tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kansojen historia

Kansojen historia ("Världshistoria : folkens liv och kultur") on maailmanhistoriaa käsittelevä ruotsalaisen Carl Grimbergin teossarja. Sen ensimmäinen osa ilmestyi ruotsiksi vuonna 1926. Teos kirjoitettiin 20-osaiseksi, mutta enimmäkseen sitä myytiin versiona, jonka sidoksissa oli kaksi osaa yhdessä. Uusiin painoksiin lisättiin jatko-osia niin että teoksesta tuli sidottuna 12–14-osainen. Viimeisiä osia Grimberg ei eläessään saanut valmiiksi, vaan ne kirjoitti Ragnar Svanström. Ensimmäinen suomennos ilmestyi kymmenosaisena vuosina 1928–1949, toinen laitos vuodesta 1956 alkaen ja kolmas laitos vuodesta 1981 alkaen. Teosta on myyty ainakin 500 000 kappaletta, Suomessakin yli 100 000.
Asiantuntijat pitävät Kansojen historian kapeaa ja Euroopan korkeakulttuuriin keskittyvää asiasisältöä vanhentuneena. 
Sarja tunnetaan värikkäästä kirjoitustyylistään.
Eurooppa-koulu

Eurooppa-koulut ovat Euroopan yhteisöjen henkilöstön lapsille perustettuja julkisia oppilaitoksia. Niiden hallinto on jaettu Euroopan yhteisön ja jäsenmaiden kesken. 
Niiden toiminta perustuu vuonna 1957 Luxemburgissa allekirjoitettuun sopimukseen. 
Eurooppa-kouluja on tällä hetkellä 15. Sen lisäksi on yhdeksän akkreditoitua Eurooppa-koulua, joihin Helsingin eurooppalainen koulu kuuluu.
Urús

Urús on kunta Baixa Cerdanyan comarcassa, Gironan maakunnassa, Katalonian itsehallintoalueella, Espanjassa. Kunnan pinta-ala on 17,4 neliökilometriä ja vuonna 2021 sen väkiluku oli 210. Väestötiheys on 12 as./km².
Urúsin naapurikunnat ovat Riu de Cerdanya lännessä, Prats i Sansor pohjoisessa ja Das koillisessa ja idässä. Etelässä kunta rajautuu Berguedàn comarcaan.
Kunnan alueella sijaitsevia nähtävyyksiä ovat muun muassa Església de Sant Climent -kirkko ja Ermita de Sant Grau -kappeli.
Fernando Amorebieta

Fernando Amorebieta Mardaras (s. 29. maaliskuuta 1985 Cantaura, Anzoáteguin osavaltio, Venezuela) on venezuelalainen jalkapalloilija, joka edustaa argentiinalaisseura Independienteä. Aiemmin hän on pelannut myös Espanjassa ja Englannissa. Amorebieta on pelipaikaltaan keskuspuolustaja mutta hän kykenee pelaamaan myös vasempana laitapuolustajana.
Amorebieta syntyi Venezuelassa, josta hän muutti jo kaksivuotiaana vanhempiensa kotiseudulle Espanjan Baskimaahan. Hän pelasi Espanjan nuorisomaajoukkueissa, mutta päätti myöhemmin siirtyä edustamaan Venezuelan maajoukkuetta.
Seurajoukkueura.
Amorebieta liittyi Athleticin junioreihin kaudella 1996–1997 pelattuaan sitä ennen yhden vuoden koulunsa joukkueessa. Kaudeksi 2003–2004 hän nousi seuran kolmosjoukkueeseen Basconiaan ja kaudeksi 2004–2005 kakkosjoukkueeseen Athletic B:hen.
Ensiesiintymisensä Athleticin edustusjoukkueessa Amorebieta teki Intertoto-cupin ottelussa Ecomaxia vastaan 2. heinäkuuta 2005. Ensiesiintyminen Primera Divisiónissa seurasi 7. tammikuuta 2006 ottelussa Deportivoa vastaan, minkä jälkeen hän vakiinnutti pian paikkansa avauskokoonpanon pelaajana. Kaudella 2008–2009 Amorebieta joukkueineen ylsi Copa del Reyn loppuotteluun, ja kausilla 2009–2010 ja 2011–2012 joukkue osallistui Eurooppa-liigaan.
Maajoukkueura.
Amorebieta pelasi Espanjan nuorisomaajoukkueissa ja oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta vuonna 2004. Espanjan A-maajoukkueen mukana hän oli ensimmäistä kertaa elokuussa 2008, mutta ei lopulta debytoinut tuolloin pelatussa Tanska-harjoitusottelussa.
Venezuelan jalkapalloliitto tiedotti elokuussa 2010 olleensa yhteydessä Amorebietaan tämän mahdollisesta siirtymisestä synnyinmaansa maajoukkueen riveihin. Asia oli esillä jo joulukuussa 2006, mutta siirtyminen ei ollut FIFAn silloisten sääntöjen mukaan enää mahdollista pelaajan edustettua aikaisemmin Espanjaa junioritasolla ja täytettyä jo 21 vuotta. FIFA poisti 21 ikävuoden säännön vuonna 2009. Ensiesiintymisensä Venezuelan maajoukkueessa Amorebieta teki 2. syyskuuta 2011 ystävyysottelussa Argentiinaa vastaan.
Amorebieta on pelannut myös epävirallisessa Baskimaan maajoukkueessa – ensimmäisen ottelunsa juuri Venezuelaa vastaan kesäkuussa 2007.
Andoni Iraola

Andoni Iraola Sagarna (s. 22. kesäkuuta 1982 Usurbil, Guipúzcoan maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hänen pelipaikkansa oli kentän oikealla laidalla joko laitapuolustajana tai -linkkinä. Hän on toiminut kesäkuusta 2023 lähtien Bournemouthin päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Iraola siirtyi Athletic Bilbaoon kaudeksi 1999–2000 junioriseura Antiguokosta, joka yhdistetään yleensä Athleticin kilpailijaan Real Sociedadiin. Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa hän teki kauden 2003–2004 Primera Divisiónin avausottelussa Barcelonaa vastaan, ja vakiinnutti heti paikkansa joukkueen avauskokoonpanossa. Kaudella 2004–2005 Iraola pelasi Athleticin riveissä myös UEFA Cupia.
Iraola pelasi Athleticissa 12 kauden aikana 406 La Ligan ottelua ja teki niissä 33 maalia. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2015 yhdysvaltalaisessa New York City FC:ssä.
Espanjan maajoukkueessa Iraola teki ensiesiintymisensä ystävyysottelussa Tanskaa vastaan 20. elokuuta 2008. Ottelu oli Espanjan ensimmäinen uuden päävalmentajan Vicente del Bosquen alaisuudessa. Iraola on pelannut myös epävirallisessa Baskimaan maajoukkueessa.
Ura valmentajana.
Iraola valmensi kesäkuusta 2018 tammikuuhun 2019 kyproslaista AEK Larnakaa. Kesällä 2019 hän siirtyi Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavan Mirandésin valmentajaksi.
Elokuussa 2020 Iraola aloitti Rayo Vallecanon päävalmentajana. Ensimmäisellä kaudella hänen alaisuudessaan Rayo Vallecano nousi Primera Divisióniin voitettuaan nousukarsintojen finaaleissa Gironan. Valmennettuaan seuraa kolmen kauden ajan Iraola jätti Rayo Vallecanon kauden 2022–2023 päätteeksi.
Kesäkuussa 2023 Iraola siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavan AFC Bournemouthin päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella. Toukokuussa 2024 Iraola allekirjoitti Bournemouthin kanssa vuoteen 2026 ulottuvan jatkosopimuksen.
Parnadžom

