tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Suomenlinnan rannikkorykmentti

Suomenlinnan rannikkorykmentti (lyhenne SLRR, aik. SlRR) on Upinniemeen sijoitetun Rannikkoprikaatin joukkoyksikkö, jonka esikunta ja Isosaaren linnakkeen varusmieskoulutus siirrettiin vuoden 2012 alussa Upin­niemeen.
Rykmentin tehtävä.
Rykmentin vastuulla on valtakunnan alueellisen koskemattomuuden valvonta ja turvaaminen Suomenlahden alueella. Sen tehtävänä on myös tukea muita viranomaisia yhteiskunnan elintärkeiden toimintojen turvaamisessa. Rykmentti vastaa osaltaan meripuolustuksen tulenkäytöstä ja kouluttaa rannikkojoukkoja pääkaupungin läheisyydessä. Ajoneuvoihin sijoitetut liikkuvat meritorjuntaohjusyksiköt ja kiinteät pääosin 130 millimetrin tornikanuunoilla varustetut patterit muodostavat tärkeän osan rykmentin iskuvoimasta. Kriisitilanteessa se puolustaa pääkaupunkiseutua rannikkoprikaatin osana.
Joukot.
Upinniemessä ovat rykmentin 1. komppania/AUK ja 2.–4. komppaniat, jotka antavat varusmieskoulutusta, Ne kuuluivat vuoden 2011 loppuun nyttemmin lakkautettuun Merivoimien koulutuskeskukseen. Rykmentin joukkoihin kuuluu myös Ohjuspatteri, joka on rauhan aikana Santahaminassa Helsingissä. 
1970-luvulta lähtien organisaatioon kuului myös patteristo (Psto/SlRtR) ja vuodet 1969–1989 Rannikkotykistökoulu (RtK), jotka on myöhemmin yhdistetty muihin yksiköihin.
Komentajia.
Rykmentin komentajat:
Rykmentti siirrettiin maavoimista merivoimiin.
Saniaiset

Saniaiset (Pteridophytina, aiemmin Filicophytina) ovat putkilokasveihin kuuluvia itiökasveja ja sanikkaisten kaaren merkittävin ryhmä. Saniaisia tunnetaan 9 000–15 000 lajia, joista Suomessa esiintyy 40, mukaan lukien kaksi hävinnyttä lajia. Niiden koko vaihtelee muutaman senttimetrin kokoisista kellusaniaisista jopa 20 metrin korkuisiin puusaniaisiin. Maailman korkein saniainen on jopa kolmimetrisiä lehtiä kasvattava "Cyathea australis", joka voi olla 24 metriä korkea. Boreaalisissa metsissä saniaisia kasvaa tyypillisesti kenttäkerroksessa.
Saniaiset tuottavat itiöitä, ja niille on tyypillistä sukupolvenvuorottelu, johon kuuluu kaksi vaihetta. Saniaisten itiöistä kehittyy suvuttomasti pieniä, levymäisiä tai nauhamaisia alkeisvarsikkoja eli "gametofyyttejä". Tämä suvullinen polvi sisältää siittiö- ja munapesäkkeet, joista hedelmöityksen jälkeen kehittyy varsinaisia johtojänteellisiä saniaisia, jotka muodostavat itiöpolven eli "sporofyytin". Saniaiset eivät siten kuki tai tuota siemeniä, kuten siemenkasvit.
Saniaisten itiöpolven lehdet vaihtelevat suuresti muodoltaan ja kooltaan; usein ne ovat parilehdykkäisiä. Tyypillisesti uusien lehtien versot ovat kääriytyneet tiiviisti, ja lehden sekä jokaisen lehdykän herkkä kasvupiste on käärön suojassa. Maavarsi, joka on joskus maanalainen, imee ravinteita ja ankkuroi kasvin maahan. Saniaisilla on yksisirkkaisten kasvien tapaan hajajuuret pääjuuren sijaan.
Itiöpesäkkeet, jotka ovat itiön sisältäviä pieniä koteloita, sijaitsevat usein ryhmissä, joita peittää katesuomu. Usein itiöpesäkkeellä on erityinen avautumismekanismi: kuivuessaan pesäke kutistuu, ohuin seinä painuu sisään ja pesäkkeen sivut repeävät pienimuotoisessa räjähdyksessä levittäen samalla itiöt ympäristöön. Yksi lehti saattaa tuottaa keskimäärin 50 mikrometrin kokoisia itiöitä koosta riippuen 750 tuhannesta 750 miljoonaan. Itiöt ovat sitkeähenkisiä ja leviävät usein kauas; niitä on löydetty ilmakehästä useiden kilometrien korkeudesta. Siksi monet saniaisheimot ovat levinneet maailmanlaajuisesti.
Alkeisvarsikko koostuu yhteyttävästä sekovarresta, joka sisältää sukusolupesäkkeet, sekä juurenkaltaisista juurtumahapsista. Se on yhden solukerroksen paksuinen ja 1–3 millimetrin levyinen. Hedelmöitys vaatii onnistuakseen kosteutta.
Saniaiset kasvavat usein metsien aluskasvillisuutena, sillä ne viihtyvät melko varjoisilla ja kosteilla paikoilla. Eräät saniaislajit kasvavat epifyytteinä puiden varsilla ja eräät kelluvina vesikasveina.
Tieteellinen luokittelu.
Laajasti käsitettynä ryhmänä saniaisiin kuuluvat varsinaisten saniaisten lisäksi aiemmin erillisinä ryhminä pidetyt haarusanikkaiset ja kortteet. Uusien tutkimusten mukaan kortteet sijoittuvat saniaisten sukupuun sisälle käärmeenkielimäisten saniaisten ja kehittyneimpien saniaisten ryhmien väliin. 
Alempaan katsaukseen on koottu esimerkkejä eri saniaisryhmistä mukaan lukien kaikki luokat ja lahkot sekä suomenkielisessä kasvinimistössä () tunnettuja heimoja ja sukuja.
Merovech

Merovech (myös Meroveus tai Merovius, Merovich, Merwich, Merowig, Mérovée ja Merowec 411–458) oli saalilaisten frankkien päällikkö tai kuningas vuosina 448–458. Hänestä lähtenyttä ensimmäistä frankkien kuningassukua on myöhemmin kutsuttu merovingeiksi. Heidän hallitusaikaansa puolestaan kutsutaan merovingiajaksi. Merovech oli Kilderik I:n isä ja Klodvig I:n isoisä.
Merovechin elämästä ei ole varmoja tietoja. Erään varhaisen myytin mukaan hän olisi ollut merenjumalan poika. Gregorius Toursilainen mainitsee hänet "Historia Francorum" -teoksessaan, ja myöhempien lähteiden mukaan Merovech olisi taistellut Attilaa vastaan Katalaunien kenttien taistelussa vuonna 451.
Merovech on merovingien dynastian kolmas jäsen, tosin hivenen vähemmän tarunomainen kuin hänen kaksi edeltäjäänsä, hänen isänsä Clodio (395–448) ja isoisänsä Faramund. Tiedot Merovechin syntymästä ovat hyvin ristiriitaisia. Jonkinlaiseen faktaan perustuen häntä pidetään Clodion poikana ja toisen teorian mukaan hän kuului ainakin samaan sukuun. Fredegarin Frankkien historia kertoo väitetyn, että hänen äitinsä oli meressä uimassa kun Neptunuksen merihirviö hyökkäsi hänen äitinsä kimppuun ja että Merovech olisi näin saanut alkunsa. Olipa hän sitten Clodion poika tai merihirviön ("Quinotaurus", joka oli puoliksi vuohi ja puoliksi kala) jälkeläinen, hänen johdostaan Fredegarin mukaan frankkien kuninkaita kutsuttiin merisyntyisiksi. Totta kuitenkin on, että Merovech-niminen päällikkö ja kuningas hallitsi saalilaisia frankkeja. 
Suuri osa historioitsijoista on yksimielisiä siitä, että Merovech johti frankkien armeijaa, liittolaisinaan galloromaanit ja muut germaanit, verisessä Katalaunien kenttien taistelussa vuonna 451, lähellä nykyisiä Châlon-en-Champagnen ja Troyesin kaupunkeja. Taistelussa roomalaisen Aëtiuksen johtamat joukot voittivat Attilan, joka joutui vetäytymään kohden itäisempää Eurooppaa. Eräiden tietojen ja näkemysten mukaan Aëtiuksen liittolainen olisi kuitenkin ollut visigoottien Teoderik I.
Tämä taistelu sinetöi lopullisesti frankkien heimon asettumisen Gallian pohjoisosaan, johon romahtamassa ollut Länsi-Rooman keisarikunta heidät suuremmitta vastustuksitta asukkaiksi hyväksyi. 
Merovech, joka näin oli antanut heimolleen uuden asuma-alueen ja josta oli tietämättään tullut uuden dynastian perustaja, kuoli kymmenen vuoden hallitsemisen jälkeen vuonna 457. Merovechin poika Kilderik I seurasi isäänsä valtaistuimelle.
Ravitsemusterapeutti

