tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Unto Suominen

Unto Ilmari Suominen (1. heinäkuuta 1911 Lohja – 10. joulukuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Suominen toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1951–1958 Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Kunnallispolitiikassa Suominen toimi Kuusankosken kunnanvaltuuston jäsenenä ja Keravan kauppalanjohtajana vuosina 1948–1968. Suominen toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuonna 1956.
Suominen kävi kansakoulun, ammattikoulun vuonna 1927, Työväen akatemian vuonna 1932 ja suoritti kunnallistutkinnon, hallinnollisen tutkinnon ja lastensuojelututkinnon vuonna 1936 Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Suominen toimi rakennusmaalarina Kuusankoskella ja Kouvolassa 1927–1936, Janakkalan vt. kunnankamreerina 1936–1937, Juuan kunnankirjurina 1937–1941, Lahden kaupungin huoltotoimiston johtajana 1941–1944, Mäntsälän kunnankirjurina 1944–1945, Hyvinkään kauppalankamreerina 1945–1947, Työväen akatemian kunnallispolitiikan tuntiopettajana 1948–1951 sekä Asunnonhankintaosakeyhtiö Keravan Hakan toimitusjohtajana vuodesta 1950.
Suomisen vanhemmat olivat kirvesmies Kalle Suominen ja Hilda Karolina Matintytär. Suomisen puoliso vuodesta 1937 oli Eeva Ester Salenius.
Dance Gavin Dance

Dance Gavin Dance on yhdysvaltalainen posthardcore-yhtye Sacramentosta, Kaliforniasta. Se perustettiin vuonna 2005. Nykyiset jäsenet ovat Will Swan (kitara), Matt Mingus (rummut), Jon Mess (laulu), Tim Feerick (basso) ja Tilian Pearson (laulu). Heistä vain Swan ja Mingus ovat esiintyneet jokaisella albumilla, Mess kaikilla paitsi albumilla "Happiness."
Dance Gavin Dance julkaisi debyytti EP-levynsä "Whatever I Say Is Royal Ocean" vuonna 2006 ja sai pian levytyssopimuksen Rise Recordsilta. Yhtye julkaisi ensimmäisen kokopitkän albuminsa "Downtown Battle Mountain" vuonna 2007. Vuoden 2008 aikana kitaristi Sean O'Sullivan ja laulaja Jonny Craig erosivat yhtyeestä, ja heidät korvattiin kitaristi Zac Garrenilla ja laulaja Kurt Travisilla. Saman vuoden elokuussa julkaistiin albumi "Dance Gavin Dance". Samaan aikaan yhtyeen jättivät laulaja Jon Mess ja basisti Eric Lodge, jonka tilalle tuli basisti Jason Ellis. "Happiness" julkaistiin vuonna 2009. Sillä albumilla huutolaulun tekee kitaristi Will Swan kitaransoiton lisäksi. Vuonna 2010 Jon Mess, Jonny Craig ja Eric Lodge palasivat yhtyeeseen, ja vuonna 2011 julkaistiin yhtyeen neljäs kokopitkä albumi "Downtown Battle Mountain II". Craig ja Lodge erosivat taas, jolloin laulaja Tilian Pearson, basisti Tim Feerick ja kitaristi Josh Benton liittyivät yhtyeeseen. Viides albumi "Acceptance Speech" julkaistiin vuonna 2013. Sen jälkeen Benton erosi. Vuoden 2015 lopussa yhtye julkaisi albumin "Instant Gratification".Vuonna 2016 he julkaisivat live-albumin "Tree City Sessions" sekä seitsemännen kokopitkän albuminsa "Mothership".
Kauko Andersson

Kauko Kalervo Andersson (1. tammikuuta 1913 Valkeala – 21. huhtikuuta 1979 Kuusankoski) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1939–1948 ja 1951. 
Elämä.
Valkealan Tirvassa syntyeen Kauko Anderssonin vanhemmat olivat palstatilallinen Johan Alfred Andersson (1872-1943) ja Erika Gardemeister (1874-1957). Kansakoulun käytyään hän työskenteli sekatyömiehenä muun muassa sahoilla ja rakennuksilla. Andersson liittyi SDP:n jäseneksi heti 16 vuotta täytettyään. 1930-luvun alussa hän toimi Tirvan työväenyhdistyksen puheenjohtajana kiivaimpaan lapualaisaikaan. Vuosina 1931-1932 Andersson suoritti Työväen Akatemian kurssin, jonka jälkeen hän työskenteli puhujana eri työväenjärjestöissä sekä Suomen Sosialidemokraattisen Raittiusliiton järjestäjänä ja Suomen Rautatieläisten Liiton toimitsijana. Andersson oli myös Suomen Sosialidemokraattisen Työläisnuorisoliiton Kymenlaakson piirin puheenjohtaja.
Poliittisen toimintansa johdosta Andersson joutui äärioikeistolaisten painostuksen kohteeksi ja oli työmaaterrorin johdosta pitkiä aikoja työttömänä. Pääsiäisenä 1934 Anderssonin vanhempien kotitalon edustalle pystytettin suurikokoinen puinen risti, joka oli ilmeisesti tarkoitettu hänelle uhkaukseksi. Andersson muutti myöhemmin Kotkaan, jossa hän työskenteli muun muassa kaupungin sähkölaitoksella.
Vuonna 1939 Andersson valittiin eduskuntaan. 26-vuotias Andersson oli tuolloin eduskunnan toiseksi nuorin jäsen. Hän oli pari kuukautta vanhempi kuin toinen sosialidemokraattien kansanedustaja Varma K. Turunen. Sotavuosien jälkeen Andersson edusti SDP:n vasemmistosiipeä, joka muun muassa ehdotti Neuvostoliiton mallista suurtilojen kollektivisointia. Pudottuaan eduskunnasta 1948 Andersson työskenteli Helsingissä sosiaaliministeriön ylimääräisenä virkamiehenä. Vuonna 1951 hän nousi eduskuntaan vielä puoleksi vuodeksi Veli Järvisen siirryttyä toisiin tehtäviin. Vuosina 1953–1972 Andersson työskenteli sosiaaliministeriön toimistosihteerinä. Andersson kuoli 66-vuotiaana huhtikuussa 1979. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle. 
Perhe.
Kauko Anderssonin puoliso oli Eila Helena Hurme (1920-2015), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1943.
Sourou (joki)

Sourou on Mouhounin eli Mustan-Voltan sivujoki Burkina Fasossa ja Malissa. Sen pituus on 185 kilometriä ja valuma-alue arviolta 27 000 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Gondon tasangolta. Sen alajuoksulla on tekojärvi, jota säännöstellään vuonna 1976 rakennetulla Léryn padolla. Vuonna 1985 valmistunut toinen pato ohjaa Mouhounin virtauksen Souroun tekojärveen, joka kykenee varastoimaan lähes 600 miljoonaa kuutiometriä vettä. Tekojärvi mahdollistaa yli 30 000 hehtaarin peltoalueen keinokastelun. Nykyään siitä on käytössä 4 000 hehtaaria.
Souroun laaksossa viljellään maissia, riisiä, vehnää sekä vähemmässä määrin vihanneksia ja perunaa. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa, karjanhoitoa ja kalastusta. Keinokastelujärjestelmää hallinnoi vuonna 1986 perustettu Autorité de Mise en Valeur de la Vallée du Sourou. Laakso on myös tärkeä virtahepojen ja muuttolintujen asuinpaikka. Se on yksi Burkina Fason Ramsar-alueista.
Amanda Nerman

