tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Asterix Hispaniassa

Asterix Hispaniassa () on 14. Ranskassa ja seitsemäs Suomessa julkaistu Asterix seikkailee -albumi. Se julkaistiin Ranskassa vuonna 1969. Suomessa albumi julkaistiin vuonna 1970 Outi Wallin suomentamana. Sarjan on käsikirjoittanut René Goscinny ja piirtänyt Albert Uderzo.
Carlo Massullo

Carlo Massullo (s. 13. elokuuta 1957 Rooma) on italialainen nykyaikaisen viisiottelun olympiavoittaja. Massullo sai urallaan yhteensä viisi olympiamitalia, joista yksi oli kultainen, kaksi hopeisia ja kaksi pronssisia. Los Angelesissa 1984 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja saavutti pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa. Neljä vuotta myöhemmin Soulissa saaliina oli hopeamitali sekä henkilökohtaisesta että joukkuekilpailusta. Barcelonassa 1992 hän sai vielä pronssia joukkuekilpailusta sekä sijoittui 12:nneksi henkilökohtaisessa kilpailussa.
CON-CAN Movie Festival

CON-CAN Movie Festival (lyh. CON-CAN) on kansainvälinen lyhytelokuvatapahtuma, joka käydään internetverkossa ja jonka tarkoituksena on löytää piilossa olevaa luomistaitoa eri puolilta maailmaa. Kuvittajat ja globaalinen yleisö pystyvät täten yhdessä jakamaan syvällisissä lyhytelokuvaproduktioissa esitetyn perimmäisen sanoman ja puhtaan luomiskyvyn. Tämän vuonna 2005 perustetun lyhytelokuvafestivaalin nettisivustolta voi katsella lyhytelokuvia ilmaiseksi. Tapahtuman palkintoseremonia pidetään vuosittain Tokiossa, Japanissa.
Vuoden 2008 CON-CAN Movie Festival on parhaillaan käynnissä ja sen palkintojenjakotilaisuus on marraskuun puolivälissä 2008.
Historia.
CON-CAN Movie Festival –tapahtuman on ideoinut Mashiro Yoshino, Media Research, Inc.:n pääjohtaja. Se on japanilainen IT-konsultointi-, käännös-, kustannus- ja mediataidefirma. Media Research, Inc. aloitti CON-CAN Movie Festival –tapahtuman netissä vuonna 2005. Nimi CON-CAN tulee japanin kielestä (魂観). CON （魂）tarkoittaa sielua ja CAN （観）arvostavaa yleisöä.
Ensimmäinen CON-CAN Movie Festival pidettiin vuonna 2005 kansainvälisenä online-lyhytelokuvafestivaalina. Palkintotyyppejä oli kaksi: toinen tyyppi oli Audience Award, yleisöpalkinto, josta päättivät katsojat, ja toinen Grand Prix –palkinto (paras lyhytelokuva) sekä kaksi Tamashii-palkintoa (tuomariston erikoispalkintoa), joista päätti CON-CAN –kansainvälinen tuomaristo. Kilpailuun lähetettiin 151 lyhytelokuvaa 25:stä eri maasta. CON-CAN on sittemmin laajentunut ja vuonna 2008 siihen osallistui yli 550 hanketta yli 50:stä eri maasta.
Valintaprosessi.
Kun kilpailuun osallistumisen määräaika umpeutuu, alkaa elokuvien valintaprosessi. CON-CAN:in ohjelmointiosasto on vastuussa elokuvien alustavasta seulonnasta. Kaikista lähetetyistä elokuvista 80 parasta valitaan elokuvafestivaaliin ja näiden ohjaajille lähetetään siitä tieto sähköpostitse.
Tämän jälkeen elokuvafestivaali jakaantuu kahteen osaan. Osa 1): Ensimmäisen arvostelukierroksen läpäisseet 80 elokuvaa joutuvat kotimaisen (japanilaisen) tuomariston tutkittaviksi. Tämä tuomaristo valitsee 20 parasta elokuvaa ehdolle lopullista arvosteluprosessia varten. Viimeisellä arvostelukierroksella CON-CAN:in henkilökunnan valitsema kansainvälinen tuomaristo valitsee kolme parasta ehdokasta Grand Prix –palkintoa (paras lyhytelokuva) ja kahta Tamashii-palkintoa (tuomariston erikoispalkintoa) (2) varten. Sekä Grand Prix –palkinnon että kahden Tamashii-palkinnon voittajille kustannetaan matka Tokioon palkintojenjakotilaisuuteen. Palkintojenjakotilaisuuteen osallistuu silmäätekeviä henkilöitä sekä elokuvateollisuudesta että tiedotusvälineistä.
Osa 2): 80 alustavasti valittua elokuvaa jaetaan neljään ryhmään. Kutakin ryhmää esitellään itsenäisesti CON-CAN:in nettisivustolla. Rekisteröityneet äänestäjät voivat tällöin katsella elokuvia ja animaatioita ilmaiseksi, arvostella ja kommentoida niitä. Elokuva, joka saa parhaimman arvosanan jokaisessa kategoriassa, on Audience Award –palkinnon voittaja.
Kaskikeiju

