tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tom Pryce

Tom Pryce (15. heinäkuuta 1949 Ruthin – 5. maaliskuuta 1977 Kyalami) oli walesilainen Formula 1 -ajaja, joka ajoi MM-sarjassa vuosina 1974–1977. Pryce osallistui urallaan 42 GP-kilpailuun, joista hänellä oli yksi paalupaikka ja 19 MM-pistettä.
Formula 1.
Pryce nousi Formula 1 -luokkaan Englannin Formula 3 -luokasta, jossa hänet oli palkittu Grovewood-palkinnolla kauden parhaana kotimaisena kuljettajana vuonna 1973. Hän ajoi ulos radalta kolmessa ensimmäisessä F1-kilpailussaan, mutta MM-sarjan ulkopuolisen Mestareiden ajon paalupaikka ja voitto vuonna 1975 vakuuttivat Shadow-tallin johdon siitä, että Pryce oli tulevaisuuden nimi.
Pryce ei kuitenkaan koskaan ehtinyt osoittaa todellisia kykyjään, sillä hän sai surmansa ratavalvojan arviointivirheen takia sattuneessa onnettomuudessa Etelä-Afrikan GP:ssa vuonna 1977.
Prycen kuolema.
Tom Prycen kuolemaan johtanut tapahtumasarja vuoden 1977 Etelä-Afrikan GP:ssa on yksi Formula 1:n historian omalaatuisimmista, kun Prycea ihannoinnut toimittaja David Tremayne kommentoi tapahtunutta seuraavanlaisesti: "Tragediaa itsessään - sen puhtaan satunnaisuuden vuoksi - on vaikeaa kestää ja näin on yhä tänäkin päivänä. Yrität keskittää vihasi johonkin ja pitkän aikaa sitä keskitettiin 19-vuotiaaseen poikaan Jansen van Vuureniin, joka juoksi radan poikki""
Kilpailun 22. kierroksella Prycen tallikaveri, italialainen Renzo Zorzi joutui pysäyttämään autonsa pääsuoran varteen. Auton polttoaineputki oli katkennut, ja siitä valunut bensiini leimahti liekkeihin. Kaksi radan toisella puolella odottanutta ratavalvojaa odottivat oikeaa hetkeä, jolloin he pääsisivät sammuttamaan pienen palon. Heidän lähtiessään juoksemaan radan poikki Hans-Joachim Stuck ja Tom Pryce olivat juuri aloittaneet 23. kierroksensa ja lähestyivät mäenharjannetta, jonka takana ratavalvojat olivat. Nähdessään rataa ylittämässä olleet miehet heidän oli liian myöhäistä väistää. Ensimmäinen ratavalvoja ehti alta pois, mutta Pryce törmäsi toiseen. Ratavalvoja, 19-vuotias Johannesburgin lentokentän varausvirkailija Jansen van Vuuren pirstoutui radan viereen ja menehtyi välittömästi heti. Van Vuurenin kantama 18 kilogramman vaahtosammutin kuitenkin sinkoutui Prycen päähän surmaten hänet.
Prycen Shadow-auto jatkoi matkaansa kuolleen kuljettajansa jalka yhä kaasupolkimella. Kun auto lähestyi suoran päässä Crawthornen kaarretta, takaa tullut Jacques Laffite nousi Ligierillään sen rinnalle. Ranskalaiskuljettaja ei tiennyt, mitä hetkeä aiemmin oli tapahtunut. Laffiten hämmästykseksi Shadowin kuljettaja ei jarruttanutkaan mutkaan, vaan auto jatkoi suoraan ja törmäsi Laffiten Ligierin kylkeen. Molemmat autot liukuivat ulos radalta ja törmäsivät verkkoaitaan. Laffite ei saanut vammoja törmäyksessä. Tapahtumaketjun aloittanut Zorzin auton tulipalo sammui itsekseen ennen kuin kukaan ehti tehdä sille mitään.
Formula 1-tulokset.
lihavoitu merkitsee paalupaikkaa ja "kursivoitu" kilpailun nopeinta kierrosta.&lt;br&gt;NC = kuljettaja ei saanut tulosta.
Aleksei Leonov

Aleksei Arhipovitš Leonov (Алексе́й Архи́пович Лео́нов, 30. toukokuuta 1934 Listvjanka – 11. lokakuuta 2019 Moskova) oli venäläinen kosmonautti, josta tuli ensimmäinen avaruuskävelyn tehnyt ihminen 18. maaliskuuta 1965.
Leonov oli yksi kahdestakymmenestä ensimmäiseen kosmonauttiryhmään vuonna 1960 valitusta. Hänen avaruuskävelynsä piti olla alun perin Vostok 11 -lennolla, mutta kun se peruuntui, kävely tapahtui Voshod 2:lla. Hän oli ulkona noin viisi metriä avaruusaluksesta 12 minuutin ajan 18. maaliskuuta 1965. Avaruuskävely oli päättyä katastrofiin, kun Leonovin avaruuspuku oli avaruuskävelyn aikana tyhjiössä paisunut, mutta ylipaineventtiilin avaamisen pienennettyä avaruuspuvun kokoa hän pääsi takaisin alukseen.
Vuonna 1968 Leonov valittiin Kuun kiertävälle Sojuz-lennolle, mutta kun kaikki miehittämättömät testilennot epäonnistuivat ja Yhdysvallat oli kiertänyt Kuun Apollo 8:lla, lento peruuntui. 1971 Leonovin piti osallistua epäonniselle Sojuz 11 -lennolle, mutta miehistö vaihdettiin varamiehistöön, kun kosmonautti Valeri Kubasovin epäiltiin sairastavan tuberkuloosia. 
Leonovin seuraavakin lento oli merkittävä: hän oli komentajana Neuvostoliiton puolella Apollo–Sojuz-testiprojekti-lennolla (Sojuz 19), joka oli Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton ensimmäinen yhteinen avaruuslento. 
Vuodet 1976–1982 Leonov oli kosmonauttiryhmän päällikkö ja Juri Gagarinin kosmonauttikoulutuskeskuksen apulaisjohtaja. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1991. 
Arthur C. Clarken kirjassa "" sekä sen pohjalta tehdyssä elokuvassa on kuvitteellinen avaruusalus nimeltään "Aleksei Leonov".
Saarniraivio

Saarniraivio () on Espoon keskuksen asuinalue Suvelan ja Kiltakallion kainalossa.
Saarniraiviossa on rivitaloja ja matalahkoja kerrostaloja. Alueella on pari päiväkotia ja kaksi peruskoulua. Jalavapuiston koulu on alakoulu ja Saarnilaakson koulu yläkoulu. Saarnilaakson koulussa on myös Espoon työväenopiston toimintaa. Alueen kerrostalot ovat vinokattoisia. Niistä erottaa hyvin esimerkiksi Sokinsuontiellä, missä Saarniraivio loppuu ja mistä tasakattoisten kerrostalojen Suvela alkaa; asemakaava ratkaisee kattojen muodon.
Alue rajoittuu etelässä Espoonväylään ja Hösmärintiehen ja luoteessa Kiltakallioon. Koillisessa Saarniraivio jatkuu Sunantien yli pienenä niemekkeenä Sokinsuontielle asti. Hösmärintien eteläpuolella on Sunan pientaloalue.
Liikenne.
Saarniraiviosta pääsee linja-autoilla Espoossa mm. Tapiolaan, Espoon keskukseen, Matinkylään, Jorviin, Kuitinmäkeen ja Soukkaan. Seutulinjoilla pääsee Helsingin Kamppiin.
Antonius

Antonius (lat.) tai Antonios () voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Maine coon

