tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kantasienet

Kantasienet ("Basidiomycota") on suuri sienikunnan kaari. Sen jäseniä yhdistää itiöiden muodostuminen nuijanmuotoisissa alustoissa joiden nimi on "basidium". Kaareen kuuluu noin 22 300 lajia yli 1400 suvussa eli 37 % kuvatuista sienilajeista. Eniten sienilajeja kuuluu toiseen sienikunnan kaareen kotelosienet, "Ascomycetes". 
Kaari jaetaan kolmeen taksoniin, jotka on uusimmissa tutkimuksissa määritelty lähinnä alakaariksi. 
Useimmat suuria itiöemiä muodostavat sienet ovat hymenomykeetteihin lukeutuvia kantasieniä. Näitä ovat esimerkiksi helttasienet, tatit, orakkaat, haarakkaat, kupusienet ja käävät.
Kuollutta kasviainesta lahottavat kantasienet ovat ekosysteemeissä hyvin tärkeitä selluloosan ja ligniinin hajottajia. Ruostesienet ja nokisienet ovat mikroskooppisia sieniä, jotka elävät loisina kasveilla. Ne aiheuttavat monille viljelyskasveille kasvitauteja. Joidenkin kantasienten itiöemiä kerätään laajalti ihmisravinnoksi, ja herkkusieniä viljellään tässä tarkoituksessa teollisesti.
Pienet, loisina elävät kantasienet voidaan jakaa useampaankin ryhmään, ja mikroskooppiset ja molekyylirakenteen tutkimukset paljastavat uusia yhteyksiä näiden sienten välillä. Muitakin luokkajakoja kuin yllä mainittu kolmijako on esitetty.
Formula 1 -kausi 1952

Formula 1 -kausi 1952 oli historian kolmas Formula 1 -kausi. Kauden aikana ajettiin kahdeksan osakilpailua, joista neljän parhaimman pisteet laskettiin mukaan kuljettajan MM-loppupisteisiin. Pisteitä saivat kilpailujen viisi parasta (8, 6, 4, 3, 2 pistettä), ja nopeimman kierroksen ajanut kuljettaja sai yhden pisteen. Alberto Ascari voitti kaudella kuusi kilpailua ja hänen voittoprosenttinsa oli 75, joka on F1-historian suurin voittoprosentti yhdellä kaudella.
Tapahtumia.
Kausi 1952 alkoi melko dramaattisesti kun hallitseva maailmanmestari Juan Manuel Fangio ajoi testeissä raa'asti ulos taittaen niskansa niin pahasti, ettei päässyt ajamaan koko kaudella yhtään osakilpailua. Kaiken lisäksi kun kustannuksien leikkaamisen takia siirryttiin poikkeuksellisesti ajamaan Formula 2 -autoihin, koko kausi oli kuin luotu Ferraria varten, mikä näkyi radalla. Alberto Ascari voitti Ferrarilla mestaruuden sekä kauden kahdeksasta kilpailusta kuusi ja aloitti näin huikean seitsemän peräkkäisen voiton putken, mitä kukaan ei ole tähänkään päivään mennessä onnistunut rikkomaan. Ferrari-talli otti viisi peräkkäistä kaksoisvoittoa kauden aikana.
Orografinen pilvi

Orografinen pilvi on pilvi, joka syntyy pakotetun konvektion johdosta. Ympäristöään korkeampi maasto kuten rannikko, korkea harju tai vuoristo ohjaa kostean ilmavirtauksen nousemaan ylös. Mikäli ilma on riittävän kosteaa, syntyy pilviä kosteuden tiivistyessä pieniksi pilvipisaroiksi tai jääkiteiksi. Vuoren rinteeltä, pilven sisältä katsottuna orografinen pilvi on sumua.
Monesti orografisiin pilviin liittyy ja niiden esiintymisseuduilla tavataan suuria sademääriä, esimerkiksi Norjan vuoristossa. 
Orografisesti muodostuneen ja sadetta synnyttävän pilvikerroksen alaraja (ilmanpaketin tiivistymiskorkeus) on vuoriston suojanpuolella usein korkeampi kuin tuulen puolella. Tämä johtuu siitä, että osa ilmankosteudesta on poistunut vuoriston ylittäneestä ilmamassasta sateen johdosta. 
Vuoristot synnyttävät myös aaltoliikettä, josta syystä näillä seuduilla tavataan aaltomaisia pilviä. Esimerkiksi Alpeilla esiintyy Föhn-tuuleen liittyviä mantelipilviä, joiden alkuperä on orografinen. Ilmavirtauksen aaltomaisen liikkeen nousevaan vaiheeseen liittyy adiabaattista jäähtymistä, joka voi näkyä ilmankosteuden tiivistymisenä pilveksi. Vastaavasti laskevaan vaiheeseen liittyy adiabaattista lämpenemistä ja ilman suhteellisen kosteuden pienenemistä.
NHL-kausi 1932–1933

Kausi 1932–1933 oli National Hockey Leaguen historian 16. kausi. Sarjassa pelasi yhdeksän joukkuetta, joista jokainen pelasi runkosarjassa 48 ottelua. Stanley Cupin voitti New York Rangers, joka kaatoi Toronto Maple Leafsin finaalisarjassa otteluvoitoin 3–1.
Runkosarja.
Ottawa Senators palasi liigaan taloudellisten ongelmiensa jälkeen. Detroit Falcons yhdistyi AHL-joukkue Chicago Shamrocksin kanssa ja osallistui sarjaan uudella nimellä Detroit Red Wings. Edellisen kauden joukkueista Philadelphia Quakers ei enää osallistunut liigaan.
Pudotuspelit.
Pudotuspeleissä Kanadan ja Yhdysvaltojen divisioonien voittajat pelasivat paras viidestä -sarjan, jonka voittaja pääsi Stanley Cup -finaaliin. Kummankin divisioonan toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet pelasivat toisiaan vastaan kaksoisottelun, jossa jatkoonmenijän ratkaisi otteluiden yhteismaalit. Otteluparien voittajat selviytyivät välieriin, jossa finaaliin pääsyn ratkaisi kahden ottelun yhteistulos.
Toronto Maple Leafs varmisti finaalipaikkansa kaatamalla divisioonan voittajien välisessä ottelussa Boston Bruinsin. Detroit Red Wings ja New York Rangers pudottivat kummatkin montrealaisseurat ja etenivät välierien kaksoisotteluun, missä Rangers kaatoi Detroitin. Loppuottelusarjassa Rangers kukisti Toronton voitoin 3-1 ja varmisti historiansa toisen Stanley Cup -mestaruuden.
Palkinnot.
Kausi 1932-1933 oli ensimmäinen, jolloin kauden päätyttyä palkittiin paras tulokas. Ensimmäisenä tämän kunnian sai Detroit Red Wingsin Carl Voss.
Uskonnollinen humanismi

