tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pyhän Olavin ritarikunta

Pyhän Olavin ritarikunta () on toinen Norjan kahdesta virallisesta ansiomerkkiritarikunnasta.
Viisiluokkaisen ritarikunnan perusti kuningas Oskar I vuonna 1847. Se sai nimensä Norjan kansallispyhimyksen, 1000-luvun alkupuolella hallinneen kuningas Olavi Pyhän mukaan. Ritarikunnan merkki on valkoiseksi emaloitu, kultareunainen, kruunuin ja O-kirjaimin koristeltu Maltan risti, jota kannetaan valko-sini-punaisessa nauhassa. Suurristiä voidaan kantaa myös koristeellisessa kaulaketjussa.
Ritarikunnalla palkitaan ansioita Norjan ja koko ihmiskunnan hyväksi. Ritarikunnan suurmestari on Norjan hallitsija, joka vastaa uusista nimityksistä. Ennen kun ritarikunnan virallinen hallitus ottaa uuden nimitysehdotuksen käsittelyynsä, hakemukselle on saatava puolto henkilön kotiläänin lääninherralta.
Vuodesta 1985 lähtien ritarikunnalla on palkittu lähtökohtaisesti vain Norjan kansalaisia, mutta toisinaan ulkomaalaisia valtionpäämiehet ja kuninkaalliset saavat nimityksen. Presidentit Urho Kekkonen, Mauno Koivisto, Martti Ahtisaari, Tarja Halonen ja Sauli Niinistö on palkittu ritarikunnan suurristeillä. Myös rouva Tellervo Koivistolle on myönnetty ritarikunnan suurristi.
Kunniamerkkiä jaetaan kuudessa luokassa:
Ritarikunnan suurmesatri voi myöntää ketjua sellaiselle henkilölle, jolle on jo ennestään myönnetty suurristi.
Armas Hutri

Armas Aleksanteri Hutri (10. huhtikuuta 1922 Jääski – 29. toukokuuta 2015 Kaunialan sairaala) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Henkilöhistoria.
Hutrin vanhemmat olivat Tuomas Hutri ja Katri Saikkonen. Hän oli naimissa Mirjami Marttisen kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon. Hutri osallistui 17-vuotiaana talvisodassa Viipurin sk-piirin poikapataljoonassa Summan ja Äyräpään taisteluihin ja haavoittui vakavasti. Hän menetti tajuntansa neljäksi vuorokaudeksi ja sai sotasairaalassa herättyään kuulla, että hänen aivoissaan oli 16 sirpaletta, joita ei voitu poistaa, vaan ne jätettiin kapseloitumaan. Hutri kuntoutui jatkosotaan, jossa hän haavoittui vielä kahdesti, mutta lievemmin. Talvisodan vammat alkoivat ärtyä 1943 ja Hutri joutui neljäksi vuodeksi sairaalaan. Hän menetti puhe-, kirjoitus- ja lukemistaitonsa. Päästyään sotasairaalasta vuonna 1947 Hutri pyrki opiskelemaan Ateneumiin, jonne hän pääsi 1949 ja josta hän valmistui 1952. Hänelle myönnettiin professorin arvo vuonna 1976. Hutri piti kunnostamassaan maalaistalossa Perniössä vuosina 1999–2009 taiteilijatalo Pyynpivoa.
Taiteellinen tuotanto.
Hutrin teoksia oli ensimmäisen kerran esillä 1953. Niiden pääasiallinen materiaali on pronssi, mutta hän on käyttänyt teoksissaan myös paljon puuta. Hutrin teoksia ovat muun muassa Mikkelissä sijaitseva "Nelisiipi", Yrjö Koskisen patsas Lopella ja "Saattue" -patsas Kajaanissa. Hän on myös suunnitellut Ella Erosen ja Osmo P. Karttusen hautamuistomerkit. Salossa Perniön entisen kunnantalon edustalla on Hutrin vuodelta 1983 oleva pronssista ja graniitista tehty veistos "Pyykkäri". Veistos paljastettiin vuonna 2016. Veistos on yhdistelmä esittävää ja abstraktia taidetta Hutrille tyypilliseen tapaan.
Hutrin reliefi "Myrskyn jälkeen" on siirretty Kaunialasta Suomenlinnaan Sotamuseoon.
Armas Hutrin pronssiveistos "Kurjet" (1964) katosi Lappeenrannan Tiuruniemen sairaalan pihalta lokakuussa 2023.
Karkeakarvainen saksanseisoja

Karkeakarvainen saksanseisoja () on alun perin saksalainen koirarotu, joka on syntynyt risteyttämällä villakoirapointtereita, korthalsingriffoneita, harjaskarvaisia seisojia ja lyhytkarvaisia saksanseisojia. Karkeakarvainen saksanseisoja on laajimmalle levinnyt karkeakarvainen metsästyskoirarotu.
Ulkonäkö.
Uroksen säkäkorkeus on 61–68 cm ja nartun 57–64 cm. Pää on melko pitkä, kallo leveä ja kuono voimakas. Silmien tulee olla tummat ja kirkkaat, korvien keskipitkät ja riippuvat. Rintakehä on syvä ja melko leveä. Karkeakarvainen saksanseisoja on neliömäinen, korkeintaan 3 cm korkeuttaan pitempi. Suomessa hännän typistäminen ei ole sallittua. Typistämättömänä häntä ulottuu kintereeseen asti. Karvan tulee olla karkeaa, rungonmyötäistä ja sormilla koettaessa selvästi kierteistä. Karvanpeitteen tulee olla peittävää. Koiralla tulee olla pohjavillaa. Karkeakarvaisen saksanseisojan rodullisia tuntomerkkejä ovat myös tuuhea parta ja kulmakarvat. Väri on joko valkopohjainen ruskein merkein, valkopohjainen mustin merkein, ruskea päistärikkö, musta päistärikkö tai kokoruskea.
Luonne ja käyttäytyminen.
Metsästysvietti on erittäin voimakas, siksi rotu soveltuu yleensä huonosti pelkäksi seurakoiraksi. Se on luonteeltaan ystävällinen ihmisille, toimelias ja tarmokas. Rodulla esiintyy jonkin verran myös vartioimis- ja puolustusviettiä, mutta niistä pyritään jalostusvalinnoin määrätietoisesti eroon.
Saksanseisojat ovat melko jääräpäitä ilman kunnon koulutusta ja kuria. Joskus myös iän myötä jääräpäisyys alkaa tulla esiin. Saksanseisojat ovat myös paikoin todella ns. ”hellyydenkipeitä”, eli niitä pitäisi olla silittämässä ja rapsuttamassa.
Metsästyskäyttö.
Karkeakarvainen saksanseisoja on saanut mainetta uupumattomana ja rohkeana metsästäjänä kaikenlaisessa maastossa. Se on monipuolinen metsästyskoira, joka sopii hyvin kaiken riistan metsästykseen.
Vesilintujahdissa rotu on mainio. Se noutaa pudotetun riistan ja kerää usein talteen myös muiden sorsastajien haavoittamat tai löytämättä jääneet linnut. Karkeakarvaista saksanseisojaa käytetään myös jälkikoirana haavoitetun riistan etsimisessä. Rodun haku käy myös laajuudeltaan ja vauhdiltaan tulokselliseen riekonpyyntiin tunturimaastossa sekä peltopyy- ja fasaanijahtiin peltomaastossa.
Alkuperä.
Rotu on vielä nuori: se sai nykyisen ulkonäkönsä 1900-luvun alussa. Suomessa rotukirjat suljettiin vasta 1938; tämä tarkoittaa sitä, että rotuun ei sen jälkeen hyväksytä muita kuin puhdasrotuisista esivanhemmista polveutuneita eläimiä. Siihen asti lyhytkarvaisia ja karkeakarvaisia saksanseisojia astutettiin ristiin ja pennut rekisteröitiin niiden karvan laadun mukaan jompaankumpaan rotuun. Rodun alkuperämaassa rotukirjaa ei ole suljettu kokonaan vieläkään.
Timuridien dynastia

