tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Knihtikontrahti

Knihtikontrahti oli vuonna 1789 Ruotsin kruunun ja Kuusamon, Kuolajärven ja Kemijärven pitäjien talonpoikien välillä tehty sopimus alueellisesta puolustuksesta Venäjää vastaan. Ruotsin ja Venäjän välillä oli alkanut 1788, eikä Ruotsilla riittänyt joukkoja suojamaan näitä Pohjois-Suomen pitäjiä venäläisten mahdollisilta hyökkäyksiltä. Pitäjien talonpojat sitoutuivat kesäkuussa 1789 pidetyissä kokouksissa asettamaan jääkärijoukon, johon kuului 47 sotamiestä, 2 rumpalia ja 57 jääkäriä, kustantamaan näille varustuksen aseita lukuun ottamatta sekä perustamaan torpat sotilaille. Lisäksi talonpojat suostuivat lähettämään poikiaan, vävyjään ja renkejään 55 miehen vahvuisena joukkona jokavuotisiin harjoituksiin yhdessä tämän vakinaisen väen kanssa. Harjoituksia pidettiin 14 päivää kesällä ja neljä päivää talvella suksien kanssa. Valtaosa väestä tuli Kuusamosta.
Vastineeksi talonpojat vaativat vapautusta kaikesta muusta sotilaspestauksesta, maanmittauksesta, isostajaosta sekä maittensa veroituksesta ja muiden verojen korotuksista. Lisäksi vaadittiin, että uudistaloja ei saisi pitäjien alueelle perustaa ilman paikallisten suostumusta ja maanjaossa olisi vanhat tilat asetettava etusijalle. Paikkakuntien omaa sotaväkeä oli käytettävä tullirajan vartioimiseen, eikä sitä saisi rauhan eikä sodan aikana viedä komppanian piiriä kauemmas. Knihtikontrahti astui voimaan vuonna 1790.
Vuonna 1865 knihtikontrahti katsottiin valtion puolelta rauenneeksi, koska Suomi oli liitetty Haminan rauhassa 1809 Venäjään, ja raja-alueilla vallitsi rauha. Pitäjien asukkaat eivät kuitenkaan tätä hyväksyneet. Valtio vaati isojaon suorittamista pitäjissä, mutta pitäjien asukkaiden mukaan maat oli knihtikontrahdin perusteella jo jaettu asukkaille. Vuonna 1879 annettiin asetus knihtikontrahdin muuttamisesta ja perustettiin väliaikaiset manttaalilukujen mukaiset lohkot, joiden ulkopuolinen maa jäi valtion haltuun. Laki knihtikontrahtipitäjien isojaosta tuli voimaan vuonna 1898, ja tilusten mittaus alkoi 1900-luvun alussa. Kuolajärvellä isojako saatiin päätökseen 1930-luvun lopulla, ja esimerkiksi Posiolla isojako päättyi vasta 1950-luvulla. Eniten kiistoja aiheutti yhteismaiden jakaminen osakkaille.
Kazakstan lasten Eurovision laulukilpailussa

Kazakstan osallistui Lasten Eurovision laulukilpailuun ensimmäistä kertaa vuonna 2018. Kazakstanin osallistuminen lasten Eurovision laulukilpailuun oli samalla maan ensimmäinen osallistuminen mihinkään Eurovision-tapahtumaan.
Maan paras sijoitus on vuodelta 2019, jolloin Jeržan Maksim sijoittui kappaleellaan "Armanyńnan qalma" toiseksi.
Boy Erased

Boy Erased on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut Joel Edgerton. Elokuva perustuu Garrard Conleyn muistelmiin "Boy Erased: A Memoir" vuodelta 2016. Elokuvan pääosissa ovat Lucas Hedges, Nicole Kidman, Russell Crowe ja Edgerton itse. Elokuva kertoo baptistisen perheen pojasta, joka pakotetaan eheytymishoitoon.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 2. marraskuuta 2018.
Polignac

Polignac eli de Polignac on vanha ranskalainen aatelissuku, jonka eräällä haaralla on ruhtinaan arvo. Suvun toisen haaran jälkeläiset ovat hallinneet vuodesta 1949 Monacoa, mutta heidät katsotaan kuuluviksi Grimaldin dynastiaan.
Suvun nimi tulee nykyisessä Haute-Loiressa sijaitsevasta Polignacin linnasta. Polignacin varakreivien tiedetään hallinneen Loirejoen yläjuoksulla sijainnutta Velayn aluetta ainakin 1050-luvulta alkaen. Nykyinen Polignacin suku polveutuu 1300-luvulla eläneestä Guillaume III de Chalençonista, jonka puoliso Valpurge oli mainittua vanhempaa Polignac-sukua. Suvun ensimmäinen laajemman vaikutusvallan saavuttanut henkilö oli kardinaali Melchior de Polignac, jonka veljenpojanpoika Jules de Polignac korotettiin vuonna 1780 herttuaksi. Hänen poikansa, Ranskan pääministerinä toiminut Jules de Polignac sai vuonna 1820 paavin myöntämän ruhtinaan arvon, joka periytyi hänen jälkeläisilleen yhdessä herttuan arvon kanssa. Jules de Polignac vanhemman nuorimmasta pojasta Camille Henri Melchiorista polveutunut sukuhaara käyttää sen sijaan kreivin arvoa. Tähän sukuhaaraan kuului myös kreivi Pierre de Polignac, joka oli Monacon ruhtinaan Rainier III:n isä.
Warren DeMartini

Warren Justin DeMartini (s. 10. huhtikuuta 1963 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten glam metal -yhtye Rattin kitaristina. Hänet tunnetaan lempinimellä ”Torch” (suom. ”soihtu”).
Musiikillinen ura.
Rattiin liittyminen.
DeMartini liittyi 19-vuotiaana yhtyeeseen nimeltä Ratt ystävänsä Jake E. Leen suosituksesta vuonna 1982. Lee oli soittanut yhtyeessä aiemmin, mutta oli saanut kutsun liittyä Ozzy Osbournen yhtyeeseen. DeMartini oli San Diegon alueen, jossa myös Ratt vaikutti, lahjakkaimpia nuoria kitaristeja.
Vaiheet yhtyeessä.
Rattista tuli 1980-luvun suosituimpia glam metal -yhtyeitä, ja sen albumeita on myyty miljoonia kappaleita. DeMartini sai huomiota teknisesti lahjakkaana kitaristina. Hän oli myös kirjoittamassa yhtyeen suurimpia hittejä. Rattin suosio kääntyi laskuun 1990-luvulle tultaessa, ja yhtye hajosi alkuvuonna 1992. Se kasattiin uudelleen yhteen noin viisi vuotta myöhemmin, ja on säilynyt satunnaisista tauoista huolimatta pystyssä aina nykypäivään asti. DeMartini jäi pois yhtyeestä alkuvuonna 2018, eikä syytä ole kerrottu julkisuuteen.
Muut yhtyeet.
DeMartini on Rattin lisäksi ollut mukana muun muassa Dokkenissa, Whitesnakessa ja hetken aikaa myös Diossa. Hän on julkaissut myös kaksi sooloteosta: EP-levyn "Surf’s Up" (1995) ja pitkäsoiton "Crazy Enough to Sing to You" (1996).
Ghostscript

