tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Etäisyys (albumi)

Etäisyys on suomalaisen laulaja Esa Kaartamon toinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1993.
"Helsingin Sanomien" musiikkitoimitus otti albumin mukaan vuoden 1993 päätteeksi tekemäänsä Vuoden levyt -koosteeseen. Jukka Haurun mukaan ”Kaartamon sisäistynyt Amerikanmusiikki on jalostunut ajattomaksi mediumballadiksi ja paikattomaksi yleismusiikiksi" ja ”Tyylikäs tulkinta ja tasapainoinen kokonaisuus nostavat Kaartamon vaihtoehdoksi iskelmäpölvästien banaanivaltiossa”.
Kappaleet.
Säv. &amp; san. &amp; sov. Esa Kaartamo; "Onnen kulkuri" san. Arto Tamminen.
Hongkongin kreivitär

Hongkongin kreivitär ("A Countess from Hong Kong") on Charles Chaplinin ohjaama komediaelokuva vuodelta 1967. Se oli Chaplinin viimeinen ohjaustyö ja hänen ainoa värielokuvansa.
Elokuva kertoo Hongkongista Yhdysvaltoihin palaamassa olevasta upporikkaasta amerikkalaisdiplomaatista Ogden Mearsista (Marlon Brando), jota on veikkailtu jopa uudeksi ulkoministeriksi, mutta hänet nimitetäänkin vähemmän loistokkaaseen Saudi-Arabian suurlähettilään virkaan. Hän tutustuu ”kreivitär” Natashaan (Sophia Loren), joka on taustaltaan Hongkongissa syntynyt aatelisen valkovenäläisen emigranttiperheen lapsi. Vanhempiensa kuoltua Natasha on ajautunut 14-vuotiaana hongkongilaisen gangsterin jalkavaimoksi ja sitä kautta prostituoiduksi. Kun luksuslaiva on lähtenyt Hongkongista, Ogden huomaa, että Natasha on kätkeytynyt hänen hyttiinsä. Natasha haluaa luopua entisestä elämästään matkustamalla jäniksenä Yhdysvaltoihin, jonka hän kuvittelee joksikin vapauden yhteiskunnaksi. Koska Natashalta puuttuu passi, Ogden järjestää lakimiesystävänsä Harveyn (Sydney Earle Chaplin) avulla palvelijansa Hudsonin (Patrick Cargill) ja Natashan välille valeavioliiton, jotta Natasha pääsisi laillisesti Yhdysvaltoihin. Vaikka Ogden lupaa myöhemminkin tukea Natashaa, tämä ei usko häntä, vaan laivan saapuessa välisatamaan Hawaijille Natasha sukeltaa henkensä vaarantaen laivan kannelta mereen ja ui rantaan. Ogdenin avioliitto on ollut rakkaudeton, ja Hawaijilla Ogden tapaa myös vaimonsa Marthan (Tippi Hedren) – Martha on mennyt Ogdenin kanssa naimisiin ennen kaikkea vain rahan ja yhteiskunnallisen aseman tähden. Ogdenille paljastuu koko elämänympäristönsä tyhjyys, muodollisuus ja sisällöttömyys. Hän päättää luopua tulevasta diplomaattiurastaan ja etsii Hawaijilta käsiinsä Natashan. Elokuvan loppu jää kaikesta huolimatta melankoliseksi ja moniselitteiseksi.
Elokuva menestyi hyvin vain Italiassa; muualla sitä yleensä väheksyttiin ja jopa halveksittiin. Filmillä oli kuitenkin alusta alkaen myös vahvat puoltajansa. Esimerkiksi elokuvaohjaajat François Truffaut ja Éric Rohmer sekä näyttelijä Jack Nicholson ovat pitäneet sitä Chaplinin tuotannon yhtenä huippuna. Filmiä on pidetty myös Chaplinin suurimpana äänielokuvana. Suomessa elokuvan puolestapuhujiin on kuulunut Peter von Bagh, jonka mielestä "Hongkongin kreivitär" kuuluu maailman aliarvostetuimpiin klassikkoelokuviin.
Universal on julkaissut elokuvan DVD:nä myös Suomessa. Ilmeisesti tekijänoikeudellisista syistä elokuvaa ei ole sisällytetty aiemmin julkaistuun "The Chaplin Collection" -DVD-sarjaan, eikä myöskään myöhemmin Soul Median julkaisemaan DVD- ja Blu-ray-sarjaan.
Näillä main

Näillä main on suomalaisen laulaja Esa Kaartamon kolmas sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002.
Karl-Marx-Allee

Karl-Marx-Allee on katu Berliinissä, Saksan pääkaupungissa, Mitten ja Friedrichshainin kaupunginosissa. Katu on nimetty filosofi Karl Marxin mukaan, ja sitä reunustaa huomattava rivistö sosialistista klassismia edustavia rakennuksia. Karl-Marx-Allee alkaa Alexanderplatzilta ja jatkuu Strausberger Platzin kautta Frankfurter Torille, jossa se muuttuu Frankfurter Alleeksi. Katu on osa Bundesstraße 1:stä ja Bundesstraße 5:tä ja sen alla kulkee Berliinin metron linja U5. 
Kadun alkuperäinen nimi oli Große Frankfurter Straße ja se oli Berliinistä Frankfurt an der Oderiin johtaneen päätien alku. Alexanderplatzilta itään lähtenyt katu kulki läpi Friedrichshainin työläiskaupunginosan, ja sitä reunustivat ennen toista maailmansotaa tiheästi rakennetut vuokrakasarmit. Kadun alkuperäinen rakennuskanta tuhoutui kuitenkin maan tasalle toisen maailmansodan pommituksissa. Berliinin jaossa Große Frankfurter Straße jäi Itä-Berliinin puolelle, ja 21. joulukuuta vuonna 1949 DDR:n sosialistinen hallinto antoi sille uuden nimen Stalinallee Josif Stalinin 70-vuotispäivän kunniaksi. Itä-Berliinin jälleenrakennusohjelmassa Stalinallee valittiin arvokkaimmaksi kohteeksi ja siitä ryhdyttiin rakentamaan uuden sosialistisen Itä-Saksan paraatikatua. 
Stalinalleen ensimmäinen vaihe Strausberger Platzilta Frankfurter Torille rakennettiin 1950-luvun aikana. Sen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Hermann Henselmann, Egon Hartmann, Hans Hopp, Richard Paulick, Karl Souradny ja Kurt Leucht. Tätä katuosuutta reunustavat rakennukset edustavat sosialistista klassismia, tyyliä joka oli noussut kukoistukseen Stalinin Neuvostoliitossa. Kadun varteen nousseet valtavat kerrostalot varattiin asunnoiksi ansioituneille työläisille ja vallankumouksellisen älymystön jäsenille. Kadun monumentaalisena päätepisteenä ovat Frankfurter Torin kaksi kupolitornia, jotka ovat jäljitelmiä Karl von Gontardin 1700-luvulla suunnittelemista Gendarmenmarktin kirkontorneista. Stalinallee oli 1950-luvulla Itä-Saksan merkittävin rakennusprojekti ja siihen uhrattiin valtavasti aikaa ja voimavaroja. 16. kesäkuuta 1953 Stalinalleen rakennustyömaalla kuitenkin puhkesi lakko, joka laajeni kuuluisaksi Itä-Saksan kansannousuksi ja jonka hallitus joutui kukistamaan asevoimin ja Neuvostoliiton tuella.
Vuonna 1956 Neuvostoliiton johtaja Nikita Hruštšov tuomitsi Stalinin ja tämän terrorin, mistä alkoi destalinisaation kausi Itä-Euroopassa. Stalinallee sai 13. marraskuuta 1961 uuden nimen Karl-Marx-Allee kommunismin isän Karl Marxin mukaan. Kadun varrelta myös poistettiin Stalinin patsas. 1960-luvun aikana rakennettiin Karl-Marx-Alleen toinen puolisko Alexanderplatzilta Strausberger Platzille. Tällä välin arkkitehtuurissa oli kuitenkin tapahtunut muutos: DDR:ssä oli luovuttu 1950-luvun sosialistisesta klassismista ja siirrytty voimallisesti elementtirakentamiseen. Karl-Marx-Alleen alkupäätä reunustavatkin modernistiset elementtitalot.
The Kids

