tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hugues Fabrice Zango

Hugues Fabrice Zango (s. 25. kesäkuuta 1993) on burkinalainen kolmiloikkaaja ja maailmanmestari.
Zango karsiutui loppukilpailusta sekä Pekingin MM-kilpailuissa 2015 että Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui kuudenneksi. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sai pronssia omalla ennätyksellään 17,66, joka oli myös Afrikan ennätys. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sai pronssia tuloksella 17,47. Kyseessä oli Burkina Fason ensimmäinen olympiamitali. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sai hopeaa tuloksella 17,55. Elokuussa 2023 Zango voitti uransa ensimmäisen aikuisten maailmanmestaruuden Budapestin MM-kilpailuissa tuloksella 17,64. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Glasgow'ssa 2024 tuloksella 17,53. Saman vuoden Pariisin olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 17,50. Hän saavutti Nanjingin MM-hallikilpailuissa 2025 pronssia tuloksella 17,15. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 16,92.
Zango voitti Afrikan mestaruuden 2018, 2022 ja 2024 sekä sai hopeaa 2016. Afrikan kisoissa hän voitti kultaa 2019 ja 2024. Universiadeissa hän sai hopeaa sekä 2015 että 2017.
Zango hyppäsi helmikuussa 2020 sisäratojen Afrikan ennätyksen 17,77. Tammikuussa 2021 hän hyppäsi Aubièressa sisäratojen maailmanennätyksen 18,07. Hän ylitti valmentajansa Teddy Tamghon nimissä olleen entisen ennätyksen 15 senttimetrillä ja oli sisäradoilla ensimmäinen 18 metrin ylittäjä. Hän on ensimmäinen hyppylajeissa maailmanennätyksen tehnyt afrikkalainen miesurheilija ja ensimmäinen maailmanennätyksen tehnyt burkinalainen yleisurheilija. Kesällä 2021 hän paransi ulkoratojen Afrikan ennätyksen lukemiin 17,67 Montreuilissa ja 17,82 Székesfehérvárissa.
SHL-kausi 2018–2019

SHL-kausi 2018-2019 oli SHL:n historian 44. kausi. Kausi alkoi syyskuussa 2018 ja päättyi maaliskuussa 2019. Pudotuspeleihin pääsi kymmenen parasta joukkuetta. Runkosarjan kaksi viimeistä karsivat joutumisesta HockeyAllsvenskaniin.
Mora IK ja Timrå IK joutuivat karsimaan, ja näistä Mora hävisi IK Oskarshamnille voitoin 4–3, ja Timrå menetti paikkansa Leksands IF:lle sarjan päättyessä 4–1.
Runkosarjan pistepörssin voitti yhdysvaltalainen Ryan Lasch tehoilla 12+38=50. Lasch voitti myös pudotuspelien pistekuninkuuden saldolla 6+13=19.
Roland Pöntinen

Roland Pöntinen (s. 4. toukokuuta 1963) on ruotsalainen pianisti ja säveltäjä, jolla on inkeriläiset sukujuuret. Hän on Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen ja saanut vuonna 2001 Litteris et Artibus -mitalin.
Pöntinen opiskeli Adolf Fredrik -musiikkikoulussa ja Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Jälkimmäisessä hänen opettajiensa joukossa oli Gunnar Hallhagen, joka oli aiemmin opettanut Pöntistä myös yksityisesti. Pöntinen kävi opintojen merkeissä myös ulkomailla, kuten Suomessa György Sebőkin pitämillä mestarikursseilla Sibelius-Akatemiassa vuosina 1978 ja 1979, Elisabeth Leonskajan kesäakatemiakurssilla Baden bei Wienissä (1983) ja yksityistunneilla Wienissä (1984) sekä Banff School of Fine Artsin mestarikursseilla vuonna 1985.
Pöntinen teki debyyttinsä vuonna 1981 Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin kanssa. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on urallaan työskennellyt, ovat olleet muiden muassa Myung-whun Chung, Rafael Frühbeck de Burgos, Neeme Järvi, Paavo Järvi, Esa-Pekka Salonen, Jukka-Pekka Saraste, Leif Segerstam, Jevgeni Svetlanov, Franz Welser-Möst ja David Zinman. Pöntinen on esittänyt Lontoon Proms-festivaalilla Edvard Griegin ja György Ligetin konsertot. Pääpaino hänen työssään on ollut 1800-luvun ja 1900-luvun alkupuoliskon pianokirjallisuudessa, kuten Ludwig van Beethovenin, Frédéric Chopinin, Franz Lisztin, Claude Debussyn, Ferruccio Busonin, Karol Szymanowskin ja Sergei Rahmaninovin teoksissa.
Kamari- ja laulumusiikin parissa Pöntinen on tehnyt yhteistyötä viulisti Ulf Wallinin, sopraano Barbara Hendricksin ja pianisti Love Derwingerin kanssa. 
Anders Hillborg omisti Pöntiselle pianokonserttonsa (2000). Pöntinen kantaesitti Veli-Matti Puumalan pianokonserton "Seeds of Time" Helsingborgissa vuonna 2004 Hannu Linnun johtaman Helsingborgin sinfoniaorkesterin kanssa. Myös Rolandin veli Stefan Pöntinen on säveltänyt musiikkia, jonka pianisti on sitten esittänyt.
Työ säveltäjänä.
Pöntisen omien sävellysten joukossa on orkesteriteos "Blue Winter", jonka kantaesitti vuonna 1998 Yhdysvalloissa Wolfgang Sawallischin johtama Philadelphian orkesteri.
Muut tehtävät.
Pöntinen on ollut yksi Maj Lind -pianokilpailun tuomareista.
Diana Munz

Diana Marie Munz (s. 19. kesäkuuta 1982 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen kilpauimari ja olympiavoittaja. Hän edusti Yhdysvaltoja vuoden 2000 kesäolympialaisissa, joissa hän voitti 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä kultaa ja saavutti 400 metrin vapaauinnissa hopeaa runsaan sekunnin maannaiselleen Brooke Bennettille hävinneenä. Ateenan olympialaisissa 2004 hän saavutti pronssia 800 metrin vapaauinnissa.
Munz voitti maailmanmestaruuden 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä Barcelonassa 2003. Samoissa kisoissa hän saavutti hopeaa 800 metrin vapaauinnissa ja pronssia 400 metrin vapaauinnissa. Jo vuonna 1998 hän oli hopealla Perthin MM-kilpailuissa 800 metrin vapaauinnissa. Fukuokan MM-kilpailuissa 2001 Munz saavutti hopeaa 800 metrin ja pronssia 1 500 metrin vapaauinnissa.
Monotype Imaging

Monotype Imaging Holdings Inc on yhdysvaltalainen yritys, joka on erikoistunut digitaaliseen painamiseen sekä kirjaintyyppien suunnitteluun ja myyntiin.
Yritys perustettiin 1897 nimellä Lanston Monotype Company, ja se kehitti kohopainoa varten Tolbert Lanstonin suunnitteleman Monotype-latomakoneen. Lanston lisensoi patentoimansa teknologian Englantiin perustetulle tytäryhtiölle 1800-luvun lopussa. Philadelphiassa toiminut Lanston Monotype Company ja Englannin tytäryhtiö erosivat lopulta erillisiksi yrityksiksi, ja Englannin tytäryhtiö omaksui nimekseen Monotype. 1900-luvun alussa yritys toimi nimellä Monotype Corporation, joka listautui Lontoon pörssiin vuonna 1936. Latomakoneidensa tueksi Monotype kehitti laajan kirjaintyyppien kokoelman, jotka julkaistiin aluksi metallikirjakkeina. Niistä suurin osa on siirretty digitaaliseen muotoon ja on nykyisin yleisessä käytössä.
Vuonna 1998 Agfa-Compugraphic osti Monotypen muodostaakseen Agfa-Monotype Corporationin. Siitä muodostui sittemmin Monotype Imaging.
Helmi Liukkonen