Matilda Malvina Sofia "Amanda" Nerman-Taube (25. kesäkuuta 1841 Tukholma, Ruotsi – 24. tammikuuta 1919 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä, joka näytteli myös Suomessa Helsingin Nya teaternissa (Svenska teatern). 
Nerman oli oppilaana Kuninkaallisessa baletissa vuosina 1853–1857. Hän siirtyi 1861 näyttelijäksi Suomeen Nya teaterniin vuoteen 1863, jolloin teatteri paloi. Hän opiskeli Pariisissa vuoden verran ja näytteli sen jälkeen Dramatenissa 1864–1873. Hän myös käänsi Dramatenille näytelmiä, esimerkiksi näytelmät "En liten förmyndare" ja "Hertig Job".
Nerman näytteli ensimmäisessä roolissaan Dramatenissa vuonna 1864 Adriennen roolin yksinäytöksisessä näytelmässä "En liten förmyndare". 1868 hänellä oli Dramatenissa Cecilian rooli Alexander Elzin näytelmässä "Han är inte svartsjuk". Jäähyväisnäytöksessä Kungliga Stora Teaternissa 9. kesäkuuta 1873 hänellä oli Tusneldan rooli näytelmässä "Släktningar". Helsingissä Nya teaterissa hän näytteli 26. marraskuussa 1862 ensi-iltaan tulleessa "Daniel Hjortissa" Sigridin roolin.
Nerman luopui näyttelijänurasta avioiduttuaan 1873, mutta esiintyi jälleen 1893 Dramatenissa hyväntekeväisyysnäytöksessä. 
Nermanin puoliso oli vuodesta 1873 valtiopäiväedustaja Carl Taube
Lydia Molander

Lydia Sofia Katarina Molander, o.s. "Wessler" (22. joulukuuta 1851 Gävle, Ruotsi – 13. joulukuuta 1929 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä. 
Molander oli vuodesta 1888 naimisissa kirjailija ja teatteriohjaaja Harald Molanderin kanssa. Hänen poikiaan olivat ohjaajat ja näyttelijät Gustaf (s. 1888) ja Olof Molander (s. 1892).
Molander opiskeli 1869–1872 Ruotsin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassaissa ja jatkoi lauluopintoja Fredrika Stenhammarin oppilaana. Hänet palkattiin 1873 Kungliga Teaterniin, jossa hän teki muutamia pieniä lauluosia ennen kuin hän siirtyi 1874 Helsinkiin Svenska teaterniin, jossa hän oli vuoteen 1894. Vuodesta 1901 hän näytteli Tukholman Svenska teaternissa. Hän päätti teatteriuransa 1922.
Molander oli hyvin monipuolinen näyttelijä, jonka alaa olivat niin ooppera ja operetti kuin draama ja komediakin. Hänellä arvioitiin olevan ”erityisen kaunis ja kouliintunut lauluääni sekä viehättävä olemus”. Hän on esittänyt Susannan ja Cherubinin rooleja Mozartin "Figaron häissä", Desdemonaa Shakespearen "Othellossa", Elineä Ibsenin "Inger, Östråtin rouvassa", Marthaa Goethen "Faustissa", Élmireä Molièren "Tartuffessa" ja pääroolin Florimond Hervén "Pikku pyhimyksessä".
Maria Mäntylä

Maria Susanne Mäntylä (s. 8. kesäkuuta 1967 Karjaa) on suomalainen näyttelijä, joka työskentelee Maarianhaminassa Ahvenanmaalla. 
Mäntylä pyrki Teatterikouluun, mutta hän ei päässyt sinne ja jätti näyttelijähaaveet siinä vaiheessa palatakseen niihin myöhemmin. Päätyönään hän toimii matkailualalla.
Mäntylä aloitti näyttelijänuransa 14-vuotiaana "Annie Mestariampujassa" Raaseporin linnateatterissa. 1990-luvun alussa hän muutti Ahvenanmaalle. Vuonna 1997 hän palasi teatterin pariin ja näytteli Kastelholman linnan linnateatterissa Robert Liewendahlin näytelmässä "Thenne Papegoie" (1997) yli sadassa näytöksessä. 
1990-luvun loppupuolelta lähtien Mäntylä on ollut Ahvenanmaan aktiivisimpia näyttelijöitä. Hänellä on ollut rooleja muun muassa näytelmissä "Katrina", "En svåger i kläm" ja "Annie Mestariampuja", ja hän on vakiinnuttanut asemansa Ahvenanmaan teatterimaailmassa. 
Mäntylä sai vuonna 2005 ahvenanmaalaisen teatteripalkinnon Solveig-patsaan panoksestaan ahvenanmaalaisen teatterin hyväksi. Ahvenanmaan maakunnan kulttuuripalkinto hänelle myönnettiin 2010.
Mäntylä valittiin 1997 Mariehamnsteaternin taustayhdistyksen Teaterföreningen i Mariehamn (perustettu 1914) hallitukseen. Keväällä 2006 hänet valittiin yhdistyksen puheenjohtajaksi. Hän luopui puheenjohtajan tehtävästä kesäkuussa 2017, ja hänelle myönnettiin kunniapuheenjohtajan arvo.
Mäntylä on näytellyt sivuroolissa "mamma Irene" nuorisoelokuvassa "Fåglarna tittar på oss".
Miemalan koulu

&lt;mapframe latitude="60.9597" longitude="24.4978" zoom="16" width="279" height="279" align="right"&gt;
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [
 24.498267173767093,
 60.95934507881998
 ]
&lt;/mapframe&gt;Miemalan koulu on Hämeenlinnan Miemalassa sijaitseva alakoulu. Siellä opiskelevat luokka-asteiden 1–6 koululaiset.
Pinosylviini

Pinosylviini on stilbenoidi toksiini, jota erittyy kasveissa muun muassa sieni-infektioiden, otsonin aiheuttaman stressin ja fyysisten vaurioiden vaikutuksesta. Pinosylviini on sienille myrkky (fungisidi) ja siten suojaa puuta sieni-infektioilta. Pinosylviiniä esiintyy muun muassa mäntykasvien sydänpuussa ja luumioihin kuuluvissa "Gnetum cleistostachyum" -liaaneissa.
Rottiin piikitettynä pinosylviini käy nopeasti läpi glukuronidaation ja sen biosaatavuus on huono.
Pinosylviini on kiinteänä neulasmaista. Se on hyvin liukoista asetoniin, bentseeniin ja kloroformiin.
Biosynteesi.
Pinosylviini syntetaasi on entsyymi, joka katalysoi seuraavanlaista reaktiota:
3 malonyyli-CoA + sinnamoyyli-CoA → 4 CoA + pinosylviini + 4 CO2
Biosynteesi on erikoinen, koska kasvit käyttävät synteeseissä kanelihappoa vain harvoin lähtöaineena: esim. anigorufoonin ja kurkumiinin synteeseissä.
130 K 90-60