The Kids oli suomalainen lapsiyhtye. He ovat julkaisseet albumin "The Kids" vuonna 2000.
The Kids syntyi, kun eräiden muusikkoperheiden lapset seurasivat vanhempiensa laulamista ja halusivat itsekin mukaan laulamaan. Alun perin yhtyeeseen kuului 12 lasta, muun muassa Ella Rosti, mutta lasten kasvaessa vain nuorimmat heistä jatkoivat yhtyeessä. Lopulta yhtyeessä olivat vain Joanna ja Ida Kupiainen sekä Anniina Merisalo, jotka alkoivat tehdä levyä.
Levyä tehtiin tuttavapiirissä ja pienellä rahalla. Kaikki tekijät laulujen sanoituksista ja sävellyksistä kansikuvien valokuvaajiin löytyivät lähipiiristä. Tyttöjen vaatimuksesta levyä hiottiin puolentoista vuoden ajan ja albumi "The Kids" julkaistiin vuonna 2000. Levyn julkaisi Allstar Music Oy. Levy sai tiedotusvälineissä huomiota, koska sen aiheita pidettiin aikuismaisina. Yhtyeen jäsenten mielestä levyn aiheet ovat kuitenkin osa myös lasten maailmaa.
Suomen Varustamot

Suomen Varustamot ry () on vuodesta 2008 alkaen toiminut valtakunnallinen työmarkkina- ja elinkeinopoliittinen edunvalvontajärjestö niille varustamoille, joilla on Suomen lipun alla olevia rahtilaivoja. Rahtialusyhdistyksen kotipaikka on Helsinki ja sen toimitusjohtajana toimii Tiina Tuurnala. Nykyisin yhdistyksessä on jäsenenä 25 ulkomaanliikennettä harjoittavaa varustamoa. 
Historia.
Yhdistys rekisteröitiin 15. joulukuuta 1986 "Ulkomaanliikenteen Pientonnistoyhdistys" -nimellä. 14. tammikuuta 1987 pidettiin kokous, jossa yhdistykselle perustettiin hallitus ja Hans Langh valittiin puheenjohtajaksi. Alussa yhdistyksessä oli 16 laivaa jäsenenä, vuoden 1993 alussa 29. Yhdistys perustettiin, koska pientonnistovarustajat olivat havainneet edessä olevan tuhon ellei mitään toimenpiteitä tehtäisi. Perustamalla oman yhdistyksen, varustajat pyrkivät turvaamaan varustamoiden eloonjäännin ja alan kilpailukyvyn.
Ulkomaanliikenteen Pientonnistoyhdistys vaihtoi 22. maaliskuuta 2000 nimekseen Rahtialusyhdistys. Syy nimenmuutokseen oli yhdistykseen kuuluvien suurien laivojen määrän kasvu.
Vuonna 2008 Suomen Varustamoyhdistys, Rahtialusyhdistys ja Ålands Redarförening yhdistyivät nimellä Suomen Varustamot ry.
Kulttuuripiiri

Kulttuuripiiri on jonkin kulttuurisen piirteen kuten uskonnon, kielen tai historian perusteella rajattu alue. Yleistä on, että kahta vierekkäistä kulttuuripiiriä ei erota toisistaan vain yksi asia, vaan erottavia piirteitä on useita. Esimerkiksi venäläistä ja länsimaista kulttuuripiiriä erottavat toisistaan muun muassa uskonto, historia ja ruokakulttuuri. 
Kulttuuripiirien rajat eivät ole selkeitä, ja riippuen laskentatavasta myös niiden määrä vaihtelee jonkin verran. Eri tutkijat ovatkin käyttäneet hieman toisistaan poikkeavia luokitteluja. Niinpä esimerkiksi Arnold J. Toynbee luki myös Latinalaisen Amerikan länsimaiseen kulttuuripiiriin kuuluvaksi, kun taas Samuel P. Huntington teoksessaan "Kulttuurien kamppailu ja uusi maailmanjärjestys" (1966) on katsonut sen eriytyneen omaksi kulttuuripiirikseen. Yleensä kulttuuripiirejä lasketaan olevan kymmenkunta. 
Erään luokittelun mukaan kulttuuripiirejä ovat
Viiksiympyräsuiset

Viiksiympyräsuiset (Myxini) on erittäin alkeellisten leuattomien kalojen luokka, johon kuuluu vain yksi lahko limaajakalat (Myxiniformes; aiemmin "limanahkiaiset") ja yksi heimo limaajat (Myxinidae) ja siinä kuusi sukua. Yksittäisiä lajeja tunnetaan noin 88. Limaajakalat ovat runsaan puolen metrin pituisiksi kasvavia merten pohjaeläimiä, jotka syövät raatoja ja selkärangattomia. Ryhmän ainoan tunnetun fossiililöydön ("Myxinikela siroka") perusteella on todettu viiksiympyräsuisten säilyneen jokseenkin muuttumattomina noin 300 miljoonan vuoden ajan.
Anatomisia piirteitä.
Viiksiympyräsuisilla (limaajakaloilla) on pyöreä suu, jossa ei ole leukoja. Suussa on yksi hammas, mutta lihaksikkaasta kielestä kasvaa kaksi riviä teräviä hampaita, joiden ansiosta kieli toimii raastinraudan tapaan. Vaikka viiksiympyräsuiset usein luetaan selkärankaisiin, niillä ei ole selkärankaa, eikä juuri muutakaan luustontapaista. Alkeellinen pääkallo muodostuu rustosta ja on huomattavasti ympyräsuistenkin (nahkiaisten) kalloa yksinkertaisempi.
Limaajakaloille tunnusomaisia piirteitä ovat myös suuta ympäröivät pehmeät ulokkeet sekä evättömyys (vain vatsaevä, joka jatkuu hiukan selkäpuolelle). Kidusaukkoja on yhdestä kuuteentoista. Silmät ovat hyvin kehittymättömät. Vartalon sivuilla on noin 200 kookasta rauhasta, joista eläin erittää nopeasti suuria määriä limaa, joka veden kanssa muodostaa hyvin tahmean seoksen. Lima tekee eläinten käsittelystä vaikeaa ja suojaa tehokkaasti pedoilta.
Sisäelimiltään limaajakalat muistuttavat selkärangattomia. Niillä on osittain avoin verenkierto eli veri pääsee virtaamaan myös verisuonten ulkopuolella. Veren liikuttamisesta vastaa useita sydämiä, joiden toiminnan säätely (jos sellaista edes on) tapahtuu hormonitoiminnan välityksellä. Aineenvaihdunta on erittäin hidasta ja ruokailtuaan kala voi olla syömättä seitsemän kuukautta.
Lisääntyminen.
Limaajakalojen lisääntymisestä ei tiedetä juuri mitään. Naaras munii muutamia parin senttimetrin mittaisia munia, joista kuoriutuu aikuisenkaltaisia poikasia. Useimmista leuallisista kaloista ja myös leuattomista nahkiaisista poiketen limaajakaloilla ei ole erillistä toukkavaihetta, vaan poikaset syntyvät aikuisenkaltaisina. Syntyessään limaajakalat ovat hermafrodiitteja, mutta aikuisina ne ovat joko koiraita tai naaraita sukupuolijakauman ollessa varsin epätasainen: yhtä koirasta kohti populaatiossa on noin sata naarasta. Aikuiset limaajakalat voivat edelleen vaihtaa sukupuoltaan mikäli tarve sitä vaatii.
Veronica Taylor