Helmi Tellervo Liukkonen-Seilo (12. elokuuta 1907 Helsinki – 23. elokuuta 1969) oli suomalainen oopperalaulaja.
Elämä ja ura.
Helmi Liukkosen vanhemmat olivat liikemies Abraham Liukkonen ja Alma Korhonen. Hän kävi Helsingin konservatorion 1923–1927 ja opiskeli yksityisesti laulua Maikki Järnefeltin ja Väinö Lehtisen johdolla. 1930-luvun alussa Liukkonen teki opintomatkoja Itävaltaan ja Italiaan. Liukkosella oli kiinnitys Suomalaiseen oopperaan 1929–1935. Hän esiintyi muun muassa teoksissa "Santuzza", "Turandot", "Tosca" ja "Aida". Vuonna 1934 Liukkonen vieraili Malmössä ja Lontoossa.
Liukkonen toimi Lohjan Musiikkiopiston opettajana 1960-luvulla.
Helmi Liukkonen avioitui oopperalaulaja Martti Seilon kanssa 1936.
Australiankulkusirkka

Australiankulkusirkka ("Chortoicetes terminifera") on heinäsirkkojen (Acridae) heimoon kuuluva kulkusirkkalaji. Se on merkittävä tuholainen maanviljelyssä ja voi tuottaa useita sukupolvia vuoden aikana. Laji munii kerralla miljoonia munia. Australiankulkkusirkkoja tavattiin erityisen paljon Etelä-Australiasta viimeksi vuonna 2010. Aikuiset koiraspuoliset sirkat ovat 20–30, naaraat jopa 30–45 millimetrin mittaisia.
Baccalaureus

Baccalaureus (latinaa, , ) on useissa ranskan- ja romaniankielisissä maissa järjestettävä ylioppilastutkinto, joka on käytössä ainakin Algeriassa, Kamerunissa, Marokossa, Moldovassa, Ranskassa, Romaniassa, Senegalissa ja Tunisiassa. Espanjassa vastaava tutkinto tunnetaan nimellä "bachillerato".
Tutkintoa ei tule sekoittaa Belgiassa ja Kanadassa käytettyyn nimitykseen "baccalauréat", jolla tarkoitetaan alempaa korkeakoulututkintoa. Venäjällä käytössä oleva vastaava nimitys on бакалавр ("bakalavr"; vrt. esim. kandidaatin tutkielma = бакалаврская работа, "bakalavrskaja rabota").
Historia.
Termi "baccalaureus" on peräisin eteläisestä Ranskasta, jossa se tarkoitti maanomistajaa ja myöhemmin myös ritareita ja aatelisia. 1200-luvulta baccalaureus oli eräs alemmista yliopistotutkinnoista. Ensimmäiset tutkintosäädökset muodostettiin vuonna 1252 Pariisissa. Ansaitakseen nimityksen "Baccalaureus" oli suoritettava 4–5 vuoden opinnot filosofian alalla. Myöhemmin tutkinto otettiin käyttöön muidenkin alojen tiedekunnissa. Tältä ajalta on peräisin tutkinnon merkitys korkea-asteen tutkintona joissakin maissa. Ajan saatossa baccalaureus muuttui yliopiston pääsykokeeksi ja siirtyi edelleen lukion lopussa suoritettavaksi ylioppilastutkinnoksi.
Wilfred Pallott

Wilfred James Pallot (5. marraskuuta 1884 – 7. marraskuuta 1957) oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän pelasi Lontoon kesäolympialaisissa 1908 Walesin joukkueessa, joka voitti turnauksessa pronssia.
Iso Majaslampi

Iso Majaslampi () on noin kuuden hehtaarin laajuinen korpijärvi Nuuksion kansallispuistossa luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Velskolan kaupunginosassa. Sen naapurijärviä ovat Pieni Majaslampi pohjoisessa ja Pöksynhaara lännessä. Saarijärvi sijaitsee muutama sata metriä Isosta Majaslammesta pohjoiseen. Ison Majaslammen ja Saarijärven välissä on Espoon korkein kohta eli Mustakorvenkallio. Helsingin kantakaupunki sijaitsee noin 25 kilometriä Isosta Majaslammesta kaakkoon.
György Sebők

György Sebők (2. marraskuuta 1922 Szeged – 14. marraskuuta 1999 Bloomington, Indiana) oli unkarilainen pianisti, joka tuli tunnetuksi etenkin kamarimusiikin esittäjänä ja säestäjänä. Hän saavutti suuren arvostuksen myös pedagogina.
Sebők piti ensimmäisen resitaalinsa pianistina 11-vuotiaana ja pääsi Franz Liszt -musiikkiakatemiaan 16-vuotiaana. Hänen opettajiensa joukossa olivat Zoltán Kodály ja Leo Weiner. Toisen maailmansodan jälkeen hän konsertoi Unkarissa, Neuvostoliitossa ja muissa Itä-Euroopan maissa. Vuonna 1949 Sebők sai paikan musiikin professorina Budapestin Béla Bartók -konservatoriosta. Unkarin kansannousun (1956) aikana maasta poistuminen mahdollistui, joten Sebők lähti ensin Itävaltaan ja asettui sitten Pariisiin. Hänelle myönnettiin "Grand Prix du Disc" vuonna 1957 yhdestä ensimmäisistä levytyksistään Länsi-Euroopassa.
Dekaani Wilfred Bainin kutsusta Sebők liittyi vuonna 1962 Indianan yliopiston musiikkikoulun henkilökuntaan. Hänen ystävänsä, sellisti Janos Starker työskenteli siellä jo. Hän teki usein yhteistyötä Starkerin kanssa myös resitaaleissa. Opetusurallaan Sebők pääsi muun muassa vierailevaksi professoriksi Berliinin taideyliopistoon ja henkilökunnan elinikäiseksi jäseneksi Toho Gakuen -musiikkikouluun (Tokio). Hän piti mestarikursseja Kanadan Banff Centressa vuosina 1973–96 ja teki Sveitsin Ernenistä kansainvälisen mestarikurssien keskuksen. Ernenin mestarikurssit vakiintuivat nimellä Ernen Musikdorf, jonka taiteellisena johtajana Sebők toimi vuoteen 1987.
Sebők sai Unkarin hallituksen ansioristin, ja vuonna 1996 hänestä tuli Ranskan Ordre des Arts et des Lettres'n "Chevalier".
Guadalupe

Guadalupe on Meksikon hallinnossa oleva tuliperäinen saari Tyynellämerellä. Se kuuluu hallinnollisesti Baja Californian osavaltioon, ja Guadalupella puhutaankin virallisena kielenä espanjaa. Vuonna 2014 Guadalupen väkiluku oli alle 150.
Kaikkien aikojen kuumin Guadalupella mitattu lämpötila on 35,0 celsiusastetta ja kaikkien aikojen kylmin 0,9 astetta.
Aurimas Didžbalis

Aurimas Didžbalis (s. 13. kesäkuuta 1991 Kaunas) on liettualainen painonnostaja ja olympiamitalisti. Didžbalis saavutti pronssia Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 94 kg luokassa. Hän on ollut MM-kilpailuissa parhaimmillaan toinen vuonna 2014. Hän oli alun perin vuonna 2014 kolmas, mutta kazakstanilainen Vladimir Sedov hylättiin dopingrikkomuksen takia. Vuonna 2017 Didžbalis sijoittui alun perin toiseksi, mutta hän menetti mitalin dopingrikkomuksen takia. Euroopan-mestaruuden Didžbalis voitti vuonna 2015. Pronssia hänellä on EM-kisoista Kazanista vuodelta 2011 ja Splitistä vuodelta 2017.
Didžbalis on kärynnyt kahdesti urallaan dopingista. Ensimmäisen kerran hän kärysi vuonna 2012, jolloin häneltä evättiin pääsy Lontoon olympialaisiin. Hän kärysi tuolloin dehydrokloorimetyylitestosteronin käytöstä ja sai IWF:ltä kahden vuoden kilpailukiellon. Vuonna 2018 hän kärysi S-22-aineen (anabolinen steroidi) käytöstä. Hänet oli testattu vuoden 2017 MM-kilpailujen yhteydessä. IWF antoi hänelle tuolloin kuuden vuoden kilpailukiellon.
John Porter (jääkiekkoilija)