Uskonnollinen humanismi yhdistää uskonnolliset rituaalit humanistiseen elämänkatsomukseen. 
Uskonnolliset humanistit ovat Yhdysvalloissa järjestäytyneet muun muassa Eettisen kulttuurin yhdistyksiin, jotka yhdessä muodostavat Amerikan eettisen liiton. Tämä liitto oli mukana perustamassa Kansainvälistä humanistista ja eettistä liittoa (nykyinen Humanistinen internationaali) vuonna 1952. Perustavan kokouksen puheenjohtaja Julian Huxley, Unescon ensimmäinen pääjohtaja, oli tärkeä aatteellinen vaikuttaja Eettisen kulttuurin liikkeessä, vaikka liike syntyi vuosikymmeniä ennen hänen vaikutustaan. Huxleyn vuonna 1927 ensimmäisen kerran ilmestynyt kirja "Religion without Revelation" (Uskonto ilman ilmoitusta) oli uskonnollisen humanismin keskeinen teos.
Edward L. Ericsonin mukaan uskonnolliset humanistit eivät usko jumaliin, henkiin, sielun kuolemattomuuteen, tuonpuoleiseen eivätkä minkäänlaisiin pelastusoppeihin. He rakentavat ihmiskunnan tulevaisuuden älyllisyyden, tieteen, henkisen vapauden, yksilön vastuun ja ihmisten yhteistoiminnan varaan. 
Sekulaarit humanistit ovat esittäneet kysymyksen, miksi on syytä puhua uskonnollisesta humanismista tai humanismista uskontona ja mikä heidät erottaa sekulaarihumanisteista. Ericson sanoo kirjassaan "The Humanist Way" (1988), että hartaus, herkkyys, yhteenkuuluvuus ja pyhyyden kokemus on uskontojen ja uskonnollisuuden ydin ja olennainen osa ihmismieltä. Se jää joka tapauksessa jäljelle, vaikka usko henkilölliseen jumalaan häviää.
Ericson väittää, että jos ihminen jättää herkkyyden, hartauden ja pyhyyden ulottuvuuden pois elämänkäsityksestään, seurauksena on helposti kovuus ja kylmyys. Mikäli yhteiskunnasta pyritään juurimaan pois uskonto, on Ericsonin mukaan seurauksena, että ihmiset hakevat näitä kokemuksia kirkon helmasta.
Uskonnollisille humanistit katsovat, että oman elämänkäsityksen keskeinen ilmentymä on moraalinen tekeminen ja toiminta. Yhdysvaltojen humanistiliikkeessä oli 1900-luvulla pitkäaikainen kiista siitä, pitäisikö humanismia kutsua uskonnoksi vai elämänkatsomukseksi (). Jälkimmäisen asennoitumisen alkuunpanija oli Corliss Lamont monena painoksena ilmestyneellä kirjallaan "The Philosophy of Humanism" (1949), joka korosti sekulaaria humanismia. Paul Kurtz jatkoi samaa linjaa. Lamontin naturalistinen näkemys tulee esiin lainauksessa hänen kirjastaan: ”Ihmiselämän pääasiallinen tarkoitus on työskennellä ihmisen onnen hyväksi tässä maailmassa ja luonnon rajojen sisällä, joka luonto on hänen kotinsa.”
Clu Clu Land

Clu Clu Land on Nintendon kehittämä ja vuonna 1985 pelihalleissa ja myöhemmin Nintendo Entertainment Systemillä julkaistu pulmapeli. Pelihalleissa pelin nimi oli Vs. Clu Clu Land, joka on julkaistu vuonna 1985. Peli on myös avattavana bonuskohteena Nintendo GameCube -pelissä "Animal Crossing".
"Clu Clu Land"issä pelaaja on kala nimeltä Bubles, joka ui ympäri labyrinttiä yrittäen paljastaa piilotetut kultaiset harkot. Paljastetut harkot yleensä muodostavat jonkin tunnistettavan kuvion, kuten kotkan. Labyrintissä tulee vältellä mustia aukkoja sekä kullan varastaneita merisiilejä, jotka vaaratilanteessa voi tainnuttaa ääniaalloilla.
Systeemi (termodynamiikka)

Systeemi (kr. "sýstēma" 'yhdistäminen' &lt; "synhistánai" 'yhdistää') eli järjestelmä on termodynaamisessa tarkastelussa kokonaisuus, joka erottuu ympäristöstään todellisilla rajoilla, kuten astian seinät tai imaginäärisillä rajoilla. Systeemi voi olla yksinkertainen tai kompleksinen, homogeeninen tai heterogeeninen. Järjestelmät eli systeemit voidaan erotella ympäristönsä kanssa tapahtuvan vuorovaikutuksen perusteella seuraavasti:
1. adiabaattinen systeemi ei vaihda lämpöenergiaa ympäristönsä kanssa (esim. neste tyhjiöeristetyssä astiassa, joka on vakiolämpöisessä vesihauteessa)
2. suljettu systeemi vaihtaa energiaa, mutta ei vaihda ainetta ympäristönsä kanssa (esim. toimiva tietokone)
3. avoin systeemi vaihtaa ainetta ja energiaa ympäristönsä kanssa (vesi astiassa, josta höyry voi poistua)
4. eristetty systeemi ei vuorovaikuta ympäristönsä kanssa (esim. maailmankaikkeus, koska sillä ei ole ympäristöä)
Fysiikassa todellisuuden käyttäytymistä joudutaan usein idealisoimaan, ja systeemiajattelu ei ole poikkeus. Siinä missä maapallo saatetaan idealisoida suljetuksi systeemiksi, on eristetyn systeemin löytäminen tai tekeminen erittäin vaikeata. Täydellisen eristetty systeemi onkin ainoastaan maailmankaikkeus itse, koska sillä ei määritelmällisesti ole mitään ympäristöä, jonka kanssa vuorovaikuttaa. Systeemeistä puhutaan varsinkin energiaperiaatteen ja termodynamiikan yhteydessä.
Akropolis-ralli 2006

Akropolis-ralli 2006 ajettiin 2. kesäkuuta - 4. kesäkuuta välisenä aikana. Kilpailun voitti suomalainen Marcus Grönholm ja toiseksi sijoittui ranskalainen Sébastien Loeb.
Rallin reittiin oli tehty edeltäviin vuosiin verrattuna paljon muutoksia. Ralli ajettiin ensimmäistä kertaa pitkiin aikoihin aivan Ateenan tuntumassa, joten reittiä voitiin pitää uutena lähes kaikille kuljettajille. Ralli alkoi ja päättyi Ateenan olympiastadionilla ajettuihin yleisöerikoiskokeisiin.
Tulokset.
"EK = Erikoiskoe, KJ = Kärkeä jäljessä
Malaijan liittovaltio

Malaijan liittovaltio (, ) oli yhdentoista valtion liittovaltio, joka muodostettiin 1948 yhdeksästä Malakan niemimaan sulttaanikunnasta ja brittien Penangista (Pulau Pinang) ja Malakasta.
Malakan niemimaan perinnölliset sulttaanikunnat joutuivat 1700-luvulta alkaen brittien alaisuuteen. Lisäksi niemimaalla oli Britannian kruununsiirtomaina Salmisiirtokunnat, joihin kuuluivat Malakka, Dinding, Penang ja Singapore.
Vuodet 1946–1948 yksitoista valtiota muodostivat brittiläisen kruununsiirtomaan Malaijan liiton. Malaijinationalistien vastustuksen vuoksi siitä tehtiin liittovaltio, ja malaijihallitsijoiden symboliset arvoasemat palautettiin. Malaijivaltiot olivat brittiläisiä protektoraatteja ja Penang ja Malakka siirtomaita.
Liittovaltio sai itsenäisyyden 31. elokuuta 1957. Vuonna 1963 siihen liitettiin Singapore, Sarawak, ja Brittiläinen Pohjois-Borneo (nykyinen Sabah), jolloin syntyi Malesia. Singapore erotettiin liittovaltiosta 9. elokuuta 1965.
Olemisen porteilla

Olemisen porteilla on fyysikko Kari Enqvistin kirjoittama tietoisuutta modernin fysiikan perusteella käsittelevä tiedekirja, joka julkaistiin vuonna 1998 WSOY:n kustantamana. Kirjassa käydään läpi kvanttiteorioita ja niiden kehitystä. Muita käsiteltäviä aiheita ovat mm. efektiivinen teoria, emergenssi ja erilaiset kvanttiteorioita hyödyntävät uskomukset. Kirjassa päädytään siihen että tietoisuus on efektiivinen ilmiö eli seuraus luonnonlaeista eikä siihen liity mitään muuta kuin fysiikkaa.
Teos voitti Tieto-Finlandian vuonna 1999. Palkinnon jaosta päättänyt genetiikan professori Leena Palotie perusteli valintaansa sillä, että Enqvistin kirja ”haastaa lukijan pohtimaan tieteen totuuksia, itsestäänselvyyksiä ja näennäisiä ristiriitaisuuksia”. ”Vaikeasta tekstistä huolimatta Enqvistin teksti elää ja hengittää ja viettelee uuden maailmankäsityksen pohdintaan.” Sosiaalipsykologian professori Kullervo Rainio kritisoi kirjan ontologista osuutta kuitenkin vähätteleväksi ja osin virheelliseksi.
Kari Veisterä

