tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Artturi H. Virkkunen

Artturi Heikki (A. H.) Virkkunen (vuoteen 1906 Snellman) (19. tammikuuta 1864 Karunki – 17. marraskuuta 1924 Espoo) oli suomalainen historiantutkija. Hän toimi vuodesta 1922 vuoteen 1924 Turun yliopiston professorina ja ensimmäisenä rehtorina.
Virkkusen vanhemmat olivat kirkkoherra Gustaf Adolf Snellman ja Hilma Aurora Forsman. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta yksityislyseosta 1883 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1888 ja lisensiaatiksi 1894.
Virkkunen toimi Suomalaisen normaalilyseon historian kollegana 1891–1899, Helsingin yliopiston Suomen, Venäjän ja Pohjoismaiden historian dosenttina 1895–1902, Suomalaisen reaalilyseon lehtorina 1899–1902, Suomalaisen normaalilyseon historian yliopettajana 1902–1907 sekä kouluhallituksessa historiallisten aineiden ylitarkastajana 1903–1921 ja kouluneuvoksena 1918–1921. Hän oli myös Uuden Suomettaren päätoimittajana 1917–1918, Uuden Suomen päätoimittajana 1919 sekä Turun yliopiston historian professorina ja rehtorina 1921–1924.
Virkkunen oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1909 (Kuopion läänin läntinen vaalipiiri), 1910–1911 (Hämeen läänin eteläinen vaalipiiri), 1914–1917 (Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri) sekä 1917–1922 (Hämeen läänin eteläinen vaalipiiri). Virkkunen liittyi joulukuussa 1918 kokoomuksen eduskuntaryhmään. Hän sai vapautuksen edustajantoimesta helmikuussa 1922 sairauden takia. Hänen tilalleen eduskuntaan tuli kokoomuksen Alex Alfthan. Virkkunen toimi eduskunnan valtiovarainvaliokunnan ja tarkastusvaliokunnan puheenjohtajana 1910.
Virkkunen toimi Suomen historiallisen seuran esimiehenä ja sihteerinä.
Virkkunen oli naimisissa vuodesta 1898 Helmi Elisabeth Meurmanin kanssa. Hänen veljensä oli pappi, koulumies ja poliitikko Paavo Virkkunen.
Teoksia.
Nimimerkillä "Suomenmielinen":
Stansvikin kartano

Stansvikin kartano on kartano Laajasalon kaupunginosassa Helsingissä. Kartano oli Helsingin kaupungin omistuksessa vuosina 1938–2024. Kartano sijaitsee Kruunuvuorenrannan osa-alueella, jonka nimi oli vuoteen 2013 asti Tahvonlahti ().
Kartanon alueen rakennukset on suojeltu. Sittemmin museokäytössä ollut päärakennus on rakennettu vuosina 1803–1804, jolloin se oli kapteeni Fabian Casimir Roswallin omistuksessa. Roswall todennäköisesti myös suunnitteli rakennuksen itse. Kartanoon vievää tietä koristavat 1860-luvulta peräisin olevat tammipuut. 
Historia.
Stansvik alkoi toimia itsenäisenä tilana vuonna 1798, mitä ennen se oli Degerön kartanoon kuulunut torppa. Roswallin jälkeen kartanon omisti vuosina 1805–1817 taidemaalari Emanuel Thelning. Sen jälkeen se oli ensin Edelheimin ja vuodesta 1856 Willebrandin suvun omistuksessa. Knut Felix von Willebrand toteutti 1800-luvun puolivälin jälkeen muutoksia päärakennukseen. Helsingin kaupunki osti tuolloin 100 hehtaaria käsittäneen kartanon Willebrandin suvulta vuonna 1938. Kartanon vuokralaisena on ollut vuodesta 1945 kaupungin virkamiesyhdistys (nykyisin Jyty Metropoli ry). Kartanon entisille maille rakennettiin 1950-luvulla kesäasuntoja.
Maaliskuussa 2024 Helsingin kaupunki ilmoitti myyneensä kartanon 70 000:lla eurolla Stansvikin kartano Oy:lle, jonka toimitusjohtajana toimii Tommi Korkala. Kauppaan kuuluivat myös muun muassa kaksi tenniskenttää ja venelaitureita. Kartanon ostanut yritys lupasi kaupan yhteydessä remontoida kartanorakennuksen. Kartanolla tuotetaan esimerkiksi ravintola-, majoitus- ja vierasvenesatamapalveluita. Toiminta on käynnistynyt vappuna 2024.
Jääleinikki

Jääleinikki ("Ranunculus glacialis", syn. "Beckwithia glacialis") on pohjoisten arktisten alueiden ja vuoristojen isokukkainen leinikkikasvi. Suomessa se on harvinainen ja rauhoitettu laji.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen jääleinikki on matala, noin 10–15 senttimetriä korkea kasvi. Sen varsi on tavallisesti pysty, tanakka ja kalju. Kasvin aluslehdet ovat pitkäruotisia ja möyheitä. Aluslehtien lehtilapa on kolmisorminen ja tavallisesti ruodilliset lehdykät ovat syvään moniliuskaisia. Varsilehtien lapa on runsasliuskainen. Jääleinikin kukka on iso ja valkoinen, ja sen väri punertuu kukinnan edistyessä. Pitkään säilyviä kukkia on tavallisesti yksi tai kaksi ja ne ovat leveydeltään yleensä 2–2,5 cm. Kukissa on kaksi kehäkiehkuraa sekä viisi verho- ja terälehteä. Verholehdet ovat alapinnaltaan ruskeakarvaisia. Terälehdet ovat mesikuopallisia. Suomessa jääleinikki kukkii tavallisesti heinä-elokuussa, joskus myös kesäkuun puolella. Hedelmä koostuu 2,5 mm pitkistä kaljuista pähkylöistä, joissa noin 2 mm pitkä, käyrä ota.&lt;ref name="Retkeilykasvio.75/85"&gt;&lt;/ref&gt; Pitkään kukkiva jääleinikki tuottaa runsaasti siemeniä.
Jääleinikistä tunnetaan kaksi alalajia, subsp. "glacialis" ja subsp. "chamissonis".
Levinneisyys.
Jääleinikki on arktis-alpiininen laji, jota tavataan toisaalta Euroopassa ja Grönlannissa (subsp. "glacialis") ja toisaalta Aasiassa Koillis-Venäjällä ja Pohjois-Amerikassa Alaskassa (subsp. "chamissonis"). Euroopassa lajin levinneisyysalue on varsin hajanainen. Sitä tavataan Skandinaviassa Kölivuoristossa, Alpeilla, Pyreneillä, Karpaateilla, Espanjan Sierra Nevadassa, Islannissa, Färsaarilla, Jan Mayenilla sekä Huippuvuorilla. Grönlannissa lajia esiintyy saaren itärannikolla. Suomessa jääleinikki on harvinainen laji, jota tavataan ainoastaan Enontekiöllä Kilpisjärven alueen suurtuntureilla.
Elinympäristö.
Jääleinikki on tunturikasvi, joka vaatii kasvupaikaltaan runsasvetisyyttä. Tällaisia paikkoja tuntureilla ovat lumenviipymäpaikat ja tunturipurojen varret. Jääleinikki selviää lumisista kesistäkin hengissä sillä, että 70 prosenttia sen biomassasta on juurissa. Avoimen maan kasvina se ei kuitenkaan siedä kilpailua. Suomessa on enimmillään havaittu kasvavan 10 jääleinikkiä neliömetrillä. Hidaskasvuinen laji elää jopa 27-vuotiaaksi.
Jääleinikki on Euroopan korkeimmalla kasvava putkilokasvi, Alpeilla laji kasvaa jopa 4 350 metrin korkeudessa ja Skandeilla 700–2 370 metrissä. Ruijassa jääleinikki kasvaa vielä 1 630 m korkeudessa. Suomessa jääleinikkiä kasvaa eniten 850 m korkeudessa, usein yhdessä hapron ("Oxyria digyna") kanssa.
Poroille jääleinikki on mieluisaa ravintoa.
Gumbölen kartano