Maine coon on suuri kesy kissarotu. Naaraat painavat noin 4–7 kilogrammaa ja urokset noin 6–11 kilogrammaa. Isompiakin yksilöitä on, varsinkin uroksia. Kissa on rakenteeltaan korkea ja pitkäselkäinen sekä -häntäinen, mikä lisää vaikutelmaa suuresta koosta.
Maine coon on lempeä, rauhallinen ja leikkisä kissa. Sillä on tuuhea ja pitkä turkki, jota on harjattava aina tarvittaessa. Maine coonin korvanpäitä koristavat ilvesmäiset tupsut. Sen kuono on neliömäinen ja vahva. Maine cooneja on monen värisiä, kuten suomalaisia kotikissoja. 
Rotu on Yhdysvaltojen Mainen osavaltion kansalliskissa. Ensimmäiset rodun edustajat tuotiin Suomeen vuonna 1989. 
Maine coonit ovat ketteriä, ja ne pitävät kiipeilystä. Niille on hyvä rakentaa tukeva ulkotarha tai ulkoilutuksesta on huolehdittava valjaiden avulla. Irti sitä ei saa päästää, sillä se on hyvin luottavainen rotu ja saattaa helposti joutua onnettomuuksiin. Maine coonit tarvitsevat paljon seuraa ja tylsistyvät helposti, joten kissaa ei saisi pitää turhan pitkiä aikoja ilman virikkeitä tai leikkitoveria vahinkojen välttämiseksi. Maine coonit tulevat erittäin hyvin toimeen lasten, muiden kissojen ja jopa koirien kanssa.
Maine coon -rotu muistuttaa luonteeltaan koiraa. Se on seurallinen ja kiintyy ihmisiin. Yleensä se valitsee perheestä jonkun henkilön, jota se erityisesti palvoo.
Historia.
Maine coonin alkuperästä liikkuu monenlaisia uskomuksia, joista yksi kertoo, että kissan pennut olivat kesykissan ja pesukarhun risteymiä. Tällainen lajien välinen risteytyminen on käytännössä mahdoton. On myös ajateltu, että maine coonit olivat tosiasiassa norjalaisia metsäkissoja, jotka olivat saapuneet viikinkien mukana Pohjois-Amerikkaan vuonna 1000.
Europanto

Europanto on keinotekoinen kieli, joka on kehittänyt 1996 alun perin huumorimielessä italialainen kirjailija ja kielenkääntäjä Diego Marani. Kielen nimi on yhdistelmä sanoista Eurooppa ja "panta" ( ’kaikki’) sekä samalla parodia kansainvälisesti tunnetuimman apukielen, esperanton, nimestä. 
Europantossa ei ole pysyviä sääntöjä, vaan se on eräänlainen vapaa ja luova yhdistelmä Länsi-Euroopan kielistä, sisältäen sanoja ennen kaikkea englannista, saksasta, ranskasta, italiasta ja espanjasta. Marani on kirjoittanut europantoksi artikkeleita sekä novellikokoelman "Las adventures des inspector Cabillot", joka ilmestyi Ranskassa vuonna 1998.
Kielinäyte.
Isä meidän -rukous europantoksi:
Notre Padre who est en la ciel,&lt;br&gt;
may votre nombre est sanctificado.&lt;br&gt;
Venga votre reino.&lt;br&gt;
May votre voluntad est fatto,&lt;br&gt;
comme en ciel, assim on la terre.&lt;br&gt;
Da us notre pane de chaque giorno.&lt;br&gt;
y pardonu notre deudas,&lt;br&gt;
assim comment we pardonar notre deudoress.&lt;br&gt;
y not induce us en tentasion,&lt;br&gt;
mais free us del mauvais.&lt;br&gt;
Amen.
Koiranputki

Koiranputki ("Anthriscus sylvestris") on monivuotinen, hyönteispölytteinen sarjakukkaiskasvi. Kasvia tavataan typpipitoisilla mailla, tienvierillä ja viljelemättömillä pelloilla.
Ulkonäkö ja koko.
Koiranputken ontto varsi kasvaa 50–150 cm korkeaksi. Se kukkii juhannukselta elokuuhun valkoisin kukin. Keskikokoisessa kasvissa voi olla jopa viisituhatta yksittäistä kukkaa. Koiranputken lehdet sijaitsevat varrella kierteisesti. Ne ovat ruodillisia, kolmiomaisia, ja kolmeen kertaan parilehdykkäisiä ja koostuvat heleänvihreistä isohampaisista pikkulehdyköistä. Lehdet ovat väriltään tummanvihreitä. Kukinnot ovat kerrottuja sarjoja. Hedelmät ovat kaksilohkoisia ja pituudeltaan 8-10 mm pitkiä.
Elinympäristö.
Koiranputki viihtyy runsasravinteisessa, varsinkin typpipitoisessa maassa. Sitä tavataan avoimilla paikoilla, kuten niityillä, pihoilla ja tienpientareilla.
Levinneisyys.
Koiranputkea tavataan lähes koko Euroopassa Espanjan, Portugalin ja Italian eteläisimpiä osia sekä Kreikkaa lukuun ottamatta. Se on levinnyt Pohjois-Amerikkaan ihmisen mukana.
Käyttö ja haitat.
Koiranputki on syötävää; nuoria lehtiä voi käyttää keittoihin ja juuri muistuttaa vähän palsternakkaa. On myös oltava varovainen, sillä koiranputki muistuttaa ulkonäöltään myrkyllisiä hukanputkea, myrkkykatkoa, ja myrkkykeisoa. Nuppuvaiheisia kukintoja on yhdessä alunan kanssa käytetty vaatteiden keltavärin valmistukseen.
Koiranputkesta saattaa tulla ongelmallinen rikkakasvi, ja paras keino hävittämiseen on niittää kasvusto kukinnan jälkeen ennen siementen kypsymistä. Tämä täytyy toistaa muutamana kesänä.
Kreosoottipensas

Kreosoottipensas ("Larrea tridentata") on läntisessä Pohjois-Amerikassa kasvava ainavihanta kasvi. Sitä esiintyy yleisesti Yhdysvaltain lounaisosien ja Meksikon pohjoisosien autiomaissa. 
Kreosootille tuoksuvan pensaan sauvamaisissa oksissa kasvaa vahapintaisia tummanvihreitä lehtiä. Kasvin kukat ovat pieniä ja keltaisia ja hedelmät valkoisia siemenpalloja. Kreosoottipensas jää yleensä alle metrin korkuiseksi, mutta jopa kolmemetrisiäkin yksilöitä on löydetty. Pensaat kasvavat puutarhamaisen säännöllisinä muodostelmina, sillä kasvin juuret imevät maaperästä veden niin tehokkaasti, ettei sen lähelle pudonneilla siemenillä ole elinmahdollisuuksia. Kreosoottipensas tuleekin toimeen äärimmäisen kuivissa olosuhteissa.
Kreosoottipensas voi elää äärimmäisen vanhaksi. Se saattaa myös kasvattaa juurtensa kautta uusia versoja maanpinnalle muutaman metrin päähän emokasvista. Kun yhteys juuriston kautta kuihtuu, pensaat jatkavat kasvuaan erillään. Näin kloonautumalla syntyneellä jälkeläisellä on täsmälleen sama perimä kuin emokasvillakin. Vanhimman kloonin arvellaan olevan jopa 11 700 vuotta vanha. Mikäli klooni katsotaan alkuperäisen kasvin osaksi, kyseessä on maailman vanhin eliö.
Käyttö.
Intiaanit ovat käyttäneet kreosoottipensasta paljon lääkeyrttinä. Kasvin lehdistä on keitetty teetä ja niitä on käytetty myös ulkoisesti kipuihin ja haavaumiin sekä esimerkiksi turvonneiden jalkojen ja keuhkokuumeen hoitoon. Meksikossa pensas on edelleen laajalti käytössä kasviperäisenä lääkkeenä. Pensaasta valmistettujen rohdosten on sittemmin epäilty aiheuttavan käyttäjilleen maksavaurioita ja Suomen elintarvikevirasto on kieltänyt siitä valmistettujen tuotteiden myynnin.
Herillos

