tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
James Mancham

James Richard Marie Mancham (11. elokuuta 1939 Victoria – 8. tammikuuta 2017 Glacis) oli Seychellien ensimmäinen presidentti vuosina 1976–1977.
Elämäkerta.
Mancham opiskeli lakia Englannissa ja työskenteli valmistuttuaan lakimiehenä Seychelleillä. Hän perusti myös Seychellien demokraattisen puolueen vuonna 1964 ja valittiin kruununsiirtomaan lakiasäätävän kokouksen jäseneksi. Vuonna 1966 Mancham valittiin kruununsiirtomaan pääministeriksi. Vaikka hän aluksi vastustikin siirtomaan itsenäisyyspyrkimyksiä myöntyi hän kuitenkin lopulta itsenäisyysmielisten tahtoon ja nousi vuonna 1976 perustetun uuden valtion presidentiksi.
Presidenttinä Mancham pyrki säilyttämään läheiset yhteydet Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, mutta hänen ollessaan Lontoossa Kansainyhteisön huippukokouksessa syrjäytti itsenäisyysmielinen pääministeri France-Albert René hänet vallankaappauksella kesäkuussa 1977. Mancham jäi Lontooseen ja eli maanpaossa Britanniassa vuoteen 1992 asti.
Mancham palasi Seychelleille vuonna 1992 osallistuakseen demokraattisen puolueen johtajana uuden perustuslain säätämiseen osana paluuta monipuoluejärjestelmään. Hän oli ehdolla vuoden 1993 presidentinvaalissa mutta jäi 36,7 prosentin ääniosuudella toiseksi presidentti Renén jatkaessa valtakauttaan. Jäätyään kolmanneksi vuoden 1998 vaalissa 13,8 prosentin osuudella menetti Mancham asemansa keskeisimpänä oppositiojohtajana Wavel Ramkalawanille ja vetäytyi suurelta osin politiikasta luopuen myös perustamansa puolueen johtajuudesta vuonna 2005.
Mancham julkaisi myös useita aihepiiriltään poliittisia kirjoja.
Isidorus Sevillalainen

Isidorus Sevillalainen ( tai "San Isidoro de Sevilla", , noin 560 Cartagena – 4. huhtikuuta 636 Sevilla) oli espanjalainen teologi, ensyklopedisti, latinalainen kirkkoisä, pyhimys, Sevillan arkkipiispa ja kirkonopettaja. Hän oli tuottelias kirjoittaja, hänen lukuisia kirjoituksiaan saatetaan kutsua espanjalaisen kirjallisuuden ensimmäiseksi luvuksi, ja hänen ensyklopediansa "Etymologiae" oli vuosisatoja yksi tärkeimmistä referenssikirjoista. Hän on tietokoneteknikkojen, tietokoneen käyttäjien, Internetin, koululasten ja opiskelijoiden suojeluspyhimys. Hänen symboleitaan ovat mehiläiset, kynää pitelevä piispa mehiläisparven ympäröimänä, mehiläispesän lähellä seisova piispa, vanha piispa prinssi jalkojensa juuressa, kynä, pappi tai piispa esitettynä kynän ja kirjan kanssa, pyhän Leanderin ja pyhän Fulgentiuksen ja pyhän Florentinan kanssa sekä kirjansa "Etymologia" kanssa. Hän eli seuraavien 11 paavin hallintokausien aikana: Pelagius I (556–561), Johannes III (561–574), Benedictus I (575–579), Pelagius II (579–590), pyhä Gregorius I, (590–604) Sabianus (604–606), Bonifacius III (607), pyhä Bonifacius I (608–615), Adeodatus I (615-618), Bonifacius V (619–625) ja Honorius I (625–638). Paavi Klemens VIII julisti piispan pyhimykseksi 1598 ja paavi Innocentius XIII julisti hänet kirkonopettajaksi 1722. Hänen juhlaansa vietetään 4. huhtikuuta.
Ennen kuolemaansa Isidorus kirjoitti kirjasarjan "Etymologiae", joka oli laaja kokoelma systemaattisesti kerättyä ja tiivistettyä tietoa kaikesta siitä, mitä aikanaan tunnettiin. Se oli yleisin oppikirja oppilaitoksissa lähes koko keskiajan. Kirjoitukset eivät rajoittuneet pelkästään teologisiin aiheisiin, vaan käsittivät myös maallisia. Paavi Benedictus XVI:n mukaan Isidorus saattoi tietomääränsä ansiosta vertailla kristillisen ajan uutta tietoa kreikkalais-roomalaisen kulttuurin perintöön.
Roomalaiskatolisessa messussa pyhää Isodorusta muistetaan seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:
"Orémus. Deus, qui populo tuo aeternae salutis beatum Isidorum ministrum tribuisti: praesta quǽsumus; ut, quem Doctorem vitae habuimus in terris, intercessorem habere mereamur in caelis." 
Elämä.
Isidorus syntyi noin 560 Severianukselle ja Theodoralle. Hänen vanhempi veljensä oli nimeltään Leander, nuorempi Fulgentius ja sisar Florentina. Hän oli Sevillan arkkipiispa veljensä jälkeen noin vuodesta 600, ja hän johti vuoden 633 Toledon neljättä konsiilia. Isidorus jatkoi visigoottien käännyttämistä areiolaisuudesta. Hän kuoli vuonna 636 johdettuaan hiippakuntaansa 40 vuotta.
Teoksia.
Pyhä Isidorus laati ainakin seuraavat teokset:
Helmi (nimi)

Helmi on suomalainen naisen etunimi. Helmin nimipäivää on vietetty vuodesta 1908 lähtien 7. toukokuuta.
Alkuperä.
Runollisen ja vertauskuvallisen Helmi-nimen synty ajoittuu kansallisromanttiseen kauteen. Se on ollut käytössä ristimänimenä jo 1850-luvulla. Nimi on ehkä suomennos Margaretasta, jonka alkumerkitys on myös ’helmi’. Vastaavanlainen käännösnimi on esimerkiksi englannin Pearl. Helmi on toisaalta voitu muodostaa myös Vilhelmiinasta tai sen lyhentymästä Helmiinasta.
Helmiä ovat käyttäneet etunimenä myös jotkut miehet. Silloin sitä on pidetty Vilhelm-nimen muunnoksena. Helmi on ollut myös yksi Anselmin kutsumamuodoista.
Yleisyys.
Helmi on ollut kauan varsin yleinen etunimi. Toukokuuhun 2025 mennessä se oli annettu Suomessa 48 953 naiselle ja ainakin 8 miehelle. Nimen suosio on todennäköisesti johtunut "helmi"-sanaan liitetyistä myönteisistä mielikuvista.
Pia Tikka

Pia Tikka (s. 10. toukokuuta 1961 Kankaanpää) on suomalainen elokuvaohjaaja ja elokuvakäsikirjoittaja. Tikka on ohjannut elokuvat "Yemanján tyttäret" (1995) ja "Hiekkamorsian" (1998). Käsikirjoitukset on toteutettu yhdessä Eeva Tikan kanssa. Tämän lisäksi hän oli yksi Mika Kaurismäen elokuvan "The Last Border" (1993) käsikirjoittajista.
Tikka on koulutukseltaan taiteen tohtori. Vuodesta 2017 hän on toiminut Baltian elokuva- ja mediakoulun tutkimusprofessorina.
Padma Shri

Padma Shri (; myös Padma Shree, Padmashree, Padma Sree tai Padma Sri) on palkinto, jonka Intian valtio myöntää yleensä Intian kansalaiselle tunnustukseksi merkittävistä ansioista eri aloilla, kuten taiteessa, koulutuksessa, teollisuudessa, kirjallisuudessa, luonnontieteissä, urheilussa, yhteiskunnallisessa työssä ja julkisessa toiminnassa.
Palkinto on Intian neljänneksi korkein siviilipalkinto. Sitä merkittävämpiä ovat Bharat Ratna, Padma Vibhushan ja Padma Bhushan. Kääntöpuolella palkinnossa on sanat ""Padma" ja "Shri" devanagarilla, ja niiden välissä on lootuskukka. Sanskritinkielinen sana "padma"" on suomeksi "lootus". Kummallakin puolella oleva geometrinen kuvio on kiillotettua pronssia. Kohokuviot ovat valkokultaa.
France-Albert René