Gumbölen kartano () on Espoon kaupungin omistama kartano Espoossa, Gumbölen kaupunginosassa. Sen yläkerta on nykyisin Espoon kaupunginjohtajan virka-asuntona ja alakerta edustustiloina. Kartanon nykyinen päärakennus on peräisin 1840-luvulta, mutta itse kartanoalueen historia ulottuu 1500-luvulle. Kartano käsittää myös muotopuutarhan, jonka nykyinen ulkoasu on J. W. Skogströmin käsialaa, ja peräisin vuodelta 1914.
Gumbölen kartano syntyi siten, että Storgårdin ratsutilaan yhdistettiin kaksi muuta tilaa 1600-luvulla. Kartanon 26 nimeä käsittävä omistajien luettelo juontaa sekin alkunsa 1540-luvulta. Pitkäaikaisin omistajasuku oli Brennerit, joiden hallinnassa kartano kasvoi ja kehittyi lähes vuosisadan, vuosina 1625–1713. Espoon kaupungin omistukseen Gumbölen kartano siirtyi vuonna 1969. Kartanon yläkerrassa on virka-asunto, jossa ovat asuneet Espoon kaupunginjohtajat Teppo Tiihonen, Pekka Löyttyniemi, Marketta Kokkonen ja helmikuusta 2012 lähtien Jukka Mäkelä.
Teyla Emmagan

Teyla Emmagan on fiktiivinen hahmo scifi-sarjassa "Stargate Atlantis". Häntä näyttelee Rachel Luttrell.
John Sheppard joukkueineen tutustui Teylaan ensimmäisen kerran tämän kotiplaneetalla Athosilla. Teyla oli athoslaisten johtaja ja hänen kauttaan tau'rit kuulivat myös ensi kerran wraitheista. Wraithit hyökkäsivät Athos-planeetalle, jolloin niin athoslaisia kuin tau'rejakin jäi näiden vangeiksi, näiden joukossa Teyla. Sheppard lähti pelastamaan vankeja uuden joukkueen kanssa, ja he onnistuivatkin palauttamaan lähes kaikki vangit wraithien emoaluksesta Teyla mukaan lukien. Samalla he kuitenkin herättivät aluksessa asuneet wraithit, mistä aiheutuneen ketjureaktion vuoksi wraithit koko Pegasus-galaksissa aktivoituivat. Athoslaiset siirrettiin omalta planeetaltaan Lantia-planeetalle, koska wraithien heräämisen jälkeen Athosissa oli liian vaarallista asua. Samalla Teyla liittyi Sheppardin joukkueeseen.
Teyla on lempeä, oikeudenmukainen ja diplomaattinen nainen, joka toimii joukkueessa usein omanatuntona ja järjen äänenä. Toisaalta hän on vahva persoona ja toisinaan itsepäinenkin. Hän on myös erinomainen taistelulajien osaaja.
Teylalla on sukuperintönä kulkenut kyky aistia lähellä olevien wraithien läsnäolo. Tohtori Beckett vahvisti tämän johtuvan siitä, että Teylan esi-isä oli joidenkin muiden athoslaisten tavoin otettu muinoin wraithien vangiksi. Wraith oli tehnyt näillä tieteellisiä kokeita korvaten näiden DNA:n osittain wraithien DNA:lla. Tämä aiheutti aluksi kokeiden uhreissa aggressiivista ja skitsofreenista käyttäytymistä, mutta vaikutukset laimenivat sukupolvien myötä, ja Teyla pystyykin elämään ominaisuuden kanssa hyvin.
Simon Furman

Simon Furman (syntynyt 22. maaliskuuta 1961, Carshalton, Surrey, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen sarjakuvien käsikirjoittaja. Furmania pidetään yleisesti "Transformers"-universumin tärkeimpänä ja siihen eniten vaikuttaneena käsikirjoittaja. Hän aloitti "Transformersien" käsikirjoittamisen sarjan brittiversiossa, ja siirtyi tämän jälkeen yhdysvaltalaisen Marvelin käsikirjoittajaksi. Furman tunnetaan synkistä maailmankuvistaan, epätoivoisista hahmoista, uskonnollisista teemoista ja hahmojen tapattamisesta. Hän myös kirjoitti alkuperäisen "Transformers"-sarjakuvan loppuun ja on konsultoinut vuonna 2007 julkaistun "Transformers"-elokuvan käsikirjoittamisessa. Hän myös kirjoitti elokuvan tarinaa ennakoivan esitarinan, joka julkaistiin sarjakuvana.
Töitä.
Generation 1.
Alkuperäisen sarjakuvan kohdalla Furmania pidetään ehdottomasti kaikista tärkeimpänä henkilönä. Hän loi "Transformerien" historian, näiden jumalan, Primuksen, sekä mm. Autobot-johtaja Emirate Xaaronin.
Transformers: Armada.
Tämän sarjakuvan kohdalla Furman tuli mukaan vasta sarjakuvan ollessa hyvin pitkällä. Dreamwaven julkaisema sarjakuva kärsi umpisurkeasta, lapsellisesta käsikirjoituksesta. Furman palkattiin sarjakuvan uudeksi käsikirjoittajaksi ja hän myös onnistui pelastamaan sarjakuvan, tuomalla mukaan synkkiä sävyjä, vanhoja faneja kiinnostavia teemoja, poisti keskeiset lapsellisuudet ja siirsi lapsipäähenkilöt sivuhahmoiksi.
The War Within.
"War Within" -sarjakuvaa pidetään yleisesti Furmanin korkeimpana saavutuksena "Transformerien" osalta. Kyseessä on uusi "alkukertomus" Optimus Primen synnystä ja Autobottien ja Decepticonien väkivaltaisen sodan synkistä hetkistä. Sarjakuva loppui kolmanteen jatkotarinaansa kustannusyhtiö Dreamwaven mentyä konkurssiin.
Östersundomin kartano

Östersundomin kartano on kartano Helsingin Östersundomissa, aikaisemmin Sipooseen kuuluneella alueella. Se on yksityisessä omistuksessa, ja kartano se on ollut 1600-luvun alusta. Se on historiansa aikana muun muassa joutunut venäläisten tuhoamaksi. Kartanon nykyinen, englantilaissävytteinen päärakennus on peräisin vuodelta 1878. Sitä edeltänyt päärakennus oli peräisin vuodelta 1792. Koivuniemi, joka oli Zacharias Topeliuksen koti, oli ennen osa Östersundomin kartanoa. Östersundomin kartano on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö.
Kauppaneuvos Henrik Borgströmin poika Georg Borgström osti kartanon vuonna 1870. Kartano on edelleen Borgström-suvun yksityisessä omistuksessa.
Claribel Alegría

Claribel Alegría (12. toukokuuta 1924 – 25. tammikuuta 2018 Managua) oli nicaragualainen kirjailija, jonka tuotantoon kuuluu muun muassa runoja, romaaneja ja lastenkirjallisuutta.
Alegría muutti vuonna 1943 Yhdysvaltoihin. Hän tuki Nicaraguan sandinistihallitusta ja palasi kotimaahansa 1985. Hänelle myönnettiin vuonna 2006 Neustadtin kansainvälinen kirjallisuuspalkinto.
Alegrían runotuotantoon kuuluu muun muassa kokoelma "Sobrevivo", jolla hän voitti vuonna 1978 Kuuban hallituksen sponsoroiman Casa de las Américas -palkinnon.
Valeriaanahappo