Herillos (, 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Karthagosta.
Herillos oli Zenonin oppilas. Samoin kuin Aristonin, myös hänen ajattelunsa kehittyi myöhemmin muusta stoalaisuudesta poikkeavaan suuntaan. Aristonin tavoin myös hän keskittyi lähinnä etiikkaan, ja painotti hyveen ja paheen väliin jäävien asioiden yhdentekevyyttä. Hän ei kuitenkaan hylännyt täysin logiikkaa ja muita filosofian aloja.
Diogenes Laertios sanoo, ettei hän kirjoittanut kovin paljoa, mutta hänen teoksensa ovat täynnä voimaa. Hän hyökkäsi teoksissaan erityisesti opettajaansa Zenonia vastaan.
Sorsa

Sorsa voi tarkoittaa seuraavia:
Sorsa sukunimenä.
Sorsa on myös seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Musta-aronia

Musta-aronia eli mustamarja-aronia ("Aronia melanocarpa") on aronioiden sukuun kuuluva pensaslaji. Se kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan itäosissa.
Ulkonäkö.
Musta-aronia kasvaa 100–150 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat kiiltävät, tummanvihreät ja muuttuvat syksyllä upean punaisiksi. Kasvi kukkii kesäkuussa runsaasti valkoisin kukin. Mustat, isohkot marjat ovat syötäviä. Puna-aronian ja musta-aronian välinen risteymä koristearonia ("Aronia" × "prunifolia") tunnetaan myös koristekasvina.
Puna-aronia

Puna-aronia ("Aronia arbutifolia") ["arbutifolia" mansikkapuiden "Arbutus" mukaan] on aronioiden sukuun kuuluva pensaslaji. Se kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan itäosissa Kanadassa ja Yhdysvalloissa.
Ulkonäkö.
Puna-aronialla on sahalaitaiset lehdet, muodoltaan kapean vastapuikeat-soikeat, alta tiheään karvaiset. Lehden alapinnan karvaisuus erottaa sen suvun toisesta lajista musta-aroniasta. Puna-aronian kukinto on huiskilo, jossa on valkoteriöisiä, viisilukuisia kukkia. Hedelmä on mehevä kirkkaanpunainen marja. Aronioiden marjat ovat syötäviä. Puna-aronian ja musta-aronian välinen risteymä koristearonia ("Aronia" × "prunifolia") tunnetaan myös koristekasvina.
William Harvey

William Harvey (1. huhtikuuta 1578 – 3. kesäkuuta 1657) oli englantilainen lääkäri, anatomi ja fysiologi. Häntä pidetään verenkierron keksijänä.
Opinnot.
Harveyn opinnot Cambridgen yliopistossa tähtäsivät lääkärin uraan. Hän täydensi opintojaan Italian Padovassa, jossa hänen opettajaan toimi anatomi Girolamo Fabrizzi. Tämä korosti vertailevan anatomian tärkeyttä. Padovassa Harvey sai tohtorin arvon 1602 ja täydet lääkärinoikeudet 1604 Lontoossa.
Ura lääkärinä.
William Harvey asettui Lontooseen St Bartholomew’n sairaalaan harjoittamaan lääkärinammattia vuosiksi 1609–1643. Tänä aikana hänen potilaitaan olivat muun muassa Francis Bacon, Jaakko I ja Kaarle I.
Ura tutkijana.
Padovassa toiminut Andreas Vesalius oli 1500-luvun puolivälissä selvittänyt sydämen ja verisuoniston rakenteen, mutta niiden toimintaa ei silti ymmärretty. Fabrizzi tutki laskimon läppien toimintaa, ja antoi samalla Harveylle tärkeän sysäyksen verisuoniston tutkimiseen. Hän ei tehnyt suoranaisia mittauksia, vaan teki tärkeät löytönsä päättelemällä. Harvey esitti ajatuksensa verenkierrosta vuonna 1616 luennollaan College of Physicians -koulussa Lontoossa. Vuonna 1628 hän julkaisi teoksen "Exercitatio Anatomica de Motu Cordis et Sanguinis in Animalibus" (Anatominen tutkimus sydämen ja veren liikkeestä eläimissä). Siinä hän selitti ensimmäisenä yksityiskohtaisesti, kuinka veri kulkee ruumiissa suljetusti sydämen pumppaamana ja sen läppien ohjaamana. Näin voitiin hylätä antiikin aikainen selitys verisuonissa olevista hengistä.
Myöhemmin Harvey tutki myös elämän syntyä, embryologiaa. Hän esitti tärkeän periaatteen "Omnia ex ovo", jonka mukaan kaikki elämä on syntyisin munasta. Tutkimalla erityisesti kananmunaa Harvey teki havaintoja sikiön asteittaisesta kehityksestä. Hedelmöittymisen merkitystä ei kuitenkaan vielä oivallettu.
Yksityiselämä.
William Harvey oli naimisissa, mutta avioliitto oli lapseton.
Hans Bethe

Hans Albrecht Bethe (2. heinäkuuta 1906 Strassburg, Saksa – 6. maaliskuuta 2005 Ithaca, Yhdysvallat) oli saksalais-amerikkalainen fyysikko. Hänelle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1967 hänen ydinreaktioiden teoriaan ja erityisesti tähtien energiantuotantoon liittyneistä töistään. Toisen maailmansodan aikana Bethe johti Los Alamosissa sijainneen atomipommiprojektin teoreettista osastoa. Hänen ryhmänsä selvitti uraani-235:n kriittisen massan.
Bethe todisti myös ensimmäisen atomipommin räjäytystä vuonna 1945. Hän sanoi, että häntä eivät kiinnostaneet pommin vaikutukset maailmaan. ”En ole filosofi”, hän selitti. Bethe vaikutti merkittävästi myös vetypommin kehitykseen. Myöhemmin Bethe kampanjoi Albert Einsteinin kanssa ydinkokeita ja kilpavarustelua vastaan.
Hans Bethen mukaan on nimetty muun muassa Bethen yhtälö, jonka hän esitti 1933. Yhtälö kuvaa varattujen hiukkasten, kuten protonien ja alfahiukkasten, liike-energian vähenemisestä väliaineessa.
Ángel Ganivet y García

Ángel Ganivet [y García] (13. joulukuuta 1865 Granada, Andalusia – 29. marraskuuta 1898) oli espanjalainen kirjailija. Hän toimi Helsingissä konsulina 1896–1898, jolloin hän kirjoitti joukon artikkeleita, jotka myöhemmin julkaistiin nimellä "Suomalaiskirjeitä" ("Cartas finlandesas", julkaistu 1905, suom. 1964). Muita hänen teoksiaan ovat muun muassa "Idearium español" (1897]), "La conquista del reino de Maya" (1897) ja "Los trabajos del infatigable creador Pío Cid" (1898). Helsingistä Ganivet siirrettiin konsuliksi Latviaan, jossa hän 33-vuotiaana hukuttautui Riiassa Väinäjokeen.
Ganivet syntyi Granadan kaupungissa Andalusiassa ja opiskeli Madridissa. Hän osasi useita kieliä ja palveli Espanjan konsulina Antwerpenissä ennen Helsinkiä. Espanjassa hänet on liitetty usein vuoden 1898 sukupolveen ("Generación del '98"), jonka muita edustajia on muun muassa Miguel de Unamuno. Ganivetilla oli suhde kuubalaisen Amelia Roldánin kanssa, ja heille syntyi poika Ángel.
Ganivet Suomessa.
"Suomalaiskirjeet" on koottu kirjoituksista, jotka Ganivet lähetti julkaistavaksi kotikaupunkinsa lehdessä "Defensor de Granadassa". Niissä hän analysoi suomalaista yhteiskuntaa, ja varsinkin hänen suomalaisten teknologiainnostusta koskevia huomioitaan on siteerattu sittemmin innokkaasti. Myös naisten tasa-arvoinen asema Suomessa herätti Ganivetissa huomiota. Ganivet asui Helsingin-aikansa Kaivopuistossa, jossa myös Espanjan konsulaatti sijaitsi. 
Ganivetilla oli Suomessa vajaan puolen vuoden kestoinen suhde wieniläissyntyisen Marie Sophie Djakoffskyn kanssa, joka oli hänen kielenopettajansa. Suhde kariutui, Ganivetin pitkäaikainen seurustelukumppani näki Edelfeltin Djakoffskystä maalaaman muotokuvan ja tuli mustasukkaiseksi. Suhde päättyi siihen, ja Djakoffsky avioitui 1899 Wentzel Hagelstamin kanssa. Runoilija Manuel García on kääntänyt Ganivetin Djakoffskylle lähettämät rakkauskirjeet espanjaksi, ja ne on julkaistu vuonna 2014 nimellä "Cancionero a Mascha Diakovsky".
Nandroloni