Kari Veisterä (s. 23. maaliskuuta 1946) on suomalainen huilisti, saksofonisti sekä kapellimestari. 
Helsingistä syntyisin oleva kapellimestari Kari Veisterä valmistui Sibelius-Akatemiasta vuonna 1977 pääaineenaan huilu. Tämän jälkeen hän osallistui Jorma Panulan johtaman kapellimestariluokan työskentelyyn. Hän on täydentänyt opintojaan lukuisilla sävellys-, sovitus-, orkesterinjohto- ja kuoronjohtokursseilla.
Hän toimi vuosina 1975-1985 Turun Kaupunginteatterin kapellimestarina ja siirtyi vuonna 1985 Oulun Kaupunginteatterin kapellimestariksi. Veisterä toimii nykyisin freelancerina. Teatteritöistä mainittakoon sävellystyöt Turussa mm. näytelmään "Romeo ja Julia", Oulussa Paavo Haavikon näytelmään "Ratsumies", Joensuussa näytelmään "Kalevala" ja TV 2:lle musiikkinäytelmään "Kenraali Spoof". Oulussa Veisterä on toiminut kuoromestarina mm. oopperaproduktioissa "Madame Butterfly" ja "Juha".
Vuosina 1985-1994 hän johti oratoriokuoro Oulun Laulua. 
Kari Veisterä on omassa studiossaan tuottanut paljon myös mainosmusiikkia sekä filmimusiikkia lukuisiin dokumentteihin. 
Opetustointa hän on hoitanut mm. Oulun Yliopiston musiikkikasvatuksen laitoksessa, Oulun sekä Turun Konservatorioissa ja Madetojan Musiikkilukiossa.
Kari Veisterällä on ollut lukuisia radio- ja TV esiintymisiä Suomen eturivin solistien kanssa kuten Raimo Sirkiän, Jyrki Niskasen, Johanna Rusasen, Antti Sarpilan ja Anneli Saariston kanssa.
Erikoisharrastuksena hänellä on jazz-musiikki, johon liittyen hän on vuodesta 1996 johtanut swingiin erikoistunutta Kirjoset-kuoroa (nykyisin KirjoSwing).
Omien jazz-kokoonpanojensa kanssa hänellä on ollut radio- ja TV-esiintymisiä ja levytyksiä sekä konserttikiertueita ympäri Suomea sekä Kanadassa ja Yhdysvalloissa.
Saamen silta

Saamen silta (, ) on Tenojoen ylittävä maantiesilta, joka yhdistää Utsjoen kuntakeskuksen Suomessa ja Tenon kuntaan kuuluvan Roavvegieddin Norjassa. Sillan pituus on 300 metriä ja jänneväli on 155 metriä. Silta avattiin vuonna 1993. Siltaan päättyy Helsingistä alkava valtatie 4. E75 kulkee sillan yli ja jatkuu edelleen Norjan puolelle Vuoreijaan.
Sillan on suunnitellut oululainen suunnittelutoimisto SuunnitteluKortes. Sillan rakennesuunnittelijalle, tekniikan lisensiaatti Esko Järvenpäälle myönnettiin Teräsrakenneyhdistyksen Vuoden teräsrakenne -palkinto vuonna 1993.
Torvijäkälät

 
Torvijäkälät ("Cladonia") on jäkäläsuku, johon kuuluvat myös poronjäkälät. Suomessa kasvaa noin 60 eri "Cladonia"-lajia. Monia niistä on käytetty villan värjäykseen. Lisäksi poronjäkälät ovat poron ja peuran pääasiallista ravintoa luonnossa. 
Poronjäkälät.
Poronjäkälät ("Cladonia" subg. "Cladina") on nykyään polyfyleettiseksi katsottu torvijäkälien ryhmä. Ryhmää on perinteisesti käytetty mm. suomalaisessa ekologisessa tutkimuksessa, varsinkin 1900-luvulla. Metsätyyppiluokittelussa ja poron ravintoon viitattaessa on termillä 'poronjäkälät' tarkoitettu seuraavia lajeja: palleroporonjäkälä ("Cladonia stellaris"), valkoporonjäkälä ("Cladonia arbuscula") ja harmaaporonjäkälä ("Cladonia rangiferina"). Samanlaisilla kasvupaikoilla esiintyvät lisäksi kahta jälkimmäistä lajia suuresti muistuttavat mietoporonjäkälä ("Cladonia mitis") ja sysiporonjäkälä ("Cladonia stygia"). Maastossa näiden kahden lajin tunnistaminen on ollut vaikeaa ja ne ovat siksi jääneet tavallisesti huomiotta. Mainittujen viiden lajin lisäksi Lounais-Suomen ulkosaaristossa, varsinkin luodoilla, tavataan kahta lajia: lännenporonjäkälä ("Cladonia portentosa") ja hentoporonjäkälä ("Cladonia ciliata").
Torvijäkälälajeja.
Joitakin Suomessa kasvavia lajeja
Ian Van Dahl

Ian Van Dahl oli belgialainen elektronista musiikkia tekevä yhtye, joka muodostui viidestä jäsenestä. Vuoden 2008 alussa yhtye ilmoitti hajoavansa, josta oli ollut runsaasti puhetta fanien keskuudessa jo pidempään. Yhtyeen hajoamisen tuloksena vokalisti Annemie Coenen ryhtyi soolouralle ja yhtyeen kolmannen albumin valmistuttua heinäkuussa 2007, se päätettiin julkaista Annemie Coenen debyyttialbumina, jonka tuottajana toimii yhtyeen jäsen Peter Luts.
Yhtyeen jäsenet ovat Annemie Coenen, Peter Luts ja David Vervoort, sekä tuottajat Christophe Chantzis ja Erik Vanspauwen. Luts ja Vervoort ovat myös työskennelleet Lasgo-nimisen house/trance-ryhmän kanssa.
Ian Van Dahl tunnetaan parhaiten kesähitistään ""Castles In The Sky" (2001), joka sijoittui myyntilistoilla eri puolilla Eurooppaa erinomaisesti. Alkuperäinen versio kyseisestä kappaleesta sisälsi laulaja Martine Theeuwenin vokaalit, mutta Coenen korvasi hänet myöhemmin yhtyeessä, koska levy-yhtiö halusi enemmän ulkonäköä omaavan laulajan.
Muita Ian Van Dahlin menestyneitä tuotoksia ovat muun muassa kappaleet "Try", "Reason", "Will I?", "Believe", "I Can't Let You Go", "Secret Love" sekä "Inspiration"".
Alpenglühen

Alpenglühen (”alppihohto”) on optinen ilmiö, jossa auringon laskiessa tai jo laskettua länteen on vastakkaisella suunnalla idässä hohtava punainen valo. Vuoristoalueilla tämän aiheuttaa vuorista heijastuva auringonvalo. Katsojaa korkeammalla olevat vuoret voivat vielä vastaanottaa suoraa auringonvaloa, vaikka aurinko olisikin katsojasta nähden jo laskenut.
Vaikka vuoria ei olisikaan lähettyvillä, voi itäinen taivaskin hohtaa samaan tapaan, kun aurinko heijastuu ilman hiukkasista. Hohtavan punaisen nauhan alla näkyy pimeämpi, melko selvärajainen vyöhyke, joka on maan oma varjo. Auringon laskiessa yhä alemmas maan varjo kohoaa, ja peittää lopulta hohtavan vyöhykkeen.
Ketjumurtoluku