Ravitsemusterapeutti on ihmisen ravitsemuksen parissa työskentelevä henkilö, joka antaa ravitsemusneuvontaa ja suunnittelee asiakkailleen tai potilailleen yksilöllisiä ruokavalioita.
Suomessa Valvira myöntää ravitsemusterapeutille oikeuden toimia laillistettuna ammattihenkilönä. Se vaatii alan noin viiden vuoden yliopistokoulutuksen hyväksyttävän suorittamisen.
Laillistetun ravitsemusterapeutin pätevyyden saa opiskeltuaan Itä-Suomen yliopiston terveystieteiden tiedekunnan kliinisen ravitsemustieteen pääaineessa. Kliinisen ravitsemustieteen yksikkö on perustettu 1984. Sen alaisuudessa toimii Elintarvikkeiden terveysvaikutusten tutkimuskeskus. Ravitsemustieteen yksikkö oli ennen vuotta 2006 oma yksikkönsä. Nykyisin se on osa Kansanterveystieteen ja kliinisen ravitsemustieteen yksikköä. Yksikkö toimii lääketieteen laitoksen alaisuudessa.
Ravitsemustiedettä voi opiskella myös Helsingin yliopistossa, mutta ravitsemusterapeutin pätevyys edellyttää maisterin tutkinnon suorittamista Itä-Suomen yliopistossa.
Ravitsemustieteen pääaineopinnot aloittaa Kuopiossa vuosittain 30 opiskelijaa. Ennen vuotta 2005 aloittaneet opiskelevat 160 opintoviikon terveystieteiden maisterin tutkinnon. Vuonna 2005 ja sen jälkeen aloittaneet opiskelevat ensin 180 opintopisteen terveystieteiden kandidaatin tutkinnon ja sitten 120 opintopisteen terveystieteiden maisterin tutkinnon. Maisterivaiheeseen voi päästä myös muun alan kandidaatti suoritettuaan vaadittavat täydentävät opinnot ja läpäistyään pääsykokeen. 
Ravitsemusterapeuttien yhdistys on jäsentensä yhdysside, joka tuottaa alan materiaalia yrityksensä Dieettimedia Oy:n kautta. Yhdistyksen sivuilta löytyy asiantuntijarekisterihakukone, joka auttaa löytämään ravitsemusasiantuntijan esimerkiksi luennoitsijoiksi tai freelanceriksi moniin työtehtäviin.
Kilpailevia nimikkeitä.
Ravintoterapeutti (toisin kuin ravitsemusterapeutti), ravintoasiantuntija, ravintoneuvoja, ravintovalmentaja, ravitsemusvalmentaja ja kaikki muutkin ravitsemusosaajan nimikkeet paitsi ravitsemusterapeutti ovat sellaisia, joita kuka tahansa voi käyttää ilman mitään koulutusta. Tällaiset nimikkeet eivät takaa minkäänlaista osaamista. Silti heitäkin saatetaan haastatella lehdissä ja he saattavat antaa osaamattomia neuvoja netissäkin.
Tšerkessk

Tšerkessk () on Karatšai-Tšerkessian tasavallan pääkaupunki Venäjän eteläosassa Kubanin varrella Kaukasiassa. Kaupungin läheisyydessä on glaubersuolaesiintymiä. Kaupungista on rautatieyhteys Stavropolin aluepiirin Nevinnomysskiin pohjoisessa.
Historia.
Kaupunki perustettiin vuonna 1804 ja sen nimi oli aluksi Batalpašinskaja. Vuonna 1931 kaupungin nimeksi tuli Batalpašinsk, vuonna 1934 Sulimov, vuonna 1937 Ježovo-Tšerkessk ja vuonna 1939 Tšerkessk.
Bullet time

Bullet time () on elokuvissa ja videopeleissä hyödynnetty erikoistehoste.
"Bullet time" tarkoittaa elokuvissa ajan hidastamista niin, että kamera kuitenkin liikkuu normaalilla nopeudella. Kamera voi täten seurata esimerkiksi luotien lentämistä. Elokuva, joka teki tämän tehosteen tunnetuksi ja antoi sille tämän nimen, oli "Matrix" (1999). Efektiä oli tosin käytetty eri muodoissaan jo aikaisemmin. "Matrix"-elokuvaa varten kehitettiin uusi kuvaustekniikka, joka pohjaa tietokoneella laskettuihin kameran liikeratoihin, ja kuvan ottamiseen kontrolloidusti useiden still-kameroiden avulla.
Videopeleissä "bullet time" -tehostetta käytetään muun muassa "Max Payne" -pelissä. Tehosteen aikana pelaaja pystyy ampumaan tarkemmin ja nopeammin kuin tavallisesti, tai heittäytymään eri suuntiin ja ampumaan samanaikaisesti. Samanlaista tehostetta on käytetty myös eri nimellä muissa peleissä, esimerkiksi "Enter the Matrix" -pelissä nimellä "Focus" ja "F.E.A.R."-pelissä nimellä "SlowMo".
Myös The Legend of The Zelda -pelisarjassa Bullet Time -hidastusta käytetään pelissä , Villin Henkäys, jossa käytetään jousiammunnassa ilmassa hidastamaan ajankulua ja liikkumaan nopeasti kilpihypyn avulla vihollisen päältä.
Naltšik

Naltšik () on Kabardi-Balkarian tasavallan pääkaupunki Pohjois-Kaukasiassa Venäjällä. Kaupunki on saanut nimensä kaupungin läpi virtaavasta Naltšik-joesta. Sana tarkoittaa kabardin ja balkaarin kielissä ”pientä hevosenkenkää”. Kaupungin pinta-ala on 133 km². Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 240 203 ja kaupunkipiirikunnan 266 033, jossa luvussa myös varsinaista kaupunkia ympäröivien kylien asukkaat ovat mukana.
Historia.
Eri lähteet ovat hieman eri mieltä kaupungin perustamisajankohdasta. Vuonna 1743 myöhemmän kaupungin paikalla oli jo toimintaa. Vuodesta 1808 lähtien se oli paikallisen hallinnon ja poliittisen toiminnan keskus ja prinssin asuinpaikka. Venäläinen historiankirjoitus katsoo perustamisajankohdaksi usein vuoden 1817, jolloin paikkakunnalle rakennettiin venäläislinnoitus. Vuonna 1921 siitä tuli kaupunki, ja samalla Kabardian autonomisen alueen pääkaupunki. Vuonna 1922 siitä tuli Kabardi-Balkarian autonomisen alueen ja 1936 Kabardi-Balkarian autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan pääkaupunki. Toisessa maailmansodassa kaupunki oli Saksan hallussa 28. lokakuuta 1942 – 3. tammikuuta 1943. Kaupunki kärsi sodassa suuria vaurioita.
13. lokakuuta 2005 kaupunkiin tunkeutui 150–200 aseistetun miehen joukko, joka hyökkäsi poliisiasemille, turvallisuuspalvelun toimistoon ja muihin hallintorakennuksiin sekä pyrki valtaamaan kaupungin lentokentän. Kymmeniä ihmisiä sai surmansa taisteluissa. Venäjän presidentti Vladimir Putin määräsi kaupungin saarrettavaksi, jotta hyökkääjät eivät pääsisi pakoon.
Tšetšeenikapinallisten Kavkaz-Center-internet-sivustolla hyökkäyksen tekijäksi nimettiin kapinallisten "Kaukasian rintama" ja paikallinen islamistinen ryhmittymä Jarmukin.
Talous.
Naltšik on Kabardi-Balkarian merkittävin teollisuuskeskus. Siellä on metalli-, valaistus-, rakennusaine-, elintarvike-, puunjalostus-, tekstiili- ja koneenrakennusteollisuutta. Se on myös huomattava kylpylä- ja parantolakaupunki. Kaupungin rautatieasemalle johtaa 41 kilometrin pistorata Kotljaverskajan (Maiski) asemalta ja siellä on lentoasema.
Koulutus.
Naltšikissa toimii Kabardi-Balkarian valtionyliopisto (perustettu 1957), Kabardi-Balkarian talousinstituutti, Pohjois-Kaukasuksen taideinstituutti ja Kabardi-Balkarian valtion maatalousakatemia. 
Urheilu.
Kaupungin jalkapallojoukkue Spartak on pelannut Venäjän pääsarjassa vuodesta 2006 lähtien.
ADEX