Ghostscript on PostScript, PDF, HP:n PCL ja Microsoftin XPS-tiedostoja käsittelevä ohjelmistopaketti. 
Perustoimintoja on näiden tiedostojen rasterisointi (renderöinti) bittikarttakuviksi, jotka voidaan esittää näytöllä tai tulostaa kirjoittimelle. Ghostscript on osana useita PDF-katseluohjelmia ja osana Unixin tai Linuxin tulostusjärjestelmiä. Lisäksi Ghostscript osaa tuottaa PDF-tiedostoja tai muuntaa esim. PostScript-tiedostoja (PS) PDF-tiedostoiksi.
Historia.
Ghostscriptin kirjoittamisen aloitti alun perin L. Peter Deutsch GNU-projektille vuonna 1986. Ohjelma julkaistiin GPL-lisenssillä. Pian Deutsch huomasi useiden yhtiöiden levittävän Ghostscriptia ja hän perusti Aladdin Enterprises -yhtiön kehittämään ohjelmistoa. Aladdin julkaisi uusimman version ohjelmistosta nimellä Aladdin Ghostscript ja kaksi versiota vanhempi ohjelma julkaistiin GNU-lisensillä nimellä GNU Ghostscript.
Ghostscript lakkasi 2004 olemasta virallisesti osa GNU-projektia.
Aladdinin versiosta käytettiin myös nimeä AFPL Ghostscript sen lisenssin mukaan.
Tämä jatkui vuoteen 2006, jolloin myös uusin versio (tuolloin Ghostscript 8.54) julkaistiin GNU-lisensillä.
Myöhemmin Aladdin Enterprises luovutti ohjelmiston ja sen oikeudet Artifex Software Inc.:lle, joka on nykyinen kehittäjä.
Vuonna 2013 ja versiosta Ghostscript 9.07 lähtien ohjelma on lisensoitu GNU Affero General Public Licensella.
Itse ohjelmiston lisäksi ongelman oli PostScriptin käyttämien Adoben omistamien fonttien korvaaminen. Tämä järjestyi vuonna 1996, kun URW lahjoitti kehittämänsä Times Roman (Nimbus Roman No. 9 L ), Helvetica (Nimbus Sans) ja Courier (Nimbus Mono L) -kloonit vapaalle lisenssille.
Luettelo Sega 32X -peleistä

Tämä on luettelo Sega 32X ja Mega-CD 32X/Sega CD 32X -peleistä.
__NoTOC__
Silja Syrjälä

Silja Syrjälä (s. 28. kesäkuuta 1998 Ilmajoki) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Seinäjoen Maila-Jusseja. Kaudella 2015 alkaneella Superpesisurallaan Syrjälä on edustanut myös Kankaanpään Mailaa ja Lapuan Virkiää. 25.7 2018 mennessä Syrjälä on pelannut Superpesiksen runkosarjassa 70 ottelua, joissa on lyönyt kolme kunnaria ja 38 tavallista juoksua, tuonut 54 juoksua ja kerännyt 261 kärkilyöntiä. Yhdeksässä pudotuspeliottelussa hän on tuonut kuusi juoksua ja kerännyt 22 kärkilyöntiä. Kaudeksi 2020 Syrjälä siirtyi Virkiästä takaisin Seinäjoen Maila-Jussien joukkueeseen.
Silja Syrjälä osallistui B-tyttöjen Itä-Länsi-otteluun 2017 Imatralla. Syrjälä valittiin vuoden 2021 Itä-Länsi-ottelussa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hänet valittiin myös vuoden 2022 Itä-Länsi-otteluun. Hänet valittiin Itä-Länsi-otteluun myös vuonna 2024 ja 2025. Hänet palkittiin Kentän parhaana myös vuoden 2025 Itä-Länsi-ottelussa.
Myös hänen kaksossisarensa Sanni Syrjälä pelaa Superpesistä.
KEF

KEF on brittiläinen kaiutinvalmistaja. Sen perusti sähköinsinööri Raymond Cooke Tovilissa Maidstonessa Kentissä 1961.
Yritys sai nimensä paikalla aiemmin sijainneen "Kent Engineering &amp; Foundry" -konetehtaan mukaan.
Cooke oli laivaston toisen maailmansodan veteraani. Hän oli työskennellyt BBC:lle ja oli ollut kaiutinvalmistaja Wharfedalen tekninen johtaja. Toisena avainhenkilönä oli tohtori Andrew Watson, joka johti akustiikan suunnittelua. Yhtiö oli ensimmäisiä, joka alkoi valmistaa kaiutinelementtejä muusta materiaalista kuin paperista. Lisäksi se käytti ensimmäisenä FFT-muunnosta kaiuttimien mittauksiin.
KEF alkoi valmistaa BBC:lle monitori-kaiuttimia. Kuluttajatuotteissa KEFin myyntivaltti oli olohuonekaiuttimen kutistaminen viidesosaan aiemmasta.
Yhtiö valmisti myös kaiutinelementtejä muille kaiutinvalmistajille, parhaimpina aikoina 10 000 viikossa.
KEF palkittiin kahteen kertaan kuningattaren palkinnolla vientikauppansa ansiosta.
Cooke sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvon 1979.
1990-luvun alussa New York Times nimesi KEFin toiseksi johtavaksi eurooppalaiseksi audiovalmistajaksi Bang &amp; Olufsenin rinnalla.
Yhtiö kuitenkin ajautui konkurssiin 1992. Sen osti GP Acoustics, joka on osa hongkongilaista Gold Peak -yritystä.
Kenwood Corporation

Kenwood Corporation ( on japanilainen äänentoistolaitteita ja radioamatöörilaitteistoa valmistava yritys.
Yritys on perustettu vuonna 1946 nimellä "Kasuga Radio Company" Naganossa. Vuonna 1957 se vaihtoi nimensä Trio-Kenwood Corporationiksi.
Sama vuonna yritys valmisti ensimmäisen FM-virittimen Japanissa ja 1960-luvun puolivälissä maailman ensimmäisen puolijohteisiin perustuvan vahvistimen. Tokion pörssiin se listautui 1968.
Kenwood yhdistyi vuonna 2008 JVC:n kanssa JVCKenwoodiksi. Molemmat merkit toimivat edelleen omilla brändeillään.
Luettelo Windows-peleistä

Tämä on luettelo Microsoft Windows -peleistä. Huom.: tässä on lueteltuna vain Windows 95 -käyttöjärjestelmästä eteenpäin julkaistuja pelejä.
__NoTOC__
Puutossalmi

Puutossalmi on maaseutukylä Kuopion eteläosissa noin 20 kilometriä kaupungin keskustasta etelään, lähellä entisen Vehmersalmen kunnan rajaa. Puutossalmen kylä sijaitsee Kallaveden Puutosselän ja Sotkanselän välissä sijaitsevan salmen länsipuolella. Asukkaita noin 600.
Puutossalmella sijaitsee nykyisin kylätalona toimiva entinen nuorisotalo (Kuhasten seurantalo, Puutossalmentie 790), ja kesäkioski IhmeTupa lossirannassa. Vuonna 1941 Tie- ja vesirakennushallituksen (TVH) moottoroima Puutossalmen lossi ylittää 482 metriä pitkän matkan Puutossalmen kylän puolelta Soisalon saareen.
Margit Lilius

