkaneessa yhtäläisiä ja yleisiä kansalaisoikeuksia ajaneessa liikkeessä. 
Presidentti myönsi hänelle National Medal of Artsin vuonna 2000. "Ladies Home Journal" nimesi hänet vuonna 2001 yhdeksi Yhdysvaltain 30:sta vaikutusvaltaisimmista naisesta. 
Elämä.
Angelou sai Maya-lempinimensä jo veljeltään Baileylta. Hän joutui vanhempiensa avioeron jälkeen 3-vuotiaana muuttamaan Stampsiin, Arkansasiin, jossa hän vietti sukulaistensa hoivassa neljä vuotta. Angelou joutui 7-vuotiaana äitinsä poikaystävän seksuaalisesti hyväksikäyttämäksi. Tämän tultua aikuisten tietoon setä surmasi hyväksikäyttäjän ja traumatisoitunut Angelou vietti viisi vuotta puhumatta sanaakaan.
1960-luvulla Angelou eli Ghanassa, jossa hänestä tuli Malcolm X:n ystävä. Osin tämän murhan (1965) aiheuttaman surun johdosta Angelou alkoi työstää omaelämäkerrallista romaania "I Know Why the Caged Bird Sings", joka julkaistiin huomattavalla menestyksellä vuonna 1969. Eräs toinen keskeinen julkaisu on runokokoelma "Just Give Me a Cool Drink of Water 'Fore I Die" (1971).
Paavo Tynell

Paavo Viljo Tynell (25. tammikuuta 1890 Helsinki – 13. syyskuuta 1973 Tuusula) oli suomalainen muotoilija. Tynell oli mukana perustamassa taidetakomo Oy Taito Ab:tä. Hän johti yhtiötä ja toimi sen pääsuunnittelijana vuoteen 1954 asti. Tynellin tunnetuimpia töitä ovat Helsingin Lasipalatsin valaistuksen suunnittelu ja n työhuoneen valaistuksen toteutus. Tynell oli 1930-luvulta aina 1950-luvulle saakka käytetyimpiä julkisten tilojen valaisinmuotoilijoita. Arkkitehdeista muun muassa Alvar Aalto teki yhteistyötä Tynellin kanssa sisustusten ja valaistuksen suunnittelussa. Paavo Tynellin puoliso oli lasimuotoilija Helena Tynell (o.s. Turpeinen) vuodesta 1947.
Ura.
Tynell aloitti peltiseppäoppilaana pakkausvalmistaja G. W. Sohlbergilla ja opiskeli iltaisin Taideteollisuuskeskuskoulussa. Uusi työpaikka löytyi Taidetakomo Korusta, jossa Tynell teki ensimmäisen messinkivalaisimensa. Koulussa hänet pian todettiin niin päteväksi, että hänet siirrettiin opiskelijasta opettajaksi.
Vuonna 1919 Tynell oli perustamassa Taito-yhtiötä yhdessä Eric O. W. Ehrströmin, Frans Nykäsen, Emil Wikströmin ja Gösta Serlachiuksen kanssa. Tynellin johdettavaksi tuli yhtiön taidetakomo. Hän oli myös Taito Oy:n toimitusjohtajana sen lakkauttamiseen vuoteen 1953 saakka. Sarjavalmisteisten valaisimien suunnittelun lisäksi Tynell sai tehtäväkseen muun muassa Eduskuntatalon valaisimet.
Ehkä parhaiten Tynell tunnetaan sotien jälkeen syntyneistä messinkivalaisimista, joita alettiin viedä myös Yhdysvaltoihin. Niiden leimallinen piirre on metallikoristeiden, -verkkojen ja rei’itysten aikaansaama valon ja varjon leikki. Tynell suunnitteli myös uniikkivalaisimia vauraisiin amerikkalaiskoteihin. Suunnittelusuhteen Idmaniin katkettua hän suunnitteli 1960-luvulla valaisimia amerikkalaisille valmistajille Litecraft ja Lightolier. Vuonna 2018 tanskalainen Gubi alkoi valmistaa Tynellin suunnittelemia valaisimia uudelleen.
Teosten myyntihintoja.
Tynellin suunnittelemat valaisimet ovat nykyisin suosittuja ja alkuperäisten valaisimien hinnat ovat huutokaupoissa korkealla. Joulukuussa 2015 Tynellin Kinema-valaisin myytiin 44 000 euron ennätyssummalla Hagelstamin huutokauppakamarilla.
Vuonna 2019 Tynellin valaisimet hallitsivat huutokaupoissa myytyjen kalleimpien suomalaisten design-esineiden listaa: seitsemästätoista kalleimmasta esineestä peräti kuusitoista oli Tynellin suunnittelemia valaisimia. Vuoden 2019 korkein hinta, 180 000 euroa, maksettiin Pariisissa Lumihiutale-kattovalaisimesta.
Theora

Theora on Xiph.org-säätiön osana Ogg-projektia kehittämä avoin ja patentoimaton videokoodekki. VP3-koodekin pohjalta kehitelty Theora on suunniteltu vaihtoehdoksi suljetuille ja patentoiduille MPEG-4-koodekeille. Esimerkiksi Wikipedia-projekti käyttää Theoraa ainoana tuettuna videotiedostomuotona.
Ogg Theora mainittiin alun perin HTML5:n standardiehdotuksessa VIDEO-elementtien "vaadittuna koodekkina", mutta maininta poistettiin standardista Nokian ja Applen vaatimuksesta.
It’s My Life – The Album