Nandroloni, kaupalliselta nimeltään "Deca-Durabolin", on yksi maailman käytetyimmistä anabolisista steroideista. Sitä etsitään jokaisessa dopingtestissä, ja se näkyy niissä pitkään ja herkästi. Nandrolonin käyttö huomataan helposti molekyylin aineenvaihduntatuotteesta, 19-norandrosteronista (C18H28O2). Kansainvälinen olympiakomitea on asettanut aineelle 2 milligramman rajan; jos virtsasta löytyy sitä enemmän, niin jää kiinni dopingista. Raja on 2 mg, koska ihmisen oma keho tuottaa kyseistä ainetta erittäin pieniä määriä. Muita virtsaan erittyviä nandrolonin aineenvaihduntatuotteita ovat 19-noretiokolanoloni (C18H28O2) ja 19-norepiandrosteroni.
Valmisteissa nandroloni on usein muodossa nandrolonidekanoaatti (C28H44O3), jonka elimistö sitten muuntaa nandroloniksi. Dekanoaatti on lisätty valmisteisiin siksi, jotta se pidentäisi annoksen vaikutuksen keston jopa kolmeen viikkoon.
Nandroloni on sukua mieshormonille, testosteronille. Sillä on kuitenkin testosteronia tasapainottomampi koostumus; nandrolonilla on voimakkaampi anabolinen vaikutus mutta heikompi androgeeninen vaikutus. Nandroloni siis edistää luukudoksen muodostumista ja valkuaisainetuotantoa. 
Nandroloni on yleinen ainesosa osteoporoosilääkkeissä. Naisten vaihdevuosien jälkeen se pitää heikentyvän luumassan tiiviyttä yllä. Sitä voidaan myös käyttää tietyntyyppisten rintasyöpien hoitoon. Vakavan onnettomuuden jälkeen nandrolinia saatetaan määrätä lihaskunnon ylläpitämistä auttamaan.
Pähkinämakadamia

Pähkinämakadamia eli australianmakadamia eli australianpähkinä ("Macadamia integrifolia") on kotoisin Australian itärannikolta.
Pähkinämakadamia on pienikokoinen puu, jonka vaaleanpunaiset tai keltaiset kukat kasvavat tiiviinä kimppuina. Lehdet ovat kiiltävät ja niiden reunat piikkiset. Sitä viljellään paljon myös muualla kuin Australiassa, etenkin Havaijilla.
Australianpähkinä muistuttaa ulkoisesti hyvin paljon hasselpähkinää, mutta on tätä jonkin verran isompi. Australianpähkinän kuori on erittäin kova ja vaikea rikkoa. Pähkinän maku on pehmeän voimainen, mikä selittyy pähkinän korkealla rasvapitoisuudella.
Pähkinämakadamiaa kasvatetaan koristekasvina. Sen pähkinöistä tehdään öljyä ("makadamiaöljy"), jota käytetään kosmetiikassa ja ruoanlaitossa.
Ravintosisältö.
Sata grammaa australianpähkinöitä sisältää:
Australianpähkinässä on poikkeuksellisen vähän monityydyttymättömiä rasvahappoja, minkä vuoksi se ei härskiinny helposti. 
Australianpähkinässä on setunne.com-sivuston mukaan runsaasti B-vitamiinia, E-vitamiinia, tiamiinia, magnesiumia, fosforia, rautaa sekä kaliumia.
Käyttörajoitukset.
Australianpähkinä on erittäin myrkyllistä koirille.
Valletta

Valletta on Maltan pääkaupunki. Sen asukasluku oli vuoden 2021 väestönlaskennassa 5 157. Nimensä kaupunki on saanut Johanniittain ritarikunnan (eli Maltan ritarikunnan) suurmestarin Jean Parisot de La Valetten mukaan. 
Valletta ja sen 320 historiallista muistomerkkiä ovat Unescon maailmanperintöluettelossa.
Maantiede ja ilmasto.
Valletta sijaitsee Maltan saaren koillisrannalla. Sen keskusta on rakennettu Mount Sceberras -vuorelle, joka työntyy niemenä lahden keskelle. Sen kahdella puolella on satamat: suursatama itäpuolella ja Marsamxettin satama länsipuolella.
Koska Malta on Välimeren ympäröimä saari, Vallettankin lämpötila pysyy varsin tasaisena ympäri vuoden. Lämpimimpiä kuukausia ovat heinä- ja elokuu, jolloin päivän ylin lämpötila on keskimäärin 30,7 celsiusastetta. Sateisinta on marras-, joulu- ja tammikuussa. Tammikuu on kylmin kuukausi ja keskimääräinen päivän alin lämpötila on silloin 9,2 celsiusastetta.
Historia.
Kaupunki perustettiin maaliskuussa 1566. Sitä ovat hallinneet foinikialaiset, kreikkalaiset, karthagolaiset, roomalaiset, Bysantti, arabit ja Johanniittain ritarikunta itse. 
Vuodesta 1814 se oli merkittävä brittien laivastotukikohta. Toisessa maailmansodassa se kärsi kovista pommituksista, ja Italia antautui siellä liittoutuneille vuonna 1943.
Liikenne.
Vallettan niemimaa, jossa on kaksi luonnonsatamaa Marsamxett ja Pääsatama, on Maltan tärkein satama.
Maltan kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päässä kaupungista. Useimmat Maltan bussilinjoista kulkevat Vallettaan tai sieltä pois. Kaupungin sisällä liikenne on rajoitettua ja monet osat on rajattu jalankulkualueiksi.
Tilliitti

Tilliitti () on kivettynyttä moreenia. Moreeni on hiekan, soran ja kivien seosta eli lajittumatonta maa-ainesta. Tilliittiä, joka on kivettyneestä moreeniaineksesta muodostunut sedimenttikivilaji, tavataan kerrostumista, jotka ovat syntyneet jääkausijaksoina ja joutuneet alttiiksi sedimenttikiveä muodostaville prosesseille tämän jälkeen. Tilliiteistä pystytään tutkimaan muun muassa jäätikköjen virtaussuuntia ja moreenin kerrostumisvaiheita. Eniten tilliittiä on löydetty pohjoisilta alueilta, kuten esimerkiksi Grönlannista, Kanadasta, Yhdysvalloista, Venäjän Siperiasta ja Norjasta. Etelä-Afrikasta löydetyn Dwyka-tilliitin paksuus on toista kilometriä ja itä-länsisuunnassa pituutta 1600 km.
Jacques Laffite

