tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Carolina Hurricanes

Carolina Hurricanes on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Raleigh Pohjois-Carolinan osavaltiossa. Seura kuuluu NHL:n Itäisen konferenssin Metropolien divisioonaan.
Vuoteen 1997 asti seura tunnettiin nimellä Hartford Whalers. Hurricanes voitti ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan Stanley Cup -mestaruutensa vuonna 2006.
Historia.
Seura perustettiin alun perin Connecticutin Hartfordissa, jossa se pelasi WHA-liigaa vuodet 1972–1979 nimellä New England Whalers. WHA:n lopetettua toimintansa vuonna 1979 seura liittyi NHL:ään, ja nimeksi vaihtui Hartford Whalers. Kauden 1996–1997 päätteeksi seura muutti Pohjois-Carolinaan ja nimi vaihtui nykyiseen muotoonsa "Hurricanes". Nimi on viittaus Pohjois-Carolinan alueella usein esiintyviin hurrikaaneihin.
Ensimmäiset kaksi kauttaan Pohjois-Carolinassa seura pelasi kotiottelunsa Greensboron Greensboro Coliseumissa 90 minuutin ajomatkan päässä Raleighista odottaessaan uuden areenan valmistumista.
Kaudella 2005–2006 Carolina Hurricanes voitti historiansa ensimmäisen Stanley Cupin. Loppuottelusarjassa vastustajana oli Edmonton Oilers. Hurricanes voitti sarjan voitoin 4–3.
Kausi 2016–2017 oli Carolina Hurricanesin ensimmäinen ilman seuraikoni Eric Staalia, joka oli ollut joukkueen kapteeni seitsemällä edellisellä kaudella. Seura ei nimennyt uutta kapteenia koko kaudella, vaan joukkue nimesi sen sijaan neljä varakapteenia, jotka olivat Jordan Staal, Justin Faulk, Victor Rask ja Jeff Skinner. Johtavien pelaajien hyvät otteet eivät kuitenkaan riittäneet kantamaan Hurricanesia pudotuspeleihin tuolla kaudella. Edellisen kerran joukkue oli päässyt pudotuspeleihin kaudella 2008–2009. Erityisesti vieraspelaaminen oli Hurricanesille vaikeaa koko kauden ajan. Joukkueen taso ailahteli, ja voittoputkea seurasi monta kertaa pitkähköjä tappioputkia.
Kaudella 2017–2018 Hurricanes teki erikoisen ratkaisun nimeämällä joukkueelle kaksi kapteenia, joista Jordan Staal toimi kapteenina kotiotteluissa ja Justin Faulk vierasotteluissa.
Joulukuun 2022 lopussa Hurricanes rikkoi seuraennätyksensä voittamalla 11 ottelua perätysten. Saman kauden pudotuspeleissä toukokuussa 2023 Hurricanes ylsi myös harvinaiseen saavutukseen tehden kolme alivoimamaalia samassa pudotuspeliottelussa. Tähän on kyennyt vain kolme joukkuetta ennen Hurricanesia. Mikään joukkue ei ollut onnistunut vastaavassa 40 vuoteen ennen Hurricanesia.
Kaudesta 1997–1998 kauteen 2010–2011.
GP = ottelut, W = voitot, L = tappiot, T = tasapelit, OTL = tappiot jatkoajalla, Pts = pisteet, GF = tehdyt maalit, GA = päästetyt maalit, PIM = jäähyminuutit
Cris Owen

Cris Owen (s. 14. huhtikuuta 1960 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen musiikkialan toimija. Hän on ollut alalla lauluntekijänä, sovittajana, tuottajana, televisiotuottajana, muusikkona, yhtyeen keulahahmona ja kirjailijana.
Ura.
Owenin albumi "Here I Am" ilmestyi vuonna 1977. Vuonna 1989 Owen osallistui Eurovision laulukilpailun Suomen karsintaan kappaleella ”Vad finns kvar”. Kappale sijoittui karsinnan toiseksi.
Suomessa hän on toiminut Miisan ja Janina Frostellin managerina ja tuottajana. Projekti "Miisan" levyjä julkaisivat levy-yhtiöt Sony Music ja Dance Pool.
Owenin vuonna 2002 julkaistu omaelämäkerta "My Life A Lie" () herätti kohua Suomessakin. Myös hänen transsukupuolisuutensa on ollut mediassa puheenaiheena.
Diskografia.
Äänitteet
Yksityiselämä.
Cris Owen on korjannut sukupuolensa naisesta mieheksi. Owen on kertonut kokeneensa jo kolmevuotiaana olevansa mies naisen ruumiissa. Vuonna 2005 hän kävi 48-vuotiaana sukupuolenkorjausleikkauksessa Ruotsissa. Tämä ei johtanut nimenmuutokseen kuten yleensä, koska Cris sopii paitsi naisen, myös miehen nimeksi.
Kolme vuotta myöhemmin Cris Owen kertoi katuvansa leikkausta. Tulos oli Owenille järkytys, ja leikkauksen jälkeen hänen elämänsä meni raiteiltaan. Hän alkoi pelätä ihmisiä, persoona muuttui ja ystävyyssuhteet kärsivät.
El Mirage

El Mirage on kaupunki Maricopan piirikunnassa Arizonassa Yhdysvalloissa. Vuoden 2018 arvion mukaan El Miragessa asui 35 670 asukasta. Vuosina 2010–2018 kaupungin väkiluku kasvoi 12,2 prosenttia. El Miragen pinta-ala on 26 neliökilometriä ja väestöntiheys on 1 371,9 asukasta neliökilometriä kohden.
Miisa Päällysaho

Miisa-Leena Päällysaho-Mustonen (19. helmikuuta 1970 Turku – 7. heinäkuuta 2016 Turku) oli suomalainen eurodance-esiintyjä. Taiteilijanimellä Miisa julkaistiin kaksi albumia sekä useita singlejä eurodance-tyylistä musiikkia. Häntä pidettiin 1990-luvulla suomalaisen musiikin vientitoivona, mutta kansainvälinen läpimurto jäi häneltä lopulta saavuttamatta. 1990-luvun puolivälissä Miisa asui ja työskenteli muutaman vuoden ajan Atlantassa Yhdysvalloissa.
Miisan parhaiten menestynyt kappale on ”All or Nothing”, joka päätyi muun muassa "But I'm a Cheerleader" -elokuvan soundtrackille vuonna 1999. Suurin osa Miisan omaa nimeä kantavan albumin kappaleista on samoja kuin "Attitude"-albumilla, mutta niitä on sovitettu ja nimetty uudelleen kansainvälisille markkinoille sopiviksi. 
Miisan taustalla toimi manageri ja tuottaja Cris Owen, joka tuotti myös Miisan ystävän Janina Frostellin ensimmäisen albumin. Miisa ei itse laulanut kappaleitaan vaan esiintyi aina playbackina. Miisan sijaan levyillä lauloi ruotsalainen Karin Strömfelt. Vilpin paljasti Cris Owen. 
Vuoden 1997 jälkeen Päällysaho työskenteli meikkaajana. 2000-luvun alussa hän vetäytyi julkisuudesta kokonaan. Hän kuoli 7. heinäkuuta 2016 pitkäaikaiseen sairauteen.
Postgenderismi