Äärellinen ketjumurtoluku on muotoa
formula_1
oleva lauseke, jossa "a0" on kokonaisluku ja "a1", "a2", …, "an" ovat positiivisia kokonaislukuja.
Ääretön ketjumurtoluku taas on muotoa
formula_2
oleva lauseke, jossa luvuille "ak" pätevät samat rajoitukset kuin äärellisessä tapauksessakin. Ketjumurtolukua, jonka osoittajat poikkeavat ykkösestä kutsutaan yleiseksi ketjumurtoluvuksi. Tapausta, jossa osoittajat ovat ykkösiä voidaan selkeyden vuoksi kutsua vastaavasti yksinkertaiseksi ketjumurtoluvuksi. Oppikirjoissa kuitenkin yleensä pitäydytään yksinkertaisissa ketjumurtoluvuissa, ja puhuttaessa ketjumurtoluvuista tarkoitetaan lähes aina yksinkertaisia ketjumurtolukuja, ellei toisin mainita.
Luvun "x" ketjumurtolukuesityksessä esiintyvät luvut formula_3 voivat joissakin tapauksissa muodostaa jaksollisen jonon vaikka "x" olisi irrationaaliluku jonka desimaalikehitelmä ei ole jaksollinen. Esimerkiksi tapauksessa formula_4
formula_5
Toisaalta esim. luvun pii formula_6 ketjumurtolukuesitys ei noudata mitään ilmiselvää säännönmukaisuutta.
Kantatie 92

Kantatie 92 on kantatie, joka yhdistää Inarin kunnan Näätämön ja Utsjoen kunnan Karigasniemen kylät. Tien pituus on 192 kilometriä ja se kulkee edellä mainittujen kuntien alueella.
Kantatie 92 alkaa Karigasniemeltä Suomen ja Norjan väliseltä rajalta ja kulkee lähes asumattoman erämaan halki Näätämöön Kaamasen ja Sevettijärven kylien kautta, jossa se päättyy taas Suomen ja Norjan rajalle. Tie jatkuu Norjan puolella valtatienä 92 sekä Karigasniemeltä Kaarasjoelle että Näätämöstä Neideniin. Osuus Karigasniemeltä Kaamaseen on varsin kapea ja mäkinen, mutta sen liikennemäärä on hyvin pieni, keskimäärin alle 400 ajoneuvoa vuorokaudessa. Osuus Kaamanen–Näätämö on entistä seututietä 971, joka muutettiin kantatieksi vuonna 2016. Näiden välissä Kaamasen ympäristössä tie kulkee kuuden kilometrin pätkän yhdessä nelostien ja E75:n kanssa. Uusi muodostettu tieosuus on laadultaan parempi kuin kantaosa.
Historiaa.
Tien rakentaminen aloitettiin 1930-luvulta Kaamasesta kohti Karigasniemeä. Toinen maailmansota keskeytti rakennustyöt. Jatkosodan aikana saksalaiset sotilaat rakennuttivat tien valmiiksi pakkotyönä neuvostoliittolaisilla sotavangeilla ja saksalaisilla rangaistusvangeilla, ja tie valmistui vuonna 1943.
Sodan jälkeen aiemmin Petsamoon päättynyt valtatie 4 siirrettiin kulkemaan Kaamasen kautta Karigasniemeen, jonne se päättyi. Saamen sillan valmistumisen ja tienumerouudistuksen myötä valtatie 4 linjattiin 1990-luvulla kulkemaan Kaamasesta Utsjoen keskustaajamaan. Kaamasen ja Karigasniemen välinen tie numeroitiin uudelleen kantatieksi 92. 
Muinoin Kaamasen ja Neidenin välillä oli polku- ja vesireitti, joka toimi kauppatienä Inarin Lapin ja Varangin Ruijan välillä. Jatkosodan päätyttyä menetetyn Petsamon alueella asuneet kolttasaamelaiset asutettiin Sevettijärvelle, jossa yhteyksiä hoidettiin kesäisin kävellen ja veneellä, talvella reellä ja telaketjuvetoisilla lumikiitäjillä.
Vuonna 1969 valmistui ensimmäinen autolla ajettava polkutie, joka oli ympärivuorokautinen, Kaamasen ja Sevettijärven välille. Työt kestivät noin 20 vuotta. 1970-luvulla tietä jatkettiin pätkittäin Näätämöön saakka. Tie parannettiin vuosina 1979–1985 monelta osin uudelleen rakentamalla. 1990-luvun alkupuolella tien päällyste ulottui Sevettijärvelle. Tie on ollut kokonaan päällystetty vuodesta 1993 lähtien. Tie muutettiin seututieksi vuonna 1971 ja edelleen kantatieksi vuonna 2016. Samalla Näätämön ja Neidenin välinen Norjan valtatie 893 sai numeron 92.
Borneonoranki

Borneonoranki ("Pongo pygmaeus") on Borneon sademetsissä elävä orankilaji. Aiemmin orankeja katsottiin olevan vain yksi laji, oranki "Pongo pygmaeus." Nykykäsityksen mukaan sumatranorankia ("Pongo abelii") ja tapanuliorankia ("Pongo tapanuliensis") pidetään omina lajeinaan.
Borneonoranki on kolmesta orankilajista vähiten uhanalainen: borneonorankien määräksi arvioitiin vuonna 2012 noin 104 700 yksilöä, sumatranorankeja arvioidaan olevan enää 7 500 yksilöä ja tapanulinorankeja puolestaan on jäljellä vain noin 800 yksilöä. Lajin kokonaismäärä on kuitenkin tutkimusten mukaan pienentynyt 1970-luvun alun jälkeen yli 50 prosenttia, ja laji luokitellaankin äärimmäisen uhanalaiseksi. Borneonorankeja elää Keski- ja Länsi-Kalimantanissa alueella joka oli aikaisemmin yhtenäisen sademetsän peittämää vuoristoseutua, mutta nykyisin metsät ovat pahasti pirstaloituneet.
Vuonna 2018 arvioitiin, että tämä laji on maailman 25 uhanalaisimman apinalajin joukossa.
Muun muassa San Diegon eläintarhassa on borneonorankeja.
Koko ja ulkonäkö.
Borneonorankiuros painaa 60–90 kiloa, naaras 30–50 kiloa. Ne ovat noin puolitoista metriä pitkiä ja elävät 35–45 vuotta.
Ravinto.
Borneonoranki syö enimmäkseen kasvisruokaa: rambutania ja muita hedelmiä, ruohoa ja puiden versoja. Orangit voivat tehdä pahaa tuhoa öljypalmuviljelmällä syömällä kaikki nuoret versot, ja siksi maanviljelijät vihaavat niitä.
Kelly Rutherford

Kelly Deane Melissa Rutherford (s. 6. marraskuuta 1968 Elizabethtown, Kentucky) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Rutherford on esiintynyt urallaan pääasiassa televisiosarjoissa. Hänet on nähty muun muassa 1990-luvulla tehdyissä sarjoissa "Melrose Place" ja "Veijari nimeltä Brisco". Hänellä oli myös pieni rooli Wes Cravenin ohjaamassa kauhuelokuvassa "Scream 3" vuodelta 2000. Vuosina 2007–2012 hän näytteli Lily van der Woodsenia televisiosarjassa "Gossip Girl".
Rutherford oli naimisissa Carlos Tarajanon kanssa vuosina 2001–2002. Rutherford avioitui Daniel Gierschin kanssa elokuussa 2006. Heillä on kaksi yhteistä lasta, lokakuussa 2006 syntynyt poika ja kesäkuussa 2009 syntynyt tytär. Rutherford ja Giersch hakivat avioeroa keväällä 2009.
Ernst vom Rath