Veronica Taylor (s. 9. huhtikuuta 1978 New York, New York) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan erityisesti lukuisien animesarjojen dubbauksista, joista tunnetuin on Pokémonista tuttu Ash.
Ura.
Taylor kiinnostui näyttelemisestä viisivuotiaana, jolloin hän oli mukana eri koulun näytelmissä. Sittemmin hän ryhtyi opiskelemaan näyttelemistä collegessa, jonka aikana Taylor koe-esiintyi ensimmäiseen ääniroolinsa, kun eräs hänen opettajansa suositteli Tayloria eräälle ääniohjaajalle, jonka myötä 4Kids Entertainment -yhtiö palkkasi Taylorin. Tehtyään useita dubbausrooleja 2000-luvulla hänestä on tullut maansa yksi suosituimmista ääninäyttelijöistä, erityisesti Pokémonin myötä. Taylor palkittiin vuonna 2002 kuukauden ääninäyttelijäksi animesta "His and Her Circumstances". Hänen ensimmäinen alkuperäinen äänirooli oli April O'Neil animaatiosarjassa "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat" vuosien 2003–2008 aikana, jolloin hän teki myös sarjaan liittyviin videopeleihin oman hahmonsa äänirooleja.
Ääniroolit.
Alla on lista valikoituja äänirooleja.
Veljko Petrović

Veljko Petrović (, noin 1780–1813) oli yksi Osmanien valtakuntaa vastaan tehdyn serbien ensimmäisen kansannousun (1804–1813) komentajista ja hajdukien, paikallisten rosvojen erään joukon päällikkö. Hän on tunnettu serbialaisten eeppisissä runoissa.
Petrović taisteli Stanoje Glavašin alaisuudessa ja organisoi kapinointia itäisessä Serbiassa. Hän puolusti Sokobanjan kaupunkia vuonna 1809 ja kaatui taistelussa Negotinissa vuonna 1813. Hänen kerrotaan sanoneen: ”Annan teille pääni, mutta en anna Krajinaa” (hänen kotiseutunsa).
Stanoje Glavaš

Stanoje Stamatović Glavaš (, 1763 Smederevska Palanka – 25. helmikuuta 1815) oli serbialainen hajduk ja Osmanien valtakuntaa vastaan tehdyn serbien ensimmäisen kansannousun (1804–1813) sankari. Jo 1790-luvun lopulla hän oli mukana hyökkäyksissä osmanien joukkoja ja karavaaneja vastaan.
Vuonna 1804, kansannousun aattona, Glavaš, Karađorđe Petrović ja joukko muita johtajia kokoontui Orašaciin päättämään kansannoususta. Tässä kokouksessa Glavaš kieltäytyi kansannousun ylipäällikkyydestä, jolloin asemaan valittiin Petrović. Kansannousun aikana Glavaš komensi 3 000 miestä, joiden avulla hän vapautti Prokupljen ja Kuršumlijan.
Osmanit surmasivat Glavašin 25. helmikuuta 1815.
Panther II

Panther II oli saksalainen Pantheriin perustuva keskiraskas panssarivaunu, jonka kehitys jäi kesken toisen maailmansodan aikana.
Panther II -projekti käynnistyi Adolf Hitlerin ja muiden huolista siitä, että Panther ei ole tarpeeksi hyvin panssaroitu. Hitlerin vaatimuksesta Pantherin panssaria oli jo lisätty kerran suunnittelun aikana vuonna 1942. Panther II -rungossa panssarin paksuudeksi edessä tuli 100 millimetriä, sivuilla 60 millimetriä ja päällä 30 millimetriä, kun se Pantherissa oli 80 millimetriä edessä ja 40 millimetriä sivuilla. Muutokset lisäsivät painon yli 50 tonniin.
Helmikuussa 1943 MANin pääsuunnittelija tohtori Wiebecke ehdotti vaunun uudelleensuunnittelua ja Tigerin osien käyttöä jousituksessa, ohjausjärjestelmässä ja uutta itärintaman kokemuksiin perustuvaa tornia. Myöhemmässä kokouksessa pohdittiin Tiger II:n ja Panther II:n osien standardointia vaihteiston ja telapyörien osalta. Myös uusia moottoreita pohdittiin. Tämä kaikki tapahtui ennen kuin Panther itse tuli palveluskäyttöön vuoden 1943 keskivaiheilla. Panther II:n kehitys kuitenkin jäi kesken ja Pantherin tuotantoa laajennettiin. Pantherin heikkoa sivupanssaria vahvistettiin myöhemmin Schürzen-lisäpanssarilla, joka oli riittävä ongelman muodostaneita neuvostoliittolaisia panssarintorjuntakivääreitä vastaan.
Yksi Panther II -runko on jäljellä; Yhdysvaltain joukot ottivat sen haltuunsa ja se on nykyisin Patton Cavalry and Armor Museumissa Fort Knoxissa. Runkoon on liitetty Pantherin Ausf G -mallin torni, jonka tuotanto alkoi vasta syyskuussa 1944.
Volkswagen Iroc

Volkswagen Iroc on Volkswagenin suunnittelema konseptiauto, jonka pohjalta luotu Volkswagen Sciroccon kolmas sukupolvi jatkaa sen ja Volkswagen Corradon perinteitä. Konsepti esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2006. Autossa on hyödynnetty hyvin pitkälle Volkswagen Groupin A5-pohjalevyä sekä Golfin ja muiden yhtymän mallien tekniikkaa.
Candice Bergen

Candice Patricia Bergen (s. 9. toukokuuta 1946 Beverly Hills, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura.
Bergen on pitkällä urallaan palkittu niin useilla Emmy- kuin Golden Globe -palkinnoillakin, ja hän on ollut ehdolla myös Oscarin saajaksi. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten televisiorooleistaan komediasarjassa "Murphy Brown", jota tehtiin vuosina 1988–1998 ja uudelleen vuodesta 2018 alkaen, sekä Shirley Schmidtin roolista televisiosarjassa "Boston Legal" vuosina 2005–2008.
Television ohella Bergen on tehnyt mittavan uran elokuvissa aina 1960-luvun puolivälistä lähtien. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat muiden muassa "Miehuusvuodet" ("Carnal Knowledge", 1971), "Oliverin story" ("Oliver's Story", 1978), "Yritetään yhdessä, aloitetaan alusta" ("Starting Over", 1978), josta hän sai sekä Oscar- että Golden Globe -ehdokkuuden, "Gandhi" (1982), "Miss Kovis" ("Miss Congeniality", 2000), "Sweet Home Alabama" (2002) ja "Huippunäkymät" ("View from the Top", 2003).
Yksityiselämä.
Candice on isänsä, koomikko ja vatsastapuhuja Edgar Bergenin, puolelta ruotsalaista sukujuurta. 1960-luvun lopulla hän asui Doris Dayn pojan, muusikko ja tuottaja Terry Melcherin kanssa talossa, johon Charles Mansonin joukkio myöhemmin hyökkäsi. Hän avioitui vuonna 1980 ranskalaisen elokuvaohjaajan Louis Mallen kanssa. Avioliitto kesti aina Mallen kuolemaan, vuoteen 1995 saakka. Liitosta syntyi yksi lapsi. Vuonna 2000 Bergen avioitui uudelleen Marshall Rosen kanssa.
Jean-Paul Rappeneau