Postgenderismi on yhteiskunnallinen, poliittinen ja kulttuurillinen liike, joka pyrkii sukupuolisuuden vapaaehtoistamiseen kehittyneen bioteknologian, avusteisten lisääntymismenetelmien ja kyborgisaation kautta. Postgenderistien mukaan esimerkiksi lasten hankkimiseksi ei pitäisi olla tarvetta harrastaa seksiä, vaan mies tai nainen voi hankkia lapsen koeputkihedelmöityksen tai kloonauksen kautta, ja seksiä voi harrastaa pelkästään viihdemielessä kuulumatta kumpaankaan sukupuoleen.
Eräs postgenderismin viitatuimpia tekstejä on Donna Harawayn essee "A Cyborg Manifesto: Science, Technology, and Socialist-Feminism in the Late Twentieth Century", jonka mukaan naiset vapautuvat perinteisistä sukupuolirooleistaan vasta vapautuessaan biologisista lisääntymisvelvoitteistaan ja muuttuessaan postbiologisiksi olennoiksi, androgyyneiksi kyborgeiksi.
Toisena postgenderistisen ajattelun keskeisenä viitepisteenä on postmodernistisen queer-filosofi Judith Butlerin teos "Gender Trouble: Feminism and the Subversion of Identity", jossa koko sukupuoliluokitusten oletettu luonnollisuus kyseenalaistetaan.
Esimerkiksi sähköisissä lumetodellisuus-sovelluksissa postgenderismi on jo toteutunut siinä mielessä, että jokainen voi valita itselleen hahmon sukupuolesta välittämättä ja muokata ulkonäköään vapaasti.
Suomessa postgenderistisiä näkemyksiä on aatteellisesti levitetty postseksualismia ajaneen Postgender ry:n piirissä 1990-luvulla. Akateemisessa keskustelussa niitä ovat esittäneet suomalaisista filosofeista muun muassa professori Tuija Pulkkinen ja dosentti Petri Sipilä.
Kamasutra

Kamasutra on noin 100-luvulta peräisin oleva intialainen filosofis-eroottinen kirja, joka käsittelee aistillisia nautintoja vakavassa ja uskonnollisessa elämässä.
Intiassa Kamasutralla on merkittävä osa maan vanhaa filosofiaa. Länsimaissa teos tunnetaan enemmänkin eksoottisena seksuaalisen kokeilun käsikirjana ja lukuisten seksioppaiden innoittajana.
Kirjoittaja.
Kamasutran kirjoittajan oletetaan olevan filosofi Mallanaga Vatsyayana. Hänestä ei tiedetä paljoakaan, mutta hänen uskotaan kirjoittaneen myös kommentaareja "Nyaya Sutras" -teokseen 100-luvulta eaa. "Kamasutran" alkukappaleissa Vatsyayana ilmoittaa hyödyntäneensä pitkää eroottisten kirjoitusten perinnettä ja nimeää joukon kirjoittajia innoittajikseen. Hän kertoo kirjansa olevan yritys suodattaa ja levittää tietoa. Hänen mukaansa teos oli alun perin 100 000 luvun mittainen, josta aiemmat kirjoittajat ja hän itse lyhensivät sen 36 lukuun ja 64 jakeeseen.
Sisältö.
Kamasutra koostuu seitsemästä lyhyestä niteestä, jotka kirjoitettiin sanskritin kielellä todennäköisesti 100- ja 200-luvuilla. Teksti on pääasiassa proosaa, jonka seassa on lyhyitä runo-osuuksia ja vuoropuhelua. Teoksen länsimaiset laitokset kuvitetaan nykyisin rohkeilla kuvilla, mutta alkuperäisessä tekstissä ja vuonna 1883 julkaistussa ensimmäisessä englanninkielisessä käännöksessä ei ollut kuvia.
Kamasutra on kirjoitettu etupäässä miehen näkökulmasta, mutta kirjoittaja rohkaisee myös naisia hyödyntämään tarjottuja neuvoja. Kirjoittajan mielestä aito aistillinen onni on mahdollista vasta osana tasapainoista ja mietiskelevää elämää.
Tevaniemi

Tevaniemi on kylä Ikaalisten kaupungissa, keskustasta katsottuna pohjoisessa Kyrösjärven takana. Keskustaan on matkaa noin 30 kilometriä. Talvella matka lyhenee 14 kilometriin jäätien ansiosta. Parkanoon on matkaa noin 25 kilometriä ja Tampereelle noin 70 kilometriä. Sana ”teva” on vanhaa suomea ja tarkoittaa uroshirveä. 
Tevaniemen kyläseura.
Tevaniemen Kyläseura ry on perustettu 13. heinäkuuta 1998 ja on merkitty yhdistysrekisteriin 6. lokakuuta 1998. Se jatkaa 12 vuotta toimineen Tevaniemen kylätoimikunnan toimintaa. Kyläseura toimii Kallionkielen, Miettisten ja Tevaniemen kylien sekä Höytölän kylään kuuluvan Heinistön alueilla. Seura on puoluepoliittisesti sitoutumaton. Sen puheenjohtajana toimii Tomi Viitaharju ja sihteerinä Åsa Mäenpää.
Nähtävyydet.
Kylässä on 1930-luvulla rakennettu Maamiesseurantalo, jota on viime vuosina kunnostettu. Miettisten uimarannassa on nähtävillä kivinen laivalaituri sekä vanha kirkkovene ja vaja. 
Palvelut.
Maamiesseurantalolla järjestetään juhlia ja sinne sopii noin 200 henkeä.
Kylässä on ala-aste ja esikoulu. Tevaniemen alueen lisäksi kouluun tulee oppilaita myös Riitialasta,Mansoniemestä, Röyhiöstä sekä Leppäsjärveltä.
Liikunta.
Tevaniemen koulun vieressä on jääkiekkokaukalo. Tevapirtiltä lähtee kuntopolku ja talvisin latu. Tevaniemessä on yleinen uimaranta, kuten myös Kallionkielessä ja Miettisissä.
Kantatie 57

Kantatie 57 on Hämeenlinnasta Pälkäneelle kulkeva kantatie. Tien pituus on 31 kilometriä. Kantatie 57 lähtee Hämeenlinnan Tiiriöstä, jossa se risteää seututien 130 ja valtatien 3 kanssa. Tie jatkuu Hattulan kuntakeskuksen Parolan ohi entisen Hauhon kunnan länsiosien kautta Pälkäneen Kärväntälään, jossa se päättyy valtatien 12 risteykseen noin 10 kilometriä Pälkäneen keskustan kaakkoispuolella.
Tie on kaksikaistainen lukuun ottamatta lyhyttä nelikaistaista osuutta Hämeenlinnassa.
Vuonna 2021 tien keskimääräinen vuorokausiliikenne (KVL) oli 2 100–9 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Vilkkain osa oli Tiiriön ja Rahkoilan välinen osuus, jolla liikenne oli 7 200–9 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Rahkoilan ja Vermasvuoren välisellä osuudella liikenne oli 3 600 ajoneuvoa vuorokaudessa ja Vermasvuoren ja Kärväntälän välisellä osuudella 2 100–2 300 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Historiaa.
Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä kantatie 57 oli tie Huittisista Urjalan kautta Toijalaan. Valtateiden 2 ja 9 uudet linjaukset vähensivät tien liikenteellistä merkitystä, ja se lakkautettiin kantatienä vuonna 1972. Entisen kantatien osuus Huittisista Urjalaan on nykyisin seututie 230 ja pääosa Urjalan ja Toijalan välisestä osuudesta yhdystie 2847.
Hämeenlinnan ja Pälkäneen välinen tie oli vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä osa valtatietä 3. Valkeakosken kautta kulkeneen kolmostien linjauksen valmistuttua Hämeenlinnan ja Pälkäneen välinen tie jäi maantieksi 305, joka oli tuolloin kapea ja mutkainen soratie. Tietä parannettiin kuitenkin huomattavasti 1960- ja 1970-luvuilla. Kantatieksi 57 se nimettiin vuonna 1990. 
Ennen Hämeenlinnan ja Tampereen välisen moottoritien valmistumista kantatie 57 oli suosittu vaihtoehto ruuhkaiselle kolmostielle.
CZ 75

