Esmeralda (1791)

Esmeralda oli Espanjan laivaston vuonna 1791 vesillelaskettu 34-tykkinen Mahonese-luokan fregatti.
Valmistus.
Insinööri Honorato Bouyón Suchén suunnittelema alus tilattiin 24. syyskuuta 1790 Puerto Máhonista Baleaareilta. Alus laskettiin vesille 30. toukokuuta 1791. Valmistuttuaan alus sijoitettiin reserviin päällikkönään Bartolomé de Ribera, kunnes se otettiin palvelukseen vuonna 1793.
Palvelus.
Alus lähti 6. toukokuuta 1793 Sardinian sotaretkelle Borjan laivueessa päällikkönään José Pascual de Bonanza. Aluksen miehistö valtasi 16. huhtikuuta Ranskan laivaston korvetin. Huhtikuussa 1794 alus oli Cadizissa päällikkönään Rafael Butrón.
Heinäkuussa 1796 alus lähti "Santa Florentinan" kanssa Pasajesiin ja saapui lokakuussa Ferroliin. Se saapui 8. helmikuuta 1797 "Santa Florentinan" ja korvetti "Palomon" kanssa Coruñaan. Alus lähti 12. heinäkuuta 1798 "Medean" ja "Santa Claran" kanssa Ferrolista kuljettaen joukkoja ja tarvikkeita Kanarian saarille, Puerto Ricoon ja Veracruziin, jonne ne saapuivat lokakuussa 1798. Alus lähti 28. maaliskuuta 1799 Havannaan Alcalá Galianon laivueessa, johon kuuluivat sen lisäksi linjalaivat "San Fulgencio" ja "San Ildefonso" sekä fregatit "Santa Clara" ja "Medea". Laivue saapui 15. toukokuuta Santoñaan, mistä se jatkoi Ferroliin. Alus siirrettiin Ferrolissa reserviin, kunnes se lähti 22. elokuuta 1809 päällikkönään Miguel de Sierra.
Alus saapui 27. elokuuta 1809 Cadiziin, mistä se lähti marraskuussa partiomatkalle Tarragonan rannikolle. Alus oli 6. maaliskuuta 1811 Cadizissa päällikkönään José Ortiz de Canales. Lokakuussa 1813 alus palautettiin palvelukseen ja oli 4. maaliskuuta 1814 alkaen Puerto Ricossa suojaamassa saattueita. Marraskuussa alus palasi Veracruzista Havannan kautta Cadiziin kuljettaen jalometalleja. Vuonna 1816 alus lähti linjalaiva "Asian", fregatti "Prueban" ja priki "Cazadorin" kanssa partiomatkalle Afrikan rannikolle päällikkönään Luis Coig.
Espanjalle tappiollisen Chacabucon taistelun jälkeen alus lähti 6. toukokuuta 1817 Cadizista "Vengeanzan", priki "Pezuelan" ja rahtilaivojen "Reina de los Ángeles", "San José", "San Juan", "Castilla", "Tagle" ja "Primorosa Maríana" kanssa Aricaan, jonne ne saapuivat 23. elokuuta. Matka jatkui Callaoon, jonne ne saapuivat 30. syyskuuta lukuun ottamatta "Taglea" (saapunut jo 21. syyskuuta). Alus lähti 9. joulukuuta Callaosta kuljettaen joukkoja Talcahuanoon, missä joukot laskettiin maihin 19. joulukuuta.
Alus saartoi 31. maaliskuuta 1818 "Pezuelan" ja "Potrillon" kanssa Valparaison satamaa. Chilen laivaston "Lautaron" miehistö yritti 27. huhtikuuta vallata aluksen, mutta alusten hallinnan puutteiden vuoksi ainoastaan 20 miestä kiipesi aluksesta toiseen. Heinäkuussa 1819 alus lähti "Venganzan" kanssa Callaosta noutamaan joukkoja Afrikasta.
Perun itsenäisyystaistelun tueksi lähetetyn Chilen laivasto-osaston komentajan Thomas Cochranen johdolla kaksi veneketjua tunkeutui yöllä 5.-6. marraskuuta 1820 Callaon satamaan, jossa ne valtasivat "Esmeraldan". Alus liitettiin Chilen laivastoon ja vallattu alus nimettiin 15. marraskuuta "Valdiviaksi".
Cochranen johtama laivasto purjehti rannikkoa edestakaisin saadakseen huoltoa ja tulittaen rannikkolinnakkeita. Cohcrane purjehti pohjoiseen "O'Higginsin", "Independencian" ja "Valdivian" kanssa etsiessään San Martínin johtamia Espanjan laivaston fregatteja "Venganzaa" ja "Pruebaa". Cochrane kävi aina Cortezinlahdelle Meksikonrannikolle kohtaamatta espanjalaisia.
Valparaisossa alus joutui 10. kesäkuuta 1825 hyökyaaltoon, joka vei aluksen ja kauppa-alus "Valparaison" rantaan. "Valparaison" ankkuriketju mursi priki "Calderin" ankkuriketjut, jolloin myös "Calder" ajautui rantaan tuhoutuen.