J. K. Kari

Juho Kyösti (Johan Gustaf) Kari (synt. Johansson, 30. toukokuuta 1868 Oulu – 17. elokuuta 1921 Helsinki), oli suomalainen poliitikko ja toimittaja, joka oli Suomen varhaisen työväenliikkeen keskeisimpiä vaikuttajia. Hän kuului Suomen Työväenpuolueen (nyk. SDP) perustajajäseniin ja toimi sen puoluesihteerinä. Kari oli ensimmäinen kolmesta valtiopäivätyöskentelyyn osallistuneesta sosialidemokraatista ollessaan mukana vuosien 1904–1905 säätyvaltiopäivillä. Vuosina 1905–1907 hän toimi Mechelinin senaatin talousosaston senaattorina vastoin SDP:n silloisia linjauksia ja erotettiin puolueesta.
Elämä.
Oulussa syntyneen Karin vanhemmat olivat Lapinjärveltä kotoisin ollut merimies Magnus Johansson (s. 1841) ja oululainen Katarina Galenius (1843−1915). Hän kirjoitti ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1888 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1893. Vuosina 1893–1894 Kari työskenteli opettajana Keravalla toimineessa Koivulan kasvatuslaitoksessa ja 1894–1905 kansakoulunopettajana Turussa. Kari lähti työväenliikkeeseen 1890-luvun jälkipuoliskolla ja hänestä tuli nopeasti Turun työväenyhdistyksen johtohahmoja. Vuonna 1899 Kari oli perustamassa Suomen Työväenpuoluetta, jonka ensimmäisenä puoluesihteerinä hän toimi vuoteen 1905. Vuosina 1904–1905 Kari oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen ja osallistui valtiopäiville Oulun porvarissäädyn edustajana. Kari nimitettiin myös salkuttomaksi senaattoriksi, minkä johdosta hänet erotettiin SDP:stä vuoden 1906 puoluekokouksessa, koska puolue ei hyväksynyt porvariyhteistyötä.
Erottamisensa jälkeen Kari jäi sivuun aktiivipolitiikasta, mutta otti edelleen kantaa työväenliikkeen asioihin lehtikirjoituksillaan sekä jatkoi sosialistisen kirjallisuuden suomentamista. Vuodesta 1913 lähtien hän työskenteli Kotkassa ilmestyneen "Eteenpäin"-lehden toimittajana ja vaikutti Suomen Ammattijärjestössa. Helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917 Kari toimi lyhyen aikaa Kotkan poliisimestarina ja työskenteli myös eduskunnan työväenasianvaliokunnan sihteerinä. Kesäkuun 1917 puoluekokouksessa hänet kutsuttiin uudelleen SDP:n jäseneksi. Sisällissodan tapahtumista Kari pysytteli sivussa. Sodan jälkeen kesällä 1918 hänet valittiin kolmihenkiseen toimikuntaan, joka valmisteli oikeistososialistisen Suomen Sosialidemokraattisen Uudistuspuolueen perustamista. Ennen kuolemaansa Kari ehti toimimaan vielä Kotkan kaupunginvaltuuston sihteerinä sekä Suomen Sahateollisuustyöväen Liiton sihteerinä ja taloudenhoitajana. Kari suomensi vuosien saatossa myös runsaasti sosialistista kirjallisuutta. Vuonna 1899 ilmestyi hänen kääntämänsä "Erfurtin ohjelma", jolla oli suuri merkitys suomalaisen työväenliikkeen poliittiselle kehitykselle. Lisäksi Kari suomensi muun muassa Werner Sombartin, Eduard Bernsteinin ja Karl Kautskyn teoksia.
Huhtikuussa 1921 Kari ja Sahateollisuustyöväen Liiton puheenjohtaja Ville Heimonen pidätettiin, kun liiton kassasta oli hävinnyt osa sisällissodan aikana talletetuista rahoista. Kari oli tutkintavankeudessa Viipurin lääninvankilassa, jossa hän joutui elokuun alussa sairaalaan heikentyneen terveytensä vuoksi. Hieman myöhemmin Kari siirrettiin Lapinlahden sairaalaan, jossa hän pian kuoli. Kari on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Yksityiselämä.
Karin puoliso oli oululainen Anna Kristiina Kiljander (1867−1936), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1892. Pariskunnalla oli kolme poikaa.