France-Albert René (16. marraskuuta 1935 – 27. helmikuuta 2019) oli poliitikko ja lakimies, joka toimi Seychellien pitkäaikaisena sosialistipresidenttinä vuosina 1977–2004. 
René perusti 1964 "Front Progressiste du Peuple Seychellois" -puolueen (Kansan yhtenäisyyspuolue). Hän nousi Seychellien pääministeriksi vuonna 1970. 5. kesäkuuta 1977 hänen kannattajansa nostivat hänet vallankaappauksella presidentiksi James Manchamin tilalle. SPUP/SPPF:sta tuli ainoa sallittu puolue 1979–1993.
René voitti presidentinvaalit 1979, 1984, 1989, 1993, 1998 ja 2001, vuodesta alkaen 1993 monipuoluevaaleissa. René liittoutui Neuvostoliiton, Tansanian ja Pohjois-Korean kanssa. Merkittävästi väkeä pakeni kaappauksen jälkeen maasta mm. Etelä-Afrikkaan ja Britanniaan. Manchamin tukijat suunnittelivat 1979 maihinnousua Ranskan ja Yhdysvaltain tuella. Tapahtui useita epäonnistuneita syrjäytysyrityksiä. Renén kaudella maasta kehittyi Afrikan korkeimmalle sijoittunut sekä inhimillisen kehityksen indeksillä että yksi rikkaimmista.
Hän ilmoitti helmikuussa 2004 luopuvansa vallasta varapresidentti James Michelin hyväksi. Michel astui virkaan 14. huhtikuuta. René jäi edelleen puolueensa johtajaksi.
Tuohiraamattu

Tuohiraamattu on suomalaisen ja karjalaisen kansanperinteen tuntema sana. Sana oli tunnetuin Karjalassa, mutta se tunnettiin satunnaisemmin myös laajalti suomalaisten joukossa Pohjanlahden rannikkoa, Lappia ja Ruotsin Länsipohjan meänkielisiä myöten. . Tuohiraamatuista ei kuitenkaan muistettu enää juuri muuta kuin nimitys, kun niistä etsittiin tietoa 1930-luvulla. Sana raamattu ei välttämättä tässä yhteydessä tarkoittanut kristittyjen pyhää kirjaa Raamattua, vaan kirjettä tai asiakirjaa, kuten venäjänkielinen kantasana "grámota". Viron kielessäkin sana "raamat" tarkoittaa yleensä kirjaa. Kittilän ensimmäisen papin kerrottiin tosin saarnassaan maininneen nurkassa olevan tuohiraamatun . 
Kansanperinteen tutkija Martti Haavio kuuli tuohiraamatuista ensi kertaa vuonna 1934 retkellään Karkun kylässä Karjalassa. Paikallinen rouva Nastja Rantsi, joka oli kertonut hänelle kuutisenkymmentä myyttiä ja tarinaa, väitti oppineensa niistä eräät, jotka liittyivät karjalaiseen muinaisuskoon, lukemalla tuohiraamatusta. Tätä väitettä Haavio ei vakavissaan uskonut, eikä sen paikkansapitävyyttä voitu tutkia, sillä suomalaiset eivät tuohon aikaan päässeet Neuvostoliiton puolelle Vienan Karjalaan, jossa kyseisen tuohiraamatun olisi pitänyt tuolloin tai ainakin aiemmin sijaita. Haavio kuitenkin kiinnostui sanasta "tuohiraamattu", ja tutkimuksissa huomattiin, että sana tunnettiin melko yleisesti niin Karjalassa kuin Suomessakin. Sana oli säilynyt muun muassa sananparressa "paksu kuin tuohiraamattu", ja yleisen sanonnan muunnoksessa: "lukee kuin piru tuohiraamattua". Meänkielessä tuohiraamattu on olemattoman tiedon tai asiattomuuden vertauskuva. Esimerkiksi kiroilua tai pötypuhetta voidaan sanoa tuohiraamatun lukemiseksi.
Eräässä kertomuksessa Viipuriin lähetettyä viestiä kutsutaan tuohilevyksi ja kirjaksi:
"Työnti kirjat kiitämäh, levytuohet lentämäh..." 
Eräässä valituslaulussa tuohen lappua verrataan kirjaan, tosin tässä tapauksessa ilmeisesti laulaja haluaa vain sanoa, että ei omista kirjaa: 
"Muut lukee paperikirjaa, minä kurja tuohen lapust" 
Tuohilevyille on tehty merkintöjä taikatemppujen yhteydessä. 
Martti Haavio yhdistää kansanperinteen tuohiraamatut Novgorodin tuohikirjeisiin. Novgorodin tuohikirjeet ovat Venäjältä Novgorodin seudulta löydettyjä muinaisjäännöksiä, tuohenpaloja, joihin on raaputettu muinaiskyrillisin kirjaimin sanoja ja tekstejä. Tuohikirjeet on tehty lähinnä vuosien 1000–1400 jaa. välisenä aikana. On löydetty joitakin tuohikirjeitä, jonka teksti tai osa tekstistä on kiistatta jollain itämerensuomalaisella kielellä. Esimerkiksi Tuohikirje 292 on itämerensuomalainen, J.S Jelisejevin mukaan karjalaa. Myös Turusta on sittemmin löytynyt 1400-luvulle ajoittuva arkeologinen todiste tuohelle kirjoittamisesta. Kyseisessä tuohenkappaleessa on goottilaisia kirjaimia. Suomen ensimmäinen 1300-luvulle ajoitettu tuohikirje löytyi Turun linnan lähistöllä tehdyissä kaivauksissa vuonna 2006.
Lisp-kone

Lisp-koneet olivat yleiskäyttöisiä tietokoneita, jotka suunniteltiin ohjelmoitaviksi pääosin Lisp-kielellä ja joiden tunnetuin sovellusalue oli todennäköisesti tekoäly. Ne olivat periaatteessa ensimmäisiä kaupallisia yhden käyttäjän työasemia, joskin aluksi kooltaan varsin suuria. Koneita ei koskaan valmistettu kovin suuria määriä, todennäköisesti vain joitakin tuhansia, mutta ne ehtivät kuitenkin jättää jälkensä tietotekniikan historiaan, sillä Lisp-koneympäristö vaikutti merkittävästi muun muassa tehokkaan roskienkeruun, lasertulostuksen, ikkunointijärjestelmien, hiiren, korkean resoluution bittikarttagrafiikan, renderöinnin ja erilaisten tietoverkkoratkaisujen kehitykseen.
Ensimmäiset Lisp-koneet suunniteltiin 1970-luvun alkupuolella Massachusettsin teknillisessä korkeakoulussa, jossa hanketta vetivät Richard Greenblatt ja Tom Knight. Myöhemmin Lisp-koneita valmistivat pääasiassa Symbolics sekä Lisp Machines. Muita markkinoilla olleita yhtiöitä olivat muun muassa Xerox ja Texas Instruments.
Kiinnostus Lisp-koneisiin alkoi hiipua 1980-luvun lopulla, ja niiden valmistus loppui seuraavan vuosikymmenen alkupuolella. 
Symbolics käytti koneissaan Lisp-kielellä kirjoitettua käyttöjärjestelmää nimeltä Genera.
Edmontonia

