tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Anette Norberg

Anette Charlotte Norberg (s. 12. marraskuuta 1966 Härnösand, Ruotsi) on ruotsalainen curlingpelaaja. Hän toimii Ruotsin naisten maajoukkueen kapteenina.
Norbergin on voittanut kuusi Euroopan-mestaruutta (1988, 2001, 2002, 2003, 2004 ja 2006) ja kaksi maailmanmestaruutta (2005 ja 2006). MM-kisoista hänen joukkueensa on lisäksi saavuttanut hopeaa vuonna 2001 ja pronssia vuosina 1988, 1989, 1991 ja 2003. Torinossa 2006 ja Vancouverissa 2010 Norbergin joukkue voitti olympiakultaa. Lukuun ottamatta 1988 EM-kisoja, joissa Norberg pelasi kolmosheittäjänä, on hän toiminut kapteenina.
Norbergin nykyiset joukkuetoverit ovat Eva Lund (kolmonen), Cathrine Lindahl (kakkonen), Anna Le Moine (ykkönen) ja Ulrika Bergman (varanainen). Norberg on naimisissa. Hän on joukkuetoverinsa Cathrine Lindahlin sisko.
Eva Lund

Eva Lund (s. 1. toukokuuta 1971 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen curlingpelaaja. 
Lund pelaa Anette Norbergin joukkueen, joka on myös maajoukkue, kolmosheittäjänä. Hän on voittanut MM-kisoista kahdesti kultaa (2005 ja 2006), hopeaa (2001) ja pronssia (2003). EM-kisoista hän on saavuttanut kultaa vuosina 2001, 2003, 2004 ja 2005 sekä varanaisena 1993. Torinossa 2006 ja Vancouverissa 2010 hän voitti olympiakultaa.
Lund on 170 senttimetriä pitkä ja painaa 66 kilogrammaa. Hän harrastaa luontoa, golfia ja muuta urheilua.
Leo Linkovesi

Leo Ensio Linkovesi (8. huhtikuuta 1947 Helsinki – 7. marraskuuta 2006 Kerava) oli suomalainen pikaluistelija, joka oli erikoistunut pikamatkoille.
Linkovesi osallistui vuonna 1970 Yhdysvalloissa järjestettyihin ensimmäisiin epävirallisiin sprintterien MM-kilpailuihin, minkä jälkeen päätti keskittyä yleisluistelun sijasta ainoastaan sprinttimatkoihin ja tähdätä täysipainoisesti Sapporon olympialaisiin.
Davosissa 8. tammikuuta 1972 Linkovesi luisteli ensimmäisenä ihmisenä 500 metriä 38 sekuntiin (tasan 38,0). Hän lähti ennakkosuosikkina samana talvena pidettyihin Sapporon olympialaisiin mutta jäi siellä 500 metrillä kuudenneksi, minkä lisäksi hän sijoittui 1 500 metrillä 34:nneksi. Olympialaisten jälkeen hän voitti Ruotsin Eskilstunassa sprintterien maailmanmestaruuden oltuaan kummallakin 500 metrin matkalla nopein sekä sijoituttuaan 1 000 metrillä 15:nneksi ja 16:nneksi.
Vuoden 1972 jälkeen Linkovesi siirtyi ammattilaistalliin, joka teki konkurssin kahden toimintavuoden jälkeen. Tallin MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa vuonna 1973 sekä EM-kilpailuissa pronssia vuonna 1974.
Taikina

Taikina on sekoitettu massa, josta paistetaan esimerkiksi leivonnaisia ja murekkeita. Taikinan mahdollisia ainesosia ovat jauhot, vesi, maito tai muu neste, kananmuna, rasva, juusto ja jauheliha.
Leivonnaistaikina nostatetaan yleensä ennen paistoa leivinhiivalla, hapanjuurella, leivinjauheella tai ruokasoodalla.
Taikinalla on useita käyttötarkoituksia, joista merkittävin on leivän tekeminen. Leivän tekemiseksi raaka-aineet (hiiva, jauhot ja vesi) sekoitetaan yhteen ja niitä vaivataan (sekoitetaan), kunnes muodostuu taikina. Ennen leipomuksen paistamista taikinan annetaan paisua eli "kohota". Yleensä taikina myös maustetaan.
Eri käyttötarkoituksiin, kuten pullalle ja muille konditoriatuotteille sekä pastalle, on omanlaisensa reseptit.
Taikinaa voidaan käyttää myös kalastuksessa houkuttimena ja syöttinä.
Jens Salumäe

Jens Salumäe (s. 15. maaliskuuta 1981 Tallinna, Eestin SNT, Neuvostoliitto) on virolainen entinen yhdistetyn urheilija ja mäkihyppääjä.
Yhdistetyssä Salumäe oli parhaimmillaan 17. sijalla 2001 Lahden MM-kilpailujen sprinttikilpailussa. Yhdistetyn kilpailijana Salumäe kävi aikuisten tasolla kaikkiaan kahdet olympialaiset ja kahdet MM-kisat. Maailmancupissa hän sijoittui parhaimmillaan 15:nneksi Liberecissä tammikuussa 2002.
Mäkihyppyyn Salumäe ryhtyi keskittymään täysipainoisesti vuoden 2002 tietämillä kilpailtuaan 2002 Salt Lake Cityn olympialaisissa vielä yhdistetyssä. Mäkihypyn maailmancupissa hän pääsi yhteensä kuudessa kilpailussa maailmancupin pisteille, parhaana sijoituksenaan 21. sija 29. marraskuuta 2003 Kuusamosta. Torinon olympialaisissa 2006 Salumäe sijoittui suurmäessä 23:nneksi.
Seuratasolla Salumäe edusti mäkihypyssä Puijon Hiihtoseuraa. Häntä valmensi Pasi Huttunen.
Immo Kuutsa

Immo Kuutsa (4. joulukuuta 1937 Ruskeala – 26. huhtikuuta 2025 Iisalmi) oli suomalainen hiihtovalmentaja. Hän toimi parin vuosikymmenen ajan Suomen maastohiihdon maajoukkueen päävalmentajana ja ampumahiihdon lajipäällikkönä 1970- ja 1980-luvuilla. Kuutsan valmentaja-aikoina Suomen hiihto ylsi historiansa menestyksekkäimpiin suorituksiin muun muassa Helena Takalon, Juha Miedon ja Marja-Liisa Kirvesniemen myötä. 
Kuutsa valittiin vuoden valmentajaksi vuonna 1978. Eläkepäivillään Kuutsa esitti silloin tällöin julkisuudessa omia näkemyksiään hiihdosta, varsinkin suomalaisen hiihdon nykytilasta. 
1980-luvulla ennen hiihtotapojen eriytymistä perinteiseen ja luisteluhiihtoon Immo Kuutsa oli sitä mieltä, että luisteluhiihto pitäisi kieltää.
Presidentti Tarja Halonen myönsi Kuutsalle liikuntaneuvoksen arvonimen 30. marraskuuta 2007. Opetus- ja kulttuuriministeriö myönsi Kuutsalle Pro Urheilu -mitalin vuonna 2015.
Mathias Fredriksson

Mathias Fredriksson (s. 11. helmikuuta 1973) on ruotsalainen entinen maastohiihtäjä. 
Fredriksson voitti maastohiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2002–2003. Lahden MM-hiihdoissa 2001 hän saavutti hopeaa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa sekä viestissä. Viestihiihdon pronssia hän sai Val di Fiemmen 2003 MM-hiihdoissa, Torinon 2006 talviolympialaisissa ja Sapporon 2007 MM-hiihdoissa.
Mathias Fredrikssonin veli Thobias Fredriksson on myös menestynyt hiihtäjänä. Fredriksson lopetti kauteen 2011-2012.
Björn Kircheisen

