tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Juhani Peltonen (jalkapalloilija)

Voitto Matti Juhani Peltonen (s. 16. kesäkuuta 1936 Sääksmäki) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi maajoukkueessa 68 ottelua ja ensimmäisenä suomalaisena Saksan Bundesliigassa. Hän oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä mutta pelasi myös keskikentän rakentajana. 
Peltonen oli ensimmäinen suomalaispelaaja, joka pelasi Saksan Bundesliigassa. Hän pelasi vuosina 1964–1966 Hamburger SV:n riveissä 38 ottelua tehden niissä kuusi maalia. 
Suomessa Peltonen edusti vain Valkeakosken Hakaa, jonka riveissä hän voitti kaksi Suomen mestaruutta ja viisi Suomen Cupia. Maajoukkueessa Peltonen pelasi 68 ottelua tehden niissä 10 maalia.
Suomen Palloliitto valitsi Peltosen vuoden jalkapalloilijaksi Suomessa vuosina 1960, 1962 ja 1964. Urheilutoimittajain liitto myönsi hänelle saman tittelin edellä mainittujen lisäksi vuonna 1965. Joukkuetoveri Matti Pitko kirjoitti Juhani Peltosesta kirjan "Hakasta Hampuriin" (Weilin+Göös 1971).
Muun työnuransa Peltonen toimi Yhtyneet Paperitehtaat Oy:llä, viimeksi myyntimiehenä. Espanjassa Jussi Peltonen innostui taidemaalauksesta, ja hänellä on Valkeakoskella ateljee. Peltosella on ollut kuusi taidenäyttelyä.
Peltonen nimettiin Suomen Palloliiton Gladiaattorit -kunniakerhoon 20. elokuuta 2008.
Raimo Tammilehto

Raimo Kauko Juhani Tammilehto (s. 5. helmikuuta 1943 Tuusula) on suomalainen pankinjohtaja. Hän toimi maa- ja metsätalousministerinä (ammattiministeri) Paavo Lipposen II hallituksessa 1. helmikuuta 2002 – 31. toukokuuta 2002. Tammilehdon ministeriys kesti neljä kuukautta (120 päivää), jonka jälkeen maa- ja metsätalousministeriksi nousi kokoomuslainen Jari Koskinen.
Raimo Tammilehto valmistui ylioppilaaksi Hyvinkään yhteiskoulusta vuonna 1962 ja agronomiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1969 pääaineenaan maatalouspolitiikka. Hän toimi tutkimussihteerinä MTK:n tutkimusosastolla vuosina 1969–1977 ja MTK:n talouspoliittisen osaston johtajana vuosina 1977–1985. Tämän jälkeen hän on toiminut johtajana Osuuspankkikeskuksessa vuosina 1985–2006 vastuualueinaan maaseuturahoituspalvelut ja niihin liittyvä poliittinen seuranta. Vuosina 1978–1986 hän toimi Markkinatuomioistuimen jäsenenä. Hän on ollut myös Pellervon Taloustutkimuksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1979. Hän on julkaissut lukuisia ammattiartikkeleita eri julkaisuissa vuodesta 1970 lähtien.
Tammilehto on toiminut myös Kuhmon Kamarimusiikin Kannatusyhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 2002.
Raimo Tammilehto sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 2005. Sotilasarvoltaan hän on reservin kapteeni.
Kuparikiisu

Kuparikiisu (CuFeS2, rautakuparisulfidi) (ennen kalkopyriitti) on messinginkeltainen, hieman vihreään vivahtava metallikiiltoinen sulfidimineraali. Se on maankuoren yleisin kuparimalmimineraali. 
Kuparikiisu sisältää noin 35 % kuparia, mutta sen, rikin ja raudan lisäksi kuparikiisu sisältää usein pieniä määriä mm. kobolttia, sinkkiä, nikkeliä, hopeaa, kultaa, platinaa, lyijyä, arseenia ja seleeniä. 
Kuparikiisun kidejärjestelmä on tetragoninen. Kiteet ovat kuitenkin suhteellisen harvinaisia ja pieniä, useimmiten kuparikiisu esiintyykin massamaisina kasaumina ja lohkareina (ks. kuvat).
Kuparikiisu hapettuu nopeasti ja saa jo tunneissa lohkaisun jälkeen sateenkaaren väreissä kimaltelevan hapettumakerroksen (ks. kuva).
Fysikaaliset ominaisuudet.
Kuparikiisu sulaa herkästi asetyleeniliekillä, ja liukenee typpihappoon. Muiden happojen kanssa kuparikiisu reagoi erittäin heikosti. Kuparikiisulle voi kuitenkin keinotekoisesti tehdä kauniinvärisen hapettumakerroksen upottamalla näytteen suolahappoon. Kuivuessaan kuparikiisu on hapettunut värikkääksi. (ks. kuva)
Liekkikokeessa kuparikiisu värjää liekin vihreäksi, samaten kuin puhdas kupari ja monet paljon kuparia sisältävät mineraalit.
Kidejärjestelmältään kuparikiisu on tetragoninen. Kovuus on 3,5–4 Mohsin asteikolla ja ominaispaino on 4,2 g/cm³. Viiru on hieman vihertävän musta.
Esiintyminen.
Kuparikiisu esiintyy tavallisesti rikkikiisun, magneettikiisun, lyijyhohteen, sinkkivälkkeen kanssa ja muodostaa usein aggregaatteja (geol. termi) kvartsin, kalsiitin ja dolomiitin kanssa (ks. kuva). 
Suomessa kuparikiisun tärkeimpiä esiintymiä on Pyhäsalmen kaivos ja Outokumpu, ja ylipäätään rekisteröityjä esiintymiä noin kolmensadan kunnan alueella.
Prääsän kansallinen piiri

Prääsän kansallinen piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Karjalan tasavallan eteläosassa Venäjällä. Prääsän kansallinen piiri rajoittuu pohjoisessa Kontupohjan piiriin, idässä Äänisenrannan piiriin, etelässä Leningradin alueeseen ja Aunuksen kansalliseen piiriin, lounaassa Pitkärannan piiriin ja luoteessa Suojärven piiriin. Piirin pinta-ala on 6 389 km² 
Väestö.
Vuonna 2010 Prääsän kansallisessa piirissä oli 16 882 asukasta. Väestöstä 36,8 % oli karjalaisia, 6,3 % suomalaisia, 46,1 % venäläisiä ja 10,8 % muita. Vuonna 1996 asukasluku oli 20 300, vuonna 1999 19 600.
Vesistöt.
Prääsän alue sijaitsee eteläisen Karjalan järviltään runsaassa keskiosassa. Piirin alueella on noin 600 järveä, joista mainittavimmat ovat Säämäjärvi, Šotjärvi, Vieljärvi ja Vahatjärvi. Alueella virtaavista joista suurin on Suojoki.
Elinkeinot.
Prääsän piirin tärkeimmät elinkeinot ovat metsäteollisuus ja maataloustuotanto. Maatalous tuottaa pääasiassa maitoa, lihaa ja perunaa. Metsäteollisuus sahatavaraa. Myös turkistarhausta harjoitetaan. 
Piirissä on viisi sairaalaa, 15 koulua ja parantolatyyppinen sisäoppilaitos. Prääsän piirin halkaisee kansainvälinen Sininen tie.
Kunnat.
Prääsän kansallisessa kuntapiirissä on yksi kaupunkikunta ja kuusi maalaiskuntaa ja näissä yhteensä 82 asutuskeskusta:
Ennen kuntauudistusta piirissä oli 13 kuntaa, joihin kuuluivat edellisten lisäksi Lahti, Pultseila, Savinovo, Sotka, Kinalahti ja Kolatselkä.
Historia.
Hallintopiiri muodostettiin vuonna 1930. Jatkosodan aikana piiri oli Suomen miehittämä vuosina 1941–1944. Vuosina 1962–1966 piiri oli lakkautettuna, ja sen alue oli jaettuna Äänisenrannan piirin ja Kontupohjan piirin kesken. Piiri perustettiin uudelleen vuonna 1966, ja sen keskukseksi tuli Prääsä.
Vaisaaren koulu