Margit Lilius (1940-luvun lopulta alkaen "Mustapa", 10. heinäkuuta 1899 Helsinki – 2. maaliskuuta 1991 Oitti) oli suomalainen balettitanssija, jota pidetään Suomen ensimmäisenä klassisena ballerinana.
Margit Lilius syntyi Suomen ensimmäiseen tanssijasukuun: hänen enonsa oli miesten tanssin uranuurtaja Toivo Niskanen ja tätinsä tanssipedagogi Hilma Liiman. Margit Lilius sai oppia molemmilta, pääsi enonsa avulla koskettamaan Anna Pavlovaa ja esitti klassista varvastanssia ensimmäisenä suomalaisena Toivo Niskasen järjestämässä näytännössä vuonna 1917. Niskanen sai tytölle oppilaspaikan Pietarin Mariinski-teatterin balettikouluun, mutta tyttö ei halunnut jättää perhettään.
Lilius oli alusta asti mukana Suomalaisen oopperan vuonna 1922 perustetussa baletissa ja sai jo seuraavana vuonna tehtäväkseen "Joutsenlammen" roolin Odette-Odile. Vuonna 1926 Margit Lilius pääsi Milanon La Scalan tunnetuimman pedagogin Enrico Cecchettin oppilaaksi, mutta joutui palaamaan Suomeen hoitamaan emännyyttä miehensä Lauri Järvisen suvun maatilalla Hausjärven Oitissa. Sen ohella hän opetti tanssia ja esiintyi taas oopperan baletissa, mutta lopetti vuonna 1935 kun koko baletti oli lopetusuhan alla. Margit Lilius lähti Olga Preobrazhenskajan oppiin Pariisiin, mutta vietti sotavuodet Oitissa. Hän muutti sotien jälkeen Yhdysvaltoihin sinne aiemmin muuttaneen poikansa luo ja antoi hyväntekeväisyysesityksiä Suomen jälleenrakentamisen hyväksi. 
Yhdysvalloissa Lilius solmi toisen avioliittonsa Antti Mustapään kanssa, mutta mies kuoli jo 1952. Margit Lilius käytti kuitenkin loppuelämänsä nimeä Margit Mustapa tai Lilius-Mustapa. Hän esiintyi viimeisen kerran Seattlessa vuonna 1952 pohjoismaisen festivaalin 25 000 hengen yleisölle. Hän asui yksin jäätyään Kalifornian Santa Barbarassa ja kiinnostui teosofiasta Happy Valley -kouluyhteisössä Ojaissa, jossa hän myös opetti. Yhä toimivan yhteisön perustajiin kuuluivat Annie Besant, Aldous Huxley ja Krishnamurti. Margit Mustapa vietti aikaa myös tyttärensä hoitamalla Oitin maatilalla, jossa hän kuoli 1991.
BookBeat

BookBeat on tilauspalvelu, joka tarjoaa mahdollisuuden kuunnella digitaalisia äänikirjoja ja lukea e-kirjoja älypuhelimilla ja tableteilla. Palvelu toimii useissa Euroopan maissa. Suomessa BookBeatin valikoima kattaa useimmat kustantamot ja suomenkielisten äänikirjojen tarjonta on lisääntynyt voimakkaasti. Tarjolla on laaja valikoima myös englannin- ja ruotsinkielisiä äänikirjoja ja e-kirjoja. Suomalaisista kustantamoista WSOY, Tammi ja Kosmos kuuluvat samaan konserniin kuin BookBeat. Palvelu toimii iPhonella, iPadilla ja Android-laitteilla.
Historia.
BookBeat perustettiin 2015 ja kuuluu Bonnier-konsernin Bonnier Books -toimialaan. Ensimmäinen versio palvelusta avattiin pienelle testiryhmälle marraskuussa 2015 ja helmikuussa 2016 palvelu lanseerattiin laajemmalle yleisölle Ruotsissa. Suomessa BookBeat lanseerattiin toukokuussa 2016. BookBeat, yhdessä muiden digitaalisten tilauspalveluiden kanssa, on nostanut äänikirjojen myyntiä rajusti Suomessa. Ladattavien äänikirjojen myynti kasvoi 181 % vuonna 2017. BookBeat on äänikirjapalveluista selvä markkinajohtaja Suomessa ja vastasi vuonna 2017 90-prosenttisesti digitaalisten kirjojen markkinan kasvusta. Keväällä 2020 BookBeat ilmoitti sillä olevan yhteensä yli 300 000 maksavaa asiakasta. 
Toiminta-alue.
BookBeat toimii Suomessa, jossa se on markkinajohtaja, sekä Ruotsissa. Helmikuussa 2017 BookBeat lanseerattiin myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja valikoimissa on sekä Bonnierin kirjoja että noin 9 000 kirjaa HarperCollins-kustantamolta. Syksyllä 2017 BookBeat lanseerattiin myös Saksassa.
Global gaming 555

Global Gaming on ruotsalainen rahapeliyhtiö, joka tarjoaa useita erilaisia nettipelituotteita, mukaan lukien nettipokeri, pöytäpelit sekä live-kasinopelit useille kansainvälisille markkinoille.
Global Gamingin päätoimisto sijaitsee Malmössä, Ruotsissa, ja heillä on toimisto myös Maltalla ja Tallinnassa. Yritys käy kauppaa Nasdaq First North Premier -listalla Tukholman pörssissä nimellä Global Gaming 555 AB.
Global Gaming perustettiin vuonna 2009. 
Lisenssit.
Global Gaming operoi lisenssin No. 1668/JAZ alla. Lisenssin on Global Gamingin tytäryhtiölle myöntänyt ELEC GAMES N.V. Curacao eGaming, joka on valtuutettu ja säännelty Curacaon hallituksen toimesta.
Lokakuussa 2017 Global Gaming tiedotti, että he tulevat julkaisemaan IPO:n myöhemmin saman kuukauden aikana tarkoituksenaan tukea heidän B2C-tuotteidensa jatkuvaa kasvua.
Heinäkuussa 2018 Global Gamingille myönnettiin lisenssi Viron säännellyillä markkinoilla operoimiseen. EMTA (Estonian Tax and Customs Board) myönsi Global Gamingin tytäryhtiölle Safe Ent Ltd:lle lisenssin Ninja Casinolle sen jälkeen, kun he olivat antaneet hyväksyntänsä yrityksen PayNPlay-palvelulle.
Brändit.
Global Gaming 555 AB omistaa ja operoi useita nettisivustoja tytäryhtiöidensä kautta Ruotsissa, Maltalla ja Virossa. Yrityksen päätuotteet ovat:
Ninja Casino.
Ninja Casino julkaistiin vuonna 2016 ja se on Global Gamingin johtava brändi. 
SpelLandet.
SpelLandet julkaistiin huhtikuussa 2018 ja se on Global Gamingin uusin brändi. SpelLandet käyttää samaa PayNPlay-teknologiaa kuin Ninja Casino.
Viking Slots.
Viking Slots on nettikasino, joka on suunnattu suomalaisille, ruotsalaisille, norjalaisille ja englantilaisille asiakkaille.
Viking Slotsin pelejä operoi Aspire Global International LTD.
Sponsorit.
Kesäkuussa 2018 Global Gaming ilmoitti sponsorointisopimuksestaan Formula 1 -kuljettaja Mika Salon kanssa.
Humans

Humans on Sam Vincentin ja Jonathan Brackleyn käsikirjoittama scifisarja, joka perustuu ruotsalaiseen tieteisdraamasarjaan "Hubotit – melkein ihmisiä". Sarjaa tuottavat yhdysvaltalainen AMC ja brittiläinen Channel 4, sekä Shine Groupin omistama Kudos-tuotantoyhtiö.
Toukokuussa 2019 Channel 4 ilmoitti kolmannen kauden jääneen sarjan viimeiseksi.
Tuotanto.
Huhtikuussa 2014 Channel 4 ja Xbox Entertainment Studios kertoivat suunnitelmista uutta tieteissarjaa kohtaan. Microsoft kuitenkin sulki Xbox Entertainment Studiosin, jonka jälkeen AMC tuli toiseksi tuotantoyhtiöksi.
Channel 4 on ilmoittanut sarjan budjetiksi 12 miljoonaa puntaa.
Toisen tuotantokauden tilaus vahvistettiin heinäkuussa 2015 ja kolmannen maaliskuussa 2017. Kolmas kausi jäi sarjan viimeiseksi.
Amaroni

Amaroni on kunta Etelä-Italiassa, Calabrian alueella, Catanzaron maakunnassa. Kunta sijaitsee Catanzarosta parikymmentä kilometriä lounaaseen. Amaronissa on vajaat 2 000 asukasta.
Pyhä Barbara on Amaronin suojeluspyhimys.
A. M. Heikinheimo

