tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Palkka-armeija

Palkka-armeija ( Private military company, PMC) tarkoittaa armeijaa, joka ottaa osaa sotatoimiin rahallista korvausta vastaan pääasiassa yksityisten intressien vuoksi ilman erityistä ideologista, poliittista tai kansallista motiivia. Palkka-armeijan sotilaat ovat palkkasotilaita. Palkkasotilas ei ole sama asia kuin ammattisotilas, joka palvelee vakinaisessa sotaväessä ammatikseen saaden siitä palkkaa.
Vakinaisista sotaväen sotilaista koostuvaa armeijaa kutsutaan ammattiarmeijaksi.
Historia.
Suuren Pohjan sodan jälkeen 1700-luvun Euroopassa palkka-armeijan käyttöä rajoittivat sen kalleus suhteessa käytettävissä olleisiin resursseihin ja sen tehottomuus. Pelkästään rahasta palvelevien ja usein väkisin värvättyjen sotilaiden taistelumoraalia oli vaikea pitää yllä, ja komentajien painajaisena oli sotilaiden karkaaminen. Palkka-armeijaan liittyneiden ongelmien seurauksena käytössä oli rajoitetun sodan oppi, jonka mukaan aseiden käytölle asetettiin vain suppeita tavoitteita. Armeijaa käytettiin myös säästeliäästi itse taistelutilanteissa, ja sen tehtäviä haluttiin keventää diplomatian avulla.
Brooke Bennett

 
Brooke Marie Bennett (s. 6. toukokuuta 1980) on yhdysvaltalainen uimari. 
Tampassa, Floridassa syntynyt Bennett on voittanut kolme olympiakultaa, joista ensimmäisen 800 metrin vapaauinnissa Atlantassa 1996. Sydneyssä 2000 hän voitti kultaa 400 ja 800 metrin vapaauinneissa.
Bennett on voittanut myös useita mitaleita maailmanmestaruuskilpailuissa, Pan-Amerikan kisoissa ja Pan-Tyynenmeren kisoissa.
Hilja Jorma

Hilja Jorma, o.s. Sara, vuoteen 1906 Saastamoinen (16. marraskuuta 1885 Kuopio – 1. maaliskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, joka esiintyi muun muassa Kansan Näyttämöllä. 
Hilja Jorman vanhemmat olivat vaatturimestari Lauri Johannes Sara ja Emilia Aspholm ja puoliso vuodesta 1910 oopperalaulaja ja näyttelijä Bruno Jorma. Hilja Jorma kävi Helsingin Suomalaisen Tyttökoulun ja teki useita opintomatkoja Keski-Eurooppaan. Hän esiintyi useissa eri teattereissa vuodesta 1904 ja toimi vuodesta 1931 näyttämötaiteen opettajana eri oppilaitoksissa, samoin kuin Suomen Filmiteollisuuden perustaman filmikoulun johtajana ja opettajana 1938–1940. Hilja Jorma liittyi aluksi Suomalaiseen Maaseututeatteriin, jossa hän työskenteli 1904–1909. Seuraavana näytäntökautena hän jatkoi näyttämöopintojaan Berliinissä Racson johdolla. Hän oli sitten Tampereen Teatterissa 1910–1911 ja sitten Maaseututeatterissa 1911–1917. Pisimpään Hilja Jorma oli Kansan Näyttämöllä, jossa hän oli kiinnitettynä 1917–1931. 
Hilja Jorma esiintyi nimiosissa näytelmissä Regina von Emmeritz ja Maria Stuart, Portian roolissa Venetsian kauppiaassa ja Kirstin roolissa Elinan surmassa. Erottuaan teatterista Jorma ryhtyi Suomen Näyttämöopiston näyttämöohjaajaksi. Hän oli Suomen Näyttelijäliiton hallituksen jäsen vuodesta 1913, sihteeri vuodesta 1927, liiton eläkelaitoksen sihteeri vuodesta 1932 ja hän edusti näyttelijäliittoa kansainvälisissä kongresseissa Berliinissä ja Wienissä.
Jorman elokuvaura kesti vuodesta 1921 aina vuoteen 1959 saakka. Hänen ensiesiintymisensä tapahtui elokuvassa "Se parhaiten nauraa, joka viimeksi nauraa" Impi Pontevan roolissa. "Tukkipojan morsiamessa" (1931) hän esitti tukkilaispoika Erkin äitiä. Hänen viimeinen roolinsa oli elokuvassa "Koulutietä kotitoimiin". Hänellä oli rooli yhteensä kolmessatoista elokuvassa. Jorma käsikirjoitti elokuvan "Siltalan pehtoori" Olli Nuorron kanssa vuonna 1934. 
Jorma osallistui aktiivisesti alansa järjestötyöhön, toimien muun muassa näyttelijöiden vanhuudenkotisäätiössä, jonka kunniapuheenjohtajaksi hänet kutsuttiin vuonna 1963.
Radik Žaparov

Radik Batyrbekuly Žaparov (; s. 29. helmikuuta 1984 Almati) on kazakstanilainen mäkihyppääjä. Zhaparov kilpaili mäkihypyn maailmancupissa ensimmäisen kerran Kuusamossa 29.11.2003. Žaparovin paras sijoitus maailmancupin henkilökohtaisessa kilpailussa on 11. sija Kuopion kilpailussa maaliskuussa 2007.
Torinon talviolympialaisissa 2006 hän sijoittui normaalikilpailussa sijalle 26, suurmäessä sijalle 31. ja joukkuekilpailussa kahdenneksitoista. MM-kilpailuissa hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on 24. Osakan MM-kisoista 2007.
Seuratasolla Žaparov edustaa Csca Almatyn hiihtoseuraa.
Are You Ready

Are You Ready on australialaisen Shakaya -duon vuonna 2005 julkaisema single. Vuonna 2007 suomalainen Anna Abreu julkaisi siitä oman versionsa, joka myöhemmin myös julkaistiin singlenä.
Kappaleen on kirjoittanut Danny O'Donoghue ja Ruth-Anne Cunningham.
Shakayan versio.
Australialainen Shakaya-duo julkaisi kappaleen vuonna 2005 samannimiseltä albumiltaan. Kappale oli julkaisumaassaan hitti, mutta kansainvälistä hittiä siitä ei kuitenkaan tullut. Single sijoittui Australian singlelistalle parhaimmillaan sijalle 25 ja putosi listalta kahden viikon jälkeen.
Anna Abreun versio.
Suomalaisen Anna Abreun versio kappaleesta on hänen esikoisalbumillaan. Kappale julkaistiin alkuvuodesta 2008 singlenä. Singlejulkaisun jälkeen kappaleesta tehtiin myös remix-versio.
Single on Anna Abreun debyyttialbumin vähiten radiokanavilla soitettu single. Lähes kaksi kuukautta julkaisunsa jälkeen kappale ei ole noussut Suomen 20:n soitetuimman radiokappaleen joukkoon.
Malthusilaisuus