It’s My Life – The Album on Sashin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1997.
Albumilta löytyvät muun muassa artistin tunnetuimmat kappaleet "Encore Une Fois", "Ecuador", "" ja "It’s My Life".
Albumi pysyi Suomen albumilistalla 13 viikkoa vuonna 1997, josta parhaat sijoitukset olivat viikoilla 28 ja 29 sija 4.
Neft Daşları

Neft Daşları (, ”Maaöljykivet”) on Kaspianmeressä Azerbaidžanissa sijaitseva maailman ensimmäinen öljynporauslautta. Sen suunnittelu alkoi vuonna 1947 ja öljynporaus vuonna 1949. Kyseessä oli neuvostoliittolaisten kunnianhimoinen idea, jonka avulla saataisiin Kaspianmeren vedenalaiset öljyvarat käyttöön. Öljyntuotannolla oli jo pitkät perinteet läheisellä Azerbaidžanin maaperällä Bakun alueella. Neft Daşları valmistui vuonna 1952 42 kilometrin päähän rannikosta Apšeronin niemimaan edustalle, 110 km:n päähän Bakusta. Se on yhä toiminnassa ja se on maailman suurin öljynporausalusta.
Neft Daşları on ainutlaatuinen öljynporausalusta, sillä se on itse asiassa toimiva 5 000 asukkaan kaupunki (kaupunkimainen taajama), joka on rakennettu täyttömaasta rakennetuille saarille. Suurin osa asukkaista on vuorotyötä tekeviä työntekijöitä. Vuoroviikoin ollaan töissä lautalla ja maissa vapaalla. Kaupunkiin rakennettiin asuntojen ja asuntoloiden lisäksi muun muassa sähkövoimalaitos, sairaala, kauppoja, kulttuurikeskus, koulu ja puisto. Keinotekoisia saaria yhdistää yli 200 km pilareiden varaan rakennettuja teitä.
Nykyään Neft Daşların rakennelmat ovat huonossa kunnossa ja osa siitä on vajonnut veden pinnan alapuolelle. Silti Neft Daşları on yhä merkittävin Azerbaidžanin öljyntuotantoalue.
Derek Dougan

Alexander Derek Dougan (20. tammikuuta 1938 Belfast, Pohjois-Irlanti – 24. kesäkuuta 2007 Wolverhampton, Englanti) oli pohjoisirlantilainen jalkapalloilija.
Dougan pelasi Englannin Liigassa 18 kautta (1957–1976) ja viimeisteli 222 maalia 546 ottelussa. Hän onnistui peliuransa aikana tekemään hattutempun Englannin Liigan kahdella korkeimmalla sarjatasolla, FA Cupissa, Englannin Liigacupissa sekä UEFA Cupissa ja on edelleen kaikkien aikojen eniten liigamaaleja Englannin Liigassa tehnyt irlantilainen.
Dougan pelasi Pohjois-Irlannin maajoukkueessa 43 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia vuosina 1958–1973.
Dougan kuoli 69-vuotiaana 24. kesäkuuta 2007 sydänkohtaukseen kotonaan Wolverhamptonissa.
Keith Ferguson

Keith James Ferguson (s. 26. helmikuuta 1972 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on näytellyt muun muassa animaatiosarjassa "Foster's Home for Imaginary Friends" Bloon äänenä.
Ferguson valmistui University of the Pacificista, ja sen jälkeen hän työskenteli taustatyöntekijänä televisiossa. Hänen isänsä oli pianisti Etelä-Kaliforniassa kuolemaansa vuoteen 1999 asti.
Ääninäyttelijänä.
2000-luvulla Ferguson ryhtyi ääninäyttelijäksi. Aluksi Ferguson teki enimmäkseen äänirooleja videopeleihin, kuten , God of War, , Final Fantasy XII ja Tony Hawk's Project 8. Vuodesta 2004 lähtien hänet tunnetaan parhaiten Bloon ääniroolista Emmy-palkitussa animaatiosarjassa "Foster's Home for Imaginary Friends", josta hän sai myös Annie-ehdokkuuden. Tämän myötä Ferguson on tehnyt useampia äänirooleja animaatioihin kuten , Bambi 2, Ultimate Avengers ja The Grim Adventures of Billy &amp; Mandy.
Darmstadtin hallintopiiri

Darmstadtin hallintopiiri on yksi saksalaisen Hessenin osavaltion hallintopiireistä (). Se sijaitsee eteläisen Hessenin alueella. Hallintopiirin keskuskaupunkina toimii Darmstadt, mutta alueen suurin kaupunki on Frankfurt am Main. Vuoden 2020 lopussa hallintopiirissä oli 4 026 618 asukasta ja sen pinta-ala on 7 444 neliökilometriä.
Darmstadtin hallintopiiri on jaettu kymmeneen piirikuntaan () ja neljään piirivapaaseen kaupunkiin (). Piirivapaita eli piirikuntiin kuulumattomia kaupunkeja hallintopiirissä ovat Darmstadt, Frankfurt am Main, Offenbach am Main ja Wiesbaden.
Gießenin hallintopiiri

