Aného

Aného tai Anecho, (aikaisemmin Petit Popo, Little Popo tai Klein Popo tai Anexo) on Togon kahdeksanneksi suurin kaupunki, jossa on noin 45 579 asukasta. Se sijaitsee maan kaakkoisosassa, aivan naapurivaltio Beninin rajalla, suuren laguunin, Atlantin valtameren ja Togo-järven välisellä seudulla, Togon Maritimen alueella. Pääkaupunki Lomé on noin 45 kilometrin päässä.
Aného oli aikaisemmin sekä Saksan, että Ranskan Togon pääkaupunki.
Historia.
Kaupungin perusti vuosina 1663-1697 Accran seudulta tullut Ge-kansan ryhmä, joka asettui asumaan historialliseen Glidjiin kylään, joka on nykyisen Anéhon lähellä. Sekä kylässä asuvia Zongoja, että Ge-kansaa pidetään Minoina, joiden nimi viittaa niiden alkuperään Kultarannikolla. Seudun aikoinaan rauhallinen ilmapiiri houkutteli myös Brasiliasta tulleita agudoita, ja Anéhosta tuli Togon seudun suurin rannikkoyhteisö. Tällöin kaupunkiin muuttivat kuuluisat kauppiassuvut, kuten Ajavonit, Tekoét, Wilsonit, Akouét, Lawsonit, de Silveirat, de Almeidat ja De Souzat. Kaupungista tuli löyhästi Alladan kuningaskunnan alamainen ja orjasatama, joka houkutteli Tanskan, Hollannin ja Britannian orjakauppiaita. 
Anéhon satama ei kuitenkaan kehittynyt huomattavaksi kilpailjaksi isoille orjakaupan keskuksille, kuten Ouidah, koska orjia oli saatavilla vähemmän ja rajoituksia aiheuttivat heitä välittäneet minat. Hollantilaiset rakensivat ensimmäiset kauppapaikat vuonna 1772, mutta he olivat aktiivisia vain lyhyen aikaa. Sen jälkeen kauppa keskittyi De Souzan suvulle, ja heidän jälkeensä ranskalaisten, saksalaisten ja portugalilaisten yhtiöt asettuivat seudulle. Seudulla vaikuttivat varhain myös lähetystyön tekijät. 
Ennen Saksan siirtomaahallinnon alkua vuonna 1884 Ranska miehitti lyhyen aikaa Anéchoa. Saksa sai kaupungin vastineeksi Kapitaïlle ja Koballe (nykyisen Guinean Conakry) vaihtokaupassa 24. joulukuuta 1885. Vuosina 1885-1897 Sebe, pieni kylä laguunin pohjoispuolella Anechoa vastapäätä oli Saksan siirtomaahallinnon Togon pääkaupunki. Kun Sebe vuonna 1897 joutui luovuttamaan pääkaupungin aseman Lomélle, Anéhon asema heikkeni asteittain, jota vahvistivat rannikolla esiintyvät eroosioilmiöt. 
Vuonna 1905 Aného sai aseman, josta oli rautatieyhteys Loméen. 
Siirtomaahaliinnon alettua Anéhon merkitys väheni nopeasti. Esimerkiksi vuonna 1937 sen historiallisessa satamassa kävi vain yhdeksän laivaa. Uusi hallinnollinen pääkaupunki Lomé ja sen syväsatama houkutteli suurinta osaa kaupankäynnistä. Aného on kuitenkin pysynyt Togon intellektuaalisen eliitin kaupunkina. 
Talous, matkailu ja nähtävyydet.
Kaupunki elää pääasiassa maataloudesta ja kalastuksesta. Kaupungissa ja ympäröivällä alueella on useita Saksan siirtomaa-ajan rakennuksia. 
Adidon alueella on vanha saksalainen hautausmaa, jossa on hyvin säilyneitä hautoja, joiden merkinnät ovat helposti luettavia ja jotka kertovat siirtomaahistoriasta. 
Näkemisen arvoinen on myös pieni museo, jossa on kuvia ja esineitä saksalaisesta siirtomaa-aikakaudesta. 
Uskonnot.
Anéhossa harjoitetaan vodounia ja kristinuskoa. 
Kirkot.
Merkittäviä rakennuksia ovat vuonna 1895 Saksan siirtomaa-ajalla rakennettu protestanttinen kirkko ja roomalaiskatolisen kirkon vuonna 1898 perustaman Anéhon roomalaiskatolisen hiippakunnan katedraali.