Timuridien dynastia oli turkkilais-mongolilainen ja persialainen, islaminuskoinen hallitsijasuku, jonka kantaisä oli Timur Lenk (Tamerlane). Se hallitsi Keski-Aasian ja Iranin timuridien valtakuntaa, ja myöhemmin Baburin perustamaa suurmogulaattia Intiassa.
Timur Lenk valloitti valtavan alueen Keski-Aasiassa 1300-luvun lopussa ja 1400-luvun alussa perustaen seuraajadynastian, jonka aikana valtakunta kuitenkin nopeasti hajaantui hajotakseen lopullisesti 1500-luvun alussa. Timuridien valtakunnan hajottua Babur, Timur Lenkin suora jälkeläinen, perusti vuonna 1526 Intiaan mogulivaltakunnan, joka 1600-luvulla hallitsi suurinta osaa Intiasta, mutta heikkeni 1700-luvulla. Timuridien dynastian valta loppui Brittiläisen imperiumin hajotettua mogulaatin 1857.
Core War

 0000: ADD.AB # 4, $ 3
 0001: MOV.F $ 2, @ 2
 0002: JMP.B $ -2, $ 0
 0003: DAT.F # 0, # 0
Core War -ohjelma (Redcode ICWS-94 -koodia)
Core War (tai Core Wars) on kahden pelaajan tietokonepeli, jossa pelaajat tekevät pelin omalla ohjelmointikielellä tietokoneohjelman, jonka tarkoituksena on levittää ohjelmaa käytössä olevalle muistialueelle. Ohjelmat suorittavat yhden käskyn vuorollaan ja toisen tuhonnut ohjelma on voittaja.
Pelin ohjelmat kirjoitetaan yksinkertaisella Redcode-nimisellä ohjelmointikielellä, joka muistuttaa varhaisten CISC-koneiden assemblyä. Redcode-ohjelmat suoritetaan MARS-nimisellä virtuaalikoneella (Memory Array Redcode Simulator). Kieli ei käytä rekistereitä vaan manipuloi muistiosoitteita. Siinä on vain suhteelliset hyppykäskyt. Osoitus tai hyppy muistin lopun ohi siirtyy muistiavaruuden alkuun. Käskyt vievät vakioajan. Erikoisuus on DAT-käsky (0-alkuinen). Jos ohjelma suorittaa tämän käskyn se pysähtyy ja vastustaja julistetaan voittajaksi. 
Core War -pelin ensimmäisen version kehittivät D. G. Jones ja A. K. Dewdney vuonna 1984 ja se perustui Victor Vyssotskyn ideoimaan Darwin-nimiseen peliin, jonka Douglas McIlroy toteutti Bell Labsissa IBM 7090 -tietokoneelle 1960-luvulla. Darwinista tehtiin versiot myös Z80 CP/M-järjestelmille ja Apple Macille.
Core Warin sanotaan perustuvan tarinaan tietokonemadosta nimeltä "Creeper", jota vastaan ohjelmoitiin itsekopioituva ohjelma nimeltä "Reaper", joka tuhosi "Creeperin" kopiot ja sitten itsensä.
Roosa Närhi

Roosa Närhi (s. 29. elokuuta 1990 Turku) on suomalainen, Budokwai/Taekwondo Team Turkua edustava taekwondo-urheilija. Hänen vyöarvonsa on 3. dan (kolmannen asteen musta).
Närhi aloitti taekwondon harrastamisen vuonna 2003 ja kilpailemisen vuonna 2004. Hänen opettajansa on liikesarjamaajoukkueen päävalmentajana toimiva turkulainen Jarkko Mäkinen (5. dan).
Närhen suurimpiin saavutuksiin kuuluu junioreiden MM-8 vuonna 2008, aikuisten MM-9 2009 sekä opiskelijoiden MM-5 2010.
MTM Enterprises

MTM Enterprises oli vuosina 1969–1998 toiminut yhdysvaltalainen tuotantoyhtiö. Yhtiön perustivat Mary Tyler Moore ja Grant Tinker.
MTM tuotti useita televisiosarjoja, esimerkkeinä "Hill Street Blues, St. Elsewhere" ja "The Mary Tyler Moore Show". MTM myytiin vuonna 1989 TVS Entertainmentille. Vuonna 1996 News Corporation osti yhtiön. MTM sulautettiin pian kaupan jälkeen 20th Century Foxiin, ja se lopetti toimintansa.
Firman logo oli parodia MGM:n tunnuksesta; karjuvan leijonan sijaan mukana oli naukuva Mimsie-kissa. Logosta esitettiin yhtiön eri ohjelmissa erilaisia mukaelmia. Esimerkiksi "Hill Street Blues" -sarjassa käytetyssä logossa kissalla oli poliisin lakki.
Bacău

Bacău [baˈkəu̯] () on kaupunki Romanian itäosassa, Karpaattien juurella. Siellä on noin 133 000 asukasta. Kaupungista pääsee Transilvanian puolelle Ghimeşin solaa pitkin. 
Historiankirjojen ensimmäinen maininta Bacăusta on vuodelta 1408. Kaupungissa on paljon keskiaikaisia ja goottilaista tyyliä edustavia rakennuksia. Sen nähtävyyksiin kuuluvat ortodoksinen munkkiluostari ja romanttinen ruusupuisto.
Ensimmäisen maailmansodan aikana romanialaisten päämaja sijaitsi Bacăussa. Nykyisin kaupunki on Romanian rautatieverkon solmukohta ja yksi vilkkaimmista asemista.
Karekin II

Karekin II (; synt. Krtitš Grigori Nersesjan, ; s. 21. elokuuta 1951 Voskehat, Armenia) on Armenian apostolisen kirkon johtaja eli katolikos vuodesta 1999.
Nersesjan liittyi seminaariin vuonna 1965 ja valmistui vuonna 1971, mitä ennen hänet oli vihitty diakoniksi vuonna 1970. Myöhemmin hänestä tuli munkki ja hänet vihittiin papiksi vuonna 1972. Hän opiskeli 1970-luvun lopulla myös ulkomailla Wienissä, Bonnin yliopistossa ja Zagorskissa Venäjällä. 23. lokakuuta 1983 hänestä tuli Vagharšapatin piispa ja vuonna 1992 arkkipiispa.
Nersesjan osallistui aktiivisesti vuoden 1988 maanjäristyksen uhrien auttamiseen. Hän oli myös innokas hankkimaan modernia teknologiaa kirkon elämän helpottamiseen.
Vuonna 1999 hänet valittiin Armenian katolikokseksi, missä virassa hän seurasi Karekin I:tä.
Tea Vikstedt

Tea Vikstedt, ent. Vikstedt-Nyman, (s. 6. heinäkuuta 1959 Hyvinkää) on suomalainen kilpapyöräilijä, sittemmin Vasemmistoliiton kaupunginvaltuutettu Helsingissä ja rakennusmaalari.
Urheilu-ura.
Vikstedt aloitti pyöräilyuransa 24-vuotiaana liityttyään Helsingin Työväen Luistelijoihin ja tavattuaan Esa Nymanin, josta tuli hänen puolisonsa ja valmentajansa. Ensimmäiset Suomen mestaruutensa hän voitti 1984, ja 1986 hän oli MM-kisoissa 3 000 metrin takaa-ajossa kuudes ja maantieajossa kahdeksas. Parhaat sijoituksensa MM-kisoista hän sai vuosina 1987 ja 1988, kun hän sijoittui 3 000 metrin aika-ajoissa neljänneksi. Soulin olympialaisissa 1988 Vikstedt-Nyman oli maantieajossa neljäskymmeneskolmas, ja Barcelonassa 1992 maantieajossa kahdeskymmenesviides ja 3 000 metrin takaa-ajossa seitsemäs. Kolmansissa olympialaisissaan Atlantassa Vikstedt-Nyman sijoittui maantieaika-ajossa kuudenneksi ja radalla pisteajossa seitsemänneksi.
Vikstedt-Nyman teki urallaan kaksi maailmanennätystä. 1988 hän teki sisäratojen 10 km:n ME:n ajalla 13.12,534 ja vuonna 1990 sisäratojen 100 km:n ennätyksen ajalla 2.24.57,618. Ranskan ympäriajossa hän oli neljäs vuonna 1988 ja kolmas Italian ympäriajossa 1990. Vikstedt-Nyman voitti urallaan 24 Suomen mestaruutta ja 24 pohjoismaiden mestaruutta eri pyöräilymuodoissa ja teki kymmenen Suomen ennätystä. Hän lopetti uransa vuonna 1996.
Poliittinen ura.
Vikstedt lähti politiikkaan Rakennusliiton ammattiyhdistystoiminnan kautta ja oli liiton hallituksen jäsen 2003–2015. Vuoden 2004 kunnallisvaaleissa ja vuoden 2008 kuntavaaleissa hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon ja yleisten töiden lautakunnan jäseneksi. Hän on ollut ehdokkaana Vasemmistoliiton listoilla eduskuntavaaleissa 2003 ja 2007.
Riccardo Bacchelli