ADEX on yhteiseurooppalainen ilmapuolustusharjoitus (). Suomessa on järjestetty ADEX-harjoituksia Naton rauhankumppanuusohjelmaan liittyen muun muassa vuosina 2003, 2004 ja 2005. Suomen ADEX 2005 tapahtui Pohjanmaahan liittyvän skenaarion perusteella Selkämerellä, Pohjanmaalla ja Pirkanmaalla. 
Harjoituksen päätarkoituksena oli valmistautua Suomen ilmavoimien mahdolliseen osallistumiseen Euroopan unionin vuonna 2008 päivystysvuoronsa aloittavien hollantilais-saksalais-suomalaisten taistelujoukkojen toimintaan. Suomi osallistuu myös Norjan ja Ruotsin kanssa toiseen Euroopan unionin taistelujoukkoon.
Suomi yrittää kansainvälistää Kauhavan Lentosotakoulun sen jatkon turvaamiseksi. Verrattuna runsaan matkustajalentokoneliikenteen täyttämään Keski-Eurooppaan, on Pohjanmaalla ilmatila melko vapaa. 
Suomen kommunistinen puolue Tampereella ja Itsenäisyyspuolue Vapaan Suomen Liitto Kauhavalla järjestivät ADEXiin liittyviä mielenosoituksia.
ADEX '05.
ADEX '05:een osallistuivat Hollanti, Ranska, Ruotsi ja Suomi. Britannia jäi pois todeten harjoittelevansa Nato-maiden kanssa. Hollannin ilmavoimien 26. huhtikuuta 2005 julkaiseman tiedotteen mukaan harjoitukseen olisi pitänyt myös Yhdysvaltojen osallistua kahdeksalla Boeing F-15C Eagle -hävittäjällä.
ADEX '08.
ADEX '08:n järjesti Satakunnan lennosto 19.–30.5.2008. Siihen osallistuivat Tanskan ilmavoimat kuudella F-16-hävittäjällä, Ranskan ilmavoimat kuudella Mirage-2000-5F -hävittäjällä, Saksa kuudella F-4F Phantom-hävittäjällä, Kuninkaalliset ilmavoimat kahdeksalla Panavia Tornado F3-hävittäjällä sekä Suomen ilmavoimat 28 F-18 Hornet-hävittäjällä.
Christiane Martel

Christiane Martel, oikealta nimeltään Magnini (s. 18. tammikuuta 1932 Pariisi) on Ranskasta kotoisin oleva, nykyisin meksikolainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hänet valittiin Miss Universumiksi vuonna 1953, minkä avulla hän nousi aikanaan kuuluisuuteen.
Sitruspuut

Sitruspuut ("Citrus") on ruutakasvien (Rutaceae) heimoon kuuluva suku, jonka monia lajeja viljellään hedelmiensä eli sitrushedelmien tuottamiseksi. Tärkeimpiä viljelyalueita ovat subtrooppisilla ja trooppisilla vyöhykkeillä sijaitsevat Etelä-Kiina, Välimeren seutu (erityisesti Espanja, Italia ja Kreikka), Israel, Etelä-Afrikka sekä osat Keski- ja Etelä-Amerikasta.
Sitruspuut ovat ainavihantia nahkealehtisiä puita, jotka kasvavat noin 5–15 metriä korkeiksi. Puut kukkivat keväisin vaalein kukin. Hedelmät ovat monilohkoisia. Hedelmien kypsyminen saattaa usein kestää yli vuoden, minkä vuoksi puussa voi olla samaan aikaan sekä kukkia, raakileita että hedelmiä. Tarkassa kasvitieteellisessä määrittelyssä sitrushedelmät ovat marjoja, sillä niiden hedelmälohkoissa on useampi kuin yksi siemen.
Lajeja.
Eri tutkijat eivät ole yksimielisiä siitä, kuinka monta lajia "Citrus"-sukuun kuuluu. Asian selvittämistä vaikeuttaa lajien helppo risteytyminen keskenään. On arveltu, että suvun kolme kantalajia olisivat sukaattisitruuna, pomelo ja mandariini, ja että kaikki muut olisivat syntyneet näiden risteytyminä. Nämä kantalajit esiintyvät Itä-Aasiassa myös villeinä, useimmat muut tunnetaan ainoastaan viljeltyinä. Greipin tiedetäänkin varmuudella syntyneen appelsiinin ja pomelon risteytymänä.
Seuraavia pidetään yleisesti omina lajeinaan:
Tavallisimpia sitruspuiden risteymiä ovat:
Läheistä sukua sitruspuille ovat myös pienihedelmäiset fortunellat ("Fortunella"), jotka risteytyvät sitruspuiden kanssa. Risteymäsuku on kumkvatit (× "Citrofortunella"), ja siihen kuuluvat limekvatti eli pikkulimetti (× "Citrofortunella floridana") sekä kumkvatti eli kääpiösitrus (× "Citrofortunella microcarpa").
Johanna Spyri

Johanna Spyri (12. kesäkuuta 1827 – 7. heinäkuuta 1901) oli sveitsiläinen kirjailija, joka loi "Pikku Heidin". Hän vietti lapsuutensa kesät Alpeilla Churin alueella Graubündenissa, jonne myös hänen kirjansa sijoittuvat. Heidi-kirjat kertovat orpotytöstä, joka asuu vanhan isoisänsä luona Alpeilla. Ne tunnetaan viehättävästä maiseman ja maalaiselämän kuvauksesta ja myös siitä, miten elävästi ne paneutuvat lapsen maailmaan ja tunteisiin. Kirjat on filmattu useaan kertaan; vuoden 1937 versiossa pääosassa on Shirley Temple.
Johanna Spyrin alkuperäiset "Heidi"-kirjat "Pikku Heidi" ja "Heidi osaa käyttää oppiaan" julkaistiin saksaksi vuosina 1880 ja 1881. Ensimmäinen suomennos "Pikku Heidistä" julkaistiin vuonna 1885. Spyrin kirjoja englanniksi kääntänyt Charles Tritten kirjoitti 1930-luvun lopulla "Heidi"-kirjoihin kaksi jatko-osaa, "Heidi Grows Up" ja "Heidi's Children". Näistä ensimmäinen on käännetty myös suomeksi nimillä "Heidi ystävämme" ja "Heidi kasvaa". Suomessa jatko-osat on julkaistu ainoastaan hahmojen alkuperäisen luojan Johanna Spyrin nimissä, vaikka ne on kirjoitettu Spyrin kuoleman jälkeen.
Dorothy L. Sayers