Gießenin hallintopiiri on yksi Saksan Hessenin osavaltion hallintopiireistä. Se sijaitsee keskisen Hessenin alueella, ja sen keskuskaupunki on Gießen. Vuoden 2020 lopussa hallintopiirissä oli 1 048 740 asukasta ja sen pinta-ala on 5 381 neliökilometriä.
Gießenin hallintopiiri jakautuu viiteen piirikuntaan (), Gießeniin, Lahn-Dilliin, Limburg-Weilburgiin, Marburg-Biedenkopfiin ja Vogelsbergkreisiin. Piirikuntaan kuulumattomia kaupunkeja () ei hallintopiirissä ole.
Kasselin hallintopiiri

Kasselin hallintopiiri on yksi saksalaisen Hessenin osavaltion hallintopiireistä (). Se sijaitsee pohjoisen Hessenin alueella ja sen keskuskaupunkina toimii Kassel. Vuoden 2020 lopussa hallintopiirissä oli 1 217 796 asukasta ja sen pinta-ala on 8 291 neliökilometriä.
Darmstadtin hallintopiiri on jaettu kuuteen piirikuntaan () ja yhteen piirittömään kaupunkiin (). Hallintopiirin ainoa piiritön eli piirikuntaan kuulumaton kaupunki on sen keskuskaupunki Kassel.
Fineus (Beloksen poika)

Fineus () oli kreikkalaisessa mytologiassa Egyptin kuninkaan Beloksen ja Ankhinoën poika. Hän oli kihlautunut veljensä, Etiopian kuninkaan Kefeuksen tyttären Andromedan kanssa.
Kefeuksen puolison Kassiopeian ylimielisyyden seurauksena Poseidon oli lähettänyt merihirviön piinaamaan maata rangaistukseksi. Oraakkeli oli kertonut ahdingon loppuvan, jos Kefeus uhraisi Andromedan, kuninkaan tyttären, pedolle. Perseus saapui sattumoisin paikalle palatessaan surmaamasta Medusaa. Sovittuaan Kefeuksen kanssa saavansa Andromedan vaimokseen hän tappoi merihirviön.
Fineus ei kuitenkaan tyytynyt rakkaansa menetykseen, vaan alkoi juonia Perseusta vastaan. Tämän suunnitelmat kuitenkin paljastuivat, ja Perseus tappoi Fineuksen ja tämän kanssajuonijat kivettämällä heidät Medusan pään avulla.
Trinità dei Monti

Santissima Trinità al Monte Pincio (Pyhän Kolminaisuuden kirkko Pinciolla), lyhyesti Trinità dei Monti, on kirkko Roomassa. Kirkko sijaitsee Pincion kukkulalla lähellä Piazza di Spagnan aukiota kuuluisien espanjalaisten portaiden yläpäässä. Portaat, joiden virallinen nimi on "Scalinata della Trinità dei Monti" , muodostavat kirkon kanssa yhtenäisen kokonaisuuden. Kirkon edessä on pieni aukio, josta vasemmalle lähtee katu "Viale della Trinità dei Monti" ja oikealle "Via Sistina" ja "Via Gregoriana". Aukiolla seisoo roomalainen keisariaikainen obeliski "Obelisco Sallustiano", joka pystytettiin paikalleen 1789 .
Historia.
Ludvig XII alkoi 1502 rakentaa Trinità dei Montin kirkkoa Napolista saamansa voiton kunniaksi paikalla olleen luostarin "Fratres Minimi di San Francesco di Paola" pyhäköksi . Alkuperäinen suunnitelma edusti myöhäistä ranskalaista gotiikkaa. Rakentaminen pitkittyi, ja lopullinen renessanssityylinen kirkko vihittiin 1585. Giacomo della Porta suunnitteli kirkon julkisivun. Kirkko oli pitkään Bourbon-sukuisten kuninkaiden hallinnassa. Napoleonin sotien aikana sen esineistö ryöstettiin. Ludvig XVIII palautti saaliin Bourbonien restauraatiossa. 1828 kirkko uskottiin ranskalaisen katolisen Pyhän sydämen järjestön ("Religieuses du Sacré-Coeur de Jésus") haltuun.
Petri Keskitalo (muusikko)

Petri Mikael Keskitalo (8. heinäkuuta 1972 Janakkala – 13. helmikuuta 2023) oli Helsingin kaupunginorkesterin tuuban äänenjohtaja vuosina 2000–2023. Hän toimi tuubansoiton opettajana Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa vuosina 2003–2023. Monipuolisena muusikkona ja virtuoosisena instrumentalistina tunnettu Keskitalo oli kamariorkesteri Avanti!n äänenjohtaja ja soitti useissa eri yhtyeissä kuten Gourmet, Tubhonium, KOLIZIO ja Pipoka. Hän oli myös tuottelias säveltäjä ja sovittaja.
Keskitalo aloitti tuubansoiton opinnot Sotilasmusiikkikoulussa valmistuen sotilassoittajaksi 1992. Keskitalo menestyi sekä kotimaisissa että kansainvälisissä kilpailussa muun muassa voittamalla Puolustusvoimien soittomestaruuskilpailujen tuubasarjan 1991 ja 1996. Vuonna 1998 Lieksan Vaskiviikko valitsi hänet Vuoden Vaskisoittajaksi.
Keskitalo kuoli 50-vuotiaana vuonna 2023 ja hänet on haudattu Janakkalassa Janakkalan hautausmaan Uurnalehtoon.
Otto Loewi