130 K 90-60 on suomalainen Vammaksen valmistama kenttätykki, joka on valmistettu uudelleenputkittamalla Tampellan valmistama, Heikki Collanuksen suunnittelema 122 K 60 -kenttätykki. Nimensä mukaisesti se on 130 mm raskas kanuuna, 52,7-pituuskaliiperisella putkella. Se on vedettävää mallia ja vetoajoneuvona käytetään esimerkiksi raskasta maastokuorma-autoa. Ampumatarvikkeenaan se käyttää samaa ampumatarviketta kartusseineen 130 K 54:n kanssa, ja lisäksi sillä voi myös ampua 130 53 TK:lle tarkoitettuja merimaalikranaatteja.
Historia.
Tykin kehitystyö oli alkanut Tampellassa 1960-luvulla 122 mm tykin (122 K 60) suunnittelusta. Tykkiä oli tarkoitus tuottaa jopa 150 kappaleen erä Suomen puolustusvoimille, mutta kustannussyistä valituksi tulikin neuvostoliittolainen D-30 (122 H 63). Lisäksi 122 K 60 oli Puolustusvoimien mielestä liian raskas. Tykkiä tuotettiin kuitenkin prototyyppikappaleen lisäksi 15 kappaletta Puolustusvoimille.
1980-luvulla rannikkotykistön uudistamisen ja uuden 130 53 TK:n sekä 130 K 54:ien rannikkotykkikäyttöön siirtämisen myötä, rannikkotykistön pääkaluston kaliiperin vaihtuessa 130 millimetriin, päätettiin myös 122 K 60 putkittaa uudelleen 130 mm putkilla ja siirtää tykit rannikkotykkikäyttöön. Putkien vaihtamisen 15:een tuotantosarjan tykkiin toteutti Vammas, johon konkurssiin mennyt Tampella oli 1980-luvulla liitetty.
Tykin käyttötarkoitus oli toimia liikkuvana rannikkotykkinä. Sen saattoi asentaa rannikkolinnakkeiden kiinteisiin tuliasemiin tai käyttää tavallisen kenttätykin tapaan maahan kiilaamalla.
Puolustusvoimat poisti tykit museoimalla tai myymällä ne keräilijöille vuonna 2006. Nykyään yksi 130 K 90-60 on esillä Museo Militariassa Hämeenlinnassa ja yksi Rysäkarin linnakkeella.
Ominaisuudet.
Tykin putki on kaliiperiltaan 130 millimetriä, ja sen pituus ilman suuhidastinta on 52,7 kaliiperia (6850 mm). Putken päässä on suuhidastin, joka on malliltaan samanlainen kuin 130 K 54:ssä oleva lieriösuuhidastin. Rihloja on 40 kappaletta, rihlatun osan pituus on 44 kaliiperia (5746,5 mm) ja rihlannousu on oikeakätinen 5°58' eli 1/30 kaliiperia.
Sulku on 122 K 60:n ja muiden Tampellan suunnittelemien tykkien tapaan toteutettu vaakatasossa liikkuvalla puoliautomaattisella kiilalla, ja sen tiivistys tapahtuu ampuessa messinkihylsyn avulla. Peräytyvien osien massa on yhteensä 2865 kg.
Ampumatarvikkeena on venäläismallinen 130 mm sirpalekranaatti 53-OF-482M (kranaatin massa 33,4 kg, ampumatarvikkeen suomalainen nimike KTA 5011) tai suomalainen 130 mm perävirtausyksikköinen merimaalikranaatti (nimike RTA 2776), kartussilaukauksella. Kartussin hylsyn pituus on 846 mm ja hylsyn massa 11,35 kg. Koko kartussin massa on täyspanoksella 25,7 kg, josta panoksen ruudin osuus on 13,0 kg. Sirpalekranaatin lähtönopeus täyspanoksella on 860 m/s ja kantama noin 24 kilometriä. Perävirtausyksiköllisen merimaalikranaatin kantama on noin 32 kilometriä.
Hukkakartukas

Hukkakartukas ("Nudobius lentus") on lyhytsiipisten ("Staphylinidae") heimoon kuuluva laji. Hukkakartukasta esiintyy Suomessa laajasti ja se elää petona havupuiden kuoren alla kaarnakuoriaisten ja sarvijäärien syömäkuvioissa. Hukkakartukkaan toukat ja aikuiset saalistavat ravinnokseen tuholaisten toukkia ja koteloita. Aikuinen hukkakartukas on pituudeltaan noin 7 mm.
Hukkakartukas on luonnollinen vihollinen ainakin seuraaville lajeille: ukkoniluri ("Dendroctonus micans"), vaippaniluri ("Hylurgops palliatus"), kirjanpainaja ("Ips typographus"), kuusentähtikirjaaja ("Pityogenes chalcographus"), "Pityokteines curvidens" ja aitomonikirjaaja ("Polygraphus poligraphus").
Zilga

Latviassa risteytetty Zilga eli Dvietes 4-2-108 on yksi kylmänkestävimmistä viiniköynnöslajikkeista. Lajikkeena se on erittäin runsaskasvuinen ja -satoinen (sato parhaimmillaan jopa 30 kg vuodessa) ja se viihtyy perinteistä viiniköynnöstä happamammassa maassa. Zilgan rypäleet kypsyvät syyskuussa, talveentuu aikaisin ja hyvin, ja kestää lepotilassa ainakin –35 asteen lämpötilan. Se lähtee kasvuun aikaisin keväällä, ja voi siksi olla herkkä keväthalloille. Suositeltu kasvuvyöhyke on I–IV (V). 
Zilgan rypäleet ovat keskikokoisia, pyöreitä ja tummansinisiä, ja ne sijaitsevat suurehkoissa, kartiomaisissa tertuissa. Ne ovat maultaan mietoja. Rypäleissä on Pohjois-Amerikan viiniköynnöksille ominainen "slip-skin", eli niiden kuori irtoaa helposti hedelmälihasta. Viininvalmistukseen Zilga ei sellaisenaan sovellu sen voimakkaan ojukkaviinille ominaisen "foxy"-aromin vuoksi. Myöskin syömärypäleeksi Zilgassa on melko paljon siemeniä. Zilgaa voi käyttää mahdollisesti mehuun, hilloihin ja sekoitusrypäleeksi viiniin.
Perimä.
Toinen Zilgan vanhemmista on aitoviinin ja ojukkaviinin risteytys, Jubileinaja Novgoroda. Toinen taas Smuglyankan (amurinviini) ja Dvietes Zilasin (ojukkaviini) risteymä.
Hämeenlahden Linnavuori

Hämeenlahden Linnavuori on Kurkijoella luovutetun Karjalan alueella sijaitseva Linnavuori. Sillä on ollut ainakin kaksi rakennusvaihetta joita varhaisempi päättyi 1100-luvun lopussa tai 1200-luvun alussa. Se oli käytössä myöhemmin myös 1300-luvulla. Linnavuori kohoaa Laatokan pinnasta 45 metrin korkeuteen. Sen laki jakaantuu kahteen osaan, josta läntinen puoli on itäistä korkeampi ja toiminut linnan keskuksena. Vuoren päällä on hyvin säilynyt kivinen valli.
Hjalmar Appelgren teki kaivauksia paikalla 1888–1889. Näissä kaivauksissa hän havaitsi laella ainakin 60 kumpumaista kivikasaa ja mahdollisen talonpohjan. Hän tutki yhdeksän kivikasaa tarkemmin ja löysi niistä hiiltä, tuhkaa, poltettuja luita, hevosenhampaita, keramiikkaa ja palanutt savea. Muinaisesineitä löytyi itse kummuista sekä niiden lähialueilta. Paikalta löytyi mm. lukko, avaimet, veitset, kovasimen kappaleet, keritsimet, pronssineula, värttinäpyörä ja pärepihti. Koruista suurin osa oli lasihelmiä. Paikalta löytyneistä rahoista erityisen huomiota herättäviä olivat vuosien 815–912 välillä lyöty itämainen raha sekä kaksi friisiläistä denaaria 1000-luvulta. Näiden esineiden lisäksi hän löysi paikalta kaksi sormusta, nuolenkärkiä sekä kaksi niin sanottua hevosenkenkäsolkea.
Aleksandr Saksan 1980-luvun lopulla tekemissä kaivauksissa linnavuoren kivivallin alta löytyneen keramiikan arvioitiin olevan 1100-luvulta tai viimeistään 1200-luvulta. Linnavuoren itäisen jyrkänteen alapuolelta löytyi hiiltyneitä puunkappaleita runsaan metrin levyisenä vyöhykkeenä. Ne olivat ilmeisesti vuoren päällä olleesta varustuksesta joka oli palanut ja sitten pudonnut. Radiohiiliajoituksen perusteella puut olivat palaneet 1300-luvulla. Puuvarustusten tuhoutuminen on voinut olla yhteydessä venäläisen kronikan antamaan tietoon ruotsalaisten hyökkäyksestä Kurkijoelle vuonna 1396. Tämä tapahtuma mahdollisesti päätti linnavuoren historian.
Chari (joki)