Jean-Paul Rappeneau (s. 8. huhtikuuta 1932 Auxerre) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Hän teki 1960-luvun alussa yhteistyötä Louis Mallen kanssa ja nousi ohjaajana menestykseen elokuvallaan "Elämää linnassa" vuonna 1965. Myöhempiin elokuviin kuuluvat "Seikkailujen mies" (1971), "Morsian karkuteillä" (1975), "Cyrano de Bergerac" (1990) ja "Bon voyage" (2003).
Jo pitkään Rappeneau on tehnyt käsikirjoituksia vain omiin ohjauksiinsa. Hänen elokuvistaan ovat tunnettuja muiden muassa sellaiset tähdet kuin Gérard Depardieu ja Isabelle Adjani. Hänet on palkittu kahdella César-palkinnolla ja yhdellä David di Donatello -palkinnolla; hän on lisäksi ollut ehdolla muun muassa Kultaisen palmun, Baftan ja Oscarin saajaksi.
Clyde Cameron

Clyde Robert Cameron (11. helmikuuta 1913 Murray Bridge, Australia – 14. maaliskuuta 2008 Adelaide, Australia) oli australialainen poliitikko. Hän edusti vuosina 1949–1980 Työväenpuoluetta Australian edustajainhuoneen jäsenenä.
Cameron syntyi Murray Bridgessä. Hän jätti koulun 14-vuotiaana ja jäi työttömäksi 1930-luvun laman ollessa syvimmillään. Hän oli vuosina 1939–1966 naimisissa Ruby "Cherie" Krahen kanssa. Pari sai kolme lasta, jotka kaikki toipuivat vuonna 1949 poliosta, mutta erosi; tämän jälkeen Clyde Cameron meni vuonna 1967 uusiin naimisiin Dorothy Bradburyn kanssa.
Cameron oli Gough Whitlamin hallituksen ministeri 1970-luvulla, mutta vetäytyi parlamentista vuonna 1980. Hän ei kuitenkaan ole ollut täysin poissa julkisuudesta sen jälkeenkään. Hänestä on julkaistu elämäkertateos "A Life on the Left".
Cameron kuoli kotonaan Adelaidessa maaliskuussa 2008 95-vuotiaana .
India Allen

India Allen (s. 1. kesäkuuta 1965 Portsmouth, Virginia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja valokuvamalli. Hän oli joulukuussa 1987 "Playboyn" keskiaukeamatyttö ("Playmate of the Month") ja vuonna 1988 "Playmate of the Year".
Eräs Allenin näyttelijäntöistä oli kauhuelokuva "Wild Cactus" (1993), jossa hänen vastanäyttelijänään toimi David Naughton. Myöhemmin hänellä on ollut rooli muiden muassa elokuvassa "Tattoo, a Love Story" (2002). 
Allen todisti vuonna 1996 O. J. Simpsonia vastaan: hän väitti nähneensä tämän pahoinpitelevän puolisoaan Nicole Brown-Simpsonia vuonna 1983.
Richard Rogers

Richard George Rogers, Baron Rogers of Riverside (23. heinäkuuta 1933 Firenze, Italia – 18. joulukuuta 2021) oli brittiläinen arkkitehti, joka sai vuonna 2007 Pritzker-palkinnon. Rogers suunnitteli Renzo Pianon kanssa Pariisin Pompidou-keskuksen ja oman toimiston kanssa muun muassa Lloyd’s of Londonin pääkonttorin.
Nuoruus ja opiskelu.
Rogers syntyi Firenzessä, mistä hänen perheensä pakeni Mussolinin diktatuuria. He asettuivat Englantiin vuonna 1938. Rogers muisteli myöhemmin omaelämäkerrassaan, kuinka ”elämä muuttui värillisestä mustavalkoiseksi”. Italiassa perhe oli ollut keskiluokkainen, mutta Englannissa he joutuivat asumaan yksiössä, jota lämmitettiin kolikkomittarilla. Rogersilla oli myös dysleksia, jota ei silloin osattu tunnistaa. Häntä kutsuttiinkin koulussa tyhmäksi.
Rogers lopetti vuonna 1951 koulunkäynnin ilman minkäänlaisia päästötodistuksia. Hän pääsi silti myöhemmin opiskelemaan Lontoon Architectural Association School of Architectureen, joka tunnettiin modernismistaan. Sieltä hän jatkoi Yalen yliopistoon, mistä hän valmistui vuonna 1962. Yalessa yksi hänen opiskelutovereitaan oli ollut Norman Foster.
Ura.
Foster, Rogers, tämän vaimo Su ja Wendy Cheeseman perustivat Team 4 -arkkitehtuuritoimiston. Se hajosi vuonna 1969, ja Rogers perusti oman toimistonsa. Hän suunnitteli muun muassa vanhemmilleen Wimbledoniin kotitalon, mikä oli eräänlainen uuden helpommin siirrettävän rakennuksen Zip-Up Housen prototyyppi.
Rogers otti toimistoonsa 1970-luvun alussa uuden osakkaan, Renzo Pianon, minkä jälkeen toimisto muutti nimensä muotoon Piano + Rogers. Se voitti vuonna 1971 Pariisin Pompidou-keskuksen suunnittelukilpailun. Sen rakentaminen kesti kuusi vuotta, ja se nosti Rogersin ja Pianon maailmanmaineesen. Rogers perusti vuonna 1978 uuden toimiston, Richard Rogers Partnershipin. Sen ensimmäinen toimeksianto oli Lloyd’sin pääkonttori. Sekä Pompidou-keskus että Lloyd’sin rakennus olivat aikanaan myös kiisteltyjä, sillä niissä oli jätetty muun muassa ilmastointikanavat ja hissit näkyviin talojen ulkoseinälle.
Rogersin suunnittelemiin rakennuksiin kuuluvat myös muun muassa Strasbourgin Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen rakennus, New Yorkin, Three World Trade Center sekä uudet terminaalirakennukset Madridin-Barajasin ja Heathrow’n lentoasemilla. Barajasin lentoasemasta 2006 ja Maggie’s-hoitokodista 2009 hän voitti brittiläisen Stirling-palkinnon. Arkkitehtuurin Pritzker-palkinnon hän voitti 2007.
Rogers eläköityi perustamansa yrityksen johtokunnasta vuonna 2020. Toimisto oli vuonna 2007 muuttanut nimensä muotoon Rogers Stirk Harbour + Partners, kun sen osakkaiksi olivat tulleet Graham Stirk ja Ivan Harbour.
Yksityiselämä.
Rogers oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli arkkitehti Susan ”Su” Brumwell ja toinen Ruth Elias. Ensimmäisestä liitosta Rogers sai kolme lasta ja toisesta kaksi.
Aatra