Valeriaanahappo on orgaaninen yhdiste (karboksyylihappo), joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C5H10O2 ja rakennekaava CH3(CH2)3COOH. Valeriaanahaposta käytetään myös nimityksiä "pentaanihappo", "n-pentaanihappo", "propyylietikkahappo" ja "1-butaanikarboksyylihappo".
Luonnossa valeriaanahappoa löytyy muun muassa rohtovirmajuuresta ("Valeriana officinalis"), jolta aine on saanut nimensä.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Hapon anioneja, suoloja ja esterejä kutsutaan valeraateiksi.
Valmistus ja käyttö.
Valeriaanahappoa valmistetaan hapettamalla hapen avulla pentanolia tai pentanaalia. Yhdistettä käytetään lääkeaineiden ja erityisesti sen estereiden valmistukseen, joita käytetään liuottimina, hajusteina ja muovien pehmentiminä. Valeriaanahapon suoloja voidaan käyttää rikkaruohomyrkkyinä.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Valeriaanahappo ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Ronon Dex

Ronon Dex on kuvitteellinen hahmo scifi-sarjassa "Stargate Atlantis". Häntä esittää Jason Momoa.
John Sheppardin joukkue törmäsi Rononiin planeetalla, jonne he olivat saapuneet etsimään entsyymiriippuvaista luutnantti Aiden Fordia. Ronon vangitsi Sheppardin ja Teylan, ja hän kertoi näille olevansa ”juoksija”: wraithit eivät olleet pystyneet syömään häntä, ja häntä oli tämän takia käytetty vapaana harjoitteluriistana seitsemän vuoden ajan. Hän oli joutunut olemaan jatkuvasti liikkeessä ja wraithit ajoivat häntä takaa apunaan paikannuslaite, joka oli asennettu Rononin selkään. Tohtori Beckett saapui planeetalle ja leikkasi paikannuslaitteen pois, jolloin Ronon päästi vankinsa vapaaksi. Hän myös lupasi auttaa joukkuetta löytämään Fordin. Fordin kiinniottaminen epäonnistui, mutta Ronon saapui muiden mukana Atlantikseen ja liittyi myöhemmin osaksi joukkuetta.
Ronon luuli koko kotiplaneettansa väestön kuolleen wraithien hyökkäyksessä, mutta myöhemmin paljastui, että 300 satedanilaista oli onnistunut pakenemaan harvennuksia eikä Ronon näin ollen ollutkaan heimonsa viimeinen. Ennen juoksijaksi joutumistaan hän oli ollut omalla planeetallaan sotilas, ja hän onkin taitava niin aseiden kuin muidenkin taistelutekniikoiden suhteen. Hän on myös hyvin vahva ja nopea, minkä takia Sheppard puolusti voimakkaasti Rononin liittymistä joukkueeseen Elizabeth Weirin ollessa vielä epävarma asiasta.
Koska Ronon vietti seitsemän vuotta elämästään erakoitunutta, väkivaltaista ja epävarmaa elämää, hänen on toisinaan vaikea hallita hermonsa ja toimia väkivallattomasti. Toisaalta hän onkin usein loppujen lopuksi oikeassa vaistotessaan ympärillään vaaran. Yksi hänen vahvuuksistaan on hänen laajat tietonsa wraitheista ja muista galaksin ilmiöistä, ja koska hän oppii luottamaan muihin ihmisiin hyvin hitaasti ja suhtautuu ympäristöönsä skeptisesti, hänelle on vaikea valehdella. Jason Momoa on muiden "Stargate Atlantiksen" näyttelijöiden ohella kutsunut Rononia sarjan omaksi versioksi Chewbaccasta.
A Flock of Seagulls

A Flock of Seagulls on brittiläinen synthpop-yhtye, joka perustettiin Liverpoolissa, Englannissa 1970-luvun lopulla. 
Yhtye nousi listoille jo esikoisalbumillaan "A Flock of Seagulls" vuonna 1982. Seuraavat studiojulkaisut olivat "Listen" (1983, #16 US) ja "The Story of a Young Heart" (1984, #66 US). Yhtyeen suosio alkoi huveta, eikä "Dream Come True" (1986) enää saanut listasijoituksia. 
A Flock of Seagulls on vielä myöhemmin tehnyt esiintymisiä ja julkaissut muun muassa albumin "The Light at the End of the World" (1995).
Suomen Esperantoliitto

Suomen Esperantoliitto ry () on 28. huhtikuuta 1907 perustettu suomalaisten esperanton harrastajien keskusjärjestö. Liiton ruotsinkielisenä nimenä käytetään Esperantoförbundet i Finland, joka oli vielä 1960-luvulla merkitty myös liiton sääntöihin. 
Suomen Esperantoliiton tarkoituksena on levittää kansainvälistä kieltä esperantoa ja edistää sen käyttöä, toimia kielellisen tasa-arvon puolesta, kansainvälisen viestinnän kieliongelmien ratkaisemiseksi ja edistää kanssakäymistä kansojen välillä sekä lisätä ymmärtämystä ja kunnioitusta muita kulttuureja ja kansoja kohtaan.
Esperantoliitolla on 5 paikallista jäsenjärjestöä. Lisäksi siihen kuuluvat Suomen nuorten esperantoliitto, Suomen opettajien esperantoyhdistys ELFI ja näkövammaisten esperanto-yhdistys Steleto. Liiton toimistoa Helsingin Hakaniemessä ylläpidetään vapaaehtoisvoimin. Jäsenmäärä on noin 400.
Esperanto-Asocio de Finnlandon ensimmäinen puheenjohtaja oli Hjalmar Johannes Runeberg eli Nino Runeberg. 
Suomen Esperantoliitto järjesti vuonna 2007 monia 100-vuotisjuhlatapahtumia, kuten juhlapäivän Helsingissä, kansainvälisen Festivalo Arta Lumo -tapahtuman Kuopion musiikkikeskuksessa sekä juhlasymposiumin "Suomi, esperanto ja käytännön monikielisyys" Vaasassa. Juhlavuoden suojelijana toimi tasavallan presidentti Tarja Halonen.
UEA:n (Universala Esperanto-Asocio) 104. esperanton maailmankongressi järjestettiin Lahdessa 20.–27.7.2019. Osanottajia oli 917. Kongressi oli Suomessa järjestyksessä jo neljäs. Suojelijana toimi tasavallan presidentti Sauli Niinistö.
Tuomas Heikkilä

Tuomas Mikael Heikkilä (s. 26. tammikuuta 1972 Helsinki) on suomalainen historiantutkija, Helsingin yliopiston yleisen historian dosentti ja kirkkohistorian professori.
Heikkilän tutkimustyössä on korostunut keskiajan historia, tärkeimpinä teemoina pyhimykset, pyhimyskultit ja kanonisaatio, keskiaikaiset käsikirjoitukset, kodikologia ja paleografia, Saksan ja Italian sydänkeskiaika sekä paaviuden historia. 
Elämä ja ura.
Heikkilä valmistui filosofian maisteriksi 1996 ja filosofian lisensiaatiksi 1997. Hänen jatko-opintoihinsa kuului myös lukuvuosi Vatikaanissa Biblioteca Apostolica Vaticanassa 1996–1997. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 2002.
Vuonna 2003 Heikkilä oli filosofisen tiedekunnan promootion "doctor primus". Hän on hoitanut erilaisia virkoja Helsingin yliopiston historian laitoksella vuodesta 1998 lähtien (Euroopan historian assistentti 1998–1999, 2002, yleisen historian yliassistentti 1999–2003, yleisen historian yliopistonlehtori 2003, 2005, yleisen historian professori 2004). Heikkilä on myös toiminut Suomen Rooman-instituutin säätiön asiamiehenä. Vuosina 2013–2017 hän toimi instituutin johtajana. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston kirkkohistorian professoriksi vuonna 2019. Vuodesta 2021 Heikkilä on toiminut Eteläsuomalaisen osakunnan inspehtorina. Hänet kutsuttiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2023.
Historian laitoksen lisäksi Heikkilä on opettanut Helsingin yliopiston avoimessa yliopistossa. Hän on ollut myös mukana useissa keskiaikaisten lähteiden editioprojekteissa (esimerkiksi Kansallisarkiston "Diplomatarium Fennicum" -tietokanta).
Tuomas Heikkilän puoliso on historiantutkija Liisa Suvikumpu.
Lapinalppiruusu