Chari (myös "Shari") on Tšadjärveen laskeva joki Keski-Afrikan tasavallassa, Tšadissa ja Kamerunin rajalla. Sen pituus on 826 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 600 000 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Bamingui- ja Gribinguijokien yhtymäkohdasta. Se virtaa luoteeseen ja laskee Tšadjärveen laajan suistoalueen kautta. Tärkeimmät sivujoet ovat Ouham (Bahr Sara) ja Logone. Osa valuma-alueesta kuuluu Sudaniin.
Charin keskimääräinen virtaus on 1 059 kuutiometriä sekunnissa. Se vaihtelee suuresti vuodenaikojen mukaan ja on enimmillään syys-marraskuussa. Joki muodostaa noin 92 % Tšadjärven saamasta vesimäärästä.
Chari on liikennöintikelpoinen koko pituudeltaan. Sen varsilla harjoitetaan kalastusta. Lähellä joen suuta sijaitsee Tšadin pääkaupunki N’Djamena.
Mika Eirtovaara

Mika Eirtovaara on suomalainen stand up -koomikko, näyttelijä, teatteriohjaaja ja käsikirjoittaja.
Ura.
Eirtovaara aloitti ammattimaisen stand up -koomikon uransa vuonna 2000. Hän on tehnyt stand up -komiikkaa paitsi lavoilla elävän yleisön edessä myös televisiossa. Tematiikkansa Eirtovaara ammentaa yhtäältä arkipäiväisistä asioista, toisaalta täysin surrealistisista ulottuvuuksista.
Stand up -komiikan ohella Eirtovaara on työskennellyt näyttelijänä ja ohjaajana useissa puheteattereissa, kuten Hämeenlinnan Kaupunginteatterissa, Linnateatterissa, Tampereen Teatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa. Hän on näytellyt muun muassa Ventti Villen roolin Mika Waltarin komediassa "Omena putoaa". Musikaalissa "Fantasticks" hän tulkitsi Henryä. "Mika Eirtovaara tekee unohtumattoman roolin nuhruisena, kiertävänä näyttelijänä", Etelä-Suomen Sanomat kirjoitti hänen suoriutumisestaan.
Eirtovaara on niin ikään käsikirjoittanut erinäisiä näytöskappaleita, kuten "Kalsarimiehet", joka sai ensi-iltansa Linnateatterissa keväällä 2012.
Eirtovaara on näytellyt myös muutamassa lyhyessä fiktioelokuvassa, televisiosarjassa ja kokeiluelokuvassa "Kohtalon kirja". Vuoden 2014 Joulukalenterissa Eirtovaaralla oli Kauppisen rooli. Vuonna 2018 Eirtovaara esiintyy television kykykilpailuja parodioivassa viihdesarjassa "Kingi".
Eirtovaara toimii Gloriassa järjestettävien Nelosen Stand Up-iltojen isäntänä.
Audiologia

Audiologia on lääketieteen osa-alue, joka tutkii kuulon ja tasapainoelinten sairauksia, kuntoutusta ja fysiologiaa. Audiologina voi toimia kurkku-, nenä- ja korvatautien erikoislääkäri tai foniatri, joka on erikoistunut alaan. Suurimpia asiakasryhmiä ovat vanhukset, sisäkorvan sairauksista kärsivät henkilöt, kuuroina syntyneet lapset ja kuuroutuneet aikuiset. Alaan kuuluu myös kuulokojeiden ja sisäkorvaistukkeiden sovitukset ja tutkimus.
Hasanski Sladki

Hasanski Sladki (Хасанский сладкий eli Khasanilainen makea) on venäläinen viiniköynnöslajike. Se on yksi kylmänkestävimmistä viinilajikkeista (jopa –33 astetta). 
Hasanski Sladki on melko voimakaskasvuinen ja viihtyy hapahkossa maassa. Sen harvassa pitkänomaisessa tertussa kasvavat pienehköt siniset rypäleet kypsyvät syyskuussa ja sisältävät paljon C-vitamiinia. Sen versot talveentuvat hyvin, mutta melko myöhään. Siksi Hasanskille suositellaan voimakasta pituuskasvun leikkausta elokuusta alkaen. Suositellaan kasvuvyöhykkeelle I-III.
Koska Hasanski Sladkilla ei ole perimässään ojukkaviiniä ja siten sille ominaista foxy-makua, kuten useimmilla pohjoisiin oloihin soveltuvilla viiniköynnöslajikkeilla, se soveltuu näitä paremmin viininvalmistukseen.
Perimä.
Hasanski Sladki on Dalnevostochny Tihonova -lajikkeen (V. vinifera × amurensis) avopölytyksen tuote.
Tell Sabi Abyad

Tell Sabi Abyad on Pohjois-Syyriassa sijainnut rauniokumpuryhmä, jossa oli muinainen kylä. Paikalta on löydetty varhaisia maalattuja saviastioita. Noin vuonna 6200 eaa. seudun kulttuuri vaihtui toiseksi. Noin 5100 eaa. tapahtui uusi vaihdos, kun Halaf-perinne levittäytyi tänne. Kylässä oli Keski-Assyrian ajan varuskunta. Kylä hylättiin vuoden 1200 eaa. jälkeen. Paikka ryöstettiin Syyrian sisällissodan aikana vuonna 2014.
Varhaisin asutus.
Paikka on Pohjois-Syyrian Balikhinlaaksossa. Varhaisin asutus on Tell Sabi Abyad II-kummussa. Tämän 4,5 m korkean kummun ala on noin 1 ha. Varhaisin asutus on PPNB-ajalta 7550–6850 eaa.
Saviastiat.
Noin 6700 eaa. ilmestyi massatuotetu keramiikka Tell Sabi Abyadiin. Jotkut saviastiat olivat maalattuja, mikä oli tuohon aikaan harvinaista. Mutta keramiikan maalaus jäi aikaa myöten pois, ja saviastioista tuli karkeatekosiempia.
Muutos 6200 eaa..
Noin 6200 eaa. Lähi-idässä vallitsi suuri kuivuus. Asituksia hylättiin, mutta ei Tell Sabi Abyadia. Vuoden 6200 eaa. jälkeen ilmestyivät suuret varastohuoneet ja pienet ympyräholvit eli tholokset, jotka olivat ehkä varastoja. Keramiikan maalaus ilmestyi uudelleen, ja niihin tuli pieniä nuolenkärkiä. On löytnyt savisia värttinöitä, mikä kertoo varhaisesta kankaanteosta, ja sinettejä ja laskurahoja, mikä viittaa valvottuun hyödykkeiden varastointiin. Noin 6000 eaa. tuhoutui tulipalossa täällä niin sanottu "Palanut kylä". 
Halaf.
Siirtymäkausi Halaf-perinteeseen oli noin 5200–5100 eaa. Itse Halaf alkoi noin 5100–5000 eaa. Halafia luonnehtivat kupumaiset tholos-rakennukset, jotka olivat ehkä varastoja. Taloissa oli useita huoneita. Kotieläimet olivat pääosin vuohia, mutta myös lampaita, sikoja ja nautoja pidettiin. Viljelyssä oli enimmäkseen emmervehnää, mutta myös einkornia, ohraa ja pellavaa. Linssiä ja hernettä viljeltiin vain vähän, jos vertaa moniin muihin ajan paikkoihin.
Tupsuviheltäjät