Dorothy Leigh Sayers (13. kesäkuuta 1893 Oxford – 17. joulukuuta 1957 Witham) oli englantilainen rikoskirjailija, kääntäjä ja kristitty humanisti. Parhaiten hänet tunnetaan Peter Wimsey -dekkareistaan, joissa englantilainen aristokraatti toimii harrastelijasalapoliisina. Niitä pidetään niin sanottujen arvoitusdekkareiden (esimerkiksi Agatha Christie, Ruth Rendell) parhaimmistona.
Ensimmäiset Wimsey-kirjat olivat kevyitä, päähenkilönsä omalaatuisuudella leikitteleviä teoksia. Kun Wimsey kohtaa Harriet Vanen, jonka kanssa hän myöhemmin menee naimisiin, teemat vakavoituvat. Arvostetuin Wimsey-kirjoista on toiseksi viimeinen, "Juhlailta", jota on sanottu yhdeksi parhaista Oxfordin yliopistomaailman kuvauksista.
Sayers itse piti tärkeimpinä töinään käännöksiä, etenkin Danten "Jumalaisen näytelmän" englanninnosta.
Kirkollisiin piireihin syntyneellä Sayersillä oli rankka elämä; hänellä oli muun muassa salainen avioton lapsi. Myöhemmin hän liikkui kirjallisissa piireissä, joihin kuuluivat muun muassa C. S. Lewis ja J. R. R. Tolkien.
Sayers kuoli 64-vuotiaana aivohalvaukseen.
Bibliografiaa.
Novelleista vain osassa on päähenkilönä Lordi Peter Wimsey. Nämä tarinat on julkaistu myös omana kokoelmanaan "Lord Peter" (1972).
Itä-Kalimantan

Itä-Kalimantan () on provinssi Indonesiassa Borneon saaren itäosassa. Se sijaitsee Malesian puolella sijaitsevasta Sarawakin provinssista kaakkoon, Pohjois-Kalimantanin provinssista etelään, Celebesinmerestä lounaaseen, Makassarinsalmesta luoteeseen, Keski-Kalimantanista koilliseen ja Länsi-Kalimantanista itään. Se on yksi viidestä Borneon saarella sijaitsevasta Indonesian provinssista. Itä-Kalimantanin pääkaupunki on sen kaakkoisosassa sijaitseva Samarinda. Provinssi on pinta-alaltaan Indonesian toiseksi suurin Papuan jälkeen, sen pinta-ala on 204 534 neliökilometriä. Itä-Kalimantanin asukasluku oli noin 3 235 100 vuonna 2010.
Provinssin korkeimmat vuoret, eli yli 2 000 metrin korkeuteen yltävät Kemul ja Menyapa, sijaitsevat Iranvuorilla. Vuoristoalueet ovat tiheiden trooppisten sademetsien peitossa, joissa kasvaa esimerkiksi. tiikkejä, tammia ja mäntyjä. Mahakamjoki virtaa Itä-Kalimantanin provinssissa. Sademäärät ovat suuria, mikä on johtanut maaperän köyhtymiseen.
Indonesian presidentti Joko Widodo ilmoitti vuonna 2019, että maa alkaa valmistella pääkaupungin siirtoa Itä-Kalimantanin provinssiin. Syitä ovat esimerkiksi nykyisen pääkaupungin Jakartan saasteet, ruuhkat ja alttius luonnonkatastrofeille. Siirron kustannuksiksi arvioidaan 30 miljardia euroa, ja uuden pääkaupungin sijainniksi on suunniteltu Balikpapanin ja Samarindan läheistä aluetta.
Itä-Kalimantanin sisäosien väestö koostuu pääosin dajakeista, kun taas rannikkoalueilla väestö koostuu malaijeista, jaavalaisista, kiinalaisista ja bugiseista. Rannikkoalueilla islam on yleisin uskonto, ja merkittävä osa sisämaa-alueiden asukkaista on kristittyjä.
Johannes III Dukas

Johannes III Dukas Vatatzes (1193 – 3. marraskuuta 1254) oli Bysantin keisari maanpaossa Nikaian keisarikunnassa vuosina 1222–1254.
Vuonna 1212 hän avioitui keisari Theodoros I Laskariksen ja keisarinna Anna Komnena Angeluksen tyttären Eirene Laskarinan (n. 1194/1199–1240) kanssa. Kun Theodoros kuoli vuonna 1222, Johannes valittiin hänen seuraajakseen. 
Johannes ja Eirene saivat yhden pojan, Theodoroksen. Eirene loukkaantui kuitenkin pahasti pudottuaan ratsailta eikä pystynyt enää saamaan lapsia. Hän vetäytyi luostariin ja otti uudeksi nimekseen Eugenia.
Johannes avioitui uudelleen Pyhä saksalais-roomalainen keisarin Fredrik II:n aviottoman tyttären Constanzen (1230–1307) kanssa. Avioliitto oli lapseton.
Johannes teki sopimuksen seldžukkien kanssa ja sai näin valtakunnan itärajan varmistettua. Hän kohdisti nyt katseensa länteen. Johanneksen laivasto häiritsi latinalaisten toimintaa merellä ja hän sai vallattua Rodoksen. Hän kukisti myös latinalaisen keisarin taistelussa.
Vuonna 1235 hän yritti yhdessä bulgarialaisten kanssa vallata Konstantinopolin ja palata siten valtaistuimelleen, mutta yritys epäonnistui. Hän sai kuitenkin Epeiroksen despotaatin ja Thessalonikan valtansa alle.
Gorontalo

Gorontalo on Sulawesin saarella sijaitseva Indonesian provinssi. Se sijaitsee saaren pohjoisosassa. Sen naapuriprovinssit ovat lännessä Keski-Sulawesi ja idässä Pohjois-Sulawesi. Gorontalon eteläpuolella on Tomininlahti ja pohjoispuolella Celebesinmeri. Gorontalo erotettiin Pohjois-Sulawesista omaksi provinssikseen vuonna 2000
Gorontalon pääkaupunki ja suurin kaupunki on Gorontalo. Provinssin pinta-ala on 11 257 neliökilometriä ja asukasluku noin 995 500 (vuonna 2010). Gorontalolaiset muodostavat provinssin suurimman väestöryhmän. Gorontalon puhutuimmat kielet ovat gorontalon kieli ja indonesia.
Kabardian tasanko

Kabardian tasanko () on tasankoalue Pohjois-Kaukasiassa, pääasiassa Kabardi-Balkarian pohjoisosassa. Alueen korkaus 200–500 metriä merenpinnasta. Tasanko sijaitsee Terekjoen alajuoksun eteläpuolella. 
Tasanko on nimetty entisestä Kabardian valtiosta, jonka alue kuuluu nykyisin pääasiassa Kabardi-Balkariaan.
Laukontori

Laukontori, tamperelaisittain myös "Alaranta", on Tampereen keskustan eteläosassa, Pyhäjärven rannalla sijaitseva tori. Se sijaitsee vain muutaman sadan metrin päässä Tampereen Keskustorista. Torin ranta toimii satamana, josta lähtee kesäisin risteilyaluksia muun muassa Viikinsaareen ja Hämeenlinnaan.
Historia.
Laukontori on saanut nimensä ensimmäisestä Pyhäjärvellä liikennöineestä höyrylaivasta, "Laukko"-siipirataslaivasta, joka oli rakennettu vuonna 1859, mutta romutettu jo vuonna 1864. Tällaisena laiva oli niin merkitsevä, että tamperelaiset alkoivat käyttää nimitystä "Laukon tori" eli tori, jonka reunaan "Laukko" rantautui. Samaa satamapaikkaa käytti myöhemmin myös toinen "Laukko"-niminen höyrylaiva. Laukontorista on käytetty rinnakkaisniminä Alarantaa ja Alasatamaa (aikoinaan myös Alarannan kauppatori), vaikka toisaalta Mustanlahden satamaa Näsijärven rannassa ei ole koskaan kutsuttu "Ylärannaksi" tai "Yläsatamaksi". Virallisesti Laukontori on kuulunut Tampereen kadunnimistöön vuosina 1868–1886 ja uudelleen vuodesta 1897. Välivuosina torin nimenä oli Kalatori. Laukontorin reunamille rakennettiin 1900-luvun alussa asuinkerrostaloja ja alue oli varakkaiden kaupunkilaisten suosima asuma-alue. Vuonna 1905 lähes puolet koko Nalkalan kaupunginosan asukkaista luettiin kuuluviksi ylimpään sosiaaliryhmään. Laukontori oli 1950-luvulle saakka vilkas kauppapaikka, jossa sisävesilaivoilla Pyhäjärven alueelta Tampereelle tulleet maaseudun asukkaat myivät tuotteitaan.
Laukontori on Tammelantorin ohella myös kuuluisia mustanmakkaran "alkuperäisiä" nauttimispaikkoja. Laukontorille johtaa Tammerkosken yli vuonna 1985 valmistunut Vuolteensilta ja kesällä 2010 valmistunut Laukonsilta yhdistää puolestaan Laukontoria ja Ratinan aluetta.
Nogaiaro