Lapinalppiruusu ("Rhododendron lapponicum") on matala varpumainen alppiruusulaji. Se on ainoa Suomessa luontainen kasvi, jota on perinteisesti pidetty alppiruusuna. Tosin uuden luokittelun mukaan aiemmin eri sukuun kuulunut suopursukin on alppiruusu. Lapinalppiruusu on rauhoitettu Suomessa.
Ulkonäkö ja koko.
Lapinalppiruusu on matala, varpumainen kasvi. Se on jäykkä- ja sirottavahaarainen ja kasvaa vain 5–15 cm korkeaksi. Talvehtivat lehdet ovat vastapuikeita ja alta ruskeasuomuisia. Sinipunaisia, suppilomaisia kukkia on haarojen kärjissä korkeitaan kolme yhdessä haarassa. Kukinta kestää vain lyhyen aikaa kesä-heinäkuussa.
Levinneisyys.
Lapinalppiruusun levinneisyysalue on arktis-alpiininen ja katkonaisesti sirkumpolaarinen. Lajin levinneisyysalue on Skandinavian Kölivuoristo, Grönlanti, Koillis-Siperia ja Venäjän Kaukoitä sekä Pohjois-Amerikan pohjoisosat. Suomessa lapinalppiruusua on tavattu vain Käsivarren Lapista Enontekiön luoteisosasta noin kymmenestä paikasta sekä muutamasta paikasta Utsjoelta. Utsjoen esiintymä löydettiin vasta 1948, eikä sen nykytilasta ole tietoa.
Elinympäristö.
Lapinalppiruusu kasvaa Suomessa vain tunturiseuduilla ala- ja keskipaljakalla korkeimmillaan 950 metrissä. Kasvupaikat ovat useimmiten valoisia lapinvuokkokankaita tai kalliohyllyjä. Lapinalppiruusu on kalkinvaatija.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 2007

Hiihtolajien Suomen mestaruuksista kaudella 2006-2007 kilpailtiin usealla paikkakunnalla useana eri ajankohtana. 
Maastohiihdossa kilpailupaikkoina toimivat Keuruu, Valkeakoski ja Pyhäjärvi.
Mäkihypyssä ja yhdistetyssä kilpailtiin Vuokatissa ja Lahdessa sekä
kesä-Suomen-mestaruuksista Kuopiossa. 
Maastohiihto.
Sprintti naiset 1,2 km (p).
Päivämäärä: 13.1.2007
Sprintti miehet 1,2 km (p).
Päivämäärä: 13.1.2007
Sprinttiviesti naiset 2x2x1,2 km (v).
Päivämäärä: 14.1.2007
Sprinttiviesti miehet 2x2x1,2 km (v).
Päivämäärä: 14.1.2007
Naiset viesti 3 x 5 km (1p + 2v).
Päivämäärä: 20.1.2007
Miehet viesti 4 × 10 km (2p + 2v).
Päivämäärä: 20.1.2007
Naiset yhdistelmäkilpailu 7,5 km (p) + 7,5 km (v).
Päivämäärä: 21.1.2007
Virpi Kuitunen, Riitta-Liisa Roponen ja Aino-Kaisa Saarinen kilpailivat samaan aikaan maailmancupissa Venäjällä.
Miehet yhdistelmäkilpailu 15 km (p) + 15 km (v).
Päivämäärä: 21.1.2007
Naiset 10 km (v).
Päivämäärä: 29.3.2007
Kilpailu siirrettiin huonojen sääolojen vuoksi Keuruulta 12.1.2007
Miehet 15 km (v).
Päivämäärä: 29.3.2007
Kilpailu siirrettiin huonojen sääolojen vuoksi Keuruulta 12.1.2007
Naiset 5 km (p).
Päivämäärä: 31.3.2007
Matka oli alimittainen. 
Miehet 10 km (p).
Päivämäärä: 31.3.2007
Naiset 30 km (v).
Päivämäärä: 1.4.2007
Miehet 50 km (v).
Päivämäärä: 1.4.2007
Mäkihyppy.
Joukkuemäki HS-100.
Päivämäärä: 16.9.2006
Kilpailussa hypättiin vain yksi kierros. 
Suurmäki kesä-SM.
Päivämäärä: 17.9.2006
Normaalimäki.
Päivämäärä: 17.11.2006
Janne Ahonen kaatui ensimmäisen 100-metrisen hyppynsä.
Suurmäki.
Päivämäärä: 14.2.2007
Yhdistetty.
Sprinttikilpailu, Kesä-SM.
Päivämäärä: 16.9.2006
Normaalikilpailu.
Päivämäärä: 17.11.2006 mäkiosuus, 18.11.2006 hiihto-osuus
Hannu Manninen toipui flunssasta eikä kilpaillut.
Sprinttikilpailu.
Päivämäärä: 14.2.2007
Virgin Media Two

3e on irlantilainen kaapeli- ja satelliittitelevisioyhtiö. Kanavan lähetykset on aloitettu 30. maaliskuuta 2006, jolloin irlantilainen Michael Murphy perusti sen alkuperäisellä nimellä Channel 6, ja se esittää pääasiassa englanninkielisiä ohjelmia. Kanava ajautui taloudellisiin tappioihin ja vuonna 2008 kilpailevan TV3-kanavan johtaja David McRedmond ilmoitti ostavansa Channel 6:n 10 miljoonalla eurolla sekä lisäävänsä kanavan aikaisempaan amerikkalaispainotteiseen ohjelmavalikoimaan myös irlantilaisia uutissähkeitä ja urheilua. Tammikuussa 2009 kanavan nimi muuttui Channel 6:sta 3e:ksi. Vuosina 2016–17 kanava ylläpiti lapsille tarkoitettua 3Kids-osiota, joka lähetti muun muassa Barney ja ystäviä sekä teletappeja ja joka myöhemmin siirrettiin be3-kanavalle.
Kesäkuussa 2018 Virgin Media Ireland ilmoitti uudelleen nimeävänsä hankkimansa TV3:n ja sen sisarkanavat 3e sekä be3 muotoon Virgin Media One, Virgin Media Two ja Virgin Media Three.
Repo Man