Jacques-Henri Laffite (s. 21. marraskuuta 1943 Pariisi, Ranska) on entinen ranskalainen kilpa-autoilija, joka kilpaili Formula 1:n MM-sarjassa vuosina 1974–1986.
Ura.
Pienet Formula-sarjat.
Laffite aloitti uransa ajamalla Ranskan Formula Renault, Formula 3 sekä Formula 2 -sarjoissa. Hän voitti Critérium de Formule Renault -mestaruuden vuonna 1972, Formula 3 -mestaruuden 1973 ja Euroopan Formula 2 -sarjan mestaruuden 1975.
Formula 1.
Laffite aloitti F1-uransa toisen ranskalaisajajan, Jean-Pierre Jabouillen, mekaanikkona. Menestys pienemmässä Formula 3 -sarjassa, muun muassa Monacon kisan voitto 1973, nosti Laffiten autourheilun kuninkuusluokkaan. Laffitesta ja Jabouillesta tuli sittemmin sukulaisia, kun he menivät naimisiin kahden sisaruksen kanssa. Lopulta heistä tuli tallikaveruksia Ligierillä. Laffite on ajanut myös muun muassa suomalaisen Keke Rosbergin, belgialaisen Jacky Ickxin, ranskalaisen Didier Pironin ja ranskalaisen René Arnouxin tallitoverina. Ligier-tallin lisäksi Laffite kilpaili Williamsin, Iso Marlboron ja Frank Williams Racing Carsin talleissa.
42-vuotiaaksi asti kilpaillut Laffite on kokeneimpia F1-kuljettajia kautta aikojen, hän starttasi urallaan kaikkiaan 176 GP-kilpailuun (tätä enemmän kisoja on vain 11 kuljettajalla) ja saavutti niissä 6 voittoa, 26 muuta palkintosijaa, 7 paalupaikkaa ja 7 kilpailun nopeinta kierrosta. MM-pisteitä hän keräsi urallaan 228. Hän ajoi kilpailun johdossa 283 kierroksen ajan. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Ruotsissa Anderstorpin GP:ssä 1977 ja viimeisen Kanadan Montrealin GP:ssä 1981. Kaikki voitot tulivat Ligierin autolla. Hän sijoittui MM-pisteissä neljänneksi kolmena perättäisenä vuonna 1979, 1980 ja 1981. Laffite ajoi myös sarjan ulkopuolisia kilpailuja.
Laffiten lempinimi "Happy Jacques" kuvasi hänen suhtautumistaan lajiinsa, kilpakumppaneihinsa ja elämään yleensäkin. Hänen F1-uransa päättyi kuitenkin vähemmän onnellisissa merkeissä, sillä hän katkaisi molemmat jalkansa onnettomuudessa, joka sattui välittömästi startin jälkeen Britannian GP:ssä Brands Hatchissa vuonna 1986. Hän toipui ja palasi vielä autourheilun pariin, mutta ei enää koskaan formula-ykkösiin.
Muut sarjat.
Formula 1:sten jälkeen Laffite ajoi erilaisissa vakioautoluokissa, mm. lankonsa Jean-Pierre Jabouillen kanssa sekä DTM:ää. Lisäksi hän ajoi Le Mansin 24 tunnin ajoja vuosina 1972-74, 1977-78, 1990, 1993-94 sekä 1996
Muuta.
Laffite on toiminut myös ranskalaisen TF1 -kanavan kommentaattorina sekä testannut Renault R27 -autoa.
F1-kaudet, autot, pisteet, sijoitukset.
Lihavoitu merkitsee paalupaikkaa ja "kursivoitu" kilpailun nopeinta kierrosta.
Perjantai 13. päivä

Perjantai 13. päivä on yleisen taikauskoisen käsityksen mukaan epäonnen päivä. Se on ilmeisesti lähtöisin kahdesta erillisestä taikauskoisesta käsityksestä: perjantai on huonon onnen päivä ja 13 huonon onnen luku. Jossain vaiheessa nämä kaksi näkemystä ovat sulautuneet yhteen. Sanonnan käyttö tunnetaan 1800-luvun lopulta alkaen. Yleiseksi uskomus on tullut vasta 1900-luvulla, minkä on väitetty johtuneen Thomas Lawsonin vuonna 1907 julkaisemasta romaanista "Friday the Thirteenth". Perjantai 13. päivän pelkoa kutsutaan paraskevidekatriafobiaksi.
Legenda perjantaista 13. päivästä ja temppeliherroista.
Erään tarinan mukaan päivä olisi saanut merkityksensä kun Ranskan kuningas Filip IV Kaunis vangitutti Temppeliherrain ritarikunnan jäsenet. Kuningas oli lähettänyt kaikkiin kaupunkeihin, joissa temppeliherroja oleskeli, kirjeen, joka oli sallittua avata vasta 13. lokakuuta 1307. Kirjeessä kuningas syytti temppeliherroja saatananpalvonnasta. Temppeliherrat vangittiin ja poltettiin roviolla.
Ajankohta.
Aina kun kuukauden ensimmäinen päivä on sunnuntai, on 13. päivä perjantai. Näin sattuu joka vuosi ainakin kerran. Enimmillään niin voi sattua kolme kertaa vuodessa (helmi-, maalis- ja marraskuussa tai karkausvuosina tammi-, huhti- ja heinäkuussa).
Gregoriaanisessa kalenterissa vuoden päivät sattuvat joka 400. vuosi samoille viikonpäiville. Voidaan osoittaa, että 400 vuoden kuluessa kuukauden 13. päivä sattuu perjantaiksi hieman useammin (688 kertaa) kuin millekään muulle viikonpäivälle.
Taulukossa vuosien 2000–2032 perjantain 13. päivän ajankohdat:
Menneet:
Tulevat:
Vanttila (Espoo)

Vanttila () on Espoon kaupunginosa numero 43 Suur-Kauklahden suuralueessa, ja myös kylä Espoon kaupungissa. Kaupunginosassa asui vuodenvaihteessa 2020-2021 2 281 asukasta.
Vanttilassa on puutalovaltainen asuinalue, joka sisältää muun muassa BoKlok-asuntoja, kaupunkimaisen tiivisti rakennettuja pientaloja sekä erillis- ja paritaloja puistomaisilla tonteilla. Ne edustavat eri vuosikymmenten tyylisuuntauksia. Vanttilan kaupunginosaan ja kylään kuuluu myös teollisuusalue, joka tunnetaan paremmin nimellä Kauklahden teollisuusalue.
Vanttilassa on Espoon kaupunginpuutarha ja sen arboretum. Alueen pääkulkuyhteys on Kauklahdenväylältä, (maantie 1130) sekä myös Kauklahden (oik. Vanttilan) teollisuusalueen kautta Kauklahdenväylälle. Lisäksi kulkuyhteys Latokaskeen. Syksystä 2010 alkaen uusi alikulkutunneli Vantinportin kautta mahdollistaa myös suoran linja-auto- ja autoliikenneyhteyden Kauklahteen. Meri on lähimmillään Saunalahdessa. Vanttilassa, sen teollisuusalueella sijaitsee vuonna 2005 valmistunut vanhoillislestadiolaisten Rauhanyhdistys.
Vanttilaan valmistui 30. kesäkuuta 2009 uusi 700 oppilaan koulurakennus, jossa on peruskoulun luokat 1–9.
Vanttilassa on edelleen kaksi toimivaa maatilaa, Bensuls, jossa oli kartanomainen päärakennus, sekä Inglas. Jofsin päärakennus ja sivurakennukset ovat kaupunginpuutarhan toimisto- ja varastokäytössä, päärakennus edelleen osittain asuttu. Ervastin entisen tilan rapattu päärakennus on nykyään yksityisasunto. Bensulsin kartanon päärakennus tuhoutui 5. tammikuuta 2012 täysin tulipalossa. Bensulsin kartano oli arvioitu rakennustaiteellisesti mielenkiintoiseksi.
Rautatieaseman eteläpuolella on yksi ruokakauppa, lisäksi Kauklahden puolella löytyy kaksi ruokakauppaa. Asemalla on kioski.
Nimi.
Vanttilan ruotsinkielinen nimi "Fantsby" on peräisin Kauklahteen kuuluneesta kylästä. Kylännimi pohjautuu talonnimeen "Fanns", jonka taustalla taas on talon isännän lisänimi "Fant". Nimen vanhoja kirjoitusasuja on "Fantzby" (1492), "Ffandzby" (1540) ja "Fansby" (1556). Suomenkielinen vastine Vanttila on myöhäinen mukaelma ruotsinkielisestä nimestä. Nimipari Vanttila – Fantsby virallistettiin kylännimeksi vuonna 1965 ja kaupunginosannimeksi vuonna 1976.
Liikenneyhteydet.
Espoon sisäinen linja 162 (Espoonlahti(M)-Kauklahti) 165 (Espoonlahti (M)-Kivenlahti-Saunalahti–Kauklahti-Vanttila), 166 (Vanttila-Kauklahti-Lasilaakso), 165N (yölinja Kamppi-Kivenlahti-Saunalahti-Vanttila-Kauklahti.
Läheiseltä Kauklahden rautatieasemalta pääsee myös busseilla 213 ja 213N (Kamppi-Espoon keskus-Kauklahti), 168 (Espoon keskus-Mikkelä-Kauklahti), 911 (Kauklahti-Kirkkonummi).
Kauklahden juna-asemalta pääsee lähijunilla E, U ja L (yöjuna). Alue on HSL-vyöhykkeellä C.
Bartolomeu Dias