CZ 75 on alkujaan tšekkoslovakialaisen, nykyisin tšekkiläisen "Česká Zbrojovka a.s. Uherský Brodin" vuodesta 1975 valmistama kaksitoiminen itselataava pistooli. 
CZ 75 toimii lyhytrekyyliperiaatteella ja sen lukitusmekanismi on tavanomainen Browning-tyyppinen; piippu lukittuu luistiin kahdella hylsynpoistoaukon edessä olevalla lukitusolakkeella . Luistin johteet ovat sveitsiläisen SIG P210:n tyyppisesti luistin ulko- ja rungon sisäpuolella. Pistooli on kokoteräksinen. 
Aseen alkuperäiskaliiperi on yhdeksänmillinen Parabellum / Luger, mutta sitä valmistetaan nykyisin myös .40 S&amp;W -kaliiperisena. Sitä valmistetaan useina eri malliversioina, joista esimerkiksi Kadet on .22-kaliiperinen versio, jota on saatavissa myös pelkkänä luistin, piipun ja lippaan sisältävänä vaihtosarjana yhdeksänmillisen pistoolin runkoon. 
CZ 75 on Suomessa käytössä Tullilaitoksen virka-aseena ja se on yksi yleisimmistä harrasteammunnassa käytetyistä yhdeksänmillisistä pistoolimalleista. 
Tullilaitoksen vanhoja aseita on myös MPK:lla koulutuskäytössä.
KorpiGallialaiset

KorpiGallialaiset on Lapinlahden Korpijärvellä kesäisin järjestettävä kulttuuritapahtuma. Tapahtuman juuret ovat kylätapahtumassa "Gallialaiset iltamat". Tapahtumassa on teatteri- ja musiikkiesityksiä sekä näyttelyitä.
Vuonna 2006 KorpiGallialaiset järjestettiin 15. heinäkuuta. Tapahtumassa esiintyivät muun muassa Edu Kettunen, Mikko Alatalo, Juha Tapio ja Pelle Positiivi. Tapahtuman avasi puolustusministeri Seppo Kääriäinen.
Vuonna 2007 KorpiGallialaiset järjestettiin 28.heinäkuuta. 2007 esiintyjiä olivat muun muassa Anna Hanski, Halavatun Papat, Jasmin Mäntylä, Miika Nuutinen sekä Duo Nahkahyeena (J.Teppo ja A.Heikura). Tapahtuman avasi rovasti Markku Suokonautio.
2008 KorpiGallialaiset järjestettiin 26.heinäkuuta. Esiintyjiä olivat mm. Jani Wickholm, Kake Randelin, Mika Nuorva, Miauskis Kissa, Olavi Rytkönen ja Taikuri Tapio Salomaa. Tapahtuman avasi TE-keskuksen (Pohjois-Savo) johtaja Kari Virranta.
2009 KorpiGallialaiset järjestettiin 27.kesäkuuta. Esiintyjiä olivat mm. Hanna Pakarinen, M.A. Numminen ja Pedro Hietanen, Jamppa Kääriäinen, Bablo ja Esa Eloranta sekä Tuija Piepponen.
2010 KorpiGallialaiset järjestettiin 10.heinäkuuta. Esiintyjiä olivat mm. Meiju Suvas, Jamppa Kääriäinen &amp; Taastaorkesterj, Edu Kettunen, Keke Pulliainen, The Sunkfish, Jari Tapanainen. Juhlapuhujana toimi Isä Mitro (Mitro Repo)
2014 Tapahtuma järjestetään 25.-26. heinäkuuta Iisalmessa nimellä Gallialaiset.
Kantatie 41

Kantatie 41 on Aurasta Huittisiin johtava kantatie. Tien pituus on 61 kilometriä.
Kantatie 41 eroaa Turun koillispuolella Aurassa valtatiestä 9. Tie kulkee Pöytyän Riihikosken, Oripään kuntakeskuksen, Loimaan Virttaan kylän ja Vampulan kirkonkylän ohi ennen saapumistaan Huittisten keskustaan. Huittisissa tie päättyy valtateiden 2 ja 12 liittymään.
Tie on kaksikaistainen ja hyvätasoinen. Yhdessä valtatien 12 kanssa se muodostaa vaihtoehtoisen reitin valtatielle 9 Turun ja Tampereen välillä.
Tiellä on ilmavoimien käyttämä lentokoneiden varalaskupaikka Loimaan alueella Virttaankankaalla. Myös Alastaron moottorirata sijaitsee aivan kantatien tuntumassa.
Reitti ja yhteydet.
Kantatie 41 kulkee seuraavien kuntien ja taajamien/kylien kautta
Historiaa.
Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä Auran ja Huittisten välinen tie oli osa valtatietä 9. Tuolloin tien linjaus tosin poikkesi jonkin verran nykyisestä. Nykyinen tie on rakennettu 1960-luvulla. Valtatie 9:n nykyisen, Loimaan kautta kulkevan linjauksen valmistuttua Auran ja Nokian välinen entinen valtatie 9 nimettiin kantatieksi 41. Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa valtatietä 12 jatkettiin Tampereelta Huittisten kautta Raumalle, ja kantatie 41 typistyi Auran ja Huittisten väliseksi tieksi.
Radiogalaksi

Radiogalaksi on esimerkki aktiivisesta galaksista. Radiogalakseihin liittyy nimensä mukaisesti voimakas radioemissio, joka ei ole peräisin galaksin tähdistä ja kaasusta. Säteily on tyypillisesti peräisin kahdesta laajasta galaksin ulkopuolella sijaitsevasta alueesta (). Radiogalaksi ei yleensä näytä optisella alueella poikkeavan tavallisesta galaksista. Muiden AGN-kohteiden tapaan radiogalaksien keskustassa on voimakas röntgensäteilijä.
Nykyisin varteenotattavin selitys näille kohteille on, että kyseessä on galaksin ytimessä sijaitsevan supermassiivisen (miljoonia auringon massoja) mustan aukon muodostama relativistinen suihku, jonka hiukkaset kaukana galaksienvälisessä avaruudessa törmäävät siellä jo olevaan harvaan aineeseen, jarruuntuvat ja säteilevät tällöin vapautuvan energian radiosäteilynä. Tällä teorialla on monipuolinen havaintojen tarjoama tuki.
Radiogalakseista on tutkittu 760 miljoonan valovuoden päässä sijaitsevaa Cygnus A:ta.
Luokittelu.
Radiogalaksit on perinteisesti jaettu kaksoisradiolähteisiin ja kompakteihin radiolähteisiin. Kaksoisradiolähteet jaetaan vielä "Fanaroffin-Rileyn luokituksen" (FR-luokitus) mukaisesti:
* Luokassa FR I ovat heikot radiolähteet, joissa säteily tulee laajalta pitkulaiselta alueelta, joka on melko symmetrinen galaksin molemmin puolin. Galaksin ytimestä tuleva relativistinen suihku erottuu molemmin puolin. Radiosäteilyä lähettävän alueen kirkkaus laskee tasaisesti reunoja kohti. Keskellä oleva galaksi on tyypillisesti suuri ellipsigalaksi.
* Luokassa FR II ovat ”klassiset” radiogalaksit joiden ympäristössä on nähtävissä kaksi radiokirkasta aluetta, joissa on yleensä erotettavissa erityisen kirkas kohta, ns. "hotspot". Näiden alueiden kirkkaus laskee nopeasti alueen reunoja kohti, galaksin ytimestä tuleva suihku erottuu vain toisella puolella (yksipuolinen suihku) ja toisella puolella säteilevän alueen ja galaksin välillä on alue, jolta radiosäteilyä ei näytä juuri tulevan. Emogalaksi on tyypillisesti ellipsigalaksi.
Kompakteilla radiolähteillä ei erotu suihkuja ja kohteen kirkkaus laskee jyrkästi sen reunoja kohti. Kompakteja radiolähteitä ovat useimmat kvasaarit ja BL Lac-kohteet.
Radiogalaksien yhtenäismalli.
Yhtenäismallin mukaan radiogalaksit, kvasaarit ja BL Lac-kohteet ovat fysikaalisesti samanlaisia. Vain katselukulma kohteeseen on erilainen. Radiogalakseja katsotaan sivulta, jolloin galaksin ytimestä tuleva suihku näkyy koko pituudeltaan (FR I) tai hieman suuremmassa kulmassa, jolloin suihkun päiden kirkkaus ylittää itse suihkun kirkkauden ja havainnoissa näkyy vain kaksi irrallista radiosäteilevää aluetta (FR II). Kompakteja kohteita eli kvasaareja ja BL Lac-kohteita katsotaan lähes suihkun suunnassa, jolloin nähdään ainoastaan suihkun pää (joillakin kvasaareilla näkyy myös yksipuolinen suihku) erittäin voimakkaasti kirkastuneena. (Säteilevän kohteen äärimmäinen kirkastuminen katselukulman lähestyessä suihkun suuntaa on erikoisesta suhteellisuusteoriasta johtuva ilmiö.)
Nairobin kansallispuisto