Repo Man on käsikirjoittaja-ohjaaja Alex Coxin esikoiselokuva vuodelta 1984. Teosta on luonnehdittu sekoitukseksi punkia, scifiä ja turhautuneen sukupolven kuvausta, ja se edustaa "indie"-kerrontaa. Elokuvan on katsottu myös kritisoivan presidentti Ronald Reaganin politiikkaa.
Elokuvaa on kuvailtu myös punk-elokuvaksi, koska se sijoittuu osittain 1980-luvun amerikkalaiseen punk-yhteisöön ja sen musiikista vastaavat useat amerikkalaiset punk-yhtyeet kuten Black Flag, The Circle Jerks ja The Fear. Elokuvan tunnussävelmän kirjoitti ja esitti Iggy Pop. 
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Repo Manin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Tarina.
Elokuva on omaperäinen sci-fi-komedia, jossa Harry Dean Stanton esittää kokenutta takavarikkomiestä Budia Los Angelesissa. Hänen suojattinsa on nihilistinen punkkari Otto (Emilio Estevez). "Repo man" ("reposession man") tarkoittaa takavarikoijaa, joka käy noutamassa tavaraa. Elokuvan päähenkilöt käyvät hakemassa pois autoja, joiden osamaksuja ei ole maksettu. Tehtävä saa odottamattoman käänteen, kun kaksikko sotkeutuu mystisen Chevy Malibu -auton etsintään, josta on luvassa muhkea palkkio.
Punk-musiikin merkitys Repo Man -elokuvassa.
Repo Man menestyi suurelta osin musiikkinsa ansiosta. Tuotantoyhtiö Universal suhtautui "Repo Maniin" aluksi hämmennyksellä ja veti sen teattereista pois jo viikon jälkeen helmikuussa 1984 heikkojen lipputulojen vuoksi. Useimmille elokuville tämä olisi ollut loppu. MCA Records levy-yhtiö oli sopinut elokuvan musiikin julkaisemisesta soundtrack-albumina. Albumi alkoi Iggy Popin säveltämällä tunnuskappaleella (jolla soittivat myös Sex Pistolsin kitaristi Steve Jones ja kaksi Blondie-yhtyeen jäsentä) ja soundtrack levy sisälsi runsaasti elokuvaa varten sävellettyä punk rockia. Kuusi kuukautta elokuvan ensi-illan jälkeen soundtrackin myynti ylitti 50 000 kappaletta, minkä vuoksi Universal arvioi elokuvaa uudelleen. Elokuva sai uuden ensi-illan, jota seurasi menestys. Soundtrack-albumi lisäsi kiinnostusta myöhempää VHS-julkaisua kohtaan.
Stabijhoun

Stabijhoun, aiemmin stabyhoun, on harvinainen, Alankomaista kotoisin oleva koirarotu. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 7 eli kanakoiriin. Rodun alkuperäinen käyttötarkoitus on seisova lintukoira, mutta nykyään stabijhoun toimii lähes yksinomaan seura- ja harrastuskoirana.
Ulkonäkö.
Stabijhoun on ruumiinrakenteeltaan vankka, korkeuttaan pidempi koira. Ihannesäkäkorkeus on uroksilla 53 cm ja nartuilla 50 cm. Karva on pitkää ja suoraa, korkeintaan hieman aaltoilevaa. Karva ei koskaan saisi olla kiharaa erotukseksi muuten samantyyppisestä rodusta wetterhounista. Päässä karva on lyhyempää. Sallittuja pohjavärejä on kolme: musta, oranssi ja ruskea valkoisin merkein. Valkoisessa värissä voi myös olla pisteitä tai pieniä pilkkuja, mutta kolmivärisyys ei ole sallittua.
Koiran korvat ovat päänmyötäisesti riippuvat, melko pitkät ja alas kiinnittyneet. Ne ovat yläosastaan hapsuttuneet, mutta hapsut lyhenevät korvan kärkeä kohti eivätkä ulotu kärjen yli. Häntä on pitkä ja riippuva. Pohjaväriltään mustilla koirilla kirsu on musta, ruskeilla koirilla ruskea. Silmät ovat aina ruskeat, mustilla koirilla tummanruskeat. Stabijhounin purenta on leikkaava.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on luonteeltaan ystävällinen, rauhallinen ja kärsivällinen. Stabijhoun on myös älykäs ja miellyttämisenhaluinen, joten kouluttaminen on helppoa. Se kiintyy omistajaansa ja on tarvittaessa hyvä vahtikoira. Stabijhoun ei koskaan saisi olla aggressiivinen eikä näykkivä.
Stabijhoun on aktiivinen koira, joka on kuitenkin sisätiloissa rauhallinen kunhan saa päivittäin riittävästi tekemistä. Se sopii monenlaiseen harrastustoimintaan. Turkki on helppohoitoinen ja pysyy hyvin puhtaana.
Alkuperä.
Rotu polveutuu 1500-luvulla Ranskasta Alankomaihin tuoduista pitkäkarvaisista seisojista. Alankomaissa sitä alettiin kasvattaa Länsi-Friisinmaalla maan pohjoisosissa. Ensimmäiset kirjalliset maininnat rodusta ovat 1800-luvulta. Viralliseksi roduksi se hyväksyttiin kotimaassaan vuonna 1942. Nykyään Alankomaissa on noin 4 000 stabijhounia, mutta muualla maailmassa rotu on harvinainen.
Stabijhounin ensisijainen käyttötarkoitus oli pienriistan ja lintujen metsästys, mutta sitä käytettiin myös monenlaisissa muissa tehtävissä. Stabijhoun oli usein maatilan ainoa koira, joten sen toimenkuva oli laaja vahtikoirasta tuhoeläinten torjujaan. Metsästyskoirana stabijhoun on sekä seisoja että pehmeäsuinen noutaja. Sillä on hyvä hajuaisti, ja se osaa työskennellä myös vedessä. 
Terveys.
Suurikokoisilla koirilla yleistä lonkkaniveldysplasiaa esiintyy stabijhouneillakin. Rotu kuuluu perinnöllisten vikojen vastustamisohjelmaan PEVISAan, ja Suomessa stabijhounkannasta on lonkkakuvattu vain pieni osa. Siksi sairauden yleisyyttä ei tarkkaan tunneta. Hollannissa jalostuksessa käytettävien koirien lonkka- ja kyynärnivelten kuntoon kiinnitetään enemmän huomiota. Rodussa on esiintynyt muutama epilepsia- ja kaihitapaus, samoin joitakin PRA-tapauksia eli verkkokalvon surkastumaa. Rodun terveystilanne on kokonaisuudessaan kuitenkin hyvä.
Viro Eurovision laulukilpailussa

Viro osallistui ensimmäisen kerran Eurovision laulukilpailuun vuonna 1994 kappaleella ”Nagu merelaine”. Vuonna 2001 järjestetyssä kilpailussa Viro voitti kilpailun ensimmäisenä Baltian maana laululla ”Everybody”, jonka esittivät Tanel Padar ja Dave Benton. Viron heikoiten menestynyt euroviisukappale on ”Play”, jonka lauloi Jüri Pootsmann. Se sijoittui ensimmäisen semifinaalin 18. sijalle vuoden 2016 kilpailussa. Parhaimman pistemäärän maalle toi vuoden 2025 edustaja Tommy Cash kappaleellaan ”Espresso Macchiato”, joka keräsi loppukilpailussa 356 pistettä. Kaksiosaisen loppukilpailun aikana vuodesta 2004 lähtien Viro on päässyt finaaliin yhdeksän kertaa, vuosina 2009, 2011, 2012, 2013, 2015, 2018, 2019, 2022,2023, 2024 ja 2025.
Viro on esittänyt neljä ensimmäistä kappalettaan viron kielellä. Kielisäännön vapautumisen jälkeen viroksi on laulettu vain vuosina , ja . Vuonna Viro käytti vähemmistökieltään võroa. Vuonna kuultiin serbiaa, saksaa ja suomea. Vuonna 2018 Viron kappale esitettiin italiaksi.
Viron sijoitukset.
Nykyinen pistejärjestelmä.
Jokaisesta osallistujavaltiosta annetaan ääniä 10 parhaimmalle esitykselle. Parhaalle esitykselle annetaan 12 pistettä, toiselle 10 pistettä ja seuraaville pisteet 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1.
Kaksivaiheinen loppukilpailu.
Kilpailu muutettiin vuonna 2004 kaksiosaiseksi. Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on viime vuonna kymmenen parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Muut maat kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa ja kymmenen parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin. 
Kaksi semifinaalia.
Vuonna 2008 otettiin käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä. Suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata.
Viron äänestyshistoria.
Viron antamat pisteet.
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Maa ei osallistunut kilpailuun 1995. Vuosina 2004–2008, 2010, 2014, 2016 ja 2017 Viro ei selviytynyt finaaliin, mutta sai äänestää niissä. 
Viron saamat pisteet.
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Viro ei osallistunut kilpailuun 1995 eikä selviytynyt finaaliin vuosina 2004–2008, 2010, 2014, 2016 ja 2017. Vuodesta 2004 lähtien myös semifinaaleissa karsiutuneet maat ovat voineet äänestää finaalissa.
Kapellimestarit.
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä. Viro osallistui myös vuoden 1993 Eurovision laulukilpailun esikarsintaan "Kvalifikacija za Millstreet", jossa Viron kappaletta johti Peeter Lilje.
Roberto Durán