 
Björn Kircheisen (s. 6. elokuuta 1983 Erlabrunn, Itä-Saksa) on saksalainen uransa lopettanut yhdistetyn urheilija.
Ura.
Vuosina 2001–2003 Kircheisen voitti kaikkiaan kuusi nuorten MM-kultaa. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän saavutti joukkuekilpailusta hopeaa, oli normaalikilpailussa viides ja sprintissä yhdeksäs. Val di Fiemmen MM-hiihdoissa 2003 hän kuului jälleen Saksan hopeajoukkueeseen sijoittuen lisäksi normaalikilpailussa seitsemänneksi. Oberstdorfin MM-hiihdoissa 2005 Kircheisen saavutti hopeaa sekä joukkuekilpailusta että henkilökohtaisesta normaalikilpailusta. Sprinttikisassa hän oli neljäs.
Torinon olympialaisten 2006 joukkuekilpailusta Kircheisen saavutti uransa viidennen arvokisojen hopeamitalin. Lisäksi hän sijoittui seitsemänneksi molemmissa henkilökohtaisissa kilpailuissa. Vuonna 2007 Sapporon MM-hiihdoissa Kircheisen oli sprintissä pronssilla, normaalikilpailussa seitsemäs ja joukkuekilpailussa jälleen Saksan joukkueen mukana toinen. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän sai joukkuekilpailussa sekä suurmäen Gundersen-kilpailussa hopeaa. Vancouverin olympialaisissa 2010 Kircheisen sijoittui joukkuekilpailussa pronssille, suurmäen kilpailussa 20:nneksi ja normaalimäen kilpailussa 22:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli normaalimäen kilpailussa 28:s ja voitti hopeaa Saksan normaalimäen ja suurmäen joukkueessa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Kircheisen voitti pronssia normaalimäen kilpailussa ja oli suurmäessä 14:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän voitti joukkuekilpailussa hopeaa ja oli suurmäen Gundersen-kilpailussa neljäs. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sai kultaa joukkuekilpailussa ja pronssia normaalimäen Gundersen-kilpailussa.
Yhdistetyn maailmancupissa Kircheisen saavutti ensimmäisen palkintosijansa oltuaan toinen normaalikilpailussa Kuopiossa 23. marraskuuta 2001. Ensimmäisen voittonsa hän sai Trondheimin sprinttikisassa 6. joulukuuta 2002. Hän on urallaan voittanut 17 osakilpailua ja ollut 45 kertaa palkintokorokkeella (13.3.2017 mennessä). Kokonaiskilpailussa hänen paras sijoituksensa on kolmas kausilta 2002—2003 ja 2005—2006.
Kircheisen päätti urheilu-uransa keväällä 2018.
FXP

FXP eli File eXchange Protocol on tiedonsiirtotapa, joka käyttää FTP-protokollaa siirrettäessä dataa palvelimelta palvelimelle ilman että siirtoyhteys välissä kulkee asiakasohjelman läpi. FXP-istunnossa asiakasohjelma huolehtii normaalista FTP-kontrolliyhteydestä kahden palvelimen kesken ja toteuttaa näiden välisen FXP-siirtoyhteyden. FXP-siirron etuna on se, ettei suuria määriä dataa tarvitse ensin siirtää hitaan yhteyden takana olevalle asiakkaalle ja peilata sen jälkeen sama data toiselle palvelimelle, vaan siirtoyhteys voidaan toteuttaa nopeasti ja kustannustehokkaasti kahden nopean palvelimen kesken.
Kehittyneet FTP-palvelinohjelmistot osaavat muodostaa salatun siirtoyhteyden keskenään käyttäen SSL- tai TLS-salausta. 
Riskit.
FXP-siirron mahdollistaminen palvelimessa voi tehdä sen haavoittuvaksi FTP bounce -hyökkäykselle. FXP-ominaisuus on oletuksena otettu pois päältä useissa FTP-palvelinohjelmistoissa.
Standardointi.
FXP on määritelty FTP-protokollan RFC-dokumentissa ().
Albin Viggen

Albin Viggen on Per Brohällin retkikäyttöön suunnittelema perhepursi. Retkikäytössä paras henkilömäärä on 2-3 henkilöä, mutta veneessä voi yöpyä jopa 4 henkilöä. Venettä pystyy purjehtimaan yksin tai jopa 4 hengen miehistöllä. Vene esiteltiin 1960-luvun puolivälissä ja niitä valmistettiin noin 1 350 kappaletta. Aluksi Viggeniä tehtiin Karlskrona-veistämöllä (Karlskrona-Viggen), mutta 1971 tuotanto siirtyi Albin Marinelle, valmistettiin vuoteen 1978 asti.
Sisustus.
Veneessä vasemmalla puolella, heti kulkuaukon vieressä sijaitsee keitin ja tiskiallas. Salongissa on kaksi pitkittäistä istuinta, jotka toimivat myös pistopunkkina. Keulassa on V-vuode.
Lähteet.
http://www.viggen.urli.net
Inferno 31

Inferno 31 on Håkan Södergrenin suunnittelema ja suomalaisen Tallberg Nautican markkinoima purjevene. Vene tuli markkinoille 1983-1984 ja sitä valmistettiin Suomessa 1990-luvun alkuun saakka.
Vene tunnetaan etenkin muualla maailmassa myös nimellä Finngulf 31, jolla venettä vietiin ulkomaille, ja sitä lisenssivalmistettiin Ruotsissa pienin muutoksin nimellä Crown 31. Samoista muoteista alettiin sittemmin valmistaa Saint 313:a, jonka sisustus poikkeaa merkittävästi Inferno 31:stä.
Denis Lawson

Denis Lawson (s. 27. syyskuuta 1947 Crieff, Skotlanti) on elokuvissa ja televisiosarjoissa esiintynyt skotlantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Wedge Antillesin roolissa alkuperäisessä "Tähtien sota" -trilogiassa. Hänen sisarenpoikansa on näyttelijä Ewan McGregor, joka esitti Obi-Wan Kenobia "Tähtien sodan" esiosatrilogiassa.
Postitaide

Postitaide (engl "Mail Art") on taidemuoto, jossa pienikokoisia teoksia lähetetään postitse. Postitaide voi ilmetä postikorttien, pakkausten, faksien tai sähköpostien muodossa.
Postitaide sai alkunsa 1960-luvulla, kun taiteilijat lähettivät piirustuksia ja runoja postikorttien tapaan sen sijaan, että ne olisi asetettu näytteille tai myyntiin. Postitaiteen taustalla voidaan nähdä italialaisten futuristien, Marcel Duchampin ja Kurt Schwittersin tuomat vaikutteet. Suoremmin postitaiteen syntyyn vaikutti kuitenkin newyorkilainen Ray Johnson, joka 1950-luvun puolivälissä lähetti postitse pieniä kollaaseja, vedoksia, piirustuksia ja runoja taidealan vaikuttajille. Myös fluxus-taiteilijat olivat aktiivisia alkuvaiheessa. 
Sanaa postitaide käyttivät japanilaiset Gutai-ryhmän jäsenet jo 1950-luvun alussa. Suomeen postitaide saapui 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa. Postitaiteen pioneereja olivat J.O. Mallander, Arto Kytöhonka ja Ilkka Juhani Takalo-Eskola.
Perinteinen tapa järjestää postitaidenäyttely on pyytää lähettämään teoksia eri puolilta maailmaa. Postitaiteen on kuljettava postin kautta, eikä teos yleensä ole arvokkaampi kuin oma pakkauksensa tai kirjekuorensa - jotka usein ovat itse teos. Postitaiteeseen voi osallistua kuka tahansa. Näyttelyissä kaikki työt laitetaan näytteille. Postitaiteessa ei ole osanottajamaksuja, mutta teoksia ei myöskään myydä. Näyttelyn jälkeen työt saa hävittää, mutta ei myydä.
Messier 81

Messier 81 eli M81 on Ison karhun tähdistön alueella sijaitseva spiraaligalaksi, jonka löysi Johann Elert Bode 1774. Tästä syystä sitä on kutsuttu myös Bodein sumuksi, englanninkielellä l ”Bode's Galaxy”. Kaukaisimmat kohteet, joita on kerrottu nähdyn paljain silmin, ovat galaksit M81, Centaurus A ja NGC 253. Kaikki noin 10 miljoonan valovuoden päässä. M81 on näistä kaukaisin, arviolta noin 11,8 miljoonan valovuoden päässä. Galaksin keskuspullistuma sisältää vanhempia, punaisempia tähtiä. Galaksin keskuspullistumassa sijaitsee massiivinen musta aukko, jonka arvellaan olevan massaltaan 15 kertaa linnunradan mustaa aukkoa suurempi.
Myllyojan suuralue