Aatra (oatra, uatra) on savolainen nimitys käytöstä pois jääneelle, itäeurooppalaista alkuperää olevalle, maanmuokkaukseen käytetylle auralle. Välineen karjalainen nimitys on atra. Aatraa käytettiin 1900-luvun alkupuoliskolla Suomessakin, sillä varsinkin Itä-Suomen kevyet ja kiviset maat olivat sopivia kohteita aatran käytölle. Hiekkapitoisessa maassa atra on joutuisa ja kivet sillä on helppo kiertää tai ylittää. Savimaiden muokkaukseen se soveltuu huonosti. Lisäksi aatraa käytettiin kaskiviljelyssä. Perunan viljelyksessä atraa käytettiin 1960–1970-luvuille saakka. 
Aatra on maataloustyökaluna kehittynyt todennäköisesti kaksihaaraisesta- eli kaksikyntisestä maataloustyökalusta. Suomessa aatroja on ollut varsin moninaisia, mutta niissä on kaikissa kuitenkin kolme perusrakenteen osaa:
Keskeistä roolia rakenteessa näyttelee "hanko" eli "perä"; karjalaisten atrassa saarat, joka on varsinaisesti maata muokkaava osa. Se oli joko yksi- tai kaksiosainen. Yksiosaisena kyntöosan runkona on lankku, jonka kylkiin vantaat on kiinnitetty ja kaksiosaisena lankku on veistetty alapäästään kaksihaaraiseksi ja vantaat on pantu haarojen kärkiin.
Vetämistä varten savolaisten aatrassa on "aisat", karjalaisten atrassa ojat. Vetojuhtana käytettiin hevosta joko luokkiin tai pelkkiin länkiin valjastettuna. Aatran kolmas osa on "kurki" eli sarvet, joista ohjattiin muokkauksen suuntaa ja syvyyttä.
Aatrat voidaan muotonsa puolesta jakaa kahteen erilaiseen ryhmään. Ensimmäiseen ryhmään kuuluvat "paloaatrat" eli "kaskurit", joiden perä kyntää pystysuorassa asennossa, ja niistä puuttuu "luotin" eli maata kääntävä osa eli niillä ei kynnetä vakoja, vaan ennemminkin sekoitetaan maata. Paloaatroista on kehittynyt "peltoaatra", jossa perä on eteenpäin käyrä ja sillä voidaan muokata maata syvemmältä. Nämä atrat on varustettu maata kääntävällä "luottimella", jolloin niiden kynnöksen muodostuu vakoja. 
Länsi-Suomessa aatra tunnetaan nimellä "sahra". Siitä käytetään myös viralliseksi sepitettyä nimitystä "hankoaura". Karjalaisalueilla tämän kyntövälineen nimenä on yleensä atra (adra, adru, adr).
Colin Friels

Colin Friels (s. 25. syyskuuta 1952) on Skotlannissa syntynyt, mutta Australiassa uransa luonut näyttelijä.
Friels muutti perheineen Australiaan vuonna 1963 ja valmistui National Institute of Dramatic Artista vuonna 1976. Yksi hänen suurimmista menestyksistään oli päärooli elokuvassa "Malcolm" vuonna 1986. 
Friels esitti vuosina 1996–1999 tarkastaja Jeff Hawkeria suositussa australialaisessa televisiosarjassa "Sydneyn satamapoliisit". Hänelle on myönnetty vuosina 1986 ja 1995 Australian huomattavin elokuva-alan palkinto, AFI Award.
Friels on ollut vuodesta 1984 lähtien naimisissa näyttelijä Judy Davisin kanssa, ja hänellä on kaksi lasta, Jack ja Charlotte. Hän on yksi hyvin harvoista potilaista, jotka ovat toipuneet haimasyövästä pitkällä tähtäimellä; tauti todettiin hänellä loppuvuodesta 1997.
Elizabeth Hardwick

Elizabeth Hardwick (27. heinäkuuta 1916 Lexington, Yhdysvallat – 2. joulukuuta 2007) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja kirjallisuuskriitikko.
Hardwick valmistui Kentuckyn yliopistosta vuonna 1939. Hän sai Guggenheim-stipendin vuonna 1947. Hardwick oli Yhdysvaltain Taiteiden ja kirjallisuuden akatemian jäsen vuodesta 1977, ja hänet palkittiin Akatemian kultamitalilla vuonna 1993. 
Hardwick oli vuosina 1949–1972 naimisissa runoilija Robert Lowellin kanssa.
Peter Gay

Peter Gay (20. kesäkuuta 1923 Berliini – 12. toukokuuta 2015 New York) oli yhdysvaltalainen historioitsija, joka tunnetaan erityisesti laajasta Freud-elämäkerrasta. 
Juutalainen Gay syntyi Berliinissä nimenään Peter Joachim Fröhlich, mutta hänen perheensä otti käyttöön englanninkielisen sukunimen paettuaan Yhdysvaltoihin toisen maailmansodan alussa. Hän oli Yhdysvaltain kansalainen vuodesta 1946.
Gay valmistui Denverin ja Columbian yliopistosta. Hän toimi Columbian valtio-opin professorina vuosina 1948–1955 ja historian professorina vuosina 1955–1969. Sen jälkeen hän opetti Yalessa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1993. Hän oli vuodesta 1959 naimisissa taidehistorioitsija Ruth Slotkinin (k. 2006) kanssa.
Gay oli Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen vuodesta 1989, ja hänelle myönnettiin vuonna 1996 akatemian kultamitali historian alalta. Hän oli Academia Europæan ulkomaalaisjäsen vuodesta 1996.
Milton Meltzer

Milton Meltzer (8. toukokuuta 1915 – 19. syyskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen historiankirjoittaja, joka suuntasi teoksiaan sekä lapsille että aikuisille. 
Meltzer syntyi Worcesterissa, Massachusettsissa, opiskeli Columbian yliopistossa ja asuu New Yorkissa. Hänen voittamistaan lukuisista palkinnoista tunnetuin on Laura Ingalls Wilder -mitali, joka hänelle myönnettiin vuonna 2001.
Meltzerin tuotanto koostuu kaikkiaan kymmenistä kirjoista. Hänet tunnetaan etupäässä tietokirjallisuudesta, mutta hän julkaisi myös historiallisen romaanin "The Underground Man". Hän kirjoitti elämäkertoja esimerkiksi Langston Hughesista.
Ruth Stone

Ruth Stone (8. kesäkuuta 1915 Roanoke, Virginia – 19. marraskuuta 2011 Vermont) oli yhdysvaltalainen runoilija.
Stonen tunnetuimpien teosten joukkoon kuuluu "In the Next Galaxy" (2002), joka toi runoilijalle sekä Kansallisen kirjapalkinnon että Wallace Stevensin palkinnon. Hän asui Vermontissa vuodesta 1957. 
Stone, joka vietti kesäkuussa 2005 90-vuotispäiväänsä, sai heinäkuussa 2007 nimityksen Vermontin "Poet Laureateksi". Hän oli englannin kielen emeritusprofessori Binghamtonin yliopistossa Vestalissa.
Antonio Innocenti

Antonio Innocenti (23. elokuuta 1915 – 6. syyskuuta 2008) oli italialainen kardinaali. 
Innocenti vihittiin papiksi Firenzessä vuonna 1938. Hän aloitti hengellisen uransa Pohjois-Italiassa ja asetti toisessa maailmansodassa itsensä hengenvaaraan juutalaisten auttamiseksi tekemänsä työn johdosta. Paavi kutsui hänet Roomaan, jossa hän aloitti työnsä kuuriassa. 
15. joulukuuta 1967 Innocenti sai nimityksen Eclanon titulaariarkkipiispaksi. Hän toimi vuoteen 1973 nuntiuksena Paraguayhin ja vuoden 1980 jälkeen Espanjaan. Hän oli vuosina 1986–1991 Congregatio pro Clericis -kongregaation prefekti. Hän oli vuosina 1991–1995 Ecclesia Dei -toimikunnan johtaja Paul Augustin Mayerin seuraajana. 
Innocentista tehtiin kardinaali vuonna 1985, mutta hän menetti äänioikeutensa konklaavissa täytettyään kahdeksankymmentä vuotta vuonna 1995. Hän vietti 90-vuotispäiväänsä elokuussa 2005 ja oli kuollessaan 93-vuotias.
Francesco Morosini