Assar (Assari) Mikael Heikinheimo, sukunimi aik. "Heikel" (31. maaliskuuta 1871 Hailuoto – 1. tammikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen lyseon lehtori ja rehtori.
Heikinheimon vanhemmat olivat Kemijärven kirkkoherra, lääninrovasti Karl Robert Heikel (1819–1893) ja Johanna (Jenny) Wilhelmina Hackzell. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta 1890 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1897. Hän oli Kajaanin yhteislyseon rehtorina 1919–1929 ja toimi viimeksi Lappeenrannan yhteislyseon matemaattisten aineiden lehtorina vuodesta 1929 alkaen.
Heikinheimo oli naimisissa 1893–1913 Maria Susanna Helisten kanssa ja avioeron jälkeen vuodesta 1913 Hilma Aurora Niemen kanssa.
Bobby Blotzer

Robert John ”Bobby” Blotzer (s. 22. lokakuuta 1958 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten glam metal -yhtye Rattin rumpalina. Hän on ollut vuosien varrella mukana myös useissa sivuprojekteissa.
Muusikon ura.
Blotzer soitti uransa alussa Don Dokkenin yhtyeessä Rattin tulevan basistin Juan Croucierin kanssa. Kaksikko soitti myös Vic Vergeatin yhtyeessä 1980-luvun alussa ennen liittymistään glam metal -yhtye Rattiin vuonna 1982. Yhtye nousi suureen suosioon vuosikymmenen aikana, ja sen albumeita myytiin miljoonia kappaleita. Rattin hajottua suosion laskemisen siivittämänä vuonna 1992, Blotzer vetäytyi perhe-elämän pariin ja päivätöihin. Yhtye teki comebackin noin viisi vuotta myöhemmin. Jäsenten, varsinkin Blotzerin ja laulaja Stephen Pearcyn välit ovat olleet kuitenkin kireät alusta saakka. Asia on näkynyt Pearcyn useiden yhtyeestä eroamisten muodossa. Etenkin Blotzer tunnetaan värikkäistä kommenteistaan lehdistössä ja sosiaalisessa mediassa.
Vuonna 2015, Stephen Pearcyn erottua jälleen yhtyeestä edeltävänä vuonna, Blotzer kokosi uuden kokoonpanon, jolla hän lähti kiertueelle soittamaan Rattin kappaleita. Yhtye toimi alun perin nimellä Bobby Blotzer’s Ratt Experience, mutta nimi lyhennettiin myöhemmin Rattiksi, kun Blotzer ilmoitti hänellä olevan oikeus käyttää yhtyeen nimeä. Blotzer vetosi hänen ja kitaristi Warren DeMartinin omistamaan WBS Inc. -yhtiöön, joka hallinnoi Rattin nimeä. DeMartini yritti pysäyttää Blotzerin oikeustoimien kanssa, aluksi kuitenkin epäonnistuen. Rattin alkuperäisjäsenet Pearcy, DeMartini ja Croucier kokosivat yhtyeen uudelleen vuonna 2017 ja ottivat nimen käyttöön vetoamalla 1980-luvulla tehtyyn sopimukseen, joka oli oikeuden mukaan edelleen voimassa. Blotzer kommentoi värikkäästi muun muassa Facebook-sivuillaan, ja on aikonut jatkaa oikeustaistelua vanhoja yhtyetovereitaan vastaan.
Elli Mäkilä

Elli Mäkilä (ent. "Juuso", s. 14. marraskuuta 1978 Espoo) on suomalainen johtamisen ja markkinoinnin asiantuntija.
Mäkilä toimi MoonTV-kaapelikanavalla apulaistuottajana ja musiikkivideovastaavana. Hän juonsi "Livevintti"-sarjaa yhdessä Wallu Valpion kanssa ja teki artistihaastatteluja eri musiikkiohjelmiin. Samanaikaisesti Mäkilä kirjoitti freelancerina muun muassa "Suosikki-" ja "Ilta-Sanomat" -lehtiin. 2002 Mäkilä siirtyi projektikoordinaattoriksi ja copywriteriksi helsinkiläiseen mainostoimisto Adamsiin, josta tie jatkui A-lehtiin "Katso"-lehden toimittajaksi vuonna 2003.
Vuonna 2007 Mäkilä kirjoitti Nelonen-kanavalle viihteellisen sarjan "Alaston Hollywood". Samanaikaisesti hän työskenteli toimittajana Yle TV2:lla pyörineelle Maria Veitolan keskusteluohjelmalle "Maria, Maria!". Vuonna 2009–2010 Liv-kanavalla nähtiin Mäkilän ideoima ja käsikirjoittama keskusteluohjelma "Naisen suusta", jonka juontajana toimi näyttelijä Piitu Uski.
2011 Mäkilä siirtyi kokopäiväisesti "Suosikin" palvelukseen toimittajaksi. "Suosikin" lopettamisen jälkeen Mäkilä jatkoi lehteä kustantaneen Otavamedian palveluksessa vastaavana päätoimittajana, vastuullaan lastenlehdet "Koululainen, Villivarsa, Tom &amp; Jerry" ja "Lemmikki" sekä sanaristikkolehdet. Vuonna 2015 hän otti vastuulleen Otavamedian natiivimainontaan liittyvät liiketoiminnat. Elokuussa 2018 Mäkilä siirtyi perustamansa markkinointiviestinnän toimiston Storybound Oy:n toimitusjohtajaksi.
Vuodesta 2016 Mäkilä toimi myös Tanssin talon hallituksen varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana 2019–2020 sekä IAB Finlandin sisältömarkkinointi-työryhmän puheenjohtajana vuosina 2017–2020. Tammikuussa 2021 hänet valittiin sähkökäyttöistä superautoa kehittävän Toroidion Oy:n hallituksen varapuheenjohtajaksi. Marraskuussa 2021 hänet valittiin Liike Nyt -puolueen Lohjan-yhdistyksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Aluevaaleissa tammikuussa 2022 Mäkilä valittiin Länsi-Uudenmaan hyvinvointialueelle varavaltuutetuksi ja Liike Nytin Länsi-Uudenmaan aluevaltuustoryhmän varapuheenjohtajaksi.
Syyskuussa 2022 Mäkilä nimitettiin Svenska Teaternin johtoryhmään myynti- ja markkinointipäälliköksi jolloin hän siirtyi fuusioimansa Storybound Oy:n (nyk. Jatkotarina Oy) hallitukseen. Vapaa-ajallaan Mäkilä toimii vapaaehtoisena meripelastajana.
Helmikuussa 2025 Mäkilä palasi Jatkotarina Oy:n toimitusjohtajaksi.
Gallia Lugdunensis

Gallia Lugdunensis () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Galliassa ja käsitti suuren osan nykyistä Keski- ja Länsi-Ranskaa.
Maantiede.
Gallia Lugdunensiksen provinssi käsitti suunnilleen nykyisen Ranskan Burgundin, Normandian, Bretagnen, Pariisin seudun ja Orléansin. Provinssin rajat seurasivat tärkeitä jokia: Loire, Saone ja Seine. Provinssin koillispuolella sijaitsi Gallia Belgican provinssi, kaakkoispuolella Gallia Narbonensis ja eteläpuolella Gallia Aquitania. Luoteisrannikko oli Englannin kanaalin (lat. "Oceanus Britannicus") rantaa ja lounaisrannikko Biskajanlahden (lat. "Mare Cantabricum") rantaa.
Provinssin hallinnollinen keskus oli Lugdunum (nyk. Lyons). Sen lisäksi tärkeitä kaupunkeja olivat muun muassa Alesia, Augustodunum (nyk. Autun) ja Lutetia (nyk. Pariisi).
Kaupunkeja.
Gallia Lugdunensiksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Keisari Augustus huomasi, että monista kansoista koostuvan Gallian hallinto oli hankalaa, joten hän jakoi alueen Gallia comatan provinssin vuonna 16 eaa. kolmeen osaan. Gallia Lugdunensis oli näistä osista parhaiten integroitunut osaksi Roomaa. Provinssien jaossa se luettiin keisarin provinsseihin. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.
Lugdunensis oli osa kelttien asuttamaa aluetta, jota kreikkalaiset olivat kutsuneet Keltikaksi (lat. "Gallia Celtica"). Celtican eteläiset osa Loiresta etelään kuuluivat Gallia Aquitaniaan. Kelttien kieli säilyi provinssin metsäalueilla 400-luvulle asti, ja joissain osissa Bretagnea nykyaikaan. Lugdunensiksen kulttuuri oli kuitenkin varsin kaupungistunutta. Eri heimojen hallitsemista kylistä tuli eräänlaisia kuntia, ja näiden pikkukaupunkien keskustoihin nousi hienoja julkisia rakennuksia.
Provinssi lakkautettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin ja jaettiin kolmeksi provinssiksi, jotka olivat Lugdunensis prima, Lugdunensis secunda ja Sequana.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Gallia Aquitania