Parnadžom () tai Parnadžob (, kuoli 90 eaa.) oli Kartlin eli antiikin lähteiden Iberiana tunteman kuningaskunnan hallitsija. Hänen hallintonsa mahdollinen ajankohta oli vuosina 109–90 eaa. Hän oli neljäs Parnavaziani-dynastian kuningas. Hänet tunnetaan ainoastaan keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden kuningasluetteloista. 
Hän seurasi valtaistuimelle isäänsä Mirian I:stä vuonna 109 eaa. Hänen sanotaan lisänneen uuden jumaluuden, Zadenin, iberialaiseen esikristilliseen pantheoniin ja rakentaneen linnoituksen Zadenin jumalankuvalle. Vieraan uskonnon tuomisen kerrotaan johtaneen kansannousuun. Kronikka kertoo sen jälkeen Parnadžomin ja aatelisten välisestä suuresta taistelusta, jossa Parnadžom voitettiin ja surmattiin ja jonka jälkeen kruunu annettiin hänen langolleen Aršakille, Armenian kuninkaan pojalle ja kapinallisten liittolaiselle. Parnadžomin poika Mirian kuitenkin selviytyi ja kasvoi aikuiseksi Persian hovissa.
Riu de Cerdanya

Riu de Cerdanya on kunta Baixa Cerdanyan comarcassa, Lleidan maakunnassa, Katalonian itsehallintoalueella, Espanjassa. Kunnan pinta-ala on 12,3 neliökilometriä ja asukkaita siellä on 97 (2016). Väestötiheys on 7,9 as./km².
Riu de Cerdanyan naapurikunnat ovat Bellver de Cerdanya lännessä, Prats i Sansor koillisessa ja Urús idässä. Etelässä kunta rajautuu Berguedàn comarcaan.
Asutuskeskukset.
Riu de Cerdanyan asutuskeskus ja sen väkiluku vuonna 2007:
Kesäparalympialaiset 1984

Kesäparalympialaiset 1984 järjestettiin poikkeuksellisesti kahdessa paikassa, Stoke Mandevillessä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja New Yorkissa Yhdysvalloissa. Suunnitelmana alun perin oli, että kaikki vammaluokat kilpailisivat Los Angelesissa, joka oli valittu 1984 kesäolympialaisten järjestäjäksi, mutta koska paralympialaisten järjestäjinä olivat vapaaehtoisvammaisurheilujärjestöt, ei heillä ollut muodollisia suhteita Los Angelesin olympialaisten järjestelykomiteaan. Vuonna 1980 Amerikan kansallinen pyörätuoliurheiluliitto ilmoitti järjestävänsä erillisen kilpailun. Seurauksena paralympialaisten muut kolme vammaryhmää päättivät järjestää omat kilpailunsa New Yorkissa, kun selkäydinvammaiset kilpailivat Englannissa. Kisat avasi Yhdysvalloissa presidentti Reagan 17. kesäkuuta. New Yorkin kilpailuihin osallistui 1 800 urheilijaa 45 maasta, ja kisat käytiin 16.–30. kesäkuuta. Englannissa kilpaili 22. heinäkuuta – 1. elokuuta järjestetyissä kilpailuissa 1 100 urheilijaa 41 maasta. Kisat avasi prinssi Charles 22. heinäkuuta.
Vuoden 1984 paralympialaiset olivat viimeiset, jotka järjestettiin eri kaupungissa kuin olympialaiset. Kisojen jälkeen perustettiin Kansainvälinen vammaisurheiluyhteistyökomitea (ICC).
Army of Two

Army of Two on EA Montrealin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin maaliskuussa 2008 PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle.
Koska "Army of Two" on suunniteltu kahden pelaajan pelattavaksi, pelissä on paljon yhteistyötä painottavia osia. Pelaajat voivat esimerkiksi nostaa toisensa alueelle, jonne yksittäinen pelaajahahmo ei pääsisi, tai vaihtaa aseita. Jos toinen pelaajista haavoittuu pahasti, hän ei kuole suoraan, vaan toinen pelaaja voi tulla pelastamaan hänet.
Pelin jatko-osa "" julkaistiin tammikuussa 2010.
Juoni.
Peli alkaa somalialaisella harjoitteluasemalla, jonka omistaa U.S Army Rangers. Tyson Rios ja Elliott Salem harjoittelevat asemalla Somalian taistelua varten, jossa heidän päätehtävänään on eliminoida terroristijärjestön johtaja Mo’Alim. Kun Rios ja Salem palaavat tehtävältään, suustaan kova Security and Strategy Corporationin eli SSC:n sotilas Phillip Clyde järjestää asiat niin, että Rios ja Salem pääsevät SSC:hen. Muutamien vuosien kuluttua Rios ja Salem suorittavat tehtäviä muun muassa Afganistanissa, Irakissa ja Kiinassa.
Alp

Alp on kunta Baixa Cerdanyan comarcassa, Gironan maakunnassa, Katalonian itsehallintoalueella, Espanjassa. Kunnan pinta-ala on 44,3 neliökilometriä ja asukkaita siellä on noin 1600 (2015).
Alpin naapurikunnat ovat Das lännessä, Fontanals de Cerdanya pohjoisessa ja Puigcerdà koillisessa. Lounaassa kunta rajautuu Berguedàn comarcaan ja kaakossa Ripollèsin comarcaan ja Ranskalle kuuluvaan Pyrénées-Orientalesin departementtiin.
Alpista on matkaa Puigcerdàan 9 kilometriä, La Seu d'Urgelliin 41,5 km, Andorran pääkaupunkiin Andorra la Vellaan 60,8 km, Gironaan 133,6 km ja Katalonian pääkaupunkiin Barcelonaan 141,2 km.
Kunnan alueella sijaitsevia nähtävyyksiä ovat muun muassa Església de Sant Pere -kirkko ja Capella de la Divina Pastora -kappeli. Alpin alueella sijaitsevat lisäksi luonnonpuistot El riu Alp, La Molina, Masella, Paratge de L'Avetà, Paratge de la Font dels Ocells ja Paratge de la Font del Bosquet.
La Molina ja Masella ovat Alpissa sijaitsevia hiihtokeskuksia.
Topografinen prominenssi

Topografinen prominenssi on vuorten suhteellisen korkeuden luokittelussa käytettävä menetelmä.
Huipun prominenssi on korkeus, jonka verran huippu on ylempänä matalinta korkeuskäyrää, joka ympäröi kyseistä huippua, mutta ei mitään korkeampaa huippua. Prominenssi saadaan vähentämällä huipun merenpinnasta mitatusta korkeudesta se korkeus, johon on vähintään laskeuduttava voidakseen nousta kyseistä huippua korkeammalle huipulle. Jos kuvitellaan, että merenpinta nousee alimmalle sellaiselle tasolle, jossa kyseinen huippu on saaren korkein huippu, on huipun korkeus merenpinnasta tällöin sen prominenssi.
Luettelo Suomen korkeimmista kohdista