Malthusilaisuus on englantilaisen taloustieteilijän Thomas Robert Malthusin (1766–1834) kehittämään väestöteoriaan perustuva väestöpoliittinen oppi. Malthusilaisuuden mukaan ihmislajilla on taipumus lisääntyä eksponentiaalisesti (eli geometrisesti), mutta ruoantuotanto kasvaa vain lineaarisesti. Tämä johtaa siihen, että ihmiskunta lisääntyy, kunnes ravinnontuotannon rajat tulevat vastaan. Ravinnonpuute taas aiheuttaa äärimmäistä köyhyyttä, nälänhätää ja kulkutauteja, jotka pysäyttävät väestönkasvun. Malthus suositteli väestönkasvun hillitsemistä myöhäisen avioitumisen ja seksuaalisen pidättäytymisen avulla.
Historia.
Malthusilaisuutta seurasi uusmalthusilaisuus. Uusmalthusilaisuus jakaa malthusilaisuuden kanssa käsityksen, jonka mukaan väestönkasvu on köyhyyden syy. Sen sijaan uusmalthusilaisuus hyväksyy syntyvyyden säännöstelyn väline-ehkäisylläkin. Uusmalthusilaisuus oli voimissaan erityisesti Yhdistyneiden kansakuntien ensimmäisessä väestökonferenssissa Bukarestissa vuonna 1974. Siellä suurin osa kehittyneistä maista omaksui uusmalthusilaisuuden ajatukset ja piti kehitysmaiden alikehityksen pääasiallisena syynä korkeaa syntyvyyttä.
Uusmalthusilaisuutta on sävyttänyt myös rasismi, sillä teorian kannattajat ovat voineet jopa kannattaa syntyvyyden lisäämistä, jotta oma etninen ryhmä saataisiin lisääntymään. Ongelmana ei siis aina ole ollut väestön määrä sinänsä, vaan "väärän" väestön (esimerkiksi etninen vähemmistö, alkuperäisasukkaat jne.) määrä.
Kritiikkiä.
Nykytutkimuksen ja käytössä olevan empiirisen tiedon perusteella Malthusin teoriaa pidetään virheellisenä. Hänen arvailunsa eivät ole toteutuneet, sillä ihmiskunta ei ole lisääntynyt eksponentiaalisesti, eikä sen lisääntyminen näin ole luonnonlaki. Lisäksi myös ruoantuotannossa on kehitytty huomattavasti, mikä on mahdollistanut nykyisin suuremman ruoantuotannon henkeä kohti kuin Malthusin elinaikana.
Haukka-aratti

Haukka-aratti ("Deroptyus accipitrinus") on kauniin näköinen, haukkaa muistuttava papukaija, mistä se on saanut nimensäkin.
Koko ja ulkonäkö.
Haukka-aratti kasvaa noin 35 cm pitkäksi. Sen selkä, pyrstö ja siivet lukuun ottamatta siivenkärkiä ovat vihreitä. Siivenkärjet ovat mustat ja pää on ruskea. Niskassa sekä vatsassa on punaisia, sinikärkisiä höyheniä, joita kohottamalla se tekee itsestään haukkaa muistuttavan.
Lajilla on kaksi alalajia: "D.a. accipitrinus" ja "D.a. fuscifrons." Alalajit erottaa parhaiten otsan ja pyrstön tyven väristä. Nimilajilla otsa on etenkin ylänokan tyvestä valkoinen, "D. a. fuscifrons"illa se on ruskea, jossa on valkoisia viiruja. Alalajin nimi tarkoittaakin "ruskeaa/tummaa otsaa". Nimilajilla on tummanpunainen pyrstön tyvi, "fuscifronsilta" tämä punainen puuttuu.
Esiintyminen.
Haukka-arattia tavataan Etelä-Amerikassa Amazonasista pohjoiseen ja osassa Kolumbiaa sekä Perun koillisosissa. Haukka-aratti on harvinaistunut metsien häviämisen takia.
Elinympäristö.
Haukka-aratit asuvat sekametsissä ja savanneilla.
Lisääntyminen.
Haukka-aratti pesii puussa vanhassa tikankolossa, mutta muuta sen pesimäbiologiasta ei juuri tiedetä.
Ravinto.
Haukka-aratit syövät erilaisten palmujen ja muiden kasvien hedelmiä, siemeniä ja pähkinöitä.
Lemmikkinä.
Haukka-arattia tavataan ajoittain Suomessa, mutta Suomessa se on harvinainen lemmikki.
Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.
Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.
Kieren Perkins

Kieren John Perkins (s. 14. elokuuta 1973) on australialainen uimari, joka rikkoi maailmanennätykset sekä 400 että 1 500 metrin vapaauinnissa.
Perkins voitti 1 500 metrin vapaauinnissa olympiakultaa Barcelonassa 1992 ME-ajalla 14.43,48 ja Atlantassa 1996 ajalla 14.56,40. Hän saavutti samasta lajista olympiahopeaa vielä Sydneyssä 2000 ajalla 14.53,59 häviten maanmiehelleen Grant Hackettille runsaat viisi sekuntia. Vuonna 1992 Barcelonassa hän saavutti 1 500 metrin vapaauinnin olympiakullan lisäksi hopeaa 400 metrin vapaauinnissa.
Perkins on voittanut uransa aikana useita muita mitaleita maailmanmestaruuskilpailuissa, Kansainyhteisön kisoissa ja Pan-Tyynenmeren kilpailuissa. Hän oli maailman ”vuoden uimari” vuonna 1994. Hänellä on Australian ritarikunnan mitali.
Robert Opron

Robert Opron (22. helmikuuta 1932 Amiens – 29. maaliskuuta 2021 Antony) oli ranskalainen autojen muotoilija, joka loi uransa aikana useita malleja muun muassa Citroënille. Näistä tunnetuimpia ovat Citroën SM, Citroën GS ja Citroën CX. GS oli vuoden auto Euroopassa 1971 ja CX 1975. 
Opron suunnitteli myöhemmin Renaultille Renault 9:n ja 11:n, Renault 25:n ja Renault Fuego:n. 
Opron kuoli koronaviruksen aiheuttamiin komplikaatioihin 29. maaliskuuta 2021 89 vuoden iässä.
The Second Coming of Mr. Jesus H. Christ

The Second Coming of Mr. Jesus H. Christ on Kari Peitsamon ja Risto-yhtyeen yhteisalbumi, joka julkaistiin 1. elokuuta 2007. Albumin on äänittänyt, miksannut ja masteroinut Risto Ylihärsilä.
Albumilta julkaistiin single ”Gotta Build a Railroad, Gotta Build a Train”, joka nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 18.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kari Peitsamo sekä sovittanut Risto Ylihärsilä.
Veikko Virmajoki

Veikko Virmajoki (oik. Arvo Kalliola) (18. helmikuuta 1894 Artjärvi - 27. helmikuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen sanoittaja ja kirjailija, joka teki tekstejä salanimen turvin. Virmajoen levytetty tuotanto alkaa vuodesta 1933, ja sanoituksista tunnetuin on kappale "Tamara tanssii". Vuonna 1934 hän sanoitti Toivo Kärjen toisen julkaistun sävellyksen "Unelma tähtien alla", jonka lauloi Arvi Hänninen . Vuonna 1936 Kärki-sanoituksia syntyi kolme, esim. "Muratin peittämä akkuna", laulajana Eugen Malmstén , ja vuonna 1942 vielä kuusi, esim. "Vanhan kartanon Mary-Ann", laulajana Eero Väre, sekä "Harmaa siipi", laulajana A.Aimo .
Einari Kukkonen on luonnehtinut laulutekstejä "väkeväsanaisiksi".
Henry Theel levytti vuonna 1942 Virmajoen sanoittaman Arvo Koskimaan tangon "Syyspihlajan alla", jota esittivät myös monet muut laulajat.
Kalliolan "Lihan okaat" on Juha Nevalaisen ja Hannu Lemisen elokuvaan "Riihalan valtias" tekemän käsikirjoituksen pohjana.
Kirjallinen tuotanto.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Aquarius":
Nimimerkillä "Rafael" :
Nimimerkillä "Veikko Virmajoki":
Kyproksen alueet

Kyproksen alueet () muodostavat korkeimman tason hallinnollisen jaon Kyproksen saarella. Koko Kypros on jaettu kuuteen alueeseen, jotka on nimetty pääkaupunkinsa mukaan. Aluejako on alun perin koskenut koko saarta eli sekä Kyproksen tasavallan että Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallinnoimia osia. Nykyisin Pohjois-Kyproksen aluejako kuitenkin poikkeaa alkuperäisestä jaosta joiltakin osin.
Alueet on jaettu kuntiin (δήμος, "dímos") ja yhdyskuntiin (κοινότητα, "koinótita"). Alueiden lisäksi saarella on kaksi Ison-Britannian hallinnoimaa sotilastukikohtaa, Akrotíri ja Dekéleia.
Kyproksen tasavallan alueet.
Kyproksen tasavallan ja "de jure" koko saaren alueet ovat:
Pohjois-Kyproksen alueet.
Pohjois-Kyproksen alueet ovat:
Jeff Long