Gallia Aquitania () tai vain Aquitania () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Galliassa ja käsitti suunnilleen nykyisen Ranskan lounaisosan.
Maantiede.
Gallia Aquitanian provinssi käsitti Gallian ja samalla nykyisen Ranskan lounaisosan, mukaan lukien pääosan Biskajanlahden (lat. "Mare Cantabricum") rannikosta. Provinssiin kuuluivat muun muassa nykyiset Auvergne ja Poitou-Charentes sekä alun perin myös Gascogne. Provinssia rajasivat etelässä Pyreneiden vuoret, lännessä Atlanttiin kuuluva Biskajanlahti, ja pohjoisessa ja idässä Loire- ja Rhone-joet. Provinssin pohjois- ja koillispuolella sijaitsi Gallia Lugdunensiksen provinssi, kaakkoispuolella Gallia Narbonensis ja eteläpuolella Hispania Tarraconensis.
Provinssin hallinnollinen keskus oli Mediolanum Santonum (nyk. Saintes), myöhemmin Burdigala (nyk. Bordeaux). Muihin tärkeisiin kaupunkeihin kuului muun muassa Limonum eli Pictavium (nyk. Poitiers).
Kaupunkeja.
Gallia Aquitanian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Keisari Augustus huomasi, että monista kansoista koostuvan Gallian hallinto oli hankalaa, joten hän jakoi alueen Gallia comatan provinssin vuonna 16 eaa. kolmeen osaan. Gallia Aquitania oli näistä osista eteläisin. Provinssi luettiin keisarin provinsseihin. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.
Provinssi lakkautettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemien uudistusten aikoihin ja jaettiin kolmeksi provinssiksi, jotka olivat Aquitania prima, Aquitania secunda ja Novempopulana. Viimeistään jako on ollut voimassa noin vuonna 313/314, sillä se esiintyy "Veronan luettelossa". Toisaalta Aquitanian provinssi esiintyy yhtenä vielä joissakin "Veronan luetteloa" myöhemmissäkin lähteissä. Uudet provinssit kuuluivat Viennensiksen diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Gallia Belgica

Gallia Belgica () tai vain Belgica () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Galliassa ja käsitti alueen pääosin nykyisten Belgian, Ranskan ja Saksan alueilla.
Maantiede.
Gallia Belgican provinssi käsitti Gallian koillisosan. Se ulottui Seineltä Reinille ja etelässä Saoneen. Provinssiin kuului alueita pääosin nykyisten Belgian ja Koillis-Ranskan alueilla. Siihen kuului myös osa Etelä-Hollannista sekä Mosel-joen alueen Saksasta, ja laajimmillaan myös Pohjois-Sveitsistä. Provinssin koillispuolella sijaitsivat Germania inferiorin ja Germania superiorin provinssit, itäpuolella Raetia, eteläpuolella Alpes Poeninae, Alpes Graiae ja Gallia Narbonensis, ja lounaispuolella Gallia Lugdunensis. Englannin kanaalin (lat. "Oceanus Britannicus") toisella puolella sijaitsi Ison-Britannian saari ja Britannian provinssi. Gallia Belgican asukkaissa oli sekä kelttejä että germaaneja.
Provinssin hallinnollinen keskus oli Durocortorum (nyk. Reims), mutta tärkeitä virkamiehiä toimi myös Augusta Treverorumissa (nyk. Trier).
Kaupunkeja.
Gallia Belgican provinssin kaupunkeja olivat sen laajimmassa vaiheessa muun muassa:
Historia.
Keisari Augustus huomasi, että monista kansoista koostuvan Gallian hallinto oli hankalaa, joten hän jakoi alueen Gallia comatan provinssin vuonna 16 eaa. kolmeen osaan. Gallia Belgica oli näistä osista pohjoisin. Provinssien jaossa se luettiin keisarin provinsseihin. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.
Keisari Domitianuksen valtakaudella isoja alueita Reinin ympäriltä erotettiin omiksi provinsseikseen Germania inferior ja Germania superior. Diocletianuksen aikana noin vuonna 293 loput jaettiin edelleen kahteen provinssiin, jotka olivat Belgica prima ja Belgica secunda. Frankit valtasivat alueen 400-luvulla.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Dikvatti

Dikvatti eli dikvattidibromidi (C12H12N2Br2) on aromaattinen ja heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa dikvatti on vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja vähäisessä määrin esimerkiksi metanoliin ja etanoliin. Muihin orgaanisiin liuottimiin se ei liukene. Dikvatin herbisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se aiheuttaa auringonvalon vaikutuksesta radikaalien esimerkiksi peroksi- ja hydroksiradikaalien muodostumista kasvisoluissa. Nämä radikaalit aiheuttavat soluvaurioita, minkä seurauksena kasvi kuihtuu ja kuolee. Dikvatti on myös myrkyllistä ihmisille. Se ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä ja sille altistumisesta oireina voivat muun muassa yskä ja huonovointisuus. Yhdiste on myrkyllistä maksalle ja munuaisille ja suuret annokset voivat hengitettynä tai nieltynä johtaa kuolemaan.
Valmistus ja käyttö.
Dikvattia valmistetaan 2,2′-bipyridiinin ja 1,2-dibromietaanin välisellä reaktiolla.
Dikvattia käytetään rikkaruohomyrkkynä kasvis-, hedelmä- ja viiniviljelmillä ja vesikasvillisuuden hävittämiseen. Lisäksi sitä käytetään lehtien kuivattamiseen ennen sadonkorjuuta peruna-, soijapapu- ja puuvillapelloilla. Yhdiste levitetään tyypillisesti vesiliuoksena. Dikvatti on hyväksytty kasvinsuojeluaineeksi muun muassa Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen alueella.
Kalliotuhkapensas

Kalliotuhkapensas ("Cotoneaster scandinavicus") on tuhkapensaiden sukuun kuuluva kasvi. Se elää kallioilla ja kivikoissa. Se on jokseenkin harvinainen. Sitä tavataan Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa, Uudellamaalla, Etelä-Karjalassa ja joskus Satakunnassa.
Kalliotuhkapensas kasvaa noin 30–120 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat pyöreähkön soikeita ja ehytlaitaisia. Lehdet ovat päältä lähes kaljut, mutta alta taas vaaleankarvaiset. Kukat ovat valkoisia tai hieman punertavia. Kukat ovat lehtihangoissa yksittäin tai kolmittain. Kukkimisaika on toukokuusta kesäkuuhun. Hedelmä on kellanpunainen sekä myrkyllinen.
Otto Luening