Nogaiaro () on aroalue Kaukasian itäosassa Kaspianmeren rannalla Itä-Euroopassa. Se käsittää pääasiassa Dagestanin pohjoisosan. Lisäksi se ulottuu Stavropolin aluepiirin itäosaan. Nogaiaron pohjoisrajana on Kuma, jonka pohjoispuolista aroaluetta kutsutaan Kalmukkiaroksi. Nogaiaron on saanut nimensä alueella asuvasta turkkilais-tataarilaisesta nogai-kansasta.
Kuma (joki)

Kuma () on joki Pohjois-Kaukasiassa Kaukasusvuorten pohjoispuolella Venäjällä Itä-Euroopassa. Kuma on 640 km pitkä.
Se alkaa Karatšai-Tšerkessian kaakkoisosasta Kaukasusvuoristosta Elbrus-vuoren luoteispuolelta. Sieltä se virtaa koilliseen halki Karatšai-Tšerkessian ja Stavropolin aluepiirin, jossa se kulkee esimerkiksi Mineralnyje Vodyn kautta. Joki jatkaa itään ja muodostaa Kalmukian ja Dagestanin välisen rajan. Kuma loppuu arolammikoihin ennen kuin se saavuttaa Kaspianmeren, tulva-aikana se kuitenkin laskee Kaspianmereen asti.
John Jacob Astor IV

John Jacob Astor IV (13. heinäkuuta 1864 – 15. huhtikuuta 1912) oli yhdysvaltalainen liikemies, joka kuoli RMS "Titanicilla". Hän oli vanhaa amerikkalaista Astorin suurliikemiessukua. Suvun rahallinen menestys alkoi 1700-luvun lopulla, kun John Jacob Astor I rikastui huomattavasti tontti- ja turkiskaupoilla. John Jacob Astor I testamenttasi muun muassa 400 000 dollaria Astor-kirjaston perustamiseen, joka on nyt osana New Yorkin kaupunginkirjastoa. John Jacob Astor IV oli kaksi kertaa naimisissa. Ava Lowle Willingin kanssa solmitusta avioliitosta hänellä oli poika Vincent ja tytär Ava. Vuonna 1912 hän meni 47-vuotiaana toisen kerran naimisiin vasta 19-vuotiaan Madeleine Forcen kanssa. Astorin omaisuus oli hänen kuollessaan noin 87 miljoonaa dollaria (nykyrahassa jopa 2,2 miljardia dollaria).
Astor ja hänen vaimonsa lähtivät häämatkalleen RMS "Titanicille". Koska Madeleine oli viidennellä kuulla raskaana, Astor kysyi "Titanicin" upotessa perämies Lightollerilta, saisiko hän myös nousta pelastusveneeseen, mutta vastaus kuului: ”Ei, sir. Vain naisia ja lapsia.” Astor alistui kohtaloonsa ja auttoi muiden herrasmiesten tavoin (Benjamin Guggenheim, Isidor Straus, George Widener, Arthur Larned Ryerson, Howard Brown Case, Washington Augustus Roebling II, Thornton Davidson) naisia veneisiin ja jäi itse syrjään. Hänet nähtiin viimeksi aluksen kannella.
John Jacob Astorin ruumis löydettiin merestä 22. huhtikuuta 1912 pahoin ruhjoutuneena. Hänen uskotaan jääneen "Titanicin" kaatuneen savupiipun tai hiilikattilan alle. Astorin ruumis ei ollut kuitenkaan murskaantunut, vaan hänen kasvonsa olivat turvonneet ja leuka vammautunut.
Vuonna 1997 valmistuneessa, James Cameronin ohjaamassa elokuvassa "Titanic" John Jacob Astoria näytteli Eric Braeden, mutta elokuvassa Astor hukkuu laivan mukana, kun 1. luokan pääportaikon lasikupoli särkyy aluksen upotessa.
Kalmukkiaro

Kalmukkiaro () on aroalue Itä-Euroopassa Kaspianmeren länsipuolella. Se käsittää suurimman osan Kalmukiaa ja ulottuu myös Astrahanin alueelle ja Kazakstaniin, jossa se rajoittuu Kirgiisiaroon. Etelässä Kalmukkiaro rajoittuu Kuma-jokeen, jonka eteläpuolella olevaa aroaluetta kutsutaan Nogaiaroksi. Nimensä Kalmukkiaro on saanut alueella asuvasta kalmukkikansasta.
Puolustusvoimain komentaja

Puolustusvoimain komentaja () johtaa Suomen puolustusvoimien käytännön toimia. Puolustusvoimain komentaja on ylipäällikön alainen. Viran määräaika on viisi vuotta ja eroamisikä on komentajan syntymävuoden mukaan määrittyvä. Sama henkilö voidaan valita tehtävään uudelleen. Komentajan nimittää virkaansa tasavallan presidentti. Perinteisesti presidentti on myös haastatellut ehdokkaat, vaikkei näin toimita muiden presidentin nimittämien virkamiesten kohdalla.
Nykyisenä puolustusvoimain komentajana toimii Janne Jaakkola, joka aloitti virassaan 1. huhtikuuta 2024.
Komentajan alaisuudessa toimivat kaikkien kolmen puolustushaaran komentajat, pääesikunnan päällikkö ja maanpuolustuskorkeakoulun rehtori.
Ennen komentajan viran perustamista eli vuoden 1918 loppuun saakka joukkoja komensivat ylipäällikköinä toimineet Gustaf Mannerheim, Karl Fredrik Wilkman, Vilhelm Aleksander Thesleff ja Rudolf Walden.
Keski-Jaava

Keski-Jaava () on provinssi Indonesiassa. Se sijaitsee Jaavan saarella Itä-Jaavan ja Länsi-Jaavan provinssien välissä, kaakossa se rajoittuu Yogyakartan erityishallintoalueeseen. Keski-Jaavalla on noin 32 miljoonaa asukasta (vuonna 2010) ja provinssin pinta-ala on 32 801 neliökilometriä. Keski-Jaava on Indonesian kolmanneksi runsasväkisin provinssi. Sen pääkaupunki on Semarang.
Keski-Jaavan alue oli keskeinen osa 700-800 luvuilla kukoistanutta Mataramin kuningaskuntaa. Mataramin kuningaskunnan ajoista on jäljellä Borobudurin temppelialue, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Suomen Marsalkka

Suomen Marsalkka on Yleisradion tuottama kokoillan elokuva C.G.E. Mannerheimin elämästä. Fiktiivinen elokuva keskittyy Mannerheimin persoonaan. Yle toteuttaa elokuvan kansainvälisen kumppanin kanssa. Elokuvan kuvausten on tarkoitus alkaa keväällä 2012 ja suunniteltu ensi-ilta on vuoden 2012 lopussa.
Länsi-Kalimantan

Länsi-Kalimantan () on provinssi Indonesiassa. Se on yksi viidestä Borneolla sijaitsevasta Indonesian provinssista. Pohjoisessa Länsi-Kalimantan rajoittuu Malesian Sarawakin osavaltioon ja lännessä Etelä-Kiinan mereen.
Länsi-Kalimantanin pääkaupunki on Pontianak, joka sijaitsee juuri päiväntasaajalla. Provinssin asukasluku on noin 4 388 500 (vuonna 2010) ja pinta-ala 147 307 neliökilometriä. Suurimmat etniset ryhmät ovat dajakit, malaijit ja kiinalaiset. Lisäksi Länsi-Kalimantanissa elää muun muassa jaavalaisia ja maduralaisia.
Pitkäpippuri