Myllyojan suuralue on yksi Oulun kaupungin 23:sta suuralueesta. Suuralue sijaitsee keskustan itäpuolella Oulujoen pohjoisrannalla. Suuralueella asuu noin 10 300 asukasta, ja siellä on yhteensä 1 324 työpaikkaa. Ruokakuntia on yhteensä 4 822 (1.1.2012).
Palvelut.
Alueen peruspalvelut on keskitetty pääasiassa Myllyojan keskukseen, jossa sijaitsee muiden muassa Myllyojan terveysasema, kirjasto ja apteekki. Päivittäistavarakauppoja alueella on useita eri kaupunginosissa.
Liikenne.
Suuralueen tärkeimmät tieväylät ovat valtatie 20 (Kuusamontie), Vaalantie ja Parkkisenkankaantie. Valtatien 20 osuus Vaalantien liittymän ja Toppilan välillä on nelikaistainen.
Oulujoen ylitse Oulunsuun suuraluelta Erkkolan siltaa pitkin Myllyojan suuralueelle johtava Oulunsuuntie–Parkkisenkankaantie on yksi liikenteen pullonkauloista, sillä Madekosken siltaa lukuun ottamatta Erkkolan silta on itäisin Oulujoen silloista. Uuden Poikkimaantien sillan arvellaan vähentävän liikenteen määrää Erkkolan sillalla.
Myllyojan suuralueella liikennejärjestelyjä on muutettu huomattavasti 2000-luvulla rakentamalla tärkeimpien kokoomakatujen risteyksiin kiertoliittymiä.
Myllyojan suuralueelta pääsee busseilla keskustaan Tuiran ja Merikosken siltojen kautta sekä Erkkolan sillan ja OYS:n kautta. Liikennettä hoitavat Koskilinjat sekä OTP Travel.
Joël Chenal

 
Joël Chenal (s. 10. lokakuuta 1973 Moûtiers) on entinen ranskalainen alppihiihtäjä. Hän voitti Torinon talviolympialaisissa 2006 suurpujottelun hopeamitalin. 
Hän voitti urallaan yhden alppihiihdon maailmancupin osakilpailun Alta Badiassa Italiassa vuonna 2000. Palkintokorokkeelle hän ylsi maailmancupissa neljästi.
Hän lopetti uransa kauden 2008–2009 jälkeen.
Palaun lippu

Palaun tasavallan lippu otettiin käyttöön muutamaa kuukautta ennen tasavallan perustamista, lokakuussa 1980. Virallisesti lipun käyttö alkoi 1. tammikuuta 1981 maan itsenäistyessä. Lipun heleänsininen taustaväri kuvastaa merta. Hieman keskikohdasta tankoon päin sijoitettu kullankeltainen ympyrä kuvastaa täysikuuta, jolla on ollut palaulaisten elämänmenossa keskeinen asema. Se on esimerkiksi rauhan symboli. Tältä osin se siis eroaa Japanin ja Bangladeshin lipuista, joissa esiintyy aurinko. Valtameri symboloi perinteiden jatkuvuutta usean vieraan vallan alla, täysikuu itsenäisyyden saavuttamista. Lipun on suunnitellut tasavallan vuonna 1979 järjestämän kilpailun, johon tuli yli tuhat ehdotusta, voittanut Blau Skebong. Huolimatta siitä, että lippu muistuttaa Japanin lippua, lipun suunnitellut Skebong on kiistänyt, että lippujen välillä olisi jokin yhteys.
Mittasuhteet.
Lipun lyhyen ja pitkän sivun suhteen tulee olla 5:8. Kuun läpimitan suhteen lipun korkeuteen tulee olla 3:5. Etäisyys tangonpuoleiselta reunalta kuun keskelle on 70% lipun korkeudesta. Kuun keskipisteen tulee olla korkeussuunnassa lipun keskellä.
Namlea

Namlea on kaupunki Molukeilla Indonesiassa. Se sijaitsee Burun saaren koillisrannikolla ja on Burun suurin kaupunki. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 21 841. Kaupungissa on satama ja lentokenttä. Pääosa kaupungin asukkaista on muslimeja.
Mika Salo Circuit

Mika Salo Circuit on vuonna 2000 avattu karting-rata Etelä-Pohjanmaalla Kauhavan Alahärmässä. Rata on osa Power Park-monitoimipuistoa. Se on nimetty suomalaisen Formula 1 -kuljettaja Mika Salon mukaan. Hän on myös ollut mukana suunnittelemassa rataa. Radan omistaa ja on rakennuttanut teollisuusneuvos Jorma Lillbacka.
Raab-Katzenstein RK-26 Tigerschwalbe

Raab-Katzenstein RK-26 Tigerschwalbe oli saksalaisen taitolentäjän Gerhard Fieselerin 1920-luvun lopussa suunnittelema koulukone. 
Historia Ruotsin ilmavoimissa.
Fieseler esitteli tyyppiä Ruotsissa ja AB Svenska Järnvägsvekstäderna (ASJA) -yhtiö osti yhden koneen joulukuussa 1930. Koneen siviilitunnus oli aluksi SE-ACO, myöhemmin SE-ADK, ja Ruotsin ilmavoimat kokeilivat kyseistä konetta eri moottorityypeillä. ASJA valmisti lisenssillä Ruotsin ilmavoimille 25 konetta tyyppimerkinnällä Sk 10. Kyseinen tyyppi oli lento-ominaisuuksiltaan heikohko ja sille sattui paljon onnettomuuksia. Kone oli Ruotsin ilmavoimien käytössä 1932–1945.
Historia Suomen ilmavoimissa.
ASJA:n myytyä SE-ADK:n vuonna 1934 se kulkeutui talvisotaan L. Hemmingerille, joka lahjoitti koneen Suomelle. Se joutui vapaaehtoisyksikkö F19:n käyttöön 9. helmikuuta 1940. Vaikka kone varustettiin Suomen ilmavoimien hakaristitunnuksilla, se ei koskaan ollut rekisteröity Suomen ilmavoimille, vaan F19:n riveissä. Koneen käyttö jäi todella vähäiseksi mm. varaosien puutteen ja moottorin huonon kunnon vuoksi, joten se seisoi suurimman osan ajasta F19:n tukikohdassa Veitsiluodossa. Talvisodan jälkeen koneyksilö tuhoutui 23. kesäkuuta 1940.
Museokoneet.
Konetyypin ainoa näihin päiviin säilynyt yksilö, Ruotsin ilmavoimien numero 536 valmistusnumeroltaan 20, on näytteillä Ruotsin ilmavoimien ilmailumuseossa Linköpingissä.
Aiheesta muualla.
Sk10 RK-26 Tigerschwalbe Ruotsin ilmavoimissa (englanniksi)
Turun ortodoksinen seurakunta

Turun ortodoksinen seurakunta on ortodoksinen seurakunta, joka kattaa Varsinais-Suomen, Ahvenanmaan sekä Etelä-Satakunnan alueen. Sen pääkirkko on Turussa sijaitseva Pyhän Marttyyrikeisarinna Aleksandran kirkko eli Turun ortodoksinen kirkko, jonka on suunnitellut Carl Ludvig Engel. Seurakunnalla on myös pyhälle Nikolaokselle pyhitetty rukoushuone Raumalla ja pyhän Ristin rukoushuone Salossa. Seurakunnan kirkkoherrana toimii isä Ioannis Lampropoulos.
Seurakunnalla on eniten jumalanpalveluksia Turussa, mutta niitä vietetään säännöllisesti myös Salossa ja Raumalla sijaitsevissa rukoushuoneissa. Lisäksi palveluksia toimitetaan silloin tällöin myös Maarianhaminassa, Loimaalla, Eurassa ja Harjavallassa, joissa toimitaan vuokratiloissa. Turussa, Raumalla, Salossa ja Loimaalla on säännöllistä tiistaiseura -piirien toimintaa, minkä lisäksi Turussa kokoontuu useita muitakin piirejä.
Tampereen ortodoksinen seurakunta