Edmontonia (nimen merkitys: "kotoisin Edmontonista") oli panssaridinosauruksiin kuulunut kasvinsyöjädinosaurussuku. Se oli yksi suurimmista nodosaureista. "Edmontonia" eli 75–65 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella Campania-vaiheelta Maastricht-vaiheelle. "Edmontonian" fossiileja on löydetty Kanadasta ja Yhdysvalloista.
Koko ja ulkonäkö.
"Edmontonian" pituus oli seitsemän metriä. Se oli kaksi kertaa painavampi kuin sarvikuono.
"Edmontonialla" oli varustuksenaan valtavia piikkejä, jotka työntyivät sen hartioilta. Kenties se karkotti hyökkääjät syöksymällä niitä kohti käyttäen piikkejä keihäinä. Joidenkin tutkijoiden mielestä se käytti tappavia hartiapiikkejä tapellessaan muita kaltaisiaan vastaan reviireistä tai kumppaneista. On mahdollista, että vanhemmilla yksilöillä hartiapiikit olivat suuremmat ja kehittyneemmät. Selässään "Edmontonialla" oli panssarilevyjä.
Fossiililöydöt.
"Edmontoniasta" on löydetty useiden yksilöiden jäänteitä. Näitä jäänteitä on löydetty Kanadasta ja Yhdysvalloista. 
"Edmontonia" -sukuun on osoitettu lisää fossiilimateriaalia muista suvuista. Kallo ja osittainen luuranko "Palaeoscincuksesta" siirrettiin sukuun "Edmontonia", jolloin luotiin uusi "Edmontonia" -laji, "E. rugosidens". Lisäksi toinen dinosaurus, "Denversaurus schlessmani", on julistettu "Edmontonian" synonyymiksi. Tämän pohjalta luotiin toinen "Edmontonia" -laji, "E. schlessmani".
Kuitenkin, joidenkin "Edmontonian" fossiilien on vastaavasti kyseenalaistettu olevan sukuun kuulumattomia. Yhdessä tapauksessa fossiilien, jotka luokiteltiin lajiksi "E. australis", on sittemmin yleisesti harkittu kuuluvaan sukuun "Glyptodontopelta". Toisessa tapauksessa paleontologi Robert Bakker esitti vuonna 1988, että laji "E. rugosidens" pitäisi uudelleennimetä "Chassternbergiaksi", ja siitä tehtäisiin "Edmontonian" alalaji. Tämä ei tosin ole muuttunut yleiseksi käytännöksi muiden paleontologien keskuudessa, jotka yhä mieluummin pitävät kyseistä lajia "Edmontonia" -suvun lajina.
Elinympäristö.
Muiden "Edmontonian" kanssa samasta yhteydestä löydettyjen fossiilien, erityisesti kivettyneen puun, tutkiminen on johtanut siihen johtopäätökseen, että "Edmontonia" eli sellaisessa ympäristössä, jossa oli pitkiä märkiä ja kuivia jaksoja läpi vuoden. Tämän perusteella "Edmontonia" saattoi munia ja hautoa niin, että poikaset kuoriutuivat märällä kaudella, jotta niillä olisi ollut runsaasti tuoretta kasvillisuutta tarjolla ravinnoksi. Lisäksi aikuiset yksilöt saattoivat käyttää niin paljon aikaa kasvien syömiseen kuin pystyivät, jotta niille olisi kehittynyt rasvavarantoja auttamaan selviytymään kuivien kausien huonoista jaksoista.
Märän kauden lähestymisen on myös ajateltu olevan syy siihen, miksi joissakin "Edmontonian" jäänteissä piikit ja panssari ovat tismalleen samoilla paikoilla kun ne olivat eläimen eläessä. Kävi yksinkertaisesti niin, että tulvavesi huuhtoi suuren määrän sedimenttiä kuivan kauden aikana kuolleen yksilön päälle. Tämän johdosta yksilö hautautui, ja oli siten suojassa lihansyöjäeläimiltä, jotka olisivat saattaneet raadella ja repiä ruumiin kappaleiksi, jos se ei olisi ollut hautautunut niiltä.
Elmo Nüganen

Elmo Nüganen (s. 15. helmikuuta 1962, Jõhvi, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen näyttelijä sekä teatteri- ja elokuvaohjaaja. Taustaltaan hän on inkeriläinen. 
Nüganen toimii Tallinnan kaupunginteatterissa taiteellisena johtajana, ja häntä pidetään yhtenä tämänhetkisen virolaisen näyttämötaiteen maineikkaimmista ohjaajista. Nüganen on erikoistunut klassisiin aiheisiin kuten Anton Tšehovin, Fjodor Dostojevskin ja William Shakespearen teoksiin. Nügasen monet ohjaukset ovat edustaneet teatteriaan useilla kansainvälisillä teatterifestivaaleilla.
Nüganen on työskennellyt myös elokuvan parissa sekä ohjaajana ja näyttelijänä. Viron elokuvahistorian yksi merkittävimmistä elokuvista "Nimet marmoritaulussa" vuodelta 2002 on Nügasen ohjaama ja osittain käsikirjoittama. Nüganen esitti myös epätoivoisen pankkiryöstäjän osan Anssi Mänttärin Tallinnassa kuvatussa elokuvassa "Marraskuun harmaa valo" vuodelta 1993.
New York Jets

New York Jets on amerikkalaista jalkapalloa pelaava joukkue NFL:ssä. Joukkueen kotipaikka on East Rutherford, New Jersey. New York Jets on yksi AFC:n itäisen divisioonan jäsenjoukkueista. Jets pelaa kotipelinsä MetLife Stadiumilla, jonka joukkue omistaa yhdessä New York Giantsin kanssa.
Joukkue on voittanut neljä divisioonamestaruutta, kaksi American Football Conference -mestaruutta ja yhden Super Bowl -mestaruuden vuonna 1968. Joukkueen harjoittelualue ja pääkonttori (joka avattiin vuonna 2008) sijaitsevat Florham Parkissa, New Jerseyssä.
Seuran omistaa Johnsonin perhe. New York Jets oli vuonna 2023 "Forbesin" listauksessa maailman yhdeksänneksi arvokkain urheiluseura 6,1 miljardin dollarin arvolla.
Historia.
Jets tunnettiin aiemmin nimellä Titans of New York. Vuodesta 1963 joukkueen nimi on ollut New York Jets. Joukkue on tunnettu erityisesti legendaarisesta pelinrakentajastaan Joe Namathista, joka johti joukkueen historialliseen voittoon Super Bowl III:ssa Baltimore Coltsia vastaan 16-7.
Pitkän historiansa aikana Jetsissa on pelannut useita tunnettuja pelaajia, mukaan lukien Hall of Fame -jäsenet Curtis Martin, Joe Klecko ja Don Maynard. Joukkueella on ollut myös ikimuistoisia hetkiä, kuten Mark Sanchezin viisi touchdown-syöttöä Buffalo Billsia vastaan 13. marraskuuta 2010, mikä oli tuolloin joukkueen ennätys yhden ottelun touchdown-syötöissä. Viime vuodet eivät ole sujuneet Jetsille kovin hyvin. Joukkue ei ole päässyt wild card -viikonlopusta eteenpäin vuodesta 2010.
Hardi Volmer

Hardi Volmer (s. 8. marraskuuta 1957, Pärnu) on virolainen elokuvaohjaaja. 
Volmer on elokuvissaan erityisesti kiinnostunut katsomaan Viron lähihistoriaa mustan huumorin kautta. "Tulivesi" (1994) on elokuva, joka käsittelee 1920-lukua. Se on tarina viinantrokaajista, jotka kuskaavat pirtua lahden yli Suomeen, jossa vallitsee kieltolaki. "Kaikki nuo Leninit" (1997) on puolestaan 1900-luvun alkupuolelle sijoittuva tarina virolaisesta miehestä, joka unelmoi Suur-Virosta. Hän alkaa kouluttaa Leninille kaksoisolentoja, jotta pystyisi syrjäyttämään alkuperäisen ja laittamaan tilalle yhden koulutetuistaan.
Asko Pitkänen

Asko Pitkänen (s. ) on toinen kahdesta Japanissa samaan aikaan asuneesta suomalaisesta budōkasta, jotka graduoivat ensimmäisinä suomalaisina mustan vyön eli dan-arvon kolmessa kansainvälisen kendoliiton lajissa: kendōssa, ZNKR iaidōssa että ZNKR jōdōssa. Yhdessä José Martinez-Abarcan kanssa Asko Pitkänen aloitti aktiivin ZNKR jōdō harjoittelun Suomessa Suomen kendoliiton piirissä.
Pitkänen harjoitteli ja opetti jōdōa Turun kendoseura Rendaino ry:ssä. Suomen Kendolitto myönsi hänelle kunniajäsenyyden 14.7.2024.
Metal Ligaen