Riccardo Bacchelli (19. huhtikuuta 1891 – 8. lokakuuta 1985) oli italialainen kirjailija. Hän kirjoitti sekä romaaneja, novelleja ja näytelmiä että musiikki- ja kirjallisuuskritiikkiä, matkakertomuksia ja muuta non-fiction-kirjallisuutta. Hän oli 1941–1944 Italian akatemian jäsen.
Bacchelli oli nuorena La Voce -kirjoittajapiirin jäsen ja 1919–1922 "La Rondan" toimittaja. Hänen tuotannostaan merkittävintä ovat historialliset romaanit, joissa on poliittista tendenssiä. Pääteos "Po-joen mylly" kertoo erään suvun tarinaa sadan vuoden ajalta.
Keskipohjanmaa

Keskipohjanmaa on Kokkolassa ja Keski-Pohjanmaalla seitsemän kertaa viikossa ilmestyvä maakuntamedia, jonka paperilehti ilmestyy viitenä päivänä viikossa. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1917 lähtien Keski-Pohjanmaan maakuntalehtenä. Lehteä kustantaa Hilla Group Oyj, aiemmalta nimeltään KPK Yhtiöt. 
Lehden va. päätoimittajana toimii Joni Mäki-Petäjä. Vuodesta 2023 toukokuuhun 2025 Suvi Tanner. Ennen häntä va. päätoimittajana toimi Sanni Aho ja sitä ennen päätoimittajana Tiina Ojutkangas. Hänen edeltäjinään päätoimittajina toimivat Kauko Palola vuosina 2013–2018 ja Lassi Jaakkola 1990–2013. 
"Keskipohjanmaan" painetun lehden ja verkon tavoittavuus löytyy lehden mediatiedoista.
"Keskipohjanmaalla" on verkkolehden lisäksi sovellus, joka on otettu käyttöön syyskuussa 2018. 
Podcastien julkaiseminen "Keskipohjanmaan" sovelluksessa ja verkkosivuilla aloitettiin toukokuussa 2019. Ensimmäisenä "Keskipohjanmaan" podcastina aloitti jalkapalloseura Kokkolan Pallo-Veikkojen Veikkausliiga-kauteen keskittynyt Keparin kulmalla.
"Keskipohjanmaa" siirtyi broadsheet-koosta lehdistä tabloid-formaattiin helmikuussa 2018. Lehteä kehitettiin edelleen tammikuussa 2019, jolloin ulkoasu-uudistuksen yhteydessä myös lehden sisällöt uudistuivat.
Kool &amp; the Gang

Kool &amp; the Gang on yhdysvaltalainen R&amp;B/soul/funk/disko -yhtye. Yhtye muodostui alun perin New Jerseyn Jersey Cityssä vuonna 1964. Yhtyeen uralla on ollut useita vaiheita. Yhtye aloitti soittamalla R&amp;B– sekä funk –musiikkia ja päätyivät lopulta diskoyhtyeeksi. Yhtyeen viimeisimmät levytykset ennen kevättä 2006 olivat sekoitus poppia sekä R&amp;B:tä.
Historia.
Yhtyeen keskeisiä jäseniä ovat Bellin veljekset, basisti Robert ”Kool” Bell (s. 1950) ja saksofonisti Ronald Bell (s. 1951), sekä rumpali George Brown (s. 1949], trumpetisti Robert Mickens, saksofonisti Dennis Thomas ja kosketinsoittaja Rick Westfield. 
Yhtyeen esikoisalbumilta "Kool and the Gang" julkaistuista kolmesta singlestä mikään ei päässyt listojen kärkisijoille, mutta yhtyeen suosio alkoi kuitenkin kasvaa. Vuoden 1973 funk-levy "Wild and Peaceful" rikkoi valtavirtaa kappaleilla "Funky Stuff", "Jungle Boogie" ja "Hollywood Swinging". Kappaleet nousivat R&amp;B-singelistan kärkipäähän, "Hollywood Swinging" ykköspaikalle. Useissa arvioissa yhtyeen vuonna 1975 julkaisema funk-levy "Spirit of the Boogie" nostetaan yhtyeen parhaaksi albumiksi. Tämän jälkeen yhtye kuitenkin lähti diskomusiikin tielle, eikä "Spirit of the Boogien" jälkeisiä levyjä pidetä yleisesti kovin hyvinä.
1970-luvun lopulla Kool &amp; the Gangin uralla oli tauko, joka päättyi uuden laulusolistin James "JT" Taylorin liittyessä yhtyeeseen vuonna 1979. Kappale "Ladies Night" aloitti 25 vuotta kestäneen perinteen "naistenilloille" New Jerseyn tanssiklubeilla ja baareissa. Vuoden 1980 kappale "Celebration" nousi listaykköseksi, ja hyvin menestyivät myös kappaleet "Big Fun", "Get Down on It" ja "Joanna". Yhtyeen maine kuitenkin laantui 1980-luvun loppupuolella, mutta muusikot jatkoivat albumeiden julkaisua läpi 1980- ja 1990-lukujen. Yksi heidän myöhempiä hittejään oli "Cherish" albumilta "Emergency".
PhpMyAdmin

 
phpMyAdmin on selaimen kautta käytettävä MySQL- ja MariaDB-tietokannan hallintatyökalu. Sen kehittämisen aloitti Tobias Ratschiller vuonna 1998, inspiroituneena Peter Kuppelwieserin MySQL-Webadmin-ohjelmasta. Vuonna 2000 Ratschiller luopui ohjelmiston kehittämisestä ajanpuutteen vuoksi.
Hankkeesta oli tuolloin kasvanut merkittävä ja sillä oli laaja kehittäjä- ja käyttäjäkuntansa. phpMyAdminia jaettiin muun muassa useiden Linux-jakelujen mukana. Vuonna 2001 Olivier Müller, Marc Delisle sekä Loïc Chapeaux rekisteröivät hankkeen SourceForge-sivustolle ja jatkoivat ohjelmiston kehityksen koordinointia.
Tauno Metsänkylä

Tauno Metsänkylä (s. 1941) on suomalainen matemaatikko ja Turun yliopiston matematiikan emeritusprofessori. Hän on perehtynyt erityisesti lukuteoriaan ja algebraan. Lisäksi hän on kirjoittanut suuren määrän luentomonisteita ja toiminut asiantuntijana mm. Simon Singhin kirjoittaman "Fermat'n viimeinen teoreema" -teoksen suomennoksessa.
Elämä ja akateeminen ura.
Tauno Metsänkylä kirjoitti ylioppilaaksi Turun Normaalilyseosta vuonna 1960. Lukion jälkeen hän aloitti opinnot yliopistossa. Metsänkylä väitteli filosofian tohtoriksi matematiikan alalta Helsingin yliopistossa vuonna 1967. Väitöskirjan ohjasi Kustaa Inkeri. Valmistumisen jälkeen Metsänkylä työskenteli erilaisissa opetus- ja tutkimustehtävissä suomalaisissa yliopistoissa. Jyväskylän yliopistossa hän toimi matematiikan apulaisprofessorina 1970–1971. Sittemmin hän oli Turun yliopiston vakinainen matematiikan professori.
Julkaisuja.
Tieteelliset artikkelit.
Tauno Metsänkylä on julkaissut muun muassa seuraavat tieteelliset artikkelit:
Oppimateriaali.
Metsänkylä on laatinut runsaasti oppimateriaalia (luentomonisteita) matematiikan opetukseen yliopistossa:
Neal Adams