Roberto Durán Samaniego (s. 16. kesäkuuta 1951) on panamalainen nyrkkeilijä, joka saavutti maailmanmestaruuden neljässä eri painoluokassa. Hän saavutti kevyen sarjan, välisarjan, ylemmän välisarjan ja keskisarjan maailmanmestaruudet, joista kevyen sarjan mestaruutta hän piti hallussaan kahdesti, ensimmäisellä kerralla lähes seitsemän vuotta. Vuonna 2002 "Ring Magazine" nimesi Duránin viidenneksi parhaaksi nyrkkeilijäksi kuluneen 80 vuoden ajalta. 
Durán muistetaan erityisesti vuonna 1980 käymästään uusintaottelusta Sugar Ray Leonardia vastaan, jolta hän oli voittanut välisarjan maailmanmestaruuden aiemmin 20. kesäkuuta samana vuonna. 25. marraskuuta käydyssä kamppailussa hän kesken ottelun kahdeksannen erän yllättäen käänsi selkänsä Leonardille ja luovutti ottelun sanomalla espanjaksi "No más" (suom. "Ei enää"). Ottelu oli luovutushetkeen asti ollut tasainen, eikä hänen perustelujaan vatsakrampista otettu vakavasti. 
Durán lopetti ammattilaisuransa tammikuussa 2002, nyrkkeiltyään ammattilaisotteluita viitenä eri vuosikymmenenä.
Lykaon

Lykaon (, ) viittaa kreikkalaisessa mytologiassa kahteen eri henkilöön. Lisäksi nimi on annettu asteroidille 4792 Lykaon, joka on yksi troijalaisista asteroideista.
Lykaon, Arkadian kuningas.
Lykaon oli Pelasgoksen ja Meliboian poika ja myyttinen Arkadian ensimmäinen kuningas. Hän oli Kalliston isä, ja joidenkin myyttien mukaan kasvatti tämän pojan Arkaan.
Lykaonin ja Zeuksen kohtaamisesta on kirjoittajasta riippuen olemassa hieman erilaisia versioita. 
Yhden version mukaan Zeus tarkkaili ihmisten oikeamielisyyttä, ja saapui kuolevaiseksi naamioituneena Lykaonin vieraaksi tarkkailemaan oikea- ja väärämielisiä. Lykaon valmistautuneena viihdyttämään jumalaa valmisti tälle uhrin. Läsnäolijat halusivat tietää oliko henkilö heidän keskuudessaan todellakin jumala, minkä selvittääkseen he uhrasivat yhden Lykaonin viidestäkymmenestä pojasta ja sekoittivat tämän lihan uhrilahjan sekaan. Zeus nosti kuitenkin myrskyn ja salamoinnin niin, että kaikki lapsen murhaajat kuolivat. . Toisessa versiossa Zeus saatuaan lihan eteensä raivostui niin, että kaatoi pöydän, tappoi Lykaonin pojat ja muutti Lykaonin itsensä sudeksi. Tässä versiossa Lykaon on kuitenkin oikeamielinen ja onnettomuus on lähinnä hänen jumalattomien poikiensa aiheuttamaa, kun taas toiset versiot vierittävät onnettomuuden kuninkaan omaksi syyksi tämän uhratessa poikansa Nyktimoksen.
Pausanias esittää kuitenkin vielä yhden erilaisen version. Lykaon uhraa vuorella lapsen alttarilla Zeukselle, ja muuttuu välittömästi sudeksi.
Zeus saapui jumalattomien Lykaonin ja hänen poikiensa luo naamioituneena, ja Lykaon kyllä otti tämän vieraanvaraisesti vastaan, mutta tarjosi syötäväksi ihmislihaa todistaakseen tämän tavalliseksi kuolevaiseksi. Tästä raivostuneena Zeus joko tappoi heidät kaikki salamoillaan Nyktimosta lukuun ottamatta tai muutti Lykaonin sudeksi. 
Lykantropia juontaa nimensä Lykaonista.
Lykaon Troijan sodassa.
Lykaon on Priamoksen ja Laothoen poika. Troijan sodan aikana Akhilleus sieppasi tämän ollessa katkomassa oksia puutarhassa, ja myi hänet orjaksi. Hänet kuitenkin ostettiin vapaaksi ja hän pääsi takaisin Troijaan. Kaksitoista päivää myöhemmin hän kohtasi Akhilleuksen taistelussa tämän kostaessa raivoisasti Patrokloksen kuolemaa. Lykaon tarttui Akhilleuksen polviin ja rukoili armoa, joko lunnasvaatimuksen varjolla tai Patrokloksen jalomielisyyteen vedoten, mutta Akhilleus surmasi tämän säälittä. Lykaonilla oli kaksi poikaa, Pandaros ja Iapyks.
FMS

FMS ("flexible manufacturing system") tarkoittaa joustavaa valmistusjärjestelmää, joka rakentuu automaattisen varaston ympärille sijoitetuista työstökeskuksista tai muista työlaitteista. Erotukseksi yksittäisestä työstökoneesta, esimerkiksi levytyökeskuksesta, johon on liitetty automaattinen kappaleenkäsittelyjärjestelmä (FMU - "flexible manufacturing unit"), FMS-järjestelmässä tulisi olla kaksi tai useampia CNC-ohjattuja työstökoneita, joita palvelee sama varastoautomaatio. FMS-järjestelmiä käytetään metalliteollisuudessa useimmiten sorvattavien ja jyrsittävien kappaleiden valmistuksessa, joiden valmistussarjat ovat pienehköjä, mutta toistuvuus suuri. Tällä tavalla FMS tukee JOT-tuotantoa. FMS-järjestelmää pystytään ajamaan miehittämättömänä. Tämä on tärkeää metallikappaleiden työstössä, jossa lastuamisajat ovat pitkiä. FMS:n avulla saadaan tuotantoaikaan mukaan yöt ja viikonloput. FMS-järjestelmiä on rakennettu Suomessa 1980-luvulta alkaen.
FMS on usein rakennettu korkeavaraston ympärille. Automaattinen hyllystö siirtää lavoja, joita tässä kutsutaan palleteiksi, varastoon odottamaan työstöä, työsoluun ja työstön jälkeen takaisin varastoon (tai ulos järjestelmästä). Palletti saattaa kiertää useammalla työstökoneella. Valmiit osat menevät varastosta kokoonpanoon tai joihinkin viimeistelytyövaiheisiin, kuten pintakäsittelyyn. Koko varastoa ohjaa oma tietokone. Valmistusjärjestys perustuu tuotanto-ohjelmaan, joka tehdään tuotannonohjausjärjestelmässä.
Automaattivarasto tuo palletin työstökeskukselle. Palletti saattaa mennä sellaisenaan työstökeskukseen, jolloin osat ovat palletilla valmiiksi kiinnitetty (kiinnikettä kutsutaan usein jigiksi). Toinen mahdollisuus on, että teollisuusrobotti ottaa kappaleen palletilta ja panostaa sen työstökeskukseen. Työstökeskuksissa on automaattiset työkalujen (terien) vaihtamiseen tarkoitetut järjestelmät ja erillinen työkaluvarasto. Työstökeskuksilla on oma ohjauksensa. Palleteissa on usein yksilötunnisteet, esimerkiksi RFID, jota FMS järjestelmissä voidaan kutsua myös saattomuistiksi. Työstökeskus valitsee ajo-ohjelmansa FMS-ohjaukselta saamansa tiedon perusteella. FMS-ohjaus voi tarvittaessa ladata työstökoneeseen myös uusia ajo-ohjelmia, jotka on etukäteen tehty CAM-ohjelmilla kappaleiden CAD-kuvien mukaan.
FMS-järjestelmä viritetään yleensä jollekin tunnetulle tuoteperheelle ja siinä on joustavuudelle rajoitteita kappaleiden koon, painon ja muodon suhteen.
Moldova Eurovision laulukilpailussa