Metal Ligaen (aiemmin Oddset Ligaen, Superisligaen) on jääkiekon pääsarja Tanskassa.
Sarjajärjestelmä.
Sarjassa pelaa kymmenen joukkuetta, jotka kohtaavat toisensa kahdesti kotona ja kahdesti vieraissa. Näin otteluita kertyy kullekin joukkueelle 36. Jos ottelu on tasan varsinaisen peliajan jälkeen, pelataan viiden minuutin jatkoaika. Jos ottelu on edelleen tasan, pelataan rangaistuslaukauskilpailu. Näin jokaiselle ottelulle saadaan voittaja. Jatkoaika pelataan 4 pelaajalla 4:ää vastaan. 
Ottelun voitosta varsinaisella peliajalla saa kolme pistettä, voitosta jatkoajalla tai rangaistuslaukauskilpailussa kaksi pistettä ja tappiosta jatkoajalla tai rangaistuslaukauskilpailussa yhden pisteen. Varsinaisella peliajalla häviämisestä jää pisteittä.
Runkosarjan kahdeksan parasta pääsevät pudotuspeleihin. Joukkueet jaetaan lohkoihin seuraavan kaavan mukaan:
Runkosarjan voittaja saa valita, kumpaan lohkoon liittyy, ja toiseksi sijoittunut liittyy toiseen. Kummastakin lohkosta kaksi parasta etenee välieriin. Niissä kumpikin lohkovoittaja kohtaa toisessa lohkossa toiseksi sijoittuneen. Lohkovoittajat aloittavat välierät kotikentällään. Välierissä hävinneet kohtaavat pronssiottelussa. Se pelataan "paras viidestä" -menetelmällä, jossa kolme otteluvoittoa riittää pronssiin. Välierissä ja loppuottelussa jatkoajan pituus on kymmenen minuuttia, mutta muutoin pelataan samoin kuin runkosarjassa. Runkosarjan 9. ja 10. karsivat säilymisestä liigassa.
Joukkueet kaudella 2024–2025.
Seuraavat joukkueet pelaavat sarjassa kaudella 2024–2025:
Mono (jalkine)

Mono eli hiihtokenkä on erikoisjalkine, jota käytetään hiihdossa. Mono kiinnitetään sukseen siteellä. Erilaisissa hiihtotavoissa käytetään erilaisia monoja ja kiinnitystapoja. Esimerkiksi maastohiihdossa mono kiinnitetään siteeseen vain kärjestään, jolloin nilkan ja kantapään liike on vapaampi, kun taas alppihiihdossa mono on paljon tukevampi ja myös kantapää on siteessä kiinni.
Nimen alkuperä.
Mono oli alun perin liperiläisen Jussi Monosen (1888–1961) perustaman Lahden saapas- ja lapikasteollisuus Oy:n tuotemerkki, mutta vakiintui sittemmin yleisnimeksi hiihtokengälle. Nimi haettiin nimikilpailulla, jonka voittaja perusteli ehdotustaan sillä, että se viittasi kreikan sanaan "monos", joka tarkoittaa yhtä tai ainoaa. Raati piti nimeä erinomaisena, sillä sen mielestä heidän hiihtokenkänsä oli ainoa laatuaan markkinoilla Haittaa ei liene ollut siitäkään, että se on myös ymmärrettävissä lyhennykseksi tehtaan perustajan nimestä. "Mono" nimen lähetti konttoristi Arkki Laine ja sai nimikilpailun voittamisesta noin 1500 markkaa, eli noin viisisataa euroa.
Hanau

Hanau on kaupunki Hessenin osavaltiossa Saksassa noin 25 kilometriä itään Frankfurt am Mainin suurkaupungista. Se sijaitsee Mainjoen oikealla rannalla, Mainin sivujoen Kinzigin suulla. Hanau kuuluu Main-Kinzig-Kreisiin ja on väkiluvultaan sen suurin kaupunki. Kaupungin pinta-ala on 76,5 neliökilometriä ja kesäkuussa 2021 asukkaita oli 97 459. Asukastiheys kaupungissa on noin 1 270 as./km². Kaupunki tunnetaan muun muassa Grimmin veljesten syntymäkaupunkina.
Historia.
Vanha Hanaun kaupunki perustettiin vuonna 1303. Se oli kasvanut Hanaun linnanherrojen linnan ympärille. Kreivi Filip Ludvig II salli 1500-luvun loppupuolella hollantilaisten ja vallonialaisten protestanttipakolaisten perustaa oman asutuksen lähelle vanhaa Hanauta. Tämä uusi asutus, Neustadt, perustettiin vuonna 1597. Vallonialaiset toivat alueelle jalokivitietämystä. Neustadt liitettiin Hanaun kaupunkiin noin vuonna 1835. Toisen maailmansodan brittiläisissä ilmapommituksissa vuonna 1945 Hanau tuhottiin lähes täysin.
Ystävyyskaupungit.
Lähde:
Jackie Oliver

Keith Jack 'Jackie' Oliver (synt. 14. elokuuta 1942 Chadwell Heath, Essex, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen entinen kilpa-ajaja. Hän ajoi Formula 1:ssä ja Le Mansin 24 tunnin ajoja sekä F1 -sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa. Parhaiten hänet kuitenkin tunnetaan yhtenä Arrowsin perustajista.
Ura.
Oliver aloitti pitkän uransa ajamalla Miniä Englannissa erilaisissa kilpailuissa. Pian hän siirtyi Formula 3:een, jossa häntä jatkuvasti vaivasivat tekniset ongelmat. Hänen erinomaisten Britannian saloon ja GT-ajojen saavutustensa ansiosta hänet palkattiin Lotukselle Formula 2 -luokkaan vuonna 1967, josta hän sai ponnahduslaudan pian F1:iin osallistumalla F1-F2-yhteistyöllä järjestettyyn Saksan GP:hen, jossa sijoittui viidenneksi. Jim Clarkin kuoleman seurauksena hänet nostettiin Lotus -tallin kilpakuljettajaksi kaudeksi 1968. Hänen saavutuksensa jäivät heikoiksi lukuun ottamatta kauden päätösosakilpailua, jossa hän onnistui nousemaan palkintokorokkeelle.
Jochen Rindt korvasi Oliverin 1969 ja hän siirtyi BRM:lle kärsien kahden kauden ajan moottoriongelmista ja päästen maaliin asti vain neljä kertaa. Hän alkoi ajaa myös kestävyysajoja, joissa menestyi paremmin: hän voitti Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1969, Sebringin 12 tunnin ajon 1969, Daytonan 24 tunnin ajon 1970 ja Monzan tuhannen kilometrin ajon 1971. 
Oliver alkoi keskittyä muuhun, kuin F1-sarjaan, mm. Formula 5000 -sarjaan, mutta ajoi myös McLarenilla ja Shadowlla. Kaudella 1972 hän ajoi Britannian GP:ssä autonaan BRM, mutta hän joutui keskeyttämään kilpailun. Vuonna 1973 hän siirtyi ajamaan Shadow'n autoa, joka oli epäluotettava ja hän kykeni ajamaan sillä Kanadan osakilpailussa kolmanneksi (sateen ja monien varikkopysähdysten vuoksi hänen luultiin ensin voittaneen, mitä sekoitti lisäksi Peter Revsonin ja Emerson Fittipaldin kaksintaistelu). Hän siirtyi F1:stä kokonaan 1973 jälkeen ajamaan Can-Amia Shadowlla, jonka johdosta hän oli alkanut saada vaikutusvaltaa. Oliver palasi F1:iin 1977 ajamaan hetkeksi Shadow'lla ollen Ruotsin GP:ssä yhdeksäs, mutta lähti sitten tallista monen muun johtokunnan henkilön, mm. pääsuunnittelija Tony Southgaten kanssa ja perusti uuden F1-tallin, Arrowsin.
Talli ei saanut yhtään voittoa 25 vuoden aikana ja Oliver myi sen olemassaolon aikana suurimman osan osuuksistaan Arrowsista japanilaiselle Footwork Corporationille 1990, ja lisää osuuksia 1996 Tom Walkinshawille. Hän pysyi organisaatiossa vuoteen 1999 asti jolloin hän luopui viimeisistä osuuksistaan. Talli lopetti toimintansa vuonna 2002 kesken kauden talousongelmien vuoksi.
Wieluń