Tampereen ortodoksinen seurakunta on pääosin Pirkanmaan ja Satakunnan maakunnissa ja pieneltä osin Keski-Suomen maakunnassa, yli 40 kunnan alueella toimiva ortodoksinen seurakunta, joka muodostaa yhden Suomen ortodoksisen kirkon kaikkiaan 24 seurakunnasta. Seurakunnan suurimmat väestökeskittymät ovat Tampere ympäristökuntineen seurakunnan keskiosassa, Pori ympäristöineen seurakunnan läntisimmässä, Pohjanlahdelle ulottuvassa osassa sekä Vilppulan-Mäntän-Jämsän alue Sydän-Suomeen työntyvässä seurakunnan koillisosassa. Vuonna 2021 myös Vaasan ortodoksinen seurakunta liitettiin kappeliseurakuntana osaksi Tampereen ortodoksista seurakuntaa osana Suomen ortodoksisen kirkon hallinnonuudistusta.
Seurakunta on yksi Suomen ortodoksiseen kirkkoon kuuluvan Oulun ortodoksisen hiippakunnan viidestä seurakunnasta. Tampereen seurakunta kuului aiemmin Helsingin hiippakuntaan, mutta vuoden 2020 alusta se siirtyi Oulun hiippakunnan alaisuuteen. Seurakunnalla on kirkot Tampereella, Porissa ja Vilppulan Kolhossa sekä rukoushuone eli tsasouna Valkeakoskella. Lisäksi seurakunta järjestää tarpeen mukaan jumalanpalveluksia muilla paikkakunnilla käytettävissä olevissa tiloissa. 
Pyhäköt ja toiminta.
Tyyliltään uusbysanttilaista punatiiliarkkitehtuuria edustava pyhän Aleksanteri Nevalaisen ja pyhän Nikolaoksen kirkko rakennettiin Tampereen Kyttälän kaupunginosaan keskeiselle paikalle kaupungin rautatieaseman läheisyyteen vuosina 1896–1899 insinöörieversti T. U. Jazykovin suunnittelemana. 
Venäläis-novgorodilaista tyyliperinnettä edustava Apostoli Johannes Teologin kirkko valmistui Poriin vuonna 2002 suunnittelijanaan ortodoksinen pastori, arkkitehti Matti Porkka. 
Kolhon ja Valkeakosken pyhäköt edustavat puolestaan puuarkkitehtuuria. 
Seurakunnan toiminta.
Vuonna 1950 Hämeenlinnan ortodoksisesta seurakunnasta itsenäistyneen seurakunnan kirkkoherrana toimii isä Aleksej Sjöberg. Seurakunnan toinen pappi on isä Tuomas Kallonen. Seurakunnan kanttorita ovat Markus Hänninen ja Sari Ahponen (2024). Tampereen ortodoksisen seurakunnan kuoro on tullut tunnetuksi lukuisista levytyksistä. 
Suomen kielen lisäksi jumalanpalveluskielenä on säännöllisin väliajoin myös kirkkoslaavi sekä lisäksi kreikka ja romania. Seurakunta osallistuu myös ekumeeniseen yhteistyöhön, harjoittaa mahdollisuuksisensa rajoissa diakoniatoimintaa sekä osallistuu eri tavoin ortodoksisen kulttuuriperinteen vaalintaan.
Seurakunnan matalan kynnyksen kohtaamispaikka Suvantotila sijaitsee Nikolaintalossa, osoitteessa Suvantokatu 10. Se on seurakuntalaisten yhteinen olohuone. Se tarjoaa mahdollisuuksia erilaiselle vapaaehtoistoiminnalle: kokoamaan yhteen lapsia ja perheitä, nuoria ja opiskelijoita, kaiken ikäisiä aikuisia, eri kielisiä ja -kulttuurisia ihmisiä.
Avery Brundage

Avery Brundage (28. syyskuuta 1887 – 8. toukokuuta 1975) oli yhdysvaltalainen urheilija, taidekeräilijä, hyväntekeväisyyden harrastaja ja Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja 1952–1972. 
Brundage syntyi Detroitissa. Hän opiskeli insinööriksi Illinois'n yliopistossa ja valmistui 1909. Muutaman vuoden kuluttua Brundage perusti Avery Brundage Companyn, joka toimi Chicagon kaupungissa ja sen ympäristössä vuoteen 1947.
Brundage oli myös yleisurheilija. Hän osallistui Tukholman olympialaisiin 1912. Hänestä tuliYhdysvaltain olympiakomitean puheenjohtaja 1928.
Avery Brundage torjui ehdotuksen, että Yhdysvallat boikotoisi Berliinin olympialaisia 1936 Saksan juutalaisvainojen vuoksi. Brundagesta tuli Kansainvälisen olympiakomitean jäsen Berliinin olympialaisten aikana. 
Kun Kansainvälisen olympiakomitean silloinen puheenjohtaja belgialainen Henri de Baillet-Latour kuoli toisen maailmansodan aikana, Brundagesta tuli Kansainvälisen olympiakomitean varapuheenjohtaja 1945. Kun Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja ruotsalainen Sigfrid Edström jäi eläkkeelle 1952, Brundagesta tuli hänen seuraajansa. 
Brundagen ensimmäinen merkittävä asema Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajana oli vuoden 1968 kesäolympialaisissa, jotka järjestettiin Méxicossä, kun kaksi Yhdysvaltain olympiaurheilijaa, Tommie Smith ja John Carlos, esittivät Yhdysvaltoihin kohdistuneen tunnetun vastalauseen mustien ihmisoikeusliikkeen nimissä. 
Brundage muistetaan Münchenin olympialaisista. Musta syyskuu -niminen palestiinalainen terroristijärjestö otti panttivangiksi yksitoista israelilaista olympiaedustajaa. Brundage päätti jatkaa olympialaisia panttivankidraamasta huolimatta. Brundage sai paljon arvostelua toimestaan. Brundage jäi eläkkeelle Münchenin olympialaisten jälkeen. Hänen seuraajakseen tuli irlantilainen Michael Morris, paroni Killanin.
Brundagelle myönnettiin 9. maaliskuuta 1955 Suomen Urheilun kultainen ansioristi.
Brundage oli myös taiteenkerääjä kohteena erityisesti aasialainen ja itämainen taide. Hänen kuolemansa jälkeen taulut peri San Franciscon taidemuseo. Brundage kuoli 1975 Garmisch-Partenkirchenissä Saksassa.
Avery Brundagella oli vuosina 1951 ja 1952 syntyneet pojat suomalaisen Lilian Linnea Dresdenin, Kaarlo Wähämäen tyttären kanssa.
Hämeenlinnan ortodoksinen seurakunta

Hämeenlinnan ortodoksinen seurakunta oli vuosina 1906–2020 toiminut entinen ortodoksinen seurakunta Kanta-Hämeessä. Vuonna 2019 seurakunta toimi 11 kunnan alueella ja sen jäsenmäärä oli noin 900 henkilöä. Seurakunnan pääkirkko sijaitsi Hämeenlinnassa Kaurialan kaupunginosassa, minkä lisäksi sillä oli kesäkirkko Ahvenistolla (ks. Ahveniston ortodoksinen kirkko).
Vuoden 2021 alusta lähtien Hämeenlinnan ortodoksisen seurakunnan toiminta liitettiin osaksi Helsingin ortodoksista seurakuntaa.
Helsingin ortodoksinen seurakunta