Nairobin kansallispuisto on Keniassa sijaitseva kansallispuisto. Se on 117 km² kokoinen, mutta vain muutaman kilometrin päässä Nairobista. Alueella tavataan muun muassa leijonia, gepardeja ja sarvikuonoja. Lisäksi puistossa on havaittu yli 400 lintulajia. Se tunnetaan etenkin pensassarvikuonon suojelusta.
Alueen kasvillisuus on ensisijaisesti kuivaa savannia; avointa ruohotasankoa, jossa hajanaisesti akasiapensaita. Puistossa on myös joki, jonka varrella metsikköä.
Puisto on perustettu vuonna 1946, jolloin Nairobi oli paljon nykyistä pienempi kaupunki. Sen laidoille leviävä asutus, teollisuus ja tieverkko uhkaavat nakertaa puiston aluetta eri puolilta. varsinainen kansallispuisto on ollut vain pieni osa savannin ekosysteemiä, jossa seeprat ja gnut vaeltavat vuosittain sadekauden ja kuivan kauden laidunalueille.
Howard Lincoln

Howard Charles Lincoln (s. 14. helmikuuta 1940 Oakland, Kalifornia) oli "Nintendo of American" entinen puheenjohtaja, ja on nykyään baseballjoukkue Seattle Marinersin puheenjohtaja ja toimitusjohtaja, edustaen joukkueen pääomistajaa Hiroshi Yamauchia. (Elokuussa 2004 Yamauchin osuus siirrettiin Nintendolle.) 
Lincoln oli lapsena aktiivinen partiopoika. 12-vuotiaana hän poseerasi Norman Rockwellille "Then Scoutmaster" -maalausta varten, joka julkaistiin kalenterissa vuonna 1956. Lincoln valmistui Kalifornian yliopistosta Berkeleystä, jossa hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon poliittisessa tieteessä vuonna 1962 ja loppututkinnon oikeustieteistä 1965. Vuodesta 1966 vuoteen 1970 hän palveli Yhdysvaltain laivaston luutnanttina.
Armeijan jälkeen hän toimi Seattlessa yksityisessä yrityksessä juristina tehden töitä Nintendolle. Hänen lakiuransa huippukohtana oli Universal City Studiosin ja Nintendon välinen oikeusjuttu. Universal City Studios oli haastanut Nintendon oikeuteen väittäen, että videopeli "Donkey Kong" rikkoi Universal City Studiosin oikeuksia King Kongiin. Lincoln palkkasi John Kirbyn edustamaan Nintendoa oikeussalilla, ja Nintendo voitti lopulta jutun. 
Lincoln tuli töihin Nintendolle vuonna 1983 vanhemmaksi varatoimitusjohtajaksi ja yleisneuvonantajaksi. Vuonna 1994 hän siirtyi Nintendo of American puheenjohtajaksi.
Crosslake

Crosslake on kaupunki Crow Wingin piirikunnassa, Minnesotassa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku on 1 893 (2000). 
United States Census Bureaun mukaan kaupungin pinta-ala on 95,6 km², josta vettä on 29,2 km² eli 30,54 %. Vuoden 2000 väestönlaskennan aikaan kaupungissa oli 1 893 asukasta, 899 taloutta ja 623 perhettä.
Chatfield

Chatfield on kaupunki Minnesotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee osittain Fillmoren ja osittain Olmstedin piirikunnassa. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 2 394.
Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan Chatfieldin pinta-ala on 5,2 neliökilometriä, josta kaikki on maata. Vuoden 2000 väestönlaskennan aikaan kaupungissa oli 2 394 asukasta, 930 taloutta ja 633 perhettä. Väestötiheys on 464,5 ihmistä neliökilometriä kohden.
Yuka Tsujiyoko

Yuka Tsujiyko (, s. Uji, Kioton prefektuuri, Japani) on japanilainen videopelisäveltäjä. Vuoteen 2000 asti hän työskenteli Intelligent Systemsillä. Tsujiyoko on säveltänyt musiikin "Fire Emblem" -peleihin. Tsujiyoko on myös säveltänyt musiikkia muun muassa Super Scope -peleihin ' ja "Battle Clash" sekä roolipeleihin "Paper Mario" '.
Ollessaan lapsena esikoulussa Tsujiyoko opiskeli pianon soittoa. Hän sävelsi ensimmäisen oman sävellyksensä lukiossa toimenantona musiikkiluokalleen. Tsujiyoko pääsi Osakan sähköisen tiedonvälityksen korkeakouluun, josta hän valmistui lyhyestä koulutusohjelmasta. Ennen kuin hän sai työpaikan Intelligent Systemsistä, Tsujiyoko työskenteli tietokoneohjelmoijana ohjelmistoyritykselle.
Cumulus castellanus

Cumulus castellanus on vallinharjamainen kumpupilvi, joka on kuin monta kumpupilveä peräkkäin jonossa. Vallinharjamainen kumpupilvi ennustaa huonoa säätä, esimerkiksi ukkosta mahdollisesti jo parin tunnin sisään. Se on usein tornimaisten kumpupilvien ja ukkospilven synnyn esiaste. Joskus vallinharjamainen kumpupilvi hajoaa, samaan aikaan voi jokin vallinharjamainen kumpupilvi kasvaa huimaa vauhtia kuuropilveksi.
"Cumulus castellanus" on epävirallinen pilvilaji, joka ei kuulu viralliseen luokittelujärjestelmään.
Fiat Ritmo