Tämä on luettelo Suomen korkeimmista tuntureista ja vaaroista. Luettelossa ovat kaikki itsenäiset yli 700 metrin korkuiset huiput ja valtaosa yli 500 metrin korkuisista huipuista. Järjestys on tarkimman saatavissa olevan korkeustiedon mukainen. Korkeuden perässä oleva (+) -merkintä tarkoittaa sitä, että kyseisen tunturin tarkka korkeuslukema puuttuu. Tällöin tunturin korkeus on vähintään ilmoitettu ja enintään 2,5 m ilmoitettua suurempi.
On kiistanalaista, mitkä tunturit luokitellaan itsenäisiksi tuntureiksi ja mitkä ovat korkeamman tunturin rinnakkaishuippuja. Tähän luetteloon on kelpuutettu itsenäisiksi huipuiksi sellaiset, joiden prominenssi on vähintään 100 metriä. Prominenssiksi on ilmoitettu minimiprominenssi. Jos sekä tunturin että solan korkeuslukema ovat epätarkkoja, saattaa prominenssi olla maksimissaan 7,5 m ilmoitettua suurempi. Prominenssin jälkeen mainitaan tunturi, jonka suhteen kyseinen huippu on prominentti. Prominenssi on määritelty ainoastaan Suomen puolella, koska muutoin esim. Halti ei olisi määritelmän mukaan itsenäinen huippu Norjan puolella sijaitsevan Ráisduattarháldin takia.
Mikäli listalla on tunturi, jonka prominenssi on alle 100 metriä, sillä ei ole järjestysnumeroa ja siitä mainitaan huomautuksissa. Listan mahdollisen epätäydellisyyden takia järjestysnumero on vain 50 korkeimmalla huipulla.
Tunturien sijainnit on ilmoitettu KKJ-järjestelmän koordinaateilla.
Lippulaulu

"Lippulaulu on myös yleisnimi lipulle sävelletystä laulusta."
Lippulaulu on V. A. Koskenniemen sanoittama ja Yrjö Kilpisen säveltämä juhlallinen lippulaulu Suomen lipulle. Se alkaa sanoin ”Siniristilippumme, sulle käsin vannomme, sydämin”. Lippulaulu lauletaan yleensä lipunnoston yhteydessä erityisesti juhannuksena ja itsenäisyyspäivänä.
Koskenniemi sanoitti laulun toukokuun 1918 lippumuutoksen jälkeen. Hän oli tehnyt jo vuonna 1917 runon ”Leijonalippu”, koska Suomen lippuna käytettiin vielä silloin Suomen vaakunaan perustunutta ”leijonalippua”. Tämä varhaisempi runo alkaa sanoilla ”Sua, Suomen Leijona, tervehdän: miten säilässäs aurinko palaa!” Nykyinen ”Lippulaulu” julkaistiin runona sanomalehti "Uudessa Suomessa" Suomen itsenäisyyspäivänä 6. joulukuuta 1925 ja runokokoelmassa "Kurkiaura" vuonna 1930. Molempien runojen sanoma on sotaisa ja ”Lippulaulu” kehottaa uhrautumaan lipun puolesta (”Sinun puolestas elää ja kuolla / on halumme korkehin”).
Sotilaskapellimestari Artturi Rope on säveltänyt kappaleeseen alkufanfaarin, jota käytetään puolustusvoimien lipunnosto- ja -laskuseremonioissa.
Kaken pesula

Kaken pesula oli vuosina 1997–2001 Yle TV1 -kanavalla esitetty suomalainen keskusteluohjelma, jonka studio oli lavastettu pesulan näköiseksi. Ohjelman juontajina ja tuottajina toimivat Marketta Mattila ja Raisa Rauhamaa. Pesulan isäntää Kakea esitti ohjelmassa Jarkko Tiainen.
Viiden vuoden aikana ohjelmassa vieraili yli tuhat yhteiskunta- ja kulttuurielämän vaikuttajaa. Ohjelma onnistui toisaalta hermostuttamaan, toisaalta ihastuttamaan niin tavallista kansaa kuin kulttuurieliittiäkin.
Mattila ja Rauhamaa toimittivat tuotantoyhtiönsä Ikoni &amp; Indeksi kautta myöhemmin samantapaista kulttuurikeskusteluohjelmaa "Voimala", jota esitettiin 2003–2012.
Bill Gwatney

Bill Gwatney (26. elokuuta 1959 – 13. elokuuta 2008) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Arkansasin osavaltion demokraattipuolueen puheenjohtaja. Hän toimi Arkansasin senaatin senaattorina kymmenen vuotta.
Elokuussa 2008 Gwatney haavoittui kohtalokkaasti, kun aseistautunut mies hyökkäsi puolueen päämajaan Little Rockin ja ampui häntä yläkehoon. Gwatney kuoli vammoihinsa muutama tunti myöhemmin. Myös Gwatneyn ampuja kuoli laukaustenvaihdossa poliisien kanssa pitkän pakomatkan jälkeen. Teon motiivia ei vielä tiedetä.
Edo Pillu

Edo Pillu (myös "Edo Pilluck", "Edu" ja "Edward", s. 5. kesäkuuta 1969 Bandung, Indonesia) on indonesialainen nykytaidemaalari, valokuvaaja ja performanssitaiteilija.
Koulutus.
Edo Pillu on opiskellut "ISDF Fotografi" -instituutissa Bandungissa (1989) sekä Indonesian Art Institutessa, "Fine Art" -laitoksella Yogyakartassa 1990–1996, josta hän suoritti loppututkinnon 1997.
Ura.
Edo Pillu on tuottanut kolme omaa näyttelyä: "Foot note On Coarseness" (1999, French Culture Center, Yogyakarta), "menungso (human)" (2000, AIR art house, Jakarta), sekä "To Whom It May Concern" (2007, Koong Gallery, Jakarta)
Soolonäyttelyiden lisäksi Pillun töitä on ollut nähtävillä useissa yhteisnäyttelyissä muun muassa Indonesian kansallisgalleriassa Jakartassa, Berliinissä, Singaporessa, New Jerseyssä, Kanadassa sekä eri taidekilpailujen yhteydessä muun muassa Argentiinassa ja Hongkongissa. Hänen työnsä ovat saavuttaneet kuusi finaalisijoitusta eri taidekilpailuissa vuosina 1999–2006.
Taide ja ajattelutapa.
Edo Pillun taide on saanut vaikutteita jaavalaisista traditioista ja arvoista. Hän pyrkii saamaan kankaalle oman mielentilansa ja elämänsä, yrityksenä löytää elämän todellinen tarkoitus. Hänen mukaansa arkipäiväisten tapahtumien monimutkaisuus muistuttaa kaikkia ihmisiä Jumalasta: mikään ei ole niin täydellistä kuin Jumalan suunnitelmat. Mikke Susanto kuvaa kirjassa "In Between - Perupa dalam Rotasi Media" Pillun maalaustyyliä demokratian estetiikaksi, joka välttää absoluuttista ilmaisua. Se, että ihmisten on pohdittava ja arvailtava, on osa "peliä", Jumalan suunnitelmaa. Hän korostaa kaikkien uskontojen hyviä puolia ja pitää niitä mielenkiintoisina ja oppimisen arvoisina.
Hänen viimeisin näyttelynsä "To Whom It May Concern" välitti harmonista ja humaania maailmankuvaa kuvaamalla käsiä eri konteksteissa. Hänen tekniikkaansa, joka hahmottelee muovista idean ääriviivat kankaalle tietokoneohjelman avulla, on kuvattu ainutlaatuiseksi.
Fontanals de Cerdanya