Francesco Morosini (1618–1694) oli Venetsian doge 1688–1694 Turkin sotien aikana 1600-luvulla.
Morosini nousi näkyvään asemaan Venetsian joukkojen päällikkönä Kreetalla osmanien piirittäessä Candiaa. Lopulta hänen oli pakko antautua, ja kun hän oli palannut Venetsiaan, häntä syytettiin pelkuruudesta ja maanpetoksesta.
Morean sodan puhjettua 1685 Morosinista tuli laivaston komentaja, ja hän tuhosi Koronin kaupungin. Hän piti Moreaa vallassaan Otto Wilhelm Königsmarckin tuella useita vuosia. Ateenan piirityksen aikana 1687 hänen tykistönsä aiheutti suurta tuhoa Parthenonille, ja hän johti veistosten ryöstöä.
Kesällä 1688 Morosini, joka nyt oli julistettu dogeksi, hyökkäsi Euboiaan, mutta ei saanut sitä vallatuksi vaan joutui palaamaan Venetsiaan, kun hänen joukkojensa keskuudessa puhkesi rutto. Hän ryhtyi taisteluun vielä 1693, mutta ei onnistunut valtaamaan Euboiaa vaan palasi Venetsiaan tuhottuaan muutamia pieniä rannikkokaupunkeja. Hänen kuoltuaan 1694 hänen kunniakseen rakennettiin suuri marmoriarkku Dogen palatsin luokse, ja hänen kissansa, johon hänen tiedettiin olleen hyvin kiintynyt, palsamoitiin ja sijoitettiin Correrin museoon.
Claude Bazin de Bezons

Claude Bazin de Bezons (1617 Pariisi – 20. maaliskuuta 1684) oli ranskalainen asianajaja ja poliitikko sekä Ranskan akatemian jäsen.
Elämäkerta.
Bazin de Bezons syntyi Pariisissa 1617, tarkempaa aikaa ei ole tiedossa. Hänen isänsä oli Claude Bazin, joka oli avioitunut Marie Chanterelin kanssa. Ranskan kuningas Ludvig XIII aateloi isän vuonna 1611 antamalla hänelle Bezonsin läänityksen.
Claude Bazin de Bezons toimi asianajajana kuninkaan suuressa neuvostossa, ja vuonna 1643 hänen valittiin jäseneksi Ranskan akatemiaan, jonka dekaaniksi hän tuli.
Hän oli toiminut kuninkaallisena oikeuden- poliisin ja talousasioiden intendenttinä ensiksi Soissons'issa ja sittemmin Languedocissa vuosina 1654–1674. Tänä aikana hän on myös Toulousen ja Montpellier’n yliopistojen yliopistouudistusta toteuttavan komission johtajana. Kun hän palasi takaisin Pariisiin, hänet nimitettiin valtioneuvokseksi kuninkaan neuvostoon.
Hänen jäämistöstään ei ole löydetty kuin hajanaisia kirjallisia tekstejä, joitakin puheita ja esityksiä sekä vuonna 1635 keisari Ferdinand II:n ja Saxin herttuan Juhana Yrjö I välillä Prahassa solmitun tekstin ranskannos.
Hellcity 13

Hellcity 13 on helsinkiläinen hard rock -yhtye. Yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, "Hellcity 13" julkaistiin 24. lokakuuta 2007. Yhtyeen "In Love With Love" -musiikkivideolla nähdään vieraana OX Lordi-yhtyeestä. 
__notoc__
Maurice Goldhaber

Maurice Goldhaber (18. huhtikuuta 1911 – 11. toukokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen ydinfyysikko.
Hänen tutkimuksensa on ollut erittäin tärkeää ydinfysiikan ja heikon vuorovaikutuksen fysiikan kehitykselle. Neutriinon helisiteetin mittaus osoitti yksiselitteisesti ytimien heikkojen vuorovaikutusten luonteen.
Goldhaber syntyi Lvivissä ja valmistui Cambridgen yliopistosta vuonna 1936. Hän meni vuonna 1939 naimisiin Gertrude Scharffin kanssa. Asetuttuaan Yhdysvaltoihin vuonna 1938 hän aloitti työnteon Illinois'n yliopistossa, jossa hän oli alun perin apulaisprofessorina, sitten professorina vuodesta 1945 lähtien. Hän siirtyi vuonna 1950 Brookhaven National Laboratoryyn ja toimi New Yorkin yliopiston dosenttina Stony Brookissa vuodesta 1961.
Goldhaber oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1958. Myös hänen nuorempi veljensä Gerson Goldhaber oli huomattava tutkija. 
Goldhaber on palkittu lukuisilla huomattavilla tiedealan palkinnoilla, joista tunnetuimpia ovat National Medal of Science (1985), Wolfin palkinto (1991) ja Enrico Fermin palkinto (1998).
Paul Augustin Mayer

Paul Augustin Mayer (23. toukokuuta 1911 – 30. huhtikuuta 2010) oli saksalainen roomalaiskatolisen kirkon kardinaali. Hän toimi Ecclesia Dei -toimikunnan johtajana vuosina 1988–1991. 
Mayer toimi Altöttingissä ja opiskeli Salzburgissa sekä Roomassa. Hän otti Augustin-nimen käyttöön liityttyään benediktiineihin. Hänet vihittiin papiksi 25. elokuuta 1935. Hän oli mukana Vatikaanin toisessa kirkolliskokouksessa, ja hänestä tehtiin kardinaalidiakoni 25. toukokuuta 1985.
Mayeristä tehtiin 6. tammikuuta 1972 Satrianumin titulaariarkkipiispa. Hän menetti äänioikeutensa konklaavissa täytettyään 80 vuotta vuonna 1991.
Euroopan elokuva-akatemia

Euroopan elokuva-akatemia ("European Film Academy") on eurooppalaisten elokuvantekijöiden aloitteesta perustettu järjestö. Päätös perustamisesta tehtiin Berliinissä ensimmäisen Euroopan elokuvapalkinnon myöntämisen yhteydessä marraskuussa 1988. Järjestö perustettiin vuoden 1989 puolella. 
Akatemian perustivat sen ensimmäinen puheenjohtaja Ingmar Bergman ja 40 muuta elokuvantekijää eri puolilta Eurooppaa edistääkseen eurooppalaisen elokuvan tunnettuutta maailmalla ja suojellakseen ja tukeakseen eurooppalaista elokuva-alaa. Perustamiskokouksessa oli suomalaisista mukana Jörn Donner. Bergmanin jälkeen puheenjohtajina ovat olleet Wim Wenders (1996-2020), Agnieszka Holland (2020-2024) ja vuodesta 2024 Juliette Binoche.
Akatemialla oli 2024 yli 5 000 jäsentä 52 maasta. 2024 hyväksyttiin 502 uutta jäsentä.
Euroopan elokuva-akatemia johtaa useita eri hankkeita, joilla pyritään edistämään erityisesti eurooppalaisen elokuvan asemaa ja eurooppalaisen elokuvan taiteellista tasoa sekä sen katsomista.
Akatemian toiminnan näkyvin osa on vuosittain järjestettävä Euroopan elokuvagaala, jossa jaetaan akatemian palkinnot eurooppalaisille elokuville. Gaalassa jaetaan 24 eri palkintoa. Palkinnon saajat valitsevat Euroopan elokuva-akatemian jäsenet.
Ilmasota (romaani)