Tupsuviheltäjät (Oreoicidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Aikaisemmin suvun lajit on luettu kuuluvaksi viheltäjien tai rastasviheltäjien heimoihin, mutta molekyylifylogeneettisten tutkimusten mukaan ne muodostavat oman heimonsa. Heimoon kuuluu kolme lajia punaniskaviheltäjä ("Aleadryas rufinucha"), savannitöyhtöviheltäjä ("Oreoica gutturalis") ja töyhtöisoviheltäjä ("Ornorectes cristatus").
Tupsuviheltäjälajeja tavataan Australiasta ja Uudesta-Guineasta. Ulkonäoltään ne eroavat toisistaan huomattavasti. Ne elävät tyypillisesti metsien pohjakerroksissa.
Mylly (albumi)

Mylly on suomalaisen hip hop duo Töölön Ketterän esikoisalbumi, jonka julkaisi PME Records 16. maaliskuuta 2018. Albumista on julkaistu viisi singleä ennen albumin julkaisua, jotka ovat olleet listamenestyksiä. Duo tiedotti albumista 5. maaliskuuta 2018.
Jäsenten mukaan albumilla on vaikutteita elektronisesta ja kokeellisesta musiikista, kuten The Prodigy -yhtyeestä. He halusivat jättää "pysyvämmän jalanjäljen" ja sulkea uransa aikakauden albumillaan.
Kritiikki.
Albumi on saanut myönteistä arviota Rumba-musiikkilehden kriitikolta, joka kehuu kappaleiden sanoituksia ja tuotantoa. Kirjoittaja uskoo duon aloittavan uuden aikakauden suomalaisessa hiphop-genressä. Helsingin Sanomien kirjoittaja arvosti albumin tuotantoa ja Matti8:n flowia, mutta piti albumin sanoituksia onttoina.
Julio César Turbay Ayala

Julio César Turbay Ayala (18. kesäkuuta 1916 – 13. syyskuuta 2005) oli kolumbialainen keskustaliberaali poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1978–1982. Suomessa hän vieraili ainakin kesällä 1979.
Turbay oli libanonilaisen maahanmuuttajan poika, jonka vaatimaton perhetausta poikkesi paljon hänen edeltäjistään.
Turbayn presidenttikaudella Kolumbiassa voimistui M-19 kaupunkisissien toiminta ja huumekauppaan liittyvät väkivalta ja kidnappaukset.
Sari Pajula

Sari Helena Pajula (18. syyskuuta 1960 Raahe – 26. marraskuuta 2022) oli kirjastotoimen asiantuntija, joka toimi Eduskunnan kirjaston johtajana. 
Sari Pajula syntyi opettaja Jaakko Pajulan ja perushoitaja Kaija Laukan perheeseen. Hän valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1987 ja toimi yliopiston tutkijana 1987, Nurmijärven kunnankirjaston osastonjohtajana 1987–1988, Helsingin hovioikeuden kirjaston hoitajana 1988–1998 ja sisäministeriön informaatikkona 1998–2001. Eduskunnan kirjaston johtava tietoasiantuntija Pajula oli 2001–2007, kirjaston johtajaksi hänet nimitettiin 2007. Pajula jäi tehtävästä eläkkeelle keväällä 2017, tunnustuksena työstään hänelle myönnettiin hopeinen Henrik Schaumanin mukaan nimetty mitali.
Guillermo León Valencia

Guillermo León Valencia Muñoz (27. huhtikuuta 1909 – 4. marraskuuta 1971) oli kolumbialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1962–1966. 
Valencia edusti konservatiivista puoluetta ja tuli valituksi senaattoriksi vuonna 1933. Yhdessä Carlos Lleras Restrepon kanssa hän lietsoi yleislakkoja, jotka johtivat Gustavo Rojas Pinillan syrjäyttämiseen vuonna 1957. Hänet valittiin presidentiksi vuonna 1962. Vuoden 1966 vaaleissa hän pyrki toiselle kaudelle, mutta hävisi Lleras Restrepolle.
Pentti Partanen

Pentti Ilmari Partanen (s. 9. toukokuuta 1947 Vaasa) toimi sisäministeriön pelastusylijohtajana eli Suomen ylimpänä pelastusviranomaisena. 
Pentti Partanen syntyi notaari Erkki Partasen ja puhelinvirkailija Anni Laippalan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1976 on ravitsemusterapeutti Raija Tuuli Aulikki Tiainen. Partanen tuli ylioppilaaksi 1966 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Tukholmassa 1972 ja valtiotieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1981. Hän toimi koulutus- ja järjestösihteerinä 1972–1973, SPR:n Helsingin ja Uudenmaan piirin toiminnanjohtajana 1973–1974 ja SPR:n osastopäällikkönä 1987–1991. Sisäministeriön tarkastaja, ylitarkastaja ja toimistopäällikkö Partanen oli 1974–1987, pelastusylijohtajaksi hänet nimitettiin 1992. Partanen toimi myös Kansainvälisen Punaisen Ristin asiantuntijana Bangladeshissa 1977–1978 ja Saudi-Arabian pelastushallinnon asiantuntijana 1985–1987. Sotilasarvoltaan hän on reservin majuri (2003). Pelastusylijohtajan tehtävästä Partanen jäi eläkkeelle vuonna 2013.
Kultahattu (täsmennyssivu)

Kultahattu voi viitata seuraaviin:
Asko Peltola

Asko Antero Peltola (s. 2. lokakuuta 1957 Lapua) toimii Etelä-Pohjanmaan liiton johdossa Etelä-Pohjanmaan maakuntajohtajana.
Asko Peltola syntyi Matti V. Peltolan ja Annikki Ankeriasniemen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1982 on yhteiskuntatieteiden maisteri Leena Rantala. Peltola valmistui maatalous- ja metsätieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta 1985 ja väitteli siellä tohtoriksi vuonna 2000. Hänellä on tutkinto myös Michiganin osavaltionyliopistosta vuodelta 1990. Peltola toimi Seinäjoen ammattikorkeakoulun tutkimusjohtajana 2000–2006, Etelä-Pohjanmaan maakuntajohtajaksi hänet nimitettiin vuonna 2006. Elokuusta 2017 Peltola on virkavapaalla toimestaan, sote- ja maakuntauudistuksen valmistelijana. Peltola on myös maanviljelijä, joka aloitti luomuviljelyn varhain ja joka on toiminut muun muassa MTK:n johtokunnassa.
Walter Aunesluoma

Walter Aleksander Aunesluoma (vuoteen 1935 "Salonen"; 12. marraskuuta 1899 Pori – 16. lokakuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kansakoulun opettaja, taidemaalari ja eräkirjailija.
Pohjalaista sukujuurta oleva Aunesluoma vietti lapsuus- ja nuoruusvuotensa Nokialla jossa hänen isänsä oli kivenveistäjänä. Opettajaksi valmistuttuaan Aunesluoma toimi Hauhon Ilmoilan (Lehtelän) kansakoulun opettajana vuosina 1927–1948. Hän oli myös osuuskassan asiamiehenä, Ilmoilan Voimistelu- ja Urheiluseuran puheenjohtajana ja paikallisen suojeluskunnan aktiivijäsenenä.
Aunesluoma maalasi maisemakuvia Ilmoilan ja Alvettulan seuduilta ja lisäksi asetelmia ja muotokuvia. Jatkosodan aikana hän maalasi rintamalla akvarelleja rajantakaisen Karjalan maisemista.
Aunesluoma laati 1970-luvulla yhden Suomen ensimmäisistä perhokalastuksen oppaista. Hän oli mukana Suomen Urheilukalastajain Liiton käynnistämässä perhokalastuskoulutuksessa yhdessä Erkki Norellin kanssa.
Walter Aunesluoman pojanpoika on Helsingin yliopiston poliittisen historian professori Juhana Aunesluoma.
Tohtori Raimo