Vaisaaren koulu sijaitsee Raision Tiedonpuistossa. Vaisaaren koulu on Raision ainoa yläkoulu. Vaisaaren koulu on 763 oppilaallaan Suomen suurin yksittäinen peruskoulun yläaste. Koulun rehtori on Janne Ahlqvist.
Koulusta löytyy useita erikoisluokkia: jokaisella luokka-asteella on yksi englantiorientoitunut luokka sekä musiikkiluokka sekä vuodesta 2012 urheilupainotteinen luokka.
Historiaa.
Vaisaaren koulu perustettiin vuonna 1967 kansalaiskoulumuotoisena. Peruskoulujärjestelmään siirryttiin ensimmäisten koulujen joukossa 1972. Muutoksen jälkeen koulun tilat alkoivat kuitenkin käydä ahtaaksi, ja rakennuksen laajentaminen alkoi olla jo väistämätöntä. Aluksi oli suunnitelmissa rakentaa kaupunkiin toinen yläaste, mutta lopulta päätettiin laajentaa Vaisaaren koulua. Uusi osa vihittiin käyttöön 1977.
Seuraavat merkittävät muutokset olivat 1990-luvulla, jolloin siirryttiin käyttämään yhä enenevissä määrin tietotekniikkaa opetuksessa. Koulu sai peruskorjauksen myötä uuden ilmeen vuosien 1996–1999 aikana.
Raision Vaisaaren koulu sijaitsee Tiedonpuiston opetuskeskuksessa aivan Raision keskustan tuntumassa vain vajaan vartin ajomatkan päässä Turusta. Alueella toimii Vaisaaren koulun lisäksi syksyllä 1999 valmistunut moderni kirjasto-auditorio ja muita oppilaitoksia: Raision lukio, ammattioppilaitos ja kauppaopisto. 
Yksi Vaisaaren koulun tunnetuimmista opettajista on "Rexi on homo ja opettajat hullui" -kirjan tehnyt Aino Kontula, joka toimi Vaisaaren koulussa biologian ja maantiedon lehtorina 30 vuotta ennen eläkkeelle jäämistään vuonna 2002.
Kontula on kirjoittanut myös puolifiktiivisen kirjan "Herra Rehtori" (Ajatus 2009) Vaisaaren koulun pitkäaikaisesta, voimakastahtoisesta rehtorista Antti Tuomisesta, joka piti yläastelaisia tiukassa otteessaan 1970-luvulta alkaen.
Kassiteriitti

Kassiteriitti eli tinakivi on mineraalina esiintyvää tinadioksidia (SnO2). Se sisältää noin 78 % tinaa ja on tärkein tinaa sisältävä malmimineraali.
Kassiteriitti on kidejärjestelmältään tetragoninen. Tavallisesti kiteet ovat lyhytprismaisia eli pilarimaisia ja pyramidipintoihin päättyviä. Väriltään kassiteriitti on musta, ruskeanmusta tai vaaleanruskea. Viiru on haaleanruskea. Vaaleilla muunnoksilla se voi olla myös valkoinen. Kassiteriitin kiilto on rasvainen tai timanttinen. Kovuus on 6–7 ja ominaispaino on 6,68–7,02 g/cm³.
Suomessa kassiteriittia tavataan rapakivialueilla, esimerkiksi Kymissä ja Eurajoella. Hausjärven Kurussa kassiteriittia on kapeissa magnetiittia ja kuparikiisua sisältävissä juonissa.
Slim Dusty

David Gordon Kirkpatrick, taiteilijanimeltään Slim Dusty (13. kesäkuuta 1927, Kempsey, Uusi Etelä-Wales – 19. syyskuuta 2003, Sydney) oli australialainen countrymuusikko. Hän julkaisi ensimmäisen levytyksensä vuonna 1946. Slim Dustyn single "A Pub With No Beer" myi kultaa vuonna 1957. Slim Dusty sai uransa aikana enemmän kulta- ja platinalevyjä kuin yksikään muu australialainen artisti. Hän kuoli munuaissyöpään vuonna 2003.
Kinnermäki

Kinnermäki (, ) on kylä Vieljärven kunnassa Prääsän kansallisessa piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. 
Kinnermäen kylässä on säilynyt vanhoja karjalaisia asuinrakennuksia. Asutusta alueella on ollut jo 1500-luvulta alkaen. Alkuperäiseltä väestöltään Kinnermäki kuuluu aunuslaisten livvikoiden länsilevinneisyysalueeseen. Nykyisin kylän keskuksena on Smolenskin jumalanäidin tsasouna 1700-luvulta, sen ympärillä 17 asuinrakennusta, joista vanhimmat on rakennettu 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa. Alkuperäisinä säilyneine rakennuksineen Kinnermäki on Karjalan tasavallan kulttuurihistoriallisia suojelukohteita.
Vuonna 2001 perustettu "Kinnermäen ystävät ry" on ryhtynyt elvyttämään kylän karjalaiselämää ja suojelemaan alueen rakennusperintöä. Tavoitteena on tehdä Kinnermäestä elinvoimainen karjalaiskeskus, jossa myös nuorilla on tulevaisuutta ja työtä.
Kinnermäessä on museo sekä kotimajoitus- ja ruokailupalveluja.
Armas Jokio

Armas Taisto Jokio (21. helmikuuta 1918 Helsinki – 12. lokakuuta 1998 Vantaa) oli suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja. Hänet muistetaan erityisesti talonmies Pikkaraisen roolista Pekka ja Pätkä -elokuvissa sekä hieman lapsellisen mustalaismiehen Pikku-Aleksin roolista elokuvissa "Muhoksen Mimmi" (1952), "Lentävä kalakukko" (1953) ja "Majuri maantieltä" (1954).
Laulajana Jokio aloitti uransa Suomen Kansallisoopperassa, mutta siirtyi myöhemmin Hilkka Kinnusen Operettiteatteriin ja Punaiseen Myllyyn.
Jokio esiintyi kaikkiaan 55 elokuvassa, joista merkittävä osa on lähinnä tukkilaiselokuvia. Hänet tunnettiin verrattomana koomikkona, joka vaikutti enemmän ilmeillään ja olemuksellaan kuin sanoillaan ja tunneilmaisullaan. Jokio esitti talonmies Pikkaraista miltei kaikissa 1950-luvun "Pekka ja Pätkä" -sarjan elokuvissa. Muita hänen elokuviaan ovat esimerkiksi "Lentävä kalakukko" (1953), "Majuri maantieltä" (1954), "Kaksi vanhaa tukkijätkää" (1954) ja aivan uran lopussa "Kiljusen herrasväki" (1981). Jokio näytteli myös teatterissa. 1960-luvun puolivälissä hän jatkoi Hilkka Kinnusen Operettiteatterissa ja televisiossa. Sen jälkeen vietti eläkepäiviään Vantaalla Koivukylässä. Ulosottomiehenä hän esiintyi elokuvissa, mutta ei todellisuudessa ollut ulosottomiehenä.
Jokio on haudattu Malmin hautausmaalle, kortteliin 27-6-131.
Jorma Valtonen

Jorma Juhani Valtonen (s. 22. joulukuuta 1946 Turku) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, jonka aktiiviura sijottuu ajalle 1964–1987. Valtonen on jääkiekkoleijona.
Ura.
Valtonen pelasi Suomen jääkiekkomaajoukkueen maalivahtina 1970- ja 1980-luvuilla. Seuratasolla Valtonen edusti Suomessa Turun Palloseuraa (1964–1966, 1978–1980 ja 1981–1987), RU-38:aa (1966–1967), Porin Ässiä (1967–1972) ja Helsingin Jokereita (1972–1974). Hän pelasi Italiassa vuosina 1975–1978 edustaen Gardenaa ja HC Allehea. Länsi-Saksassa hän pelasi kauden 1980–1981 EHC-70:n joukkueessa.
Suomen maajoukkuetta Valtonen edusti yhdeksän kertaa MM-kisoissa ja olympialaisissa kolmesti. Maaotteluita Valtoselle kertyi yhteensä 232. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi hänet Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 67.
Valtonen toimi Venäjän KHL:ssä pelaavan Lokomotiv Jaroslavlin maalivahtivalmentajana kaudesta 2011–2012 alkaen. Kauden 2011–2012 alkaessa joukkue kärsi katastrofin sitä kuljettaneen lentokoneen pudotessa matkalla Minskiin, ennen kuin yhtään ottelua oli pelattu. Valtonen oli ainoa joukkueen valmennusjohdon turmasta selvinnyt henkilö, koska häntä oli pyydetty jäämään Jaroslavliin harjoittelemaan joukkueen farmi- ja junioripelaajien kanssa. Hän jatkoi joukkueen palveluksessa läpi sen uudelleenrakennusprojektin aina kaudelle 2014–2015 asti.
Kalsiitti