Moldova osallistui ensimmäisen kerran Eurovision laulukilpailuun vuonna 2005, ja sai 148 pistettä laulullaan "Boonika Bate Doba", jonka esitti Zdob și Zdub. Vuoden 2010 Eurovision laulukilpailu esiintyjäryhmän saksofonistista, Sergey Stepanovista, on tullut "internet-ilmiö" hänen 30 sekunnin saksofonisoolollaan. Saksofonistista käytetään kutsumanimeä "The Epic Sax Guy".
Moldova on käyttänyt kappaleissaan omaa kieltään romaniaa vuosina , , ja 2022. Lisäksi vuoden kappaleen nimi oli romaniaa, mutta se oli laulettu englanniksi.
Leea Virtanen

Lea (Leea) Marketta Virtanen (o.s. Tarvainen; 10. huhtikuuta 1935 Lappee – 18. heinäkuuta 2002 Joensuu) oli suomalainen folkloristiikan tutkija. Virtanen toimi suomalaisen ja vertailevan kansanrunoudentutkimuksen professorina Helsingin yliopistossa vuosina 1979–1994 eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Leea Virtaselle myönnettiin Kalevala-seuran tunnustuspalkinto vuonna 1994.
Virtanen suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1959 ja filosofian lisensiaatin tutkinnon 1962 Helsingin yliopistossa. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1967 väitöskirjalla "Suomalais-virolainen arvoitussarja".
Virtasen tärkeimpiin tutkimusalueisiin kuuluivat esimerkiksi suomalais-virolainen kansanperinne, lastenperinne, paranormaalit ilmiöt ja nykytarinat. Hänen teoksiinsa kuuluu muun muassa "Antti pantti pakana", joka kertoo koululaisten nykyperinteestä ja "Varastettu isoäiti", joka esittelee aikansa tunnetuimpia suomalaisia ja kansainvälisiä kaupunkitarinoita. 
Yksityiselämä.
Virtanen syntyi Lappeessa Edit Hilma Charlotta Eklundin ja teologian tohtori Olavi Kaarlo Tarvaisen tyttäreksi. Lapsuutensa ja nuoruutensa hän vietti Lappeen lisäksi Karunassa ja Iisalmessa. Hän meni naimisiin vuonna 1960 ja sai kolme lasta: Merja (s. 1963), Terhi (s. 1968) ja Martti (s. 1970). Leea Virtanen erosi aviopuolisostaan Mauri Ensio Virtasesta 1985.
Roberto Vásquez

Roberto Vásquez (s. 26. toukokuuta 1983, Panama City, Panama) on kärpässarjan nyrkkeilijä, joka saavutti WBA-liiton maailmanmestaruuden 29. huhtikuuta 2005. Vásquez puolusti titteliä 25. toukokuuta 2006 saakka.
Ura.
Vásquez hävisi ensimmäisen ammattilaisottelunsa 17. maaliskuuta 2001 Angelo Dottinia vastaan. Seuraavat 22 ottelua Vásquez voitti, saavuttaen WBO:n Latino lightweight -mestaruustittelin 31. lokakuuta 2002, WBC:n vastaavan sijoituksen 15. helmikuuta 2003 ja WBA:n Fedelatin-mestaruuden 26. marraskuuta 2003, ollen ensimmäinen latinalaisen amerikan nyrkkeilijä, joka piti hallussaan näiden kolmen nyrkkeilyliittojen mestaruuksia samanaikaisesti.
29. huhtikuuta 2005 Vásquez voitti WBA:n kärpässarjan maailmanmestaruuden Beibis Mendozalta. Vásquez puolusti mestaruuttaan neljästi voittaen Noel Arambuletin tuomariäänin täysien erien jälkeen, voittamalla Horlan Hamiltonin tuomariäänin, ja voittamalla Takefumi Sakatan tuomariäänin. Vasquez menetti tittelinsä uusintaottelussa Sakataa vastaan, eikä toistaiseksi ole päässyt uudelleen titteliotteluun. Vuoden 2009 maaliskuussa Vásquez hävisi Mexicolaiselle Hugo Fidel Cazaresille kaikin tuomariäänin 11 eräisen kamppailun päätteeksi. Kamppailussa oli panoksena väliaikainen WBA Fedelatin Super mestaruusvyö. 3.10.2009 Vásquez otteli Drian Franciscoa vastaan häviten teknisellä tyrmäyksellä 10 erässä.
Joonas Ikäläinen

Joonas Tapani Ikäläinen (s. 5. tammikuuta 1982 Kemi) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edusti viimeksi Kakkosessa pelannutta PS Kemi Kingsiä, jossa oli pelannut vuodesta 2010 asti. 
Ikäläinen on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Veikkausliigaa Tornion Pallo-47:ssä, Vaasan Palloseurassa ja Rovaniemen Palloseurassa yhteensä kuusi kautta. Pääsarjaotteluita Ikäläinen on pelannut 112 ja tehnyt kahdeksan maalia.
Joonas Ikäläisen setä on Suomen maajoukkueen entinen päävalmentaja Jukka Ikäläinen.
Balance (Van Halenin albumi)

Balance on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Van Halenin kymmenes studioalbumi. Albumin luultavasti tunnetuin ja menestynein kappale on "Can't Stop Lovin' You". Toinen tunnettu kappale on "Not Enough". Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet "Seventh Seal", "Not Enough", "Don't Tell Me (What Love Can Do)", "Can't Stop Lovin' You" ja "Amsterdam". 
"Balance" oli viikon ajan Billboard 200 -listan ensimmäisellä sijalla. Albumi on myynyt kolminkertaista platinaa eli yli kolme miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa.
Singlet.
Billboard (Pohjois-Amerikka)
Till Death Unites Us

Till Death Unites Us on Norther -yhtyeen neljäs täyspitkä studioalbumi. Levy ilmestyi tammikuussa 2006, ja se nousi parhaimmillaan Suomen albumilistan sijalle 6.
Antti Pekkarinen

Antti ”Pizza” Pekkarinen (s. noin 1966) on suomalainen juontaja ja toimittaja. Hän toimi juontajana, toimituspäällikkönä ja myöhemmin vastaavana tuottajana "Jyrki"-ohjelmassa ja oli mukana myös "Julkvisti"-ohjelmassa. Hän myös perusti Illusioni-tuotantoyhtiön yhdessä Joonas Hytösen kanssa. Illusioni tuotti ohjelmia kuten "Joonas Hytönen Show" ja "Pelastakaa sotamies Hytönen". Nykyään Pekkarinen on Espanjassa julkaistavan Fuengirola.fi-lehden päätoimittaja.
1990-luvulla Pekkarinen toimi myös laulajana tamperelaisessa yhtyeessä nimeltä Kissojen Taivas.
Var (departementti)

Var on Ranskan departementti numero 83, joka on saanut nimensä Var-joesta. Var sijaitsee Välimeren rannikolla, Provence-Alpit-Rivieran alueella Kaakkois-Ranskassa. Departementissa on 1 012 735 asukasta (2011), ja sen väestötiheys on 169,6 asukasta neliökilometrillä. Pinta-ala on 5 973 neliökilometriä. Departementti on jaettu 153 kuntaan, ja sen pääkaupunki ("préfecture") on Toulon.
Var oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Se muodostui osasta aiempaa Provencen provinssia. Vuonna 1860 Varin itäisin osa yhdistettiin Ranskaan tuolloin liitetyn Nizzan kreivikunnan kanssa uudeksi Alpes-Maritimesin departementiksi , minkä vuoksi Varjoki ei enää virtaa Varin departementin alueella.
Departementista on neljä kylää päässyt Ranskan kauneimpien kylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäseniksi: Bargème, Gassin, Seillans ja Tourtour.
Käsikirves