Ilmasota () on H.G. Wellsin vuonna 1908 ilmestynyt romaani. Suomennos ilmestyi vuonna 1910 helsinkiläisen Emil Vainion kustantamana .
Juoni.
Ilmasota on ajankohtaansa nähden futuristinen, koska niin laajaa ilmasotaa kuin kirja kuvaa ei ollut käyty ennen toista maailmansotaa. Kirja on aikaansa edellä sotadoktriineista, koska se kuvaa laajoja ilmapommituksia ennen italialaisen tykistöupseeri Giulio Douhet’n lanseeraamia visioita. Douhetismissa uskottiin siviiliväestöön kohdistuneisiin niin kutsuttuihin strategisiin terroripommituksiin. Tämä doktriini loi modernin lentokoneteollisuuden 1930-luvun alussa eri maiden ilmavoimien tilatessa raskaita ja keskiraskaita pommikoneita ja oli myös ballististen ydinohjusten henkinen tausta. Kirja ennustaa kuitenkin hävittäjälentokoneen ratkaisevan roolin ilmasodassa. 
Kirjassa nuori englantilainen mies joutuu sattumalta ilmapallolennolle, joka vie hänet Saksaan. Saksassa häntä luullaan englantilaiseksi lentokonesuunnittelijaksi, joka on valmis myymään ylivertaisen hävittäjän suunnitelman Saksalle. Tämän suunnitelman nuori mies kantaa puserossaan koko tarinan ajan salaten sen saksalaisilta. Hän pääsee ilmalaivan kyytiin. Se matkaa yli Atlantin, ja mies joutuu näkemään, kuinka Saksa pommittaa New Yorkia. Saksalaiset pommittajat joutuvat kokemaan sen, mitä Saksa koki toisessa maailmansodassa ja Yhdysvallat koki Vietnamissa 1960-luvulla ja kokee 2000-luvulla Irakissa - ilmapommitus tuhoaa rajallisesti, mutta lisää maassa pommien kohteena olevien vastarintaa merkittävästi. Saksan zeppelin tuhoutuukin ilmatorjunnan tulessa. Pian päähenkilö näkee valtavien Kiinan ja Japanin yhteisten ilmalaivastojen hyökkäävän Yhdysvaltoihin. Hän kaivaa lentokoneen suunnitelman takistaan ja tarina päättyy länsimaiden voittoon. Nuori mies palaa Englantiin.
Kontravirtanen (EP)

Kontravirtanen on rockyhtye Kontravirtasen EP-levy vuodelta 1977. Pian yhtye muutti nimensä yksinkertaisesti muotoon Kontra.
EP nousi Suomen singlelistan sijalle 22.
Licensed to Ill

Licensed to Ill on Beastie Boysin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1986.
"Licensed to Ill" oli ensimmäinen rap-albumi, joka nousi Yhdysvaltojen The Billboard 200 -listan sijalle 1. Se oli Columbia Recordsin nopeimmin myynyt esikoisalbumi siihen mennessä, ja sitä on myyty yli viisi miljoonaa kappaletta. Vuonna 1998 albumi sijoittui listalle ”The Source Magazine's 100 Best Rap Albums” ("Source"-lehden 100 parasta rap-albumia). 
Albumin nimen piti alun perin olla "Don't Be A Faggot", mutta Columbia Records ei suostunut julkaisemaan levyä kyseisellä nimellä ja pakotti yhtyeen manageri ja Def Jam Recordingsin johtaja Russell Simmonsin pyytämään yhtyettä muuttamaan nimeä.
Kappaleille ”(You Gotta) Fight for Your Right (to Party)”, ”No Sleep Til Brooklyn”, ”Hold It Now, Hit It” ja ”She's Crafty” tehtiin musiikkivideot.
Listasijoitukset.
Albumi
Singlet
Jean d’Estrées

Jean d'Estrées (1666 Pariisi – 3. maaliskuuta 1718) oli ranskalainen kirkonmies ja poliitikko.
Jean d'Estrées oli kardinaali César d'Estrées'n veljenpoika ja marsalkka Victor Marie d'Estrées'n veli, jotka molemmat olivat myös Ranskan akatemian jäseniä. Jean d'Estrées valtuutettiin vuonna 1692 suorittamaan ensimmäinen diplomaattinen tehtävänsä, joka käsitti Portugalin puolueettomana pysymisen varmistamisen yhdeksänvuotisen sodan eli niin sanotun Augsburgin liiton sodan (1688–1687) aikana. 
Tohtorin arvon teologiassa Jean d'Estrées suoritti vuonna 1698 ja hän toimi Évron'in luostarin apottina. Vuonna 1703 hän seurasi setäänsä Espanjaan ja oli tämän jälkeen kaksi vuotta Ranskan kuninkaan lähettiläänä Espanjassa.
Jean d'Estrées valittiin Ranskan akatemian jäseneksi 1711. Ranskan akatemia näki hänessä Nicolas Boileau-Despréaux'n kaltaisen loistavan, sivistyneen henkilön. Hänet nimettiin myös valtioneuvoston jäseneksi ja Cambrain arkkipiispaksi vuonna 1716, mutta hän ennätti kuolla ennen piispaksivihkimystä.
Snake River

Snake River on joki, joka kulkee Wyomingin, Idahon, Oregonin ja Washingtonin osavaltioiden läpi Luoteis-Yhdysvalloissa. Joki on Columbiajoen suurin ja pisin sivujoki. Joen pituus on 1 735 kilometriä. Jokea kutsutaan myös esimerkiksi nimillä Shoshone River ja Great Snake River. Snake Riverin ja sen sivujokien varrelle on rakennettu monia patoja, joiden päämääränä useimmiten on kasteluveden ja vesivoiman tuottaminen.
Shoshone Falls.
Shoshone Falls on vesiputous Snake Riverin varrella, 8 kilometriä (5 mailia) itään Twin Fallsin kaupungista, Idahosta. Putousta kutsutaan myös nimellä ”Niagara of the West”, koska putous on 15 metriä korkeampi kuin Niagaran putoukset.
Valkoinen linna

Valkoinen linna ("Beyaz Kale") on Orhan Pamukin läpimurtoteos, joka julkaistiin vuonna 1985. Se on historiallinen romaani, jonka teemoja ovat länsimaisen ja itämaisen kulttuurin kohtaaminen ja vastakkaisuus. Kirjaa on verrattu Mika Waltarin "Mikael Hakimiin".
Kirjan on suomentanut Kalevi Nyytäjä englanninkielisestä versiosta, ja suomennos julkaistiin Tammen Keltaisessa kirjastossa vuonna 1993.
Kirjasta otettiin Suomessa uusi painos 2006 Orhan Pamukin voittaessa Nobelin kirjallisuuspalkinnon.
Juoni.
Romaanin kertoja on nuori italialainen oppinut, joka joutuu 1600-luvulla turkkilaisten merirosvojen vangiksi ja myydään orjaksi istanbulilaiselle tiedemiehelle. Tämä on ulkonäöltään ja tavoiltaan hämmästyttävästi italialaisen kaltainen. Turkkilainen tutkija, josta kirjassa käytetään nimeä Hoca, 'opettaja', on hyvin kiinnostunut länsimaisen kulttuurin saavutuksista ja utelee orjaltaan kaikkea mahdollista. He kertovat toisille kokemuksistaan, ja vähitellen heille tuntuu kehittyvän yhteinen tietoisuus. He suunnittelevat yhdessä ilotulituksen, jolla he saavat sulttaanin suosion, ja sen jälkeen he laativat sulttaanin tilauksesta mielikuvituksellisia luonnontieteellisiä selvityksiä. Sulttaani järjestää sotaretken vihollisen Valkoista linnaa vastaan. Linna on määrä kukistaa Hocan ja italialaisen suunnitteleman sotakoneen avulla. Yritys kuitenkin epäonnistuu ja vihatun ulkomaalaisen täytyy paeta takaisin Venetsiaan. Kaksoisolentoaihe tekee ristiriitaiseksi sen, kumpi todella pakenee ja kumpi jää.
Paul’s Boutique

Paul's Boutique on yhdysvaltalaisen rap-yhtyeen Beastie Boysin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 25. heinäkuuta 1989. Yhtyeen edellinen albumi "Licensed to Ill" oli ollut valtavan suosittu, mutta tälle albumille annettiin hyvin kielteiset arvostelut. "Paul's Boutique" oli lopulta kaupallinen tappio levy-yhtiölle Capitol Recordsille ja albumi myi huomattavasti vähemmän kuin edellinen albumi. Jälkeenpäin albumista on kuitenkin tullut suosittu. 
"Paul's Boutique"n tuotti Dust Brothers, joka käytti äänittämisessä paljon samplejä. Albumilla käytettiin yhteensä 105:n eri kappaleen samplausta, ja pelkästään viimeisessä kappaleessa on käytetty 24 sampleä. 
Albumin kansikuva on lähes 360:n asteen panoraamakuva Ludlow ja Rivington teiden kulmasta New Yorkissa.
Lista sampleistä.
To All the Girls
Shake Your Rump
Johnny Ryall
Egg Man
High Plains Drifter
The Sounds of Science
3-Minute Rule
Hey Ladies
5-Piece Chicken Dinner
Looking Down the Barrel of a Gun
Car Thief
What Comes Around
Shadrach
B-Boy Bouillabaisse
01. 59 Chrystie Street
02. Get on the Mic
03. Stop That Train
04. Year and a Day
05. Hello Brooklyn
06. Dropping Names
07. Lay It on Me
08. Mike on the Mic
09. A.W.O.L.
Purjemolli