Bartolomeu Dias (noin 1450 – 29. toukokuuta 1500) oli portugalilainen löytöretkeilijä, joka purjehti ensimmäisenä tunnettuna eurooppalaisena Afrikan lounaiskärjen, Hyväntoivonniemen ympäri.
Portugali oli 1400-luvulla kartoittanut Afrikan rannikkoa Henrik Purjehtijan johtamana. Kuningas Juhana II jatkoi hänen työtään. Hän valitsi 37-vuotiaan Bartolomeu Diasin tutkimaan, päättyykö Afrikan manner vai jatkuuko se Terra Australis -mantereena, kuten jotkin kartat esittivät. Tätä reittiä pitkin saattaisi löytyä kauppareitti Intiaan.
Hänen mukaansa on nimetty korvetti Bartolomeu Dias (1858) ja ohjusfregatti NRP Bartolomeu Dias.
Hyväntoivonniemi.
Vuosina 1487–1488 kahdella karavelilla tekemällään matkalla hän purjehti koko Afrikan länsirannikon pituuden ja kiersi mantereen eteläkärjen Cape Agulhasin. Retkeilijöiden huoltoalus jätettiin odottamaan nykyisen Ghanan tienoille. Nykyisen Etelä-Afrikan kaakkoisrannikolla Dias joutui miehistön kapinan vuoksi kääntymään takaisin. Hän oli kuitenkin varmistanut meritien olemassaolon. Paluumatkan alussa ohitettiin Hyväntoivonniemi, jolle Dias antoi nimen ”Myrskyjen niemi”; niemen nykyisen nimen antoi kuningas Juhana II. Bartolomeu Dias oli näin selvittänyt, että Afrikan ympäri oli mahdollista purjehtia Intiaan.
10 vuoden tauko.
Paluumatkalla ryhmä löysi huoltoaluksensa ryöstettynä. Purjehdittuaan 16,5 kuukautta Dias palasi Lissaboniin joulukuussa 1488. Menestyksestä huolimatta kului 10 vuotta seuraavaan retkeen, sillä espanjalaiset ilmoittivat löytäneensä meritien Intiaan purjehtimalla länteen. Tämä Kolumbuksen päätelmä osoittautui virheelliseksi. Kun Portugalin valtaistuimelle nousi Emanuel I, tutkimukset aloitettiin uudelleen. 
Vuonna 1497 matkaan lähetettiin Vasco da Gaman johtama retkikunta, johon kuului myös Dias. Nyt osattiin jo valita purjehdusreitti suotuisien tuulien mukaan, mikä tarkoitti purjehdusta Länsi-Atlantilla. Ryhmä pääsi Intiaan ja palasi sieltä vuonna 1499.
Sen sijaan Dias hukkui Hyväntoivonniemellä toukokuun lopussa 1500.
Huhtikuussa 2008 Namibian rannikolta löydettiin Diasin laivastoon kuuluneen laivan hylky.
Hylky on vuodelta 1488, eli samalta matkalta jolloin Bartolomeu Dias purjehti Hyväntoivonniemen ympäri. Hylky sisälsi arvokkaan aarteen hopea- ja kulta-rahoineen, tonneittain kuparia ja viisikymmentä norsun syöksyhammasta.
Álava

Álava, baskiksi Araba, virallisesti Araba/Álava, on maakunta Pohjois-Espanjassa Baskimaan itsehallintoalueen eteläosassa. Se on yksi seitsemästä alueen baskimaakunnasta. Maakunnan pinta-ala on 3 038 neliökilometriä ja asukasluku 326 574 (vuonna 2017).
Rajanaapureita ovat Burgosin, La Riojan, Navarran, Gipuzkoan ja Biskajan maakunnat. 
Álavan sisäpuolella on Treviño, Kastilia ja Leónin itsehallintoalueeseen kuuluvan Burgosin maakunnan erillisalue. Treviñon liittyminen Álavaan (Baskimaahan) on saanut jonkinasteista kannatusta.
Álavan pääkaupunki on Vitoria-Gasteiz, joka toimii myös itsehallintoalueen epävirallisena pääkaupunkina. Maakunta on jaettu edelleen seitsemään piirikuntaan ("comarcas"), jotka ovat Añana, Ayala, Campezo, Laguardia, Salvatierra, Vitoria ja Zuya.
Espanjan maakunnat

Seitsemäntoista itsehallintoalueen lisäksi Espanja on jaettu viiteenkymmeneen maakuntaan ().
Maakuntien merkitys on vähentynyt itsehallintojärjestelmän käyttöönoton jälkeen, mutta ne toimivat edelleen vaalipiireinä ja postiosoitteissa.
Suurin osa maakunnista on nimetty pääkaupunkinsa mukaan. Ainoastaan Extremaduran Mérida ja Galician Santiago de Compostela ovat itsehallintoalueiden pääkaupunkeja olematta myös maakuntien pääkaupunkeja.
Asturian, Baleaarien, Cantabrian, La Riojan, Madridin, Murcian ja Navarran itsehallintoalueet koostuvat vain yhdestä maakunnasta.
Alava

Alava tai Álava tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Alicante (maakunta)

Alicante () on maakunta Välimeren rannikolla itäisessä Espanjassa Valencian itsehallintoalueella. Sen rajanaapureita ovat Murcian, Albaceten ja Valencian maakunnat. Maakunnan pääkaupunki on Alicante.
Maakunnassa on noin 1,8 miljoonaa asukasta. Se sijaitsee Espanjan kaakkoisosassa, ja maisema on Välimerelle tyypillistä, missä hiekkarannat sijoittuvat vuoristoalueiden lomaan. Matkailussa sitä markkinoidaan nimikkeellä Costa Blanca. Alueella on Unescon kulttuuriperintöluetteloon kuuluva Elchen palmumetsä ja monia arkeologisia kohteita.
Sognevuono