Helsingin ortodoksinen seurakunta on jäsenmäärältään Suomen suurin ortodoksinen seurakunta, joka toimii Uudellamaalla, Päijät-Hämeessä ja Kanta-Hämeessä. Vuoden 2019 lopussa seurakuntaan kuului noin 19 700 jäsentä, eli noin kolmannes Suomen ortodoksisen kirkkokunnan jäsenistä. Jäsenistöstä pääosa on suomalaisia, mutta seurakunnassa on myös suuri venäläinen vähemmistö (noin 10 %). Jumalanpalveluksia toimitetaan säännöllisesti suomeksi, ruotsiksi, kirkkoslaaviksi, kreikaksi ja englanniksi.
Seurakunnan alueella on toistakymmentä kirkkoa ja rukoushuonetta, joten suurimmassa osassa toiminta-alueen kaupungeista ei ole kirkkotiloja. Pääkirkko, Uspenskin katedraali sijaitsee Katajanokalla ja valmistui vuonna 1868. Helsingissä sijaitsee myös kaupungin vanhin säännöllisessä jumalanpalveluskäytössä olevan Carl Ludvig Engelin suunnittelema vuonna 1827 valmistunut Pyhän Kolminaisuuden kirkko. 
Seurakunnan kaukaisimmat kirkot sijaitsevat idässä Porvoossa, pohjoisessa Heinolassa ja lännessä Hangossa.
Seurakunnan kirkkoherraksi valittiin joulukuussa 2008 isä Markku Salminen.
Lahden ortodoksinen seurakunta

Lahden ortodoksinen seurakunta oli vuonna 1950 perustettu Suomen ortodoksisen kirkon seurakunta. Se oli ainoa Etelä-Suomeen perustetuista niin sanotuista "evakkoseurakunnista", eli karjalaisia evakoita varten perustetuista seurakunnista. Sen alue kattoi Päijät-Hämeen ja osia Kanta-Hämeestä ja Uudestamaasta. Seurakunnan alueeseen kuului muun muassa viisi kaupunkia: Lahti, Heinola, Hyvinkää, Orimattila ja Riihimäki. Seurakunta kuuluu Helsingin ortodoksiseen hiippakuntaan.
Seurakunnalla oli Lahdessa Pyhän Kolminaisuuden kirkko ja Heinolassa Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko sekä lisäksi seurakuntakeskus Hyvinkäällä, jossa on Karjalan valistajien kirkko ja Neitsyt Marian syntymän tšasouna Kausalassa. Kirkkoherrana toimi Jonas Bergenstad.
Lahden ortodoksinen seurakunta yhdistettiin vuonna 2021 Helsingin ortodoksiseen seurakuntaan.
Haminan ortodoksinen seurakunta

Haminan ortodoksinen seurakunta oli Kymenlaakson maakunnassa viiden kunnan alueella toiminut ortodoksinen seurakunta. Seurakunnan pääkirkko oli Pietarin ja Paavalin kirkko Haminassa. Kouvolassa sijaitsi seurakunnan kirkkoherran virasto, Ortodoksiakeskus Sypressi, Pyhän Ristin kirkko ja tšasouna Myllykoskella.
Seurakunnalla oli lukuisia toimintapiirejä, muun muassa erilaiset lasten kerhot, tiistaiseura ja kuoro.
Haminan ortodoksinen seurakunta yhdistyi osaksi uutta Kaakkois-Suomen ortodoksista seurakuntaa vuoden 2021 alusta lähtien.
Hapsiainen

Hapsiainen oli suomalainen Yleisradion tuottama televisiosarja. Sarja kertoi Hipsis Hapsiainen -nimisestä aavikolla asuvasta kädennäköisestä olennosta, aavikkokynsikkäästä, joka tutki maailman menoa. Hapsiaisen seikkailuja esitettiin Yle TV1:n "Puoli kuusi" -ohjelmassa vuosina 1987–1992 ja kuuden jakson verran ohjelmassa "Veturi" vuonna 1992. Ohjelman toteutti Esa Pakarinen Junior. Hapsiainen oli hänen kätensä kämmenosa, selkäpuoli ylöspäin. Keskisormi oli ikään kuin päänä ja kaulana, muut neljä sormea olivat jalkoina. Keskisormen päähän oli kiinnitetty muoviset askartelusilmät.
Hydrofobinen vuorovaikutus

Hydrofobisella vuorovaikutuksella tarkoitetaan hydrofobisten eli vesipakoisten molekyylinosien taipumusta muodostaa yhteinen faasi erilleen vedestä. Molekyylit voidaan jakaa hydrofiilisiin, hydrofobisiin sekä amfipaattisiin yhdisteisiin sen mukaisesti, miten niillä on taipumus siirtyä eri faaseihin liuoksissa. 
Hydrofobiset ja amfipaattiset molekyylit.
Molekyyli tai sen osa, jonka atomien väliset elektronegatiivisuuserot ovat hyvin pienet tai molekyylin muoto siten symmetrinen että ulkoisesti elektronegatiivisuuserot kumoavat toisensa (esimerkiksi rikkiheksafluoridi), on käytännössä pooliton. Tällaisten molekyylien keskinäiset vuorovaikutukset (koheesio) ovat heikkoja van der Waalsin sidoksia.
Heikkojen molekyylinvälisten sidosten vuoksi poolittomat yhdisteet eivät kykene tunkeutumaan pysyvästi vesimolekyylinen väliin. Vesimolekyylien voimakas koheesio puolustaa vesifaasin säilymistä (ks. myös pintajännitys). Näin poolittomat yhdisteet ovat käytännössä veteen liukenemattomia ja muodostavat vedessä yhteisen "hydrofobisen" faasin.
Esimerkiksi membraanilipideillä on voimakkaasti hydrofobisen osan lisäksi myös voimakkaasti vesihakuinen osa. Näillä "amfipaattisilla" yhdisteillä on taipumus asettua keskenään samansuuntaisesti veden suhteen, vaikkeivät siihen liukenekaan.
Hydrofiiliset molekyylit.
Molekyylit tai niiden osat, joilla on ulkoisesti merkittäviä elektronegatiivisuuseroja, ovat poolisia ja muodostavat vetysidoksia (vetysiltoja) vesimolekyylien kanssa. Näin ne ovat "hydrofiilisia" eli vesihakuisia.
Koko molekyylin hydrofiilisen luonteen määrää pitkälti poolisten ja poolittomien ryhmien määrä.
Hydrofobinen hydraatio.
Vastoin yleistä luuloa hydrofobisten aineiden hydraatiota ei vastusta mikään hylkivä voima eikä se ole energeettisesti epäsuosittu. Veden ja hydrofobisen aineen välinen hydraatiovuorovaikutus on voimakas ja hydraation entalpia (eli käytännössä energia vakiopaineen ja -tilavuuden takia) suosii hydraatiota.
Syy hydrofobiselle vuorovaikutukselle löytyy entropiasta: hydraatiokerroksessa vesimolekyylien pyörimisliike on rajoittunut, joten entropia on pienempi. Vapauttamalla vettä pois hydraatiokerroksesta vesimassaan entropia kasvaa, joten veden pisaroituminen hydrofobisesta aineesta on entropian ajama.
Lappeenrannan ortodoksinen seurakunta

Lappeenrannan ortodoksinen seurakunta on Etelä-Karjalan alueella toimiva ortodoksinen seurakunta. Sen pääkirkko on Lappeenrannassa sijaitseva Jumalansynnyttäjän Suojeluksen kirkko eli "Pokrovan" kirkko, ja sillä on myös pyhän Nikolaoksen kirkko Imatralla ja kolme rukoushuonetta Parikkalassa. 
Seurakunnan kirkkoherrana toimii isä Timo Tynkkynen.
Booker-palkinto