Otto Loewi (3. kesäkuuta 1873 Frankfurt-am-Main – 25. joulukuuta 1961 New York) oli saksalais-yhdysvaltalainen farmakologi. Hän totesi vuonna 1921, että vagushermon ärsytys tuottaa ainetta, joka hidastaa sydämen rytmiä. Otto Loewi sai Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 1936 yhdessä Henry Dalen kanssa. Dale havaitsi asetyylikoliinin mahdollisena hermojen tiedonsiirtoaineena, Loewi osoitti sen merkityksen hermostolle.
Steve Blum

Steven Jay Blum (s. 29. huhtikuuta 1960 Santa Monica, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on animen englanninkielisten dubbausten lisäksi tehnyt Wolverinen ääniroolin.
Top of the Limit -sivuston vuonna 2009 tekemän listan mukaan Blum oli paras videopelien ääninäyttelijä.
Elämäkerta.
Blum syntyi Kaliforniassa Santa Monicassa ja oli lapsesta lähtien kiinnostunut supersankareista. Blumin isoisä omisti sarjakuvaliikkeen Hollywoodissa, joka oli myös Blumin ensimmäinen työpaikka. Hän suunnitteli myöhemmin muun muassa opiskelua lääkäriksi, mutta päästyään collegeen hän opiskeli musiikkia. Valmistumisen jälkeen Blum työskenteli useissa eri ammateissa, kuten markkinointipäällikkönä scifielokuvia tuottavassa yhtiössä, jossa hän työskenteli 14 vuotta.
Ääninäyttelijänä.
Toisin kuin useilla muilla ääninäyttelijöillä Blumilla ei ole minkäänlaista taustaa näyttelijän työstä. Collegen jälkeen Blum kiinnostui ääninäyttelemisestä, jonka hän aloitti vuonna 1992 osa-aikatyönä ystävänsä pyynnöstä. Ensimmäinen rooli oli animesarjassa "Guyver", johon hän aluksi dubbasi hirviöiden ääniä, ennen kuin sai Agito Makishiman roolin. Uransa aikana Blum on tehnyt lukuisia animedubbauksia, joista tunnetuin on Cowboy Bebop -animesta tuttu Spike Spiegel. Roolista hänet palkittiin vuonna 2002 kuukauden ääninäyttelijänä ADR-palkinnolla. Muita dubbausrooleja animessa ovat esimerkiksi "Digimon", ', "Battle B-Daman", "W.I.T.C.H.", "Duel Masters" ja "Naruto". Hän on myös tehnyt useita äänirooleja videopeleihin, kuten "Crash Nitro Kart", "God of War", "Full Throttle", ' ja "X-Men Legends".
Ääninäyttelemisestä tuli 2000-luvun alussa Blumin kokopäivätyö, vaikka hän epäili alkuvaiheessa, ettei siitä voi tulla kokopäivätyötä. Sittemmin Blum sai Cowboy Bebopin kautta roolin Cartoon Networkilla Toonami-ohjelman robottijuontajan roolin. Blum on sen jälkeen tehnyt useammin alkuperäisiä äänirooleja harjoiteltuaan ääninäyttelemistä Kris Zimmermanin, Collette Sundermanin, Ginny McSwainin ja Gordon Huntin opeissa. Erityisesti Bob Bergenin avustuksella, joka suositteli tekemään uuden demon äänistä, joita hän kykenee luomaan. Blum on tehnyt alkuperäisiä äänirooleja muun muassa "Ben 10", "Megas XLR", "Scooby-Doo" ja "The Grim Adventures of Billy &amp; Mandy" -animaatioihin. Hän on jatkanut edelleen animen dubbaamista, vaikka siitä maksetaan vähemmän, kuin alkuperäisten ääniroolien tekemisestä. "The Spectacular Spider-Manissä" muun muassa Vihreänä Menninkäisenä ja animaatiosarjassa "Wolverine and the X-Men" Wolverinen ääniroolissa. Blum on jo aikaisemmin tehnyt Wolverinen äänirooleja videopeleihin vuodesta 2004 lähtien. Useista Wolverinen rooleista huolimatta hän on joutunut aina käymään roolia varten koe-esiintymisessä erityisesti videopeleihin. Blum oli myös Batmanin roolissa vuonna 2008 videopelissä "".
Blum pääsi 5. kesäkuuta 2012 Guinness World Recordsin ennätysten kirjaan ääninäyteltyään 10. toukokuuta 2012 mennessä 261 videopelissä.
Rick Astley