Fontanals de Cerdanya on kunta Espanjassa Katalonian itsehallintoalueella Gironan maakunnassa Baixa Cerdanyan comarcassa. Kunnan pinta-ala on 28,6 neliökilometriä, ja asukkaita siellä on 451 (2009). Väestötiheys on 15,7 as./km².
Fontanals de Cerdanyan naapurikunnat ovat etelässä Alp, luoteessa Ger ja Das, pohjoisessa Bolvir ja pohjoisessa ja idässä Puigcerdà.
Fontanals de Cerdanyasta on matkaa Alpiin 3,7 kilometriä, Puigcerdàan 6,4 km, Bellver de Cerdanyaan 13,4 km, La Seu d'Urgelliin 45,1 km, Andorraan 64,3 km, Gironaan 136,8 km ja Katalonian pääkaupunkiin Barcelonaan 144,9 km.
Kunnan alueella sijaitsevia nähtävyyksiä ovat muun muassa romaanista tyyliä edustavat kirkot Sant Martí d'Urtx, Sant Miquel de Soriguerola, Santa Eulàlia d'Estoll ja Sant Esteve de les Pereres.
Asutuskeskukset.
Fontanals de Cerdanyan asutuskeskukset ja niiden väkiluvut vuonna 2007:
Uglegorsk

Uglegorsk () on hieman alle kymmenentuhannen asukkaan satamakaupunki Sahalinin saarella Venäjän kaukoidässä. Kaupunki sijaitsee saaren länsiosassa Japaninmerta ja Ohotanmerta erottavan Tatariansalmen rannalla, lähellä Uglegorka-joen suuta. Alueen pääkaupunkiin Južno-Sahalinskiin on Uglegorskista matkaa n. 350 kilometriä.
Historia.
Uglegorskin perustivat japanilaiset nimellä "Esutoru" vuonna 1905, jolloin Sahalinin saari kuului vielä 50. leveyspiirille asti Japanille. Toisen maailmansodan seurauksena Sahalin siirtyi Neuvostoliiton omistukseen 1945, ja asutus sai kaupunkioikeudet vuonna 1946. Samalla kaupungin nimi muutettiin Uglegorskiksi ( tarkoittaa "hiiltä").
Väestökehitys.
"Merkinnät": * väestönlaskenta ** väestönlaskenta (pyöristetty)
Talous.
Uglegorskissa toimii puu-, paperi- ja rakennusalan yrityksiä sekä elintarviketeollisuutta. Kaupungin ympäristössä viljellään perunaa ja vihanneksia. Lisäksi lähialueilta kaivetaan kivihiiltä, mistä kaupunki on saanut nimensäkin.
Näpinlahti

Näpinlahti eli Sinjovo () on kylä ja rautatieseisake Norsjoen (Larionovon) maalaiskunnan eteläosassa Käkisalmen piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Näpinlahti sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Karjalassa ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Käkisalmen maalaiskuntaa. Näpinlahden seisake on Pietari–Hiitola-radalla Käkisalmesta etelään. Nykyisin Näpinlahti luetaan Venäjällä Sakkalin kanssa yhdeksi asutukseksi, jonka venäjänkielinen nimi on ollut vuodesta 1948 lähtien Sinjovo.
Näpinlahti sijaitsee Vuoksen pohjoisessa laskuhaarassa olevan Käkisalmenselän kaakkoisrannalla noin kahdeksan kilometriä Käkisalmen kaupungista etelään.
Näpinlahti Suomessa.
Näpinlahden naapurikyliä Käkisalmen maalaiskunnassa olivat Sakkali etelässä ja idässä, Alapuusti pohjoisessa sekä Hirvisaari lännessä Käkisalmenselän toisella puolella. Näpinlahteen kuului myös pieni erillisalue Sakkalin ja Marjolanniemen rajalta.
Vuonna 1920 Näpinlahdessa oli 85 asukasta. Vuonna 1939 asukkaita oli puolestaan 92, joista 39 miestä ja 53 naista. Näpinlahden asutus oli keskittynyt Norsjoelta Myllypeltoon kulkevan maantien varteen Sakkalin kylän vastaiselle rajalle. Kylät muodostivat yhtenäisen asutusalueen. Myös nykyisin kylän asutus on keskittynyt samalle alueelle.
Ennen talvisotaa Näpinlahti oli pääasiassa maatalousvaltainen kylä. Kalastusta harjoitettiin lähinnä omaan tarpeeseen. Näpinlahden, Sakkalin ja Marjoalanniemen kylien yhteinen kansakoulu sijaitsi Sakkalin kylässä ja se oli aloittanut toimintansa vuonna 1910. Näpinlahdessa oli myös Käkisalmen Osuuskaupan myymälä.
Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944.
Sakkali

Sakkali on entinen, Käkisalmen maalaiskuntaan kuulunut kylä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Karjalassa. Nykyään paikkakunta sijaitsee Norsjoen eli Larionovon maalaiskunnan eteläosassa Leningradin alueen Käkisalmen piirissä Venäjällä, ja se luetaan Näpinlahden kanssa yhdeksi asutukseksi, jonka venäjänkielinen nimi on ollut vuodesta 1948 lähtien Синёво, "Sinjovo". 
Sakkali sijaitsee Vuoksen pohjoisessa laskuhaarassa olevan Käkisalmenselän kaakkoisrannalla noin yhdeksän kilometriä Käkisalmen kaupungista etelään. Sakkalin naapurikyliä olivat Käkisalmen maalaiskunnassa Näpinlahti pohjoisessa, Marjolanniemi etelässä ja Käkisalmenselän toisella puolella Hirvisaari sekä idässä Pyhäjärven kunnan puolella Valkeamäki. 
Väestö ja elinkeinot.
Vuonna 1920 Sakkalissa oli 159 asukasta. Vuonna 1939 asukkaita oli puolestaan 205, joista 93 miestä ja 110 naista. Sakkalin asutus oli keskittynyt Norsjoelta Myllypeltoon kulkevan maantien varteen. Sakkali ja Näpinlahti muodostivat yhtenäisen asutusalueen. Myös nykyisin kylän asutus on keskittynyt samalle alueelle. 
Ennen talvisotaa Sakkali oli pääasiassa maatalousvaltainen kylä. Näpinlahden, Sakkalin ja Marjoalanniemen kylien yhteinen kansakoulu sijaitsi Sakkalin kylän keskustassa ja se oli aloittanut toimintansa vuonna 1910.
Evakuointi.
Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944.
Atomipommilla kuuhun

Atomipommilla kuuhun on Rehupiiklesin kuudes, vuonna 2007 julkaistu albumi. Albumin kokonaiskesto on 40 minuuttia ja 45 sekuntia. Albumilla on viisi coverkappaletta.
Albumi oli Suomen virallisella listalla vuonna 2007 viikolla 8 sijalla 34. Viikolla 9 sijalla 40, viikolla 10 sijalla 26 ja viikolla 11 sijalla 27.
Kappaleet.
Diego Capel

