Telefunken

Telefunken oli saksalainen radio- ja televisiotekniikkaan erikoistunut yritys, jonka perustivat vuonna 1903 yhdessä Siemens &amp; Halske ja AEG. 1940-luvun alussa Siemens luopui yhteisyrityksen omistuksesta, ja Telefunkenista tuli AEG:n tytäryhtiö. Vuonna 1979 Telefunken yhdistyi AEG:n kanssa yhtiöksi nimeltä AEG-Telefunken, joka toimi 1980-luvun puoleenväliin asti, viimeksi ranskalaisen valtionyhtiön Thomson-Brandtin omistuksessa. Nykyisin Telefunkenin perinnettä jatkavat ammattiäänentoistoon keskittyvä Telefunken Elektroakustik ja turvatekniikkayritys Telefunken Security Systems, minkä lisäksi Telefunken-nimi on lisensioitavissa muidenkin elektroniikkatuotteiden tuotemerkiksi Telefunken Licences GmbH:n kautta.
Historiaa.
Telefunken syntyi Saksan viimeisen keisarin Vilhelm II:n aloitteesta vuonna 1903 yhteisyrityksenä, jonka omistivat armeijalle langatonta lennätintekniikkaa kehittänyt Siemens &amp; Halske ja samaa tekniikkaa laivastolle kehittänyt AEG. Fuusion ansiosta yritykset pääsivät keskinäisen kilpailun sijasta hyödyntämään molempien patentteja.
Lennätintekniikasta Telefunken laajeni nopeasti muuhunkin radiotekniikkaan. Se valmisti sekä radion lähetystoiminnassa tarvittavia laitteita että radiovastaanottimia. Yritys varusti 1900-luvun alkupuolella monien maiden radiolähetysverkot lähettimineen, studiolaitteineen ja mikrofoneineen. Suomessa muun muassa Lahden vanha radioasema (1928–1935) oli varustettu Telefunkenin tekniikalla. Suomen ularadiolähetykset alkoivat 1951 Helsingin olympiastadionin mastosta Telefunkenin 250 W:n lähettimellä. Varsinaisent tuotannollisen verkon laajentaminen jatkui RCAn laitteilla.
Yritys valmisti myös radioputkia ja muita laitteissa tarvittavia komponentteja ja oli emoyhtiönsä AEG:n rinnalla keskeisesti mukana nauhurin eli magnetofonin kehittämisessä, mikä mahdollisti etukäteen äänitetyt radiolähetykset ja mullisti äänilevytuotannon. Suomen Yleisradio oli yksi ensimmäisiä Telefunkenin magnetofoneja hankkineita radioyhtiöitä 1930-luvun lopulla, koska niitä oli tarkoitus käyttää talvisodan takia peruuntuneissa Helsingin kesäolympialaisissa 1940.
Vuodesta 1932 Telefunken tunnettiin myös levy-yhtiönä sen ostettua saksalaisen Ultraphonin. Vuonna 1950 Telefunken ja Decca Records yhdistivät Saksassa äänilevytoimintonsa yhtiöksi nimeltä Telefunken-Decca Schallplatten GmbH, jonka perua on yhä levymerkkinä toimiva Teldec.
Telefunken kehitti ja valmisti radiotekniikkaan perustuvia tietoliikennelaitteita myös muassa eri maiden postilaitoksille, poliisille, lehtitaloille ja liikenneyhtiöille rautateistä lentoliikenteeseen. Yritys sovelsi radiotekniikkaa myös tutkien kehittämiseen.
Kuluttajille Telefunken valmisti radiovastaanottimia, nauhureita, levysoittimia ja muita äänentoistolaitteita sekä televisioita. Radiot ja vahvistimet olivat 1960-luvulle asti putkitekniikkaan perustuvia, kunnes Telefunkenin Bajazzo-transistoriradioista tuli nopeasti matkaradioiden laadukkaimpiin kuuluvia. Telefunken toi ensimmäisenä markkinoille PAL-värijärjestelmällä toimivan väritelevision. Suomen markkinoille tv-vastaanottimia Telefunken-merkillä teki myös Oy Lohja Ab vuodesta 1975 alkaen oman Finlux-merkkinsä rinnalla.
Vuonna 1983 konkurssin partaalla ollut AEG myi tappiollisen Telefunkenin ranskalaiselle valtionyhtiölle Thomson-Brandtille. Tuolloin Telefunkenilla oli noin 3 500 työntekijää Braunschweigissa, Hannoverissa ja Cellessä. Myöhemmin Telefunken myytiin yhdysvaltalaiselle Tech Sym -yhtiölle ja Telefunken-televisiomerkki turkkilaiselle Profilo Telralle, joka oli tuolloin Euroopan suurin televisiovalmistaja. Vuonna 2009 Telefunken USA -yhtiön nimeksi muutettiin Telefunken Elektroakustik, ja se jatkaa muun muassa radioputkien ja mikrofonien tuotantoa.