Richard Paul "Rick" Astley (s. 6. helmikuuta 1966) on brittiläinen dance- ja popmusiikkia esittävä laulaja. 
Astley tunnetaan erityisesti vuonna 1987 ilmestyneestä "Never Gonna Give You Up" -kappaleesta, joka nousi muun muassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Kanadassa listaykköseksi. Muita hänen tunnettuja kappaleitaan ovat muun muassa "Whenever You Need Somebody" ja "Together Forever". Rick Astley voitti ”Best Act Ever” -palkinnon MTV Europe Music Awards -gaalassa vuonna 2008. Hän ei ollut paikalla vastaanottamassa palkintoa. 
Astleyn kappaleesta Never Gonna Give You Up on tullut 2000-luvulla internetilmiö.
Rickrollaus.
Vuonna 2007 Rick Astleyn "Never Gonna Give You Up" -kappale nousi keskustelun aiheeksi niin kutsutun ”rickrollauksen” myötä. Arviolta noin 25 miljoonaa Internetin käyttäjää jekutettiin katsomaan ”Never Gonna Give You Up” -musiikkivideo lähettämällä videon linkki ja väittämällä sitä joksikin muuksi videoksi. Aprillipäivänä 2008 nettivideosivusto YouTube "rickrollasi" käyttäjiään linkittämällä Featured videos -osion videot Rick Astleyn ”"Never Gonna Give You Up"” -videoon. Vuoden 2008 MTV Music Awardseissa internetin käyttäjät äänestivät Rick Astleyn ”Best Act Ever” -osion voittoon, ideana ”rickrollata” MTV Music Awards.
Luokka 1984

Luokka 1984 () eli Vuosiluokka 1984 on kanadalainen Mark L. Lesterin ohjaama vuonna 1982 valmistunut draama-jännityselokuva. Elokuvassa näyttelevät muun muassa Perry King, Timothy Van Patten ja Michael J. Fox.
Elokuvan soundtrackina on Alice Cooperin "I Am The Future", mutta elokuvassa kuullaan myös Teenage Headia. 
Juoni.
Musiikinopettaja Andrew Norris saapuu Lincoln High -oppikouluun tietämättä sen ongelmista, joihin kuuluvat päihteet, prostituutio ja väkivalta. Heti ensimmäisellä tunnilla Norris tapaa Peter Stegmanin, jengijohtajan, jota koko koulu pelkää ja jonka tihutöiltä opettajatkin kääntävät katseensa. Norris ei aio antaa periksi Stegmanin suhteen, kun huomaa tämän musiikilliset lahjat. Norris ajautuu koko ajan syvemmälle henkilökohtaiseen sotaan Stegmania ja hänen jengiään vastaan. 
Jengin jäsenet.
Peter Stegman jengin johtaja ja pelätty henkilö koulussaan. Hän ja hänen jenginsä myyvät huumeita sekä joutuvat jengitappeluihin. Oikeasti hän on todella fiksu sekä hänellä on musiikillisia lahjakkuuksia. Hän kantaa mukanaan stilettiä ongelmien varalta.
Patsy jengin ainoa naishenkilö, hän on myös Stegmanin tyttöystävä. Hän ei osallistu tappeluihin eikä tee paljon mitään, hän kyllä auttaa jengiläisiä niiden apua tarvitessa. Elokuva vihjaa Patsyn olevan biseksuaali.
Drugstore jengin huumevälittäjä. Hän itse on koukussa huumeisiin, hän myös piikittää itseensä heroiinia yhdessä kohtauksessa. Hän kantaa mukanaan partaveistä, sekä käyttää baseballmailaa joukkotappelussa.
Fallon jengin vartija. Hän käyttää paljon mustia nahkavaatteita yllään, sekä hänellä on mohikaani hiuksissan elokuvan loppupuolella. Hän on myös todella lihaksikas. Fallon käyttää aseenaan paksua ketjua, jota hän pitää myös vyönään.
Barnyard on jengin toinen vartija. Hän on isokokoinen sekä vahva, ja hän käyttää aseenaan isoa puista palikkaa. 
Kohtelu Suomessa.
Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvan ikärajan KK (kokonaan kielletty) tarkastuksessa 3. joulukuuta 1982 raaistavana, joten elokuvaa ei saanut Suomessa laillisesti esittää eikä levittää. Asia kävi valituskierroksella valtion elokuvalautakunnassa, joka piti yksimielisesti kieltopäätöksen voimassa ja vielä korkeimmassa hallinto-oikeudessa, joka pysytti kieltopäätöksen voimassa. Uusintatarkastus lähes viisitoista minuuttia lyhennetylle videoversiolle tyrmättiin sekin tarkastamon päätöksellä 4. heinäkuuta 1984.
Lockheed S-3 Viking

Lockheed S-3 Viking on Lockheedin valmistama yhdysvaltalainen sotilaskone. Tehtävinä ovat sukellusveneiden etsiminen ja tuhoaminen, tiedustelu sekä ES-3-versiolla elektroninen sodankäynti. Myöhemmin tehtävänkuvaan lisättiin rynnäköinti ja ilmatankkaus.
Historia.
1960-luvun puolivälissä Yhdysvaltojen laivasto käynnisti suunnittelukilpailun, jonka tavoitteena oli tuottaa korvaaja potkurimoottoriselle Grumman S-2 Tracker -sukellusveneentorjuntakoneelle. 4. elokuuta 1969 Lockheedin suunnittelema S-3 valittiin kilpailun voittajaksi ja koneesta tilattiin kahdeksan YS-3A prototyyppiä. Ensimmäinen koelento suoritettiin 21. tammikuuta 1972. S-3 tuli palveluskäyttöön vuonna 1974 ja S-3A-koneita valmistettiin 186 kappaletta vuosina 1974–1978.
Sid Caesar