Pitkäpippuria ("Piper longum") ja mustapippuria on pidetty hyvin samanlaisina mausteina. Pitkäpippuri oli antiikin aikana noin kolme kertaa mustanpippurin hintaista.
Pitkäpippuria tuotetaan eri puolilla Intiaa. Sen kysyntä on Intiassa suhteellisen korkeaa, ja maahan tuodaan pitkäpippuria Malesiasta ja Singaporesta.
Maustekäytön lisäksi pitkäpippuria on käytetty intialaisessa perinteisessä Ayurveda-hoidossa.
Komnenos

Komnenos-hallitsijasuku () oli yksi merkittävimmistä Bysantin valtakuntaa hallinneista suvuista. Suku oli kotoisin valtakunnan itäosasta, Paflagoniasta.
Hallitsijasuvun perustaja oli Isaak I Komnenos, joka kunnostautui sotilaspäällikkönä jo Mikael VII:n aikana. Vuonna 1057 Isaak kaappasi vallan ja hänet julistettiin keisariksi. Isaak ei kuitenkaan hallinnut kauan, vaan antoi kruunun Konstantinos Dukakselle. Komnenoksen suku palasi valtaistuimelle Isaakin veljenpoika Aleksioksen ansiosta vuonna 1081. 
Komnenokset olivat sukua Dukasten ja Angelosten suvuille.
Valtakunnan hajoamisen jälkeen neljännen ristiretken yhteydessä suku palasi takaisin Paflagoniaan, jonne he perustivat Trebizondin keisarikunnan. 
Eräs Isaak Komnenos perusti oman valtakuntansa Kyprokselle vuonna 1185.
Aleksios I:n tytär Anna Komnena oli merkittävä historioitsija.
Kuristaminen

Kuristaminen on eläinten ja ihmisten tappamis-, kidutus- tai kuritusmenetelmä, jossa kaulaa puristetaan tukehtumisen ja aivojen hapenpuutteen aiheuttamiseksi. Kuristaminen voi toisaalta estää hengityksen painamalla hengistysteitä ja toisaalta estää myös veren virtaamisen aivoihin. Se voidaan suorittaa käsin tai apuvälineiden avulla. Kuristuminen voi aiheutua myös tahattomasti onnettomuudessa tai tapaturmassa.
Kuristaminen teloitusmenetelmänä.
Ihmisen teloittamisessa kuristamalla käytetään esimerkiksi garrottea, hirttoköyttä tai narunpätkää, jolla teloittaja kuristaa teloitettavan paljain käsin.
Garrotte on mekaaninen laite, kaularauta, jota kiristetään ruuvilla, kunnes uhri tukehtuu. Viimeksi käytössä olleissa laitteissa oli X-muotoinen terä, joka katkaisi tärkeimmän selkäydinhermon.
Garrotte voi olla kuolintapana äärimmäisen tuskallinen ja julma. Teloittaja surmaa uhrinsa halutessaan joko silmänräpäyksessä tai tuottaen tälle ensin äärimmäistä kärsimystä. Garrotte on ollut laajalti käytössä Espanjassa. Viimeiset kuristustuomiot pantiin toimeen 1970-luvulla Francisco Francon valtakaudella: niitä jaettiin aivan Francon kauden loppuun asti. Viimeinen Espanjassa kuristamalla teloitettu, anarkisti Salvador Puig Antich, kuristettiin garrottella Cárcel Modelo de Barcelonassa 2. maaliskuuta 1974 kello 09:40.
Viimeisistä viidestä Francon hallinnon aikana teloitetusta kaksi oli määrätty teloitettaviksi garrottella, mutta ankaran kansainvälisen painostuksen johdosta Franco antoi periksi sen verran, että määräsi viime hetkellä nämäkin ammuttaviksi kuten muutkin kolme.
Kuristaminen kamppailulajeissa.
Kuristusotteet ovat vahvasti mukana myös useissa kamppailu- ja itsepuolustuslajeissa, muun muassa judossa, jujutsussa, krav magassa, painissa ja brasilialaisessa jujutsussa. Monet muutkin lajit voivat sisältää kuristusotteita itsepuolustusta varten, vaikka näiden käyttö olisikin ottelussa kielletty. Mikäli ottelusäännöt sallivat kuristamisen, se on varsin yleinen tapa päättää ottelu, esimerkiksi vapaaottelussa yksi kolmestatoista ottelusta päättyy kuristuksista yleisimpään, takakuristukseen. Kamppailulajeissa kuristus on submissiotekniikka eli tekniikka jonka tarkoitus on saada vastustaja luovuttamaan. Kun ottelija kokee että hän ei kykene pakenemaan kuristuksesta, hän taputtaa vastustajaansa luovutuksen merkiksi, jolloin tämän tulee irrottaa ote.
Eudokia Makrembolitissa

Eudokia Makrembolitissa (1021 – 1096) oli Bysantin keisarinna. Eudokia oli Johannes Makrembolitesin tytär. Hän oli naimisissa keisari Konstantinos X:n kanssa, mutta Konstantinoksen kuoltua vuonna 1067 hän meni naimisiin valtaa havittelevan Romanos IV:n kanssa.
Eudokia oli luvannut Konstantinokselle olematta menevänsä uudelleen naimisiin miehensä kuoltua. Kun kävi selväksi ettei valtakunta selviäisi seldžukkien hyökkäyksiltä ilman voimakasta johtajaa, Eudokia meni naimisiin Romanos Diogenesin kanssa. Romanos oli aikaisemmin havitellut kruunua ja odotti kuolemantuomionsa toimeksipanoa kun keisarinna kutsui hänet puheilleen.
Kun Romanos jäi turkkilaisten vangiksi Manzikertin taistelussa, Eudokia luovutti vallan pojalleen Mikael VII:lle. Eudokia vetäytyi luostariin jossa hän kuoli vuonna 1096.
Iinatti

Iinatti on yksi Oulun kaupunginosista, järjestysnumeroltaan 26. Se sijaitsee 7 km Maikkulan suuralueella Oulun keskustan itäpuolella, Oulu–Kontiomäki-rautatien ja valtatien 22 välisellä alueella. Kaupunginosa on saanut nimensä Iinatin maatilasta, jonka Kustaa Pellikka ja hänen perillisensä omistivat vajaan sadan vuoden ajan 1900-luvulla. Muistona tästä on alueella Pellikanpolku-niminen katu.
Pääosin Iinatin rakennuskanta on 1990-luvulla rakennettuja omakotitaloja, joskin osa rakennuksista on peräisin aiemmilta vuosikymmeniltä. Palvelut alueella ovat varsin rajalliset, ja lähin palveluja tarjoava alue onkin Maikkulan suuralueen keskus. Alueella on kuitenkin muun muassa urheilukenttä ja kuntorata. Alueen kulkuyhteydet ovat hyvät.
Hotsi

Hotsi on lähinnä Hämeenlinnan alueella esiintyvä ruokalaji. Hotsin nimi juontuu laajemmalti tunnetusta käsitteestä hot dog. Hotsi kuitenkin eroaa tästä rakenteeltaan niin oleellisesti, että se voidaan katsoa omaksi ruokalajikseen.
Aito hotsi valmistetaan keitinpiirakasta ja lenkkimakkarasta. Ainekset jonkin verran vaihtelevat valmistajittain; yleisin resepti lienee höyrykeitetty piirakka ja 1–2 palaa halkaistua lenkkimakkaraa (tai "suomimakkaraa"). Perinteisesti Hämeenlinnan keskustassa myytyjen hotsien osat valmistettiin grillissä. Hotsin mausteina käytetään tavallisimmin ketsuppia, sinappia, sipulia ja kurkkusalaattia. 
Forssassa nimitystä hotsi käytetään lihapiirakasta, jonka sisällä on kaksi (mielellään täyslihasta tehtyä) nakkia.
Korvenkylä