John Chester Porter (21. tammikuuta 1904 Toronto, Ontario – 6. elokuuta 1997 Toronto, Ontario) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi vuoden 1928 talviolympialaisissa Kanadan maajoukkueessa ja voitti olympiakultaa. Porter kuoli vuonna 1997 Torontossa 93 vuoden ikäisenä.
Leichtes Kampfgeschwader 44

Leichtes Kampfgeschwader 44 (LeKG 44), oli Saksan ilmavoimien vuonna 1960 nimellä Aufsklärungsgeschwader 53:na perustettu ja 1975 lakkautettu kevyt pommituslennosto, joka oli sijoitettu Leipheimin lentotukikohtaan.
Historia.
Aufsklärungsgeschwader 53 perustettiin 1. lokakuuta 1960 Erdingin lentotukikohdassa liitettynä Luftwaffengruppe Südiin. Lennosto siirrettiin 5. toukokuuta 1962 Ulmin lähelle valmistuneeseen Leipheimin lentotukikohtaan. Se nimettiin 1. kesäkuuta 1965 uudelleen Leichtes Kampfgeschwader 44:ksi.
Lennoston kalustona olivat Fiat G.91 -koneet, kunnes se lakkautettiin 30. kesäkuuta 1975.
Komentajat.
Aufklärungsgeschwader 53:n komentajina olivat:
Leichtes Kampfgeschwader 44:n komentajina olivat
Kirjokäärmeenpää

Kirjokäärmeenpää ("Channa ornatipinnis") on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Ralf Britz kuvaili lajin tieteelle vuonna 2008.
Ulkonäkö ja koko.
Kirjokäärmeenpään pohjaväritys on tumma. Kyljissä on mustia laikkuja. Pisin tavattu yksilö oli 20,5 senttimetrin mittainen.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Laji elää trooppisissa, yli 23 celsiusasteen lämpöisissä olosuhteissa. Sitä tavataan ainoastaan Aasian Myanmarissa.
Aurimas Lankas

Aurimas Lankas (s. 7. syyskuuta 1985 Šiauliai) on liettualainen meloja ja olympiamitalisti. Lankas saavutti pronssia Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kajakkikaksikon 200 metrin kilpailussa Edvinas Ramanauskasin kanssa. Lankas on saavuttanut EM-pronssia vuosina 2014 ja 2015. Kummatkin EM-mitalit ovat tulleet kajakkikaksikon 200 metrin kilpailussa Ramanauskasin kanssa.
Edvinas Ramanauskas

Edvinas Ramanauskas (s. 18. elokuuta 1985 Šiauliai) on liettualainen meloja ja olympiamitalisti. Ramanauskas saavutti pronssia Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kajakkikaksikon 200 metrin kilpailussa Aurimas Lankasin kanssa. Ramanauskas on saavuttanut EM-pronssia vuosina 2014 ja 2015. Kummatkin EM-mitalit ovat tulleet kajakkikaksikon 200 metrin kilpailussa Lankasin kanssa.
Rakkauden hauta (Vammelsuu)

Rakkauden hauta on Karjalan kannaksella Vammelsuussa sijaitseva hautamuistomerkki jonka pystytti venäläinen todellinen valtioneuvos Eugene Epafroditsh Kartavtsev 1910-luvulla puolisolleen Maria Vsevolodna Kartavtsevalla (k. 1911) omistamansa Villa Marijoki -huvilan alueelle. Eugene Kartavtsev rakennutti muistomerkin viereen myös pienen ortodoksisen kirkon. Hautamuistomerkki on säilynyt vaikkakin alkuperäiset muistomerkin pronssipatsaat ovat kadonneet ja niiden tilalla on nykyisin 2010-luvun puolivälissä tehdyt näköispatsaat. Kirkosta on sen sijaan jäljellä vain rauniot. Rakkauden hauta oli 1920- ja 1930-luvuilla yksi tunnetuimpia Karjalan kannaksen matkailunähtävyyksiä. Alkuperäisen hautamuistomerkin toteutti venäläinen kuvanveistäjä V. V. Lishev. 
Eugene Kartatsev ja hänen vaimonsa Maria, joka oli kirjailija Vsevolod Krestovskin tytär, hankkivat 65 hehtaarin maa-alueen Vammelsuusta 1900-luvun alussa ja rakennuttivat sinne Villa Marijoki -nimisen suuren puuhuvilan. Maria sairastui syöpään ja ollessaan hoidettavana Saksassa hän sai lahjaksi Willy-nimisen leikkinallen jonka väitettiin voivan auttaa taudista paranemisessa. Marian kuoltua 24. kesäkuuta 1911 hänet haudattiin huvilan alueella olleen luonnonkiven alle ja kuvanveistäjä V. V. Lishev teki Mariasta ja Willy-nallesta luonnollista kokoa olevat pronssipatsaat jotka sijoitettiin luonnonkivien päälle. Hautamuistomerkin viereen rakennettiin myös ortodoksinen kirkko.
Inbar Lavi

Inbar Lavi (; s. 27. lokakuuta 1986 Ramat Gan, Israel) on israelilainen näyttelijä, joka tunnetaan rooleistaan televisiosarjoissa "Katujen kasvatti", "Pako", "Imposters" ja "Lucifer".
Lavin sukujuuret ovat hänen äitinsä puolelta sefardijuutalaiset ja isänsä puolelta aškenasijuutalaiset. Hän opiskeli näyttelemistä Sophie Moskowitz -näyttelijäkoulussa Tel Avivissa. Lavi muutti Yhdysvaltoihin New Yorkiin vuonna 2004, ollessaan 17-vuotias ja alkoi esiintyä off-Broadway -tuotannoissa. Kahdeksan kuukauden jälkeen hän muutti Los Angelesiin käymään Lee Strasbergin teatteri- ja elokuvakoulua. Vuodesta 2009 alkaen hän esiintyi vierailevissa rooleissa amerikkalaisissa tv-sarjoissa, kuten "Entourage", "Ratkaisija", "Aavekuiskaaja" ja "Criminal Minds".
Stefan Pöntinen

Stefan Pöntinen (s. 1967 Tukholma) on ruotsalainen säveltäjä, viulisti ja viulupedagogi. Hän on ollut vuodesta 2001 Ruotsin säveltäjäliiton jäsen. Hänen veljensä on pianisti Roland Pöntinen, joka on esittänyt myös veljensä sävellyksiä.
Pöntinen valmistui musiikin maisteriksi vuonna 1990 pääaineenaan viulu ja -opettajanaan Endre Wolf. Vuosina 1995–1998 hän opiskeli säveltämistä Pariisissa Yoshihisa Taïran ja Eugene Kurtzin johdolla. Pöntinen on itse opettanut viulunsoittoa monissa ruotsalaisissa oppilaitoksissa, Espanjassa ja Intiassa.
Pöntiseltä ovat tilanneet teoksia muiden muassa Gotlannin kamarimusiikkijuhlat -tapahtuman järjestäjät ja Cappella Lundensis. Vuonna 2010 Göteborgin sinfoniaorkesteri kantaesitti hänen teoksensa "Theodore" Joachim Gustafssonin johdolla. Lukuisat muutkin henkilöt ja kokoonpanot ovat esittäneet hänen teoksiaan Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Puolassa, Venäjällä, Saksassa, Irlannissa, Bosnia ja Hertsegovinassa, Alankomaissa, Ranskassa, Espanjassa, Intiassa ja Yhdysvalloissa. Pöntinen omisti kolmannen jousikvartettonsa (2012) opettajansa Toshihisa Taïran muistolle. Pöntinen perusti omaan musiikkiinsa erikoistuneen Ensemble Pöntisen Pariisissa vuonna 1995. Kokoonpano on esiintynyt enimmäkseen Euroopassa.
Pöntinen on osallistunut moniin levytyksiin niin viulistina kuin säveltäjänäkin. Osan levytyksistä hän on tehnyt kontrabasisti Johannes Nästesjön kanssa soittamiensa improvisaatioiden pohjalta.
Samsung Galaxy Round