Kalsiitti eli kalkkisälpä (CaCO3) on mineraali, joka on kemialliselta koostumukseltaan kalsiumkarbonaattia. Se on karbonaattiryhmän mineraaleista yleisin.
Kalsiitin kidejärjestelmä on trigoninen. Kiteet ovat hyvin yleisiä ja saattavat olla hyvinkin monimuotoisia. Kalsiitin yleisin kidemuoto on suippo, kuusisärmäinen pyramidi, jonka joka toinen kulma on terävämpi. Kalsiitti on väriltään useimmiten valkoinen, mutta saattaa joskus olla kellertävän, punertavan tai sinertävän valkoinen. Joskus väri on myös harmaata tai jopa mustaa. Kiilto on lasikiilto ja viirun väri on valkoinen. Epäpuhtaudet saattavat aiheuttaa värillisenkin viirun. Kovuus on 3 Mohsin asteikolla ja tiheys on 2,72 g/cm³.
Esiintyminen.
Kalsiitti muodostaa yksinään kivilajin, kalkkikiven. Kalkkikivessä suurin osa kalsiitista on kemiallisesti tai biologisesti muodostunutta. Magmaattinen kalsiitti sen sijaan on päämineraali karbonatiitissa. Näiden lisäksi kalsiittia tavataan karseissa ja hydrotermisissä esiintymissä sekä usein kallioiden raoissa ja onkaloissa. Suomessa sitä esiintyy ainakin Kolarissa, Paraisilla, Lohjalla (Tytyrin kaivos), Särkisalossa, Lappeenrannassa ja Kerimäellä. Sitä saadaan myös Siilinjärven fosfaattikaivoksen sivutuotteena.
Raaka-aine.
Ennen vanhaan kalkkikivi on ollut tärkeä rakennusmateriaali muun muassa antiikin Kreikassa. Nykyisin kalkkikiveä käytetään erityisesti sementin sekä raudan, teräksen ja lasin valmistuksessa. Selluloosan keitossa sitä voidaan käyttää kemikaalina. Maa- ja metsätaloudessa kalkkikiveä käytetään happamuuden poistoon sekä ravinteena.
Kinalahti

Kinalahti (karjalaksi Kinälahti tai Kinelahti, ) on kylä ja entinen kylähallintoalue Prääsän piirin eteläosassa Aunuksen piirin rajalla Karjalan tasavallassa Venäjällä. 
Kylä.
Kinalahden kylä sijaitsee Vieljärven kunnassa 84 kilometriä Prääsästä lounaaseen Vieljärveltä Viteleeseen vievän tien varrella, Sinamusjärven rannalla. 
Kylähallintoalue.
Kinalahden entinen kylähallintoalue käsitti Prääsän piirin lounaisosan, ja siihen kuuluivat kylät Kinalahti (keskuskylä), Atsu, Kukoinvaara, Lampiniemi ja Panniselkä. Vuonna 1926 kylässä asui 205 karjalaista ja 5 venäläistä . Vuonna 1996 alueella asui 130 asukasta. Se yhdistettiin osaksi Vieljärven maalaiskuntaa 2006. Asukkaat työskentelevät pääasiassa metsätalouden parissa.
Luettelo kalaheimoista tieteellisen nimen mukaan

Tämä on luettelo kalaheimoista aakkosjärjestyksessä tieteellisen nimen mukaan. Katso myös luettelo kaloista.
A - B - C - D - E - F - 
G - H - I - J - K -
L - M - N - O - P - R - S - T - U - V - W - X - Y - Z
A.
Ab-Am - An-Ap - Ar-Au 
C.
Ca - Ce - Ch - Ci-Cu - Cy
G.
Ga-Gr - Gy
H.
Ha-Ho - Hy
L.
La-Li - Lo-Lu 
M.
Ma-Mi - Mo-My
P.
Pa-Pe - Ph-Pl - Po-Pr - Ps-Pt
S.
Sa-Sc - Se-St - Su-Sy
Aikuisrock

Aikuisrockiksi kutsutaan tyypillisesti rockia, joka on suunnattu varttuneemmalle yleisölle. Yhtyeet ovat muodostuneet sekä kokeneemmista muusikoista että nuoremman polven soittajista.
Tyyli mielletään pääasiallisesti yhdysvaltalaiseksi, jossa käytetään nimitysta AOR. Termi viittasi alun perin radioasemien "Album Oriented Rock" -ilmaisuun, jolla haluttiin painottaa albumien kappaleiden merkitystä kaupallisemman singlekeskeisen ajattelun sijaan.
Erityisesti FM-radiot painottivat 1960-luvun lopulta juontuvaa hard- ja heavyrockia, joka pohjautui esimerkiksi Creamin, Jimi Hendrix Experiencen ja Blue Cheerin kaltaisten yhtyeiden työhön, kun taas AM-radiot olivat soittovalinnoissaan vapaampia. Tälle markkina-alueelle tuli kokoonpanoja, jotka esittivät helposti omaksuttavaa, mutta selvästi viihteellisemmästä popista erottuvaa musiikkia, joka tavoitti laajan, jakaumiltaan vaihtelevan yleisön. AOR-nimikkeen ovat etenkin musiikkiteollisena ilmaisuna korvanneet termit ”classic rock” ja ”adult contemporary”. Tyylillisesti molemmat nimitykset kattavat hyvin erilaisia yhtyeitä.
Tyylilajin edustajiksi katsotaan esimerkiksi Boston, Journey, Foreigner, brittiläistä alkuperää oleva Supertramp, nuorien studiomuusikoiden perustama Toto, Styx, REO Speedwagon sekä Night Ranger. Tyylin vahvinta aikaa olivat noin vuodet 1976–1985. Tyyli vaikutti osaltaan glam metal -tyylilajin syntyyn. Joskus tyyliä nimitetään myös keskitien rockiksi (mainstream rock = ”valtavirta-rock”), mutta sitä ei pidä sekoittaa ns. MOR- eli Middle of the Road -tyyliin, jolla tarkoitetaan erityisesti Yhdysvalloissa viihteellisempää popmusiikkia, jota edustavat esimerkiksi kokoonpanot Carpenters, Bread ja Seals and Crofts.
Tyyliä edustavia albumeita.
Vuosi on alkuperäisten LP-formaatin julkaisuvuosi
Lahti (Karjalan tasavalta)

Lahti () on kylä ja entinen kylähallintoalue Säämäjärven koillisrannalla Prääsän piirin pohjoisosassa Karjalan tasavallassa Venäjällä. Kylähallintoalue yhdistettiin Jessoilan maalaiskuntaan vuonna 2006.
Kylähallintoalue rajoittui pohjoisessa Kontupohjan piiriin, idässä Viitanan asutushallintoalueeseen, etelässä Essoilan kylähallintoalueeseen ja lännessä Suojärven piiriin. Kylähallintoalueen keskuskylä oli Säpsä. Alueen muita kyliä ovat Kudama, Lahti (30 asukasta vuonna 1996), Tšuralahti ja Tšujnavolok. Alueella on vanhoja ortodoksikirkkoja.
Alue kuului ennen 1920-lukua Säämäjärven kuntaan. Alue oli jatkosodan aikana Suomen miehittämä 1941-1944.
Robbie Fowler