Ernst Eduard vom Rath (3. heinäkuuta 1909 Frankfurt am Main – 9. marraskuuta 1938 Pariisi) oli saksalainen diplomaatti, joka toimi viimeksi Saksan lähetystöneuvoksena Pariisissa. Kun juutalainen Herschel Grynszpan ampui vom Rathia kuolettavasti 7. marraskuuta, Saksan kansallissosialistinen hallitus käynnisti teon varjolla valtakunnanlaajuisen juutalaisvastaisen toimenpiteen, niin kutsutun kristalliyön.
Vom Rath kävi oppikoulun ja lukion Breslaussa. Hän opiskeli lakia Bonnissa, Münchenissä ja Königsbergissä. Vuonna 1932 hän liittyi Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen jäseneksi. Vuodesta 1934 hän oli Saksan ulkoministeriön palveluksessa. Vom Rath toimi lähetystöattaseana Bukarestissa, Pariisissa ja Kalkutassa. Heinäkuusta 1938 hän toimi lähetystöneuvoksena Pariisissa. Siellä Grynszpan surmasi hänet 7. marraskuuta samana vuonna. 
17. marraskuuta 1938 Ernst vom Rath haudattiin valtiollisin juhlamenoin Düsseldorfiin. Itse Adolf Hitler kunnioitti tilaisuutta läsnäolollaan. Puolueen propaganda ylisti vom Rathia ”veritodistajana” ja kansainvälisen juutalaisuuden Kolmatta valtakuntaa vastaan käymän taistelun ”ensimmäisenä veriuhrina”. 
Ranskalaisen kirjailijan André Giden päiväkirjamerkintöjen mukaan Ernst vom Rath oli tunnettu hahmo Pariisin homoseksuaalipiireissä. Siellä hän oli Giden mukaan oppinut tuntemaan myös Grynszpanin. Kirjassaan "Herschel Feibel Grynszpan" (Psychosozial-Verlag, 2005) kirjailija Andreas Friedrich Bareiß on selvittänyt vom Rathin murhan taustat osittain aikaisemmin tuntemattomien asiakirjojen avulla. Hänen mukaansa Grynszpan toimi Pariisissa miespuolisena prostituoituna, jonka palveluksia Ernst vom Rath oli ostanut. Hän oli luvannut Grynszpanille käyttää vaikutusvaltaansa ja auttaa tämän perhettä, jottei sitä karkotettaisi Saksasta. Kun perhe kuitenkin karkotettiin, Grynszpan ampui lähetystöneuvoksen kostoksi.
Kymppikerho

Kymppikerho tarkoittaa ihmisiä, jotka ovat harrastaneet seksiä lentokoneessa lennon aikana.
Suomenkielinen nimitys tulee siitä, että useimmat matkustajalentokoneiden reittilennot lennetään nykyisin yli kymmenentuhannen metrin korkeudessa merenpinnasta. Alkuperäinen englanninkielinen nimitys "mile high club", 'mailin kerho', viittaa aikaisempien liikelentokoneiden suihkuseurapiiriväen matkustamiseen muutaman kilometrin lentokorkeudessa.
Teko.
Lentokoneseksissä tyypillisesti kaksi henkilöä, jotka eivät välttämättä ole tunteneet toisiaan aikaisemmin, harrastavat seksiä ilmassa olevan lentokoneen vessassa. Vessa on lentokoneseksin suosituin paikka, sillä se on yksityinen. Seksi muiden matkustajien silmien edessä voi olla laitonta, mutta vessassa katseilta piilossa harrastettu seksi on vain kiellettyä. Joillekin kielletyn hedelmän maku tekee siitä kiinnostavaa.
Lentokoneseksi voi olla epämukavaa. Lentokoneen vessa on ahdas, pahanhajuinen ja likainen paikka. Henkilökunta pystyy myös avaamaan oven ulkopuolelta havaittuaan kahden matkustajan livahtaneen vessaan yhdessä ja tekevän jotain kiellettyä.
Historia.
Seksiä on haluttu harrastaa yläilmoissa jo ennen lentokoneiden keksimistä. Englantilaisen Brooksin herrakerhon kirjoissa on maininta vuodelta 1785 vedonlyönnistä, jossa eräs lordi löi vetoa siitä, että hän onnistuisi harrastamaan seksiä kuumailmapallossa tuhat jaardia maanpinnan yläpuolella.
Ensimmäisenä kymppikerhoon "liittyneenä" ja sen perustajana pidetään autopilotin keksijä Lawrence Sperryä. Sperry myönsi harrastaneensa seksiä naisen kanssa vuonna 1916, kun hänen lentoveneensä syöksyi veteen New Yorkin lähistöllä. Pariskunta löydettiin vedestä alastomina, kumpikaan ei loukkaantunut kovin vakavasti, ja lentokone oli lentänyt vain 500 jalan (noin 150 metrin) korkeudessa.
Yleisyys.
Singapore Airlines kertoi 1990-luvulla että kaikista sen koneiden järjestyshäiriöistä kolmasosa johtui seksistä.
Virgin Atlantic -lentoyhtiön vuonna 2002 lentokoneidensa vessoihin asentamat vaipanvaihtopöydät löysivät käyttäjiä myös seksin harrastajista, minkä seurauksena pöydät menivät hajalle jo muutamassa viikossa.
Kondomivalmistaja Durexin teettämässä kansainvälisessä kyselytutkimuksessa vuonna 2005 kaksi prosenttia kaikista vastaajista kertoi harrastaneensa seksiä lentokoneessa. Yhdysvaltalaisista vastaajista näin kertoi neljä prosenttia. Vuonna 2010 tehdyssä kyselytutkimuksessa lentokoneseksiä kertoi harrastaneensa kolme prosenttia vastaajista.
Vuonna 2011 tehdyssä kyselytutkimuksessa 33 prosenttia amerikkalaismiehistä kertoi haluavansa harrastaa seksiä lentokoneessa, ja vuonna 2010 tehdyssä kyselytutkimuksessa lähes kolmasosa briteistä sanoi samaa. Naisilla lentokoneseksi ei ole ollut fantasialistan kärjessä.
Barbarella

Barbarella on sarjakuvataiteilija Jean-Claude Forestin luoma fiktiivinen hahmo. Forest loi Barbarellan alun perin V-Magazine-lehteä varten vuonna 1962. Sci-fi-lajityyppiin luokiteltavissa seikkailuissaan Barbarella vierailee muun muassa planeetta Lythionilla, pelastaa ihmishenkiä ja avioituu.
Vuonna 1968 Roger Vadim ohjasi sarjakuvaan perustuvan elokuvan "Barbarella", jossa nimiroolia esittää Jane Fonda.
Homopommi

Homopommi () on nimitys kemialliselle aseelle, jollaisen tuottamista Yhdysvaltain ilmavoimat on pohtinut.
Ilmavoimien tukikohdan laboratorio Ohion Daytonissa tuotti vuonna 1994 kolmisivuisen ehdotelman uusista kemiallisista aseista, jotka eivät olisi kuolettavan vaarallisia. Eräs näistä oli aine, joka aiheuttaisi vihollissotilaissa homoseksuaalista käytöstä, heikentäen siten vihollisen taistelutahtoa. Ehdotuksessa tunnustettiin, ettei tällaista ainetta vielä tunneta. Ohjelmalle anottua 7,5 miljoonan dollarin määrärahaa ei myönnetty, ja Yhdysvallat allekirjoitti vuonna 1997 kemialliset aseet kieltävän Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen, joten aseen kehitystyön aktiivinen jatkaminen on epätodennäköistä.
Aseen kehittämistä aikoneelle laboratoriolle myönnettiin vuonna 2007 rauhan Ig Nobel -palkinto.
Markus Huitsi