Samsung Galaxy Round on Samsung Electronicsin lokakuussa 2013 julkaisema älypuhelin, jossa on Android 4.3 Jelly Bean -käyttöjärjestelmä.
Puhelimessa on 5,7 tuuman taipuva näyttö. Siinä on neliydinprosessori. Tallennustilaa on 32 gigatavua ja keskusmuistia on 3 gigatavua. Takakamera on 13 megapikseliä ja etukamera on 2 megapikseliä. Akkua on 2 800 milliampeerituntia.
Leonel Power

Leonel Power (k. 5. kesäkuuta 1445 Canterbury) oli yksi Englannin johtavista 1400-luvun säveltäjistä. Hän työskenteli Christ Church -luostarissa vuodesta 1423 todennäköisesti säveltäjänä ja urkurina. Hän pääsi kirkon kuoromestarin tehtäviin viimeistään vuonna 1439. Hän oli John Dunstablen tavoin merkittävästi eurooppalaisen taidemusiikin kehitykseen vaikuttanut henkilö, mutta elämäntarinansa yksityiskohdat ovat jääneet pitkälti epäselviksi.
Powerin syntymän on yleisesti arvioitu ajoittuneen vuosien 1370–1385 väliselle ajalle. Varhaisemmassa historiankirjoituksessa on esitetty aikaisempaakin syntymävuotta ja syntymäpaikaksi Irlantia, mutta näiden väitteiden todenperäisyys on hyvin kyseenalainen. Varhaisin kirjallinen merkintä Powerin elämästä on vuodelta 1419. Hän oli Clarencen herttua Thomaksen palveluksessa, kunnes tämä sai surmansa taistelussa vuonna 1421. Myöhemmin hän toimi Bedfordin herttua Johnin kappelissa. Viimeistään hän on ollut tämän palveluksessa vuosina 1439–1444, mutta on mahdollista, että hän siirtyi tehtäviinsä kappelissa heti Tuomaksen kuoleman jälkeen.
Power oli säveltäjänä läheisesti kosketuksissa Ranskan musiikilliseen kehitykseen. Hän käytti messuissaan ja moteteissaan usein chansontyyliä, mistä esimerkki on hänen plainchant-hymniin "Alma redemptoris mater" pohjautuva messunsa. Merkittävässä "Old Hall" -käsikirjoituksessa on ehkä kolminkertainen määrä Powerin musiikkia verrattuna yhteenkään toiseen sen tiedossa olevista säveltäjistä. Power kirjoitti myös teoreettisen tutkielman.
Aufklärungsgeschwader 54

Aufklärungsgeschwader 54 (AG 54), oli Saksan ilmavoimien vuonna 1962 perustettu ja 1964 lakkautettu taktinen tiedustelulennosto.
Historia.
Lennosto perustettiin 1. huhtikuuta 1962 Erdingin lentotukikohdassa kalustonaan Fiat G.91 ensimmäisenä ja ainoana komentajanaan everstiluutnantti Werner Dedekind. Lennosto siirrettiin 2. tammikuuta 1963 Oldenburgin lentotukikohtaan.
Lennosto lakkautettiin 1. lokakuuta 1964, jolloin sen henkilöstö ja kalusto siirrettiin perustettavaan Jagdbombergeschwader 43:een.
Ménage à trois (lehti)

Ménage à trois on queerfeministinen pornolehti, joka sisältää valokuvia, sarjakuvia, piirroksia ja novelleja. Lehti pyrkii monipuolistamaan sitä, millaiset kehot ja ihmiset esitetään seksuaalisina, ja tarjoamaan eettisesti tehtyä eroottista materiaalia. Kaikki lehden tekijät ovat vapaaehtoisia. 
Historia.
Ménage à trois -lehti on ilmestynyt vuodesta 2012. Sen perusti kirjailija Iida Rauma yhdessä silloisen kumppaninsa Saija Nojosen kanssa.
Anthony Ritchie

Anthony Ritchie (s. 6. joulukuuta 1960) uusiseelantilainen säveltäjä. Hän on toiminut vapaana taiteilijana, ottanut vastaan useita residenssejä ja opettanut sävellystä Otagon yliopistossa. Hän on säveltäjä John Ritchien poika.
Ritchie opiskeli Canterburyn yliopistossa ja Attila Bozayn johdolla Franz Liszt -musiikkiakatemiassa. Vuonna 1987 hän sai filosofian tohtorin arvon väitöskirjalla Béla Bartókin musiikista. Ritchie sävelsi neljästä sinfoniastaan ensimmäisen ollessaan Dunedinin sinfoniaorkesterin nimikkosäveltäjä vuosina 1993–1994. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös Alexa Stillille sävelletty laajalti esitetty huilukonsertto, Matthew Marshallin vuonna 1998 kantaesittämä kitarakonsertto, muuta orkesterimusiikkia, kamarimusiikkia (kuten jousikvartettoja, pianosävellyksiä, kuoroteoksia, oopperoita ja elokuvamusiikkia. Esittäjien joukossa ovat olleet Uuden-Seelannin sinfoniaorkesteri, Christchurchin sinfoniaorkesteri, BBC:n sinfoniaorkesteri, Ruotsin kamariorkesteri ja Takács-kvartetti.
Ritchie on myös johtanut Dunedinin nuoriso-orkesteria ja tehnyt töitä sovittajana. Rugbyn vuoden 2011 maailmanmestaruuskilpailuja varten hän teki sovitukset kahdestakymmenestä kansallislaulusta. Hän on itsekin urheillut ja edustanut maailmanmestaruustasolla Uutta-Seelantia kroketissa.
Aatu Remunen

Aatu Remunen () on kuvitteellinen hahmo vuoden 1981 Disney-elokuvassa "Topi ja Tessu". Hänen alkuperäisääninäyttelijänään toimi Jack Albertson ja suomenkielisessä versiossa Matti Ranin.
Rooli.
Aatu on vanha ja äkäinen metsästäjä, jolla on Pösö-niminen ajokoira. Aatu asuu vanhan leskirouva Hilma-tädin naapurissa. Elokuvan alussa Aatu tuo Pösölle kasvatiksi nuoren koiranpennun Tessun, aikeenaan kouluttaa tästä ajokoira, kuten Pösöstäkin. Eräänä päivänä Aatu huomaa nuoren ketunpojan, Topin, yhdessä Tessun kanssa. Aatu luulee Topin jahtaavan hänen kanojaan ja yrittää tappaa tämän, lähtien jahtaamaan tätä autolla. Hilma kuitenkin estää Aatua tappamasta Topia ja sieppaa tämän aseen. Aatu vannoo saavansa ketun aikanaan hengiltä. 
Aatu vie Pösön ja Tessun talven ajaksi metsästysretkelle, jonka aikana Tessu kasvaa oikeaksi ajokoiraksi. Topi yrittää tulla tapaamaan Tessua, mutta Aatu lähettää Pösön hänen peräänsä, ja Pösö loukkaantuu törmätessään junaan. Aatu ryntää Hilman kotiin aikeenaan tappaa Topi, mutta Hilma ei päästä Aatua sisälle. Myöhemmin Aatu huomaa Hilman jättäneen Topin metsään ja suunnittelee nappaavansa tämän karhunrautojen avulla. Topi onnistuu kuitenkin Tessun avulla välttämään ansat, ja Aatu yrittää savustaa Topin ja tämän naaraskumppanin Kikin ulos pesästään, mutta he onnistuivat pakenemaan. Aatu ja Tessu törmäävät suureen mustakarhuun, jota Aatu ampuu olkapäähän ja suututtaa tätä entisestään. Paetessaan Aatun jalka jää kiinni karhunrautaan, ja karhu yrittää tappaa hänet, mutta Topi ja Tessu taistelevat karhua vastaan ja lopulta Topi pudottaa pedon alas vesiputouksesta. Aatu meinaa ampua voimatonta Topia, mutta Tessu astuu ystävänsä eteen ja Aatu tajuaa, ettei Tessu aio antaa periksi, ja että Topi pelasti hänen henkensä.
Aatu Remunen esiintyy myös elokuvan jatko-osassa "Topi ja Tessu 2", jossa hän on paljon koomisempi kuin edellisessä elokuvassa. 
Aatu Remuseen perustuva hahmo esiintyi "Olipa kerran" -sarjaan perustuvassa romaanitarinassa "Red’s Untold Tale", jossa hänet kuvattiin susimetsästäjäksi. Tarinassa Aatu sai surmansa susien hyökättyä hänen kimppuunsa.
Kalevan kisat 2019