Jeff Long on yhdysvaltalainen kirjailija. Häneltä on suomennettu kauhu- ja tieteisaineksia sisältävät jännitysromaanit "Helvetin piirit" (1999) "Vuosi nolla" (2002), "Tilinteon hetki" (2004), sekä vuorikiipeilyaiheinen jännitysromaani "Seinämä" (2006) ja Helvetin piirit -romaanin jatko-osa "Helvetin sydän" (2007).
Lin Yih-Chih

Lin Yih-Chih on taiwanilainen 67,5 senttimetrin pituinen mies. Hän oli aikaisemmin Guinnessin ennätyskirjan mukaan lyhin mies. Kirjailija ja yhteiskunnallinen aktivisti Lin kärsii synnynnäisestä Osteogenesis Imperfecta -luustonhaurastumistaudista.
Huhtikuussa 2005 Lin kertoi, että häntä on kiristetty uhkauksilla tuoda julkisuuteen kuvia, joissa hän harjoittaa itsetyydytystä muun muassa erilaisissa vammaisille tarkoitetuissa ryhmissä sekä internet-keskustelussa tapaamalleen naiselle lähetetyissä web-kamera-kuvissa. Lin kertoi tulleensa asian kanssa julkisuuteen varoittaakseen muita ihmisiä vaaroista, joita seksuaalisten kontaktien solmiminen internetissä voi saada aikaan.
Hardcore Holly

Robert William "Bob" Howard (s. 29. tammikuuta 1963 Grants Pass, Oregon) on yhdysvaltalainen showpainija. Howardin nykyisiä paininimiä ovat Hardcore Holly tai Bob Holly. Nimi Hardcore Holly juontaa juurensa siihen, että hän on voittanut kaikki uransa hardcore-matsit. Holly vapautettiin WWE:n sopimuksesta vuoden 2009 alussa.
Joukkue Cody Rhodesin kanssa.
Vuonna 2007 Holly aloitti yhteistyön Cody Rhodesin kanssa, joka on myös Raw'n supertähti. Syksyllä No Mercyn jälkeen he alkoivat tavoitella tuolloin Trevor Murdochin ja Lance Caden hallussa olevaa Tag Team -mestaruutta, jonka he voittivat toisella yrittämällään. Pari säilytti joukkuemestaruutensa, kunnes Cody petti Hollyn vuoden 2008 Night of Champions -tapahtumassa ja vaihtoi paria Ted DiBiase Jr:n kanssa.
David Day

David Day (s. 1947) on kanadalainen kirjailija, joka on kirjoittanut niin luonnosta, historiasta kuin J. R. R. Tolkienin fantasiamaailmastakin. Häneltä on suomennettu nuortenkirja "Keisarin panda" ja kaksi Tolkienin tuotantoa käsittelevää teosta.
Day syntyi ja kasvoi Victorian kaupungissa ja sen lähiseudulla Brittiläisessä Kolumbiassa. 1960–1970-lukujen vaihteessa hän työskenteli viisi vuotta Vancouverinsaaren metsätyömailla ja kierteli sen jälkeen Eurooppaa viipyen lähinnä Kreikassa. Savottakokemuksista ja tuona aikana pitämästään päiväkirjasta ammentaen hän kirjoitti esikoisteoksensa, vuonna 1975 julkaistun runokokoelman "The Cowichan". Palattuaan Kanadaan Day suoritti tutkinnon luovasta kirjoittamisesta Victorian yliopistossa.
Dayn luonnonsuojeluaatetta edustavia teoksia ovat esimerkiksi "The Doomsday Book of Animals" (1981), "Eco Wars: True Tales of Environmental Madness" (1989), "Noah’s Choice: True Stories of Extinction and Survival" (1990) ja "Nevermore: A Book of Hours – Meditations on Extinction" (2012). Time-lehti valitsi "The Doomsday Book of Animalsin" vuoden kirjaksi 1981.
Day on tehnyt yhteistyötä muun muassa kuvittaja Alan Leen kanssa, joka tunnetaan erityisesti Tolkien-aiheisista töistään – Leen kuvittamista viidestä Dayn kirjasta tosin vain yksi käsittelee Tolkienia.
Valdir Peres

Waldir Peres de Arruda (2. tammikuuta 1951 – 23. heinäkuuta 2017) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hän pelasi maalivahtina muun muassa São Paulo Futebol Clubessa ja Brasilian jalkapallomaajoukkueessa.
Peres oli maailmanmestaruuskilpailuissa 1974, 1978 ja 1982.
Lähteet.
Waldemar Wallenius

Jukka Tapio ”Waldemar” Wallenius (12. kesäkuuta 1948 Hämeenlinna – 24. marraskuuta 2021 Tampere) oli suomalainen musiikkijournalisti. Wallenius perusti uransa aikana viisi populaarimusiikkiin erikoistunutta lehteä, ja neljässä niistä hän toimi päätoimittajana. Nämä neljä olivat "Blues News", "Musa" ja "Soundi" sekä "WUM" eli "Wanha &amp; Uusi Musa". Viimeksi mainittu ilmestyi seitsemän vuoden ajan ja oli keskittynyt maailmanmusiikkiin. Lisäksi hän juonsi 1980-luvun lopulla Yleisradion TV-musiikkiohjelmaa "Yölinja" ja työskenteli tamperelaisessa Radio 957:ssa.
Ura toimittajana.
Wallenius vietti teinivuotensa Valkeakoskella, jonne hän palasi asumaan vuonna 1996. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi hän opiskeli lehdistöoppia Tampereen yliopistossa. 
Wallenius innostui musiikkijournalismista koululaisena ostettuaan lehtikioskilta englantilaisen "Melody Makerin" irtonumeron. Hän tilasi tuon lehden itselleen ja ryhtyi saman tien "Valkeakosken Sanomien" pop-palstan pitäjäksi, mihin vaikutti osaltaan se, että hänen isänsä työskenteli tuon lehden toimitussihteerinä. Wallenius oli vielä lukiolainen, kun hän vuonna 1965 sai julkaistuksi ensimmäisen kirjoituksensa. Heti alussa hän omaksui nimimerkin, joka oli Wal de Mar. Sen taustalla oli ranskan kielen ilmaus “mal de mer” eli ‘merisairaus’ sekä kahden pakinoitsijan taiteilijanimet, Kar de Mumma ja Kai de Puu.
Kolme vuotta myöhemmin, vuonna 1968, hän oli mukana perustamassa "Blues News" -lehteä, joka täytti 50 vuotta vuonna 2018. Kaksi vuotta myöhemmin hän kuitenkin jätti tuon lehden ja siirtyi toiseen perustamaansa lehteen "Musaan", joka oli suunniteltu vaihtoehdoksi "Suosikille". Kyllästyttyään "Musan" toimituskuvioihin hän lähti mukaan taas uuteen lehteen, "Soundiin", jossa hän viihtyi noin vuosikymmenen ajan. Hänen aktiivinen kirjoitusuransa loppui noin vuonna 2003.
Poliittinen toiminta.
Wallenius toimi 1990-luvulla Veltto Virtasen eduskunta-avustajana. Hän oli ehdolla Euroopan parlamenttiin vuonna 1999 Kirjavan puolueen ehdokkaana sekä eduskuntaan vuonna 2007 SKP:n ehdokkaana.
Émerson Leão