Fiat Ritmo on Fiatin vuosina 1978–1988 valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Fiat 128:n. Espanjalainen SEAT valmisti Ritmoa lisenssillä vuosina 1979–1982. Fiatin ja SEATin sopimuksen umpeuduttua SEAT muutti automallia tarvittavan verran, että se saattoi kutsua sitä omaksi mallikseen, ja näin syntyi SEAT Ronda. Isossa-Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa Ritmoa myytiin Fiat Strada -nimisenä. Mallin seuraajaksi tuli Fiat Tipo.
Bertonen suunnittelema Fiat Ritmo esiteltiin Torinon autonäyttelyssä 1978. Moottorit olivat aluksi 1,1- (60 hv), 1,3- (65 hv) ja 1,5-litraiset (75 hv). Suurimmassa oli viisivaihteinen manuaalivaihteisto vakiona, muissa nelivaihteinen. Lisäksi saatavana oli Volkswagenilta peräisin oleva kolmiportainen automaattivaihteisto. Vuonna 1979 moottorivalikoimaan tuli 1,0-litrainen moottori ja seuraavana vuonna 1,7-litrainen (55 hv) dieselmoottori.
Vuonna 1981 esiteltiin uudistetut 1,3- (75 hv) ja 1,5-litraiset (85 hv) moottorit sekä urheilullinen 105TC, jossa oli 1,6-litrainen 105-hevosvoimainen moottori. Samana syksynä Frankfurtin autonäyttelyssä esiteltiin 2,0-litraisella (125 hv) moottorilla varustettu Abarth 125TC sekä avomallin prototyyppi. Avomallin tuotanto käynnistyi seuraavan vuoden alussa, mutta valmistusmäärät olivat vähäisiä.
Vuonna 1982 keulalle tuli uusi Fiatin logo ja samalla ajovalojen määrä kasvoi neljään. Seuraavana vuonna Abarth 130TC korvasi 125TC:n.
Vuonna 1985 malliin tehtiin useita pieniä muutoksia, muun muassa ovenkahvat muuttuivat pyöreistä kulmikkaiksi. Dieselmoottorin iskutilavuus laski hieman, mutta teho nousi 60 hevosvoimaan. Uudessa Supercabrio-mallissa oli sama moottori kuin 105TC:ssä. Normaalin avomallin moottorina oli 1,3-litrainen (65 hv).
Seuraavana vuonna esiteltiin 1,9-litrainen (80 hv) turbodiesel, joka oli saatavana vain viisioviseen malliin.
Autonovo Oy aloitti Fiat Ritmon myynnin Suomessa vuonna 1979, ja ensimmäisen vuoden aikana sitä rekisteröitiin noin 800 kappaletta. Vuonna 1981 Ritmon perusmalli 65 L maksoi kolmiovisena 41 900 markkaa ja viisiovisena 43 900 markkaa. Samassa pienehköjen etuvetoisten perheautojen luokassa Ritmon kilpailijoita olivat Datsun Cherry (42 780 mk), Ford Escort (40 770 mk), Honda Civic (43 450 mk), Mazda 323 (47 200 mk), Mitsubishi Colt (39 900 mk), Renault 5 (44 950 mk), Talbot Horizon (45 950 mk) ja Volkswagen Golf (52 600 mk). Vuonna 1980 Ritmoa suositumpia Fiatin malleja olivat kuitenkin 127 ja 128, joista edellinen oli tuolloin Suomen neljänneksi eniten rekisteröity henkilöautomalli.
Vuonna 1986 toisen sukupolven Fiat Ritmon perusmallin 70 CL hinta Suomessa oli kolmiovisena 55 610 markkaa ja viisiovisena 60 500 markkaa. Huippumalli, Ritmo 130 TC Abarth, maksoi samana vuonna 106 000 markkaa. Vuonna 1987 Fiat-henkilöautojen maahantuonti siirtyi Autonovo Oy:ltä Oy Veho Ab:lle. 1980-luvun aikana Ritmoa ja samaan tekniikkaan perustunutta, vuonna 1984 esiteltyä Fiat Regataa myytiin Suomessa 1980-luvun aikana yhteensä noin 15 000 kappaletta.
Browerville

Browerville on kaupunki Toddin piirikunnassa, Minnesotassa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku on 735 (2000). 
United States Census Bureaun mukaan Browervillen pinta-ala on 1,8 km², josta kaikki on maata. Vuoden 2000 väestönlaskennan aikaan kaupungissa oli 735 asukasta, 318 taloutta ja 181 perhettä. Väestötiheys on 405,4 ihmistä neliökilometriä kohden.
New York Americans

New York Americans oli National Hockey Leaguessa vuosina 1925–1942 pelannut jääkiekkojoukkue. Americans oli toinen yhdysvaltalainen seura NHL:ssa.
New York Americansin perusti Bill Dwyer vuonna 1925. Hamilton Tigersin kaaduttua, Dwyer tarjoutui ostamaan pelaajien pelioikeudet ja aloittamaan jääkiekkoilun New Yorkissa. Vaikka joukkueen menestys ensimmäisellä kaudellaan oli heikkoa, niin jääkiekko kiinnosti newyorkilaisyleisöä. Saman tien perustettiin toinen seura, joka kantoi nimeä New York Rangers. Rangersin alku olikin huomattavasti parempi kuin Americansin, se voitti Stanley Cupin toisella kaudellaan, mutta Americans jatkoi heikkoja otteitaan.
Kaudella 1927-1928 Americans hankki maalivahti Roy Wortersin Pittsburgh Piratesista. Worters johtikin Americansin aina pudotuspeleihin asti, päästäen runkosarjassa 1.21 maalia per ottelu. Tämä saavutuksen ansiosta hänestä tuli ensimmäinen maalivahti, joka voitti liigan arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Hart Trophyn. Vaikka Worters pelasikin loistavasti, niin kenttäpelaajistossa oli kuitenkin parantamisen varaa. Rangers kaatoi Americansin pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella.
Seuraavat kaudet sujuivat jälleen huonosti, eikä Americans selvinnyt edes pudotuspeleihin.
Kaudella 1931–1932 Americans pani alulle yhden tunnetuimmista sääntömuutoksista jääkiekossa. Ottelussa Boston Bruinsia vastaan Americansin pelaajat laukoivat 61 pitkää kiekkoa. Tämä ärsytti Bruinsin johtajaa Charles Adamsia niin paljon, että hän valitti siitä NHL:n johdolle. Kun valituksilla ei ensi alkuun ollut suurempaa vaikutusta, niin seuraavassa ottelussaan Americansia vastaan Bruins laukoi 87 pitkää kiekkoa. Muutamaa vuotta myöhemmin pitkä kiekko kiellettiin.
Kun Americans jäi kaudella 1934–1935 viidennen kerran peräkkäin ulos pudotuspeleistä, päätti Dwyer tehdä muutoksia. Ensimmäiseksi hän yritti yhdistää Americansin ja Ottawa Senatorsin, mutta liiga ei hyväksynyt tätä ajatusta. Lopulta Dwyer päätti myydä seuran seuraavan kauden jälkeen, kun Americans oli jälleen jäänyt ilman pudotuspelipaikkaa. Ostajia ei kuitenkaan löytynyt, mutta Americans pääsi pudotuspeleihin, joskin pudoten toisella kierroksella.
Kausilla 1937-1938, 1938-1939 ja 1939-1940 Americans pääsi pudotuspeleihin kolme kertaa peräkkäin, mutta putosivat aina joko ensimmäisellä tai toisella kierroksella. Kausi 1940-1941 sujui erittäin heikosti. Tämän kauden jälkeen joukkueen nimi vaihdettiin "Brooklyn Americansiksi". Kausi 1941-1942 päättyi Americansin osalta kuitenkin runkosarjaan, myös joukkue lakkautettiin tämän kauden jälkeen.
Hopeinen tuoli

Hopeinen tuoli () on C. S. Lewisin kirjoittaman Narnia-sarjan ilmestymisjärjestyksessä neljäs osa. Se ilmestyi vuonna 1953. Tarinoiden sisäisen aikajärjestyksen mukaan kirjan tarina on sarjan kuudes. Lewis ehdotti kirjalle ensin nimiä "Villit erämaat", "Yö Narnian alla" ja "Maahiset Narnian alla", mutta kustantaja tyrmäsi nämä ehdotukset. Kirjan on suomentanut Kaarina Helakisa. Se julkaistiin ensimmäisen kerran suomessa vuonna 1976 Otavan kustantamana. Sittemmin kirjasta on otettu ainakin kuusi uutta painosta, joista uusin on vuodelta 2009.
Juoni.
Eustace Ruikku, jonka aiemmista seikkailuista Narnian maassa kerrotaan kirjassa "Kaspianin matka maailman ääriin", ja hänen luokkatoverinsa Jill Pölkky yrittävät piiloutua heitä kiusaavilta vanhemmilta oppilailta. He pääsevätkin yllättäen Narniaan koulun kiviaidassa olevan portin kautta. Aslan on kutsunut lapset etsimään kadonnutta prinssi Riliania. Rilianin isä kuningas Kaspian X on jo hyvin vanha, ja hän haluaa ainoan lapsensa löytyvän ennen kuolemaansa.
Mustapuro (Helsinki)