Kalevan kisat 2019 eli yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin 1. elokuuta – 4. elokuuta 2019 Lappeenrannassa. Kisat käytiin Kimpisen urheilukeskuksessa lukuun ottamatta kävelyä, jonka reitti kulki Lappeenrannan satamassa.
Mitalistit.
Miehet.
Juoksu- ja kävelylajit.
 
Kenttälajit.
Johannes Matthias Sperger

Johannes Matthias Sperger (23. maaliskuuta 1750 Feldsberg – 13. toukokuuta 1812 Schwerin) oli saksalainen kontrabasisti ja säveltäjä. Hän työskenteli uransa aikana useissa hoveissa, joista pisimpään Mecklenburgissa (1789–1812). Vuosina 1786–1789 hän matkusti laajasti esiintyäkseen Prahassa, Berliinissä, Ludwigslustissa, Ansbachissa, Passaussa, Parmassa, Triestessä ja Bolognassa.
Spergerin omat kirjoitukset ovat olleet tärkeinä lähteinä tiedoille hänen elämästään ja sävellyksistään. Hänen tuotantoonsa kuuluu 45 sinfoniaa, 18 konserttoa kontrabassolle ja lukuisia kamarimusiikkiteoksia.
Witch Hunter

Witch Hunter on saksalaisen Heavy Metal-yhtye Grave Diggerin toinen albumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 1985.
Katarina Wennstam

Katarina Wennstam (s. 1973) on ruotsalainen rikoskirjailija ja toimittaja. Hänen käsialaansa on trillerisarja, jonka päähenkilönä on naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan työskentelevä syyttäjä Madeleine Edwards. Wennstam on myös kirjoittanut kaksi reportaasikirjaa naisten kohtaamasta väkivallasta sekä osallistunut näkyvästi julkiseen keskusteluun naisten ruumiillisesta itsemääräämisoikeudesta ja sen loukkauksista.
Wennstam on toiminut aikoinaan Ruotsin television rikosreportterina. Hänen aviomiehensä on elokuvaohjaaja Mani Maserrat-Agah, ja hänellä on kaksi lasta.
Wennstam on saanut useita palkintoja työstään toimittajana, ja hän pääsi romaanillaan "Flickan och skulden" ehdolle August-palkinnon saajaksi. Suomeksi hänen teoksiaan ovat kääntäneet Laura Beck ja Anja Meripirtti.
Merikilpi 2019

Merikilpi 2019 oli Venäjän merisotaharjoitus Itämerellä 1.–9. elokuuta 2019. Harjoitukseen osallistui 10 000 sotilasta, 49 sota-alusta ja 58 lento- ja taistelukonetta. Harjoitusta johti Venäjän laivaston amiraali Nikolai Jevmenov. Venäjä aloitti harjoituksen yllättäin, eikä siitä ilmoitettu etukäteen länsimaille. Suomessa puolustusvaliokunnan puheenjohtaja Ilkka Kanerva aavisteli Venäjän loppukesän harjoitusta, mutta ei ollut tarkemmin selvillä siitä. 
Yhdysvallat, Iso-Britannia ja Ruotsi lähettivät välittömästi tiedustelukoneita Itämerelle Suomen rannikon ja Kaliningradin väliselle kansainväliselle merialueelle tarkkailemaan harjoitusta. Ruotsi lähetti alueelle kaksi tiedustelulentokonetta, Saab 340 AEW ja Gulfstream S102B.
Frans Frieberg

Frans Alfred Frieberg (13. joulukuuta 1822 Appuna – 20. syyskuuta 1913 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, urkuri ja sotilasmuusikko. Hän oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen vuodesta 1866 ja osallistui akatemian toimintoihin aktiivisesti muutettuaan vuonna 1873 Tukholmaan. Frieberg sävelsi pääasiassa musiikkia miesten laulukvarteteille ja sotilassoittokunnille sekä soololauluja.
Frieberg sai Tukholman kuninkaallisesta musiikkikorkeakoulusta pätevyyden urkurina vuonna 1840 ja musiikinopettajana vuonna 1843. Hän aloitti uransa Norrköpingissä. Säveltämillään laulukvarteteilla hän tuli tunnetuksi myös kaupungin ulkopuolella. Kustantaja Abr. Hirsch julkaisi 23 Friebergin laulua pianosäestyksellä kuuden kirjan muodossa, ja kirjakauppias M. W. Wallberg painoi kokoelman "Från Östergötlands skärgård", jossa on kuusi Friebergin säveltämää laulua Carl Anton Wetterberghin sanoihin. Säveltäjän töihin kuuluu myös kaksinäytöksinen operetti "Skogsfrun", johon kuuluvat kaksi laulua otettiin erityisen hyvin vastaan.
Frieberg johti vuosina 1857–1865 tekstiilitehdasta Norrköpingissä. Hän oli vuodesta 1859 naimisissa Gabriella Carhlotta Arnbergin (1833–1903) kanssa.
Frieberg sai vuonna 1866 kutsun johtamaan sotilassoittokuntaa Linköpingiin. Hänen toimenkuvaansa kuuluivat kokoonpanon ohjelmiston laajentaminen sekä omien ja muiden töiden orkestroiminen. Hän pysyi tehtävässään vuoteen 1883. Hänen sävellyksiinsä tältä ajalta kuuluu aikanaan erittäin suosituksi tullut "Svensk soldatmarsch" ("För konung och för fosterland till striden glad jag tågar"). Myöhemmällä urallaan Frieberg työskenteli kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa.
Laajempiin laulu- tai soitinmusiikin kuuluvia teoksia Friebergiltä ei ole säilynyt. Hänen tuotantoonsa kuitenkin saattoi kuulua konserttialkusoitto, joka on ilmeisimmin kadonnut.
Salaperäinen Intia

Salaperäinen Intia ("Aan") on intialainen elokuva vuodelta 1952. Sen ohjasi Mehboob Khan ja pääosia näyttelivät Dilip Kumar, Prem Nath, Nadira ja Nimmi. Se oli aikansa sekä kallein että tuottoisin intialainen elokuva.
Johan David Zander