Booker Prize (suom. Booker-palkinto) on brittiläinen kirjallisuuspalkinto, joka myönnetään vuosittain englanninkieliselle Britanniassa julkaistulle romaanille. Palkintoa on jaettu vuodesta 1969.
Aiemmin palkinto voitiin myöntää Kansainyhteisön, Irlannin tai Zimbabwen kansalaisen kirjoittamalle englanninkieliselle romaanille, mutta vuodesta 2014 alkaen palkinnon saaja on voinut olla kotoisin mistä tahansa maasta, kunhan alkuteos on kirjoitettu englanniksi.
Booker-palkinnon alkuperäinen nimi oli Booker-McConnell prize palkintoa sponsoroineen Booker-McConnell -yhtiön mukaan. Vuonna 2002 palkintoa hallinnoimaan perustettiin säätiö Booker Prize Foundation (BPF), ja uudeksi pääsponsoriksi tuli sijoitusyhtiö Man Group. Alkuperäinen Booker-nimi säilytettiin palkinnon nimessä. Alkuperäinen 21 000 punnan palkintosumma nousi 50 000 puntaan. Todellinen palkinto on kuitenkin kirjamyynnin odotettavissa oleva kasvu.
Booker-palkinnon saajan valitsevat vuosittain vaihtuvat tuomarit. Tuomarit valitsee komitea, johon kuuluu kirja-alan ammattilaisia sekä sponsorien ja Booker-säätiön edustajia. Tuomarit valitaan tunnettujen kriitikoiden, kirjoittajien, akateemikoiden ja muiden julkisuuden henkilöiden joukosta. Kustantajien tarjolle lähettämistä kirjoista tuomaristo valitsee 8–12 ehdokasta ja näiden joukosta voittajan.
Palkinnon rinnalla jaetaan vuosittain kansainvälinen Booker-palkinto englanniksi käännetystä Britanniasta julkaistusta romaanista. Vuosina 2005–2013 se jaettiin joka toinen vuosi englannin kielellä julkaistusta tai englanniksi käännetystä romaanista tekijän kansalaisuudesta riippumatta. Venäjän Booker-palkinto perustettiin vuonna 1992.
Jacques Rogge

Jacques Jean Marie Rogge (2. toukokuuta 1942 – 29. elokuuta 2021) toimi Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajana vuosina 2001–2013.
Rogge syntyi Gentissä. Roggen urheilulaji nuoruudessa oli purjehdus, ja hän otti osaa vuoden 1968 ja 1972 ja 1976 olympialaisiin urheilijana. Hän kuului myös Belgian rugbymaajoukkueeseen. Rogge oli ammatiltaan lääkäri.
Rogge oli Belgian olympiakomitean puheenjohtaja vuosina 1989–1992 ja Euroopan olympiakomitean puheenjohtaja vuosina 1989–2001. Roggesta tuli Kansainvälisen olympiakomitean jäsen vuonna 1991. Belgian kuningas Albert II aateloi Roggen kreiviksi vuonna 2001. Rogge valittiin Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajaksi 16. heinäkuuta 2001. Hän seurasi espanjalaista Juan Antonio Samaranchia, joka oli Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja vuodesta 1980.
Vuoden 2002 talviolympialaisissa Rogge teki Kansainvälisessä olympiakomiteassa historiaa: hän päätti Salt Lake Cityn olympialaisten aikana asua olympiakylässä hotellin sijasta. Rogge oli uransa aikana aktiivisesti vaatimassa dopingtestauksen uudistamista. Rogge antoi puheenjohtajuutensa aikana panoksensa myös eri dopingskandaaleissa ja vaati tarkkoja tutkimuksia ja kaikkien osallisten tuomitsemista. Roggen aikana Peking ja Lontoo valittiin olympiakaupungeiksi. Pekingin järjestämistä olympialaisista vuonna 2008 tuli Roggelle haaste. Useat ihmisoikeusjärjestöt paheksuivat Pekingin valintaa kisaisännäksi Kiinan huonon ihmisoikeustilanteen takia. Rogge kehotti kiinnittämään huomiota, että Kiinan ihmisoikeustilanne on parantunut vuodesta 1949.
Vekoma

Vekoma on hollantilainen huvipuistolaitteita valmistava yritys, joka on kuuluisa mm. Boomerang-radastaan, josta esimerkkinä on PowerParkin Cobra.
Vekoman kotipaikka on Vlodropin kaupunki.
Vuoristoratatyypit.
Muita Vekoman laitteita ovat Enigma, Giant Inverted Boomerang, Hurricane, Illusion, Invertigo, LSM Coaster (996m), LSM Coaster (Disney), Powered Coaster ja Wild Mice. Vekoma valmisti myös Tampereen Särkänniemessä olleen Korkkiruuvi-radan.
Dekeleia

Dekeleia (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja Hippothontis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "mesogeios"-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin ja sijaitsi suunnilleen nykyisen Tatóin alueella.
Maantiede.
Dekeleia sijaitsi Parnesvuoren itäpään juurella noin 120 stadioninmittaa tai noin 20 kilometriä Ateenan keskustasta pohjoiseen. Paikka oli Parnesvuoren ja Pentelikonvuoren välisen, Attikan tasangolta Oropokseen ja Boiotiaan päin johtaneen solan suulla. Solan läpi kulki Ateenan ja Theban välinen tie, joka yhdisti Ateenan myös muun muassa sen vallassa olleeseen Euboiaan. Kaupunki oli sen verran korkealla, että sieltä kerrotaan näkyneen Pireuksen satamaan saakka.
Historia.
Perinteen mukaan Dekeleia oli yksi Kekropsin ajan Attikan kahdestatoista vanhasta kylästä ("kōmē") tai kaupungista ("polis"), jotka Theseus myytin mukaan yhdisti ("synoikismos") Ateenaksi. Dekeleia oli alun perin pieni kaupunki. Myöhemmin se kuului Ateenan valtapiiriin yhtenä sen demoksista. Dekeleian demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin neljä edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin kuusi bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Dekeleus" () tai "Dekeleeus" ().
Dekeleia oli vanhastaan hyvissä väleissä Spartan kanssa. Peloponnesolaissodan aikana vuonna 413 eaa. spartalaiset valloittivat kaupungin ja sijoittivat sinne varuskunnan kuninkaansa Agiin johdolla ja Alkibiadeen kehotuksesta. Tarkoituksena oli saartaa Ateena maalta käsin ja katkaista sen Euboialta tuleva ruokahuolto. Tämän jälkeen Ateenaan pystyttiin kuljettamaan ruokaa vain meriteitse. Peloponnesolaissodan loppuvaihetta kutsutaan joskus Dekeleian sodaksi juuri tämän takia. 
Rakennukset ja löydökset.
Kaupungin linnoitusrakennelmien raunioita on löydetty muun muassa Tatóista entisen kuninkaallisen kesäpalatsin puiston alueelta. Paikalta on löydetty muun muassa muureja, keramiikkaa, veistoksia ja piirtokirjoituksia. Tatóissa oleva Palaiókastrona tunnettu kukkula, jolla nykyisin ovat Kreikan kuningassuvun haudat, on todennäköisesti Dekeleian akropolis eli linnavuori ja/tai Agiin rakennuttama linnoitus. Se oli ympäröity noin 800 metrin pituisella muurilla.
Halloween (elokuvasarja)

Halloween on yksi kaikkien aikojen kuuluisimmista ja menestyneimmistä kauhuelokuvasarjoista. Elokuvia on tehty yhteensä 13 kappaletta, joista viimeisin ilmestyi 2022. Elokuvan käsikirjoittaa David Gordon Green ja Danny McBride ja elokuvan myös ohjaa David Gordon Green. Vastaavana tuottajana on Malek Akkad ja John Carpenter, tuottajana toimii Miramax, Trancas International Films ja Blumhouse Productions. Kolmatta osaa lukuun ottamatta elokuvissa on pääosassa sarjamurhaaja Michael Myers.
Sarjan aloittanut "Halloween – naamioiden yö" -elokuvaa pidetään yhtenä ensimmäisistä slasher-elokuvista.
Creepshow – yöjuttu