Wieluń [ˈvjɛluɲ] on kaupunki Łódźin voivodikunnassa Puolan keskiosassa. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 22 269 asukasta.
Kaupunki sai kyseenalaisen kunnian olla toisen maailmansodan ensimmäisen sotatoimen kohde, kun Saksan ilmavoimat pommittivat Wieluńia 1. syyskuuta 1939 klo 04.40. Iltapäivään jatkuneet pommitukset ja niistä syntyneet tulipalot tuhosivat suuren osan kaupungin rakennuksista sekä tappoivat yli tuhat asukasta. Kyseessä oli terroripommitus, sillä Wieluńissa ei ollut tärkeitä sotilaallisia tai strategisia kohteita.
Petri Oravainen

Petri Oravainen (s. 26. tammikuuta 1983 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Oravainen on edustanut Suomea alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ja talvimaajoukkueessa. Oravaista pidettiin yhtenä Veikkausliigan lupaavimmista pelaajista 2000-luvun alussa, mutta erinäiset loukkaantumiset pudottivat hänet HJK:n vaihtopenkille. Kauden 2006 lopussa Oravainen matkasi kuitenkin ulkomaille solmittuaan sopimuksen Alankomaiden Eerste divisien FC Zwollen kanssa. Tammikuussa 2008 Oravainen purki sopimuksensa Zwolleen henkilökohtaisten ja urheilullisten syiden takia ja teki 2+2-vuotisen sopimuksen HJK:n kanssa. HJK:n voitti mestaruuden kaudella 2009, mutta Oravaisen sopimuksen optiota ei käytetty. Hän solmi lokakuun lopussa kaksivuotisen sopimuksen Kuopion Palloseuran kanssa. Kaudella 2015 Oravainen edustaa kasvattajaseuraansa Puistolan Urheilijoita.
Jelena Soboleva

Jelena Soboleva (, s. 3. elokuuta 1982) on venäläinen keskimatkojen juoksija.
Soboleva sijoittui Helsingin MM-kisoissa 2005 1 500 metrin juoksussa neljänneksi ajalla 4.02,48. Hän voitti maansa sisäratojen mestaruuden 2006 samalla matkalla ja teki juoksussa uuden sisäratojen maailmanennätyksen 3.58,28. Hän voitti samana vuonna myös matkan ulkoratojen Venäjän-mestaruuden. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa samana vuonna hän voitti hopeaa 1 500 metrillä. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi Göteborgin EM-kisoissa neljänneksi ajalla 4.00,36 ja kolmanneksi. Osakan MM-kilpailuissa 2007 Soboleva kävi 1 500 metrin loppukilpailussa tiukan kirikamppailun Bahrainin Maryam Yusuf Jamalia vastaan, mutta jäi toiseksi ajalla 3.58,99. Helmikuussa 2008 Soboleva rikkoi oman 1 500 metrin hallimaailmanennätyksensä juostuaan Moskovassa ajan 3.58,05. Maaliskuussa hän voitti Valenciassa sisäratojen maailmanmestaruuden ja paransi maailmanennätystä aikaan 3.57,71. Myöhemmin Kansainvälinen Yleisurheiluliitto IAAF jätti ratifioimatta maailmanennätyksiksi molemmat Sobolevan vuonna 2008 juoksemat ennätykset hänen dopingkärynsä vuoksi.
Lokakuussa 2008 Venäjän yleisurheiluliitto asetti hänet kahden vuoden kilpailukieltoon doping-testien manipuloinnista kuuden muun venäläisnaisyleisurheilijan kanssa. Samasta syystä hänet oli aiemmin hyllytetty Pekingin olympialaisista. Vuonna 2009 Urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS muutti Sobolevan kilpailukiellon 2 vuoden ja 9 kuukauden pituiseksi ajalle 31.7.2008–30.4.2011. Samalla kaikki hänen tuloksensa 26.4.2007 lähtien hylättiin. Huhtikuussa 2021 CAS antoi Sobolevalle 8 vuoden kilpailukiellon alkaen 7.4.2021.
Siikajoen kirkko

Siikajoen kirkko on Raahen evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkko Siikajoen kunnassa Siikajoenkylässä. Kirkko sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä kylän keskustasta.
Siikajoen seurakunta liittyi Siikasalon seurakuntaan 1. tammikuuta 2007 eli samaan aikaan kuin Ruukin ja Siikajoen kunnat yhdistyivät. Ruukin seurakunta oli jo aiemmin yhdistynyt Vihannin seurakunnan kanssa Siikasalon seurakunnaksi. Vuoden 2013 alusta lähtien Siikasalon seurakunta on ollut osa Raahen seurakuntaa, koska Vihannin kunta liitettiin Raahen kaupunkiin, ja tämä liitos vei myös siikajokelaiset seurakunnallisesti osaksi Raahea.
Historia.
Siikajoen seurakunta perustettiin Salon seurakunnan kappeliksi 1590. Ensimmäinen kirkko oli mahdollisesti rakennettu vuotta aiemmin. Venäläiset polttivat kirkon vuonna 1591. Toinen kirkko rakennettiin nykyisen kirkon paikalle vuonna 1600. Nykyinen kirkko eli Siikajoen seurakunnan kolmas kirkko rakennettiin vuonna 1701. Vanha kirkko oli purettu uuden tieltä.
Kirkkoa uusittiin vuonna 1765 ja samana vuonna Jaakko Suonperä rakensi kirkkoon saarnastuolin. Vuosina 1771–1772 kuuluisa kirkkomaalari Mikael Toppelius koristeli kirkkoa maalauksillaan. Alttaritaulu "Jeesus Getsemanessa" on myös Toppeliuksen työtä. Nykyisen ulkomuotonsa kirkko sai Oulun lääninarkkitehdin Johan Oldenburgin suunnittelemana 1852. Kirkon vieressä on kellotapuli, ja sen välittömässä läheisyydessä on Siikajoen taistelun muistomerkki.
Ina Colliander