Johan David Zander (15. lokakuuta 1752 Tukholma – 21. helmikuuta 1796 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari. Hän oli vuodesta 1772 kuninkaallisen hovin palveluksessa, vuodesta 1788 lähtien toisena konserttimestarina. Vuonna 1784 hänestä tuli myös Carl Stenborgin teatterin pääkapellimestari. Zanderista tehtiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen vuonna 1788. Hän oli monipuolinen muusikko, mutta eniten hän vaikutti koomisten oopperoiden säveltäjänä.
Muusikkoperheeseen syntynyt Zander esiintyi orkesteri- ja kamarimuusikon tehtäviensä ohella usein solistina. Vaikka hän oli taustaltaan viulisti, hän soitti välillä myös alttoviulua ja selloa. Näyttämömusiikin säveltäjänä Zander debytoi vuonna 1781 teoksella "Kopparslagaren", jonka sanat ovat Carl Envallssonin käsialaa. Teos osoittautui suureksi menestykseksi.
25. tammikuuta 1784 Ruotsin ritarihuoneen suuressa salissa juhlittiin Kustaa III:n syntymäpäiviä, joiden yhteydessä hovikapellimestari Francesco Antonio Uttini johti kokonaan Zanderin töistä koostuneen konsertin, jossa säveltäjä myös itse esiintyi viulusolistina. Zander myös johti itse kapellimestarina Joseph Haydnin ja Carl Stamitzin teosten esityksiä. Haydnin vaikutus kuuluu hänen omissa sävellyksissään. Hänen uskotaan lähteneen Stenborgin teatterin palveluksesta vuonna 1794, mutta hän jatkoi työskentelyä hovikappelissa.
Ainoa Zanderin säilynyt suurimuotoinen orkesteriteos on neliosainen sinfonia B-duurissa (1785). Hänen säveltämistään konsertoista yksikään ei ole säilynyt. Pianokappaleita, kappaleita pianolle ja viululle sekä eräs harppusävellys ilmestyivät painettuina Olof Åhlströmin julkaisussa "Musikaliskt tidsfördrif". Pianosäesteisiä lauluja ja aarioitakin on säilynyt; kamarimusiikkiin kuuluu kolme jousikvartettoa, jotka ovat todennäköisesti peräisin 1770-luvulta.
Serie A (naiset)

Serie A on Italian korkein naisten sarjataso jalkapallossa. Sarja perustettiin 1968, jolloin Italiaan syntyi naisten jalkapalloliitto (FICF, ). Italian jalkapalloliiton alaisuuteen sarja siirtyi vasta 2018. Serie A on UEFA:n rankingissa Euroopan viidenneksi paras sarja.
Naisten Serie A:n menestynein joukkue on ASD Torres Calcio seitsemällä mestaruudella.
Joukkueet kaudella 2024–2025.
Italian naisten pääsarjan joukkueet kaudella 2024–2025:
Thawar Chand Gehlot

Thawar Chand Gehlot (s. 18. toukokuuta 1948) on intialainen poliitikko, joka on vuodesta 2014 alkaen toiminut maansa sosiaaliministerinä. Dalitiperheessä syntynyt Gehlot toimi nuoruudessaan Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestössä ja siihen yhteydessä olleessa ammattiliitossa.
Vuodesta 1986 alkaen hän toimi Intian kansanpuolueen Madhya Pradeshin paikallisyksikön johtajana vuoden ajan. Osavaltion lainsäätäjänä hän toimi 1980–1993, jonka aikana hän toimi ministerinä Madhya Pradeshin pääministerin Sunder Lal Patwan osavaltiohallituksessa 1990–1992. Intian parlamenttiin hän pääsi ensimmäistä kertaa 1996, jolloin hänet äänestettiin Lok Sabhaan, jossa hän palveli vuoteen 2009. Vuosina 2012 ja 2018 hänet valittiin edustajaksi parlamentin ylähuoneeseen.
Ministerinä Gehlot on pyrkinyt parantamaan yhteiskunnan huono-osaisimpien sekä vammaisten asemaa. Hän on puhunut ministerinä kastittomien syrjinnästä, jota on itsekin kokenut.
Nils Ušakovs

Nils Ušakovs (; s. 8. kesäkuuta 1976) on latvianvenäläinen poliitikko, Harmoniapuolueen puheenjohtaja vuodesta 2014, Riian pormestari 2009–2019 ja europarlamentaarikko vuodesta 2019. Ennen poliittista uraansa hän toimi venäjänkielisen tv-kanava Pervyi Baltijskyi Kanalin toimittajana.
Ušakovs aloitti vuonna 2009 Riian ensimmäisenä venäläistaustaisena pormestarina, kunnes vuonna 2019 hänet irtisanottiin virastaan taloudellisten epäselvyyksien vuoksi. Ušakovs on kritisoinut Euroopan unionin Venäjän vastaisia pakotteita ja kannattanut venäjänkielelle virallista asemaa Latviassa. Tämän lisäksi Ušakovs ei pitänyt Krimin miehitystä Venäjän aggressiona vastoin Latvian virallista kantaa. Saatuaan potkut pormestarin virasta Ušakovs lähti ehdolle europarlamenttivaaleissa.
Puolueen puheenjohtajana Ušakovs on toiminut oppositiojohtajana vuosia, koska latvialaiset puolueet eivät tee yhteistyötä Harmonian kanssa.
Nils Inkovaara

Nils (Nisse) Olav Alfred Inkovaara, vuoteen 1941 Ingberg (17. kesäkuuta 1907 Säkkijärvi – 9. toukokuuta 1986 Praia da Rocha, Portugali) oli suomalainen maanviljelysneuvos, joka tuli tunnetuksi lammastalouden kehittäjänä. 
Henkilöhistoria.
Nils Inkovaaran vanhemmat olivat lääkäri Väinö Ingberg ja Ingrid Matilda Carpén ja puoliso vuodesta 1933 lastentarhanopettaja Irma Durchman. Inkovaara tuli ylioppilaaksi 1926 ja valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1932. Hän toimi Ayrshireyhdistyksen piirikonsulenttina 1932–1939 ja Lampaanjalostusyhdistyksen toiminnanjohtajana vuodesta 1939 aina vuoteen 1972 asti ja sitten vielä yhdistyksen puheenjohtajana 1972–1978. Hän oli "Lammastalous"-lehden päätoimittaja 1943–1972, toimitusjohtaja Pirtin Kehräämö -yhtiössä 1949–1982 ja Lammaspalvelu-yhtiössä 1968–1982, samoin kuin useiden muiden lammastalousalan yhtiöiden sekä Lammastaloussäätiön hallitusten jäsen. Inkovaara myös julkaisi tietoteokset lammas- ja vuohitalouden alalta. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 1968. Molempiin sotiin osallistunut Inkovaara oli sotilasarvoltaan yliluutnantti.
Sydämen mekaniikka (elokuva)

Sydämen mekaniikka ("Jack et la mécanique du cœur") on ranskalainen animaatioelokuva, joka perustuu Mathias Malzieun romaaniin "Sydämen mekaniikka" sekä Dionysos-yhtyeen konseptialbumiin "La Mécanique du Cœur". Elokuvan ensiesitys oli vuonna 2013. 
Juoni.
Jack syntyy maailman kylmimpänä yönä Edinburghissa vuonna 1874. Kätilönä toimii noitatohtori Madeleine, joka huomaa pian että vauvan sydän on umpijäässä. Madeleine poistaa jäätyneen sydämen ja asentaa tilalle käkikellon. Jackin äiti päättää, että lapsen on parempi jäädä Madeleinen luokse ja katoaa yöhön lapsen nukkuessa. Madeleine huolehtii pojasta kuin omastaan ja on huolissaan, miten Jackin heikko käkikellosydän kestää. Jackin on muistettava kolme kultaista sääntöä: kellon viisareihin ei saa koskea, ei saa vihastua eikä varsinkaan rakastua.
Jack on viettänyt lapsuutensa visusti kotona, mutta 10-vuotispäivänään hän pääsee ensimmäisen kerran kaupunkiin. Siellä hän kohtaa sattumalta nuoren tytön, neiti Acacian, joka esiintyy kadulla posetiivin kanssa. Tapaaminen on lyhyt, mutta Jack rakastuu Acaciaan ja haluaa löytää tämän uudelleen. Jack menee kouluun, mutta tyttöä ei löydy mistään. Sen sijaan Jack törmää Joe-nimiseen poikaan, joka on myös hullaantunut Acaciaan. Joe kiusaa Jackia koulussa vuosien ajan. Eräänä päivänä, kun Joe on jälleen Jackin kimpussa, Jack suuttuu ja hänen kellonsa käki tökkää vahingossa Joen silmään. Jack luulee tappaneensa Joen. Jack juoksee kotiin, ja Madeleine auttaa hänet pakoon. 
Jack on saanut selville, että neiti Acacia on muuttanut Andalusiaan ja lähtee etsimään tätä sieltä. Jack matkustaa ensin junalla Pariisiin, missä hän kohtaa Georges Mélièsin. Mekaniikasta kiinnostunut, filmikameraa rakenteleva mies osaa korjata myös Jackin sydäntä. He lähtevät yhdessä jatkamaan matkaa kohti Andalusiaa. Parivaljakko löytää lopulta sirkuksen, jossa Acacia esiintyy. Lähes sokea Acacia ei ensin tunnista Jackia. Kun Jack saa lopulta ilmaistua, kuka hän on ja paljastaa tunteensa Acaciaa kohtaan, he päättävät paeta sirkuksesta. Ennen kuin he ehtivät lähteä, paikalle ilmaantuu Jackin vanha vihamies Joe.
Alphonse Hasselmans