Korvenkylä on Oulun kaupunginosa. Se sijaitsee Oulun koillispuolella, valtatien 20 ja Ylikiiminkiin johtavan seututien 833 liittymän tuntumassa, noin yhdeksän kilometriä keskustasta Kuusamon suuntaan. Myös Vesalanmäen alue lasketaan kuuluvaksi Korvenkylän kaupunginosaan.
Alueen rakennuskanta on pääasiassa omakotitaloja sekä maataloja, joista vanhimmat on rakennettu 1750-luvulla ja osin 1900-luvun alkupuoliskolla. Kaupunginosan läpi virtaa Kalimeenoja.
Korpirock.
Korvenkylässä on jo useamman vuoden ajan järjestetty Korpirock-musiikkitapahtuma kahdesti vuodessa: kesäkorpirock ja talvikorpirock. Korpirockin järjestäjänä toimii Korvenkylän nuorisoseura.
One by One

One by One on rockyhtye Foo Fightersin neljäs albumi. Se ilmestyi syksyllä 2002. Levyllä on 11 kappaletta, joista tunnetuimmat ovat "All My Life", "Low" ja "Times Like These".
Albumista on tehty kaksi erikoisversiota. Ensimmäisellä on mukana B-puolia ja livetaltiointeja sisältävä bonuslevy, ja toisella muun muassa musiikkivideon kappaleesta "All My Life" sisältävä DVD.
One By One on ensimmäinen albumi missä soittaa Foo Fightersin kitaristi Chris Shiflett. Hän tuli mukaan albumin "There Is Nothing Left to Lose"n jälkeen ja on nykyäänkin yhtyeen kitaristi.
Voitot.
Grammy Awards
There Is Nothing Left to Lose

There Is Nothing Left to Lose on Foo Fighters -yhtyeen kolmas kokopitkä studioalbumi. Se ilmestyi vuonna 1999. Levyllä on 11 kappaletta, joista tunnetuin on ”Learn to Fly”. Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo. Levyn kahdeksas raita ”Next Year” toimi yhdysvaltalaisen "Ed"-televisiosarjan tunnusmusiikkina sen ensimmäisellä tuotantokaudella. "There Is Nothing Left to Lose" on ainoa levy, jossa Foo Fightersissa on vain kolme henkilöä soittamassa.
Voitot.
Grammy Awards
The Colour and the Shape

The Colour and the Shape on Foo Fightersin toinen studioalbumi. Se ilmestyi vuonna 1997. Albumin julkaisi Capitol ja Roswell records. 
The Colour and the Shape -albumia pidetään Foo Fightesin parhaana albumina, ja se myi hyvin ilmestyessään.
Oikeastaan albumi on virallisesti vasta Foo Fightersin ensimmäinen, koska debyyttialbumi oli enemmänkin Dave Grohlin sooloalbumi. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat "Everlong", "Monkey Wrench" ja "My Hero". Albumi nousi ilmestyessään Billboard 200 albumilistan 10. sijalle. Grohl soittaa rumpuja kaikissa muissa kappaleissa paitsi kappaleissa "Doll", "Up in Arms" ja "My Poor Brain", joissa rummuissa on William Goldsmith, vaikka yleisen luulon mukaan Taylor Hawkins soittaa muissa kappaleissa, mutta hän tuli yhtyeeseen vasta albumin äänittämisen jälkeen. The Colour and the Shape on myös ainoa albumi, jossa kitaraa soittaa Pat Smear, joka vaikutti myös grunge-yhtye Nirvanassa vuosina 1993-1994. Kesäkuussa vuonna 2007 albumista julkaistiin tuplapainos, joka sisältää levyn alkuperäisten kappaleiden lisäksi muutaman coverin ja pari yhtyeen omaa kappaletta.
Yllätysten yö

Yllätysten yö on Matti Nykäsen vuonna 1992 julkaistu esikoisalbumi. Albumia myytiin kultalevyn verran eli yli 25 000 kappaletta. Albumilistalla levy oli kahdeksan viikkoa ja nousi parhaimmillaan sijalle 16.
Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "V-tyyli", "Samaa nauhaa", "Pidä varas" ja "Vain mäkimies voi tietää sen".
Albumista julkaistiin remasteroitu uusintapainos toisen studioalbumin "Samurain" kanssa vuonna 2006.
Julian Glover

Julian Wyatt Glover (s. 27. maaliskuuta 1935) on brittiläinen näyttelijä. 
Tausta.
Julian Glover syntyi Lontoossa. Hänen isänsä Gordon Glover oli BBC:n radiotuottaja ja äitinsä Honor Wyatt BBC:n toimittaja. Julian Glover opiskeli näyttelijäksi teatterissa.
Ura.
Glover esiintyi 1960-luvulla ja myöhemmin 1970-luvulla useita kertoja brittiläisissä televisiosarjoissa, kuten "Doctor Whossa". 1980-luvulla hän esitti monissa tunnetuissa amerikkalaisissa elokuvissa roistoa. Merkittävimpiä nisitä olivat kenraali Veers elokuvassa "Imperiumin vastaisku", Aris Kristatos elokuvassa "Erittäin salainen" ja Walter Donovan elokuvassa "Indiana Jones ja viimeinen ristiretki". Elokuvassa "Kuningas Ralph" (1991) Glover esitti kuvitteellista Suomen kuningasta Gustavia. HBO:n fantasiasarjassa "Game of Thrones" Glover näytteli vuosina 2011–2016 suurmestari Pycelleä.
Glover on myös arvostettu teatterinäyttelijä ja esiintynyt muun muassa Royal Shakespeare Companyssa.
Heksametyleenitriperoksididiamiini

HMTD (heksametyleenitriperoksididiamiini) N(CH2-O-O-CH2)3N on tyypiltään aloiteräjähde, jota käytetään usein kotitekoisissa ns. lannoitepommeissa. Aine on epävakaata samaan tapaan kuin nitroglyseroli, joten se on herkkää kitkalle, iskuille, lämmölle ja liekille. Se myös reagoi helposti monien aineiden (esimerkiksi metallien) kanssa räjähtäen reaktion tuloksena.
Aine on myös herkkä ultraviolettisäteille. HMTD ei ole lainkaan yhtä turvallinen kuin kiinteät nallit, mutta turvallisempi kuin asetoniperoksidi AP. HMTD:n räjähdysnopeus on 4 511 m/s tiheydellä 0,88 g/cm³ ja 5 100 m/s tiheydellä 1,10 g/cm³.
ANFO

ANFO ("ammonium nitrate-fuel oil explosive") on räjähdysaine, joka valmistetaan rakeistetun ammoniumnitraatin ja polttoöljyn seoksesta. Polttoöljyä seoksessa on 5,5 - 6%. ANFO luetaan niin kutsuttuihin varmuusräjähdysaineisiin. Se on alhaisen hintansa takia suurien massalouhintojen perusräjähdysaine. Yhdysvalloissa 98 % teollisuuden käyttämistä räjähdysaineista oli ANFOa.
OY Forcit AB valmisti Suomessa ANFOa aiemmin kauppanimellä "ammoniitti". Siitä on sittemmin kehitetty useita eri käyttötarkoituksiin soveltuvia anfoja: Pito-Anfo (1980), Anfo 800 (1986), Ahti-Anfo (1991), Anfo 600 (1992) sekä Anfo 400 (1992). Helmikuussa 2012 Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes) myönsi luvan anfon valmistukseen myös Kiuruvedellä sijaitsevalle Pyylahti Oy:lle. Pyylahti valmistaa sekä säkkianfoa, että patruunoitua anfoa tuotenimillä Pyy-anfo, Lahti-anfo ja Patruuna-anfo.
Valmistus.
ANFOa saa joko valmiiksi sekoitettuna tai esimerkiksi kaivoskäytössä anfoa voidaan sekoittaa itse paikalla. Tällöin tarvitaan kuitenkin ammoniumnitraatin ja polttoöljyn lisäksi erillinen väriaine (punainen) polttoöljyn tasaisen sekoittumisen toteamiseksi. Anfon työmaalla tapahtuvaan valmistamiseen vaaditaan Suomessa ylipanostajan pätevyyskirja.
Ominaisuudet.
Koska ANFO ei ole täysin nalliherkkää, käytetään pohjapanoksena ja samalla räjähdyksen varmistamiseksi yleensä dynamiittia, Kemix A:ta tai Pendexiä, nykyiseltä tuotenimeltä Redex.
ANFO pilaantuu kosteissa olosuhteissa, minkä takia sitä voidaan käyttää ainoastaan kuiviin tai kuiviksi puhallettuihin reikiin.
Tästä syystä emulsioräjähdysaineet, kuten pumpattava emulsioräjähdysaine Kemiitti, ovat saavuttaneet suosiota.
Asutulla alueella saa käyttää vain Patruuna-Anfoa.
Laiton käyttö.
ANFOn valmistuksen helppouden vuoksi sitä on käytetty runsaasti terroritekojen yhteydessä; muun muassa tamilitiikerit (Associaded Pressin mukaan) suosivat sitä. Sitä käytettiin myös Oklahoma Cityn pommi-iskussa vuonna 1995, sekä Oslon pommi-iskussa 2011.
Team17