Otto Clarence Luening (15. kesäkuuta 1900 Milwaukee, Wisconsin – 2. syyskuuta 1996 Manhattan, New York) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, kapellimestari ja huilisti. Hän tuli parhaiten tunnetuksi elektronisen musiikin edelläkävijänä.
Lueningin isä oli kapellimestari, pianisti ja opettaja, joka opiskeli Leipzigissa. Vuonna 1912 perhe muutti Müncheniin, jossa Luening opiskeli konservatoriossa ja debytoi 16-vuotiaana huilistina. Ensimmäisen maailmansodan aikana perhe siirtyi Zürichiin, jossa Luening soitti huilua Tonhalle-orkesterissa Richard Straussin ja Arthur Nikischin johdolla. Hän sai yksityistä opetusta Ferruccio Busonilta. 
Vuonna 1920 Luening muutti Chicagoon, jossa hän johti American Grand Opera Companya, soitti huilua kamarikokoonpanoissa ja opetti musiikin teoriaa. Hän työskenteli myöhemmällä urallaan muun muassa Columbian yliopistossa vuodesta 1944, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1970. 
Luening kantaesitti muun muassa Gian Carlo Menottin oopperan "Meedio". Hänen omaan tuotantoonsa kuuluvat ooppera "Evangeline" (1948) ja varhainen nauhalle sävelletty teos "Fantasy in Space". Hänen johdollaan opiskelivat niinkin erilaiset säveltäjät kuin Seymour Shifrin, John Corigliano, Charles Wuorinen, Mario Davidovsky ja John Kander. Luening oli vuonna 1940 perustamassa American Music Centeriä ja vuonna 1954 Composers Recordings Inc:iä. Hän sävelsi yhdeksänkymppiseksi saakka, ja hänen myöhäisiin teoksiinsa kuuluu vuonna 1995 kantaesitetty "Divertimento" viululle, klarinetille ja pianolle. Hän julkaisi omaelämäkerran "The Odyssey of an American Composer" (1980).
Tapio Anttila

Tapio Juhani Anttila (s. 1962 Falun, Ruotsi) on suomalainen sisustusarkkitehti ja huonekalumuotoilija. 1990-luvun lopulta alkaen hän toimi Iskun suunnitteluosastolla, kunnes perusti oman suunnittelutoimiston. Hänen tuotantonsa ulottuu tarjottimista ja muista pienesineistä valmistalokonsepteihin, mutta tunnetuin hän on huonekaluistaan. Tapio Anttila Collection on kokoelma eri valmistajien tekemiä tuotteita.
Ruotsissa syntynyt ja Oulussa varttunut Anttila opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa muun muassa Ilmari Tapiovaaran johdolla. Hän on jäsenenä ekologisuuteen ja kestävään muotoiluun tähtäävässä Woodism -muotoilijaryhmässä.
Anttilan muotokieltä kuvataan askeettiseksi, käytännölliseksi ja usein hieman humoristiseksi. Hänet valittiin Suomessa vuoden 2012 kalustesuunnittelijaksi, ja hän on voittanut urallaan monia kansainvälisiä palkintoja, kuten yli kymmenen Good Design Awardia ja Fennia-palkinnon. Pedro-yhtiön valmistama ON-vuodesohva palkittiin "Avotakka"-lehden Vuoden huonekaluna 2007. Vuonna 2018 Anttila sai Pro Finlandia -mitalin.
Väinö Salmi (muistelmakirjailija)

Väinö Hjalmar Salmi (28. heinäkuuta 1895 Pukkila – 11. lokakuuta 1981 Borås) oli suomalainen puuseppä ja muistelmakirjailija.
Väinö Salmi osallistui Suomen sisällissotaan punaisten puolella ja sai sodan jälkeen valtiorikostuomioistuimessa elinkautisen vankeustuomion. Hän vapautui vuonna 1925 yleisen armahduksen yhteydessä ja siirtyi tammikuussa 1927 Neuvostoliittoon. Salmi työskenteli Neuvosto-Karjalassa eri tehtävissä kunnes päätyi jatkosodan alkaessa 1941 taas Suomeen. Sodan jälkeen Valpo pidätti hänet 1947 ja häntä uhkasi Neuvostoliittoon luovutus. Salmi pääsi kuitenkin vapaaksi kun Valpo lakkautettiin 1948 ja sen jälkeen hän muutti Ruotsiin jonne hän jäi pysyvästi asumaan.
Salmi julkaisi kolme muistelmateosta 1960- ja 1970-luvuilla. Ensimmäinen kirja "Olin punikki" käsitteli Salmen vaiheita sisällissodan aikana ja vankeutta Tammisaaren vankileirillä, myöhemmät kirjat kuvasivat hänen kokemuksiaan Neuvosto-Karjalassa.
Väinö Salmen poika Osmo Salmi jäi Neuvostoliittoon jatkosodan jälkeen ja muutti Suomeen 1990-luvun alussa. Hänkin kirjoitti kolme muistelmakirjaa, "Lapsuuteni Neuvosto-Karjalassa" (2006), "Miehitetty Aunus" (2007) ja "Ihmiset usvassa" (2008).
Luettelo Osuuspankeista 1997

Tämä luettelo kattaa osuuspankit, jotka 1.7.1997 perustivat Osuuspankkiryhmän (nyk. OP-ryhmä).
Aiemmin yhtenä pankkiryhmänä toimineet Osuuspankit jakautuivat vuonna 1997 kahteen leiriin. Valtaosa pankeista, 253 pankkia ja ryhmän keskuspankki OKO, liittyi 1.7.1997 perustettuun "Osuuspankkiryhmään". Vähemmistöön jääneet 44 ”kapinapankkia” jättäytyivät ryhmän ulkopuolelle ja perustivat Paikallisosuuspankki-nimisen ryhmän. Luettelo POP Pankeista sisältää ulkopuolelle jääneet 44 pankkia.
Luettelon pankit olivat osuuspankkimuotoisia ryhmän jäsenpankkeja. Poikkeuksen muodostivat Okopankki ja OKO, jotka molemmat olivat osakeyhtiömuotoisia ja ryhmän tytäryhtiöitä eivätkä jäsenpankkeja. Okopankki oli Helsingin seudulla toimiva vähittäispankki ja OKO ryhmän keskuspankki.
Reykjavíkin roomalaiskatolinen hiippakunta

Reykjavíkin roomalaiskatolinen hiippakunta on katolisen kirkon hiippakunta, joka toimii Islannissa. Sen keskuspaikkana toimii Reykjavík.
Historia.
12. kesäkuuta 1923 perustettiin Islannin apostolinen prefektuuri. 6. kesäkuuta 1929 siitä tuli Islannin apostolinen vikariaatti. Vuonna 1950 maassa oli 443 katolista, mikä muodosti 0,3% maan väestöstä. Seurakuntia oli kaksi. 18. lokakuuta 1968 vikariaatista tuli Reykjavíkin roomalaiskatolinen hiippakunta. Vuonna 1970 seurakuntia oli edelleen kaksi ja katolisia niissä 1 327, 0,7% väestöstä. Vuonna 1990 seurakuntia oli neljä ja niissä jäseniä 2 367, 0,9% väestöstä. Vuonna 2000 seurakuntia oli yhä neljä ja jäseniä 3 827, 1,4% väestöstä. Vuonna 2010 seurakuntia oli viisi ja jäseniä 9 625, 3,0% väestöstä.
Nykytilanne.
Vuonna 2014 hiippakuntaan kuului 5 seurakuntaa, 15 pappia ja jäseniä 11 454, jotka muodostivat 3,5% maan väestöstä.
NXIVM

NXIVM (Nexium) on yhdysvaltalainen seksikultti, joka toimi 20 vuotta. Sen johtaja oli Keith Raniere, joka pidätettiin maaliskuussa 2018 Meksikossa. Sitä rahoittivat kanadalaiset Seagram-viskiyhtiön perijättäret Clare ja Sara Bronfman. Raniere ja Bronfmanit pidätettiin ja heitä vastaan alkoi oikeuskäsittely heinäkuussa 2018. Raniere tuomittiin lokakuussa 2020 New Yorkissa 120 vuoden vankeusrangaistukseen. Tuomio langetettiin muun muassa seksuaalisesta hyväksikäytöstä, kiristyksestä, pakkotyöstä, ihmiskaupasta ja lapsipornon hallussapidosta. Clare Bronfman tuomittiin syyskuussa 2020 yli kuudeksi vuodeksi vankeuteen.
Bohemian Rhapsody (elokuva)