Émerson Leão (s. 11. heinäkuuta 1949) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän pelasi maalivahtina ja oli mukana muun muassa vuoden 1970 maailmanmestaruuskilpailut voittaneessa maajoukkueessa.
Leão on myöhemmällä urallaan valmentanut useita seuroja ja Brasilian jalkapallomaajoukkuetta.
John Brosnan

John Raymond Brosnan (7. lokakuuta 1947 – 11. huhtikuuta 2005) oli australialainen kirjailija, toimittaja, kolumnistina ja elokuva-arvostelija. Hän kirjoitti useita tieteis- ja fantasiakirjoja, elokuvakirjoja ja sarjakuvakäsikirjoituksia, osin salanimillä. Häneltä on suomennettu seikkailullinen tieteisromaani "Taivaan valtiaat" (1988).
David O’List

 
David O'List (s. 13. joulukuuta 1948 Chiswick Lontoo) on brittiläinen rockkitaristi. Hän on soittanut vakituisesti yhtyeissä The Attack, The Nice ja Jet.
Lyhyesti O'List soitti myös Jethro Tullissa Mick Abrahamsin lähdettyä sekä varhaisessa Roxy Musicissa.
O'List julkaisi sooloalbumin "Flight of the Eagle" (1997).
Mick Abrahams

Michael Timothy "Mick" Abrahams (s. 7. huhtikuuta 1943 Luton) on brittiläinen rockkitaristi. Hän oli Jethro Tullin alkuperäisjäsen, mutta jätti yhtyeen levytettyään sen kanssa debyyttialbumin "This Was" (1968). 
Abrahamsin korvasi Jethro Tullin kokoonpanossa lyhyesti Tony Iommi, sitten vakituisesti Martin Barre.
Abrahams perusti Jethro Tullista lähdettyään Blodwyn Pig -yhtyeen, ja hänellä on sittemmin ollut useita vähemmän tunnettuja projekteja.
Kristian Maukonen

Kristian Maukonen (s. 22. lokakuuta 1969 Hyvinkää) on suomalainen tuottaja, säveltäjä, sanoittaja ja laulaja. Hän aloitti uransa hip hop-yhtye Rapatin jäsenenä 1990-luvun alussa. Myöhemmin hän tuli tunnetuksi muun muassa XL5- ja Taikapeili-yhtyeiden tuottajana. Hänen tuottamiaan kappaleita on eri levyillä myyty noin 600 000 kappaletta. Maukonen palkittiin vuonna 1998 Emma-patsaalla hänen vaikuttaessaan The 3some -yhtyeessä.
Maukonen on tuottanut, säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut kappaleita muun muassa Antti Tuiskulle, Aikakoneelle, Christian Forssille, Gimmelille, Milla Alftanille, Pete Seppälälle, Petri Munckille, Roni Tranille, Sofia Zidalle, Taikapeilille, The 3somelle ja XL5:lle.
Maukosen suurimpina hitteinä voidaan mainita Taikapeilin esittämä ”Jos sulla on toinen” ja Antti Tuiskun esittämä ”En halua tietää”. Suomessa kaikkien aikojen myydyimpien albumien joukossa ovat hänen tuottamansa albumit "Tähtikaaren taa" (myyty 134 958 kpl) vuodelta 1995 ja "Suuri salaisuus" (myyty 95 715 kpl) vuodelta 1994.
Kansainvälisesti Maukosen menestynein julkaisu on The 3some -yhtyeen albumi "The 3some", joka julkaistiin Japanissa ja Euroopassa. Albumia myytiin Japanissa noin 25 000 kappaletta. Maukonen on naimisissa yhtyeen laulaja Milla Alftanin kanssa.
Carl Gustaf Möller

Carl Gustaf Möller (17. tammikuuta 1888 Kuopio – 8. heinäkuuta 1969) oli suomalainen juristi, joka toimi apulaisoikeuskanslerina 1933–1950 ja oikeuskanslerina 1950–1955.
Möllerin poika on oikeusneuvos Gustaf Möller ja hänen veljensä oli korkeimman oikeuden presidentti Oskar Möller. Möllerin isä oli puolestaan pormestari, tuomari ja valtiopäivämies Frans Oskar Möller.
Richard Matheson

Richard Burton Matheson (20. helmikuuta 1926 Allendale, New Jersey – 23. kesäkuuta 2013 Calabasas, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kauhu- ja tieteiskirjailija. Häneltä on suomennettu kaksi romaania, "Helvetin talo" ja "Olen legenda".
"Olen legendasta" on tehty useita elokuvasovituksia: "L’ultimo uomo della terra" vuodelta 1964 (ohjaus Ubaldo Ragona ja Sidney Salkow, pääosassa Vincent Price), "Viimeinen mies" vuodelta 1971 (ohjaus Boris Sagal, pääosassa Charlton Heston) ja "I Am Legend" vuodelta 2007 (ohjaus Francis Lawrence, pääosassa Will Smith).
"Olen legenda" voitti parhaalle vuonna 2007 ilmestyneelle suomennetulle tieteisromaanille myönnetyn Tähtivaeltaja-palkinnon.
Matheson on kirjoittanut myös alun perin Playboyssa julkaistun novellin ”Duel”, johon pohjautuu Steven Spielbergin elokuva "Kauhun kilometrit".
Elokuva "The Box" (2009) perustuu 1970 ilmestyneeseen Mathesonin novelliin "Onnennappi" ("Button, Button"). Kirjasta on filmatisoitu myös "Hämärän rajamailla" -sarjan jakso 1980-luvulla.
Phil Manzanera

Phil Manzanera (s. 31. tammikuuta 1951) on brittiläinen kitaristi, laulaja, levytuottaja ja lauluntekijä. Hän syntyi Lontoossa kolumbialaiselle äidille ja englantilaiselle isälle.
Manzanera sai ensimmäisen kitaransa kuusivuotiaana Kuubassa. Hän nousi 1970-luvulla kansainväliseen maineeseen Roxy Musicin vakituisena jäsenenä.
Manzanera on myöhemmän uransa aikana kirjoittanut ja tuottanut useiden muiden artistien musiikkia. Vuonna 1983 toimintansa alun perin lopettanut Roxy Music perustettiin uudelleen vuonna 2001.
M/S Nils Dacke

M/S Nils Dacke () on TT-Linen omistama autolautta. Se on rakennettu vuonna 1995 Finnyardsin Rauman telakalla. Kuollutta painoa aluksella on 6 400 tonnia. "Nils Dacke" on rekisteröity Ruotsin lipun alle ja sen kotisatama on Trelleborg. Nykyään alus liikennöi reitillä Trelleborg–Travemünde.
"Nils Dacken" sisaralus on M/S "Robin Hood".
Käyttöhistoria.
19. toukokuuta 1995 alus laskettiin vesille. 28. marraskuuta 1995 alus luovutettiin TT-Linen omistukseen, joka rekisteröi aluksen Bahaman lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nassau. 4. joulukuuta alus aloitti liikennöinnin Ruotsin Trelleborgin ja Saksan Travemünden välillä. 6. syyskuuta 2003 "Nils Dacke" siirtyi liikennöimään lauantaisin yhdessä sisaralus "Robin Hoodin" kanssa Travemünden ja Helsingborgin välille. 19. elokuuta 2004 alus siirtyi Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Trelleborg.
1. tammikuuta 2006 alus meni Aker Yardsin Helsingin telakalle, jossa aluksen koneistoa kunnostettiin. Tammikuun puolivälin jälkeen alus palasi takaisin liikenteeseen. 16.– 23. heinäkuuta 2006 "Nils Dacke" oli Öresundsvarvetin telakalla Ruotsin Landskronassa. 26. lokakuuta 2007 Kyproksen lipun alla liikennöivä matkustajarahtilaiva M/S "Galileusz" ajoi "Nils Dacken" kylkeen alusten ollessa Trelleborgissa.
John Gunther