Neal Adams (6. kesäkuuta 1941 New York – 28. huhtikuuta 2022 New York) oli yhdysvaltalainen kuvittaja ja sarjakuvapiirtäjä, joka on tunnettu realistisesta piirrostyylistään. Adams uudisti Batmanin hahmon 1960-luvun loppupuolella ja muutti hahmon camp-henkisestä synkkiäkin piirteitä omaavaksi.
Adamsin ura sarjakuvien tekijänä alkoi vuonna 1959 Archie Comicsissa. Hän ei ollut tuolloin saanut paikkaa DC Comicsilta. Hän teki tämän jälkeen myös "Tohtori Ben Casey" -sarjaan perustuvaa sanomalehtistrippiä.
Adams alkoi vuonna 1967 piirtää freelancerina DC Comicsille ja oli mukana ensin "Our Army at War" -antologiasarjassa. Adams alkoi kaksi vuotta myöhemmin toimia freelancerina myös Marvel Comicslle, jolle piirsi "Ryhmä-X"-sarjakuvaa. Adamsin piirtämässä ja Dennis O’Neilin käsikirjoittamassa jatkumossa sarjakuvaan tuotiin takaisin muun muassa Professori X.
Adams ja O’Neil alkoivat vuonna 1969 tehdä yhteistyötä "Batman"-sarjakuvan parissa. He toivat Batmaniin takaisin synkkiä vivahteita camp-vaikutteisen "Batman"-televisiosarjan jälkeen. He uudistivat samalla Jokerin ja Kaksinaaman sekä loivat Ra’s al Ghulin ja Ihmislepakon. Batmanin jälkeen Adams ja O’Neil tekivät vielä yhteistyötä "Vihreä Lyhty" -sarjakuvassa ja loivat siihen John Stewartin, joka oli ensimmäisiä mustia sarjakuvien supersankareita.
Juhani Karhumäki

Eero Urho Juhani Karhumäki (s. 20. elokuuta 1949 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen matemaatikko.
Juhani Karhumäen isä Valto oli yksi lentäjinä tunnetuksi tulleista Karhumäen veljeksistä sekä isoisän veljiään olivat muun muassa lastenkirjailija Waldemar Karhumäki ja olympiavoittaja (XI olympiadin kisat 1936 Berliini), kirjailija Urho Karhumäki. Juhani Karhumäki asuu Salon Perniössä.
Karhumäki toimi Turun yliopistossa matematiikan professorina sekä tilastotieteen ja matematiikan laitoksen johtajana. Hän työskenteli erityisesti äärellisten automaattien teorian ja sanojen kombinatoriikan parissa.
Professori Karhumäki valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2000 ja Academia Europæan jäseneksi vuonna 2006.
Karhumäelle myönnettiin ansioistaan luonnonsuojelun alalla Varsinais-Suomen luonnonsuojelupiirin ympäristöpalkinto vuonna 2014. Karhumäki on toiminut muun muassa Salon seudun luonnonsuojeluyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1975–1984, edistänyt metsien suojelua vuonna 2010 perustetun Salon luonnonmetsäsäätiön kautta, ollut yhtenä aloitteentekijänä Kiikalan Varesjoen notkon ja Halikon Vaisakon lehdon suojelussa, edistänyt aloitetta Teijon kansallispuistosta sekä harjoittanut lintujen rengastusta Salon seudulla vuodesta 1967. Karhumäki on myös valittu Suomen vuoden rengastajaksi 1989.
Ruokala

Ruokalaa käsitteleviä artikkeleita:
Perunajauho

Perunajauho on perunasta valmistettua jauhetta. Valmistusprosessissa perunoista poistetaan vesi ja muut aineet tärkkelystä lukuun ottamatta; jäljelle jäävä tärkkelys kuivataan, jolloin saadaan perunajauhoa.
Käyttö.
Ruoanlaitossa perunajauhoa käytetään suurustamiseen. Paperiteollisuus käyttää perunatärkkelystä paperinvalmistuksessa sidosaineena. Suomessa tuotetusta perunatärkkelyksestä lähes kaikki käytetään paperiteollisuudessa. Perunajauhoa voidaan käyttää turkiseläinten rehussa.
Samoin vielä ilmahiivamenetelmää käytettäessä perunajauhoja sekoitettiin valmiiseen hiivaan sitkosaineeksi. Käyttö loppui 1930-luvun lopulla, kun uusi Zulauf-menetelmä tuotti riittävän tiivistä hiivaa.
Happy hour

Happy hour () on anniskelupaikoissa ajanjakso tiettyyn aikaan päivästä, jolloin juomia myydään halvemmalla. Yleensä happy hour koskee tiettyjä alkoholijuomia, yleensä hanatuotteita kuten olutta, siideriä ja mahdollisesti long drink -juomia. Happy hourin ajankohta on yleensä alkuillasta tai muulloin ravintolan kannalta hiljaisena aikana.
Happy hour tuli Suomeen vuonna 1984, jolloin alkoholilainsäädäntö teki sen toteuttamisen kuitenkin hankalaksi. Jos ravintola halusi mainostaa lehdessä happy houriaan, se ei saanut mainita alennushinnoista eikä käytännössäkään tarjota alkoholijuomia alennuksella. Jos mainosti, saattoi kuitenkin tarjota drinkkien mikserivesiä ja esimerkiksi suolapähkinöitä vaikka ilmaiseksi. Jos taas mainontaa ei käytetty, alkoholia sai myydä happy hourin aikana normaalia halvemmalla. Silloin happy hour -mainintaa ei saanut näkyä edes ravintolan ovessa eikä ikkunassa, ainoastaan asiallinen hinnasto eri kellonaikoihin jaoteltuna.
Vuoden 1994 alkoholilaki salli mietojen alkoholijuomien mainonnan ja sai happy hour -ilmiön yleistymään suomalaisissa anniskelupaikoissa seuraavan vuosikymmenen aikana. Vuosien 2008–2017 välillä happy hourien mainonta ravintolan ulkopuolella oli kiellettyä. Vuoden 2018 tammikuusta lähtien voivat ravintolat Suomessa jälleen mainostaa happy hourejaan.
Johnny B. Goode

