Jefferson Airplane

 
Jefferson Airplane oli yhdysvaltalainen 1960-luvun jälkipuoliskolla toiminut rockyhtye, joka kuului hippikulttuurin ja "flower power" -liikkeen keskeisimpiin keulakuviin. Sanfranciscolaisen yhtyeen musiikki edusti tyyliltään psykedeelistä rockia ja folkrockia. Yhtyeen kuuluisimmat levyt ovat vuonna 1967 ilmestynyt "Surrealistic Pillow" ja vuonna 1969 ilmestynyt "Volunteers". Yhtyeen suurimpia hittejä olivat ”Somebody to Love”, ”White Rabbit” ja ”Volunteers”. Jefferson Airplane esiintyi myös kaikilla 1960-luvun lopun kuuluisimmilla rockfestivaaleilla.
Yhtyeen tunnetuimmassa kokoonpanossa olivat laulaja Grace Slick, jota pidetään yhtenä rockin merkittävimmistä naisvokalisteista, Paul Kantner sekä sukujuuriltaan osittain suomalainen kitaristi Jorma Kaukonen, jonka bluesista ja folkista ammentava soittotyyli vaikutti merkittävästi perinteisen rocksoundin muodostumiseen. Yhtyeen nimi juontuu Kaukosen idoleihin lukeutuneen blueskitaristi Blind Lemon Jeffersonin nimestä.
Historia.
Jefferson Airplane perustettiin vuonna 1965, ja siitä tuli pian suosittu San Franciscon alueella. Levytyssopimus saatiin seuraavana vuonna, ja ensilevy "Jefferson Airplane Takes Off" julkaistiin pian sen jälkeen. "Takes Off" menestyi lupaavasti, ja seuraava pitkäsoitto, alkuvuodesta 1967 ilmestynyt "Surrealistic Pillow" merkitsi lopullista läpimurtoa. Siltä poimitut singlet ”Somebody to Love” ja "Liisa Ihmemaassa" -teemaa kierrättänyt ”White Rabbit” muodostuivat jättihiteiksi ja klassikoiksi. "Surrealistic Pillow’n" molemmilla hiteillä laulanut Grace Slick jätti varjoonsa yhtyeen toisen vokalistin, Marty Balinin, joka oli aiemmin ollut tärkeimmässä roolissa yhtyeessä. 
Edellisen levyn menestyksen siivittämänä Jefferson Airplane meni vielä saman vuoden aikana uudestaan studioon. Tuloksena oli loppusyksyllä 1967 ilmestynyt "After Bathing at Baxter’s", joka oli edeltäjiään kunnianhimoisempi levy. Kolmen minuutin popkappaleiden sijaan levyltä löytyy muun muassa runsaan yhdeksän minuutin ”Spare Chaynge” sekä eeppinen ”The Ballad of You and Me and Pooneil”.
Vuosi 1968 vahvisti Jefferson Airplanen aseman yhtenä länsirannikon suosituimmista yhtyeistä. Loppuvuodesta ilmestynyt "Crown of Creation" -levy jatkoi samaa kunnianhimoista linjaa, singlenäkin julkaistun nimikappaleen varoitellessa ydintuhosta. Yhtyeen live-esiintymiset olivat tuolloin parhaimmillaan, ja kiertueella äänitetty livelevy "Bless Its Pointed Little Head" osoittautui myös menestykseksi. Seuraava studiolevy, vuoden 1969 "Volunteers", myi vallankumousta vaatineen nimikappaleensa siivittämänä kultaa.
Jefferson Airplane oli yksi pääesiintyjistä kolmella kuuluisimmalla 1960-luvun Yhdysvaltain rockfestivaalilla – Monterey (1967), Woodstock (1969) ja Altamont (1969), kuten myös ensimmäisillä Isle of Wight Festivaleilla (1968) Isossa-Britanniassa. Woodstockissa yhtyeessä soitti myös pianisti Nicky Hopkins.
Pian "Volunteers"-albumin julkaisun jälkeen yhtyeen tie alkoi mutkistua, ja riitely yhtyeen sisällä vaikeutti menestyksekkään yhteistyön jatkamista. Jefferson Airplane julkaisi kuitenkin vielä kolme levyä, kunnes 1970-luvun alussa ristiriidat kasvoivat ylitsepääsemättömiksi, ja yhtye hajosi, jäsenten lähtiessä omille teilleen.
Jorma Kaukonen ja basisti Jack Casady muodostivat yhtyeen Hot Tuna.
Vuonna 1974 Jefferson Airplanen entiset jäsenet perustivat yhtyeen nimeltä Jefferson Starship. Se vaihtoi 1970-luvun lopulla tyylinsä listapopiin ja saavutti listamenestystä 1980-luvulla. Yhtye vaihtoi vuonna 1985 nimekseen Starship, ja siitä eronnut Paul Kantner nimesi uuden yhtyeensä Jefferson Starshipiksi, jatkaen Jefferson Airplanen musiikillisella tyylillä.
Jefferson Airplane palasi yhteen vuonna 1989 comeback-kiertuetta ja levyä varten. Paluu oli menestyksekäs, mutta jäi lyhyeksi.
Jefferson Airplane Suomessa.
Jefferson Airplane ei koskaan esiintynyt Suomessa. Neljä vuotta yhtyeen hajoamisen jälkeen perustettu Jefferson Starship saapui Helsingin Kulttuuritalolle 12. huhtikuuta 2016. Keikka toimii samalla myös Jefferson Airplanen 50-vuotisjuhlakonserttina.