Alphonse Hasselmans (5. maaliskuuta 1845 Liège – 19. toukokuuta 1912 Pariisi) oli belgialainen harpisti ja harppumusiikin säveltäjä. Hän oli harpunsoiton taidon avainhahmo 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Hänen ansiotaan oli harpunsoiton ranskalaisen koulukunnan perustaminen ja osaltaan yleisen kiinnostuksen herättäminen instrumenttia kohtaan.
Hasselmansin isä oli Josef H. Hasselmans, joka oli kapellimestari, harpisti ja viulisti. Nuorempi Hasselmans sai vanhemmalta harpunsoiton opetusta Strasbourgin konservatoriossa. Hän jatkoi opiskelua Stuttgartissa Gottlieb Krügerin, Brysselissä Xavier Desargasin ja Pariisin konservatoriossa Ange-Conrad Prumierin johdolla.
Varhaisimman merkittävän työpaikkansa Hasselmans sai La Monnaien orkesterin harpistina Brysselissä. Hän sai laajempaa huomiota tekemällä sooloesiintymisten sarjan Pariisissa vuonna 1877. Tämän jälkeen hän sai useita peräkkäisiä virkoja Pariisin konservatorion orkesterissa, Pariisin oopperassa ja Opéra-Comiquessa. Hän jatkoi esiintymistä solistina ja soitti konserteissa usein omia sävellyksiään, joista monet ovat teknisesti hyvin vaativia. Kaikki hänen teoksensa ovat sooloharpulle sävellettyjä; tuotantoon kuuluu useita suosittuja harppukappaleita, kuten "Gitana" (Op. 21) ja "La Source" (Op. 44). 
Hasselmans keskittyi uransa myöhemmissä vaiheissa pedagogiseen työhön. Hänestä tuli vuonna 1884 Pariisin konservatorion harpunsoiton professori, jona hän toimi loppuikänsä. Hänellä oli useita oppilaita, joista tuli 1900-luvun merkittäviä nimiä harpunsoitossa; näihin kuuluivat Marcel Grandjany, Marcel Tournier, Pierre Jamet, Henriette Renié ja Carlos Salzedo. Hasselmansia kuvattiin ankaraksi, jopa "vaikeaksi" opettajaksi. Hän kirjoitti harpunsoiton periaatteistaan esseen "La harpe et sa technique", joka julkaistiin hänen kuolemaansa seuranneena vuonna.
Kirjokevättähti

Kirjokevättähti ("Scilla forbesii") on parsakasvien heimoon kuuluvan sinililjojen ("Scilla") suvun sipulikasvi.
Ulkonäkö.
Varret ja lehdet.
Kirjokevättähden lehdet ovat ruodittomia ja suoria. Niiden pituus on noin 10–20 senttimetriä ja ne kasvavat lehtiruusukkeena tyvellä. Kukkavarsi on yleensä tummanvihreä tai ruskehtavanvioletti.
Kukat.
Kirjokevättähden kukinto on terttu, joka sijaitsee kukkavarren latvassa. Kukkia siinä on 1–12. Ne ovat halkaisijaltaan 10–20 millimetriä. Kehälehtien väri on sininen mutta vaalenee keskustaan päin ja on aivan keskeltä valkoinen. Heteiden palhot ovat kärkeä kohti kapenevat ja ponnet ovat vaaleankeltaiset. Koska laji risteytyy helposti muiden sinililjojen kanssa, niin kirjokevättähdestä on olemassa paljon erilaisia variaatioita ja risteytymiä esimerkiksi vaaleanpunaisella kukalla oleva.
Kasvupaikat ja levinneisyys.
Kirjokevättähteä kasvatetaan esimerkiksi pihoilla, puistoissa, puutarhoissa ja pensasaitojen vierillä koristekasvina. Se karkailee joskus mutta harvoin kovin kauas. Se lisääntyy itsestään tekemällä sivusipuleita. Kirjokevättähti on kotoisin Turkin länsiosista.
Hopeisen hummerihaarukan tapaus

Hopeisen hummerihaarukan tapaus on kanadalaisen Alan Bradleyn kirjoittama salapoliisiromaani. Se on Flavia de Luce -sarjan kolmas osa. Englanninkielinen alkuteos "A Red Herring Without Mustard" ilmestyi vuonna 2011 ja suomennos 2015. Kirjan tapahtumat sijoittuvat 1950-luvun Englantiin.
Juoni.
Flavia de Luce menee kylän markkinoilla mustalaisnaisen telttaan ja saa ennustuksen, joka järkyttää häntä. Seuraavana yönä samainen ennustaja löytyy Flavian kotikartanon mailta vankkureissaan henkihieveriin hakattuna. Flavia hakee lääkärin paikalle ja nainen saadaan sairaalaan. Pian kuitenkin löytyy seuraava uhri: paikallinen mies roikkuu kuolleena Poseidon-patsaassa de Luce -suvun tunnuksella varustettu hummerihaarukka päähänsä iskettynä. Lisäksi erinäisiä antiikkiesineitä katoaa ja ilmestyy esiin milloin missäkin. Flavia ryhtyy etsimään johtolankoja ja nuuskii tietoja tapauksiin mahdollisesti liittyneistä henkilöistä. Samalla hänelle selviää myös asioita edesmenneestä äidistään Harrietista.
Olavi Isokallio

Uuno Kaarlo Olavi Isokallio (15. syyskuuta 1911 Huittinen – 25. marraskuuta 1979 Helsinki) oli diplomi-insinööri ja ammattikasvatusneuvos, joka teki elämäntyönsä ammattiopetuksen parissa. 
Henkilöhistoria.
Olavi Isokallion vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Vihtori Isokallio ja Fanni Josefina Mattila ja puoliso vuodesta 1943 Aune Annikki Ala-Hellä. Kolumnisti, kirjailija ja yritysjohtaja Kalle Isokallio on heidän poikansa. Olavi Isokallio tuli ylioppilaaksi 1932 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1943 ja diplomi-insinööriksi 1952. Hän toimi uransa alkuvaiheessa oppikoulunopettajana ja puolustusvoimien aineenkoestuslaitoksen assistenttina ja sitten Ammattienedistämislaitoksen opettajana 1946–1953, kauppa- ja teollisuusministeriön ammattikasvatusosaston ammattiopetuksen tarkastajana 1953–1955 sekä ammattiopetuksen toimistopäällikkönä ja opetusneuvoksena 1955–1966 ja lopuksi opetusministeriössä ammattikasvatushallituksen ammattiopetuksen osastopäällikkönä ja ammattikasvatusneuvoksena 1966–1968. Molempiin sotiin osallistunut Isokallio oli sotilasarvoltaan kapteeni (1941).
Abdirahman Osman