John Gunther (30. elokuuta 1901 – 29. toukokuuta 1970) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Hän tuli alun alkaen tunnetuksi "Inside"-sarjallaan, jonka kirjat koskivat maailman eri alueita. Sarjaan kuuluvat seuraavat teokset:
Gunther julkaisi uransa aikana myös useita muita teoksia, joiden joukossa ovat "Death Be Not Proud" (1949) ja "Eisenhower" (1952). Suuri osa hänen kirjoituksistaan käsittelee poliittisia aiheita; "Death Be Not Proud" on kuitenkin muodoltaan muistelmateos, joka kertoo kirjailijan ja tämän Frances-vaimon 17-vuotiaana aivokasvaimeen kuolleesta pojasta.
Mallasjuoma

Mallasjuoma (pitempi nimi Osakeyhtiö Mallasjuoma) oli kauppias Henrik Mattsonin poikiensa Ernst Mattsonin ja Maximillian Mattsonin kanssa 1912 perustama panimo.
Historia.
Taustalla oli Henrik Mattsonin aiempi kokemus panimoalasta. Hän oli aloittanut oluenpanemisen jo vuonna 1874 ostamalla silloin Hollolaan kuuluneessa Niemessä sijainneen panimon, jonka kapteeni August Fellman ja apteekkari Wahlstedt olivat perustaneet vuonna 1872. 
Vuonna 1902 Mattson siirsi panimotoiminnan silloisen Lahden kauppalan puolelle Vapaudenkadulle Uusi Olutpanimo Oy:n nimisenä. 1917 Uusi Panimo lakkautettiin ja sen tuotantorakennukset muutettiin asuinrakennuksiksi.
Mattson perusti poikiensa kanssa Osakeyhtiö Mallasjuoman tehtaan 1912 Lahden Päijänteenkadulle, mistä tuli Mallasjuoman toiminnan pääpaikka 1930-luvulle saakka. Mallasjuoma valmisti aluksi vain mietoja olutjuomia. Panimon alku oli vaikea, mutta ensimmäisen maailmansodan alkuvuosien huippusuhdanteessa 1916 tuotanto koostui miltei 3 000 000 litrasta mietoja olutjuomia, minkä saavuttamiseen sisällissodan jälkeen meni 20 vuotta.
Mattsoneiden kuoltua, 1920-luvulla yritystä johti entinen isännöitsijä (tehtaanjohtaja) Gunnar Åhfeldt-Arjamo. Suomeen tuli kieltolaki 1919 ja Mallasjuoma otti tuotantoonsa myös virvoitusjuomat. Vuoden 1932 jälkeen, kun kieltolaki kumottiin, alkoi Mallasjuoma tehdä II ja III veroluokkien oluita ja toi valikoimaan Lahden Erikois-oluen.
Mallasjuoma rakennutti 1930-luvun lopulla Sammonkadun ja Nastolankadun kulmaan viisikerroksisen tehtaan, joka oli tekniikaltaan yksi Euroopan nykyaikaisimmista.
1950-luvulta alkaen Mallasjuomasta tuli lahtelaisuuden vertauskuva mainonnassa. Tutuiksi koko maassa tulivat sanonnat: "Ei oo Lahden voittanutta!" ja myöhemmin "Moi lahtelaista!". 
1970-luvulla Mallasjuoma oli Suomen johtava panimotalo, mutta 1980-luvulla se jäi kolmanneksi Hartwallin ja Sinebrycoffin jälkeen. Pitkien omistajuuteen liittyvien oikeuskiistojen jälkeen Mallasjuoma yhdistyi Hartwall-yhtymään 1988, ja Lahden tunnetut olut- ja virvoitusjuomamerkit hävisivät.
2008 Hartwall otti uudelleen tuotantoon Turun panimon Auran oluen tapaan entisen Mallasjuoman Lahden Sininen -nimisen oluen. Mallasjuoman tuotantolaitos Lahden keskustassa lopetettiin ja Hartwallin Etelä-Suomen tuotanto keskitettiin Lahdessa Kujalaan vuonna 2003.
Muuta.
Puhekielessä, erityisesti Lahdessa Mallasjuomaa on kutsuttu "Malski" -nimityksellä. Tällä nimellä kutsutaan myös aluetta Ristinkirkon pohjoispuolella, jossa on ollut Mallasjuoman panimo ja jonne on rakennettu kerrostaloasuntoja.
Pyörätuolikoripallo

Pyörätuolikoripallo on pallopeli, joka on sovellettu varsin vähäisin muutoksin tavallisesta koripallosta. Laji on suosittu vammaisurheilulajina. Joukkueeseen voi kuulua korkeintaan 12 pelaajaa, joista kerrallaan viisi voi olla kentällä. Pelaajat käyttävät erityisiä, tätä lajia varten suunniteltuja ja kutakin pelaajaa varten rakennettuja tavallista ketterämpiä pyörätuoleja.
Lajissa kilpaillaan kansainvälisesti MM-, EM- ja paralympiatasolla. Kansallisella tasolla Suomessa toimii SM-sarja sekä I divisioona, joihin voivat osallistua sekä miehet että naiset. Kansallisella tasolla vammattomien pelaajien osallistuminen otteluihin on täysin sallittua.
Kansainvälisiin otteluihin vammattomat pelaajat eivät voi kuitenkaan osallistua.
Pyörätuolikoripallon säännöissä on muutamia eroja tavalliseen koripalloon verrattuna. Eroavaisuudet koskevat lähinnä pallon kuljettamista ja pelituoleilla otettavia kontakteja. Kuitenkin suurin osa säännöistä, esimerkiksi korien korkeudet, kentän mitat ja hyökkäys- sekä peliajat ovat samoja. 
Kukin pelaaja saa toiminnallisen pisteytyksen välillä 1–4,5, missä arvo 4,5 tarkoittaa täysin vammatonta tai minimivamman omaavaa pelaajaa. Kentällä olevien pelaajien yhteenlaskettu pistemäärä ei saa ylittää kansainvälisissä otteluissa arvoa 14 ja kansallisissa otteluissa arvoa 14,5.
Suomalaisia pyörätuolikoripallojoukkueita toimii tällä hetkellä pääkaupunkiseudulla, Tampereella, Turussa ja Porissa.
Talja (kuntosali)

Taljat ovat yksi tapa tehdä lihaskuntoharjoitteita. Taljoja on yleensä ylhäältä ja alhaalta vedetty versio. Taljanarun toisessa päässä on painopakka ja toisessa jonkinlainen kahva ja välissä kiintopiste(itä). Näillä voi treenata eri lihaksia sekä eri asennoista ja kulmista. Selälle tehtäviä taljaliikkeitä, joihin tarvitaan erillinen suorituslaite, ovat alatalja sekä ylätalja. Useasti kyseisistä liikkeistä käytetään vain edellä mainittuja (siis ei esimerkiksi alataljasoutu), jolloin muissa tarkoituksissa käytettynä tulee liikkeen nimeä tarkentaa, esimerkiksi 'hauikset alataljassa'.
Taljan kahvaosassa käytetään usein joko suoraa tai muotoiltua tankoa, v-kahvaksi kutsuttua kahvaa (nimi kertoo kahvan muodosta), narua taikka lapiokahvaa, jossa kummankin käden kämmenet ovat toisiaan päin.
Esimerkkejä taljojen käyttötavoista eri lihaksille.
Ylätalja.
Flyes taljassa eli tuodaan kädet hieman koukussa yhteen alas/eteen
Pullover: otetaan kädet lähes suorina kiinni narusta, joka on kiinni taljassa, ja vedetään kyynärpäät kylkiin kiinni
Ojentajapunnerrus: suoristetaan kyynärvarret poispäin taljan vastustuksesta. Liikkeestä on eri variaatioita.
Käytetään taljan vastusta tehdessä vatsarutistusta poispäin taljan vastustuksesta. Voi tehdä joko seisten tai polvillaan.
Alatalja.
Vipunostot taakse tai sivulle.
Tehdään samalla tavalla kuin hauiskäännöt tangolla tai käsipainoilla.
Jalkojen loitonnusta, lähennystä, koukistusta jne. Voi vaatia enemmän vaivaa suorittaa, mutta liikkeet eivät ole usein järin voimakkaita tai kokonaisvaltaisia.
Pikkutalvio