Robert Bernard ”Robbie” Fowler (s. 9. huhtikuuta 1975 Liverpool) on englantilainen jalkapalloilija. Fowler on tunnettu pitkästä ja menestyksekkäästä urastaan kasvattajaseuransa Liverpoolin riveissä.
Liverpoolin kapteenina toiminut Fowler siirtyi seurasta Leedsiin vuonna 2001. Leedsistä hän puolestaan jatkoi eteenpäin Manchester Cityyn vuonna 2003. 27. tammikuuta 2006 Fowler palasi Anfieldille ilmaisella siirrolla. Vuoden jatkosopimuksen päätyttyä Fowler siirtyi Championship-joukkue Cardiff Cityn riveihin. 10. syyskuuta 2008 Fowler teki kolmen kuukauden mittaisen sopimuksen Blackburn Roversin kanssa. Blackburn ei jatkanut hänen sopimustaan ja helmikuussa 2009 Fowler teki kaksivuotisen sopimuksen australialaisen A-League-seuran North Queensland Furyn kanssa. Hän edustaa seuraa kauden 2009–2010 ajan. Kaudeksi 2010–2011 Fowler siirtyi Perth Gloryyn, jossa pelasi niin ikään vain yhden kauden verran ja vaihtoi kaudeksi 2011–2012 thaimaalaiseen Muangthong Unitediin.
Hyökkääjänä pelaava Fowler on Valioliigan neljänneksi paras maalintekijä kautta aikain 162 maalilla. Hänen edellään ovat vain Alan Shearer, Andy Cole ja Thierry Henry. Hän oli maaliskuuhun 2023 saakka Liverpoolin valioliigahistorian paras maalintekijä 128 maalilla.
Saavutukset.
Liverpool
Molybdeenihohde

Molybdeenihohde (MoS2) eli molybdeniitti on molybdeenin malmimineraali, joka on koostumukseltaan molybdeenidisulfidia. Molybdeenihohteessa on 60 % molybdeenia ja onkin molybdeenimetallin mineraaleista merkittävin. 
Molybdeenihohde on kidejärjestelmältään heksagonaalinen. Kiteet ovat kuusisivuisia levyjä, mutta ne ovat harvinaisia omamuotoisina. Väriltään molybdeenihohde on lyijynharmaa, sinertävään vivahtava. Kiilto on metallimainen. Viirun väri on sinertävän harmaa. Molybdeenihohde on kuitenkin sen verran pehmeä, että siitä jää tahroja hyvin helposti käteen, kun siihen koskee. 
Kovuus on 1–1,5 Mohsin asteikolla ja ominaispaino on 4,6–5,0 g/cm³.
Molybdeenihohdetta esiintyy graniitissa, pegmatiiteissa ja kvartsijuonissa. Myös apliiteissa ja scheeliitissä molybdeenihohdetta saattaa olla. Suomessa on louhittu molybdeenihohdetta toisen maailmansodan aikaan Pielisjärven Mätäsvaarassa. Sitä on myös tavattu Suomussalmella, Sotkamossa, Ylitorniolla ja Rautiossa.
Stéphane Sarrazin

Stéphane Sarrazin (s. 2. marraskuuta 1975, Alès, Ranska) on ranskalainen aktiiviuransa päättänyt autourheilija. 
Ura.
Sarrazin aloitti uransa rata-autoilijana ja kilpaili International Formula 3000 -sarjassa. Sarrazinilla on tilillään myös yksi Formula 1 -kilpailu, kun hän kaudella 1999 tuurasi Brasilian GP:ssä Luca Badoeria Minardilla. Sarrazin keskeytti kyseisen kilpailun. Hän on toiminut myös Prostin ja Toyotan Formula 1-tallien testikuljettajana.
Sarrazin teki vaihdoksen ralliautoilun puolelle kun hän vuonna 2004 osallistui kahteen MM-osakilpailuun ja seuraavana vuonna pääsi Subarun tehdastallin kakkoskuljettajaksi rallin MM-sarjaan. 
Hän on ajanut World Series by Nissan, FIA GT1 Championship, Le Mans Series, Intercontinental Le Mans Cup ja American Le Mans Series -sarjoissa. Vuosina 2012–2019 Sarrazin kilpaili FIA World Endurance Championship -sarjassa, jossa hän ajoi Toyotan ja SMP Racingin talleissa. Vuosina 2015–2018 hän kilpaili myös Formula E -sarjassa, jossa hän ajoi Venturi Grand Prixin ja MS&amp;AD Andrettin talleissa.
Pultseila

Pultseila oli ennen kylähallintoalue Prääsän piirin lounaisosassa Pitkärannan piirin rajalla Karjalan tasavallassa Venäjällä. Vuonna 2006 se yhdistettiin Vieljärven maalaiskuntaan. 
Pultseilan kylähallintoalue rajoittui pohjoisessa Kolatselän kylähallintoalueesen, idässä Vieljärven kylähallintoalueeseen ja etelässä Kinalahden kylähallintoalueeseen. Kylähallintoalueen keskuskylä oli Koivuselkä, ja kyliä oli kaikkiaan kaksi (Uusi ja Vanha Koivuselkä). Alueella oli 400 asukasta 1996.
Savinovo

Savinovo on kylä Prääsän piirin Vieljärven kunnassa Karjalan tasavallassa Venäjällä. Aiemmin kylä oli Savinovon kylähallintoalueen (kunnan) keskus.
Kylä.
Savinovon kylä sijaitsee 58 kilometriä Prääsästä länteen. Kylässä on 200 asukasta (2019). Väestö saa elantonsa lähinnä maataloudesta. Kylän läheisyydessä on ortodoksinen tsasouna.
Entinen kylähallintoalue.
Savinovo oli aiemmin oman kunnallishallintoyksikkönsä, Savinovon kylähallintoalueen keskus, mutta alue yhdistettiin Vieljärveen vuonna 2006. Savinovon kylähallintoalue sijaitsi Prääsän piirin keskiosassa ja rajoittui pohjoisessa Sodderin ja Essoilan kylähallintoalueisiin, idässä Nuosjärven kylähallintoalueeseen, etelässä Vieljärven kylähallintoalueeseen ja lännessä Kolatselän kylähallintoalueeseen. Kylähallintoalueella oli 400 asukasta vuonna 1987. Savinovon alueen kyliä ovat Akimovo, Kutselkä, Kaskiselkä, Lamminselkä, Majaselkä, Pogojla, Puntšojla, Simanovanselkä, Syssoila, Hlebozero (Hetsula) ja Tšornaja Lamba.
Serpentiini

Serpentiini (Mg3(OH)4Si2O5) on kidejärjestelmältään monokliininen mineraali, mutta sen esiintyminen kidemuotoisena on hyvin harvinaista. Serpentiini esiintyy myös kahtena eri muunnoksena. Lehtiserpentiini eli antigoriitti on tiivistä tai suomuista. Kuituserpentiini eli krysotiili on hienokuituista. 
Serpentiinin väri vaihtelee vaaleanvihreästä tummanvihreään. Se saattaa myös olla kellertävänvihreää, mustaa tai punaruskeaa. Viiru on vihertävänvalkoinen. Serpentiinin kiilto on rasvakiilto tai vahakiilto, mutta voi olla myös mattakiiltoinen. Kovuus on 3–4 Mohsin asteikolla. Muunnokset voi olla pehmeämpiä. Ominaispaino on 2,5–2,6 g/cm³. Serpentiini tuoksuu rikille.
Serpentiiniä on päämineraalina serpentiinikivessä eli serpentiniitissä. Sitä esiintyy myös muuttumistuloksena emäksisissä ja ultraemäksisissä syväkivissä ja pieninä määrinä epäpuhtaissa kalkkikivissä.
Serpentiiniä esiintyy oliviinin, talkin kanssa. Suomessa sitä tavataan Kainuussa, Lapissa ja Pohjois-Karjalassa. Serpentiiniesiintymiä on löydetty myös Koillis-Savosta. 
Serpentiiniä käytetään jonkin verran koruissa ja koriste-esineissä (jaloserpentiiniä).
Serpentiiniluontotyyppi.
Serpentiniitti voi näkyä maastossa erikoisina kalliomuodostelmina. Serpentiinipitoisessa kallioperässä ravinteita on niukasti. Kromi- ja nikkelipitoisuudet voivat puolestaan olla korkeita. Serpentiinialueilla kasvaakin varsin omaleimainen kasvilajisto. Suomen serpentiinikallioilla tavataan esimerkiksi viherraunioista, serpentiiniraunioista ja serpentiinipikkutervakkoa. 
Luonnonsuojelukohteita.
Serpentiinialueita on alettu suojella viime vuosina Koillis-Savossa. Suojelukohteita on Kaavilla ja Juankoskella. Yhteensä suojeltuja serpentiinialueita on yli 100 hehtaaria. Valtio omistaa alueista 32 hehtaaria. Uusia suojelualueita on vireillä yhteensä noin 70 hehtaarin verran (tilanne lokakuussa 2013). Serpentiinialueita on suojeltu Etelä-Suomen metsien monimuotoisuuden toimintaohjelman eli METSO-ohjelman avulla.
Koillis-Savossa Kaavin serpentiinialueiden kangasmetsissä kasvaa runsaasti siniheinää. Alueen kallioilla esiintyvät tunturihärkki ja pulskaneilikka, joiden paikalliset rodut ovat pieniä ja vaatimattomia. Kaavin pulskaneilikkarotu on todettu äärimmäisen uhanalaiseksi. Muita alueen lajeja ovat serpentiiniraunioinen, viherraunioinen, liuskaraunioinen, nyylähaarikko, otalaakajäkälä ja haavanlimijäkälä. Kaavin serpentiinkohteissa kasvavia lajeja ovat myös uhanalaiset takkuhankajäkälä ja rotkokehräjäkälä.
Sotka (Karjalan tasavalta)