Tohtori Raimo – valtakunnan terapeutti on suomalainen vuosina 2013–2018 tuotettu radion viihdeohjelma. Se on poliittinen satiiri, jossa näyttelijöiden imitoimat ajankohtaiset vaikuttajat käyvät terapeutin hoidettavina. Yleisradion tuottamaa komediasarjaa esitettiin Radio Suomessa viikoittain vuodesta 2014 loppiaiseen 2019. Ohjelman ensimmäinen lähetys oli kesällä 2013. Martti Suosalon esittämä tohtori Raimo terapoi Suomen politiikan ja talouden eliittiä, jonka hahmoja imitoivat näyttelijät Jukka Puotila, Erja Manto, Nora Rinne ja Jarkko Tamminen. 
Kuunnelmasarjan luoja ja pääkäsikirjoittaja on Miira Karhula. Sarjaa käsikirjoitti myös Risto Karhula. Sarjaa ohjasivat vuorotellen tuottaja Pekka Ruohoranta sekä Miira Karhula ja Risto Karhula. 
Kuunnelmasarjaan tehtiin 34 uutta jaksoa vuodessa. Lisäksi vappuna, juhannuksena ja uutena vuonna tehtiin pitkät erikoislähetykset: "Märkä vappu", "Alaston juhannus" ja "Sykkivä uusivuosi". Televisiossa esitettiin Tohtori Raimon joulukalenteri 2017 (Yle TV1), jonka animoinnin ja kuvituksen oli tehnyt Juha Fiilin.
Sosiaalidemokraattinen liitto (Islanti)

Sosiaalidemokraattinen liitto () on islantilainen sosiaalidemokraattinen puolue. Se perustettiin vuonna 2000 yhdistämällä silloinen sosiaalidemokraattinen puolue Kansan liitto, Kansallinen herätys ja Naisten Lista yhdeksi puolueeksi. Puolue sai Islannin parlamenttivaaleissa 2021 kuusi paikkaa parlamenttiin eli Alltingiin 9,9 % kannatuksella.
Puheenjohtaja.
Puolueen puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2022 Kristrún Frostadóttir.
Anselmo Alliegro

Anselmo Alliegro y Milá (16. maaliskuuta 1899 – 22. marraskuuta 1961) oli kuubalainen poliitikko, joka toimi maan väliaikaisena presidenttinä Fulgencio Batistan paettua uutenavuotena 1959 maasta. Hän oli aikaisemmin ollut senaatin puhemies.
Reetta Laitinen

Reetta Laitinen (s. 1982) on suomalainen sarjakuvantekijä ja kulttuurintutkija, koulutukseltaan filosofian maisteri.
Laitinen on Kansan Arkiston tutkija. Hän on ollut "Sarjainfon" päätoimittaja vuosina 2012–2015 ja Suomen sarjakuvaseuran puheenjohtaja 2018–2021. Vuonna 2024 Laitinen sai Suomen sarjakuvaseuran myöntämän sarjakuvaneuvoksen arvonimen.
Anna-Liisa Laine

Anna-Liisa Laine (s. 1975 Kuopio) on suomalainen evoluutioekologi. Hän on työskennellyt vuodesta 2019 Zürichin yliopiston ekologian professorina. Vuosina 2015–2018 hän toimi Helsingin yliopiston kasviekologian professorina. 
Laine valmistui maisteriksi Oulun yliopistosta 2001 ja väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2005. Hän vieraili Kalifornian yliopistossa Santa Cruzissa 2006–2007 ja toimi kasvipatologian yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa 2008–2008. Laine työskenteli tutkijana Australiassa Commonwealth Scientific and Industrial Research Organisationissa (CSIRO) 2009–2010.
Laine on tutkinut kasvien ja niiden sairauksien välisiä suhteita ja erityisesti heinäratamon ja sillä elävän härmäsienen suhdetta. Hänet kutsuttiin vuonna 2017 Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi. Keväällä 2023 Laine sai viisivuotisen Euroopan tutkimusneuvoston (ERC) rahoituksen ”The Coevolutionary Consequences of Biodiversity Change” -hankkeen toteuttamiseen. Hankkeen myötä Laine palaa Helsingin yliopistoon perustettavaan uuteen kasvien biodiversiteetin professuuriin. Laine on Suomessa ainoa tutkija, joka on saanut kilpaillun ERC-rahoituksen Starting-, Consolidator- ja Advanced Grant -kategorioissa.
Laineen äiti on Kuopion yliopiston hammaslääketieteen professori ja isä opettaja.
Bidentalia

Bidentalia on sukupuuttoon kuollut terapsidien kladi, joka kuuluu dikynodontteihin.
Fylogenia.
Kammerer "et al." (2011):
Esa Halme

Esa Jukka Halme (s. 8. huhtikuuta 1958 Lahti) toimii Pirkanmaan liiton johdossa Pirkanmaan maakuntajohtajana.
Esa Halme syntyi Pentti Halmeen ja Marjatta Varosen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1981 on Eeva Kyttälä. Halme tuli ylioppilaaksi 1977 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1997. Hän toimi tutkijana VTT:llä 1984–1986, Vaasan läänin seutukaavaliiton osastopäällikkönä 1986–1988, suunnittelutoimiston johtajana 1990–1993 ja Itä-Uudenmaan liiton johtajana 1993–1994. Itä-Uudenmaan maakuntajohtaja Halme oli 1994–2002 ja Päijät-Hämeen 2002–2010. Pirkanmaan maakuntajohtajaksi hänet nimitettiin vuonna 2010.
Jaakko Mikkola

Jaakko Antti Mikkola (s. 23. maaliskuuta 1961 Urjala) on Kymenlaakson maakuntajohtaja eli Kymenlaakson liiton operatiivinen johtaja.
Jaakko Mikkola syntyi rovasti Antti Mikkolan ja kansanedustaja Saara Annalan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1985 on artenomi Pirjo Lantto. Mikkola tuli ylioppilaaksi 1980 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1986. Valtiotieteen maisterin tutkinnon hän suoritti Helsingin yliopistossa 1996. Mikkola toimi Hämeenlinnan maanmittaustoimiston kaavasuunnittelijana 1984–1985, Hattulan kaavoituspäällikkönä 1987–1996, Kymenlaakson liiton suunnittelupäällikkönä 1996–2003 ja Itä-Uudenmaan maakuntajohtajana vuodesta 2003. Kun Itä-Uudenmaan liitto lakkautettiin vuonna 2011 ja sen kunnat siirtyivät osaksi Uudenmaan maakuntaa, siirtyi Mikkola Uudenmaan liiton kansainvälisten asioiden johtajaksi. Kymenlaakson maakuntajohtajaksi Mikkola valittiin vuonna 2016.
Sinbad, merten sankari