Bohemian Rhapsody on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut elämäkertaelokuva brittiläisestä rockyhtyeestä Queenistä ja erityisesti sen solistista Freddie Mercurystä. Elokuvan on ohjannut Bryan Singer ja käsikirjoittanut Anthony McCarten. Mercurya esittää Rami Malek, ja muissa päärooleissa näyttelevät Lucy Boynton, Gwilym Lee, Ben Hardy, Joseph Mazzello, Aidan Gillen, Tom Hollander, Allen Leech ja Mike Myers.
"Bohemian Rhapsody" sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa 24. lokakuuta 2018 ja Yhdysvalloissa sekä Suomessa 2. marraskuuta 2018.
Elokuva sai ristiriitaisen vastaanoton kriitikoilta, mutta siitä tuli silti lipputulomenestys ja tuotti 52 miljoonan dollarin budjetilla 900 miljoonaa dollaria. Elokuva oli Suomessa vuoden 2018 kolmanneksi katsotuin yli 300 tuhannella katsojalla.
Elokuva sai viisi Oscar-ehdokkuutta vuoden 2019 gaalassa, muun muassa parhaasta elokuvasta ja miespääosasta. Elokuva lopulta voitti neljä Oscar-palkintoa. Elokuva palkittiin kahdella Golden Globella: parhaasta draamaelokuvasta ja miespääosasta. Malek palkittiin roolistaan myös parhaan miespääosan SAG-palkinnolla.
Arviot.
Elokuva sai täystyrmäyksen "Helsingin Sanomien" Leena Virtasen arvostelussa. Hänen mukaansa se kadotti mahdollisuutensa loistavaksi elämäkertaelokuvaksi. Päähenkilöllä ei ole juuri mitään tekemistä esikuvansa kanssa, ja elokuva keskittyy epäolennaisuuksiin, kuten Mercuryn hampaisiin. Kritiikkinsä loppupuolella Virtanen kysyy: ”Miten vielä 2010-luvulla voi olla niin vaikea kertoa homomiehestä ilman heteropehmennystä?”
Variety-lehden kriitikko Owen Gleibermanin mukaan elokuva oli katsottava kurkistus Queenin vaiheisiin, mutta elokuva on siinä asemassa, että olisiko se ylipäätään tehty (Malekin esitystä Mercurynä hän tosin kuvailee nahka-asuun pukeutuneena riikinkukkona, joka vapaana tuo esille elämänvoimaansa erityisesti elokuvan huippukohdassa). The Guardianin Steve Rosen antaman kahden tähden arvion mukaan Malekin esitys on loistavaa, mutta elokuva tuntuu enemmän lahjakkaan cover-yhtyeen esitykseltä kuin uraaurtavan musiikillisen kehityskaaren kuvaukselta. The Mirror -lehden Chris Hunneysett kehui elokuvaa siitä, että se sallii Queenille Mercuryn elämänkuvauksen kautta kutsua itseään lipunmyyntisuosion mestariksi, ja suositteli elokuvan katsomista hyvällä äänenlaadulla.
Elokuva sai yleisöltä paremman vastaanoton kuin kriitikoilta. Internet Movie Databasessa arvio on 7,9. Metacriticissä elokuva sai kriitikoilta 49/100 pistettä ja yleisöltä 7,7/10 pistettä. Rotten Tomatoes -sivustolla sen yleisöarvosana on 85% (1/2022).
Julie Lamarre

 
Julie Lamarre (s. 30. syyskuuta 1984) on kanadalainen karateka, joka kilpailee myös crossfitissa. Hän on keskisarjan maailmanmestari ja nelinkertainen Yhdysvaltain mestari.
Kilpaura.
2008 tammikuussa Lamarre saavutti Yhdysvaltain keskisarjan mestaruuden Los Angelesissa. Hän voitti loppuottelussa Daniela Dinevan.
2009 Lamarre sijoittui neljänneksi elokuussa pidetyissä MM-kilpailuissa Japanissa. Hän hävisi pronssiottelun Evgenia Lukjanenkolle. 
2010 Lamarre saavutti All American Openin mestaruuden keskisarjassa, voitettuaan loppuottelussa Yuma Tasakin. 
2011 Lamarre saavutti hopeaa naisten historian ensimmäisissä maailmanmestaruuskilpailuissa, joka käydään avoimessasarjassa. Hän hävisi loppuottelun Anastasia Khripunovalle.
2012 Lamarre voitti Ekaterina Provkovan All American Openin loppuottelussa, jonka myötä hän saavutti Yhdysvaltain keskisarjan mestaruuden.
2013 huhtikuussa Lamarre saavutti keskisarjan maailmanmestaruuden voitettuaan loppuottelussa Tazaki Yuman. Hän saavutti myöhemmin kesäkuussa All American Openin keskisarjan mestaruuden, voitettuaan loppuottelussa Myriam Lamarren. 
2017 Lamarre oli mukana KWU-liiton MM-kilpailuissa Venäjällä, jossa hän saavutti hopeaa. Lamarre hävisi loppuottelun Agata Winiarskalle. 
Crossfit.
Lamarre on kilpaillut myös Crossfitin parissa. Hän osallistui vuosina 2015 ja 2016 CrossFit Games kilpailuihin.
Imbolc

 
Imbolc oli yksi kelttien neljästä tärkeimmästä juhlasta. Sitä vietettiin 1. helmikuuta ja uskotaan, että juhla liittyi uuhien imetykseen. Juhla yhdistettiin myös Irlannin Brigit-jumalattareen, joka oli äitijumalatar ja synnyttävien naisten suojelija. Imbolcin kaikki juhlallisuudet näyttävät liittyneen hedelmällisyyteen ja vuodenajan riitteihin.
Rituaalit.
Imbolcilla suoritetaan rituaaleja, jotka liittyvät luovan inspiraation, puhdistautumisen, aloituksen, kynttilätöiden tai kodin ja temppelin siunausten teemoihin. Joitakin Imbolciin liittyviä tapoja ovat kynttilöiden sytyttäminen, kevään ennusmerkkien etsiminen, kodin siivoaminen ja Brigidin tervetulleeksi toivottaminen. Imbolciin yhdistetään myös värit valkoinen ja punainen, kynttilät, siemenet, Brigidin pyörä, maito ja alkamisen, aloituksen ja inspiraation energiat.
Anatis (kovakuoriaissuku)

Anatis on kovakuoriaisten (Coleoptera) lahkoon kuuluva leppäpirkkosuku. Sukuun kuuluu ainakin kuusi lajia. Lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Suomessa on tavattu yksi Anatis-suvun laji, isopirkko. Suvun lajien pituus on 7,2-10,5 mm ja leveys 5,5-9,0 mm. Suvun lajit elävät usein metsissä.
Melalahti (Kuopio)

Melalahti on Kuopion 40. kaupunginosa, joka kattaa aiemman Riistaveden kunnan keskustaajaman. Se sijaitsee maanteitse noin 37 kilometriä Kuopion keskustasta itään. Tilastokeskuksen mukaan Melalahden taajaman pinta-ala oli 1,51 neliökilometriä ja taajamassa asui vuonna 2016 yhteensä 838 ihmistä. Kaikkiaan Riistavedellä (aiemman kunnan alueella) asuu noin 2 250 henkeä.
Melalahdessa toimii muun muassa Riistaveden palvelukeskus neuvoloineen ja terveysasemineen (Museopirtintie 3, aiemmin nimellä Museotie), Melalahden päiväkoti, Riistaveden yhtenäiskoulu, Riistaveden kirjasto, nuorisotila Kormu, Riistaveden seurakuntatalo ja Riistaveden palvelukoti. Kaupunginosassa toimii myös paloasema, pankki, asiamiesposti, apteekki, kaksi päivittäistavarakauppaa, parturikampaamoja, kukkakauppa, ravintola, huoltoasema ja taksiasema sekä kotiseutumuseo. Joensuuntien eli valtatie 9:n eteläpuolella sijaitseva Riistaveden kirkko on niukasti kaupunginosan ulkopuolella, mutta valtatien pohjoispuolinen hautausmaa kuuluu Melalahden kaupunginosaan.
Gallia Narbonensis