Jaakko Markus Huitsi (s. 22. lokakuuta 1974 Loppi) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän valmistunut lähihoitajaksi vuonna 1996. Hän toimi pitkään ammattimuusikkona ja voitti lukuisia iskelmäkilpailuja. Sittemmin hän kuitenkin murhasi hoidettavansa ja hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen.
Ura.
Huitsi osallistui vuonna 1990 ensimmäiseen laulukilpailuunsa, Tähtisolisti-kilpailuun, jossa hän selviytyi loppukilpailuun asti. Vuonna 1999 hän osallistui Arkkiviisut-laulukilpailuihin ja iskelmän Suomen-mestaruuskilpailuihin, joissa hän sijoittui loppukilpailussa toiselle sijalle. Vuonna 2000 Huitsi kruunattiin Lavatähtiprinssi-kilpailun voittajaksi, ja hän teki ensimmäisen levytyssopimuksensa Burning Floor -yhtiön kanssa.
Vuonna 2001 Huitsi voitti iskelmän SM-kilpailuissa yleisönsuosikki-äänestyksen ja sai Iskelmäprinssin tittelin. Syyskuussa 2002 julkaistu promo-single ”On kaipuu mulla” nousi paikallisradioiden top 20 -listalla kuudenneksi ja "Tätä Suomi tanssii" -listalla kymmenen parhaan joukkoon. Monilla radiokanavilla kappale nousi myös vuoden soitetuimmaksi iskelmäksi. Hän pääsi esittämään singlen nimikappaleen myös TV2:n "Saanko luvan" -ohjelmassa syyskuussa 2002. Huitsin taakse kerättiin pian oma tanssiorkesteri Nevada, jonka kanssa hän esiintyi vuodesta 2003 lähtien.
Huitsin esikoisalbumi "Markus Huitsi" julkaistiin helmikuussa 2005. Albumilta nousivat listoille kappaleet ”Kertoisinko”, ”Onko elämää jälkeen rakkauden” ja ”Vapaa”. ”Kertoisinko” oli myös vuoden soitetuin kappale joidenkin paikallisradioiden listoilla.
Henkirikostuomio.
Huitsi tuomittiin Päijät-Hämeen käräjäoikeudessa lokakuussa 2017 faninsa murhasta elinkautiseen vankeuteen. Hän toimi monisairaan uhrinsa lähihoitajana ja henkilökohtaisena avustajana. Hän löi tätä vuoden 2017 maaliskuussa 66 kertaa veitsellä.
David Bowie (vuoden 1969 albumi)

David Bowie on David Bowien vuonna 1969 julkaistu albumi. Se ei juurikaan menestynyt kaupallisesti ilmestyessään vaan nousi listoille vasta muutamaa vuotta myöhemmin Bowien tehtyä kaupallisen läpimurtonsa. Albumin tunnetuin kappale on ”Space Oddity”, josta tuli Bowien ensimmäinen hitti. Se oli korkeimmillaan brittilistan sijalla 5 syyskuussa 1969.
Albumi julkaistiin alun perin Britanniassa nimellä "David Bowie", mutta sekaannusten välttämiseksi levy julkaistiin vuonna 1972 uudelleen nimellä Space Oddity, koska Bowielta oli jo vuonna 1967 ilmestynyt nimikkolevy. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin alun perin nimellä "Man of Words/Man of Music". Vuonna 2009 ilmestynyt 40-vuotisjuhlapainos julkaistiin jälleen alkuperäisellä nimellä "David Bowie".
Albumin alkuperäisen version kannessa on lähikuva David Bowien kasvoista, mutta siitä on myöhemmin julkaistu erilaisia versioita erilaisilla kansikuvilla.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Vuoden 1990 CD-version bonuskappaleet:
Singlet.
Space Oddity / Wild Eyed Boy from Freecloud (julkaistu 11. heinäkuuta 1969)
Memory of a Free Festival (julkaistu 12. kesäkuuta 1970)
Family Guy

Family Guy on Seth MacFarlanen luoma yhdysvaltalainen Emmy-palkittu piirrossarja. Sarjaa on esitetty Yhdysvalloissa FOX-kanavalla vuodesta 1999 lähtien. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 31. tammikuuta 1999. Sarjan tuotanto lopetettiin 14. helmikuuta 2002. Sitä kuitenkin jatkettiin 2005. "Family Guy" on ensimmäinen sarja, jonka tuotantoa on jatkettu keskeyttämisen jälkeen DVD-myyntien perusteella.
Suomessa sarjaa on esitetty yhden tuontokauden verran MTV3- ja MTV Sub-kanavilla. Nykyään sarjaa esittää Star Channel.
"Family Guyn" juoni on rakennettu periamerikkalaisen, Rhode Islandin kuvitteellisessa Quahog'ssa asuvan Griffinien perheen ympärille. Komiikka perustuu suurilta osin pieniin klippeihin (), joissa yleensä parodioidaan amerikkalaista kulttuuria. Ohjelman komiikkaa verrataan usein "Simpsoneihin". Sarjasta on myös tehty suoraan DVD:lle julkaistu elokuva "".
Vastaanotto ja arvostelu.
Wizard Magazine listasi vuonna 2008 "Family Guyn" sijalle 32 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Se listattiin tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalle sijalle 7.
Teddy Lučić

Teddy Mark Sime Lučić (s. 15. huhtikuuta 1973 Biskopsgården, Göteborg) on ruotsalainen jalkapallopuolustaja.
Maajoukkueurallaan Lučić pelasi 86 A-maaottelua Hän edusti Ruotsia MM-kisoissa 1994, 2002 ja 2006 sekä EM-kisoissa 2000 ja 2004. Saksan MM-kisoihin 2006 maajoukkueuransa lopettaneen Lučićin suurin saavutus sinikeltaisissa oli MM-pronssin voittaminen 1994.
Seuratasolla Lučić on pelannut Ruotsissa, Italiassa, Englannissa ja Saksassa. Ura ulkomailla ei auennut Lučićille ja hänen yrityksensä jäivät puolitiehen. Parhaimmillaan hän pelasi 17 Valioliiga-ottelua Leeds Unitedissa 2002–2003. 
Ruotsin mestaruuden Lučić on voittanut kaudella 1996 IFK Göteborgin paidassa. Kausina 2005–2007 Lučić pelasi Superettanissa BK Häckenin paidassa ollen joukkueen avainhahmoja, kun joukkue oli lähellä nousua Allsvenskaniin kaudella 2007. Lučić palasi Allsvenskaniin kaudeksi 2008 tehtyään sopimuksen IF Elfsborgin kanssa.
Lučićin isä on kroatialainen ja äiti suomalainen. Lučić puhuu myös suomea.
Varsinaiset siilit

Varsinaiset siilit, joskus myös yksinkertaisemmin siilit (Erinaceinae) on alaheimo siilien heimossa. Varsinaisia siilejä on 16 lajia viidessä suvussa ja ne ovat levittäytyneet Eurooppaan, Aasiaan, Afrikkaan ja Uuteen-Seelantiin. Amerikasta ja Australiasta puuttuvat siilit kokonaan.
Varsinaisten siilien alaheimon lajit tunnistaa helposti piikeistään, jotka ovat onttoa karvaa vahvistettuna keratiinilla. Siilien piikit eivät ole myrkyllisiä, eikä niissä ole väkäsiä, eivätkä ne lähde helposti irti niin kuin piikkisioilla. Siilit kuitenkin tiputtavat piikkinsä noin vuoden iässä ja kasvattavat uudet aikuisen yksilön piikit.
Kaikki alaheimon lajit ovat pääasiassa yöeläimiä, tosin osaa lajeista voi nähdä päivälläkin. Päivisin siilit nukkuvat yleensä pensaan, ruohon tai kiven suojassa tai maankolossa. Varsinaiset siilit käyttävät ravinnokseen pieniä selkärangattomia, käärmeitä, linnunmunia, haaskaa, sieniä, ruohonjuuria, marjoja ja meloneita. Kaikki villit siilit pystyvät viettämään talvihorrosta, vaikka kaikki eivät niin teekään.
Shōhei Imamura

Shōhei Imamura (, 15. syyskuuta 1926 Tokio – 30. toukokuuta 2006 Tokio) oli japanilainen elokuvaohjaaja. Imamura oli ensimmäinen japanilaisohjaaja, joka sai Cannesin elokuvajuhlilla Kultaisen palmun (Palme d'Or) kahdesti ("Narajaman balladi" - jap. "Narayama bushiko" - vuonna 1983 ja "Ankerias" - jap. "Unagi" - vuonna 1997). 
Myös Imamuran vanhin poika, Dengan Daisuke, on käsikirjoittaja ja ohjaaja. Daisuke on käsikirjoittanut joitakin Imamuran elokuvista.
Franco Columbu