Sotka (, livviksi "Sodder" tai "Soddärvi") on kylä ja entinen kylähallintoalue Prääsän piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. 
Kylähallintoalue yhdistettiin Jessoilan maalaiskuntaan vuonna 2006.
Kylä.
Sotkan kylä sijaitsee Suojoen rannalla Sotjärven länsipäässä 78 kilometriä Prääsästä länteen. Vuonna 1996 kylässä oli 380 asukasta. Kylä on perustettu toukokuussa 1949 ja nimensä se sai sotkien levähdyspaikan mukaan. 
Nykyisin kylässä toimii luterilainen seurakunta, joka kuuluu Inkerin kirkon alaisuuteen.
Kylähallintoalue.
Sotkan entinen kylähallintoalue sijaitsi Prääsän piirin länsiosassa Suojärven piirin rajalla. Alue rajoittui pohjoisessa tuolloiseen Jessoilan kylähallintoalueeseen, kaakossa Savinovon kylähallintoalueeseen, sekä etelässä Kolatselän ja Vieljärven kylähallintoalueisiin. Kylähallintoalueen keskuskylä oli Sotka. Alueeseen kuuluivat myös kylät Kiviniemi (Kamennavolok), Novyje Peski (Šotjärven asema) ja Yläle (Uljalega).
Jessoila

Jessoila tai Essoila (, ) on maalaiskunta, sen keskustaajama sekä kylä Prääsän kansallisessa piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. 
Maalaiskunta.
Jessoilan maalaiskunta sijaitsee Prääsän kansallisen piirin luoteisosassa Suojärven ja Kontupohjan piirien rajalla. 
Kunnan asutuskeskuksia ovat taajamat Jessoila, Kungojärvi (Кунгозерский, "Kungozerski"), Sotka, Novyje Peski (Šotjärven asema) (Новые Пески), Säpsä ja Kudama (Кудама) sekä kylät Jessoila, Alekka (Алекка), Angenlahti (Ангенлахта, "Angenlahta"), Ivanisto (Иванисто), Korza (Корза), Kurmoila (Курмойла), Mettšelitsa (Метчелица, "Metšälä"), Mišinselkä (Мишинсельга, "Mišinselga"), Nižnjaja Salma (Нижняя Салма), Prokkoila (Проккойла), Rubtšoila (Рубчойла), Salmenniska (Салменица, "Salmenitsa"), Säämäjärvi, Särkilahti, Kiviniemi (Каменьнаволок, "Kamennavolok"), Lahti, Tšuinavolok (Чуйнаволок), Tšuralahti (Чуралахта "Tšuralahta") ja Uljalega (Улялега).
Jessoilan maaseututaajama sijaitsee Säämäjärven etelärannalla 55 kilometriä Prääsästä luoteeseen. Kylässä oli 2 876 asukasta 1996. Jessoilan kautta kulkee rautatie ja maantie A133 Petroskoista Suojärvelle. Asukkaat työskentelevät lähinnä maatalouden ja rautatien palveluksessa. Kylässä on meijeri. Jessoilassa on säilynyt paljon vanhaa karjalaista puuarkkitehtuuria.
Särkilahden kylässä on ortodoksinen tsasouna 1800-luvulta.
Historia.
Ennen 1920-lukua Jessoila oli osa Säämäjärven kuntaa, jonka lakkauttamisen jälkeen Jessoilasta tuli Säämäjärven piirin hallintokeskus. Sittemmin alue on liitetty Prääsän piiriin. Jessoila oli jatkosodassa Suomen miehittämä 1941-1944.
1900-luvun lopulla Jessoila oli nykyistä maalaiskuntaa suppeampi kylähallintoalue, johon kuuluivat asutuskeskukset Alekka, Angenlahti, Ivanisto, Jessoila (keskuskylä), Jessoilan asema, Korza, Kungojärvi, Kurmoila (21 asukasta vuonna 1996), Mettšelitsa, Mišinselkä, Nižnaja Salma, Prokkoila, Rubtšoila, Salmmeniska, Särkilahti (26 asukasta vuonna 1996), Säämäjärvi. 
Vuonna 1987 alueella oli 3 200 asukasta. Nykyinen kunta muodostettiin 2006, jolloin siihen liitettiin entiset Lahden ja Sotkan kylähallintoalueet.
Kari Hietalahti

Kari-Jukka Hietalahti (s. 13. syyskuuta 1964 Savonlinna) on suomalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja tieto­kirjailija. Hänen näyttelijän­uransa lähti nousuun televisiossa 1990-luvulla esitetystä "Vintiöt"-sketsi­sarjasta, jossa hän esiintyi yhdessä Jussi Chydeniuksen, Samuli Edelmannin, Janus Hanskin, Santeri Kinnusen, Niko Saarelan ja Juha Veijosen kanssa.
Ura.
Hieta­lahti on opiskellut Tampereen yli­opiston näyttelijän­työn koulutus­ohjelmassa vuosina 1985–1989 ja on koulutukseltaan teatteri­taiteen maisteri. Hän on ollut näyttelijänä KOM-teatterissa vuosina 1989–1998 ja sen jälkeen freelancerina.
Kari Hieta­lahti on näytellyt useissa elo­kuvissa ja toiminut näyttelijänä ja käsi­kirjoittajana televisio­sarjoissa. Hän on kirjoittanut myös pitkän elo­kuvan käsi­kirjoituksen "Kerpeikkari" yhdessä Peter Franzénin kanssa.
Hieta­lahti on kirjoittanut kaksi kalastus­aiheista tieto­kirjaa. Hänen ensimmäinen kirjansa, "Kenraali Pancho &amp; Pojat Pohjois­kalotilla. Suuri kalotti­kirja" julkaistiin 2011. Näyttelijä Tommi Korpelan kanssa kirjoitettu "Perho­kalastuksen jäljillä: Incredible Fly Fishing with Hissu &amp; Tommi" julkaistiin huhti­kuussa 2020.
Kari Hietalahti sai 2012 parhaan mies­näyttelijän Kultainen Venla -palkinnon roolistaan televisio­sarjassa "Roba".
Yksityiselämä.
Hietalahti tunnetaan yleisesti lempinimellä Hissu. Kari Hieta­lahti pelasi nuorena jääkiekkoa Savonlinnan Pallokerhon A-junioreissa Suomen-mestaruus­tasolla. Nykyisin hän valmentaa miesten Futsal-Kakkosessa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubin edustus­joukkuetta.
Hän on avo­liitossa pukusuunnittelija Minni Härkösen kanssa, ja heillä on yksi poika.
Kari Hieta­lahti on profiloitunut erityisesti saimaan­norppien sekä Suomen uhan­alaisten vaellus­kalojen suojelijana.
K-Supermarket