Pikkutalvio ("Vinca minor") on oleanterikasveihin (Apocynaceae) kuuluva koristekasvi, jota on käytetty myös rohdoskasvina muun muassa angiinan hoitoon. Se sisältää runsaasti alkaloideja, muun muassa vinkamiinia ja vinkristiinia. Kasvi on myrkyllinen.
Ulkonäkö.
Pikkutalvio on monivuotinen maanpeitekasvi, joka muodostaa mattomaisia, ainavihantia kasvustoja. Sen korkeus on 10–30 cm. Varret ovat rentoja sekä helposti maahan juurtuvia. Lehdet ovat kiiltäviä, soikeita, pyöreä- tai kiilatyvisiä, ehytlaitaisia ja kaljuja. Lehtiasento on yleensä vastakkainen. Lehdet talvehtivat. Kukat muodostuvat lehtihankoihin. Viisiterälehtiset kukat ovat siniset, joskus violetit, punaiset tai valkoiset ja halkaisijaltaan noin 2–3 cm. Terälehdet ovat vinon tylppiä. Kaljuja verholehtiä on viisi. Heteitä on viisi. Emiö on yhdislehtinen, kaksivartaloinen ja yksiluottinen. Pikkutalvio kukkii touko-kesäkuussa.
Kasvupaikka ja lisääminen.
Pikkutalvio viihtyy parhaiten varjossa tai puolivarjossa, esimerkiksi puiden ja pensaiden alla, ja ei siedä kovaa auringonpaistetta. Kasvualustaksi sopii kuohkea ja ravinteikas puutarhamulta. Pikkutalvio leviää helposti kasvullisesti, ja Suomessa sitä tavataankin usein villiytyneenä kaupunkimetsiköissä, joutomailla ja tienvarsilla. Pikkutalvio on helppohoitoinen ja pitää puolensa muita kasveja vastaan villiintyneessäkin puutarhassa. Kasvia voidaan lisätä pistokkaista juurruttamalla sekä jakamalla tai rönsyjä erottamalla.
Robin Jarvis

Robin Jarvis (s. 1963 Liverpool) on englantilainen kirjailija. Jarvis aloitti kirjailijanuransa "Deptfordin hiirten seikkailuja" -sarjalla (1989–1990). Kirjoissa hiiriyhteisö kamppailee pimeyden voimia vastaan. "Noitametsän okapeikot" (1999) kertoo pienestä menninkäislajista ihminkäisistä. Heidän vastapelurinaan on julma kuningatar Rhiannon ja hänen okapeikkonsa. "Kuolontuoksu" (2001) on sekä tieteiskirjallisuutta että fantasiakirjallisuutta ja esittelee varsin erikoisen maailman.
Hän sai Smarties book prizen vuonna 1989.
M/S Robin Hood

M/S Robin Hood () on TT-Linen omistama autolautta. Se on rakennettu vuonna 1995 Finnyardsin Rauman telakalla. Kuollutta painoa aluksella on 6 400 tonnia. "Robin Hood" on rekisteröity Saksan lipun alle ja sen kotisatama on Lyypekki. Nykyään alus liikennöi reitillä Trelleborg–Travemünde.
"Robin Hoodin" sisaralus on "M/S Nils Dacke".
Käyttöhistoria.
21. joulukuuta 1994 alus laskettiin vesille. 28. toukokuuta 1995 alus oli tarkoitus luovuttaa, mutta tulipalo yhdessä muuntajassa myöhästytti luovutusta. Viimein lokakuussa alus luovutettiin TT-Linen omistukseen, joka rekisteröi aluksen Saksan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Hampuri. 9. lokakuuta alus aloitti liikennöinnin Ruotsin Trelleborgin ja Saksan Travemünden välillä. 6. syyskuuta 2003 "Robin Hood" siirtyi liikennöimään lauantaisin yhdessä sisaralus "Nils Dacken" kanssa Travemünden ja Helsingborgin välille.
4. helmikuuta 2006 alus meni Aker Yardsin Helsingin telakalle, jossa aluksen koneistoa kunnostettiin. Helmikuun lopulla alus palasi takaisin liikenteeseen. 24.– 30. heinäkuuta 2006 "Robin Hood" oli Öresundsvarvetin telakalla Ruotsin Landskronassa. Vuonna 2007 aluksen kotisatamaksi tuli Lyypekki.
Ali Larijani

Ali Ardashir Larijani () (s. 1958) on iranilainen poliitikko, maan Korkeimman turvallisuusneuvoston jäsen. Hän oli sen sihteeri elokuusta 2005 lokakuuhun 2007 presidentti Mahmud Ahmadinejadin nimittämänä toisena Ajatollah Khameneinin edustajista, mutta erosi 20. lokakuuta 2007. Hänet valittiin toukokuussa 2008 Iranin parlamentin puhemieheksi.
Larijani on opiskellut länsimaista filosofiaa Teheranin yliopistossa sekä ohjelmistotiedettä ja matematiikkaa Sharifin teknillisessä yliopistossa.
Hän oli 1994–2004 maan yleisradioyhtiön johdossa ja sen jälkeen Ali Khamenein turvallisuusneuvonantajana sekä kulttuuriministerinä presidentti Rafsanjanin aikana. Hän sai eron päästettyään maahan liian vapaasti ulkomaisia elokuvia ja musiikkia.
Larijani oli ehdokkaana vuoden 2005 presidentinvaaleissa, jotka Mahmud Ahmadinejad voitti. Hän jäi viidenneksi saaden 5,9 prosenttia äänistä.
Larijani nimitettiin 2005 turvallisuusneuvostoon, jossa hän oli Iranin ydinkriisin pääneuvottelijana. Hän erosi 2007 ja ilmoitti syyksi muun muassa "ideologiset eroavaisuudet" presidentti Ahmadinejadin kanssa.
Albert Makkonen

Albert Heikki Makkonen (31. maaliskuuta 1877 Karttula – 7. lokakuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi mm. valtioneuvoston oikeuskanslerina.
Makkosen vanhemmat olivat sahanhoitaja Henrik Makkonen ja Maria Katariina Karjalainen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1895 ja valmistui Helsingin yliopistosta molempien oikeuksien kandidaatiksi 1904. Makkonen sai varatuomarin arvon 1906.
Makkonen oli Viipurin hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena 1920-1927, korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1927-1930, oikeuskanslerina 1930-1933 ja viimeksi kihlakunnantuomarina Tammelassa vuodesta 1933 alkaen. Hänen kautensa oikeuskanslerina osui aikaan, jolloin poliittinen liikehdintä Suomessa oli hyvin voimakasta. Äärioikeisto Lapuan liikkeen johdolla järjesti kyydityksiä ja Mäntsälän kapinan, ja yleinen kommunistivastaisuus oli voimakasta. Albert Makkosen poika Kaarle Albert Makkonen (1923–2000) toimi yleisen oikeustieteen professorina Helsingin yliopistossa ja oli arvostettu oikeusteoreetikko.
Pirkko Mäkinen