Diego Ángel Capel Trinidad (s. 16. helmikuuta 1988 Albox, Almerían maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa portugalilaista Sporting Clube de Portugalia ja on pelipaikaltaan vasen laitalinkki.
Ura.
Capel on Sevillan kasvatti, mutta juniorina hän kuului hetken aikaa myös Barcelonan organisaatioon, jonne hän ei kuitenkaan sopeutunut. Ensiesiintymisensä Sevillan edustusjoukkueessa Capel teki 24. lokakuuta 2004 Primera Divisiónin ottelussa Atléticoa vastaan ollessaan vain 16-vuotias. Kausien 2004–2007 aikana hän esiintyi joukkueessa yhteensä seitsemässä sarjaottelussa, mutta pääasiallisesti hän pelasi vielä seuran B-joukkueessa kahta sarjatasoa alempana. Kaudella 2006–2007 Capel oli mukana B-joukkueen saavuttaessa historiallisen sarjanousun toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin.
Kaudeksi 2007–2008 Capel nousi vakituisesti Sevillan edustusjoukkueeseen ja lopulta ykkösvalinnaksi pelipaikallaan, mihin osaltaan vaikutti Antonio Puertan kuolema elokuussa 2007. Pääsarjauransa ensimmäisen maalin Capel teki Barcelonaa vastaan 9. helmikuuta 2008. Noin kuukautta aiemmin hän onnistui maalinteossa entistä seuraansa vastaan myös Espanjan cupissa Copa del Reyssä.
Capel on edustanut Espanjaa useissa juniori-ikäluokissa, ja vuonna 2006 hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta. Espanjan maajoukkueessa Capel teki ensiesiintymisensä ystävyysottelussa Tanskaa vastaan 20. elokuuta 2008. Ottelu oli Espanjan ensimmäinen uuden päävalmentajan Vicente del Bosquen alaisuudessa.
Fredrik Helsingius

Fredrik Berthold Helsingius (7. helmikuuta 1892 Baku – 9. toukokuuta 1961 Vallentuna Ruotsi) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat johtaja Hugo Fredrik Helsingius ja Gertrud Leysaht. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Elsa Elisabet Eklundin kanssa, joka kuoli vuonna 1935. Toisen kerran Helsingius avioitui vuonna 1944 Anna Maria Kristina Janssonin kanssa. 
Opinnot.
Helsingius kirjoitti ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1911 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla syyslukukauden 1911 ja Upsalan ja Berliinin yliopistoissa vuosina 1912–1913 sekä Härnösandin sahateollisuuskoulussa Ruotsissa vuosina 1914–1915. 
Jääkärikausi.
Helsingius liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 25. syyskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella, josta hänet vapautettiin sotapalveluksesta 16. tammikuuta 1918 hänen sairautensa johdosta. 
Parantoloiden kautta Suomeen.
Helsingius oli hoidettavana useissa parantoloissa Saksassa, Tanskassa ja Ruotsissa, kunnes viimein tervehtyi siinä määrin, että palasi Suomeen 29. kesäkuuta 1920 ja siirtyi A. Ahlström Oy:n palvelukseen Noormarkkuun konttorivirkailijaksi, missä tehtävässä oli vuoteen 1923 saakka, jolloin siirtyi Kemijoensuu Oy:n palvelukseen Simoon. Simossa hän työskenteli vuoteen 1925 saakka, jolloin siirtyi konttoripäälliköksi Ab. Jakobstadts såg &amp; lådfabrik Oy:öön Pietarsaareen, mistä hän siirtyi vuonna 1931 Kemin puuteollisuus Oy:n palvelukseen, jota hän palvelikin vuoteen 1935 saakka. Vuodesta 1937 alkaen hän työskenteli Viiala Oy:n palveluksessa Viialassa. 
Talvi- ja jatkosota.
Helsingius osallistui talvisotaan toimistoupseerina Päämajan tykistöosastolla, josta hänet siirrettiin myöhemmin sotilasasiamiehen apulaiseksi Tukholmaan ja Kööpenhaminaan. Välirauhan aikana ja jatkosodan puhkeamisenkin jälkeen hän toimi edelleen sotilasasiamiehen apulaisena aina vuoteen 1943 saakka, jolloin hänet siirrettiin Päämajaan toimistoupseeriksi ulkomaanosastolle, missä olikin aina sodan päättymiseen saakka, jolloin siirtyi kamreeriksi Tammisaaren kaupungille ja oli tehtävässä vuoteen 1956 saakka. Hänet haudattiin Vallentunaan Ruotsiin. 
Luottamustoimet.
Helsingius toimi Noormarkun suojeluskunnan kasvatus- ja komppanianpäällikkönä sekä esikunnan jäsenenä vuosina 1920–1922 ja Länsi-Uudenmaan reserviupseerikerhon 1. puheenjohtajana.
Kuusvesi

Kuusvesi on Keski-Suomessa Laukaassa sijaitseva järvi. Se on Rautalammin reitin alin järvi .
Maantietoa.
Kuusvesi on 12,8 kilometriä pitkä, 4,1 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 2 213 hehtaaria eli 22,1 neliökilometriä. Sen suurimman järvenselän pohjoispuolella sijaitsee laaja lahti Mannunselkä, joka jää suuren Kuussaaren suojaan. Kaakkoispäässä sijaitsee lahtimainen järvenosa Tahkoselkä, jonka yhdistää pääselkään leveä Sääksensalmi. Kuusvedellä on kartan mukaan 33 saarta. Sen saaria ovat Kirkkosaari, Koskensaari, Kuhasaari, Kuussaari, Köyrinsaari, Lehtisaari, Mannunsaari, Pukkisaari, Renttusaari ja Taipaleensaari. Erikoisia luonnonmuodostumia ovat Lehtomäen puoleisella rannalla oleva laaja pirunpelto ja Kirkkoniemen edustalla olevat Napakivet.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 130,41 miljoonaa kuutiometriä eli 0,13041 kuutiokilometriä, ja sen keskisyvyydeksi on saatu 5,9 metriä. Järvenpohja on epätasainen ja pieniä syvänteitä erottaa toisistaan saaret ja matalikot. Esimerkiksi Riuttasalmessa, joka jää Kuussaaren itäpuolelle, on lyhyt mutta paikoitellen yli 20 metriä syvä syvännejakso. Sekä Riuttasalmessa että länsirannan tuntumassa on 27 metriä syvää. Tahkoselällä on pieni yli 20-metrinen syvänne. Kuusveden syvimmässä kohdassa on 28 metriä vettä. Kohta sijaitsee Kuussaaren ja Riuttaniemen eteläpuolella .
Järven rantaviivan pituus on 61,7 kilometriä. Rantaviivan kulku on vaihtelevaa ja pieni osa siitä on viljeltyä. Rannan läheisyydessä sijaitsee muutama kylä. Pohjoisessa sijaitsevat Tervatehdas ja Leinola, pääselän etelärannalla Kääminniemi, Sääksensalmen itärannalla Kuusvedenranta, ja eteläpäässä pieni Simuna.
Kuusveden Tarvaalan Kirkkoniemessä on uimaranta, tulentekopaikat ja metsähallituksen laavu, jossa voi myös yöpyä. Myös valmiita polttopuita on käytettävissä. Myös Kuusveden pohjoisrannalla Allunlahdessa on uimapaikka, laituri, pukeutumiskopit ja grillikatos.
Veden hyötykäyttö.
Jyväskyläläisten tekopohjaveden valmistuksessa käytettävä hyvälaatuinen raakavesi otetaan osittain Laukaan Kuusvedestä. Rautalammin vesireitin valuma-alueella ei ole merkittävää teollisuutta. Vesi otetaan kilometrin päästä Kuusveden rannasta 12 metrin syvyydestä. Lupaehtojen mukaan raakavettä saa ottaa keskimäärin 15 000 kuutiota vuorokaudessa.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Kuusveden–Kynsiveden alueella (14.35), jonka Kuusveden lähialueeseen (14.351) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,8 metriä mpy.
Kuusveden puroja, jokia ja koskia ovat Hallapuro, Kuusjoki (Mannilanjoki), Mustapuro, Sahijoki (Sahinjoki), Simunankoski ja Tarvaalankoski. Vettä Kuusveteen juoksuttavat eniten Simunankoski, Sahijoki ja Kuusjoki. Kuusvedestä vedet virtaavat Tarvaalankosken kautta Saraaveteen ja edelleen Leppäveden ja Vaajanvirran kautta Päijänteeseen. Saraavesi kääntää Laukaan kirkonkylän kohdalla yhtyvät kolmen vesireitin vedet etelään.
Topi Ikäläinen