Ina Inna Colliander (26. kesäkuuta 1905 Pietari, Venäjä – 24. marraskuuta 1985) oli suomalainen taidegraafikko ja taidemaalari. Colliander teki melko kookkaita väripuupiirroksia, joissa oli suuria väripintoja ja dekoratiivisuutta. Hän suosi runollisia ortodoksisen mystiikan sävyttämiä aiheita kuten enkeleitä puupiirroksissaan.
Taidemaalarina hän edusti ranskalaistyyppistä väritaidetta.
Colliander teki ensimmäisiä puupiirroksiaan Kuokkalassa, jossa hän asui kesäisin. Seudulla oleskeli 1930-luvulla monia suomenruotsalaisia kirjailijoita ja taiteilijoita. Collianderien huvilalla vierailivat Ina Collianderin serkun Sven Grönvallin lisäksi Elmer Diktonius, Rabbe Enckell, Gunnar Björling ja Sakari Tohka. Sen jälkeen kun Colliander oli kääntynyt ortodoksiksi vuosien 1936-1937 tienoilla, hänen teoksiinsa alkoi tulla uskonnollisia aiheita, vaikka selkeämmin vasta myöhemmin.
Colliander teki 1930-luvun alkupuolella henkilöaiheita, kuten "Huntutanssi" vuonna 1933 ja "Immer wieder", jossa lähtökohtana oli Rainer Maria Rilken runo. Colliander käytti 1930-luvulla ulkoa sattumalta löytyneitä laudanpaloja ja leikkasi laattoja karkean primitiiviseen tyyliin. Teoksissa oli pintamaisuutta korostava tasainen tumma tausta, josta leveät luonnosmaiset ääriviivat nousivat valkoisina.
Ina Collianderin teoksissa on nähty samanhenkisyyttä Ellen Thesleffin puupiirrosten kanssa, toisin kuin muilla suomalaisilla puupiirtäjillä.
Elämä.
Pietarissa syntynyt Colliander (o.s. "Behrsen") lähetettiin Saksaan sisäoppilaitokseen, josta hän palasi vähän ennen vallankumousta Pietariin. Vuosina 1918–1922 hän kävi koulua Tsarskoje Selossa. Ina muutti Suomeen ensimmäisenä perheestään vuonna 1923, muu perhe seurasi perässä. Hän opiskeli Ateneumissa, muutti Porvooseen ja meni naimisiin Tito Collianderin kanssa.
Ina Colliander oli suomalaisen puupiirrostyylin edelläkävijöitä. Hän käytti puulaattojen työstämiseen pelkää veistä, ja toi laattana käytetyn puun rakenteen esiin. Työn jälki poikkeaa oleellisesti esimerkiksi Akseli Gallen-Kallelan tyylistä. Monet Collianderin puupiirrokset ovat värillisiä, ja hän vedosti kaikki värit samalla laatalla. Kuva-aihe nousee eroon taustastaan, kun taas Gallen-Kallela työsti koko laatan reunoja myöten. Useimmat suuret enkelityöt ovat 1950- ja 1960-lukujen vaihteesta, kuten "Enkeli sininen" vuodelta 1959. Hangon ortodoksisessa kirkossa ja Myllypuron Pyhän Aleksanteri Syväriläisen tsasounassa on Ina Collianderin tekemät kirkkoliput.
Ina Colliander sai Pro Finlandia-mitalin vuonna 1959.
Perhe.
Ina ja Tito Collianderin tyttärentytär on toimittaja Baba Lybeck.
Cordell Hull

Cordell Hull (2. lokakuuta 1871 – 23. heinäkuuta 1955) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Yhdysvaltain ulkoministerinä 1933–1944. Hän oli merkittävässä roolissa Yhdistyneitä kansakuntia perustettaessa, minkä ansiosta hän sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1945. 
Hull oli tennesseeläinen demokraattipoliitikko. Hän vaati Yhdysvaltoja auttamaan liittoutuneita jo ennen kuin maa liittyi toiseen maailmansotaan. Sodan aikana hän suunnitteli kansainvälisten rauhanturvajoukkojen perustamista sodanjälkeiseen maailmaan. Tämä hanke toi hänelle lopulta Nobelin rauhanpalkinnon.
Loppuun ajettu

Loppuun ajettu on Timo Rautiaisen toinen sooloalbumi, joka julkaistiin 23. toukokuuta 2007.
Albumin kanteen painettu päivämäärä on Timo Rautiaisen syntymäaika. "Loppuun ajettu" nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Kalsiumipoika

Kalsiumipoika on vuonna 2004 valmistunut elokuva, jonka pääroolia eli kalsiumpoikaa näyttelee Orlando Bloom. Rooli oli Bloomin ensimmäinen pääosa.
Juoni.
Kalsiumpoika on tietämättään äärimmäisen hyvä nyrkkeilijä. Hän nyrkkeilee huippunyrkkeilijää vastaan tämän harjoituksissa. Kalsiumpoika murtaa nyrkkeilijän käden ja joutuu hänen tilalleen kilpailemaan brittiläisenä amerikkalaista nyrkkeilijää vastaan. Hänellä alkaa kovat treenit. Aluksi hänestä tulee brittien idoli, mutta myöhemmin häntä aletaan vihata. Hän saa kuitenkin kunnioituksen takaisin ja on valmis otteluun. Ottelu jää kuitenkin väliin ja Kalsiumpoika jatkaa vanhassa työssään maitomiehenä.
Marnette Patterson

Marnette Provost Patterson (s. 26. huhtikuuta 1980, Los Angeles, USA) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useiden TV-sarjojen sivurooleissa.
Alakulotettuja tunnelmia

Alakulotettuja Tunnelmia on Viikatteen vuonna 2000 julkaistu mini-CD. Levyn nimikkoraita on mukana myös Viikatteen ensimmäisellä studioalbumilla "Noutajan valssi". Alakulotettuja tunnelmia-EP oli ensimmäinen Ranka Recordingsin julkaisema Viikate-levytys. 
Kappaleet.
Lähde:
Reisjärven kirkko

Reisjärven kirkko on Reisjärven evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkko Reisjärven kunnassa. Kirkko sijaitsee Reisjärven kirkonkylän keskustassa seututien 760 varrella. 
Historia.
Nykyinen kirkko on Reisjärven toinen kirkko. Ensimmäinen rakennettiin jo 1620-luvulla. Ensimmäinen kirkko oli suorakaiteen muotoinen vaatimaton rakennus, jossa ei ollut lainkaan tornia. Uusi kirkko rakennettiin vanhan paikalle Anton Wilhelm Arppen suunnitelmien mukaan. Kirkon rakensi Reisjärven oma mestari "Niilo Koskela" ja rakennus valmistui vuonna 1820. Kirkko vihittiin 2. syyskuuta 1821 ja sen nimeksi tuli Elisabetin kirkko. Vuonna 1900 ristikirkon sakaroita pidennettiin ja ulkoasua muutettiin uusgoottilaiseksi. Myös kirkon kattoratsastaja uusittiin samana vuonna. Alttaritaulun "Kristuksen kirkastuminen" on maalannut taiteilija Arthur Heickell ja se on vuodelta 1913. Kirkon ja kellotapulin ulkopintoja korjattiin merkittävästi vuonna 2013, jolloin kirkko sai peltikatteen ja kirkon ikkunat sekä portaat uusittiin. Uusimishanke oli merkittävin sitten kirkon perustamisen ja työn kokonaishinnaksi tuli 1,4 miljoonaa euroa.
Thorvald Stauning

Thorvald August Marinus Stauning (26. lokakuuta 1873 – 3. toukokuuta 1942) oli tanskalainen sosiaalidemokraattipoliitikko. Hän toimi Tanskan sosiaalidemokraattien puoluejohtajana vuosina 1910–1939.
Stauning toimi Tanskan pääministerinä vuosina 1924–1926 ja uudelleen 1929–1942. Hän kuoli lopulta Kööpenhaminassa kesken kauden.
Elämä.
Stauning syntyi köyhään kööpenhaminalaiseen työläisperheeseen vuonna 1873. Hänen vanhempansa saivat kuitenkin kustannettua pojalle perusopinnot. Tämän jälkeen Stauning opiskeli savukkeenlajittelijaksi ja meni töihin tupakkatehtaalle Fredericiaan, jossa hänestä tuli ammattiyhdistysaktiivi ja hän pääsi tupakkatyöläisten liiton keskushallitukseen. Vuonna 1898 hän aloitti toimittajana keskusammattijärjestön lehdessä ja vuotta myöhemmin puolipäiväisenä kassanhoitajana sosiaalidemokraattisessa puolueessa, johon oli liittynyt vuonna 1890. 
Stauning oli ensimmäistä kertaa ehdolla kansankäräjille vuonna 1901, ja vuonna 1906 hän tuli valituksi. Hän oli noussut puolueen sisällä nopeasti keskeiseen asemaan, ja vuonna 1910 hänestä tuli Peter Knudsenin seuraaja puolueen puheenjohtajana. Samana vuonna hän pääsi johtamaan toisen internationaalin kokousta Kööpenhaminassa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Stauningista tuli vuonna 1916 Carl Theodor Zahlen hallitukseen salkuton ministeri. Vuosina 1918–1920 hänen vastuullaan olivat työmarkkinakysymykset. Zahlen hallitus kaatui pääsiäiskriisiin vuonna 1920.
Vuoden 1924 vaaleissa sosiaalidemokraatit menestyivät hyvin, ja Stauning pääsi muodostamaan maan ensimmäisen sosiaalidemokraattisen hallituksen. Taloudelliset ajat olivat kuitenkin vaikeat, ja kun Stauning ei vuonna 1926 saanut kansankäräjillä enemmistöä kriisipolitiikkansa taakse, hän julisti uudet vaalit ja hallitus erosi. Tilalle tuli porvarihallitus.
Vuonna 1929 Stauningista tuli jälleen pääministeri, tällä kertaa hallituksessa oli sosiaalidemokraattien kanssa Radikaali Venstre. Siitä tuli 1900-luvun pitkäikäisin Tanskan hallitus, joka kesti vuoteen 1942. Stauning olikin koko 1930-luvun keskeisin hahmo Tanskan politiikassa. Vuoden 1935 vaaleissa, joissa sosiaalidemokraattien tunnuslause oli "Stauning eller Kaos" (Stauning tai kaaos), puolue sai kaikkien aikojen parhaan tuloksensa, 46,1 prosenttia äänistä.
Vuonna 1939 Stauning koki takaiskun, kun esitys uudeksi perustuslaiksi hylättiin kansanäänestyksessä, ja samana vuonna Stauningin heikkenevän terveyden vuoksi Hans Hedtoftista tuli puolueen uusi puheenjohtaja. Stauning kuitenkin jatkoi pääministerinä kuolemaansa saakka vuonna 1942.
Ovikello