Pirkko Anneli Mäkinen (o.s. Ilola; s. 12. lokakuuta 1952 Mänttä) on suomalainen juristi ja varatuomari, Suomen kolmas tasa-arvovaltuutettu. Tasa-arvovaltuutettuna Mäkinen aloitti kautensa samana päivänä, jolloin Suomi liittyi EU:hun eli 1. tammikuuta 1995 ja toimi virassa vuoteen 2002. Hän palasi tasa-arvovaltuutetuksi uudelleen kevättalvella 2006. Väliajan hän toimi eduskunnan oikeusasiamiehen kanslian kansliapäällikkönä.
Yhdenvertaisuuslain syrjintäkiellon rikkomistapaus.
Tammikuussa 2010 apulaisoikeuskansleri Mikko Puumalaisen tiedotti tasa-arvovaltuutettu Pirkko Mäkisen rikkoneen yhdenvertaisuuslain syrjintäkieltoa niin sanotun Tehy-pöytäkirjan valmistelun yhteydessä 2007.
Työministeriö asetti syksyllä 2007 sovittelulautakunnan, jossa etsittiin ratkaisua Tehyn ja Kunnallisen työmarkkinalaitoksen väliseen palkkakiistaan. Pirkko Mäkinen oli jäsenenä sovittelulautakunnassa. Apulaisoikeuskanslerin mukaan työ- ja virkaehtosopimus rajattiin koskemaan vain Tehyn jäseniä, mikä on ristiriidassa syrjintäkiellon kanssa. Osallistuessaan syrjintäkieltoa rikkovan sopimuksen sisältävän sovintoehdotuksen antamiseen Mäkinen antoi sopimusta koskeneen ohjeen ja rikkoi viranomaisena yhdenvertaisuuslain syrjintäkieltoa.
Tasa-arvovaltuutettu Pirkko Mäkisen viranomaistehtäviin kuuluu syrjintäkiellon noudattamisen valvonta.
Erik Alopaeus

Magnus Erik Alopaeus (8. toukokuuta 1883 Mikkeli – 13. maaliskuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen juristi ja vuonna 1920 ensimmäinen eduskunnan oikeusasiamies.
Alopaeuksen vanhemmat olivat pormestari Gerhard Per Alopaeus ja Fanny Ulrika Karolina Fabritius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1901, suoritti oikeustutkinnon 1905 ja sai varatuomarin arvon 1907. Alopaeus toimi Savonlinnan pormestarina 1909–1917 ja Viipurin hovioikeudessa kanslistina 1917–1918, notaarina 1918–1919, viskaalina 1919 ja viimeksi 1919–1923 asessorina.
Alopaeus oli nuorsuomalaisten kansanedustajana vuosina 1917–1919 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä ja hän toimi eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan puheenjohtajana vuoden 1917 toisilla valtiopäivillä sekä suuren valiokunnan puheenjohtajana 1918. Eduskunnan ensimmäiseksi oikeusasiamieheksi valittiin 19. joulukuuta 1919 varatuomari, asessori Erik Alopaeus ja hänen varamiehekseen molempien oikeuksien kandidaatti, varatuomari Risto Ryti, myöhemmin tasavallan presidentti.
Ensimmäinen oikeusasiamies aloitti toimintansa vuoden 1920 alussa. Kanslian ensimmäiset viralliset asiakirjat ovat peräisin 7. helmikuuta 1920 ja tätä päivää vietetään oikeusasiamiehen toiminnan vuosipäivänä. Oikeusasiamiehen toimikausi oli aluksi vuoden mittainen.
Erik Alopaeus oli naimisissa vuodesta 1909 Laura Elisabeth Södermanin kanssa.
Esko Hakkila

Esko Kalervo Hakkila (17. marraskuuta 1893 Lempäälä – 7. heinäkuuta 1953) oli suomalainen juristi, eduskunnan oikeusasiamies, korkeimman hallinto-oikeuden jäsen ja hallintoneuvos. Hän toimi myös Lakiasiain käsikirjan päätoimittajana vuosina 1924 ja 1929.
Hakkilan vanhemmat olivat maanviljelijä Johannes Oskari Hakkila ja Edla Kustaava Rapola. Hän pääsi ylioppilaaksi 1913, suoritti lakitieteen kandidaatin tutkinnon ja sai varatuomarin arvon 1921. Hän oli Pellervo-Seuran lainopillisen neuvontatoimiston apulaishoitajana 1921–1925 ja hoitajana 1925–1933 sekä maalaiskuntien kunnallistoimiston lakiasiain hoitajana 1922–1924. Hakkila oli eduskunnan oikeusasiamiehen varamiehenä 1930–1931 ja oikeusasiamiehenä 1932–1945 ja sen jälkeen korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvoksena 1946–1953.
Hakkila oli taiteenharrastaja. Hän on kirjoittanut Wäinö Aaltosen monografian "Wäinö Aaltonen : elämää ja taidetta" (1942). Esko ja Katri Hakkila lahjoittivat vuonna 1953 yhteensä 12 taidemaalari Mikko Oinosen teosta Hämeenlinnan taidemuseoon.
Esko Hakkila oli naimisissa vuodesta 1921 hovioikeuden auskultantti Katri Caseliuksen kanssa.
Pleisthenes

Pleisthenes () oli kreikkalaisessa mytologiassa hahmo, joka liittyy Atreuksen ja Thyesteen kamppailuun Mykenen herruudesta.
Yleensä Pleisthenes nimetään Atreuksen pojaksi, Agamemnon ja Menelaos taas pojiksi, jotka Pleisthenes sai Katreuksen tyttären Aeropen kanssa. Tämän version mukaan Pleisthenes kuoli nuorena, ja hänen isänsä adoptoi pojat ja kohteli heitä kuin omiaan poikiaan. Tosin Johannes Tzetzeen mukaan Hesiodos on kertonut, että Pleisthenes oli Atreuksen ja Aeropen poika ja että hän puolestaan sai lapsensa Kleollan kanssa.
Toisen version mukaan Pleisthenes oli Atreuksen poika, jonka Thyestes oli kasvattanut omanaan. Thyestes lähetti Pleistheneen Atreuksen luokse, ja tämä surmasi tietämättään oman poikansa.
Pleisthenes mainitaan osassa lähteitä myös yhdeksi Thyesteen kahdesta tai kolmesta pojasta, jotka Atreus surmasi näiden ollessa imeväisiä ja syötti Thyesteelle.
Antti Suviranta

Antti Johannes Suviranta (30. marraskuuta 1923 Helsinki – 30. maaliskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi korkeimman hallinto-oikeuden presidenttinä vuosina 1982–1993 ja työtuomioistuimen presidenttinä vuosina 1974–1982. Hän toimi myös Helsingin yliopiston työoikeuden professorina vuosina 1967–1982. Suvirantaa on pidetty yhtenä Suomen merkittävimmistä juristeista.
Elämä.
Suviranta valmistui ylioppilaaksi Helsingin koelyseosta vuonna 1941. Hän suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1948 ja lainopin kandidaatin ja lisensiaatin tutkinnon vuonna 1954 sekä Harvardin yliopistossa Master of Laws -tutkinnon vuonna 1952. Hän väitteli priimuksena oikeustieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1963.
Uransa alussa Suviranta työskenteli Helsingin yliopiston konsistorinnotaarina vuosina 1949–1955 ja valtiovarainministeriön esittelijänä vuosina 1956–1959. Hän toimi Helsingin yliopiston hallinto- ja finanssioikeuden assistenttina vuosina 1958–1963 ja työoikeuden virkaa tekevänä professorina vuosina 1962–1967. Vuonna 1967 Suviranta nimitettiin työoikeuden professoriksi, ja hän oli professorina nimellisesti vuoteen 1982 asti, vaikka virkaa hoitivat enimmäkseen sijaiset. Hän oli myös Hämäläis-Osakunnan inspehtori vuosina 1969–1972.
Suviranta toimi korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräisenä hallintoneuvoksena vuonna 1968. Hän toimi työtuomioistuimen varapuheenjohtajana vuosina 1968–1970, puheenjohtajana vuosina 1970–1974, ja presidenttinä vuosina 1974–1982. Hän toimi myös työneuvoston puheenjohtajana vuosina 1973–1979. Vuonna 1982 Suviranta nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden presidentiksi, ja hän toimi virassa kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1993.
Suviranta toimi puheenjohtajana useissa lainsäädäntötoimikunnassa ja -komiteoissa. Hän oli jäsenenä myös Kansainvälisen työjärjestön asiantuntijakomiteassa vuosina 1984–1993 ja Venetsian komissiossa. Suviranta toimi useissa yhdistyksissä, mukaan lukien Työoikeudellisen yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1974–1982, Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1977–1979, ylimpien hallintotuomioistuimien kansainvälisen yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1986–1989 ja Kansainvälisen oikeustieteellisen yhdistyksen Suomen osaston puheenjohtajana vuosina 1986–1994. Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1973, ja hän sai Tiedeakatemian kunniapalkinnon vuonna 2005. Hän sai Tukholman yliopiston oikeustieteen kunniatohtorin arvon vuonna 1984, Suomen Valkoisen Ruusun suurristin vuonna 1987, Pohjantähden suurristin vuonna 1988, Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen kunniajäsenen arvon vuonna 1988, ja Suomen Lakimiesliiton K. J. Ståhlberg -mitalin vuonna 1991. 
Suvirannan vanhemmat olivat taloustieteilijä Bruno Kaarle Suviranta (ent. Olander) ja kansakoulunopettaja Aino Tarjanne (ent. Törnqvist). Hänen puolisonsa vuodesta 1953 oli osastopäällikkö, dosentti Annikki Suviranta (o.s. Elosuo, ent. Ekman, 1923-1999). Heillä oli kolme lasta, joihin kuuluu korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvos Outi Suviranta.
Hyasinttiarat