Sognevuono () on Norjan pisin ja maailman toiseksi pisin vuono. Maailman pisin on 350 kilometriä pitkä Scoresbynsalmi Grönlannin itärannikolla. Sognevuono ulottuu yli 200 kilometriä sisämaahan ja sen suurin mitattu syvyys on 1 308 metriä.
Sognevuono sijaitsee Länsi-Norjassa Sognin ja Fjordanen läänissä. Sognevuono päättyy Jotunheimenin ylänköalueeseen, joka on Norjan korkeinta seutua ja kansallispuistoaluetta. Vuonon pohjoispuolella sijaitsee Norjan suurin jäätikkö, Jostedalsbreen.
Sognevuonon sivuvuonot.
Sognevuonon sisäosien haaraumat lännestä itään:
Almería (maakunta)

Almería on maakunta Välimeren rannikolla eteläisessä Espanjassa Andalusian itsehallintoalueen itäosassa. Sen rajanaapureita ovat Granadan ja Murcian maakunnat. Maakunnan pääkaupunki on Almería.
Almerían pinta-ala on 8 774 neliökilometriä. Väkiluku on 706 672 (vuonna 2017) ja väestötiheys 80,5 asukasta neliökilometrillä. Almeríassa on yhteensä 101 kuntaa.
Almeríassa sijaitsee Euroopan ainoa aavikko. Myös osa Sierra Nevadan kansallispuistosta on maakunnan alueella.
Roger Williamson

Roger Williamson (2. helmikuuta 1948 Leicestershire, Englanti – 29. heinäkuuta 1973 Zandvoort, Alankomaat) oli brittiläinen kilpa-autoilija. Lyhyellä urallaan hän tuli toiseksi Formula 3 -sarjassa vuonna 1971 ja voitti sen seuraavana vuonna. Hyvien ajonäyttöjen ansiosta hän pääsi seuraavana vuonna ajamaan Formula 1 -luokkaan March-tallissa. 
Hän joutui keskeyttämään ensimmäisen kilpailunsa Jody Scheckterin aiheuttaman joukkokolarin vuoksi Silverstonen kilpailussa. Toisessa kilpailussaan Hollannin Zandvoortin radalla hän ajoi rajusti ulos menetettyään auton hallinnan renkaan rikkoutumisen johdosta. Hurjien volttien päätteeksi Williamsonin auto päätyi 275 metrin päähän onnettomuuspaikasta väärin päin radan varteen ja syttyi tuleen. Kilpailua ei kuitenkaan keskeytetty, mutta silti Williamsonin kilpakumppani, David Purley, riensi auttamaan yrittäen työntää autoa takaisin pyörilleen ja sammuttaa tulipaloa kuitenkaan onnistumatta. Ratavalvojat, joilla ei kuljettajien tavoin ollut tulelta suojaavia asusteita tai sammuttimia, jäivät odottamaan paloauton saapumista. Koska kilpailua ei keskeytetty, paloauton saapuminen viivästyi ja Williamson tukehtui autoonsa. Williamson pyysi apua ollessaan jumissa. Purley sai sammuttimen, mutta se ei toiminut. Tulen sammuttua autonromu (Williamson yhä sisällä) peitettiin lakanalla ja kilpailu jatkui. Purley sai George-mitalin urheudestaan Williamsonin pelastusyrityksessään.
Williamsonin kuolemaan johtanut onnettomuus televisioitiin ja se osoitti selkeästi kyseiselle aikakaudelle tyypilliset puutteet turvallisuusasioissa.
Cádiz (maakunta)

Cádiz on maakunta Välimeren rannikolla eteläisessä Espanjassa Andalusian itsehallintoalueen lounaisosassa. Sen rajanaapureita ovat Huelvan, Sevillan ja Málagan maakunnat sekä Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluva Gibraltar.
Cádizin pinta-ala on 7 436 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Cádiz. Maakunnan asukasluku on 1 239 435 (vuonna 2017) ja väestötiheys 166,7 asukasta neliökilometrillä. Noin yhdeksäsosa väestöstä asuu pääkaupungissa. Maakunnassa on yhteensä 44 kuntaa.
Flåm

Flåm on norjalainen kylä, joka vielä 1980-luvulla oli lähes tiettömien taipaleiden takana Sogne-vuonosta pistävän Aurlandinvuonon perukassa.
Kylään johtaa insinööritaidon mestarinäytteeksi kutsuttu rautatien "pistoraide", joka laskeutuu yli 800 metrin korkeudesta tunturista 18 kilometrin matkalla merenpinnan tasolle tehden jopa silmukan tunnelissa. Kyseinen Flåmsbana-rata haarautuu Bergenin radalta Myrdalin rautatieasemalla, josta on vaihtoyhteys alas Flåmiin.
Nykyään kylään pääsee myös hyvin pitkiä maantietunneleita pitkin niin Oslon kuin Bergeninkin suunnalta, sekä myös Norjan pisintä (ainakin valmistuessaan 2001) maantietunnelia pitkin Lærdalin kylästä. Kautta aikojen kylän paras tieyhteys kesäaikaan on ollut vuonolautta (norjaksi "färja").
Flåmin kylästä on tunturin ylittävä patikkapolkuyhteys länsipuolella sijaitsevaan Nærøyfjordenin laaksoon. Ylhäällä tunturissa on Grindaflethyttanin tunturimaja. Yläniityllä on vesiputous, joita riittää enemmänkin laaksossa. Vesiputouksista suurin sijaitsee Flåmsbana-radan varrella, jonka luo rakennetulle asemalle juna pysähtyy alaspäin mennessään ihan vain matkailijoiden vuoksi.
Tampereen Ilves

Tampereen Ilves on 10. huhtikuuta 1931 perustettu tamperelainen urheiluseura. Ilveksellä on toimintaa jalkapallossa, jääkiekossa, futsalissa, salibandyssa, streetballissa, ringetessä ja cheerleadingissä. Seuran menneisiin lajeihin kuuluvat jääpallo, koripallo, käsipallo, lentopallo, amerikkalainen jalkapallo, keilailu ja taitoluistelu.
Jalkapallo.
Jalkapallossa Ilves on voittanut miehissä Suomen-mestaruuden kerran ja Suomen cupin kahdesti, ja osallistunut myös eurocupeihin. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Veikkausliigassa (2019) ja naisten edustusjoukkue Kansallisessa Liigassa (2019). Ilveksen jalkapallojaostossa on noin 4 000 pelaajaa, mikä on yli kolminkertainen määrä jääkiekkojaostoon verrattuna. Ilveksen kuuluisimpia pelaajia ovat toiseksi eniten maaotteluita pelannut Ari Hjelm ja ruotsalaisessa Djurgårdenissa pelannut Toni Kuivasto. Myös eniten maaleja Veikkausliigassa tehnyt Valeri Popovitš edusti urallaan kahteen otteeseen Ilvestä mutta pelasi pääosan Veikkausliigaurastaan FC Hakassa. Vuonna 1998 Ilves oli perustamassa Veikkausliigassa vuosina 1999–2010 pelannutta Tampere Unitedia.
Jääkiekko.
Ilves tunnetaan jääkiekossa toiseksi parhaiten menestyneenä seurana Suomessa. Ilveksen edustusjoukkue on voittanut 16 Suomen-mestaruutta ja lisäksi naiset ja juniorijoukkueet yhteensä useita kymmeniä.
Ilveksen kuuluisimpia pelaajia ovat maaotteluiden maailmanennätysmies Raimo Helminen ja lähes tuhat NHL-ottelua pelannut Jyrki Lumme sekä vuodesta 1960 vuoteen 1982 joukkuetta edustanut Lasse Oksanen. Juniorityöstään tunnettu seura on kunnostautunut erityisesti maalivahtien kasvattajana.
Salibandy.
Ilveksen salibandyjoukkue pelaa kaudella 2012–2013 Miesten Salibandyliigassa. Korkeinta sarjatasoa salibandyliigaa Ilves on pelannut kaksi kautta 1995–1996 ja 1996–1997.
Futsal.
Ilveksen futsal-joukkue, Ilves FS, pelaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla, Futsal-liigassa. Joukkue on moninkertainen Suomen mestari ja Suomen edustaja UEFA Futsal Cupissa. Se on myös voittanut Futsal Cupin kerran ja on yksi liigan kautta aikain menestyneimpiä futsal-seuroja.
Biskaja