Mustapuro () on puro Itä-Helsingissä. Se saa alkunsa Kontulasta ja laskee Myllypuron, Puotinharjun, Itäkeskuksen ja Marjaniemen kautta Roihuvuoressa Strömsinlahteen. Marjaniemen siirtolapuutarhan puron länsipuoliset osat kuuluvat nykyisin Vartiokylän kaupunginosan Itäkeskuksen osa-alueeseen, vaikka itse asiassa koko nykyinen siirtolapuutarha sijaitsee alkuperäisen Herttoniemen kaupunginosan alueella. Puron itäiselle puolelle rakennettiin asuntoja vuosituhannen vaihteessa ja samalla kaupunginosien rajat siirrettiin nykyisille paikoilleen. Puotinharjussa Mustapuron läheisyydessä on myös saman niminen leikkipuisto.
Mustanpuronpuiston niityt, pensaikot ja metsiköt ovat lintujen ja ulkoilijoiden suosiossa. Puron alajuoksu Tulisuontien eteläpuolella on linnustollisesti arvokas. Alueella pesii runsas linnusto, joista voidaan mainita esimerkiksi satakieli, mustapääkerttu ja pikkutikka. Myös erittäin uhanalainen meritaimen lisääntyy Mustapurossa, minkä vuoksi uomaan on toteutettu useita purokunnostuksia. 
Vuoden 1754 kartassa puron nimi oli Skogsbäck.
Raoul Grünstein

Raoul Grünstein (s. 23. elokuuta 1960 Helsinki) on suomalainen kustantaja, "Image"-lehden perustaja sekä Image Kustannuksen osittainen omistaja. Grünstein on myös Allas Sea Poolin omistavan yhtiön toimitusjohtaja. 
Koulutukseltaan Grünstein on kauppatieteiden maisteri (1991), ja lisäksi hän on opiskellut teknistä fysiikkaa ja filosofiaa. Hän voitti Fotofinlandia-valokuvakilpailun vuonna 1994.
Raoul Grünsteinin isoisä Jakob Grünstein perusti Turkisliike Grünsteinin vuonna 1918. Grünstein siirtyi perheyrityksen hallituksen puheenjohtajaksi 1995. Turkisliike myytiin vuonna 2000 Marimekolle. 
Grünstein perusti "Image"-lehden vuonna 1985, alkujaan valokuvausharrastajien jäsenjulkaisuksi. Hän toimi lehden päätoimittajana vuoteen 1991. Hän oli "Imagen", "Bisnes.fi:n", "Mondon", "Muodon" ja "Viinin" kustantaja vuoteen 2005, jolloin A-lehdet osti koko yhtiön.. Vaikka Image Kustannus ei tuonut rahaa, Grünstein sai yhtiöön sijoittamansa rahat moninkertaisesti takaisin myydessään sen A-lehdille.
Grünstein perusti "Imagen" myyntitulojensa avulla vuonna 2004 Töölöön Kulttuuritehdas Korjaamon, jonka toimitusjohtaja ja taiteellinen johtaja hän oli. Grünsteinin mukaan Kulttuuritehdas Korjaamo on "tappiollista toimintaa, pointtina on rakentaa merkityksellistä toimintaa”. Kulttuuritehdas Korjaamo ajautui velkasaneeraukseen 25.9.2014. Grünstein oli Korjaamon toimitusjohtaja vuoteen 2016.
Grünstein omistaa Image Match -konsulttitoimiston ja Korjaamo Experience -tuotantoyrityksen.
Grünstein on juutalaista sukua; isoisä oli Jakob Grünstein ja isä Boris Grünstein. Hänen veljensä Michel Grünstein oli myös mukana Imagen taustalla.
Raoul Grünstein on ollut avoliitossa professori Anu Kantolan kanssa. Hänen sisarensa oli valokuvaaja Denise Grünstein.
NHL-kausi 2002–2003

Kausi 2002–2003 oli National Hockey Leaguen historian 86. kausi. Sarjassa pelasi 30 joukkuetta, joista jokainen pelasi runkosarjassa 82 ottelua. Stanley Cupin voitti New Jersey Devils, joka kaatoi Mighty Ducks of Anaheimin finaalisarjassa otteluvoitoin 4–3.
Runkosarja.
Kauteen 2002–2003 suurimpina ennakkosuosikkeina lähtivät San Jose Sharks sekä viime vuosien huippujoukkueet Detroit Red Wings, St. Louis Blues, Colorado Avalanche ja New Jersey Devils. Näistä San Jose petti pahasti ja jäi ulos pudotuspeleistä. Muut suosikit pelasivat itsensä varmasti pudotuspeleihin.
San Josen lisäksi suuria pettymyksiä olivat New York Rangers, joka jäi myös pudotuspelien ulkopuolelle. Carolina Hurricanes, joka pelasi Stanley Cup -finaalissa kaudella 2001–2002 jäi koko liigan viimeiseksi.
Yksi suurimpia yllätyksiä oli Tampa Bay Lightning, joka voitti divisioonansa. Myös Minnesota Wild pääsi ensimmäistä kertaa mukaan pudotuspeleihin. Myös Ottawa Senators ja Vancouver Canucks alkoivat vakiinnuttaa paikkojansa liigan huipulla.
Liigaa varjostivat erilaiset taloudelliset vaikeudet. Ottawa Senators, Buffalo Sabres ja Pittsburgh Penguins kärsivät vakavista ongelmista. Huippujoukkueet myös erottivat valmentajiaan aikaisempia kausia enemmän. Muun muassa New York Rangers, Colorado ja San Jose antoivat kenkää päävalmentajilleen.
Loppusijoitukset.
Runkosarjassa divisiooniensa voittajat jakavat konferenssin kolme kärkisijaa, loput viisi jatkoonpääsijää valitaan pistejärjestyksessä. 
"O = Ottelut, V = Voitot, H = Häviöt, T = Tasapelit, HJA = Häviöt jatkoajalla, TM = Tehdyt maalit, PM = Päästetyt maalit, PIST = Pisteet"
Pudotuspelit.
Kauden 2002–2003 pudotuspelit olivat täynnä yllätyksiä. Yksi tiukimpia pareja ensimmäisellä kierroksella oli Philadelphia–Toronto. Kumpikin joukkue oli isolla rahalla kasattu, joten putoaminen olisi ollut suuri pettymys kummallekin. Philadelphia voitti tämän sarjan lopulta 4–3. Ottelusarjassa mentiin kahdesti toiselle jatkoajalle asti ja kerran jopa kolmannelle. Minnesota teki jättiyllätyksen kaatamalla Coloradon ja Anaheim teki vielä suuremman yllätyksen. He kaatoivat puolustavan mestarin, Detroitin, suoraan neljässä ottelussa.
Toisella kierroksella Minnesota ja Anaheim jatkoivat yllätyksiään. Tällä kertaa Minnesota kaatoi Vancouverin ja Anaheim lähetti Dallasin kesälomalle.
Konferenssifinaaleissa Anaheim kohtasi Minnesotan ja New Jersey Ottawan. Anaheim voitti Minnesotan helposti otteluvoitoin 4–0. New Jerseyllä oli tiukempi sarja Ottawaa vastaan, joka ratkesi vasta seitsemännessä ottelussa, jonka New Jersey voitti 3–2.
Finaalissa kohtasivat ensikertalainen Anaheim ja New Jersey. New Jersey voitti kolmannen mestaruutensa lopulta otteluvoitoin 4–3.
Munkkisaari

Munkkisaari () on entinen saari Helsingin kanta­kaupungin etelä­rannalla, nykyisin Länsisataman kaupungin­osaan kuuluvalla Herne­saaren osa-alueella. Aikaisemmin myös osa-alueen nimi oli Munkkisaari, mutta vuonna 2012 sen nimi muutettiin kaupunginhallituksen päätöksellä Hernesaareksi. Alku­peräisen Munkki­saaren lisäksi osa-alueeseen kuului myös sitä kohti manterella työntynyt niemi sekä etelämpänä sijaitseva varsinainen Herne­saari.
Alkuperäisen Munkkisaaren erotti manteresta kapea Matala­salmi (), joka sijaitsi hieman nykyisen Hylkeen­pyytäjän­kadun länsipuolella. Siellä oli 1800-luvulla joukko kalastajien mökkejä, ja sinne johti manterelta puusilta, jonka ali veneet pääsivät kulkemaan. Myöhemmin salmi täytettiin, ja Munkkisaari muutettiin teollisuusalueeksi. Suurin osa entisestä saaresta on nykyisin osa STX Europen omistaman Hietalahden telakan aluetta.
JaSeSoi