K-Supermarket on Keskon päivittäistavaraketju, johon kuuluu keskisuuria ja suuria elintarvikekauppoja. Sen iskulause on ”Tavallista parempi ruokakauppa”. Vuonna 2011 K-Supermarketteja oli 205 kappaletta ympäri Suomen. Ketjun johtajana toimi Jorma Rauhala. Vuosina 2002–2019 ketjun nimi oli K-supermarket, sitä ennen vuosina 1994–2002 K-Supermarket (markkinointinimenä KKK Supermarket). 
Anttila-tavaratalojen yhteydessä oli toiminut usein K-Supermarket tai K-Market. Kesko korvasi niillä Anttiloiden omat ruokaosastot Ruoka-Anttilat Anttilan siirryttyä Keskon omistukseen.
Vuonna 1993 K-ryhmä (Ruokakesko) kokosi kauppansa valtakunnallisiksi ketjuiksi. Ruokakeskon ketjuja ovat nykyisin K-Citymarket, K-Supermarket ja K-Market. Ensimmäinen K-Supermarket avattiin Nastolassa 10. tammikuuta 1994.
Vuonna 2015 Suomen parhaaksi K-Supermarketiksi valittiin Espoon Mankkaan K-Supermarket. Iltalehden lukijat valitsivat Suomen seitsemän parhaan ruokakaupan joukkoon Mankkaan K-Supermarketin lisäksi myös Helsingin Oulunkylässä sijaitsevan K-Supermarket Mustapekan sekä Nokialla sijaitsevan K-Supermarket Löytiksen.
K-Supermarket-myymälät.
Myymälät on ryhmitelty maakunnittain ja kunnittain. Mikäli kaupunginosa tai paikkakunta ei käy ilmi kaupan nimestä, se on mainittu suluissa.
Varsinais-Suomi.
K-Supermarket Herttuankulma
Satakunta.
K‑Supermarket Pyynpää
Welsh corgi

Welsh corgi on koirarotu, joka jakaantuu kahteen alarotuun: welsh corgi pembrokeen ja welsh corgi cardiganiin. Rotu on kotoisin Walesista – Pembroke ja Cardigan ovat Walesin paikkakuntia. Corgi on matala, lyhytjalkainen koira, jonka säkäkorkeus on noin 30 cm. Rotumääritelmä kuvaa corgeja valppaiksi ja toimeliaiksi koiriksi. Luonteeltaan rotu on melko itsepäinen. 
Corgin tärkein käyttö on ollut muun muassa lehmien paimennus, jossa mataluudesta oli sille hyötyä, koska sen avulla se voi paremmin väistellä vihaisten lehmien potkuja. Corgi ei ole kuitenkaan terverakenteinen rotu. Lyhyiksi jalostettujen jalkojen, ja pitkän selän takia liikkuminen voi monissa tilanteissa olla corgille erittäin vaikeaa.
rodulle tyypillisiä sairauksia ovat: silmäsairaudet, lonkkaniveldysplasia ja selkäviat.
Cardigan on yleisesti ottaen hieman rotevampi ja "kirveellä veistetympi" kuin pembroke. Corgin, varsinkin cardiganin, pystykorvat ovat suuret, minkä takia corgin ravistaessa päätään sen korvat hakkaavat päätä vasten samoin kuin luppakorvaisilla koirilla. Cardiganin korvat ovat pyöreämpikärkiset kuin pembroken. Myös luonteessa on jonkin verran eroa: cardigan on selkeämmin oman perheen koira, pembroke ystävystyy helpommin myös muiden ihmisten kanssa. Karva on keskipitkää. Cardiganin häntä on pidempi ja näyttävämpi kuin pembroken. Monissa maissa pembroken häntä typistetään, ellei koira synny töpöhäntäisenä. Suomessa koirien häntien typistäminen on kuitenkin ollut kiellettyä vuodesta 1996. Silloin tällöin syntyy myös niin sanottuja fluffy-pentuja eli corgeja, joilla on näyttelyissä virheellisenä pidettävä pitkä karva.
Pembroke on yleisempi kuin cardigan. Suomessa pembrokeja on rekisteröity yhteensä 10 685 ja cardiganeja 5 742 yksilöä. Pembroken suosiota on lisännyt se, että Englannin kuningatar Elisabet on pitkään kasvattanut niitä. Pembroken pentuja rekisteröitiin Suomessa vuonna 2020 301 ja cardiganin 401.
Liittoutuneiden miehitysvyöhykkeet Saksassa ja Itävallassa

Liittoutuneiden miehitysvyöhykkeet Saksassa ja Itävallassa voi tarkoittaa:
Soul Tattoo

Soul Tattoo oli suomalainen rockyhtye, joka toimi vuosina 2003–2009 ja 2018. Yhtyeen musiikkia sävyttävät underground pop, goottigrunge, country punk ja syvän etelän blues. 
Historiaa.
Helsinkiläinen Soul Tattoo syntyi 2003. Kun yhtyeen kitaristi-säveltäjä Samuli Laiho, kutsui Hearthill-kumppaninsa Jussi Sydänmäen tekstittämään uusia demojaan. Studioon bassoon ja rumpuihin tulivat Hearthill-miehistöstä tutut Jukka Kiviniemi ja Sasu Moilanen. Yhtye aloitti debyyttialbuminsa levyttämisen 1. maaliskuuta 2004 Musicmakers-studiolla. 23. kesäkuuta julkaistiin single ”Scarecrow Jimmy” (Plastinka). Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo elokuvan "Onnen varjot" ohella. Sen ohjasi Claes Olsson. Soul Tattoo voitti parhaan liveaktin Femma-palkinnon vuonna 2005. Vuonna 2006 julkaistun "Pile of Bones" -albumin jälkeen yhtye teki keikkoja myös Hollannissa ja Norjassa sekä Helsingin jäähallissa Gary Mooren ja George Thorogoodin lämmittelijänä. Vuonna 2008 julkaistiin kolmas albumi "Malaga" (Rolls Voice/Slap) ja vuonna 2009 yhtye lopetti. 2018 yhtye teki keikkoja basistina Jukka Kviniemi ja rumpalina Janne Haavisto.
Halkaisija

Halkaisija tarkoittaa suomen yleiskielessä useita erilaisia asioita. Esineen, kuten esimerkiksi putken tai tukkipuun, halkaisijalla tarkoitetaan suurinta poikkileikkauskuvion mittaa. Halkaisija voi myös tarkoittaa yleensä suoraa katkaisukohtaa, joka jakaa esineen kahteen yhtäsuureen osaan, yhtä painavaan osaan, yhdenmuotoisiin osiin tai jonkin muun kriteerin perusteella yhtäläisiin osiin. Pituusmitan sijasta halkaisija voi tarkoittaa myös janaa, joka lävistää kuvion tietyllä tavalla. 
Halkaisija tarkoittaa myös mitattua läpimittaa.
Matematiikassa.
Pituus.
Halkaisija on, voimakkaasti yleistäen, pistejoukon kahden pisteen välisen etäisyyden suurin mahdollinen arvo, vielä yleisemmin tämän etäisyyden pienin yläraja. Metrisessä topologiassa yhtenäisen joukon "A" halkaisijalla eli läpimitalla tarkoitetaan reaalilukua 
&lt;math&gt;d(A)=\sup\
Peter Franzén