Gallia Narbonensis () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Galliassa ja käsitti alueen nykyisen Ranskan kaakkoisosassa.
Maantiede.
Gallia Narbonensiksen provinssi käsitti Gallian ja samalla nykyisen Ranskan kaakkoisosan Välimeren rannikolla. Siihen kuuluivat suunnilleen nykyiset Languedoc, Var, Vaucluse ja Drôme sekä Rhône-joen alue. Provinssin luoteispuolella sijaitsi Gallia Aquitanian provinssi, pohjoispuolella Gallia Lugdunensis, koillispuolella Gallia Belgica, itäpuolella Alpes Poeninae, Alpes Graiae, Alpes Cottiae ja Alpes maritimae, ja eteläpuolella Hispania Tarraconensis.
Provinssin hallinnollinen keskus oli Narbo eli Narbo Martius (nyk. Narbonne).
Kaupunkeja.
Gallia Narbonensiksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Antiikin kreikkalaiset perustivat alueelle Massalian (lat. "Massilia") kaupungin eli nykyisen Marseillen noin vuonna 600 eaa. Roomalaiset valtasivat alueen vuodesta 125 eaa. alkaen. Alueen aurinkoinen ilmasto, jossa kasvaa viiniä ja oliiveja, houkutti monia roomalaisia sinne.
Roomalaisella kaudella myöhemmän Gallia Narbonensiksen alue oli alun perin osa Gallia transalpinan provinssia. Gallia Narbonensiksen provinssi perustettiin ilmeisesti vuonna 22 eaa. Augustuksen ajan provinssien jaossa se luettiin senaatin provinsseihin. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.
Provinssi lakkautettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemien uudistusten aikoihin ja jaettiin kolmeksi provinssiksi, jotka olivat Narbonensis prima, Narbonensis secunda ja Viennensis. Viimeistään jako on ollut voimassa noin vuonna 313/314, sillä se esiintyy "Veronan luettelossa". Uudet provinssit kuuluivat Viennensiksen diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Lea Lampila

Lea Lampila (24. helmikuuta 1924 Viipuri – 18. kesäkuuta 2006 Asperö, Ruotsi) oli ruotsinsuomalainen muistelmakirjailija, joka asui viimeksi Bohusin läänissä, Asperön saarella.
Lampilan perhe lähti Neuvostoliittoon työnhakuun vuonna 1931 hänen ollessaan 7-vuotias. Hänen isänsä Sulo kuoli yrittäessään paeta, äiti Helmi joutui vankileirille ja Lea sijoitettiin lastenkotiin. Koulusta päästyään hän onnistui löytämään vankileiriltä päässeen äitinsä, mutta kesällä 1947 Lea Lampila sai itse 10 vuoden leirituomion päästen vapaaksi kuuden vuoden jälkeen 1953. Hän loikkasi Neuvostoliitosta Ruotsiin vuonna 1967 ja sai poliittisen turvapaikan ja Ruotsin kansalaisuuden. Hän kirjoitti 1990-luvulla kaksi omaelämäkerrallista kirjaa "Toivon tähti" ja "Stalinin lapset".
Flamma

Flamma ("Liekki") oli syyrialainen orja ja Roomassa taistellut gladiaattori, tyypiltään secutori. Flamman voittojen määrä on suurimpia Rooman historiassa. Hän kuoli 30-vuotiaana.
Ura.
Flamma muistetaan erityisesti sitkeydestä ja taistelutaidoistaan, sillä useimmat gladiaattorit kuolivat yleensä ensimmäisessä taistelussa, mutta Flammalle niitä kertyi 13 vuoden aikana jopa 34. Hän voitti niistä 21. Yhdeksän kertaa hänen taistonsa päättyivät tasapeliin ja neljä kertaa tappioon. Hänen tilastonsa oli kirjattu Sisiliassa sijaitsevaan hautakiveensä. Hän ei kuollut areenalle sillä yleisö arvosti Flamman taitoja niin paljon, että myönsi hänelle joka kerta hänen hävittyään armahduksen.
Flamman taistelytyyppi oli secutori, jonka varusteita olivat lyhyt miekka gladius, suuri kilpi ja kypärä. Secutorin vastustajana oli yleensä retiarius, jolla oli aseinaan verkko ja pitkä puinen atrain. Flamma sai uransa aikana neljästi "rudis"-palkinnon, pienen puisen miekan, jonka myötä hän olisi voinut lopettaa uransa gladiaattorina ja jatkaa elämäänsä vapaana Rooman kansalaisena. Flamma kuitenkin kieltäytyi jokaisella kerralla ja jatkoi uraansa. Hautakirjoituksen mukaan hän kuoli 30-vuotiaana.
Carl Ducander

Carl Nils Ducander (22. huhtikuuta 1858 Kristianstad, Ruotsi – 5. toukokuuta 1943 Helsinki) oli ruotsalais-suomalainen tallimestari, ratsastuksenopettaja ja sirkuksenjohtaja.
Skånesta kotoisin ollut Carl Ducander suoritti asevelvollisuutensa Svean tykistörykmentissä ja sen jälkeen hän toimi samassa rykmentissä urheiluneuvojana sekä ratsastuksen, miekkailun ja voimistelun opettajana. Carl Ducander muutti Suomeen vuonna 1890 ja työskenteli lyhyen aikaa Turun ratsastuskoulussa, ennen kuin muutti Helsinkiin. Hänen johtamansa vuonna 1892 perustettu Helsingin ratsastusopisto menestyi muutaman vuoden, mutta vuosikymmenen lopulla polkupyöräilyn suosio alkoi vähentää ratsastuksen harrastusta.
Carl Ducander perusti veljensä Johnin kanssa Suomeen maan ensimmäisen sirkusseurueen vuonna 1895. Seurueella oli oma teltta, rotuhevosia enimmillään yli 30 ja esiintyjiä 70. Sirkusnäytökset aloitettiin maaseudulla, ennen kuin ryhdyttiin valloittamaan pääkaupunkia ja kilpailemaan muissa pohjoismaissa kansainvälisten sirkusyritysten kanssa. Suomen ulkopuolella Circus Ducander esiintyi ainakin Tallinnassa, mutta toiminta päättyi vararikkoon Kööpenhaminassa vuonna 1899.
Tämän jälkeen Ducander työskenteli Helsingissä ratsastuksenopettajana ja järjesti säännöllisesti sirkusesityksiä, kunnes toimipaikkana käytetty Siltasaaren maneesi sai käyttökiellon. Toimittuaan lyhyen aikaa Pietarin Noveau Cirquen johtajana Ducander palasi Helsinkiin, jonne oli valmistunut uusi Hippodrom (nykyisen Töölön kisahallin paikalle) vuonna 1910. Siellä Ducander johti vuodesta 1916 alkaen ratsastuksenopetusta ja vierailevia sirkusnäytäntöjä vuoteen 1930 saakka. Hän lahjoitti tämän jälkeen ratsunsa vuonna 1911 perustetulle Suomen Kenttäratsastusseuralle, jonka kunniajäsen hän oli.
Carl Ducanderin pojanpoika oli säveltäjä-toimittaja Sten Ducander alias Ensio Kosta.
VESA

VESA ("Video Electronics Standards Association") on yleishyödyllinen järjestö näyttöstandardien kehittämiseen. Järjestöllä on 200 äänestävää yritysjäsentä maailmanlaajuisesti.
Standardeja.
AdaptiveSync ja MediaSync ovat VESAn standardeja vaihtuville virkistystaajuuksille (VRR).