Johnny B. Goode on Chuck Berryn tekemä ja levyttämä rock and roll -kappale, joka julkaistiin maaliskuussa 1958. Kappale on rock and rollin tunnetuimpia klassikkoja.
Sanoitus.
Sanoituksiltaan ”Johnny B. Goode” on rock and roll -versio amerikkalaisesta unelmasta. Laulu kertoo Yhdysvaltojen takamailla asuvasta nuoresta ilmiömäisestä kitaransoittajasta, joka unelmoi tähdeksi tulemisesta. 
Chuck Berry kirjoitti “Johnny B. Gooden“ alun perin pianististaan Johnnie Johnsonista. Myöhemmin Berry alkoi kertoa laulun sanoitusten kuvaavan Berryn omaa urakehitystä tuntemattomuudesta maailmankuuluksi tähdeksi. Kappaleen sankarin sukunimi “Goode” viittaa Berryn lapsuudenkodin osoitteeseen 2520 Goode Avenue. Joitain eroja etunimen lisäksi Berryyn on: toisin kuin Berry, laulun sankari kasvoi Louisianassa eikä osannut lukea tai kirjoittaa kunnolla.
Alkuperäisissä sanoissa oli kohta “That little colored boy could play” (‘se pieni värillinen poika osasi soittaa’), mutta Berry vaihtoi ’värillinen’-sanan ’maalaispoikaan’, “country boy”, jotta kappaletta voitaisiin soittaa radiossa.
Intro.
Kappaleen introriffin Berry otti Carl Hoganin soolosta Louis Jordanin kappaleella “Ain’t That Just Like a Woman” vuodelta 1946.
Äänitykset ja julkaisu.
Single äänitettiin tammi–helmikuussa 1958 ja julkaistiin 31. maaliskuuta. Laulaja-kitaristi Berryn lisäksi singlellä soittavat pianisti Lafayette Leake, basisti Willie Dixon ja rumpali Fred Below. Singlen tuottivat Chess Recordsin Leonard ja Phil Chess. Kappale oli 15 viikon ajan Yhdysvaltain singlelistalla. Parhaimmillaan se nousi sijalle kahdeksan Billboard Hot 100 -singlelistalla sekä sijalle kaksi Rhythm &amp; Blues Singles -singlelistalla.
Viittaukset ja jälkimaine.
Berry kirjoitti myöhemmin neljä muutakin laulua, jotka kertovat “Johnny B. Gooden” päähenkilöstä: “Bye Bye Johnny”, “Go Go Go”, “Johnny B. Blues” ja “Lady B. Goode”. Lisäksi hänen vuoden 1969 studioalbuminsa nimi on "Concerto in ‘B Goode’".
”Johnny B. Goode” oli yksi vuonna 1977 lähetettyyn Voyager-avaruusluotaimen mukaan otetuista äänitteistä.
The Rolling Stonesin Keith Richards on väittänyt, että kappaleen kuultuaan hän päätti, mihin haluaa elämässään keskittyä.
Berryn ikivihreä on ylittänyt kaikki genre-rajat ja sitä ovat soittaneet tuhansien aloittelevien yhtyeiden lisäksi niin The Beatles, Jimi Hendrix, Green Day, Judas Priest, Elton John, Sex Pistols, NOFX, Johnny Winter, Peter Tosh kuin Elvis Presley. Lisäksi ”Johnny B. Goode” -kappaletta, ja erityisesti sen introa, on lainailtu ahkerasti muissa kappaleissa, esimerkiksi The Beach Boysin ”Fun, Fun, Fun” ja Hurriganesin ”Get On” -kappaleissa.
Vuonna 2022 "Helsingin Sanomat" pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Johnny B. Goode” ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 53.
Kappale esiintyi myös yhdessä Paluu tulevaisuuteen-elokuvan ikonisimmista kohtauksista, eli elokuvan lopun tanssiaisissa.
Sound of R.E.L.S.

Sound of R.E.L.S. [rels] oli laulaja Ressu Redfordin perustama 1990-luvun puolivälissä toiminut eurodance-yhtye. 
Yhtyeenä.
Sound of R.E.L.S. muodostui lopettaneen Bogart Co.:n jäsenistä lukuun ottamatta rumpali Johnny Gustafssonia. Yhtyeen naislaulaja oli Suzie Aldabbagh. Viimeisellä vuoden 1997 "Extra"-albumilla hänet korvasi Amina Hietikko. Yhtyeen nimi tuli tuottajanelikon taiteilijanimien sukunimien ensimmäisistä kirjaimista: Ressu Redford, Sam Eagle, Vinnie Lane and Guy Stoneman. Sound of R.E.L.S.:in suurimmaksi hitiksi nousi heidän uudelleenäänityksensä Steve Kekanan vanhasta reggae-hitistä ”Raising My Family”. Muita R.E.L.S.:n kappaleita olivat muun muassa ”Crazy Music” sekä ”Love Is The Powa!”. 
Tuotantoyhtiö.
Ennen yhtyeuraa ja sen jälkeen Sound of R.E.L.S.:n jäsenet toimivat tuotantoyhtiönä nimellä R.E.L.S. tuottaen tuplaplatinaa myyneen Neon 2-yhtyeen esikoisalbumin "Polku" (1992). He tuottivat myös kaksi Tiktakin ensimmäistä levyä: yli 90000 kappaletta myyneen albumin "Frendit" (1999) ja yli 100000 kappaletta myyneen albumin "Jotain muuta" (2001). 1990-luvun alussa R.E.L.S. tuotti muun muassa MC Nikke T:n levyjä ja euroviisuedustaja Beatin albumin "Beat" (1990).
End of Days

End of Days on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toiminta-/kauhuelokuva, jonka on ohjannut Peter Hyams. "End of Daysin" pääosissa näyttelevät Arnold Schwarzenegger (ex-poliisi), Gabriel Byrne (Saatana) sekä Robin Tunney (Christine York).
Vastaanotto.
"Tv-maailma"-lehdessä vuonna 2024 Jussi Karjalainen kirjoitti elokuvan edustaneen maailman lyhintä jännityselokuvatrendiä, vuosituhannen vaihteen Y2K-pelottelua. Hän antoi kornina pitämälleen elokuvalle puoltoista tähteä viidestä.
Linda Hamilton

Linda Carroll Hamilton (s. 26. syyskuuta 1956 Salisbury, Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura.
Hamiltonin ura alkoi 1970-luvun lopulla ja 1980-luvulla hän teki lukuisia televisiorooleja. Hänet muistetaan parhaiten Sarah Connorin roolistaan "Terminator"-elokuvasarjan kahdesta ensimmäisestä sekä kuudennesta elokuvasta.
Hänen muita tunnettuja elokuviaan ovat Stephen Kingin novelliin perustuva "Maissilapset", "Black Moon" ("Black Moon Rising"), "Vallan varjossa" ("Shadow Conspiracy") ja "Dante's Peak".
Tulisilmä

Tulisilmä ("Firestarter") on Stephen Kingin vuonna 1980 julkaistu romaani. Se ilmestyi ennen julkaisuaan sarjana "Omni"-lehdessä. Teos on myös ensimmäinen suomennettu Stephen King -kirja.
Juoni.
Charlene "Charlie" McGee on nuori tyttö, jolla on pyrokineettisiä voimia. Hän on mutantti, jonka voimat juontuvat hänen vanhempiensa osallistumisesta lääketestiin korkeakoulussa. Charlien isä Andy on taitava mielenhallitsija, ja äidillä on sekä telekineettisiä että telepaattisia voimia, mutta he ovat heikkoja tyttäreensä nähden. Charlie pystyy sytyttämään ajatuksen voimalla tulipaloja, eikä hän pysty hallitsemaan sitä.
Charlieta ja hänen isäänsä jahtaa Yhdysvaltojen tiedusteluyksikkö, joka tunnetaan nimellä Verstas (). Pitkän ajojahdin jälkeen Charlie ja Andy saadaan kiinni John Rainbird -nimisen agentin avulla, ja heidät viedään Verstaan yksikköön. Tukikohdassa Rainbird tekeytyy siivoojaksi ja voittaa Charlien ystävyyden juonien avulla, ainoana päämääränään tuhota tyttö. Andy huumataan lääkkeillä lähes toimintakyvyttömäksi. Lopulta Andy käyttää mielenhallintakykyjään itseensä vapauttaen itsensä lääkehuuruista ja onnistuu mahdollistamaan Charlien ja oman pakonsa Verstaan johtajan avulla. 
Rainbird selvittää kuitenkin Andyn suunnitelman ja yrittää estää sen. Andy saa osuman Rainbirdin laukauksesta ja kuolee Charlien käsivarsille. Charlie tuhoaa koko tukikohdan ja pakenee. Kirjan lopussa Charlie menee "Rolling Stone" -lehden toimitukseen aikeenaan kertoa tarinansa koko maailmalle.
Mýa

Mýa Marie Harrison (s. 10. lokakuuta 1979 Washington, DC, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen R&amp;B-laulaja ja näyttelijä.
Mýan läpilyönti tapahtui elokuvaan "Bulworth" (1998) tehdyn musiikkivideon myötä kappaleella ”Ghetto Superstar”. Hänen lisäkseen kappaleessa esiintyi The Fugees -yhtyeestä tunnettu raplaulaja Pras. Kappale nousi suureksi hitiksi.
Laulajan uransa lisäksi Mýa on myös näytellyt useissa elokuvissa. Hän on voittanut kaksi MTV Video Music -palkintoa sekä yhden Grammy-palkinnon. Menestyneimmät elokuvat, joissa hän on näytellyt, ovat "Chicago" (2002) ja "Cursed" (2005). Lisäksi hän on ollut Bond-tyttönä videopelissä "" (2004).
Keisarinkanava