Isaac Sidney ”Sid” Caesar (8. syyskuuta 1922 Yonkers, New York, Yhdysvallat – 12. helmikuuta 2014 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan televisiosarjoissa "Your Show of Shows" ja "Caesar's Hour" ja elokuvissa "Jättiläinen taivaalla" (1974), "Pähkähullujen paratiisi" (1976), "Grease" (1978), "Mieletön maailmanhistoria" (1981) ja "Grease 2" (1982).
Caesar syntyi Yonkersissa, New Yorkissa, Max- ja Ida-nimisten juutalaisten vanhempien pojaksi. Hän tapasi kesällä 1942 Florence Levyn, jonka kanssa hän avioitui 17. heinäkuuta 1943. Pari sai kolme yhteistä lasta. Caesar jatkoi näyttelemistä sekä televisiossa että elokuvissa 2000-luvulle saakka. Hän voitti kaksi Emmy-palkintoa vuosina 1952 ja 1957. Hänellä on myös tähti Hollywood Walk of Famella.
Caesar kuoli helmikuussa 2014 Beverly Hillsissä, Kaliforniassa. Hän eli 91-vuotiaaksi huolimatta takavuosien taistelusta alkoholismia ja barbituraattiriippuvuutta vastaan. Caesar on puhunut aiheista omaelämäkerrassaan "Where Have I Been" (1983). Hänen toinen kirjansa "Caesar’s Hours" julkaistiin vuonna 2004.
Äly ja Väläys

Äly ja Väläys () on Steven Spielbergin tuottama Daytime Emmyllä palkittu Animaanisten spin-off-televisiosarja, joka kertoo kahdesta koehiirestä. He ovat mutaatioita nimeltään Hiirten Äly ja Väläys. Äly on hiiristä viisaampi ja Väläys tyhmempi. Jokaisessa jaksossa hiirikaverukset suunnittelevat maailman valloitusta ja joissain jaksoissa hiiret auttavat myös ihmiskuntaa. Sarjassa esiintyy heidän lisäksi monia muitakin hahmoja, kuten Larry, Billie Hiiri sekä Älyn ja Väläyksen vihollinen Lumipallo joka on hamsteri.
Äly ja Väläys tunnetaan erityisesti siitä, että Väläys kysyy joka ohjelman alussa "Hei Brain! Mitä teemme tänä iltana?" ja Äly vastaa siihen "Samaa mitä teemme joka ilta Pinky, yritämme valloittaa maailman."
Suomessa sarjaa ovat esittäneet MTV3 ja C More Juniori. Animaanisissa Äly ja Väläys -osuus oli koko muun sarjan tavoin dubattu, mutta hiirten oma sarja on tekstitetty.
Vastaanotto ja arvostelu.
Wizard Magazine listasi vuonna 2008 Äly ja Väläyksen sijalle 17 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatimalla sadan parhaan animaatiosarjan listalla Äly ja Väläys oli sijalla 47.
Feministiteologia

Feministiteologia on 1980-luvulla syntynyt vapautuksen teologian suuntaus. Feministiteologinen liike kehitti naisten vapautusliikkeen vaikutuksesta sukupuolitietoisuutta käsittelevän teologian ja näkemyksen. Käsite alkoi levitä yleiseen käyttöön vuonna 1985.
Kuvaus.
Feministiteologia pyrkii tarkastelemaan Raamattua ja perinteistä kristillistä teologiaa miesvaltaisen yhteiskunnan ja sen instituutioiden aiheuttaman sorron naiskokemusten näkökulmasta.
Jotkut feministiteologit katsovat Raamatun edistävän ahdistavia partiarkaalisia, mieskeskeisiä rakenteita ja vaativat teologian uutta, miehisistä vinoumista vapaata uudelleenrakentamista. Feministiteologian piirissä on myös näkemyksiä, joissa vaaditaan joko naisen täydentävää roolia tai tasa-arvoista teologiaa. Feministiteologit ovat pyrkineet tuomaan esiin myös Jumalaa koskevien käsitteiden patriarkaalisuutta. Äärimmilleen menevässä tulkinnassa Raamatun Jumala isänä pyritään korvaamaan Äiti-jumalalla.
Feministiteologien mukaan erityisesti ortodoksinen teologia on jättänyt naiset huomioimatta ja että kristillisen teologian patriarkaalinen luonne on ollut vahingollista naisille. Tämän vuoksi feministiteologit nostavat naisten kokemukset teologian lähteeksi ja normiksi. Monet feministiteologit ovat kannattaneet myös klassisten jumalakuvausten ja kolminaisuusopin (Isä, Poika ja Pyhä Henki) hylkäämistä ja suosivat naisille myötämielisempiä kuvauksia.
Vaikuttajia.
Katolistaustaista feministiteologeja ovat muun muassa Mary Daly ja Rosemary Radford Reuther. Ortodoksinen feministiteologi on muun muassa Frederica Mathewes-Green. Myös Sally McFague, Elisabeth Johnson ja Elisabeth Shüssler Fiorenza ovat korostaneet ei-patriarkaalista, ei-seksististä ja feminististä teologista työtä.
Petri Keskitalo