JaSeSoi - musiikkikasvatusyhdistys ry on suomalaisten musiikkikasvattajien vapaaehtoisorganisaatio, joka järjestää Orff-pedagogiikkaan perustuvia kansallisia ja kansainvälisiä musiikkikursseja ja -tapahtumia.
Yhdistys on perustettu vuonna 1993 jatkamaan Musisoi ry -yhdistyksen musiikkikasvatustoimintaa. Musisoi ry toimi 1985–1992, ja sen perusti Matti Sarapaltio. Musisoi julkaisi "Musiikkiuutiset"-lehteä (1987–1991).
JaSeSoi ry:n englanninkielinen nimi on Orff-Schulwerk Association of Finland, ja yhdistys on kansainvälisesti hyväksytty, säveltäjä Carl Orffin kehittämää musiikinopetusmetodia edistävä Orff-Schulwerk-järjestö Suomessa. 
Vuonna 2000 JaSeSoi ry isännöi Orivedellä kansainvälistä Orff-pedagogiikan symposiumia. Vuodesta 1998 JaSeSoi on järjestänyt kesäisin viikon mittaista kansainvälistä ”Maailmankylä – World Village” -koulutustapahtumaa Orff-pedagogian edustajille.
Orff-pedagogiikka.
Orff-pedagogiikka on säveltäjä Carl Orffin (1895–1982) kehittämä musiikkikasvatusmetodi, jossa edetään ihmisen kehityksen mukaisella tavalla: rytmi kasvaa puheesta, sitten syntyy melodia ja sen pohjalta harmonia. Orff-menetelmä korostaa jokaisen mahdollisuutta musisoida ilman aiempia musiikkiopintoja tai erityislahjakkuutta. 
Keskeisiä ajatuksia Orff-pedagogiikassa ovat toiminnallisuus ja tekemällä oppiminen. Työtapoja ovat mm. imitaatio ja kaikuharjoitukset. Kaikuna voi toistaa sanoja, loruja, liike- ja rytmikuvioita sekä laulu- ja soitinmelodioita.
Eerik Tuurenpoika Bielke

Eerik Tuurenpoika Bielke (, k. 1511) oli Viipurin käskynhaltija 1500-luvun alussa ja hoiti Ruotsin valtakunnan idänpolitiikkaa vaikeana unioniriitojen aikakautena. 
Bielke oli syntynyt luultavasti 1460-luvulla, hänen vanhempansa olivat Tuure Tuurenpoika Bielke ja Birgitta Abrahamintytär Tjurhuvud (toisen tiedon mukaan Ingeborg Körning). Toisin kuin isänsä Bielke oli valtionhoitaja Sten Sture vanhemman kannattaja ja tanskalaisvastainen. Bielke toimi Sturen voutina Tukholman linnassa 1487–1490. Vuonna 1495 hänestä tuli Stegeborgin linnanvouti, mutta 1496 rutto iski linnaan ja suuri osa sen asukkaista kuoli. 
Bielke lähetettiin 1499 Viipurin linnaan Viipurin läänin ja Olavinlinnanläänin käskynhaltijaksi, ja 1504 hänestä tuli koko Suomen käskynhaltija. Bielken onnistui turvata Suomen itäraja, mutta 1507 tanskalaiset valloittivat Kastelholman ja ryöstivät pahoin Turkua 1509. Sten Sturen seuraaja Svante Niilonpoika syyttikin häntä laiminlyönneistä. Bielkeä voi kuitenkin pitää yhtenä keskiajan huomattavimmista hallitusmiehistä Suomessa, joka muun muassa kannatti ajatusta ottaa virkamiehiksi suomea ymmärtäviä henkilöitä "enemmän kuin tähän saakka on tapahtunut."
Bielke oli naimisissa Gunilla Besen (s. noin 1475, k. 1552 tai 1553) kanssa. He saivat kolme lasta, Akseli Eerikinpoika Bielke, Anna Eerikintytär Bielke ja Karin Eerikintytär Bielke. Bielken vaiheita käsitellään myös Kaari Utrion kirjassa "Viipurin kaunotar", jossa päähenkilön sisaresta tulee Bielken rakastajatar.
Aittakorpi

Aittakorpi on kaupunginosa Kotkan länsiosassa. Alue on omakoti- ja rivitaloaluetta. Aittakorven alue liitettiin laajan alueliitoksen yhteydessä Kymin kunnasta Kotkaan vuonna 1954, jonka jälkeen alue on kaavoitettu asuntoalueeksi. Kaupunginosa rajoittuu Karhuvuoren, Lankilan ja Sutelan kaupunginosiin.
Kaupunginosa kuuluu Länsi-Kotkan terveysaseman piiriin ja sen alueella sijaitsee muun muassa Aittakorven koulu, Kotkan liikuntakeskus, K-Market, kebab-pizzeria, kehitysvammaisten ryhmäkoti ja seurakuntatalo.
Greatest Kills

Greatest Kills on metalliyhtye Sentencedin viides albumi ja samalla yhtyeen uran ensimmäinen kokoelma-albumi. Century Media julkaisi albumin Euroopassa tällä nimellä 24. marraskuuta 1997 ja Yhdysvalloissa nimellä "Story: A Recollection" 6. tammikuuta 1998. Spinefarm julkaisi albumin Suomessa nimellä "Story: Greatest Kills" hieman poikkeavalla kappalelistalla.
Albumi sisältää kappaleita Sentencedin jokaiselta ennen vuotta 1997 julkaistulta studioalbumilta ja "Love &amp; Death" -minialbumilta sekä keräilyharvinaisuudeksi muodostuneen "The Trooper" -minialbumin kappaleet kokonaisuudessaan. Mukana on myös "Down"-albumilta pois jäänyt, ennenjulkaisematon kappale "No Tomorrow". Albumin kansilehden mukana tulee yhtyeen vuodet 1989–1997 kattava historiikki suomen ja englannin kielellä.
Kappaleet.
¹ Ei Suomen-painoksella.
² Järjestys päinvastainen Suomen-painoksella.
John Two-Hawks

John Two-Hawks on yhdysvaltalainen muusikko.
Two-Hawks on julkaissut lukuisia albumeja ja on haluttu luennoitsija, mutta suuri yleisö tuntee hänet luultavasti parhaiten vierailustaan suomalaisyhtye Nightwishin "Once"-albumilla, jolla hän soittaa huilua ja tulkitsee runon kappaleessa "Creek Mary's Blood". Two-Hawks oli mukana myös yhtyeen esittäessä kappaleen ensimmäistä kertaa livenä konsertissa Helsingin Hartwall Areenalla syksyllä 2005. Konsertti on julkaistu livealbumina ja -DVD:nä nimellä "End of an Era". Two-Hawks on sittemmin esiintynyt Nightwishin mukana myös Dark Passion Play -kiertueella.
Sveriges Television