Keisarinkanava (myös: Kiinan suuri kanaali) on pisin ihmisen rakentama vesireitti maailmassa. Se on 1 800 kilometriä pitkä ja 40 metriä leveä. Se kuljettaa Jangtsen, Keltaisenjoen, ja pienempien jokien vettä Kiinan itärannikolla. Korkeuseroa kanavan joidenkin osien välillä on 42 metriä. Eteläinen ja keskinen osa kanavasta on edelleen vilkkaassa käytössä mutta Keltaisenjoen päässä kanava on huonokulkuinen veden ajoittaisen vähyyden vuoksi. 
Kanavan ensimmäisiä osia rakennettiin jo 400-luvulla eaa. Kanava otettiin käyttöön Sui-dynastian aikana 600-luvulla. Sitä jatkettiin massiivisilla rakennustyömailla, ja 1200-luvulla kanava oli yli 2 000 km pitkä ja yhdisti Kiinan viisi suurinta jokea.
Kanava on Unescon maailmanperintölistalla vuodesta 2014.
Airkenya

Airkenya on kenialainen lentoyhtiö. Sen kotikenttä on Wilsonin lentoasema Nairobissa.
Airkenya on yksityisessä omistuksessa. Se syntyi vuonna 1985, kun lentoyhtiöt Air Kenya ja Sunbird Aviation päätettiin yhdistää.
Kohteet.
Airkenyan kohteet (heinäkuu 2015):
Laivasto.
Airkenyan laivastoon kuuluvat seuraavat lentokoneet (heinäkuu 2015):
Metyyli

Metyyliryhmä (R-CH3) on yksinkertaisin orgaanisten yhdisteiden sivuketjuista. Metyyliryhmä koostuu hiiliatomista johon on sitoutunut kolme vetyatomia ja orgaanisen yhdisteen pääketju, jota merkitään kirjaimella R. Toisin sanoen metyyli on radikaali metaani (CH4) eli siitä puuttuu yksi vedyn atomi verrattuna metaaniin.
Metyyliryhmä lyhennetään usein -Me.
Esimerkkejä.
Metyylietaani (Propaani) (CH3-CH2-CH3) on sama kuin:
Etyyli

Etyyli on orgaanisissa yhdisteissä esiintyvä sivuryhmä –CH2CH3. Sitä merkitään usein lyhenteellä Et. Etyyli voidaan ajatella etaaniksi (C2H6), josta puuttuu yksi vetyatomi.
Sitruunasooda

Sitruunasooda tai limonadi on nimitys sitruunaa tai sitruunaesanssia sisältävälle hiilihapotetulle ja makeutetulle virvoitusjuomalle. Hiilihapotettua vettä, jota toisinaan kutsutaan myös kivennäisvedeksi, nimitetään soodavedeksi. Nykyään tunnetuimpia sitruunasoodan kaltaisia juomia ovat The Coca-Cola Companyn markkinoima "Sprite" ja PepsiCon markkinoima "7 Up". Myös PepsiCon valmistama Mountain Dew'n on sanottu olevan sitruunasooda.
Sitruunasooda oli Omenaporeen ohella Suomen vanhin virvoitusjuoma. Suomessa "Sitruunasooda"-nimistä juomaa valmistivat 1930-luvulla ainakin lahtelainen Mallasjuoma ja Porin Oluttehdas. Vielä vuoden 1930 tienoilla sitruunasooda myytiin ainakin maaseudulla apteekista. Juoma oli Spriten kaltaista väritöntä sitruunalimonadia, joskin suosittuja ulkomaisia merkkejä selvästi makeampaa. Juoman lempinimi oli "Sittis" tai ”Sittisooda”. Juoman valmistus loppui vuonna 1971 panimoalan yhteisestä päätöksestä, kun hintasäännöstely oli pitänyt sitruunasoodan hinnan samana vuodesta 1965 ja valmistus oli kannattamatonta. Laitilan Wirvoitusjuomatehdas valmistaa vastaavaa juomaa nimellä "Laitilan Sitruunasooda" tai "Erikoissitruunasooda".
Kivirouhe

Kivirouhe eli kivimurske valmistetaan murskaamalla kalliosta räjäyttämällä irrotettua louhetta tai irrallisia luonnonkiviä sekä ja seulomalla murskeesta halutun kokoiset kivirakeet erilleen. Kivirouheeksi voidaan kutsua myös soraa, joka on hieman pienempää kuin kivirouhe. Soraa ei myöskään voi käyttää rakentamiseen, vaan yleensä pihateille.
Kiviaines.
Nimitykset kivirouhe ja sepeli tarkoittavat periaatteessa samaa asiaa: molemmat ovat murskatun kiviaineksen lajitteita, jossa ei ole mukana tiettyä alarajaa pienempiä kivirakeita. Rakeiden eri käyttötarkoituksen mukaan käytetään eri nimitystä. Sepeli, joka on oikeastaan katkaistu murskelajite, on maanrakennuksessa, tienrakennuksessa ja rautatienrakennuksessa käytettyä massatuotetta, jolle on tärkeää kestävyys. Kivirouhe on useimmiten erikoistuote, jota käytetään rakenteiden pintojen irrallisena tai kiinnitettynä päällysteenä. Se elävöittää ja koristaa pintoja. Murskaamalla erivärisiä kivilajeja saadaan rouheille lukuisia värisävyjä. Erivärisiä ja erikokoisia rouheita keskenään sekoittamalla saadaan lisää rouhevaihtoehtoja ja rouheita voidaan myös värjätä, jolloin niihin saadaan luonnossa esiintymättömiä värejä. Kestävyyden kannalta tärkeitä ovat rouheen mekaaniset ominaisuudet ja pakkaskestävyys.
Useimmiten kivirouhe on pienirakeista mursketta, josta on seulottu pois hienoin aines ja pienimmät rakeet sekä suuret kappaleet. Tällaisten kivirouheiden tyypillisiä raekokoja ovat  2–5   4–8   4–12   8–12  ja  8–16  millimetriä. Luvut ilmaisevat rouhelajitteen pienimpien ja suurimpien rakeiden koon. Myös pienirakeisia kivirouheita kuten  0,5–1,2  tai  1,2–3  mm valmistetaan.
Käyttö.
Kivirouheita käytetään pintamateriaalina
Kivirouhebetoniksi nimitetään betonia, jonka pinnassa näkyy kivirouhetta.
Rouhepinnoitus.
Rouhepinnoituksessa betonipintaan (tai muuhun pintaan) levitetään ensiksi ohut laastikerros, joka tasoitetaan. Tuoreen laastin pintaan lyödään (heitetään napakasti) pölytöntä kivirouhetta, joka painellaan kumilastalla kevyesti syvemmälle laastikerrokseen. Pystysuoraa pintaa kuten sokkelia tai seinää pinnoitettaessa pudonnut rouhe otetaan talteen viereen levitetyn muovikelmun päältä. Kivirouheen raekoko on tyypillisesti 2–5 mm ja sen menekki noin 8–10 kiloa neliömetrille.
Kivirouherappaus.
Kivirouherappauksessa normaalin kolmikerrosrappauksen pintakerroksessa on näkyvissä raekooltaan 3–5 mm olevia, erivärisiä kivirakeita. Suomessa kivirouherappaus yleistyi 1940-luvulla ja sitä on käytetty esimerkiksi Helsingin Taka-Töölöä rakennettaessa. Sitä kutsutaan myös "köyhän miehen terastiksi".
Terastirappauksessa lasi- tai kivirakeet on sekoitettu laastiin, joten rappaus on läpivärjätty. Pesuterastia tehtäessä hieman kovettuneen terastirappauksen pinta pestään vedellä, jotta värilliset rakeet saadaan esiin pintaa elävöittämään. Hakattua terastia tehtäessä värillinen aines hakataan esiin parin päivän kuluttua rappauksesta.
Lotja