Biskaja (baskiksi ja virallisesti Bizkaia, ) on maakunta Biskajanlahden rannikolla pohjoisessa Espanjassa Baskimaan itsehallintoalueen luoteisosassa. Sen rajanaapureita ovat Cantabrian, Burgosin, Gipuzkoan ja Álavan maakunnat.
Maakunnan pinta-ala on 2 217 neliökilometriä ja asukasluku 1 148 302 (vuonna 2017). 30 prosenttia asukkaista asuu pääkaupungissa Bilbaossa ("Bilbo"). Baskimaan hengellisenä keskuksena pidetty Guernica ("Gernika-Lumo") sijaitsee Biskajassa. Muita tärkeitä kaupunkeja ovat Barakaldo, Portugalete, Durango ja Balmaseda.
Seppo Heikinheimo

Seppo Erkki Sakari Heikinheimo (3. kesäkuuta 1938 Helsinki – 26. toukokuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen musiikkitieteilijä, musiikkikriitikko, kirjailija ja kääntäjä. Hän oli pianisti Sakari Heikinheimon poika ja ohjaaja Hannu Heikinheimon veli. Hän oli naimisissa laulaja Päivi Heikinheimon kanssa.
Elämänvaiheet.
Heikinheimo opiskeli pianonsoittoa Erik Tawaststjernan johdolla sekä musiikkitiedettä ja klassillista filologiaa Helsingin yliopistossa. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1972 Karlheinz Stockhausenin musiikista.
Heikinheimo aloitti uransa "Uudessa Suomessa" (1959–1963), ensin valokuvaajana, sitten toimittajana, ja loi maineensa "Helsingin Sanomien" musiikkitoimittajana. Hän päätyi konserttiarvioissaan usein joko ylistäviin tai tyrmääviin tuloksiin. Heikinheimo toimi 1970-luvun vaihteessa useita vuosia Helsingin kaupunginorkesterin määräaikaisena intendenttinä ja oli mukana perustamassa Mikkelin musiikkijuhlia.
Heikinheimo kirjoitti teokset Martti Talvelasta, Oskar Merikannosta ja Aarre Merikannosta ja käänsi muun muassa Dmitri Šostakovitšin kiistellyt muistelmat, Otto Kumeniuksen muistelmat, Wolfgang Hildesheimerin Mozart-elämäkerran, Solomon Volkovin Pietarin kulttuurielämästä kertovan teoksen ja Garri Kasparovin "Maailmanmestarin". Hän julkaisi sotaromaanin ja suomennoksia ainakin salanimillä Antti Virtanen ja Raimo Ontronen.
Kriitikkona Heikinheimo oli kiistelty, ja hänen takiaan pianisti Olli Mustonen ei moneen vuoteen konsertoinut Helsingissä. Suomalaisuuden liiton puheenjohtajuus (1996–1997) jäi lyhytaikaiseksi.
Heikinheimo oli vuodesta 1962 naimisissa laulaja Päivi Heikinheimon (o.s. Kaivola) kanssa. Heille syntyi kaksi lasta, joista tytär Laura Heikinheimo (s. 1966) on Radion sinfoniaorkesterin äänitystuottaja.
Kuolema.
Heikinheimo teki itsemurhan toukokuussa 1997 helsinkiläisessä hotelli Pasilassa. Postuumisti ilmestyneessä omaelämäkerrassaan "Mätämunan muistelmat" hän kertoo tehneensä päätöksen itsemurhastaan saman vuoden maaliskuussa. Muistelmiensa päätteeksi Heikinheimo listaa syitä itsemurhaansa. Niihin kuuluvat muun muassa pesäpallo-otteluissa soitettava ”mökämusiikki”, jonka vuoksi otteluissa ei voi enää käydä, hänen surkimukseksi kutsumansa Martti Ahtisaaren valinta presidentiksi sekä "Helsingin Sanomien" kulttuuritoimituksen ilmapiiri, jonka Heikinheimo mainitsee muuttuneen epämiellyttäväksi. Hän kertoo myös musiikkikirjojen ja elämäkertojen kirjoittamisen olevan nykyään turhaa lukijoiden puutteen vuoksi. 
Viimeisellä sivulla muistelmateoksessaan hän sanoo tulleensa nuoruudestaan asti harhaanjohdetuksi ja vihdoin tajunneensa, ettei Jumalaa ole olemassa. Hän päättää muistelmansa arameankieliseen raamatunlauseeseen ”Eeli, Eeli lama sabaktani” (”Jumalani, Jumalani, miksi minut hylkäsit?”).
LC50

LC50 tai LC50 on annos, joka tappaa puolet koe-eläimistä tietyn ajan kestävän kokeen aikana. LC50 on lyhenne englannin kielen sanoista "Lethal Concentration, 50%" eli letaaliannos, 50%. Arvoa käytetään yleensä hengityksen kautta vaikuttavista kaasuista, sumuista tai aerosoleista. Eri koe-eläinten arvot eivät ole suoraan verrattavissa keskenään tai ihmiseen. Yleensä LC50 arvo ilmoitetaan mikrogrammoina (tai milligrammoina) ainetta per litra, tai käyttäen yksikköä parts per million (ppm). Mitä pienempi LC50-arvo on, sitä myrkyllisempää aine on.
Esim. Henkilö X on hengittänyt myrkyllistä kaasua. Tällöin käytetään tätä myrkyllisyyden mittayksikköä. Sitä käytetään myös vertailtaessa kemiallisten aseiden vaikutuksia.
Joskus käytetään yksikköjä kuten LC25 tai LC75 jotka viittaavat kuolettavaan annokseen joka tappaa vastaavasti 25% tai 75% koe-eläimistä. LCLO () taas on vähäisin julkaistu pitoisuus, jonka on raportoitu tappaneen ihmisiä tai eläimiä.
Toksikologiassa toinen suosittu myrkyllisyyden mittari on LD50, jota yleensä käytetään ihon läpi tai suun kautta nieltynä vaikuttavista myrkyistä.
Euroopan unionin alueella, myös Suomessa, kaasumaista ainetta pidetään:
Nämä arvot tarkoittavat milligrammaa kyseistä ainetta litrassa kyseistä ainetta keskimäärin neljän tunnin aikana.
Magilla Gorilla

Magilla Gorilla on Hanna-Barberan samannimisen piirrossarjan päähenkilönä esiintyvä gorillahahmo, joka luotiin 1960-luvulla. Gorillahahmo seikkaili 1960-luvulla suomenkielisessä "Retu ja kumppanit" -lehdessäkin.
"Magilla Gorilla" -piirretyssä Magilla on herra Piiparin (Mr. Peebles) lemmikkieläinkaupan näyteikkunassa ikävystyneenä odottamassa, että joku ostaisi hänet. Magilla syö jatkuvasti banaaneja, ja tämän takia hän käy Herra Peeblesin kukkarolle. Aika ajoin joku asiakas ostaa Magillan, mutta Magilla palautetaan aina pian, ja herra Piipari joutuu maksamaan rahansa takaisin. Magillan ovat ostaneet esimerkiksi varkaat, jotka halusivat käyttää häntä apuna pankkiryöstössä, sekä eräässä toisessa jaksossa mainostoimiston miehet, jotka halusivat käyttää häntä maskottina uudelle tuotteelleen. Ainoa asiakas, joka oikeasti haluaisi pitää Magillan, on pieni tyttö nimeltä Ogee (lausutaan englanniksi kuten ”oh gee”), mutta hänellä ei kuitenkaan ole tarpeeksi rahaa.