Ovikello on oven ulkopuolelle kiinnitetty ääntä synnyttävä laite, jota käyttämällä on tarkoitus herättää sisäpuolella olevan henkilön huomio, jotta tämä tulisi avaamaan oven. Se vastaa tarkoitukseltaan oveen koputtamista tai kolkuttimen käyttöä, mutta synnyttää yleensä kuuluvamman äänen.
Vanhanaikaiset ovikellot ovat olleet mekaanisia soittokelloja. Nykyään ovikellot ovat usein sähköisiä. Oven vieressä on painike, jota painamalla talon sisäpuolella oleva kello saa signaalin ja antaa huomioäänen. Ovikello voi toimia myös automaattisesti esimerkiksi liiketunnistimen avulla. Näin saadaan tieto taloon avoimen oven läpi kulkevasta henkilöstä. Aiemmin ovikellot oli useimmiten suunniteltu niin, että painikkeelle johdotettiin kaapeli, jonka toinen pää meni laitteistoon, joka tuotti ääntä. Markkinoilla on nykyään myös langattomia ovikelloja, jolloin johdotusta ei tarvita. 
Kuulovammaisten ovikello voi vilkuttaa valoa, jotta ovikellon soittamisen voi nähdä.
Ichizō Otofuji

Ichizō Otofuji (1899-1998) oli japanilaisen perinteisen taistelukoulukunnan Shindō Musō-ryūn (, myös Shintō Musō-ryū ) merkittävimpiä opettajia 1900-luvulla. Koulukunnan perusti 1600-luvun alussa japanilainen Musō Gonnosuke Katsuyoshi (). Ichizō Otofuji oli Hanjiro Shiraishin oppilas ja Shindō Musō-ryūn Fukuoka-linjan ylläpitäjä.
Otofujin toiminta jōjutsun ja jōdōn parissa.
Otofuji oli Kiroku Takayaman ja Takaji Shimizun ohella Shintō Musō-ryūn 24. pääopettajana ("shihan") pidetyn Hanjiro Shiraishin (1842–[927) historiallisesti merkittävimpiä oppilaita. Shiraishi myönsi hänelle menkyo kaidenin eli täyden opetuslisenssin. Otofuji edustaa Shintō Musō-ryū jōjutsun niin sanottua Fukuoka-haaraa (). Shintō Musō-ryūn suunnat saattavat erota tekniikoiden suoritustavassa enemmän toisistaan kuin kendoliiton nykyaikaisesta budōlajista ZNKR seitei jōdōsta (jonka Takaji Shimizu kehitti 1900-luvulla Shindō Musō-ryū jōdōsta) vaikka ovatkin samaa SMR-jōdō perinnettä. Ichizō Otofuji avusti merkittävästi Takaji Shimizua tämän kehittäessä ZNKR seitei jōdōn Shintō Musō-ryū jōjutsusta 1900-luvun alkupuolella.
Afganistanin vaakuna

Afganistanin vaakuna on Afganistanin valtion tunnus. Samaa tunnusta käytettiin myös Afganistanin lipussa. 
Vaakunan yläreunassa lukee arabiaksi islamin uskontunnustus. Vaakunan keskellä on moskeija ja kaksi minareettia sivuilla. Moskeijan sisällä on mihrab, joka näyttää rukoussuunnan Mekkaan.
Fir Bolg

Fir Bolg (myös Fir Bholg tai Firbolg) olivat Irlannin kelttiläisessä mytologiassa yksi niistä kansoista, jotka ensimmäisinä asuttivat Irlannin. Heidän nimensä alkuperä on epäselvä, ja sen on arveltu merkitsevän esimerkiksi ”laukkumiehiä” tai ”keihäsmiehiä”. On myös mahdollista, että nimen taustalla on belgien kelttiläis-germaaninen heimo.
Tarujen mukaan myyttinen Tuatha Dé Danann -niminen kansa löi firbolgit Magh Tuiredhin ensimmäisessä taistelussa ja ajoi heidät pois Irlannista.
Tuliherttuakala

Tuliherttuakala ("Centropyge loricula" vanh."Centropyge loriculus")
on keisarikaloihin kuuluva kala, jota tavataan myös ajoittain merivesiakvaario harrastuksen parissa.
Koko ja ulkonäkö.
Tuliherttuakala kasvaa 12 cm pitkäksi. Sen oranssissa vartalossa on tummempia pystysuuntaisia juovanpätkiä. Selkä- ja vatsaevän takareuna on sähkönsininen. Tuliherttuakalan kodiksi suositellaan min. 150–200-litraista akvaariota.
Alkuperä.
Tuliherttuakala on kotoisin Joulusaarelta, Cookinsaarilta ja Marshallinsaarilta.
Käyttäytyminen.
Tuliherttuakala saattaa olla aggressiivinen sukulaisiaan ja muita suunnilleen samankokoisia / -värisiä kaloja kohtaan. Niille on siksi syytä luoda erilaisia luontevia piilopaikkoja ja reviirialueita. Pienikokoisina ja samaan aikaan altaaseen kotiutetut kalat ovat onnistuneesti oppineet elämään sovussa. Jotkut yksilöt saattavat näykkiä tietynlajisia sps-kivikoralleja – riutta-akvaariossa pitää olla varuillaan.
Ravinto.
Luonnossa herttuakala syö levää ja pieniä selkärangattomia. Akvaariossa se hyväksyy erilaisen liha- ja leväpitoisen korvaavan ruoan.
Jochen Mass

Hans-Joachim Richard Mass (30. syyskuuta 1946 Dorfen, Saksa – 4. toukokuuta 2025) oli saksalainen Formula 1 -kuljettaja. Pitkällä urallaan hän saavutti vain yhden voiton (senkin Espanjan tynkä-GP:ssä 1975) ja 71 MM-pistettä. Lisäksi Mass oli johdossa Belgian Grand Prixissä 1977, jonka hän keskeytti.Jochen Mass osallistui urallaan seitsemään MM-sarjan ulkopuoliseen kilpailuun ollen niissä kahdesti toisena.
Mass on tullut tunnetuksi ehkä eniten Gilles Villeneuven kuolinonnettomuudesta. Villeneuve yritti ohittaa Massia 1982 Belgian GP:n aika-ajoissa, mutta Mass vaihtoikin yllättäen ajolinjaansa ja autojen renkaat osuivat toisiinsa. Villeneuven auto nousi ilmaan ja syöksyi nokka edellä maahan. Villeneuve sinkoutui istuimineen päin radan turva-aidan pylvästä.
Lopetettuaan F1-uransa Mass ajoi muun muassa World Sportscar Championship -sarjassa. Hän voitti muun muassa European Touring Car -mestaruuden, Le Mansin 24 tunnin ajon ja Sebringin 12 tunnin ajon. Mass ajoi myös Mercedes-Benziä historiallisten autojen luokissa.
Hidden &amp; Dangerous 2