Lotja () on aiemmin laajalti käytetty moottoriton tavarankuljetukseen sopiva vene- tai laivatyyppi, jolla on matala syväys. Eteenpäin lotjaa kuljetettiin rannalta vetämällä ihmisten tai eläinten avulla, sauvomalla aluksesta tai se kulki vapaasti alavirtaan. Sauvoja tarvittiin myös lotjan pitämiseksi kulkukelpoisessa uomassa.
Lotja voi liikkua purjeiden avulla tai soutaen.
Sitä on käytetty pienen kokonsa ja hyvän kulkukelpoisuuden ansiosta tykistön soutualuksena. Tavarankuljetuksessa se muistuttaa proomua.
Andrei Markov

Andrei Andrejevitš Markov (; 14. kesäkuuta 1856 Rjazan – 20. heinäkuuta 1922 Pietari) oli venäläinen matemaatikko, jonka stokastisia prosesseja koskevat tutkimukset olivat merkittäviä. Hänen tutkimuksistaan tunnetaan erityisesti Markovin ketjut ja Markovin prosessi. Hänen mukaansa on nimetty myös Markovin epäyhtälö todennäköisyyslaskennassa.
Markovilla oli samanniminen poika (s. 1903) josta tuli myös merkittävä matemaatikko.
Rokia Traoré

Rokia Traoré (s. 24. tammikuuta 1974) on malilainen laulaja, lauluntekijä ja kitaristi. Hän on etniseltä taustaltaan bambara. Traorén isä oli diplomaatti, minkä ansiosta Traoré kävi lapsena esimerkiksi Algeriassa, Saudi-Arabiassa, Ranskassa ja Belgiassa. 
Traoré voitti vuonna 1997 Radio France Internationalen musiikkipalkinnon. Seuraavana vuonna ilmestyi hänen ensimmäinen albuminsa. Vuonna 2003 hän voitti BBC Radio 3:n maailmanmusiikkipalkinnon. 
Traoré esiintyi Helsingin juhlaviikoilla 2008.
Aleksandr Zinovjev

Aleksandr Aleksandrovitš Zinovjev (; 29. syyskuuta 1922 Pahtino – 10. toukokuuta 2006 Moskova) oli venäläinen loogikko, sosiologi, kirjailija ja satiirikko. Logiikan alalla tekemänsä työn lisäksi Zinovjev tunnetaan erityisesti vuoden 1976 esikoisromaanistaan "Zijajuštšije vysoty" (Зияющие высоты, "Ammottavat huiput"), joka julkaistiin lännessä. Hän oli näkyvimpiä Neuvostoliiton toisinajattelijoita ja kirjoitti neuvostoyhteiskuntaa kritisoivan satiirin "Homo Sovieticus" vuonna 1986.
Zinovjev erotettiin 1978 Neuvostoliiton tiedeakatemiasta ja karkotettiin samana vuonna Saksan liittotasavaltaan. Hän asettui Müncheniin, jossa hän asui vuoteen 1999, jolloin hän palasi Venäjälle. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Zinovjev kääntyi kannattamaan kommunismia, ja vuonna 1996 hän osoitti avoimen tukensa kommunistien presidenttiehdokkaalle Gennadi Zjuganoville.
Zinovjev piti Slobodan Miloševićia aitona "länsimaalaisten" vastaisena taistelijana. Viimeisinä vuosinaan hän herätti huomiota tämä kiihkeänä kannattajana. Hän sanoi myös ihailevansa Radovan Karadžićia ja Ratko Mladićia.
Natalie Clein

Natalie Clein (s. 25. maaliskuuta 1977, Poole, Dorset Britannia) on brittiläinen sellisti. Hän aloitti sellonsoiton kuusivuotiaana ja opiskeli myöhemmin muun muassa Royal College of Musicissa. Clein voitti BBC:n "Young Musician of the Year" -kilpailun vuonna 1994 tulkinnallaan Edward Elgarin sellokonsertosta. 
Cleinin sisar on näyttelijä Louisa Clein.
Baden-Baden

Baden-Baden on kylpyläkaupunki eteläisessä Saksassa, Baden-Württembergin osavaltiossa Schwarzwaldin juurella, lähellä Ranskan rajaa. Oosjoki virtaa lähellä Baden-Badenia. Lähimmät kaupungit ovat Karlsruhe sekä Ranskan Strasbourg. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungin väkiluku oli 56 888.
Kaupungin virallinen nimi oli alun perin pelkkä Baden. Vuonna 1931 virallistettu kaksoisnimi Baden-Baden viittaa kaupungin sijaintiin silloisessa Badenin osavaltiossa erotuksena muista samannimisistä paikkakunnista Itävallassa ja Sveitsissä.
Baden-Baden jakaantuu yläkaupungin kylpyläalueeseen ja alakaupungin jalankulkualueeseen, jossa on kahviloita, suihkulähteitä ja kasino. Baden Airpark -lentokenttä sijaitsee 19 kilometrin päässä kaupungista.
Baden-Baden muodostaa oman kaupunkipiirinsä ("Stadtkreis"), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista.
Historia.
Jo roomalaiset tunsivat kaupungin kuumat lähteet, ja paikka saikin heiltä nimen "Aquae Aureliae". Keskiajalla kaupungin nimi oli "Baden". Kolmikymmenvuotisen sodan aikana kaupunki kärsi pahoin ranskalaisten kynsissä. Maailmansodat eivät juuri vahingoittaneet sitä, joten kaupungissa on säilynyt paljon 1700- ja 1800-lukujen rakennuksia. 1800-luvulla, kun kylpyläkulttuuri kukoisti, Euroopan kuuluisimmat aristokraatit ja maailmantähdet vierailivat kaupungissa usein. Kuuluisia kylpylävieraita olivat esimerkiksi Britannian kuningatar Viktoria, Napoleon III, Venäjän keisari, Victor Hugo, Johannes Brahms, Fjodor Dostojevski ja Friedrich Nietzsche.
Baden-Badenin alueella oli vuosina 1951–1993 Naton tukikohtia. Nyttemmin suurin osa niistä on lakkautettu.
Vincent Martella

Vincent Martella (s. 15. lokakuuta 1992) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka näyttelee "Lapsuuteni luuserina" -televisiosarjassa Chris Rockin koulukaveria Gregiä.
Martella on myös Disneyn sarjassa "Phineas ja Ferb" Phineaksen ääninäyttelijänä. Lisäksi hän on esiintynyt sarjassa "The Walking Dead".
Myös Vincentin nuorempi veli Alexander on näyttelijä.
Suomen Uimaopetus- ja Hengenpelastusliitto

Suomen Uimaopetus- ja Hengenpelastusliitto ry (SUH, , "FSL") perustettiin vuonna 1956 Suomen Uimaliiton aloitteesta. Perustajajärjestöjä oli kahdeksan: Suomen Uimaliitto, Mannerheimin Lastensuojeluliitto, Suomen Punainen Risti, Suomen Urheiluliitto, Työväen urheiluliitto, Svenska Idrottsförbund, Samfundet Folkhälsan ja Koululiikuntaliitto. Perustavassa kokouksessa oli edustettuna poikkeuksellisesti myös opetusministeriö. 
Liiton toiminta-ajatuksena on ollut alusta asti uimaopetus- ja hengenpelastustoiminnan kehittäminen Suomessa kaikilla mahdollisilla tasoilla. Strategiseksi tavoitteeksi liitto ilmoittaa uima- ja vesiturvallisuustaitojen saattamisen kansalaistaidoksi.
SUH ohjaa yleistä uimaopetus- ja hengenpelastustyötä Suomessa, järjestää koulutusta alan ammattilaisille ja kehittää uimahallien, uimarantojen muiden uimapaikkojen turvallisuutta. Näiden lisäksi se myöntää hengenpelastusmerkkejä ja tilastoi hukkumistapauksia. 
Suosittuja ovat olleet liiton laatimat uimakandidaatin ja uimamaisterin tutkinnot, joita on suoritettu uimakouluissa 1950-luvulta alkaen. Vaatimukset ja merkit on tosin aika ajoin saatettu ajan tasalle, esim. primusmaisterin arvosta on poistettu vielä 1960-luvulla ollut kilpailufunktio: silloin primusmaisterin arvon sai korkeimman eli kolmen pisteen tasolla tutkinnon suorittanut, joka sai parhaan ajan hengenpelastusuintiosiossa. Nykyään arvon voi suorittaa. 
Suomen Uimaopetus- ja Hegenpelastusliito ry on Vapaaehtoisen pelastuspalvelun valmiusjärjestö. 
Talous.
Suomen Uimaopetus- ja Hengenpelastusliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 3 214 000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2022 lähtien 537 000 euroa.
Mauri Pyhälahti