Topi Antero Ikäläinen (s. 27. kesäkuuta 1948 Keitele) on suomalainen valokuvaaja, joka on toiminut sekä lehtikuvaajana vuodesta 1966 ja julkaissut kuvateoksia ja pitänyt näyttelyitä.
Patricia Seppälän säätiö on myöntänyt Ikäläiselle kuvajournalismipalkinnon 40-vuotisesta valokuvaajanurasta. Ikäläinen on ollut Kuopion läänintaiteilija 1974–1979 ja valokuvauksen taiteilijaprofessori 1989–1994. Hän on ollut freelance-valokuvaaja vuodesta 1980.
Ikäläinen teki paljon yhteistyötä kirjailija, toimittaja Elina Karjalaisen kanssa sekä lehtikuvaajana että kirjojen kuvatoimittajana. Hän oli vuonna 1982 perustamassa kahden muun valokuvaajan kanssa Kuopioon Victor Barsokevitsch -seuraa, joka edistää valokuvakulttuuria ja ylläpitää VB-valokuvakeskusta. Hän on kuvannut paljon molempien kansankirkkojen elämää ja erityisesti ortodoksiaan liittyviä aiheita. 
Ikäläiselle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2007.
Mampruli

Mampruli on nigeriläis-kongolaisen kielikunnan atlanttisten kielten alaryhmään kuuluva kieli, jota puhuu noin 250 000 mamprusi-kansan jäsentä pohjoisessa Ghanassa ja Togossa Mamprulista on myös kehittynyt alueellisia murteita. Mamprusit noudattavat valtaosin afrikkalaista luonnonuskontoa, joukossa on joitain muslimikäännynnäisiä. 
Muista Länsi-Afrikan kielistä mamprulia muistuttavat eniten dagbani ja farefare.
Neppari

Neppari eli painonappi eli neppi on kahdesta metalli- tai muoviosasta muodostuva liitin, jolla kiinnitetään vaatteita tai vaatteiden osia toisiinsa nappien asemesta. Toisessa puolikkaassa on pyöreä nuppi, jonka saa kohtuullista voimaa käyttäen sujahtamaan toisessa osassa olevaan renkaaseen, jonka suuaukkoa kiristää pieni S- tai O-muotoinen jousi.
Nepparin patentoi saksalainen Herbert Bauer vuonna 1885.
Bolvir

Bolvir on kunta Baixa Cerdanyan comarcassa, Gironan maakunnassa, Katalonian itsehallintoalueella, Espanjassa. Kunnan pinta-ala on 10,3 neliökilometriä ja asukkaita siellä on 378 (2009). Väestötiheys on 36,6 as./km².
Bolvirin naapurikunnat ovat Guils de Cerdanya koillisessa, Ger luoteessa ja lännessä, Fontanals de Cerdanya etelässä ja Puigcerdà idässä.
Bolvirista on matkaa Puigcerdàan neljä kilometriä, Ripolliin 64,4 km, Gironaan 144,8 km, Katalonian pääkaupunkiin Barcelonaan 152,2 km ja Tarragonaan 208,7 km.
Kunnan alueella sijaitsevia nähtävyyksiä ovat muun muassa romaanista tyyliä edustavat kirkot Església de Santa Cecília de Bolvir ja Església de Talltorta.
Asutuskeskukset.
Bolvirin asutuskeskukset ja niiden väkiluvut vuonna 2007:
Naidangiin Tüvshinbajar

Naidangiin Tüvshinbajar ( , myös Tuvshinbajar Naidan, s. 1. kesäkuuta 1984) on mongolialainen judon olympiavoittaja. Hän kilpaili alle 100 kilon sarjassa vuoteen 2016 ja yli 100-kiloisissa vuodesta 2017.
Tüvshinbajar sijoittui kolmanneksi supermaailmancup-kilpailuissa Pariisissa ja Hampurissa helmikuussa 2007. Muutamaa kuukautta myöhemmin hän saavutti hopeaa Aasian mestaruuskilpailuissa Kuwait Cityssä hävittyään 100 kg:n loppuottelussa Japanin Takamasa Anaille. Rio de Janeiron MM-kilpailuissa hän sijoittui avoimessa luokassa viidenneksi.
Vuonna 2008 Tüvshinbajar oli Pariisin supermaailmancupissa toinen ja Aasian mestaruuskilpailuissa Jejussa kolmas. Pekingin olympialaisissa hän voitti kultaa alle 100 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa Kazakstanin Ashat Zhitkejevin. Kyseessä oli Mongolian kaikkien aikojen ensimmäinen olympiakulta. Vuonna 2010 hän voitti alle 100 kg:n sarjan maailmancup-kilpailun Ulan Batorissa sekä sijoittui Tokion MM-kilpailuissa ja Kantonin Aasian kisoissa viidenneksi.
Tüvshinbajar sijoittui 2011 Pariisin Grand Slam -kilpailussa toiseksi ja voitti Budapestin maailmancupin. Abu Dhabin Aasian-mestaruuskilpailuissa hän sai pronssia. Abu Dhabin Grand Prix -kilpailussa hän oli kolmas ja voitti Jejun maailmancupin. Vuonna 2012 hän voitti Pariisin Grand Slam -kilpailun.
Lontoon olympialaisissa Tüvshinbajar sijoittui hopealle. Venäjän Tagir Haibullajev voitti hänet loppuottelussa ipponilla. Vuonna 2013 hän sijoittui Tokion Grand Slam -kilpailussa kolmanneksi ja voitti Jejun Grand Prix -kilpailun. Seuraavana vuonna hän oli Düsseldorfin Grand Prix'ssa kolmas, voitti kultaa Incheonin Aasian kisoissa ja oli toinen Jejun Grand Prix'ssa. Astanan MM-kilpailuissa 2015 hän oli seitsemäs ja saavutti pronssia joukkuekilpailussa. Hän voitti samana vuonna Qingdaon Grand Prix -kilpailun.
Tüvshinbajar saavutti Taškentin Aasian-mestaruuskilpailuissa 2016 kultaa alle 100 kg:n painoluokassa ja hopeaa joukkuekilpailussa. Hän sai Budapestin MM-kilpailuissa 2017 pronssia yli 100 kg:n sarjassa.
Yksityiselämä.
Tüvshinbajar tuomittiin kesällä 2022 16 vuodeksi vankeuteen lapsuudenystävänsä murhasta. Hän hyökkäsi judoka Erdenebileg Enkhbatin kimppuun alkoholin vaikutuksen alaisena huhtikuussa 2021 ja iski tätä päähän painavalla esineellä, mikä aiheutti kuolemaan johtaneen aivovamman.
Gustaf Helsingius