Hyasinttiarat ("Anodorhynchus") on papukaijasuku, johon kuuluu kolme lajia, jotka kaikki ovat harvinaisia. Hyasinttiarat ovat suurikokoisia papukaijoja, sillä jokaisen lajin yksilöt kasvavat usein yli 70 cm pitkiksi. 
Hyasinttiaroille on tyypillistä, että niillä sininen tai sinertävä höyhenpuku, paljaita, kellertäviä alueita kasvoissa alanokan pielessä ja silmien ympärillä, tummat silmät, suuri, tumma nokka, ja pitkä, kiilamaisesti kapeneva pyrstö joka voi olla pidempi kuin linnun ruumiin pituus.
Benue

Benue on yksi Nigerian 36 osavaltiosta. Se sijaitsee maan eteläosassa. Benuen pinta-ala on 34 059 neliökilometriä. Vuonna 2006 Benuessa oli 4 219 244 asukasta. Suurimpia etnisiä ryhmiä ovat tivit ja idomat.
Benuen pääkaupunki on Makurdi, jossa sijaitsee myös ilmavoimien tukikohta.
Benue on maanviljelysaluetta, jonka tärkeimpiä tuotteita ovat perunat, kassava ja soijapapu.
Se on saanut nimensä Benuejoen mukaan.
Jorma Juselius

Jorma Juselius (26. helmikuuta 1926 Helsinki – 18. huhtikuuta 2013 Mäntsälä) oli suomalainen harmonikansoittaja ja tanssimuusikko. Juseliuksen levytysura alkoi vuonna 1955, duettona Paavo Tiusasen kanssa. Hänen ohjelmistonsa painottui vanhaan tanssimusiikkiin, etenkin valsseihin ja tangoihin.
Juselius opiskeli harmonikansoittoa Helge Pahlmanin ja Toivo Mannisen johdolla kymmenvuotiaasta lähtien. Hän osallistui viihdytyskiertueille sota-aikana, ja tanssimuusikon ura käynnistyi 1940-luvun loppupuolella tanssimusiikin kysynnän kasvettua voimakkaasti sodan jälkeen. Myöhemmin hän esiintyi oman orkesterin kanssa levyttäen monia suosittuja valsseja ja tangoja. Juselius säesti erityisen paljon Henry Theeliä, mutta myös lukuisia muita laulusolisteja. Muita usein hänen kanssaan yhteistyötä tehneitä solisteja olivat muun muassa Matti Jurva, Tauno Palo ja Ansa Ikonen, Metro-tytöt sekä Matti Louhivuori. Tanssilavatoiminta oli vilkkaimmillaan 1950-luvulla, jolloin Juselius esiintyi ajoittain lähes viikon jokaisena iltana. Vuonna 1960 Juselius aloitti yhteistyön Pauli Granfeltin kanssa ja mukaan tulivat myös Granfeltin kanssa jo Olavi Virran yhtyeessä soittaneet Alvi Palho ja Tage Manninen. Hieman myöhemmin yhtyeen vakituiseksi laulusolistiksi tuli Henry Theel; Theelin jälkeen solisteina olivat Lasse Kuusela ja Mikko Järvinen. Juseliuksen yhtye esiintyi noin 80 keikan vuosivauhdilla aina 1980-luvun puoliväliin saakka. Sama kokoonpano esiintyi tilanteesta riippuen joko Juseliuksen tai Granfeltin nimissä. Juseliuksen yhtyeen albumi "Häävalssi" vuodelta 1977 oli aikansa myydyin harmonikkalevy.
Pääosan 1950- ja 1960-lukujen soololevytyksistään, joissa olivat mukana kitaristi Ingmar Englund ja kontrabasisti Mauno Maunola, Juselius teki Levytukku-yhtiölle. Levytyksistä erityisesti valssitulkinnat ovat olleet suomalaisyleisön suosiossa, joista eräänlaisena tavaramerkkinä on mainittu Rudolf Carreran säveltämä "Sinulle kuuluu lempeni". Juselius levytti vuosina 1955–1986 kaikkiaan 62 soolokappaletta sekä muutamia duettoja Taito Vainion, Paavo Tiusasen ja Matti Viljasen kanssa. Lisäksi hänen yhtyeensä oli mukana esimerkiksi muutamalla Henry Theelin albumilla 1970-luvulla.
Juselius toimi aktiivisesti harmonikkamusiikin hyväksi myös Suomen Harmonikkaliitossa, jonka kunniajäseneksi hänet kutsuttiin vuonna 2002.
Afrikankaijat

Afrikankaijat ("Poicephalus") on papukaijalintujen suku. Siihen kuuluu yhdeksän lajia, jotka elävät Afrikan trooppisissa osissa Senegalista Etiopiaan ja etelässä Kapin niemimaalle asti. Sukuun kuuluu 9 lajia.
Afrikankaijat ovat tanakoita, isopäisiä ja lyhytpyrstöisiä. Ne ovat värikkäitä ja kooltaan 20–30 cm pitkiä. Ainakin neljää lajia pidetään lemmikkieläiminä.
Niiden vanha suomenkielinen kutsumanimi on käkikaijat.
Borno

Borno on yksi Nigerian 36 osavaltiosta. Se sijaitsee maan koillisnurkassa, Nigerin, Tšadin ja Kamerunin rajalla. Bornon pinta-ala on 70 898 neliökilometriä. Vuonna 2006 Bornossa oli 4 151 193 asukasta. 
Bornon pääkaupunki on Maiduguri, joka on yli miljoonalla asukkaallaan yksi pohjoisen Nigerian suurimmista kaupungeista. Kanuri on alueen valtakieli. Monet asukkaat ovat sunnimuslimeita; myös kristitty vähemmistö on merkittävä.
Valitseva kasvillisuustyyppi on savanni; eteläosassa puusavannia akaasia- ja baobabpuineen, pohjoisosassa pensaikkovaltaista Sahellin savannia.
Kanem-Bornun historiallinen valtakunta sijaitsi osittain Bornun alueella, ja vaikka valtakunta lakkasi olemasta virallisesti 1893, sen hallitsijasuvun jälkeläisillä on edelleen sananvaltaa osavaltion asioissa.