Mauri Johannes Pyhälahti (s. 12. maaliskuuta 1951 Ilmajoki) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija.
Pyhälahti aloitti uransa Koskenkorvan Urheilijoissa, josta siirtyi 19-vuotiaana Ilmajoen Kisailijoihin. Hän pelasi ensimmäisen Itä-Länsi-ottelunsa vuonna 1971. Hän voitti Suomen mestaruuden kahdesti Seinäjoen Maila-Jussien rivissä vuosina 1975 ja 1985. Pyhälahti lopetti pelaajauransa vuonna 1991. Sitä ennen hän oli pelannut 16 Itä–Länsi-ottelussa ja 12 Liitto–Lehdistö-ottelussa.
Pyhälahti valittiin vuoden lukkariksi 1973, 1975, 1977–1980, 1984 ja 1985. Hänet valittiin vuoden pesäpalloilijaksi vuonna 1980. Pelaajauransa jälkeen Pyhälahti on toiminut pelinjohtajana, jona hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1987 Seinäjoen Maila-Jusseissa.
Vuoden 1998 pesäpallon sopupeliskandaalissa Pyhälahti tuomittiin petoksesta ja avunannoista petoksiin kolmen kuukauden ja 15 päivän ehdolliseen vankeuteen sekä 18 187 markan korvauksiin.
Pyhälahden mukaan on nimetty pesäpalloräpylämerkki "Pyhis".
Pyhälahti on nimetty pesäpallon kunniagalleriaan.
Naveen Andrews

Naveen William Sidney Andrews (s. 17. tammikuuta 1969 Lontoo) on englantilainen näyttelijä, joka on ollut ehdolla Emmy- ja Golden Globe-palkinnon saajaksi. Hänet tunnetaan muun muassa luutnantti Kip Singhin roolista elokuvassa "Englantilainen potilas" ja Sayid Jarrahin roolista televisiosarjassa "Lost".
Elämäkerta.
Nuoruus.
Naveen Andrews syntyi Lontoossa. Hänen vanhempansa olivat Intian Keralasta Britanniaan muuttaneet Nirmalan ja Stanley Andrews. Äiti oli psykologi ja isä liikemies. Naveen Andrews eli lapsuutensa Etelä-Lontoon Wandsworthissa. Hänet kasvatettiin tiukasti metodistiseksi. Ollessaan 16-vuotias ja käydessään Emanuel-koulua, Andrews rakastui matematiikan opettajaansa Geraldine Feakinsiin. Heillä on poika nimeltä Jaisal, joka syntyi vuonna 1992. Andrews on sanonut haastattelussa, että hänen isänsä sanoisi häntä prostituoiduksi, koska hän oli koulussa tunnettu siitä, että ”käy ulkona matikan opettajan kanssa”.
Ura.
Naveen Andrews koe-esiintyi ja hyväksyttiin Guildhall School of Music and Drama -kouluun, jota hän kävi yhdessä Ewan McGregorin ja David Thewlisin kanssa. Vuonna 1991 hän näytteli Hanif Kureishin elokuvassa "London Kills Me - Levottomat jalat". Vuonna 1993 Andrews valittiin lupaavimmaksi tulokkaaksi elokuvassa "Wild West". Andrews nähdään myös Miramax Picturesin elokuvassa "Hilpeys ja ennakkoluulo". Vuonna 2006 Andrews äänestettiin yhdeksi maailman kauneimmista ihmisistä "People"-lehdessä.
Yksityiselämä.
Naveen Andrews seurusteli näyttelijä Barbara Hersheyn kanssa, joka on häntä 21 vuotta vanhempi. He asuivat yhdessä Los Angelesissa. He kuitenkin erosivat väliaikaisesti kun Andrews sai pojan toisen naisen, Elena Eustachen, kanssa. Andrews on kamppaillut lapsen huoltajuudesta Eustachen kanssa; 7. tammikuuta 2009 hänelle myönnettiin väliaikaisesti laillinen ja fyysinen huoltajuus. Andrews ja Hershey ilmoittivat toukokuussa 2010 että he olivat eronneet puoli vuotta aiemmin.
Andrews on kertonut julkisuudessa alkoholismistaan ja kaksivuotisesta heroiiniriippuvuudestaan 1990-luvun puolivälissä.
Natalia (kaupunki)

Natalia on kaupunki Medinan piirikunnassa, Texasissa. Se perustettiin vuonna 1912 ja nimettiin sähköinsinööri Fred Stark Pearsonin tyttären Natalie Stark Pearson-Nicholsonin mukaan.
Natalian pinta-ala on 3,6 neliökilometriä, josta kaikki on maata. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 1 431 asukasta ja 553 taloutta. Väestötiheys oli 397,5 asukasta neliökilometriä kohden.
Lada Kalina

Lada Kalina on AvtoVazin valmistama eurooppalaistyylinen pikkuauto, jonka valmistus alkoi vuonna 2004. Moottorivaihtoehtoina on Lada 110 -mallissakin käytetty 1,4- tai 1,6-litrainen rivinelonen. Korivaihtoehdot ovat porrasperäinen ("VAZ 1118"), farmari (VAZ "1117") ja viistoperä ("VAZ 1119"). Hatchback-mallia myytiin Suomessa nimellä Lada 119 ja farmaria myydään nimellä Lada 117, koska alkuperäisen nimen pelättiin aiheuttavan suomenkielisellä markkina-alueella kielteisiä mielleyhtymiä. Nykyään Venäjällä Lada Kalinan nimen perään lisätään numero erottamaan korimallit toisistaan. Farmari on (Kalina) 1117 kombi, sedan (Kalina) 1118 ja viistoperä (Kalina) 1119. 
AvtoVAZ ilmoitti 22. joulukuuta 2011 aloittavansa Lada Kalinan pohjalta rakennetun Lada Granta -henkilöauton myynnin.
Toinen sukupolvi.
Auton toinen sukupolvi esiteltiin vuoden 2012 Moskovan kansainvälisessä autonäyttelyssä. Se on pohjimmiltaan päivitetty ensimmäinen sukupolvi, vaikkakin hieman pidemmällä akselivälillä ja pituudella, 13- tai 14-tuumaisilla pyöränlevyillä, elektronisella kaasunohjauksella, ja se on tällä hetkellä saatavana vain viistoperä- ja farmarikorissa.
Toisen sukupolven Lada Kalinan harjat eivät eroa ensimmäisen sukupolven vastaavista. Kuten nesimmäisessä sukuplvoessa, niitä oli kolmea tyyppiä: kehykselliset, kehyksettömät ja yhdistetyt, ja valmistajan sääntelemä vakiokoko on 60 cm.
Kaikki sisätilojen hallintalaitteet ovat nyt vain englanninkielisiä, kuten äskettäin esitellyissä Lux Lada Granta -malleissa. Kalinaa käytettiin japanilaisen Datsun mi-DO:n pohjana, jota valmistetaan erityisesti Venäjän markkinoille.
Sen voimanlähteenä on kaksi 1,6-litraista 8- ja 16-venttiilistä bensiinimoottoria, jotka tuottavat 86-105 hevosvoimaa (64-78 kilowattia) ja 140-145 N⋅ m (14-15 m⋅kgf) vääntöä.
Viistoperä tuli tuotantoon toukokuussa 2013, ja sitä seurasi farmariauto syyskuussa. Venäjän markkinoilla oli saatavilla myös urheilullinen versio.
Lada Kalina Cross -vaunu debytoi vuonna 2014. Autolle on ominaista 20 mm suurempi maavara, vaihteiston muuttuneet välityssuhteet ja korin muoviverhoilu.