Team17 on brittiläinen pelitalo, joka perustettiin joulukuussa 1990 17Bit Softwaren perustalle. Team17 on erityisesti tunnettu "Worms"-pelisarjasta sekä peleistä kuten "Stunt GP" ja "Alien Breed". Alun perin Team17 julkaisi pelejä lähinnä Amigalle. Nykyisin alustoina ovat myös PC, Xbox, Playstation 3, iPhone ja Facebook.
Krasnodar

Krasnodar ( []) on kaupunki Venäjällä Kaukasian pohjoisosassa Itä-Euroopassa Kubanjoen varrella. Krasnodar on Krasnodarin aluepiirin hallinnollinen keskus.
Historia.
Krasnodar on perustettu vuonna 1793 ja se oli alkujaan Kubanin kasakoiden keskuspaikkana. Kaupungin nimenä oli vuoteen 1920 asti "Jekaterinodar". Siitä tuli Adygeiden autonomisen alueen pääkaupunki 1922. Vuonna 1936 Adygeiden autonomisen alueen rajoja muutettiin siten että Krasnodar ei enää kuulunut siihen. Toisessa maailmansodassa Krasnodar oli Saksan hallussa 1942–1943.
Talous ja liikenne.
Krasnodarissa on öljynjalostus-, kone-, nahka- ja elintarviketeollisuutta. Kaupunki on tärkeä rautatieristeys, jonka nimi on (Krasnodar I). Sieltä on junayhteyksiä eri puolille Venäjää sekä Ukrainaan ja Valko-Venäjälle. Krasnodarissa on myös jokisatama ja merkittävä lentoasema. Kaupungin joukkoliikennettä hoidetaan linja-autoilla, johdinautoilla ja raitiovaunuilla.
Koulut.
Krasnodarissa on yliopisto sekä lääketieteellinen-, maatalous- ja kasvatustieteellinen opisto.
Sulo Kolkka (sotilashahmo)

Sulo Kolkka oli ilmeisesti kuvitteellinen suomalainen sotilas ja tarkka-ampuja talvisodassa. Kolkasta kerrotaan tarinoita poikkeuksellisen menestyneenä tarkka-ampujana. Hänen tietojaan ei kuitenkaan löydy Puolustusvoimien arkistoista tai aikakauden lehdistä. Kysymyksessä on ilmeisesti urbaani legenda, jonka hahmo on saanut piirteitä tarkka-ampuja Simo Häyhältä ja nimensä TK-mies Sulo Kolkalta.
Kolkan saavutukset legendan mukaan.
Kolkan kerrotaan ampuneen talvisodan 105 päivän aikana yli 400 vihollisen sotilasta. Hän käytti Mosin-Nagant-kivääriä avotähtäimellä. Hän vei sodan usein venäläisten takalinjoihin jossa aiheutti paljon pelkoa ja turhautumista. Kolkan kerrotaan olleen kiinnostunut myös konepistooleista, ja ampuneen kaikkiaan noin 200 venäläistä konepistoolilla. Useat venäläiset tarkka-ampujat yrittivät tappaa Kolkkaa, mutta kaikki epäonnistuivat. Hänen kerrotaan surmanneen vihollisen tarkka-ampujan avotähtäimellä varustetulla kiväärillä 500 metrin päästä, yhdellä yksittäisellä laukauksella päivien takaa-ajon jälkeen.
Arveluja legendan synnystä.
Suomen Puolustusvoimat eivät tunne Sulo Kolkka -nimistä, maineikasta tarkka-ampujaa lainkaan. Hahmosta ei myöskään löydy esimerkiksi propagandatarkoituksessa otettuja valokuvia tai artikkeleita talvi- tai jatkosodan ajalta, joka on sinänsä outoa mikäli kyseessä oli yli 400 osumaa saavuttanut tarkka-ampuja. Viittaukset Kolkkaan ovat hyvin vähäisiä verrattuna tarkka-ampuja Simo Häyhään; Kolkasta ei juuri löydy mainintoja suomalaisessa sotakirjallisuudessa. Tarkka-ampuja Kolkan tarinassa on kuitenkin hämmästyttävän paljon yhtäläisyyksiä Simo Häyhän sotakokemuksiin. 
Eräs selitys Sulo Kolkan tarinan syntymiseen voinee olla sekaannus nimissä. Maineikas toimittaja Sulo "Simeoni" Kolkka toimi sotien aikana TK-miehenä, uutisoiden muun muassa tarkka-ampuja Simo Häyhän toiminnasta niin kotimaahan kuin ulkomaalaisille toimittajillekin. Saattaa olla, että joku ulkomaalainen toimittaja sekoitti, kenties kielivaikeuksien takia, tarinan kertojan toimittaja Kolkan ja tarinan päähenkilö tarkka-ampuja Häyhän nimet. Tämän seurauksena "tarkka-ampuja Sulo Kolkka" on ajan mittaan alkanut elää omaa elämäänsä urbaanilegendana.
Keinotekoinen fotosynteesi

Keinotekoinen fotosynteesi tarkoittaa fotosynteesiä jäljittelevää teollista prosessia, jossa auringon energialla syntetisoidaan kemiallisia aineita tai luodaan sähkövirtaa. Fotosynteesin keksimisestä asti on toiveena ollut keinotekoinen kemiallinen prosessi, jossa auringon valoa energialähteenä käyttäen voitaisiin vettä hajottaa vedyksi ja hapeksi. 
Tehokkaiden tietokoneiden ja tietokoneavusteisen kemiallisen ja biologisen mallinnuksen kehittyminen 2000-luvun alkuun mennessä on nopeuttanut alan tutkimusta.
Helmuth von Moltke

Helmuth Karl Bernhard von Moltke (26. lokakuuta 1800 Parchim, Mecklenburg-Schwerin – 24. huhtikuuta 1891 Berliini, Saksan keisarikunta) oli preussilainen kreivi ja sotamarsalkka, josta tuli vuonna 1857 Preussin yleisesikunnan päällikkö. Hän johti operaatioita kaikissa Preussin käymissä sodissa 1860- ja 1870-luvuilla, ja osoittautui yhdeksi maailmanhistorian kyvykkäimmistä sotapäälliköistä.
Nuorena Helmuth von Moltke kävi kuusi vuotta kadettikoulua Kööpenhaminassa, kun hänen isänsä asui Tanskaan kuuluneessa Holsteinissa. Hän erosi Tanskan armeijasta 22-vuotiaana ja meni Preussin palvelukseen. Sotapäällikkönä von Moltke käytti operaatioissaan mielikuvitusta ja toteutti ne nopeasti, täsmällisesti ja suunnitelmallisesti. Monia Moltken kehittämiä malleja organisaation hierarkioista opetetaan vielä nykyään, sotakorkeakoulujen lisäksi myös esimerkiksi kauppakorkeakouluissa. Moltken veljenpoika, Helmuth Johannes Ludwig von Moltke, oli Saksan yleisesikunnan päällikkö vuosina 1906–1914.
Helmuthin pojanpoika, Helmuth James von Moltke, puolestaan vastusti kansallissosialismia, osallistui Hitlerin vastaiseen salaliittoon ja teloitettiin 1945.