Gustaf Fredrik Helsingius (26. marraskuuta 1884 Seinäjoki – 23. tammikuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat vaivaishoidon tarkastaja, hovineuvos Gustaf Adolf Helsingius ja Anna Roos. Kirjailija Torsten Helsingius oli hänen veljensä. Helsingius vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Margit Stockmannin kanssa.
Opinnot.
Helsingius kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1905 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla vuosina 1906–1907 ja suoritti useita opintomatkoja ulkomaille opiskellen muun muassa arkkitehtuuria ja taideteollisuutta.
Jääkärikausi.
Helsingius työskenteli 1912–1914 Antwerpenissä Venäjän konsulaatissa suomalaisena sihteerinä, kunnes liittyi ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, jonka päämääränä oli Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella sotilaskoulutusta antanut Pfadfinder-kurssi. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaalliseen Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan, missä joukossa otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Helsingius oli kesällä vuonna 1916 komennettuna noin seitsemän viikon ajaksi Suomen toimiston palvelukseen Berliiniin. Lisäksi hän oli komennettuna 4. toukokuuta 1917 alkaen Saksan laivastoon ja hänet määrättiin Libaun rannikkokipinälennätinaseman palvelukseen. Takaisin pataljoonan yhteyteen hän palasi komennukseltaan 6. helmikuuta 1918.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Helsingius saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana yliluutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan adjutantiksi Kenttälennätinpataljoonaan, josta hänet siirrettiin 31. maaliskuuta 1918 jääkäriprikaatin yhdysupseeriksi Wilkmanin ryhmän esikuntaan. Wilkmanin ryhmässä hän toimi samalla eversti Wilkmanin adjutanttina. Helsingius otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen Helsingius määrättiin 31. toukokuuta 1918 päämajaan ylipäällikön adjutantiksi, josta hänet siirrettiin 10. elokuuta 1918 alkaen Sotaväen esikunnan henkilötoimiston päälliköksi. Armeijasta hän erosi 26. toukokuuta 1920 ja siirtyi Oy Stockmannin palvelukseen henkilöstöpäälliköksi, josta hänet ylennettiin myöhemmin mainospäälliköksi ja Stockmannin mainososaston johtajaksi, jossa tehtävässä hän toimi kuolemaansa saakka. Hänet haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaahan.
Luottamustoimet.
Helsingius toimi Lippumalliehdotuksia laatineen komitean jäsenenä vuonna 1919 ja upseerien ylentämistä koskevia asioita käsitelleen komitean jäsenenä vuonna 1919 sekä uutta virkaikäluetteloa laatineen komitean jäsenenä vuonna 1919. Jääkäriliiton johtokunnan varajäsenenä hän toimi vuosina 1932–1934. Helsingius kuului Mainosmieskerhon perustajiin ja oli kerhossa myös toimihenkilönä.
Pythion (kaupunki)

Pythion (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Perrhaibian maakunnassa Thessaliassa Kreikassa. Se sijaitsi Elassónan kunnan alueella lähellä nykyistä, kaupungista nimensä ottanutta Pýthion kylää.
Pythion sijaitsi Olympos-vuoren juurella. Se muodosti yhdessä kahden muun kaupungin, Azoroksen ja Dolikhen, kanssa Perrhaibian Tripoliin nimellä tunnetun kaupunkiliiton. Pythion hallitsi tärkeää solaa, joka johtaa Makedoniasta Thessaliaan ja on Tempen solan ohella alueen ainoita luonnollisia kulkuväyliä. Kaupunki sai nimensä Apollon Pythiokselle omistetusta temppelistä, joka sijaitsi Olympoksen harjalla ja toimi Tripoliin keskuspaikkana. Temppelille oli kehitetty oma mytologia, jota kytki sen Apollonin temppeliin Delfoissa. Kaupungissa vietettiin myös kisoja Apollonin kunniaksi.
Pythionin alueelta on löydetty joitakin raunioita. Merkittävimmät löydöt ovat Apollonin sekä Poseidon Patroonin temppelit, joista on säilynyt perustukset. Kumpikin temppeli oli rakennettu keisari Augustuksen aikana, ja kummankin koko on ollut noin 13 x 33 metriä. Apollonin temppelistä on löydetty useita veistoksia, mukaan lukien kaksi Apollonin kulttikuvaa, sekä piirtokirjoituksia.
Hourtin

Hourtin on kunta Ranskassa, Gironden departementissa. Kunnassa on 3 252 asukasta ja se on pinta-alaltaan 190,50 neliökilometriä.
Hourtin sijaitsee Médocin alueella Ranskan suurimman luonnollisen järven Lac de Hourtin et de Carcans ja Atlantin välisellä rantakaistaleella. Se on suosittu lomakohde.
Blind (Kornin kappale)

Blind on yhdysvaltalaisen metalliyhtyeen Kornin ensimmäinen single. Single julkaistiin vuoden 1995 tammikuussa, mutta kappaleena se julkaistiin aikaisemmin vuonna 1994 lokakuussa yhtyeen debyyttialbumilla "Korn". Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo.
Teema.
"Siinä on hirviömäinen riffi, ja lyyrisesti se käsittelee, kuinka olen sokea ihmisille, jotka yrittävät hyötyä minusta, sokea masennukselleni, lähes sokea kaikelle." -- Jonathan Davis 
Musiikki ja rakenne.
"Blind" oli yksi kappaleista, jotka laulaja Jonathan Davis oli kirjoittanut entisen bändikaverinsa, Sexart-kitaristi Ryan Shuckin kanssa. Se, että Korn oli käyttänyt kappaletta ensimmäisellä albumillaan ilman, että olisi listannut Shuckia säveltäjien joukkoon, johti lähes oikeuskäsittelyyn. Shuck lisättiin kuitenkin myöhemmin kappaleen säveltäjien joukkoon yhtyeen kokoelmalevyllä "Greatest Hits Vol.1", jossa "Blind" oli.
Philippe Tailliez

Philippe Tailliez (15. kesäkuuta 1905 Malo-les-Bains, Ranska – 26. syyskuuta 2002 Toulon, Ranska) oli ranskalainen laitesukelluspioneeri ja Jacques-Yves Cousteaun kumppani.
Tailliez tutustui laivastossa Toulon'ssa Cousteauhon. Yhdessä Frédéric Dumas'n kanssa he sukelsivat aktiivisesti Toloun'n vesillä ja testasivat monia sukellukseen liittyviä laitteita. Tailliezista tuli toisen maailmansodan jälkeen Ranskan merivoimien Groupement de Recherches Sous-marines -ryhmän komentaja. Ryhmä käytti ensimmäisenä maailmassa merivoimissa Coustean ja Émile Gagnanin kehittämää sukelluslaitetta.
Tailliez kirjoitti sukelluskokemuksistaan kirjoja. Hän jatkoi sukelluksen parissa myös 1900-luvun toisella puoliskolla. Tailliez sai mittavasta ja ansioituneesta urastaan elinaikanaan useita palkintoja.
Shoots and Ladders (Kornin kappale)

Shoots and Ladders on yhdysvaltalaisen Korn-yhtyeen toinen single, joka julkaistiin 1995 singlenä ja yhtyeen debyyttialbumilla "Korn" 1994.
Kappaleesta julkaistiin aikaisemman "Blind"-singlen tapaan myös musiikkivideo, joka sai sitäkin enemmän näkyvyyttä musiikkikanavalla MTV:llä. Kappale sai 1996 Grammy ehdokkuuden parhaasta metalliesityksestä, joka oli yhtyeen ensimmäinen ehdokkuus.
Kappaleen lyriikoissa lainataan paljon anglo-saksisista vanhoista lastenloruista ja kerrotaan ytimekkäästi lorujen tekstien pahoista alkuperistä.
Sulim Jamadajev