Hidden &amp; Dangerous 2 on Illusion Softworksin kehittämä sekä Gathering of Developersin, Take-Two Interactiven ja Global Star Softwaren julkaisema toiseen maailmansotaan sijoittuva ensimmäisen ja kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin vuonna 2003, neljä vuotta ensimmäisen "Hidden &amp; Dangerous" -pelin jälkeen. Pelin hahmoina ovat Special Air Servicen sotilaat, joita valitaan neljä jokaista operaatiota varten, kahdessa osatehtävässä voi pelata vain yhdellä jäsenellä.
Peli eroaa monista muista toiseen maailmansotaan sijoittuvista sotapeleistä realistisella toteutuksellaan sekä strategiaan yksinkertaisen, raskaasti skriptipohjaisen räiskinnän sijaan. H&amp;D:n kaltaisina voidaan pitää "Rainbow Six"- ja "SWAT"-pelisarjoja sekä "ia", joskin pelin strategiset osuudet muistuttavat enemmän ensin mainittuja kuin jälkimmäistä. 
Pelaaminen.
Pelin tehtävät sijoittuvat Norjaan, Saharaan, Burmaan, Itävaltaan, Normandiaan ja Tšekkiin. Vastustajat ovat enimmäkseen saksalaisia, mutta myös italialaisia, japanilaisia ja venäläisiä.
Yksinpelissä on viisi pelitilaa: campaing, lone wolf, carnage, single map objective ja single map carnage. Campaing-pelitilassa suoritetaan tehtäviä (yleensä) kolmen muun sotilaan ryhmän johtajana toimien. Lone wolf on samanlainen kuin campaing, mutta tehtävät tulee suorittaa vain yhtä sotilasta käyttäen. Carnage-pelitila lisää normaalin kampanjapelin tavoitteisiin jokaisen vihollisen eliminoinnin. Single map objectivessa suoritetaan campaing-tilan tehtäviä yksittäisillä kartoilla. Pelaajan täytyy läpäistä tehtävä, jotta hän saa kartan single map objective -tilaan. Single map carnagessa pelataan yksittäisillä kartoilla, niin kuin single map objectivessa. 
Moninpelissä on kolme pelitilaa: occupation, objective match ja deathmatch. Occupationissa vallataan vihollisen alueita. Objective-matchissa pelataan kampanja-tyylisiä tehtäviä, joissa on tiettyjä tavoitteita vihollisten tappamisen lisäksi. Joukkue joka suorittaa ensiksi kaikki tehtävänsä tai tappaa kaikki viholliset, voittaa. Deathmatch on perinteinen kaikki vastaan kaikki -kilpailu; voittaja on se, joka tappaa eniten muita pelaajia. Lisäosassa on myös co-operative, jossa mennään tehtäviä läpi kavereiden kanssa.
Pelin aikana muita ryhmän jäseniä voi komentaa tarkasti joko reaaliaikaisesti, tai niin että toiminta pysähtyy taktiseen karttanäkymään siirryttäessä. Ohjattavan hahmon vaihtaminen kesken pelin onnistuu myös.
Polly Klaas

Polly Hannah Klaas (3. tammikuuta 1981 – 1. lokakuuta 1993) oli yhdysvaltalainen sieppauksen ja henkirikoksen uhri. 
Polly Hannah Klaas syntyi Nashvillessä, Tennesseessä. Hänen vanhempansa Marc ja Eve Klaas erosivat tytön ollessa 2,5-vuotias. Isä Marc Klaas kertoi myöhemmin, että vanhemmilla oli "epäonnistunut avioliitto mutta onnistunut avioero", sillä he pysyivät hyvinä ystävinä eron jälkeen. Eve Klaas sai Pollyn huoltajuuden, mutta Marc kävi säännöllisesti tapaamassa tytärtään. Pollya pidettiin yleisesti ujona lapsena, sillä hän muutti usein äitinsä kanssa paikasta toiseen, jolloin hänen oli vaikea luoda kestäviä ystävyyssuhteita. Polly sai sisarpuolen vuonna 1987, kun hänen äitinsä ja tämän uusi mies Allan Nichol saivat yhteisen lapsen. Nicholilla oli myös kolme lasta edellisestä liitostaan, ja Polly oli läheinen heidän sekä pikkusiskonsa kanssa.
Polly oli pienestä saakka pelännyt pimeää, eikä saanut unta ellei joku valo palanut jossain. Hän pelkäsi myös "mörköä" (bogeyman) sekä mahdollista kidnappaamista.
Kidnappaus ja murha.
12-vuotias Polly Klaas muutti äitinsä ja siskonsa kanssa Petalumaan Kaliforniaan, rauhalliseen kaupunkiin noin 60 kilometrin päähän San Franciscosta. Eve Klaas oli asumuserossa miehestään Allan Nicholista.
Polly joutui kidnapatuksi äitinsä kotoa Petalumasta 1. lokakuuta 1993, jolloin puukolla aseistautunut mies oli tunkeutunut taloon ja Pollyn makuuhuoneeseen. Hän oli kutsunut kaksi ystäväänsä, Kate McLeanin ja Gillian Pelhamin, kotiinsa yökylään. Tytöt kävivät samaa koulua ja soittivat koulun yhtyeessä. Pollyn kotona he pitivät hauskaa muun muassa pukemalla Mikki Hiiri -hattua päähänsä ja meikkaamalla toisiaan. Leikit jatkuivat, kunnes Polly päätti lähteä hakemaan tyttöjen makuupussit olohuoneesta. Hän avasi huoneensa oven (noin kello 22.30), ja näki edessään tuntemattoman, harmaapäisen ja parrakkaan miehen veitsi kädessä. Rikollinen sieppasi Pollyn ja sitoi tämän ystävät tytön huoneeseen. Mies lähti vieden Pollyn mennessään. Muut tytöt pääsivät köysistä irti ja menivät herättämään Pollyn äidin, joka soitti heti poliisille. Seuraavien kahden kuukauden ajan tuhannet ihmiset osallistuivat siepatun tytön etsimiseen.
30. marraskuuta poliisi pidätti Richard Allen Davisin, joka oli etsintäkuulutettu jo ennen Pollyn sieppausta. Klaasin tarkkaa kuolinsyytä ei kyetty määrittämään ruumiin löydyttyä, sillä hän oli ollut kuolleena varsin kauan. Davis oli ilmeisesti raiskannut tytön ja sitten kuristanut tämän hengiltä. Sen jälkeen hän oli haudannut ruumiin matalaan hautaan, jolle hän poliisit myöhemmin johdatti.
Polly Klaas tuhkattiin ja hänen tuhkansa siroteltiin Tyynellemerelle.
Klaasin etsintöihin osallistui aktiivisesti muun muassa näyttelijätär Winona Ryder, joka tarjosi Pollyn löytöpalkkioksi 200 000 dollaria. Myöhemmin hän omisti elokuvansa "Pikku naisia" Pollyn muistolle, sillä kirja oli ollut tytön suosikki. 23. lokakuuta 1993 Marc Klaasin perustama "Polly Klaas Foundation" on yhä toiminnassa. Syylliseksi todettu Richard Allen Davis tuomittiin kuolemaan.
Richard Allen Davis

Richard Allen Davis (s. 2. kesäkuuta 1954) on yhdysvaltalainen raiskaaja ja murhaaja, joka odottaa kuolemantuomionsa täytäntöönpanoa San Quentinin vankilassa.
Davis sieppasi puukolla uhaten 12-vuotiaan Polly Klaasin tämän äidin kotoa Petalumassa, Kaliforniassa 1. lokakuuta 1993. Hän raiskasi ja ilmeisesti kuristi tytön. Poliisi pidätti Davisin 30. marraskuuta. 
Davis tuomittiin kuolemaan 5. elokuuta 1996. Tuomion kuultuaan hän näytti oikeussalissa olleille keskisormeaan.
Davis on entinen nuorisorikollinen, joka on jo ennen Polly Klaasin tapausta saanut useita tuomioita muun muassa omaisuus- ja huumausainerikoksista.