Peter Vilhelm Franzén (s. 14. elokuuta 1971 Kemin maalaiskunta) on suomalainen näyttelijä ja kirjailija. Hän on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri.
Franzén on näytellyt elokuvissa ja televisiosarjoissa. Lisäksi hän on kirjoittanut romaanit "Tumman veden päällä" (2010) ja "Samoilla silmillä" (2013), jotka perustuvat osittain hänen omiin kokemuksiinsa, sekä tragikoomisen yhdenpäivänromaanin "Särkyneen pyörän karjatila" (2017). Hän on ohjannut ja käsikirjoittanut myös esikoiskirjaansa perustuvan samannimisen elokuvan, jonka ensi-ilta oli 2013.
Uran teatteripainotteisten alkuaikojen jälkeen Franzén on keskittynyt elokuvanäyttelemiseen ja on esiintynyt yli 40 elokuvassa ja 15 televisiosarjassa Suomessa ja ulkomailla. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Kuningasjätkä", "Rukajärven tie", "Badding", "Emmauksen tiellä", "Rölli ja metsänhenki", "Kuutamolla", "Pahat pojat", "Koirankynnen leikkaaja", "Matti", "Rööperi", "Ralliraita" ja "Suden arvoitus".
Vuonna 2013 Franzénille myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Ura.
Suomalaisten elokuvien lisäksi Franzén on näytellyt saksan-, englannin-, ruotsin-, viron- ja unkarinkielisissä elokuvissa. Hän näytteli eräässä "" -rikossarjan jaksossa unkarilaismiehen ruumista sekä "True Blood" -sarjan jaksossa viikinkiä. 
Vuonna 2015 Franzén näytteli Reiniger-hahmoa "The Gunman-"elokuvassa. Vuonna 2016 hän alkoi näytellä Harald Kaunotukkaa "Viikingit-"sarjassa. Kaunotukka on Franzénin merkittävin kansainvälinen rooli.
Franzén esiintyy amerikansuomalaisen arkkitehdin Eero Saarisen englanninkielisenä kertojanäänenä vuonna 2016 valmistuneessa dokumenttielokuvassa "Eero Saarinen: The Architect Who Saw the Future".
Yksityiselämä.
Franzén asui näyttelijävaimonsa Irina Björklundin kanssa vuodesta 1999 lähtien Los Angelesissa, kunnes perhe muutti syksyllä 2013 Ranskaan. Pariskunnalla on vuonna 2007 syntynyt poika. Perhe asuu maatilalla, jossa heillä on vuohia, pari hevosta, kanoja ja viiriäisiä. He ovat istuttaneet sinne myös uusia hedelmä- ja oliivipuita.
Franzén on pienosakkaana puolukkalikööriä valmistavassa Mother´s Milk Beverages -yrityksessä.
Filmografia.
Pelit.
Franzen esiintyy myös videopelissä "Alan Wake 2", joka julkaistiin 27. lokakuuta 2023. Hän tekee pelissä tuplaroolin suomalaisveljeksinä Jaakko ja Ilmo Koskelana. Hän näyttelee sekä hahmojen äänet että liikkeet ja esiintyy pelissä omilla kasvoillaan.
Rostiophus

 Rostiophus ("Rostjof", "Rostiofi", "Hrossþjófr") on kuvitteellinen tai mytologinen tietäjä-kuningas muinaisessa pohjolassa. 1100-luvulla elänyt Saxo Grammaticus mainitsee hänet laatimassaan Tanskan historiassa (Gesta Danorum). Saxon mukaan Rostiophus oli "finni" ("phinnicus"). Yleisimmin katsotaan, että 1100- ja 1200-lukujen skandinaavisessa kirjallisuudessa tämä nimitys viittasi Skandinavian niemimaan ja Lapin pyyntiväestöihin, jotka voi yhdistää lähinnä saamelaisiin. 
Gesta Danorumissa Rostiophus mainitaan Odinin pojan syntymän ennustaneena tietäjänä. Tuntemattoman tekijän Suomen kronikassa 1600-luvulta Rostiophus mainitaan nimellä Rostiofi ja hänet on ylennetty kuninkaaksi. Tässä kronikassa kansallisuusnimi "phinnicus" on nykyaikaiseen tapaan ymmärretty "suomalaista" tarkoittavaksi. 
Daniel Juslenius mainitsee vuonna 1700 julkaistussa väitöskirjassaan Rostiofin Suomen kuninkaana, joka hallitsi Turusta käsin. 
Rostiofi Suomen kronikassa.
Kronikan mukaan Rostiofin kohotti arvoasemaan viisaus ja mainekkaat teot, joissa hän oli ylivoimainen muihin verrattuna. Hän oli myös hyvin älykäs, eikä maailmassa arveltu olevan mitään arvoitusta, johon hän ei olisi keksinyt ratkaisua. Hänen erikoisalaansa oli ennustaminen ja jälkikäteen hänen ennustuksensa osoittautuivat oikeiksi. Hän oli hyvin ystävällinen ja osoitti lempeyttä ennustaessaan ihmisten kohtaloita. Hänelle myönnettiinkin ylin käskyvalta ja vieläpä hänen katsottiin ansaitsevan jumalallisia kunnianosoituksia. Kaikki noudattivat hänen määräyksiään kuuliaisesti ja hartaan kunnioittavasti.
Rostiofi hallitsi pitkään alamaisiaan ilman apulaisia. Kuninkaan toimeliaisuus riitti kaikkiin hallitustehtäviin, joten toisten apua ei tarvittu. Hänen nimensä maine kantautui naapurikansojenkin keskuuteen. Rostiofin kunniaksi tehtiin lauluja eli runoja sekä hänelle tuotiin lahjoja, jotka hän otti vastaan uhreina. Rostiof hallitsi pitkään ja hänen muistonsa säilyi useiden vuosisatojen ajan. Rostiofin haudan sanotaan olevan loistelias, paikalle kasattiin kiviä, joista rakennettiin suunnaton kumpu.
Rostiofia palvottiin Pohjolassa ennen Aasiasta tullutta Odinia, joka asetuttuaan Uppsalaan sai Rostiofille kuuluneet jumalalliset kunnianosoitukset.
Fernioti

Fornjotr (Fornjot, Fernioti tai Fornioti), sananmukaisesti suomennettuna "Muinaisjätti", on toinen Suomen kronikassa mainittu mytologinen Suomen kuningas. Fernioti oli myös Rostiofin tapaan kiinnostunut taikuudesta. Häntä arvostettiin suuresti ja hänen maineensa levisi myös ulkomaille, josta haluttiin päästä hänen oppilaakseen. Ferniotilla oli monta lasta, joiden nimistä ja vaiheista ei ole säilynyt tietoja. Ferniotin tyttärenpojasta, Gylfistä tuli Ruotsin kuningas.
Tiedot on peräisin Snorri Sturlusonin saagasta "Kuinka Norja asutettiin".
Christfrid Ganander kertoo Mythologia Fennicassa Forniotin nimen tulleen sanasta Jotun eli Joter (jootit) joka oli muinoin Suomen kansan nimi. Hän toteaa, että ""Fornioter" oli kuningas "Jättalandissa" (jättiläisten maassa), jota Suomeksi kutsuttiin, Qwenlandissa eli Terra Amazonumissa, joka sijaitsi merenpohjasta "itään"." Ganander arvelee Forniotin olleen jumalten sukua ja hänen asettuneen asumaan Jotnahemin osaan jota silloin kutsuttiin nimellä Kvenland, joka oli Pohjanmaalla.
Talkki

Talkki (Mg3Si4O10(OH)2) on kidejärjestelmältään monokliininen mineraali. Kiteet ovat suomuisia ja muistuttavat hyvinkin paljon kiilteitä. Mineraalia esiintyy tiiviinä tai suomuisina massoina.
Väriltään talkki on vaaleanvihreää, kellanvihreää tai valkoista. Viiru on valkoinen. Talkilla on rasvakiilto, mutta lohjenneilla pinnoilla helmiäiskiilto. Talkki on hydrofobinen ja oleofiilinen, eli se hylkii vettä ja absorboi öljyjä. 
Talkin kovuus on 1 Mohsin asteikolla. Talkki on yksi pehmeimpiä mineraaleja, joten kynsi voi naarmuttaa talkkia hyvin helposti. Ominaispaino on 2,6–2,8 g/cm³. 
Talkkia esiintyy vuolukiven toisena päämineraalina. Vuolukivessä voi olla jopa 35–50 % talkkia. Talkkia esiintyy myös yhdessä kloriitin, magnesiitin ja serpentiinin kanssa.
Suomessa talkkia louhitaan Sotkamossa ja Polvijärvellä.
Teollisuudessa talkkia käytetään muiden teollisuusmineraalien tavoin täyteaineena esimerkiksi maaleissa, muoveissa ja paperissa. Lisäksi paperiteollisuus käyttää talkkia paperin pinnoitteena ja pihkatalkkina, poistamaan prosessista epäpuhtauksia. Muita käyttötarkoituksia ovat keraamiset sovellukset, suodatinkäyttö sekä muun muassa lannoitteiden paakkuuntumisenestoaineet. Talkkia käytetään myös kosmetiikkateollisuudessa, sitä on esimerkiksi puutereissa. 
Talkkia voi käyttää farmaseuttisissa valmisteissa liuoksen kirkastamiseen.
Värtsilä (Venäjä)