Sulim Jamadajev (, 1973 Gudermes, Tšetšen-ingusian ASNT Neuvostoliitto – 30. maaliskuuta 2009 Dubai, Yhdistyneet arabiemiirikunnat) oli tšetšenialainen sotilaskomentaja. Hän oli kapinallisjohtaja ensimmäisessä Tšetšenian sodassa. Toisessa sodassa 1999 hän vaihtoi puolta ja siirtyi Venäjän joukkoihin. Vuoteen 2008 hän johti GRU:n alaisuudessa toiminutta 42. moottoroituun divisioonaan kuulunutta "Spetsnaz"-erikoispataljoonaa "Vostok". Vostok-pataljoonaa syytettiin brutaaleista otteista, kuten osallisuudesta avaarikylän tarkastukseen toukokuussa 2005, jolloin kylässä poltettiin useita rakennuksia ja 11 siviiliä katosi.
Elokuussa 2008 hänet asetettiin syytteeseen vuonna 1998 tapahtuneesta kidnappauksesta ja etsintäkuulutettiin. Samalla viikolla alkaneessa Etelä-Ossetian sodassa hänen kuitenkin kerrottiin yhä komentavan "Vostok"-pataljoonaa. 
Sulimin veljet ovat myös johtavassa asemassa Venäjällä ja Tšetšeniassa. Veli Ruslan Jamadajev oli Venäjän duuman jäsen. Hänet ammuttiin Moskovassa 24. syyskuuta 2008. Jamadajevin klaanilla oli useita yhteenottoja Tšetšenian presidentti Ramzan Kadyrovin klaanin kanssa.
Suhteet kiristyivät kun huhtikuussa 2008 Vostok-joukko nuorimman Jamadajevin, Badrud Jamadajevin alaisuudessa kieltäytyi antamasta tietä presidentti Kadyrovin saattueelle ja joukkojen kesken käytiin tulitaistelu, jossa sai surmansa kaksi presidentin henkivartiokaartin sotilasta. Tämän jälkeen Kadyrov alkoi vaatia Vostokin hajottamista ja syytti Jamadajeveja useista rikoksista, kuten tšetšeeniliikemiesten Junus ja Jusup Arsamakovin murhista. Jamadajevin murhan jälkeen Kadyrov sanoi olevansa "70 % varma" että Jamadajev oli hänen isänsä murhan takana, ja syytti häntä kahdesta murhayrityksestään.
Sulim Jamadajevia ammuttiin Dubaissa 28. maaliskuuta 2009 luksusasuintalon autotallissa, ja hän kuoli vammoihinsa kahden päivän kuluttua. Jamadajev oli neljäs salamurhattu Kadyrovin vastustaja kuuden kuukauden sisällä ja kuudes vuoden sisällä. Hänen veljensä lisäksi surmansa olivat saaneet entinen Groznyin varapormestari Gilani Šepijev Moskovassa helmikuussa ja tammikuussa entinen henkivartija Umar Israilov, joka ammuttiin kadulla Wienissä. Kadyrov on kieltänyt osallisuutensa, lisäksi eräät tarkkailijat arvelivat ettei salamurhaajien käyttö ole oikein verikoston toteuttamisessa, jonka uhrin suvun jäsenen on tehtävä itse.
Myös eräitä salaliittoteorioita esitettiin.
Dubain viranomaisten mukaan murhan jäljet johtavat Tšetšenian varapääministeri Adam Delimhanoviin.
John Singleton Copley

John Singleton Copley (1738–1815) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, joka syntyi luultavasti Bostonissa Massachusettsissa irlantilaisten Richard ja Mary Singleton Copleyn perheeseen. Copley tunnetaan erityisesti hänen muotokuvamaalauksistaan, jotka hän maalasi Uuden-Englannin keskeisistä vaikuttajista ja Amerikan vallankumouksen johtohahmoista. Copley oli taiteilijana täysin itseoppinut. Taidokkaiden muotokuviensa ja suurten maalaustensa kuten "Watson ja hai" (1778) ansiosta hänestä kehittyi yksi aikansa arvostetuimmista taiteilijoista ja jotkut ovat jopa pitäneet häntä ensimmäisenä merkittävänä yhdysvaltalaisena taiteilijana. Copley oli myös Royal Academyn jäsen. Hän vietti viimeiset vuotensa Britanniassa ja kuoli Lontoossa vuonna 1815.
Bostonista löytyy muun muassa Copleyn mukaan nimetty aukio ja kaksi hänen mukaansa nimettyä hotellia.
Niki Juusela

Niki Juusela (s. 1978) on suomalainen urheilutoimittaja ja -selostaja. Hän työskentelee maaliskuusta 2022 lähtien Viaplayn Formula 1 -selostajana. Aiemmin Juusela on ollut Yle Urheilun ja MTV Urheilun palveluksessa.
Ura.
Juuselan ensimmäinen urheiluselostus tapahtui 23-vuotiaana Radio Suomen "Jääkiekkokierros"-lähetyksessä, kun hän oli työharjoittelussa Laajasalon kristillisen opiston radiotyön kurssilta. Juusela työskenteli Ylellä 2000-luvun alusta vuoteen 2017 saakka.
Jääkiekon lisäksi hän selosti Ylellä myös jalkapalloa ja yleisurheilua. Juusela on muun muassa selostanut televisiossa olympialaisia – hän toimi Sotšin kisoissa 2014 jääkiekon pääselostajana – sekä jalkapallon Mestarien liigaa, EM-kisoja ja MM-kisoja. Lisäksi hän selosti jääkiekon Euro Hockey Touria. Juusela selosti myös vuodesta 2012 lähtien yleisurheilua Olympialaisissa, MM-kisoissa ja EM-kisoissa. Radiossa hän on selostanut jääkiekon MM-kisoja. Vuoden 2016 jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli Ylen pääselostaja. Vuonna 2007 hän toimi ensi kertaa Ralliradion erikoisreportterina. 
Juusela juonsi Ylen Urheiluviikonloppu-lähetyksiä ja useana vuonna Suomen urheilugaalaa.
Juuselan merkittävimpiä selostuksia ovat vuoden 2010 Jalkapallon MM-kisojen finaalin selostus, 2014 Talviolympialaisten jääkiekon finaalin ja pronssiottelun selostaminen (Teemu Selänne päätti maajoukkueuransa), 2014 jalkapallon MM-kisojen finaalin selostus yhdessä Jari Litmasen kanssa sekä 2016 jääkiekon nuorten MM-kilpailuiden finaalin selostus, jolloin Suomi voitti kultaa. 
Juusela siirtyi Yleltä MTV:n C More -kanaville selostamaan Formula 1 -sarjaa kaudesta 2017 alkaen ja aloitti työnsä siellä helmi-maaliskuun vaihteessa. Hän selostaa myös Formula 2 - ja Formula 3 -kilpailut. Vuoden 2018 syksystä lähtien Juusela selostaa C Morella myös jalkapallon Mestarien liigaa ja Eurooppa-liigaa.
Formuloiden televisio-oikeudet siirtyivät vuonna 2022 MTV:ltä Viaplaylle. Näin ollen Juusela jatkaa F1-selostusuraansa Viaplayn palveluksessa.
Muuta.
Juusela on nimetty kolminkertaisen Formula 1 -maailmanmestarin Niki Laudan mukaan.
Lokakuussa 2017 sosiaalisessa mediassa levisi video, jossa Niki Juusela virtsatessaan imitoi Juhani Tammista. Videolla vilahti myös muutaman sekunnin sadasosan verran Juuselan sukuelin. Juusela joutui tapauksen johdosta MTV Urheilun ohjelmapäällikkö Markus Auteron puhutteluun. Video ei kuitenkaan vaikuttanut Juuselan työtehtäviin, vaikka Autero piti tapausta valitettavana.