Purjemolli ("Poecilia velifera") on hammaskarppeihin kuuluva kala, mustamollin ja miljoonakalan sukulainen. Lähisukulaista leveäevämollia ("Poecilia latipinna") on myös kutsuttu purjemolliksi. Ne voi erottaa toisistaan laskemalla selkäevän ruotojen määrän: latipinnalla 12-14, veliferalla 18-19. Poecilia-lajit myös risteytyvät keskenään.
Koko ja ulkonäkö.
Purjemolli on isompi kuin useimmat hammaskarpit, se kasvaa 10–15 senttimetriä pitkäksi. Varsinkin koiraan selkäevä kohoaa komeana purjeena. Purjemollista on useita värimuotoja, kuten vihreä, keltainen, musta ja pilkullinen — osa näistä on risteymiä.
Alkuperä.
Purjemolleja tavataan makeassa ja murtovedessä Keski-Amerikassa ja Jukatanin niemimaan rannikoilla.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Kala on rauhallinen ja sopii muidenkin lajien seuraan, kunhan nekin kestävät kovaa, emäksistä vettä. Purjemolleja suositellaan pidettäväksi haaremeissa, joissa on yhtä koirasta kohti muutamia naaraita. Liian pienessä altaassa kala jää pieneksi eikä koiraalle kehity purjetta. Lisääntyminen kotiakvaariossa ei onnistu yhtä usein kuin muilla molleilla.
Vesiolot ja ravinto.
Purjemolli syö sekaruokaa johon pitää kuulua myös kasviksia. Veden pitää olla kovaa, ja vaikka aikuisia kaloja voidaan pitää makeassa vedessä, poikasten syntyminen vaatii usein murtovettä.
Lämpötilaksi suositellaan 24–28 °C, veden kovuudeksi 20–30 °dH ja happamuudeksi pH 7,5–8,5.
Momo (romaani)

Momo: Merkillinen tarina harmaista herroista ja tytöstä joka antoi ihmisille takaisin ajan () on Michael Enden kirjoittama fantasiaromaani, jonka saksankielinen alkuteos julkaistiin vuonna 1973. Kirjan suomennos ilmestyi 1977. Momosta on tehty myös elokuvia, äänikirjoja ja näytelmiä. 
Tarina.
Kirja kertoo Momo-nimisestä tytöstä, joka asuu antiikinaikaisen amfiteatterin raunioilla. Momolla on eräs ominaisuus: hän osaa todella kuunnella muita, kun heillä on huolia. Momo ja hänen ystävänsä huomaavat pian, että ihmisillä ei olekaan enää aikaa mihinkään. He saavat selville, että syy on aikaa varastavien harmaiden herrojen. Eräänä iltana Momo löytää Kassiopeia-nimisen kilpikonnan, joka vie hänet mestari Horan, ajan herran luo. Mestari Horan ja Kassiopeian avulla Momo taistelee harmaita herroja vastaan ja onnistuu palauttamaan ihmisille sen kaiken ajan, jonka harmaat herrat olivat heiltä riistäneet.
Neurotyypillinen

Neurotyypillinen (tai NT) on neurodiversiteettisten ihmisten käyttämä neologistinen nimitys ihmisille, joilla ei ole neurologista poikkeavuutta. Vaikka termiä käyttivät alun perin autismikirjon ihmiset, sitä käyttävät nykyisin myös muut neurologisesti poikkeavat ihmiset, heidän läheisensä sekä koulutuksen ja lääketieteen ammattilaiset. Englannissa kansallinen autismijärjestö "National Autistic Society" suosittelee "neurotypical" -termiä käytettäväksi myös tiedotusvälineissä.
Neurotyypillinen ihminen vastaanottaa koko ajan informaatiota kaikkien aistikanaviensa kautta, prosessoi ja pystyy hoitamaan yhtä aikaa useita erilaisia asioita, tiedostaa omat tarpeensa ja huomioi lähistöllä olevien ihmisten toiveet kysymättäkin, sekä pystyy kommunikoimaan ympäristönsä kanssa pelkän katsekontaktin avulla. Neurotyypillisen ei tarvitse miettiä näitä sosiaalisen kanssakäymiseen liittyviä rutiineja, sillä ne sujuvat lähes automaattisesti toisin kuin autismikirjon ihmisellä, jonka vuorovaikutustaidot voivat olla vajavat.
Toisaalta myös autistisen yksikanavaisuudessa on usein vahvuuksia neurotyypillisyyteen verrattuna. "Viistolla pinnalla" -blogin mukaan "intohimoinen keskittyminen yhteen asiaan mahdollistaa hyvin perinpohjaisen erikoistumisen", jonka kautta moni on löytänyt ammatin, ystäväpiirin, puolison tai paikan maailmassa. Monella maailmanmaineeseen nousseella henkilöllä on todettu jokin autismikirjon "häiriö", etenkin tieteissä ja taiteissa. Erilaiseen synnynnäiseen temperamenttiin liittyvät ominaisuudet voivat olla heikkouksia tai vahvuuksia sen mukaan, miten niiden kanssa eletään.
The Raging Wrath of the Easter Bunny

The Raging Wrath of the Easter Bunny on Mr. Bunglen vuonna 1986 c-kasetilla julkaistu omakustannealbumi. Se on harvinainen keräilijöiden kiinnostuksen kohde. 
Taustaa.
Yhtyeen kitaristi Trey Spruance tuotti albumin pääsiäisen aikaan vuonna 1986. Nauhoitteella voi kuulla yhtyeen tyylilajin olevan death metalia, mutta sillä on myös viitteitä tulevasta musiikillisesta suuntautumisesta yhdistellä eri tyylilajeja. Albumin kappaleista esimerkkeinä muun muassa "Hypocrites", joka yhdistää elementtejä heavy metalista, osia "La Cucarachasta" sekä Peter Gunnin teemakappaleesta, kun taas kappale "Evil Satan" luokiteltaisiin funk rockiksi.
Mr. Bungle pyrki yhdistämään albumin laulut loppupotpuriksi esiintyessään.
Albumin nimi juontaa juurensa vuodenaikaan, jolloin albumia miksattiin (pääsiäiseen) ja albumin genreen (death metalliin).
Raidat.
A-Puoli
B-Puoli
Ēriks Rags

Ēriks Rags (s. 1. kesäkuuta 1975 Ventspils) on latvialainen keihäänheittäjä. Hänen ennätyksensä on 86,47 m, jonka hän heitti Lontoossa vuonna 2001. Ragsin uran paras arvokisasijoitus on neljäs sija EM-kilpailuissa 2002. Hän on myös kaksinkertainen universiadivoittaja, vuosilta 1999 ja 2001.
Saavutuksia.
Lähde: IAAF
Vicky

Vicky on suomalaisen iskelmälaulaja Vicky Rostin debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1975. Se sisältää Veikko Samulin sovittamia käännöskappaleita sekä neljä Kari Kuuvan kirjoittamaa kappaletta, joista kaksi on sovittanut Samuli ja kaksi Jaakko Salo. Mukana on myös yksi Matin ja Tepon sävellys Pertti Reposen sanoittamana.