Franco Columbu (7. elokuuta 1941 Ollolai, Sardinia – 30. elokuuta 2019) oli italialais-yhdysvaltalainen kehonrakentaja ja näyttelijä. Hän oli noin 165 sentin pituinen ja painoi noin 90 kiloa.
Franco Columbu aloitti urheilu-uransa nyrkkeilijänä ja siirtyi myöhemmin voimanostajaksi ja kehonrakentajaksi, jonka aikana hän ystävystyi Arnold Schwarzeneggerin kanssa. Columbu voitti Mr. Olympia-tittelin vuosina 1976 ja 1981. Hän oli myös aikansa vahvimpia miehiä ja piti hallussaan useita voimanoston maailmanennätyksiä. Koulutukseltaan hän on kiropraktiikan tohtori. Hän toimi myös näyttelijä Sylvester Stallonen valmentajana tämän valmistautuessa Rambo-elokuvien rooliinsa.
Columbu esitti cameoroolin tulevaisuudessa toimivana tuhoojarobottina elokuvassa Terminator.
Rottasiilit

Rottasiilit (Galericinae, aiemmin Hylomyinae) ovat siilien heimoon kuuluvia nisäkkäitä. Alaheimoon kuuluu kahdeksan lajia, jotka jaetaan viiteen sukuun. Nämä yö- tai hämäräeläimet asuttavat Kaakkois-Aasian sademetsiä.
Varsinaisista siileistä poiketen rottasiileillä ei ole ollenkaan piikkejä ja ne muistuttavatkin enemmän alkeellisia jyrsijöitä tai päästäisiä. Rottasiileillä on pitkä kuono ja hyvin kehittyneet silmät ja korvat. Niiden pehmeä turkki on harmaanruskea tai musta. Pää on jopa kolmasosa eläinten koko pituudesta ja häntä on karvaton.
Mezcal

Mezcal on meksikolaista viinaa, jota valmistetaan tislaamalla agaavesta.
Nahtualinkielinen sana "mezcal" tarkoittaa paahdettua agaavea. Mezcal muistuttaa toista meksikolaista viinaa tequilaa. Siihen käytetään kuitenkin eri agaavelajeja ja valmistustapoja kuin tequilaan. Mezcal on myös savuisempaa ja voimakkaamman tuoksuista kuin tequila, ja se maistuu polttavammalta, mausteisemmalta ja yrttisemmältä.
Mezcalia saa valmistaa missä tahansa Meksikossa, mutta Oaxacan alueen mezcalia pidetään laadukkaimpana mezcalina. Alkuperämerkintä on Zimatlánin, Sola de Vegan, Tlacolulan, Ocotlánin, Ejutlan, Miahuatlánin ja Yautepecin kaupunkien mezcalilla.
Mezcalia valmistetaan useasta eri agaavelajista, kuten viljellystä tepeztatesta ja largasta sekä villinä kasvavista silvestrestä ja tobalásta. Alkuperäissäännöksissä hyväkstytään lisäksi maguey de cerro, de mezcal, verde o mezcalero ja espadín, joista espadín on kaikkein tunnetuin ja käytetyin laji. Useimmissa mezcaleissa käytetään pelkkää agaavea, mutta 20 prosenttia saa olla jotain muutakin käymiskelpoista sokeria. Mezcalin agaavepitoisuus ilmoitetaan pullon etiketissä.
Hedelmät kypsytetään aluksi perinteisissä, maahan kaivetuissa ja kivillä vuoratuissa uuneissa. Kahden tai kolmen päivän jälkeen hedelmät pilkotaan ja murskataan kiertomyllyssä. Sen jälkeen mehu ja siinä yhä oleva hedelmämurska tislataan "palenquessa", mezcaltislaamossa. Tislaus suoritetaan nykyisin kahteen kertaan tislauspannussa; entisaikoina juoma tislattiin vain yhden kerran.
"Blanco" on kypsyttämätöntä mezcalia, "joven" on saanut väriä ja makua karamellisoinnista, ja "tobalá" on kypsyttämätöntä mezcalia, joka valmistetaan vain "tobalá agavesta". "Reposado/"añejado-merkintä viittaa 2–9 kuukautta vanhaan mezcaliin, "añejo" on vähintään yhden vuoden ajan kypsytettyä.
"Mezcal con gusano" on mezcalia, jonka pulloon on pudotettu perhosen toukka. Myyjät tekevät tätä nykyisin erään teorian mukaan siksi, koska toukan säilyminen ehjänä kertoo siitä, että juomassa on riittävästi alkoholia. Liian miedossa juomassa toukka hajoaa. Toukka on tapana juoda viimeisen lasillisen kanssa kun pullo tyhjenee. Joidenkin valmistajien mukaan toukka antaa mezcalille ainutlaatuisen maun. Mezcalin lisukkeena nautitaan joskus maustesekoitus, jossa on paahdettua toukkaa, suolaa ja chiliä limettilohkon kera.
Katariina (Kotka)

Katariina on puisto Kotkassa. Se sijaitsee Kotkansaarella varsinaisen ydinkeskustan eteläpuolella. Katariina tunnettiin välillä nimellä Puistola, kunnes sille palautettiin vanha suuriruhtinaskunnan aikainen nimi. Kaupunginosan pohjoisraja kulkee Sapokanlahden ja Sapokan vesipuiston kautta. 
Katariina on puutalovoittoista omakoti- ja paritaloaluetta. Kaupunginosan alueella sijaitsee Arto Tolsa -areena, Uimala Katariina ja Puistolan urheilukenttä. Pookinmäellä kaupunginosan itäosassa sijaitsevat Etelä-Kymenlaakson ammattiopiston Katariinan kampus, Kotkan merivartioasema ja sen lähistöllä Ruotsinsalmen merilinnoituksen tähystystorni. Osittain raunioituneeseen tähystystorniin on rakennettu moderni näköalatorni. Katariinan itäosissa sijaitsee Sapokan vesipuisto ja sen yhteydessä toimiva venesatama. Katariinan alueella sijaitsee myös Mansikkalahden uimaranta. 
Katariinan länsiosassa on Ruotsinsalmen merilinnoituksen päälinnoituksen Fort Katarinan rauniot. Pitkään teollisuusalueena ollutta Katariinanniemen länsiosaa on kaavoitettu asunto- ja puistoalueeksi sen jälkeen, kun alueella ollut öljysatama siirrettiin Mussaloon. Öljysataman paikalla on nykyisin Katariinan meripuisto.
Choyleefut

Choy Lee Fut (蔡李佛, pinyin: càilǐfó) on kiinalainen lähikamppailulaji. Sen juuret juontuvat Shaolin-temppeliin. Chan Heung (陳享, pinyin: Chén Xiǎng) nimesi lajin opettajiensa Choy Fookin (蔡褔, pinyin: Cài Fú) ja Lee Yau Shanin (李友山, pinyin: Lǐ Yǒushān) mukaan kunnioittaaksensa heitä. Fut-ga 佛家, pinyin: fójiā) on kolmas lajin kehitykseen vaikuttanut oppi, Buddha-perheen nyrkki (eli buddhalainen tyyli). Laji on levinnyt laajalti eri puolille maailmaa ja on suosituimmillaan Hongkongissa, Yhdysvalloissa sekä Kanadassa. Nykyinen suurmestari lajissa on Chan Young Fa.
King Mui Choy Li Fut 京梅陳家雄勝蔡李佛拳館.
Päälinjan lähetystä kutsutaan King Muiksi (京梅), koska perustajan perhe oli kotoisin King Muin kylästä, ja siellä Chan Heung 陳享 aloitti virallisesti Choy Li Futin opettamisen vuonna 1836. Nykyään Chanin perheen jälkeläiset käyttävät mieluummin termi "Chan Family" perinnettä, koska nykyajan seuraaja (tyylin pitäjä) oli Chan Yiu-Chi 陳耀墀, Chan Koon-pakin poika ja Chan Heungin pojanpoika.
Merkittävä ei kukaan Chan-perheen Chan Yi-chin opiskelija oli Hu Yuen-chou 胡雲綽, kuuluisan Choy Li Fut -mestarin Doc-Fai Wong 黄德輝n opettaja, jota monet pitävät King Mui -perinnön 5. sukupolven seuraajana ja perijänä.
Choy Lee Fut Suomessa.
Suomessa Choy Lee Futia voi harrastaa Turussa, Tampereella ja pääkaupunkiseudulla. Suomeen lajin ovat tuoneet sifut Markku ja Martti Sipilä.
Töpöhäntämakaki