Petri Juhani Keskitalo (s. 10. maaliskuuta 1967 Raahe) on suomalainen entinen yleisurheilija, lempinimeltään "Elmo". Hän edusti vuoteen 1989 Raahen Vesaa ja sen jälkeen Oulun Pyrintöä. 
Urheilu-ura.
Keskitalo teki erittäin kovia tuloksia jo nuorella iällä ja hänen nimissään on edelleen useita nuorten sarjojen Suomen ennätyksiä pikamatkoilla, pituushypyssä sekä moniottelussa. Hän voitti 10-ottelussa nuorten maailmanmestaruuden 1986. Aikuisten sarjassa huomattavin saavutus oli maailmanmestaruuskisojen viides sija Tokiossa 1991 silloisella SE-tuloksella 8318.
Hän edusti Suomea lisäksi Stuttgartin MM-kisoissa 1993 sijoittuen yhdenneksitoista ja sijoittui samalla sijalle myös Soulin olympialaisissa 1988. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän keskeytti. Stuttgartin EM-kisoissa 1986 sijoitus oli kuudestoista. Hän oli mukana myös vuoden 1995 Barcelonan sisäratojen MM-kisoissa (keskeytti) ja Göteborgin MM-kisoissa (keskeytti).
Hän saavutti urallaan kuusi mitalia Kalevan kisoissa. Kultaa hän sai pituushypystä Vaasassa 1986 ja kymmenottelusta Parkanossa 1987. Hopealla hän oli kymmenottelussa Huittisissa 1984 sekä pituushypyssä ja 110 metrin aidoissa Hämeenlinnassa 1988. Pronssia hän saavutti pituushypyssä Helsingissä 1991. Lisäksi hän sai 4 × 100 metrin viestissä SM-kultaa vuonna 1990. Hallissa hän voitti kultaa 60 metrillä 1985, pituushypyssä 1993 sekä seitsenottelussa 1994 ja 1995, hopeaa pituushypyssä 1988 ja 60 metrin aidoissa 1990 sekä pronssia pituushypyssä 1987.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"*" Suomen ennätys
&lt;br&gt;&lt;br&gt;"Lähde: Tilastopaja"
Nuorten Suomen ennätykset.
Petri Keskitalon hallussa olevat nuorten Suomen ennätykset. Päivitetty 25.8.2022.
"*" aitakorkeus 91,4 cm
&lt;br&gt;&lt;br&gt;"Lähde: Tilastopaja"
Urheilu-uran jälkeen.
Televisiossa Keskitalo on esiintynyt "Labyrintti"-kilpailuohjelman (1994–1995) "Elmo"-visailuohjelman (2000) juontajana sekä tv-kommentaattorina Ylen yleisurheilulähetyksissä. Ensimmäisen kerran hän oli mukana Ylen lähetyksissä Atlantan kesäolympialaisissa 1996. Vuodesta 2021 lähtien Keskitalo on jälleen Ylen yleisurheiluasiantuntija.
Keskitalo aloitti LänsiAuto-konserniin kuuluvan LänsiAuto Drive Oy:n markkinointi- ja viestintäpäällikkönä 1. helmikuuta 2021. Hän siirtyi tehtävään Jatke Oy:n markkinointi- ja viestintäjohtajan tehtävästä. Keskitalo oli aiemmin työskennellyt muun muassa Linna Golf Oy:n toimitusjohtajana ja Mainostoimisto Precis Oy:n toimitusjohtajana. Vuonna 2022 Keskitalo nimitettiin Suomen olympiakomitean liikkeen ja liikunnallisen elämäntavan yksikön johtajaksi.
Petri Keskitalon poika on kirjailija Joona Keskitalo.
Yrjö Ollila

Yrjö Aleksanteri Ollila (20. heinäkuuta 1887 Helsinki − 14. marraskuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Elämäkerta.
Ollila opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa (1903–1906) sekä kahdesti Pariisissa valtion stipendin turvin. Hän omaksui aluksi ”puhtaan paletin” väriskaalan ja liittyi 1912 Septem-ryhmään, joka noudatti Ranskassa syntynyttä väritaiteen uudistusta.
Ollila toi suomalaisiin maisemiin paratiisillisia sävyjä yhdistettynä dekoratiiviseen maalaustapaan. Ollila maalasi myös seinämaalauksia jo vuonna 1914. Hän muutti vuonna 1920 perheineen Ranskaan seitsemäksi vuodeksi. Ranskassa tyyli pelkistyi ja muuttui vähitellen kohti uusklassismia. Suomeen palattuaan Ollila toimi myös lavastajana. Hänen viimeiseksi työkseen jäi Kansallisteatterin suuri kattomaalaus.
Ensimmäinen Ateneumin kokoelmiin hankittu teos oli "Maisema Korpilahdelta" (1913). Vuonna 1920 alkanut toinen opintomatka Pariisiin venyi seitsemäksi vuodeksi. Aiheena oli teatterimaalauksen tutkiminen. Hän oli jo Suomessa toiminut lavastajana ja sai myös Pariisissa huomattavan tilaustyön teatteritaiteen alalta. Toimeentulokseen hän piirsi siellä myös elokuvajulisteita ja tapettimalleja sekä työskenteli leikkikalutehtaassa. Mukana Pariisissa oli myös puoliso, taidemaalari Lyyli Ollila o.s. Toikka, joka hankki lisätuloja valmistamalla helmikukkia hautajaisseppeleisiin. Tällä kaudella Helsinkiin lähetetyt työt kertoivat Yrjö Ollilan saaneen uusia vaikutteita uusasiallisuudesta.
Palattuaan kotimaahan 1927 Ollila perusti Uuno ja Sirkka Sinervän kanssa Helsingin taidevärjäämön, jonka mallisuunnittelijana ja johtajana hän toimi, mutta jätti sen Sinerville 1929 saatuaan huomattavia tilauksia lavastajana ja monumentaalimaalarina.
Ollila maalasi Tehtaankadun kansakoulun (1914) ja Kansallis-Osake-Pankin Eiran konttorin (1927) seinämaalaukset. Kontiolahden kirkon alttaritaulu valmistui 1929. Sen aihe on Kristus ristillä, ja väritykseltään raikkaan teoksen on katsottu edustavan jälki-impressionismia. Ollilan päätyöksi ja samalla viimeiseksi teokseksi jäi Kansallisteatterin suuren näyttämön kattomaalaus "Thalian peili", jonka hän maalasi työryhmänsä kanssa kesän 1932 aikana. Maalaukseen on kuvattu useita Kansallisteatterin näyttelijöitä. Ollila kuoli myöhemmin samana vuonna 45-vuotiaana, ilmeisesti kattomaalauksen väriaineista saamaansa myrkytykseen ja maksan tuhoutumiseen.
Kasvien rytmit