Sinbad, merten sankari (engl. "The Golden Voyage of Sinbad") on Gordon Hesslerin ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen fantasiaseikkailuelokuva vuodelta 1973. Pääosissa ovat John Phillip Law, Tom Baker, Takis Emmanuel, Caroline Munro, Douglas Wilmer ja Martin Shaw. Elokuvan erikoistehosteista vastaa Ray Harryhausen. 
"Sinbad, merten sankari" on toinen kolmesta Columbia Picturesin tuottamasta Sinbad-elokuvasta. Ensimmäinen on "Sindbadin uudet seikkailut" ("The 7th Voyage of Sinbad", 1958) ja kolmas "Sinbad ja tiikerinsilmä" ("Sinbad and the Eye of the Tiger", 1977).
Elokuva perustuu arabialaisissa "Tuhannen ja yhden yön saduissa" esiintyvän Sindbad Merenkulkijan seikkailuihin.
Juoni.
Aarteenetsintämatkallaan Sinbad (John Phillip Law) kohtaa esimerkiksi myyttisen homunculuksen eli keinotekoisesti valmistetun pienoisihmisen sekä outoja petoja ja myrskyjä. Hänen vihollisensa on pahan taikuuden harjoittaja Koura. Sinbadin kumppanina matkalla on muun muassa orjatyttö Margiana (Caroline Munro), jonka kämmeneen on tatuoitu mystinen silmä. Sinbad on aiemmin nähnyt tytön unessa.
Palkinnot.
Elokuva on saanut vuoden 1973 parhaan fantasiaelokuvan Saturn-palkinnon.
Milo (joki)

Milo on Nigerin sivujoki Guineassa. Sen pituus on 490 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 13 500 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus on 177 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Macentan koillispuolella sijaitsevalta ylängöltä 800–1 050 metrin korkeudesta. Sen alkulähteet ovat ylempänä ja etelämpänä kuin minkään muun Nigerin sivujoen. Milo virtaa vuolaana ensin kohti itää, kääntyy sitten pohjoiseen ja lopuksi luoteeseen. Sen suurin sivujoki on samalta ylängöltä alkunsa saava Baoule eli Sanamba. Milo laskee Nigeriin 50 kilometriä ennen Siguiria.
Milon varrella sijaitsevat Kérouanén ja Kankanin kaupungit. Jokilaaksossa viljellään riisiä ja yläjuoksulla kahvia. Alueella on myös timanttiesiintymiä.
Joki on liikennöintikelpoinen matalapohjaisilla aluksilla Kankaniin saakka. Ranskan siirtomaa-aikana se oli melko tärkeä liikenneväylä, joka yhdisti Conakryn–Nigerin ja Dakarin–Nigerin rautatiet.
Oden’s

Oden’s (puhekielessä myös "dens" tai "denssi") on ruotsalaisen tupakkavalmistaja GN Tobaccon valmistama nuuskamerkki. Oden’sia on saatavilla monena eri makuna, joista suosituin on Oden’s Cold Dry. Oden’sia myydään myös eri nikotiinimäärissä, jotka ovat 8 mg, 16 mg ja 22 mg. Cold Dry sisältää 22 mg nikotiinia yhtä grammaa kohden.
Oden’s on suomalaisten eniten käyttämä nuuskamerkki. Oden’s on useita muita nuuskamerkkejä huomattavasti vahvempaa ja edullisempaa. Valmistusmaassaan Ruotsissa Oden’s sen sijaan ei ole kovin suosittu tai tunnettu nuuskamerkki, sillä monet ruotsalaiskuluttajat pitävät sitä heikkolaatuisena ja suosivat pienempiä nikotiinimääriä.
Valmistus.
Oden’s valmistetaan hiotusta, seulotusta tupakasta, joka kulkee lämpökäsittelyn kautta. Oden’sin nuuskaa valmistava tehdas sijaitsee Enköpingissä, Ruotsissa.
Lentopallon Suomen Cup 2017

Lentopallon Suomen Cupiin 2017 osallistui 20 miesten ja 15 naisten joukkuetta.
Miesten Cup.
Lopputurnaus.
Välierät ja Loppuottelu pelattiin Kupittaan Palloiluhallissa.
Naisten Cup.
Lopputurnaus.
Välierät ja Loppuottelu pelattiin Kupittaan Palloiluhallissa.
Porton Down

Porton Down on Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimien tutkimuskeskus. Yksikön nimi on DSTL. Tutkimusyksikkö avattiin vuonna 1916. Se sijaitsee Englannin Wiltshiressä. Siellä kehitettiin kemiallisia aseita, sekä valmistettiin ja tutkittiin ainakin sariini-kaasua ja CS-kaasua (ei-kuolettava kyynelkaasu), mahdollisesti myös muita myrkkykaasuja. ICI:n vuonna 1952 kehittämä VX-hermokaasun kaava siirtyi Porton Downin tutkimusyksikköön 1954.
Kemiallisten aseiden säilytystä ja varastointia koskeva sulkusopimus määräsi sopineet maat hävittämään kemialliset aseensa vuonna 1993. Tuon jälkeen Porton Downin tutkimuslaboratorioissa on tutkittu muun muassa Ebola-virusta.
Maailmanloppu ja ihmemaa

Maailmanloppu ja ihmemaa () on japanilaisen Haruki Murakamin romaani. Tarina kulkee lomittain Ihmemaassa ja Maailmanlopussa, joista kirjan nimi on peräisin.
Teos on käännetty suomeksi japaninkielisestä teoksesta.
Hävitys

Hävitys () on Jeff VanderMeerin tieteiskirja, josta on tehty samanniminen elokuva.
Teos on voittanut Nebula- ja Shirley Jackson -palkinnot.
Tinkisso

Tinkisso on Nigerin sivujoki Guineassa. Sen pituus on 620 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 19 800 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus on 181 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Fouta Djallonin kaakkoiskulmasta 850 metrin korkeudelta. Se laskeutuu vuolaana Ylä-Guinean tasangolle ja virtaa sitten hitaasti mutkitellen kohti itää. Tinkisso laskee Nigeriin kuusi kilometriä ennen Siguiria. Sen tärkeimmät sivujoet ovat Bouka ja Banie.
Tinkisson varrella sijaitsevat Dabolan ja Dinguirayen kaupungit. Dabolassa on vuonna 1974 rakennettu pieni vesivoimalaitos. Alueella viljellään maapähkinää ja louhitaan bauksiittia.
Touko Perko

Touko Pellervo Immanuel Perko (23. toukokuuta 1941 Turku – 16. huhtikuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija, professori ja journalisti.
Henkilöhistoria.
Touko Perko syntyi opettaja Arvo Oskari Perkon ja kotitakousteknikko Maija Toivikki Tattarin perheeseen. Perko tuli ylioppilaaksi vuonna 1960 ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1968. Hänen puolisonsa vuodesta 1967 lähtien oli ylihoitaja Ulla Eliina Airio. Perheessä oli vuosina 1968 ja 1970 syntyneet lapset.
Ura.
Touko Perko väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1971. Hän toimi Turun yliopiston Suomen historian asisstenttina 1967–1978, dosenttina 1973–2009 ja apulaisprofessorina 1978–1980. Alkio-opiston rehtori Perko oli 1980–1985, Jyväskylän yliopiston viestinnän dosentti 1985–2009 ja journalistiikan professori 1987–1989.
Perko työskenteli "Keskipohjanmaan" päätoimittajana 1986–1989 ja "Keskisuomalaisen" varapäätoimittajana 1989–1995 sekä lehden erityistehtävissä 1996–2001. Valion ja maitosektorin päätoimisena historian kirjoittajana Perko oli vuosina 2002-2010. Hän oli myös "Sotahistoriallisen aikakauskirjan" päätoimittaja. Suomen Akatemian tutkimusassistenttina ja tutkijana Perko toimi useaan otteeseen 1970- ja 1980-luvulla. Otavan kirjasäätiön palkinnon hän sai vuonna 1975. Marsalkka Mannerheimin perinnesäätiön sotahistorian palkinto 2018. Perko sai professorin arvon 2018.
Julkaisuja.
Perko kirjoitti myös 39 pienoiselämäkertaa "Suomen kansallisbiografiaan" vuosina 2006–2015.
Niandan