Töpöhäntämakaki eli karhumakaki ("Macaca arctoides") on Aasiassa elävä häntäapina.
Se kuuluu marakattiapinoiden alaheimoon, jonka lajeista useimmat elävät Aasiassa tai Afrikassa. Puissa eläviin apinoihin verrattuna niiden raajat ovat lyhyemmät ja muutamissa tapauksissa myös häntä on surkastunut. Niiden ravinto on monipuolista, eivätkä ne koskaan syö ensisijaisesti lehtiä.
Tuntomerkit.
Töpöhäntämamakiurokset ovat naaraita suurempia, ja niiden pään ja ruumiin pituus on 50–65 cm ja paino noin 10 kg. Naaraiden pään ja ruumiin pituus on 50-60 cm ja paino 7,5–9 kg.
Töpöhäntämakakin ruumis on peittynyt pitkään, paksuun, tummanruskeaan turkkiin, kun taas kasvot ja lyhyt häntä ovat karvattomat. Kaiken tämän karvan alla on suuri, tanakka ja lihaksikas ruumiinrakenne, jossa on paksut raajat. Tämä rakenne tekee niistä erittäin ketteriä liikkujia maalla, mutta melko kömpelöitä puissa. Kasvot ovat kirkkaan vaaleanpunaiset tai punaiset, ja ne tummuvat ruskeaksi tai lähes mustaksi iän myötä ja altistuessaan auringonvalolle. Töpöhäntämakakeilla on poskipussit, joita ne käyttävät ruoan säilyttämiseen lyhyitä aikoja.
Poikaset syntyvät vaaleina ja tummuvat aikuistuessaan. Makakien ikääntyessä karvaton alue leviää kasvoista otsalle ja päälaelle.
Levinneisyys.
Töpöhäntämakakia tavataan Assamista (Intiasta) Burman yli Etelä-Kiinaan asti sekä lisäksi Vietnamissa ja Thaimaassa.
Ravinto.
Töpöhäntämakakit ovat pääasiassa hedelmänsyöjiä. Ne syövät kuitenkin myös monenlaista kasvillisuutta, kuten siemeniä, lehtiä, juuria ja kukkia. Niiden tiedetään metsästävän hyönteisiä ja niiden toukkia, sammakoita, lintuja ja niiden munia sekä makean veden rapuja. Ne ovat opportunisteja ja voivat ryöstää ihmisten satoja, erityisesti maissia ja muita viljeltyjä vihanneksia.
Hanka-antilooppi

Hanka-antilooppi ("Antilocapra americana") on hanka-antilooppien ("Antilocapridae") heimon viimeinen elossa oleva laji. Muinoin Amerikassa eli useita lajeja, mutta jo tertiäärikaudella ja sitä seuraavalla kvartäärikaudella hanka-antilooppilajit alkoivat kuolla sukupuuttoon. Ne eivät ilmeisesti onnistuneet sopeutumaan ilmastonmuutoksiin tai ne eivät kestäneet kilpailua kehityskykyisten onttosarvisten kanssa.
Hanka-antiloopit eivät nimestään huolimatta ole läheistä sukua onttosarvisten ("Bovidae") heimoon kuuluville antiloopeille, vaan niiden lähimpiä sukulaisia ovat kirahvi- ja hirvieläimet. Hanka-antiloopit luokiteltiin aiemmin onttosarvisten heimon alaheimoksi "Antilocaprinae", mutta nykyisin ne yleensä erotetaan omaksi heimokseen.
Hanka-antilooppi on Pohjois-Amerikan nopein maaeläin. Se pystyy juoksemaan jopa yli 80 km/h, joten se pääsee helposti pakoon esimerkiksi susia. Hanka-antiloopit ovat myös hyviä uimareita.
Uhanalaisuus.
Nykyään hanka-antilooppia pidetään elävänä fossiilina. Ennen eurooppalaisten saapumista Amerikkaan nämä eläimet elivät laajalla alueella Pohjois-Amerikan länsiosista ja Etelä-Kanadasta Keski-Meksikoon. Pohjois-Amerikan länsiosan asuttamisen yhteydessä lajin kanta on pudonnut huomattavasti ja sen elinalue on kaventunut. Suojelutoimien ansiosta hanka-antiloopin tilanne on hieman parantunut. Nykyään hanka-antiloopin elinalue käsittää Saskatchewanin eteläosan ja Albertan Kanadassa sekä Yhdysvaltain länsiosissa Preeriatasankojen alueen (Great Plains) ja etelään Meksikon Hidalgoon, Kalifornian niemimaalle ja Länsi-Sonoraan.
Hanka-antiloopin uhanalaisia alalajeja ovat kalifornianhanka-antilooppi ("A. americana peninsularis") Kalifornian eteläosissa ja Kalifornian niemimaalla sekä sonoranhanka-antilooppi ("A. americana sonoriensis") Arizonan eteläosissa ja Sonoran keski- ja länsiosissa. Molemmat alalajit ovat IUCN:n Punaisessa kirjassa.
Vuonna 1959 hanka-antilooppeja siirtoistutettiin Lanain saarelle Havaijille. 1960-luvun puoliväliin mennessä tämän saaren hanka-antilooppikanta oli kasvanut noin 250 yksilöön. 1980-luvun alussa yksilöitä oli kuitenkin jäljellä enää kymmenkunta, ja nykyisin lajin otaksutaan hävinneen saarelta kokonaan.
Anatomia.
Hanka-antilooppi muistuttaa jossakin määrin antilooppia, joskin sillä on aivan erilaiset aivot. Hanka-antilooppi painaa noin 40–70 kilogrammaa. Pää ja ruumis ovat yhteensä 100–150 senttimetrin pituiset. Häntä on 8–15 senttimetriä pitkä ja säkäkorkeus on 80–100 senttimetriä. Pukit ovat hieman kookkaampia kuin naaraat.
Sekä naaraalla että uroksella on sarvet. Uroksilla ne kasvavat korvien yli ja ovat noin 40 cm:n pituiset. Sarvissa on litteä ydinosa ja vuosittain kiima-ajan jälkeen vaihtuva sarveistuppi. Sarveistupen kasvu kestää suunnilleen neljä kuukautta.
Eläimet viestivät nostamalla peräpään valkoiset karvat pystyyn, jolloin syntyy kauaksi näkyvä merkki.
Linna (Pori)

Linna (ruots. Slottet) on yksi Porin kaupunginosista, ja se sijaitsee aivan kaupungin keskustassa. Yhdessä Teljän, Malminpään ja Karhunpään kaupunginosan kanssa se muodostaa Porin ydinkeskustan. Järjestysnumeroltaan Linna on ensimmäinen kaupunginosa. Sen alueen rajaavat Pohjoispuisto, Itäpuisto, Isolinnankatu ja pohjoisessa Kokemäenjoki. Linnan postinumero on 28100. 
Linnassa sijaitsee suuri osa Porin aktiviteeteista ja tunnetuimmista nähtävyyksistä. Muun muassa kauppatori, raatihuone, kaupungintalo ja Keski-Porin kirkko sijaitsevat Linnan alueella.
Teljä (Pori)

Teljä () on yksi Porin kaupunginosista, järjestysnumeroltaan toinen. Se sijaitsee kaupungin keskustassa. Yhdessä Linnan kaupunginosan kanssa se muodostaa Porin ydinkeskustan. Teljän alue rajoittuu Pohjois- ja Länsipuistoon, Vapaudenkatuun ja pohjoisessa Kokemäenjokeen. 
Kaupunginosan asukasluku on vuoden 2005 tietojen mukaan 1 263. Postinumero on 28100. 
Alueen rakennuskanta koostuu suurimmaksi osaksi 1960–1980-luvuilla rakennetuista kerrostaloista. Teljässä myös sijaitsee Porin vanhin koulu, Porin Lyseo.