SVT eli Sveriges Television on Ruotsin yleisradioyhtiö, jolla on vain televisiotoimintaa.
Ruotsissa televisiotoiminta aloitettiin vuonna 1956, jolloin televisiotoimintaa hoiti yleisradioyhtiö Sveriges Radio. Vuonna 1978 televisiotoiminta siirrettiin Sveriges Television -yhtiöön.
SVT:n toimintaa rahoitetaan televisiomaksuin. SVT:n kanavilla ei esitetä mainoksia. Tosin joitakin urheiluohjelmia sponsoroidaan.
Kanavat.
SVT:llä on viisi kanavaa: pääkanavat SVT1 ja SVT2 sekä erikoiskanavat SVT24, Kunskapskanalen ja SVT Barn. SVT1 ja SVT2 lähetettiin aiemmin sekä analogisesti että digitaalisesti, muut kanavat vain digitaalisesti.
SVT24 on uutis- ja ajankohtaiskanava.
SVT World (entinen SVT Europa) -kanavan ohjelmisto koostui SVT1:n ja SVT2:n ruotsalaisista ohjelmista. Kanavaa oli mahdollista katsoa kaikkialla Euroopassa, Pohjois-Afrikassa sekä osissa Lähi-itää, Aasiaa ja Australiaa. Kanavan ohjelmat näkyivät Suomessa osana Yle Femin ja Yle Areenan ohjelmistoja. SVT Worldin lähettäminen Suomessa päättyi 24. huhtikuuta 2017. SVT Worldin lähetykset lopetettiin kustannussyistä kokonaan 30. huhtikuuta 2017. 
SVT Extra oli vuosina 2002–2004 toiminut lisäkanava, joka lähetti olympialaiset ja muut äkilliset tapahtumat. Lisäksi kanavalla nähtiin SVT1:n ja SVT2:n ohjelmien uusintoja ja urheilulähetyksiä, joita ei muilla kanavilla voitu lähettää. SVT Extra muutettiin 26. syyskuuta 2004 Kunskapskanaleniksi, joka on opetus- ja tiedeohjelmien kanava ja vastaa lähinnä Suomen Yle Teemaa. Kunskapskanalenilla ei ole kuitenkaan kulttuuritarjontaa, toisin kuin Yle Teemalla. Kunskapskanalen on SVT:n ja opetusohjelmia tuottavan yleisradioyhtiön Utbildningsradionin yhteistoimintaa. 
SVT Barn eli entinen SVTB ja Barnkanalen on nimensä mukaisesti lastenkanava. SVT Barnin ohjelmistossa on sekä pienille lapsille että murrosikäisille tarkoitettuja ohjelmia.
Joey Tempest

Joey Tempest (oik. Rolf Magnus Joakim Larsson, s. 19. elokuuta 1963 Upplands Väsby, Ruotsi) on ruotsalaisen hard rock -yhtye Europen laulaja ja pääasiallinen lauluntekijä. Tempest on julkaissut myös kolme sooloalbumia. Tempest asuu nykyään Lontoossa vaimonsa Lisa Worthingtonin ja heidän poikansa James Joakimin kanssa.
Nuoruus.
Useiden muiden Europen jäsenten tavoin Tempest varttui Upplands Väsbyssä noin 26 kilometrin päässä Tukholmasta. Hänen suosikkiyhtyeensä olivat Thin Lizzy ja Led Zeppelin. Teini-iässä hän soitti useissa yhtyeissä, kuten Made in Hong Kongissa ja Roxannessa. Tuolloin hän soitti vuorotellen kitaraa ja bassoa. Lisäksi hän lauloi. Vuonna 1979 hän perusti yhtyeen Force yhdessä kitaristi John Norumin, rumpali Tony Renon ja basisti Peter Olssonin kanssa. Kolme vuotta myöhemmin Force muutti nimensä Europeksi ja voitti kansallisen kykykilpailun. Palkkio oli levytyssopimus Hot Recordsin kanssa.
Ura.
Tempest soitti koskettimia kahden ensimmäisen Europen albumin ajan. Sitten yhtye päätti värvätä kosketinsoittaja Mic Michaelin huhtikuussa 1984. "The Final Countdown" oli syntynyt jo pari vuotta aiemmin Tempestin näppäillessä riffiä koskettimistolla. Kiertueen jälkeen vuonna 1985 Michaeli ja Tempest sävelsivät balladin "Carrie". Myöhemmin samana vuonna Tempest kirjoitti soundtrackin ruotsalaiseen elokuvaan "On The Loose" sekä kappaleen "Give A Helpin' Hand" hankkeeseen, jota Ruotsin metalliväki tuki. Kappaleen on tuottanut yhtyeen tuleva jäsen Kee Marcello. Vuonna 1986 Tempest kirjoitti ja tuotti albumin "One Of a Kind" Tone Norumille, John Norumin pikkusiskolle. Tempest kirjoitti yhdessä John Norumin kanssa tämän albumille "Face The Truth" kappaleen "We Will Be Strong" vuonna 1992. Tämä oli Tempestin ja Norumin ensimmäinen yhteistyö sen jälkeen kun Norum jätti Europen marraskuussa 1986.
Kun Europe jäi tauolle vuonna 1992, Tempest julkaisi kolme sooloalbumia. Useat kolmannen albumin kappaleet Tempest kirjoitti yhteistyönä Mic Michaelin kanssa. Vuonna 2004 ilmestyi Europen comeback-albumi "Start From The Dark", jonka teki yhtyeen tunnetuin eli The Final Countdownin kokoonpano, John Norum kitarassa. Seuraavaksi "Secret Society" julkaistiin vuonna 2006 ja viimeksi "Last Look At Eden" 2009. 2011 ilmestyi albumi Out Of This World.
K. F. Haapasalo

Kalervo Felix (K. F., Feliks) Haapasalo (19. kesäkuuta 1912 Sortavala – 9. heinäkuuta 2002) oli suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän oli Karjalaisen II hallituksessa ministerinä kauppa- ja teollisuusministeriössä 15.7.1970–26.3.1971 sekä liikenneministerinä 26.3.1971–29.10.1971.
Haapasalo oli kansanedustajana vuosina 1951–1975. Hän oli Yleisradion hallintoneuvoston jäsen 1964–1967. Lisäksi hän oli "Vapaus"-lehden päätoimittaja ja maakuntaneuvos, ja vaikutti laajasti SDP:n Mikkelin alueen luottamustehtävissä. Hänen äitinsä oli kansanedustaja Anna Haapasalo. Haapasalo kuului sosiaalidemokraattien asevelisosialistien ryhmään.
Haapasalon isä oli liikkeenharjoittaja Uuno Haapasalo ja puoliso vuodesta 1941 Maire Onerva Virta. Haapasalo opiskeli Työväen Akatemiassa 1939–1940 ja osallistui Ruotsissa sanomalehtimieskursseihin 1946. Hän työskenteli "Kansan Voiman" toimittajana ja toimitussihteerinä 1937–1939, "Kansan Lehdessä" 1940 ja "Kansan Työn" toimitussihteerinä vuodesta 1941 vuoteen 1944, jolloin hänet nimitettiin "Vapaus"-lehden päätoimittajaksi.
John Norum

John Terry Norum (s. 23. helmikuuta 1964 Vuoreija, Norja) on norjalainen kitaristi, joka tunnetaan parhaiten Europe-yhtyeen kitaristina. Norum on tehnyt myös kahdeksan sooloalbumia.
Norum asui Tukholmassa koko lapsuutensa. Hän alkoi soittaa kitaraa 10-vuotiaana. Hänen opeteltua Deep Purplen "Strange Kind of Womanin", hän päätti että hänestä tulee isona rocktähti. Vuonna 1979 Norum liittyi 14-vuotiaana Eddie Meduzan "The Roaring Cadillacs" -yhtyeeseen.
Norum oli naimisissa Michelle Meldrumrin kanssa. Parilla on syyskuussa 2004 syntynyt poika, Jake Thomas. Michelle kuoli 2008 aivoverenvuotoon. 
Nykyään John Norum on naimisissa Camilla Whålanderin kanssa ja he ovat saaneet pojan. John Norumin nuorempi sisar Tone on laulaja.
Kitarat.
John Norum on soittanut uransa aikana pääasiassa neljällä eri kitaramallilla. Viime aikoina hän on suosinut käsin tehtyä italialaista Paoletti -kitaramerkkiä.
Diskografia.
Eddie Meduza &amp; the Roaring Cadillacs
Europe
Soololevyt 
Don Dokken
Dokken