Niandan on Nigerin sivujoki Guineassa. Sen pituus on 365 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 12 700 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus on 215 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Kissidougoun länsipuolelta 700 metrin korkeudesta. Se virtaa itään ja kääntyy sitten kohti pohjoista. Tärkeimmät sivujoet ovat Bale ja Koya, joiden välillä on suuria koskia. Alajuoksullaan Niandan muodostaa tulvatasangon, jolla viljellään riisiä. Fomiin suunnitellaan säännöstelypatoa ja 90 megawatin vesivoimalaitosta.
Keskustapuolue (Islanti)

Keskustapuolue () on vuonna 2017 perustettu islantilainen puolue. Keskustapuolueen perusti Islannin entinen pääministeri Sigmundur Davíð Gunnlaugsson, joka erosi virastaan ja edustamastaan Edistyspuolueesta Panaman papereista selvinneiden veroparatiisiyhtiökytkösten vuoksi. Ensimmäisissä parlamenttivaaleissaan vuonna 2017 vastaperustettu puolue menestyi hyvin saaden yli 10 % äänistä ja seitsemän paikkaa Alltingin. Seuraavissa vuoden 2021 vaaleissa puolue pärjäsi selvästi heikommin saaden ainoastaan kolme paikkaa Alltingiin samalla kannatuksen puolittuessa.
Kopplorna

Kopplorna on saariryhmä Espoon Suvisaaristossa. Siihen kuuluu Högkopplan, Träskkopplan, Malmkopplan ja Hamnkopplan. Saarilla on runsaasti huvila-asutusta. Högkopplanilla oli vuosina 1948–2025 Yleisradion työntekijöiden kesänviettopaikka. Kopplornan saariryhmän ja Suvisaariston pääsaarten välissä on noin 200–300 metriä leveä salmi Kopplo sund.
Maantiede ja luonto.
Saariryhmän kolme itäisintä saarta eli Malmkopplan, Träskkopplan ja Hamnkopplan ovat kasvaneet lähes kiinni toisiinsa maankohoamisen seurauksena. Saarista eteläisintä eli Högkopplania erottaa Träskkopplanista muutaman kymmenen metrin levyinen salmi. Pohjoisessa Malmkopplanin koillispuolella sijaitsee pieni Kopplokobben. Saariryhmän eteläpuolella on muutamien aarien laajuisia kallioluotoja, joista suurin on Pipan.
Kopplorna-saarten luonto koostuu pääosin mustikkatyypin kangasmetsistä, kalliometsistä ja avokallioista. Paljasta, avointa kalliorantaa on etenkin Högkopplanin länsi- ja lounaisrannalla. Rantalehtoja ja rantaniittyjä Kopplorna-saarilla on jonkin verran. Puuston yleiskuvaa hallitsee mänty, rantalehdoissa kasvaa tervaleppää. Saarten huvila-asutus on melko tiheää, joten pihapiirien osuus pinta-alasta on suuri. Malmkopplanin puolivälissä on entinen merenlahti, joka halkaisee lähes koko saaren.
Noin kilometri Kopplarnasta lounaaseen sijaitsee Vargenin luonnonsuojelualue.
Nimen etymologia.
Kopplorna-nimen alkuperä on hämärän peitossa. Varhaisin maininta saarista on 1600-luvun kartassa muodossa Kåpenro Skiär. Nimi saattaa palautua ruotsalaismurteisiin tai keski-alasaksaan. Myös suomenkielinen alkuperä on mahdollinen. Radiotoimittaja ja kirjailija Reino Hirviseppä antoi saarille 1930-luvulla suomenkielisen nimen Koppelosaaret, mutta sitä ei virallistettu, eikä se liity millään tavoin alkuperäisen nimen sisältöön.
Artjom Blažijevski

Artjom Blažijevski (s. 20. maaliskuuta 1994 Moskova, Venäjä) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-joukkue TsSKA Moskovassa. Tämän lisäksi hän on edustanut KHL:ssa myös Torpedoa. Blažijevski aloitti KHL-uransa Torpedossa kaudella 2014–2015. 10.4 2020 mennessä pelaamissaan 227 runkosarjaottelussa hän on kerannyt tehopisteet 13+37=50 ja 44 pudotuspeliottelussa tehopisteet 1+3=4.
Seppo J. Partanen

Seppo Juhani Partanen (s. 1941 Pielavesi) on suomalainen Espoossa asuva toimittaja, toimituspäällikkö ja Lapin historiasta, matkailusta, kullankaivusta ja luonnosta kirjoja julkaissut tietokirjailija.
Partanen aloitti uransa Kouvolassa lukiota käydessään kirjoittamalla teatteriarvosteluja lehtiin. Hän oli toimittajana Kymen Sanomat-lehdessä ja Eteenpäin-lehdessä 1961–1967 ja asevelvollisuusaikanaan muutaman kuukauden toimittajana Ruotuväki-lehdessä. Partanen oli toimittajana, toimitussihteerinä ja kustannustoiminnasta vastaavana julkaisupäällikkönä Suomen Matkailuliitossa vuosina 1967-1999 ja projektipäällikkönä Oy Editassa 1999-2002. Partanen on ollut vapaa kirjailija vuodesta 2002 alkaen. Kirjojen lisäksi hän kirjoittanut runsaasti lehtiartikkeleita Lapin historiasta, luonnosta ja kullankaivusta.
Partanen oli Matkailutoimittajien Kilta ry:n puheenjohtaja 1976-1978 ja hän on Lapin Kullankaivajain Liiton ja Matkailutoimittajien Killan kunniajäsen. Hän teki radiodokumentteja ja radio-ohjelmia Yleisradiolle 1970- ja 1980-luvuilla ja sai Prix Italia palkinnon vuonna 1983 yhdessä Pertti Salomaan ja Martti Timosen kanssa tekemästään radiodokumentista "Oikotie vai elämäntapa, henkilökuvia kullankaivajista. radiodokumentti taiteilija Andreas Alariestosta". Partanen oli kullankaivun historian asiantuntijana Åke Lindmanin elokuvan ja televisiosarjan Lapin kullan kimallus tuotannossa ja käsikirjoituksessa.
MacKenzie Weegar

MacKenzie Weegar (s. 7. tammikuuta 1994 Nepean) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Calgary Flamesissa. Hän on Florida Panthersin seitsemännen kierroksen varaus . Hän on pelipaikaltaan puolustaja ja laukoo rightilta. Marraskuussa 2020 Weegar teki Panthersin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen, jonka cap hit on 3,25 miljoonaa dollaria. Heinäkuussa 2022 Panthers kauppasi Weegarin, Jonathan Huberdeaun, Cole Schwindtin ja ehdollisen ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuoden 2025 varaustilaisuudessa Calgary Flamesiin vaihdossa Matthew Tkachukiin ja ehdolliseen neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.
Thomas Linley nuorempi

Thomas Linley nuorempi (1756 – 5. elokuuta 1778) oli brittiläinen säveltäjä ja viulisti. Hän oli Thomas Linleyn vanhin poika ja tunsi henkilökohtaisesti Wolfgang Amadeus Mozartin, jonka hän tapasi Italiassa keväällä 1770.
Linley nuorempi opiskeli aluksi Lontoossa William Boycen johdolla ja jatkoi viulunsoiton opintoja Firenzessä Pietro Nardinin johdolla. Vuonna 1771 Linley palasi kotimaahansa, jossa hän sittemmin kuoli hukkumalla tapaturmaisesti.