Käsikirves oli kivikautinen alkeellinen työkalu, jota pidettiin kädessä ja jota voitiin käyttää työkaluna tai aseena. Ensimmäiset käsikirveet teki varhainen pystyihminen "Homo erectus" noin 1,5 miljoonaa vuotta sitten liittyen Abbevillen kulttuuriin. Käsikirveitä on löytynyt kaikilta mantereilta ja eniten Afrikasta. Materiaalina on käytetty useimmiten kvartsiittimineraaleja. Käsikirvestä käytettiin niin metsästämiseen kuin taisteluihin muita vastaan.
Käsikirves oli tuntematon Balkanilta mustanmeren pohjoisrannikolta Kiinaan ja Indonesiaan ulottuvalta vyöhykkeeltä. Rajan toisella puolella ihmiset käyttivät erilaisia käsi-iskureita ja -talttoja. Käsikirveskulttuurin ja iskurikulttuurin raja on selvä, ja sitä kutsutaan Moviuksen rajaksi löytäjänsä Hallam Moviuksen mukaan. Hän ehdotti rajaa vuonna 1948.
Bouches-du-Rhône

Bouches-du-Rhône on Ranskan departementti numero 13, joka sijaitsee Kaakkois-Ranskassa, Provence-Alpit-Rivieran alueella, Välimeren rannikolla, nimensä mukaisesti Rhônejoen suussa. Vuonna 2005 departementissa oli 1 906 000 asukasta,
ja sen väestötiheys oli 372 as/km². Pinta-ala on 5 087 km². Departementti on jaettu 119 kuntaan, ja sen pääkaupunki ("préfecture") on Marseille.
Bouches-du-Rhône oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Se muodostettiin osasta aiempaa Provencen provinssia sekä Orangen, Martigues’n ja Lambescin pikkuruhtinaskunnista.
Departementissa sijaitsee Calanquesin kansallispuisto.
Alpes-de-Haute-Provence

Alpes-de-Haute-Provence (entinen Basses-Alpes) on Ranskan departementti numero 4, joka sijaitsee Provence-Alpit-Rivieran alueella Kaakkois-Ranskassa. Vuonna 2005 departementissa eli 153 000 asukasta ja sen väestötiheys on 20 as/km². Pinta-ala on 6925 km². Departementti on jaettu 200 kuntaan, ja sen pääkaupunki ("préfecture") on Digne-les-Bains.
Vaucluse

Vaucluse on Ranskan departementti numero 84, joka sijaitsee Provence-Alpit-Rivieran alueella Kaakkois-Ranskassa. Departementissa on 534 291 asukasta (2006), ja sen väestötiheys on 149,8 asukasta neliökilometrillä. Pinta-ala on 3 567 neliökilometriä. Departementti on jaettu 151 kuntaan, ja sen pääkaupunki ("préfecture") on Avignon.
Departementista on seitsemän kylää päässyt Ranskan kauneimpien kylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäseniksi: Ansouis, Gordes, Lourmarin, Ménerbes, Roussillon, Séguret ja Venasque.
Departementin nimi johtuu siellä sijaitsevasta suuresta Fontaine de Vaucluse -nimisestä karstilähteestä.
Enokunta

Enokunta on Oriveteen kuuluva kylä ja osa Ylä-Pirkanmaan matkailualuetta. Kylä on harvaan asuttu, ja se sijaitsee taajama-alueen ulkopuolella yli 10 kilometrin päässä Oriveden keskustasta länteen. Kylän asuinrakennukset sijaitsevat kaukana toisistaan eikä seudulla ole yhtenäistä maaseuduille tyypillistä kylänäkymää. Kylän läpi mutkittelee Enokunnantie, josta osa on asvaltoitu, mutta suurin osa kilometreistä taittuu soratietä pitkin. Maisemat ovat pääosin sekametsää ja järvinäkymiä. Maasto kumpuilee.
Oriveden kaupunki järjestää lapsille ja nuorille leiritoimintaa Haukkaniemen leirikeskuksessa, joka sijaitsee Enokunnassa. Päärakennuksen majoitustilojen lisäksi leirikeskuksen yhteydessä on kaksi rantasaunaa ja grillikatos. Leirikeskuksen alue on 10 hehtaaria.
Untavan kyläkoulu toimi aiemmin kylän keskuksena. Kun koulu lakkautettiin, rakennus oli jonkin aikaa leirikoulujen pitopaikka. Nykyisin koulu on yksityisomistuksessa. Kylän lapset kuljetettiin koulutaksilla 2000-luvun alkuun saakka Onnistaipaleen kyläkouluun, jossa opinnot kestivät aina kuudennen luokan loppuun. Oriveden keskustan kouluun siirryttiin 7. luokan alkaessa.
Kylässä on runsaasti kesämökkiasutusta. Enokuntaan ei ole joukkoliikenneyhteyksiä.
Levallois-tekniikka

Levallois-tekniikka oli varhainen työkalujen valmistustapa, jossa kivityökaluja tehtiin työstämällä kiven reunoja siten, että kiven ydinosa muodostui pyöreäksi. Varhaisimmissa työkaluissa oli yksipuolinen iskentä. Levallois-tekniikka syntyi 100 000 vuotta sitten Moustierin kulttuurin ja Levallois-kulttuurin aikana Euroopassa ja Aasiassa. Nor Geghi Armeniassa on paikka, missä on tehty merkittävä löytö Levallois-tekniikasta. Tämän löydön perusteella on oletettu, että Levallois-tekniikan edeltäjä oli Acheulean-tekniikka. 
Tämä tekniikka on alkeellisempi kuin nykyihmisen suosima säletekniikka, jossa kivityökaluja tehtiin ytimestä isketyistä säleistä.
As the Palaces Burn

As the Palaces Burn on yhdysvaltalaisen metalliyhtyeen Lamb of Godin toinen studioalbumi. Vuonna 2003 Prosthetic Recordsin alla julkaistua albumia voidaan pitää yhtyeen läpimurtona. Yhtyeen debyyttialbumiin "New American Gospeliin" verrattuna yhtyeen äänimaailman ja soittotekniikan kehitys vaikuttivat osalta menestykseen. Albumia on jopa verrattu teknisemmäksi kuin sen seuraaja-albumeita "Ashes of the Wakea" sekä kaupallista läpimurtoalbumia "Sacramentia".
Albumin ensimmäisestä kappaleesta (”Ruin”) on tehty yhtyeen ensimmäinen musiikkivideo. ”Ruinin” lisäksi albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”11th Hour” ja ”As the Palaces Burn”. Albumin tuottajana toimi mm. metalliyhtye Strapping Young Ladin keulakuvana tunnettu Devin Townsend.
Hautes-Alpes

Hautes-Alpes on Ranskan departementti numero 5, joka sijaitsee Alpeilla, Provence-Alpit-Rivieran alueella, Kaakkois-Ranskassa. Vuonna 2005 departementin asukasluku oli 132 000 ja väestötiheys 23 as/km². Pinta-ala on 5 549 km². Vuoristoinen departementti on jaettu 177 kuntaan, ja sen pääkaupunki ("préfecture") on Gap. Muut huomattavat kaupungit ovat Briançon ja Embrun. Euroopan korkein kunta, Saint-Véran (2 042 m merenpinnasta), sijaitsee Hautes-Alpesin alueella.
Hautes-Alpes oli yksi 83 departementista, jotka luotiin Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Se muodostui osasta aiempia Dauphinén ja Provencen provinsseja.