Raila Odinga

Raila Amolo Odinga (7. tammikuuta 1945 Maseno, Kenia – 15. lokakuuta 2025 Koothattukulam, Intia) oli kenialainen oppositiojohtaja, liikemies ja poliitikko. Hän oli uransa aikana peräti viisi kertaa presidenttiehdokkaana, ja vuosina 2008–2013 hän toimi Kenian pääministerinä. 
Tausta ja yksityiselämä.
Etniseltä taustaltaan Odinga on luo, joka puolestaan on Kenian kolmanneksi suurin etninen ryhmä. Hänen isänsä Oginga Odinga toimi Kenian ensimmäisenä varapresidenttinä..
Hän opiskeli konetekniikkaa Itä-Saksassa ja valmistui maisteriksi vuonna 1970, minkä jälkeen hän palasi Keniaan. Vuosina 1970–1974 Odinga työskenteli yliopistolehtorina Nairobin yliopistossa.. 
Odinga oli naimisissa Ida Odingan (s. Ida Anyango Oyoo) kanssa ja heillä on neljä lasta: kaksi poikaa ja kaksi tytärtä. Heidän vanhin tyttärensä Winnie on nimetty Winnie Mandelan ja heidän vanhin poikansa Fidel Fidel Castron mukaan.
Odinga kuoli lokakuussa 2025 intialaisessa Koothattukulamin kaupungissa. Hän oli ollut siellä saamassa ayuervedista silmähoitoa. Hän kuoli yksityisessä sairaalassa, mihin hänet oli siirretty hänen saatuaan sydänkohtauksen kesken kävelylenkin.
Poliittinen ura.
Poliittisen uransa aikana Odinga on kuulunut useaan eri puolueeseen: "Forum For Restoration of Democracy" (vuoteen 1992 saakka), "Ford-Kenya" (1992–1994), "National Development Party" (1994–2002), "Kenya African National Union" (2000–2002), "Liberal Democratic Party" (2002–2005), "Orange Democratic Movement" (2005–2025). Kenian parlamentissa Odingan johtama puolue ODM (Orange Democratic Movement) oli vuonna 2020 toiseksi suurin puolue presidentti Uhuru Kenyattan hallitsevan Jubilee-puolueen jälkeen.
Odinga aloitti poliittisen toimintansa 1970- ja 1980-luvuilla. Vuonna 1982 häntä syytettiin maanpetoksesta ja juonittelusta presidentti Daniel arap Moita vastaan, minkä johdosta Odinga istui vankilassa kuusi vuotta ilman oikeudenkäyntejä. Vuonna 1991 hän pakeni maasta osoitettuaan mieltä Kenian yksipuoluejärjestelmää vastaan ja sai turvapaikan Norjasta.. Seuraavana vuonna Odinga palasi Keniaan ja asettui ehdolle parlamenttivaaleissa. Hän tuli valituksi nairobilaisesta Langatan vaalipiiristä. 
Vuonna 2007 Odingan suosio kasvoi ja hän ajautui törmäyskurssille Mwai Kibakin kanssa. Välit näiden kahden johtamien poliittisten blokkien välillä pahenivat ja yltyivät mellakoiksi. Lopulta YK:n pääsihteeri Kofi Annan ja Tansanian presidentti Jakaya Kikwete toimivat neuvottelijoina kriisin ratkaisemisessa: vallanjaossa Kibakista tuli presidentti ja Odingasta pääministeri. Pääministerin virka luotiin tuolloin käytännössä uudelleen.. 
Elokuussa 2017 Keniassa pidettiin presidentinvaalit, joissa ilmoitetun vaalituloksen mukaan istuva presidentti Uhuru Kenyatta voitti vastaehdokkaansa Odingan 54 %:n ääniosuudella. Oppositioehdokas Odinga piti vaalitulosta vilpillisenä. Kenian korkein oikeus asettui samalle kannalle ja kumosi vaalituloksen. Ratkaisu oli historiallinen, koska koskaan aikaisemmin ei minkään Afrikan maan oikeuslaitos ollut tehnyt vastaavanlaista ratkaisua.
Lokakuussa 2017 pidettiin uusintavaalit, joissa Kenyatta sai 98 % äänistä, sillä oppositio boikotoi vaaleja. Korkein oikeus hylkäsi uusintavaaleista tehdyt valitukset. Vaalien jälkeen maassa oli levottomuuksia opposition kannattajien ja poliisin välillä. Marraskuussa 2017 Uhuru Kenyatta vannoi virkavalansa toiselle kaudelleen Kenian presidenttinä. Raila Odinga ei tunnustanut vaalien laillisuutta.
Maaliskuussa 2018 presidentti Kenyatta ja oppositiojohtaja Raila Odinga lopettivat keskinäisen vihanpitonsa kädenpuristukseen, joka oli Keniassa merkittävä symbolinen ele ("The Handshake"). Jo itsenäisen Kenian alkuvaiheeseen juontuva riita alkoi riitapuolten isien Jomo Kenyattan ja Oginga Odingan välirikosta ja poliittisesta vastakkainasettelusta.
Lokakuussa 2018 Afrikan unionin komission puheenjohtaja Moussa Faki nimitti Odingan AU:n infrastruktuurin kehityksestä vastaavaksi korkeaksi edustajaksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2023 asti.
Odinga pyrki viidennen kerran presidentiksi vuoden 2022 vaaleissa. Hän valitsi varapresidenttiehdokkaakseen oikeusministeri Martha Karua, josta tuli ensimmäinen nainen, joka oli johtavan ehdokkaan rinnalla. Odinga hävisi täpärästi William Rutolle. Ruto neuvotteli vuonna 2024 yllättäen Odingan kanssa laajasta hallituspohjasta ja otti hallitukseen mukaan neljä Odingan oppositiopuolueen edustajaa. Monet katsoivat Ruton tavoittelevan liikkeellään valta-asemansa vahvistamista protestimielialan keskellä. Monet nuoret puolestaan kritisoivat Odingaa hallituksenvastaisissa mielenosoituksissa petturuudesta.
Ruton hallitus tuki Odingaa vuoden 2025 alussa, kun Afrikan unionin komissiolle haettiin uutta puheenjohtajaa. Alueellisesta tuesta huolimatta Odinga hävisi vaaleissa djiboutilaiselle Mahamoud Ali Youssoufille.