Creepshow – yöjuttu ("Creepshow") on yhdysvaltalainen komedia- ja kauhuelokuva vuodelta 1982. Sen on ohjannut George A. Romero ja käsikirjoittanut Stephen King. Elokuva on kunnianosoitus 1950-luvun EC Comics -julkaisuyhtiön kauhusarjakuville. Pian elokuvan julkaisun jälkeen siitä tehtiin myös sarjakuva.
Juoni.
"Creepshow" on episodielokuva, joka koostuu viidestä jaksosta: "Father's Day", missä kuollut patriarkka osallistuu isänpäivän viettoon, "The Lonesome Death of Jordy Verrill", missä maanviljelijä löytää farmilleen pudonneen kummallisen meteoriitin, "Something to Tide You Over", missä mies jättää vaimonsa vuoroveden armoille, "The Crate", missä koulusta löytyy arkku, jonka sisällä oleva hirviö herää yli sadan vuoden nokosiltaan ja "They're Creeping Up On You", missä rikas erakko taistelee torakoita vastaan. 
Jaksojen animoidussa kehyskertomuksessa esiintyy nuori poika, Billy, joka on kuvitteellisen "Creepshow"-kauhulehden innokas lukija. Billyn isä ei kuitenkaan pidä siitä, että hänen poikansa lukee "roskalehtiä". Billyä esittää Stephen Kingin poika Joe King.
Seitsemän vuotta sitten isänpäivänä Nathan Grantham (Jon Lomer) kuoli, kun hänen tyttärensä Bedelia (Viveca Lindfors) löi häntä marmorisella tuhkakupilla päähän hermostuttuaan isäänsä tämän penätessä isänpäivän kakkuaan. Nyt Granthamin sukulaiset ovat kokoontuneet vuosittaiselle isänpäivän päivälliselle ja Nathan palaa haudan takaa vaatimaan kostoa ja kakkuaan.
Yksinkertaisen maanviljelijän Jordyn (Stephen King) maatilalle putoaa meteoriitti ja hän uskoo saavansa löydöstään puuttuvat rahat pankkilainan maksuun. Jordy tulee kuitenkin koskeneeksi meteoriittiin ja hänen kehonsa joutuu oudon, kasvimaisen organismin valtaamaksi.
Richard Vickers (Leslie Nielsen) hautaa uskottoman vaimonsa Beckyn (Gaylen Ross) ja tämän rakastajan Harryn (Ted Danson) kaulaa myöten hiekkaan ja jättää nämä vuoroveden armoille.
Collegesta löytyy arkku, jossa on salaperäinen ja vaarallinen hirviö. Se tappaa kaksi ihmistä ja professori Henry Northrup (Hal Holbrook) päättää hyödyntää hirviötä päästäkseen eroon hankalasta ja pahasuisesta vaimostaan Wilmasta (Adrienne Barbeau).
Upson Pratt (E. G. Marshall) on julma ja saita liikemies, joka inhoaa ötököitä ja torakoita yli kaiken. Hän tappaa jokaisen löytämänsä torakan, mutta on avuton torakoiden vallatessa suurena laumana hänen asuntonsa.
Jatko-osat.
Elokuvasta valmistui jatko-osa, "Creepshow 2", viisi vuotta myöhemmin ja sen tarinat pohjautuivat Kingin tarinoihin Romeron toimiessa käsikirjoittajana. "Creepshow 2:ssa" on viiden tarinan sijaan kolme.
Vuonna 2007 valmistui epävirallinen jatko-osa, "Creepshow 3", jonka tuotannossa King ja Romero eivät olleet mukana. Elokuva julkaistiin suoraan videolle.
Arvioita.
Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta yksi antoi "Creepshow’lle" kolme tähteä, yksi arvostelija kaksi tähteä ja kolme yhden tähden, keskiarvona 1,33 tähteä neljästä.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Creepshow" saa neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Rikkiheksafluoridi

Rikkiheksafluoridi, ("rikkifluoridi"), (SF6) on rikistä ja fluorista koostuva hajuton, myrkytön ja palamaton kaasu. Rikkiheksafluoridin moolimassa on 146,1 g/mol, härmistymislämpötila –64 °C, sulamispiste –51 °C, suhteellinen höyryn tiheys 5,11 (ilma = 1) ja CAS-numero on 2551-62-4.
Ominaisuudet.
Rikkiheksafluoridimolekyyli on oktaedrin muotoinen. Keskusatomina on rikkiatomi, johon on kovalenttisesti sitoutunut yksi fluoriatomi oktaedrin joka kärjessä.
Rikkiatomin ja fluoriatomin merkittävästä elektronegatiivisuuserosta johtuen rikkiheksafluoridi on varsin pysyvä yhdiste. Se on ulkoisesti pooliton johtuen sen keskipisteen suhteen symmetrisestä muodosta.
SF6-molekyyli hajoaa noin 500 °C:n lämpötilassa, millä on käytön kannalta merkitystä.
Rikkiheksafluoridissa äänen nopeus on pienempi kuin ilmassa. Tämän vuoksi rikkiheksafluoridia hengittävän ääni madaltuu. Päinvastainen ilmiö on havaittavissa hengitettäessä heliumia. Rikkiheksafluoridia hengitettäessä on kuitenkin huomioitava, että se syrjäyttää hengitysilmassa elintärkeän hapen ja on vaikea saada ulos keuhkoista, koska se on noin kuusi kertaa happea raskaampaa.
Käyttö.
Rikkiheksafluoridi on kolme kertaa parempi sähköeriste kuin ilma. Tästä syystä sitä käytetään yleisesti sähköalalla jäähdytykseen ja eristykseen. Käyttökohteita ovat sähkönsiirron kytkinlaitokset ja katkaisijat sekä jakeluverkkojen laitteet. SF6-eristetyt laitteet voidaan rakentaa pienemmiksi ja ne ovat toimintavarmempia kuin ilmaeristeiset. Kaasun käytöstä tuulivoimatuotannossa on myös keskusteltu, ja pyritään kehittämään korvaavia menetelmiä, kuten esimerkiksi tyhjiöeristeet.
Rikkiheksafluoridia voidaan käyttää ultraäänitutkimuksessa kontrastiaineena.
Ympäristövaikutukset.
Rikkiheksafluoridi on hyvin stabiili yhdiste, joka pysyy ilmakehässä kauan. Se ei kuulu otsonikerrosta tuhoaviin aineisiin, mutta se on voimakas kasvihuonekaasu. Rikkiheksafluoridin ilmastoa lämmittävä vaikutus (GWP) on 22 800. Se on yksi Kioton pöytäkirjassa mainituista kuudesta ilmakehän lämpiämiseen vaikuttavista kaasusta.
Elektroninsiirtoketju

Elektroninsiirtoketju on mitokondrion sisäkalvolla (eukaryootit) tai solukalvon kalvoproteiineissa (bakteerit) tapahtuva energiaa tuottava reaktiosarja, jossa sitruunahappokierrossa ja sitä edeltäneissä reaktioissa koentsyymeille NADH ja FADH2 siirtyneitä elektroneja siirrellään elektroninsiirtoketjun entsyymiltä toiselle, jolloin elektronit menettävät potentiaalienergiaansa vähitellen vapauttaen samalla energiaa. Vapautuvan energian avulla mitokondrion matriksista pumpataan protoneja mitokondrion kalvojen välitilaan, mikä aiheuttaa elektrokemiallisen gradientin eli potentiaali- ja protonikonsentraatioeron matriksin ja välitilan välille. Muodostunut gradientti purkautuu ATP-syntaasientsyymin kautta, jolloin muodostuu suurenergiaista fosfaattiyhdistettä, ATP:tä. Tätä reaktiota kutsutaan oksidatiiviseksi fosforylaatioksi. Lopulta pelkistys elektroninsiirtoketjussa päättyy, kun vety siirtyy molekulaariselle hapelle, joka pelkistyy vedeksi. Hapen pelkistymistä vedeksi katalysoi elektroninsiirtoketjun viimeinen entsyymi nimeltään sytokromi-c-oksidaasi. Eräillä mikrobeilla elektroninsiirtoketjun hapettimena voi olla jokin muukin kuin happi. Elektroninsiirtoketjun lopputuotteina tavallisissa soluissa ovat vesi ja 26 ATP-molekyyliä yhtä glukoosimolekyyliä kohti. Ennen sitruunahappokiertoa glukoosi on läpikäynyt glykolyysin kahdeksi pyruvaatiksi ja pyruvaatit on hapetettu asetyylikoentsyymi A:ksi, joka on vienyt asetyyliryhmän sitruunahappokiertoon. Jos otetaan huomioon glykolyysin (2) ja sitruunahappokierron (2, GTP-välivaiheen kautta) tuottamat ATP:t, niin glukoosimolekyylin hapetus tuottaa kaikkiaan 30 ATP:tä, jos saanto on sataprosenttinen.
Dalmaatti