Abdirahman Omar Osman (lempinimeltä "Engineer Yarisow"; 16. elokuuta 1965 Mogadishu, Somalia– 1. elokuuta 2019 Doha, Qatar) oli somalialainen poliitikko. Hän toimi Mogadishun pormestarina, kunnes kuoli itsemurhapommituksen uhrina.
Osman pakeni Somalian sisällissodan aikana 1990-luvulla Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, sai maan kansalaisuuden ja toimi Labour-puolueessa, mutta palasi Somaliaan vuonna 2008 sen jälleenrakennuksessa auttamaan. Hänestä tuli vuonna 2015 Somalian hallituksen kauppa- ja teollisuusministeri, vuonna 2017 informaatioministeri ja vuonna 2018 Mogadishun pormestari.
Kuolema.
24. heinäkuuta 2019 Osman loukkaantui pahoin pommi-iskussa toimistollaan. Myös kuusi hänen työtovereistaan kuoli ja yhdeksän loukkaantui. Osman lennätettiin yhdeksän muun loukkaantuneen kanssa Qatariin hoidettavaksi, mutta hän kuoli 1. elokuuta. Iskun toteutti naispuolinen itsemurhapommittaja, jonka teosta vastuun otti Al-Shabaab. Sekä ääriryhmä että YK:n tukeman hallituksen edustajat kertoivat, että iskun pääkohteena oli ollut YK-lähettiläs James Swan, joka kuitenkin oli lähtenyt toimistolta minuutteja aiemmin.
Félix Godefroid

Félix Godefroid (24. heinäkuuta 1818 – 12. heinäkuuta 1897) oli ranskalainen säveltäjä ja harpisti.
Godefroid aloitti musiikkiopinnot pianonsoitossa hänen isänsä Boulognessa perustamassa koulussa. Hän voitti toisen palkinnon François-Joseph Nadermanin harppuoppilaana ja sai vielä lisäopetusta Elias Parish Alvarsilta sekä Théodore Labarrelta. Myöhemmin Godefroid matkusti harppuvirtuoosina Saksaan, Espanjaan, Englantiin, Alankomaihin, Belgiaan ja Lähi-itään. Hän sävelsi muun muassa harppumusiikkia ja oopperan "La harpe d'or", joka esitettiin Pariisin Théâtre Lyriquessa. Harpputeoksissa vasemman käden asema on korostunut.
Vuonna 1997 perustettiin Godefroidin mukaan nimetty kansainvälinen harppukilpailu, joka järjestetään kolmen vuoden välein.
Toronto Defiant

Toronto Defiant on kanadalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Atlantin divisioonassa. Seura perustettiin syyskuussa 2018 ja se on kotoisin Torontosta. Se on toinen kahdesta OWL:n kanadalaisjoukkueesta Vancouver Titansin ohella. Toronto Defiant pelasi ensimmäisen OWL-kautensa vuonna 2019. Seuran omistaa OverActive Media Group ja sitä hallinnoi e-urheiluorganisaatio Splyce.
Washington Justice

Washington Justice on yhdysvaltalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Atlantin divisioonassa. Seura perustettiin syyskuussa 2018 ja se on kotoisin Washington, D.C.:stä. Se pelasi ensimmäisen OWL-kautensa vuonna 2019. Seuran omistaa Washington Esports Venturesin toimitusjohtaja Mark Ein.
Ivan Šaponjić

Ivan Šaponjić (s. 2. elokuuta 1997 Nova Varoš, Serbia) on serbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa pelaavaa Atlético Madridia. Šaponjić on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Šaponjić teki läpimurtonsa pääsarjatasolla belgradilaisessa Partizanissa, jonka riveissä hän voitti Serbian liiga- ja cup-mestaruudet. Vuonna 2016 hän siirtyi Portugalin pääsarjassa pelaavaan Benficaan, mutta sai peliaikaa vain seuran reservijoukkueessa. Kauden 2017–18 hän pelasi lainasopimuksella belgialaisessa Zulte Waregemissa. Šaponjić siirtyi nykyiseen seuraansa heinäkuussa 2019. 
Maajoukkueura.
Šaponjić on edustanut maataan eri ikäkausimaajoukkueissa. Vuonna 2015 hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Uudessa-Seelannissa järjestetyssä lopputurnauksessa. Šaponjić teki turnauksessa kaksi maalia.
War Games

War Games on saksalaisen Heavy Metal-yhtye Grave Diggerin kolmas albumi, joka julkaistiin 1. helmikuuta 1986.
Rockwell (kirjaintyyppi)

Rockwell on egyptienne- tai slab serif -kirjaintyyppi, jonka suunnitteli Frank Pierpont. Monotype julkaisi sen vuonna 1934, jolloin slab serif -kirjaintyypit olivat tulleet uudestaan muotiin. Rockwellin suuri x-korkeus ja kirjainmuotojen selkeys tekevät siitä helppolukuisen. Rockwellista on saatavilla yhdeksän eri leikkausta, muun muassa kaksi kapeaa leikkausta, joten se on hyvin monipuolinen kirjaintyyppi. Se sopii erityisen hyvin mainostarkoituksiin, otsikoihin ja lyhyisiin tekstikappaleisiin.
Nokia 2.2

Nokia 2.2 on suomalaisen HMD Globalin kesäkuussa 2019 julkistama älypuhelin, jossa on Android 9.0 Pie -käyttöjärjestelmä ja Android One.
Ominaisuudet.
Puhelimessa on 5,71 tuuman näyttö ja neliydinprosessori. Lisäksi siinä on 3 000 milliampeeritunnin akku. Tallennustilaa on 16 tai 32 gigatavua ja keskusmuistia 2 tai 3 gigatavua. Tallennustila on laajennettavissa enintään 400 gigatavun microSD-kortilla. Puhelimessa on 13 megapikselin takakamera ja 5 megapikselin etukamera.
Evaldas Petrauskas

Evaldas Petrauskas (s. 19. maaliskuuta 1992 Šilutė) on liettualainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Petrauskas saavutti pronssia Lontoon olympialaisissa 2012 60 kg sarjassa. Hän otteli myös Rio de Janeirossa neljä vuotta myöhemmin, mutta hävisi tuolloin ensimmäisen ottelun. Petrauskasilla on myös EM-pronssia vuodelta 2017 64 kg sarjasta. Petrauskas otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa syyskuussa 2018. Hän voitti tuolloin Denys Kaushanin teknisellä tyrmäyksellä. Kyseinen ottelu oli myös elokuuhun 2019 mennessä hänen ainoa ammattilaisottelu.
Jussi Isosaari

Jussi Isosaari (12. tammikuuta 1916 Ylihärmä – 8. heinäkuuta 2006 Hämeenlinna) oli suomalainen opettaja, rehtori ja opettajankoulutuksen asiantuntija, joka toimi Tampereen yliopiston apulaisprofessorina. 
Henkilöhistoria.
Jussi Isosaaren vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Isosaari ja Maria Takaneva ja puoliso vuodesta 1940 opettaja Hilkka Maria Annikki Soininen. Alkujaan kierto- ja kansakoulun käynyt Isosaari valmistui kansakoulunopettajaksi 1938, tuli ylioppilaaksi 1945, valmistui filosofian kandidaatiksi 1948 ja lisensiaatiksi 1960 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1961. Hän toimi kansakoulunopettajana 1938–1948, kansakouluntarkastajana 1948, lehtorina Raahen seminaarissa 1948–1951, Kajaanin seminaarissa 1952-54, Heinolan seminaarissa 1954–1964 ja Hämeenlinnan seminaarissa 1964–1974. Turun opettajakorkeakoulun vt. rehtori Isosaari oli 1964–1965. Hän oli Tampereen yliopiston kasvatuksen historian dosentti vuodesta 1966 ja yliopiston Hämeenlinnan opettajankoulutuslaitoksen johtaja ja kasvatustieteen apulaisprofessori 1974–1979.Talvisodan aikana sotilaskoulutuksen saanut Isosaari toimi jatkosodassa joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti (1968).