Monien kasvilajien liikkeet ja elintoiminnot vaihtelevat säännöllisesti jaksoittain. Nämä jaksot voivat toistua vuodenajoittain tai esimerkiksi 24 tunnin jaksoissa kasvilajista riippuen (sirkadiaanirytmi). Esimerkiksi voikukan kukat avautuvat päivän ajaksi ja sulkeutuvat yöllä. Kasvien rytmi ei kuitenkaan johdu pelkästä valosta, vaan myös lämmöllä on osuutensa. Kesän vaihtuessa talveksi monivuotiset kasvit valmistautuvat keräämällä lehtivihreän tärkeimmät ainesosat talteen varteensa (ruska). 
Monilla viileän ilmaston kasveilla (esimerkiksi leskenlehti) on evoluution tuloksena ominaisuus, joka estää seuraavan kevään silmuja tai kukintoa puhkeamasta ennenaikaisesti, vaikka syksy olisikin lämmin. Tätä kutsutaan keväistymisilmiöksi eli vernalisaatioksi. 
Monilla kasvilajeilla on eroja etenkin medenerityksessä ja tuoksussa päivällä ja yöllä. Joidenkin yöperhosia houkuttelevien kasvien tuoksu ja medeneritys voimistuu öisin, jolloin kasvin kanssa yhteistyössä olevat hyönteiset ovat aktiivisimmillaan. 
Kasvit voidaan luokitella rytmien mukaan karkeasti kolmeen ryhmään:
Pitkänpäivänkasvit.
Pitkänpäivänkasvit vaativat kukkiakseen pitkän, yhtäjaksoisen valoisan ajan vuorokaudessa. Jos vuorokausi on liian pimeä, ne jatkavat kasvuaan, mutteivät kuki. Varsin suuri osa kaikista kasveista on pitkänpäivänkasveja.
Lyhyenpäivänkasvit.
Lyhyenpäivänkasvit vaativat nimensä mukaisesti kukkiakseen pitkän pimeän jakson vuorokaudessa. Lyhyenpäivänkasveja (esimerkiksi riisi) esiintyy etenkin lämpimillä alueilla. Vastaavasti nekään eivät kuki, jos vuorokaudessa ei ole kyllin pitkää pimeää jaksoa.
Päiväneutraalit kasvit.
Päiväneutraalit kasvit ja niiden toiminta ei ole millään tapaa riippuvainen valon määrästä.
Daniel Bautista

Daniel Bautista (s. 4. elokuuta 1952 México, Meksiko) on meksikolainen entinen kilpakävelijä, jonka matkoina olivat sekä 20 kilometriä että 50 kilometriä.
Verrattain lyhyen uransa aikana Bautista lähes dominoi kansainvälistä kilpakävelyä sekä radalla että maantiellä. Bautista huomattiin ensi kerran kansainvälisesti hänen voittaessaan Pan American Games-kilpailuissa Méxicossa 20 kilometrin kävelyn vuonna 1975. Seuraavana vuonna hän voitti olympiakultaa 20 kilometrin kävelyssä Montrealissa. Hän voitti myös kävelyn maailmancupin vuosina 1977 ja 1979. Bautista osallistui vielä 1980 Moskovan olympialaisiin, jossa hänet hylättiin johtopaikalta kun matkaa maaliin oli vain 1 800 metriä. Hän osallistui myös 50 kilometrille samoissa olympialaisissa, mutta keskeytti 30 kilometrin kohdalla. Pian kilpailujen jälkeen Bautista lopetti kansainvälisen kilpailu-uransa.
Daniel Bautista teki uransa aikana useita maailmanennätyksiä kilpakävelyn eri matkoilla, ja esimerkiksi vuonna 1979 hän oli ensimmäinen 1 tunnin ja 20 minuutin alittaja maailmassa.