Dalmaatti eli dalmatia oli romaaninen kieli, jota nimensä mukaisesti puhuttiin Dalmatian saarilla ja rannikolla nykyisen Kroatian ja Montenegron alueella. Puhujia oli etenkin Zadarin, Trogirin, Splitin, Dubrovnikin ja Kotorin ("Jadera", "Tragur", "Spalatro", "Raugia" ja "Cattaro") kaupungeissa sekä Krkin, Cresin ja Rabin saarilla ("Vikla", "Crepsa" ja "Arba"). Sillä ei ollut kirjakieltä, ja sen viimeinen syntyperäinen puhuja kuoli 1800-luvun lopulla, mutta etupäässä häneltä tallennettiin se vähäinen aineisto, mitä kielestä tunnetaan.
Historia.
Latinalaisen kielen vaikutus Dalmatian alueella alkoi Rooman valtakunnan valloitettua sen 229–155 eaa. Latinan toivat alueelle roomalaiset kauppiaat ja vähitellen myös paikalliset illyrialaisia kieliä puhuneet asukkaat omaksuivat latinan. Rooman valtakunnan kukistuttua paikallinen latinan kieli alkoi vähitellen kehittyä omaan suuntaansa. Kieleen tuli voimakkaita vaikutteita kroaatista ja venetsiasta. Kieli oli pitkään virallisessa asemassa Ragusan tasavallassa, mutta siitä luovuttiin lopulta 1500-luvulla. Kieli säilyi pohjoisempana vuoteen 1898 saakka, jolloin kielen viimeinen puhuja Tuone Udaina kuoli pommin räjähdyksessä.
Kielinäyte.
Isä meidän -rukous dalmaatiksi:&lt;br&gt;
"Tuota nuester, che te sante intel sil,"&lt;br&gt;
"sait santificuot el naun to."&lt;br&gt;
"Vigna el raigno to."&lt;br&gt;
"Sait fuot la voluntuot toa, coisa in sil, coisa in tiara."&lt;br&gt;
"Duote costa dai el pun nuester cotidiun."&lt;br&gt;
"E remetiaj le nuestre debete,"&lt;br&gt;
"coisa nojiltri remetiaime a i nuestri debetuar."&lt;br&gt;
"E naun ne menur in tentatiaun,"&lt;br&gt;
"miu deleberiajne dal mal."
Pirkko Hämäläinen

Pirkko Päivikki Hämäläinen (s. 29. toukokuuta 1959 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Hämäläinen opiskeli Teatterikorkeakoulussa vuosina 1979–1983. Hän on ollut teatteriurallaan kiinnitettynä Turun kaupunginteatteriin (1983–1985), Lilla Teaterniin (1985–1986), Tampereen Työväen Teatteriin (1986–1989) ja Tampereen Teatteriin (1989–1992). Vuodesta 1993 hän on työskennellyt vapaana näyttelijänä. Hän on myös opettanut Teatterikorkeakoulussa.
Ensimmäinen elokuva, jossa Hämäläinen näytteli, oli Mika Kaurismäen ohjaama lyhytelokuva "Valehtelija" vuodelta 1981. Lisäksi hän on näytellyt Mika Kaurismäen ohjaamissa elokuvissa "Arvottomat" (1982), "Paperitähti" (1989), josta hänet palkittiin parhaan naispääosan Jussi-palkinnolla, "Amazon" (1990) ja "Kolme viisasta miestä" (2008). Hän on näytellyt myös monissa muissa elokuvissa ja esiintynyt useissa televisiosarjoissa, muun muassa komediasarjoissa "Kaverille ei jätetä" ja "Me Stallarit" (2004) sekä draamasarjoissa "Uudisraivaaja" (2006) ja "Vuoroin vieraissa" (1997).
Hämäläinen oli pitkään avoliitossa näyttelijä Puntti Valtosen kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta, molemmat poikia, joista nuorempi on autistinen. Alkuvuonna 2010 Hämäläinen kertoi seurustelevansa kirjailija Kirsti Simonsuuren kanssa ja he elivät myöhemmin rekisteröidyssä parisuhteessa. Hämäläinen oli puolisonsa kanssa ensimmäinen naispari, joka esiintyi suomalaisen naistenlehden kannessa ("Me Naiset" 12.5.2011). Simonsuuri kuoli kesäkuussa 2019 syöpään.
Jukka Rasila

Jukka ”Jugi” Rasila (s. 12. elokuuta 1969 Oulu) on suomalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi erityisesti television komediasarjoista.
Ura.
Rasilan ensirooli oli sotilas televisiosarjassa "Häkkilinnut" (1991). 1990-luvun lopulla hän tuli tunnetuksi muun muassa "Studio Julmahuvista" ja televisiosarjasta "Kaverille ei jätetä". Vuosina 2006 ja 2007 Rasila esiintyi Yleisradion suositussa suorassa sketsiviihdeohjelmassa "Läpiveto" ja vuosina 2010–2014 MTV3:n "Putouksessa". Rasila on toiminut myös ääninäyttelijänä, muun muassa Aku Ankkana Disney-animaatioissa ja Aasina "Shrek"-elokuvissa.
Rasila on näytellyt muun muassa Turun, Helsingin, Rauman ja Espoon kaupunginteattereissa, Komediateatteri Arenassa, UIT:n revyissä "Hei me tervataan" (2004), "Da Lintsi-koodi" (2007), sekä "10 sketsiä, jotka muuttivat maailman" (2008) sekä Linnateatterissa, Aleksanterin teatterissa ja Mikkelin teatterissa.
Jukka Rasila esitti tiedetoimittaja Joona Vaappoa Yleisradion Radioteatterin huvikuunnelmasarjassa "Hanhen selästä", jota esitettiin yli sata jaksoa Yle Radio 1 -kanavalla keväästä 2011 alkaen.
Yksityiselämä.
Rasila on eronnut ja hänellä on liitostaan vuonna 2000 syntynyt tytär ja 2004 syntynyt poika. Rasila on seurustellut vuodesta 2020 Mirva Niemisen kanssa, he kihlautuivat marraskuussa 2024 ja avioituivat syyskuussa 2025. Rasilan veli on näyttelijä Kimmo Rasila ja eno Mikko Rasila. Rasila on kertonut julkisuudessa sairastavansa keuhkoahtaumatautia.
Gootin kieli

Gootti (gootiksi 𐌲𐌿𐍄𐌹𐍃𐌺𐍉 𐍂𐌰𐌶𐌳𐌰, "gutisko razda") oli goottien puhuma germaaniseen kieliryhmään kuuluva, jo kauan sitten sammunut itägermaaninen kieli.
Gootti on ainoa itägermaaninen kieli, josta on säilynyt merkittävästi kieliaineistoa. Muista, kuten burgundista ja vandaalista, on säilynyt vain nimistöä ja katkelmia. Gootti oli lähempänä pohjoisgermaanisia eli skandinaavisia kieliä kuin länsigermaanisia kieliä, kuten englantia, hollantia ja saksaa. Kansainvaellusten aikana (300–500-luvulla jaa.) se levisi Mustanmeren tienoilta Itä-Eurooppaan ja Rooman valtakunnan sortuessa aina Espanjaan (länsigootit) ja Italiaan (ensin visi-, sitten ostrogootit) asti. Visigoottien piispa Wulfila teki gootin kielellä yhden vanhimmista Raamatun käännöksistä 300-luvulla. Goottien valtakunnat jäivät lyhytikäisiksi, ja visigootin kieli sammui ilmeisesti jo ennen vuotta 1000. Ostrogoottia, joka oli levinnyt nykyiseen Ukrainaan ja Krimille, puhuttiin Krimillä vielä 1700-luvulla.