Värtsilä () on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Juuvanjoen varrella lähellä Suomen rajaa 55 kilometriä Sortavalasta pohjoiseen. Kunnassa oli 3 100 asukasta vuonna 2011.
Maantiede.
Värtsilän kunnan pinta-ala on 93 neliökilometriä. Se rajoittuu Loimolan ja Kaalamon maalaiskuntiin sekä Suomeen. Pinta-alasta 92,7 % on metsää ja 6,1 % asuinaluetta. Kunnan alueella virtaavat Jänisjoki ja siihen laskeva Juuvanjoki.
Historia.
Taajama on saanut alkunsa talvi- ja jatkosodan jälkeen Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle jääneestä Värtsilän kunnan kirkonkylästä. Siellä sijainnut Wärtsilän rautatehdas kunnostettiin vankityövoiman avulla. Terästä ja piikkilankaa valmistanut tehdas otettiin käyttöön vuonna 1947 ja Värtsilän vankileiri lakkautettiin vuonna 1953. Terässulaton toiminta lopetettiin myöhemmin kannattamattomana.
Liikenne, talous ja palvelut.
Värtsilän kautta kulkee Norjan Nesnasta Atlantin rannikolta Petroskoihin johtava Sininen tie. Se on samalla myös Aunus–Värtsilä-tien (A130) läntinen päätepiste. Suojärven piiriin on maantieyhteys Korpiselän kautta.
Viiden kilometrin päässä taajamasta sijaitsee Niirala–Värtsilän kansainvälinen raja-asema. Värtsilässä on myös Matkaselästä Suomeen johtavan rautatien tavara-asema. Värtsilän kansainvälistä raja-asemaa käyttää keskimäärin yli puolitoista tuhatta ajoneuvoa vuorokaudessa. Vuodessa sen kautta viedään Suomeen noin kaksi miljoonaa tonnia puutavaraa, joista kaksi kolmasosaa kulkee rautateitse.
Taajamassa toimii kaksi teollisuuslaitosta. Metšel-yhtymään vuodesta 2002 kuuluva Värtsilän metallitehdas valmistaa teräslankaa, -verkkoa ja nauloja ja työllistää vajaat 400 henkeä. Noin 70 henkeä työllistävä Karlis-Prom tuottaa sahatavaraa, jota viedään etupäässä Suomeen.
Julkisiin palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, lasten musiikkikoulu, kirjasto ja paikallissairaala. Taajamasta on linja-autoyhteys Kaalamon kautta Sortavalaan.
Kaupunkikuva, nähtävyydet ja matkailu.
Värtsilän taajama koostuu etupäässä viisikerroksisista kerrostaloista sekä matalista usean perheen asuintaloista. Kulttuuriperintökohteisiin kuuluvat Värtsilän rautatieasema, Leninin ja Wärtsilän rautatehtaan perustajan Nils Arppen patsaat, vuonna 1992 paljastettu Värtsilän kirkon muistomerkki sekä neuvostoliittolaisten sotilaiden ja sotavankien haudat.
Majoituspalvelut käsittävät pienen hotellin ja taajaman eteläpuolella sijaitsevat neljä lomakylää. Värtsilän risteyksen lähellä toimii muun muassa kaksi huoltoasemaa ja ravintola.
Kylmä vyöhyke

Kylmä vyöhyke on maapallon lämpövyöhyke, jossa lämpimimmän kuukauden keskilämpötila on alle +10 °C. Köppenin ilmastoluokituksessa kylmää vyöhykettä vastaa luokka E (jääilmasto, polaari-ilmasto, napailmasto). Luokka jaetaan lämpimämpään tundrailmastoon, jossa vähintään yksi, mutta enintään 3,5 kuukautta on keskilämpötilaltaan yli 0 °C, ja kylmempään jäätikköilmastoon, jossa enintään yksi kuukausi on keskilämpötilaltaan yli 0 °C.
Kylmään vyöhykkeeseen kuuluu Etelämanner kokonaan sekä monet Etelämannerta ympäröivät saaret, Falklandinsaaret, Euraasian mantereen pohjoisosat Skandinavian pohjoiskärjestä Beringinsalmeen, Alaskan ja Kanadan pohjoisosat, Grönlanti lukuun ottamatta vähäisiä rannikkokaistaleita ja noin puolet Islannista. Kylmä vyöhyke vallitsee myös monilla
vuoristoalueilla puurajan yläpuolella, jossa sitä nimitetään alppi-ilmastoksi.
Kylmän vyöhykkeen kasvi- ja eläinlajien on sopeuduttava ankaran luonnon oloihin.
Kasvillisuus on matalaa tundrakasvillisuutta (jäkälä-, sammal-, heinä-, varpu- ja pensaskasvillisuutta). Suot ovat yleisiä.
Raymond Kopa

Raymond Kopa (oik. Raymond Kopaszewski, 13. lokakuuta 1931 Nœux-les-Mines, Ranska – 3. maaliskuuta 2017) oli ranskalainen jalkapalloilija, joka kuului 1950-luvun Ranskan maajoukkueeseen ja Real Madridin avainpelaajiin. Hän oli osa Real Madridin joukkuetta, joka voitti kolme peräkkäistä Euroopan cupia.
Kopa, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista pelaajista, oli nopea ja ketterä hyökkääjä. Vuonna 1958 Kopa voitti Kultaisen pallon. Vuonna 1970 hänestä tuli ensimmäinen jalkapalloilija, jjolle myönnettiin Ranskan kunnialegioonan kunniamerkki.
Varhainen elämä.
Hänen vanhempansa olivat puolalaisia maahanmuuttajia.
14-vuotiaana hän seurasi isoisänsä, isänsä ja veljensä jalanjälkiä ja meni töihin Nœux-les-Minesin hiilikaivokseen, jossa hän menetti sormensa kaivosonnettomuudessa.
Ura.
Kopa aloitti ammattilaisuransa 17-vuotiaana Angersin riveissä, josta hän siirtyi kaksi vuotta myöhemmin Stade Reimsiin. Reimsissä hän voitti Ranskan mestaruudet vuosina 1953 ja 1955 sekä pelasi Euroopan Cupin loppuottelussa, jonka Real Madrid voitti lukemin 4–3. Seuraavalla kaudella Kopa siirtyi juuri tähän madridilaisseuraan.
Real Madridissa hän voitti kaksi Espanjan mestaruutta (1957 ja 1958) ja kolme Euroopan cupia (1957–1959). Viimeinen voitto tuli hänen entistä seuraansa Stade de Reimsiä vastaan. Kopa oli samalla ensimmäinen ranskalaispelaaja, joka voitti Euroopan cupin.
Kaudeksi 1959–1960 hän palasi Stade de Reimsiin, jossa voitti vielä kaksi Ranskan mestaruutta (1960 ja 1962). Yhteensä Kopa teki 75 maalia 346 Ligue 1 -ottelussa. Hänet palkittiin myös France Football -lehden Kultaisella pallolla vuonna 1958.
Ranskan maajoukkueessa Kopa pelasi vuosina 1952–1962 yhteensä 45 ottelua ja teki 18 maalia. Hän oli mukana vuoden 1958 MM-kisoissa, joissa Ranska saavutti pronssia.
Chamonix

Chamonix-Mont-Blanc tai yleisemmin Chamonix on kylä ja kunta itäisessä Ranskassa, Haute-Savoien departementissa Mont Blancin juurella.
Chamonix on erittäin suosittu talviurheilukeskus. Vuoden 1924 talviolympialaiset pidettiin Chamonix’ssa. Paikallinen jääkiekkojoukkue, Chamois de Chamonix, on Ranskan kaikkien aikojen menestyksekkäin seura. Se on voittanut maansa mestaruuden 30 kertaa.
Talviurheilukeskus.
Chamonix’n talviurheilukeskuksessa on hoidettuja rinteitä 170 kilometriä, ja hissillä pääsee 3 824 metrin korkeuteen. Aiguille du Midin asemalta alkaa yksi maailman kuuluisimmista off-piste-reiteistä, Vallée Blanche, joka on korkeuseroltaan 2 800 metriä.