Kaskikeiju ("Phryganophilus ruficollis") on paloaukeilla elävä kovakuoriainen. Se on mainittu Euroopan unionin luontodirektiivin liitteessä IV, sillä se on unionin alueella hyvin harvinainen. Suomessa sitä on tavattu vain palaneista koivuista, Keski-Euroopassa myös muista lehtipuista.
Kaskikeijun eturuumis on punainen, peitinsiivet pitkulaiset ja mustat. Se kasvaa noin puolitoista senttiä pitkäksi.
Kaskikeijua on havaittu vain muutamalla paikalla Suomessa. Metsän kulotuskokeilulla se saatiin palaamaan Suomussalmen Hossaan.
Hermann Barrelet

Hermann Joseph Barrelet (25. syyskuuta 1879 Neuchâtel – 24. huhtikuuta 1964) oli ranskalainen soutaja ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Pariisin olympialaisissa 1900 yksikkökilpailussa ajalla 7.35,6. Hän voitti hopealle sijoittuneen maanmiehensä André Gaudinin kuuden sekunnin erolla.
Barrelet voitti seuraavana vuonna 1901 Zürichissä yksikössä soudun Euroopan-mestaruuden.
Länskäriliiga

Länskäriliiga on Lohjalla järjestetty junioreille tarkoitettu jalkapalloturnaus, jota on järjestetty vuodesta 1970 lähtien. Turnauksen järjestävät Länsi-Uusimaa -sanomalehti sekä paikallisseura Lohjan Pallo. Länskäriliiga on saanut nimensä Länsi-Uusimaa -lehden lempinimestä "Länskäristä".
Pelaajat.
Länskäriliigaan osallistuu vuosittain keskimäärin 500 pelaajaa. Turnaukseen saa osallistua 5-10 -vuotiaat pojat ja tytöt sekä myös 11-vuotiaat tytöt. Iän mukaan pelaajat luokitellaan "nappuloiksi" "junioreiksi" ja "senioreiksi". Nappuloita ovat 5-6 -vuotiaat, junioreita 7-8 -vuotiaat ja 9-10 -vuotiaat ovat senioreita.
Joukkueet.
"Länskikseen" osallistuu lähinnä Lohjan kaupunginosien sekä kylien joukkueita, mutta on ollut myös poikkeuksia. Esimerkiksi Saukkolasta ja Nummi-Pusulasta on tullut joukkueita mukaan.
Ainakin vuonna 2008 on ollut mukana joukkue, jossa on ollut pelkkiä tyttöjä. Joukkueiden pelaajamäärä on keskimäärin noin 15 pelaajaa. Joukkueiden nimet tulee Englannin, Espanjan ja Italian pääsarjojen joukkueista. Nimiä ovat muun muassa Barcelona, Chelsea ja AC Milan.
Kentät.
Suurin osa alkusarjan otteluista pelataan Rantakentällä, joka sijaitsee Aurlahden rannassa ja on hiekkakenttä. Muutamat ottelut pelataan nurmikentällä, Asemanpellon pallokentällä. Senioreiden välierät pelataan Ojaniitun hiekkakentällä ja finaalit Harjun urheilukentällä.
Ottelut.
Jokaisessa ikäluokassa kaikki joukkueet pelaavat toisiaan vastaan kaksi kertaa. Ainoastaan senioreissa on jatko-otteluita. Senioreiden sarjasta neljä parasta pääsee välieriin ja välierien voittajat taas kamppailevat mestaruudesta. Välierien häviäjät pääsevät pronssiotteluun.
Tuomarit.
Turnauksessa tuomarit eivät ole täysikäisiä vaan lapsia. Turnauksen avulla Länsi-Uudenmaan erotuomarikerho kasvattaa uusia tuomareita.
Palkinnot.
Kun turnaus on päättynyt, kaikki osallistuneet saavat mitalin ja diplomin sijoituksesta huolimatta. Paras joukkue senioreissa saa kiertopokaalin, joka kiertää pelaajien kotona sekä joukkueen palkintokaappiin menevän pokaalin. Kiertopokaaliin kaiverretaan nykyisin voittajajoukkueen nimi.
Siniluoto

Siniluoto on kylä Raahessa Pohjois-Pohjanmaalla Pohjanlahden rannalla entisen Saloisten kunnan alueella. Se sijaitsee Siniluodonlahden ympärillä noin 5 km Saloisten kirkonkylältä lounaaseen. Kylällä on venesatama, uimaranta ja kesäkioski.
Historia.
Ensimmäiset asukkaat Siniluotoon tulivat uudenajan alussa tai mahdollisesti jo myöhäiskeskiajalla, jolloin Siniluodon kantatila perustettiin. Siniluoto oli siihen aikaan vasta merestä noussut saari noin 200–300 metrin päässä rannasta. Nykyisin Siniluoto on jo kasvanut kiinni mantereeseen. 1700-luvun alussa Siniluodon talon osti Salon kylän Juusolan talon poika Matti Hannunpoika Juusola, jota ajan tavan mukaan kutsuttiin siitä lähtien Matti Siniluodoksi. Hänen poikansa Matti Matinpoika tuli myöhemmin, suuren kirkkoriidan aikana, paikkakunnalla kuuluisaksi Salon talonpoikien edustajana ja kuninkaissa kävijänä. Myöhempinä aikoina Siniluodon talosta on lohkottu monia muita tiloja mm. Kerolan suvun talo Seppälä, josta on syntyisin eduskunnassa vuosina 1999–2015 istunut entinen kansanedustaja Inkeri Kerola. Rautaruukin tultua 1960-luvulla perustetuksi Saloisiin myös Siniluodon kylä on saanut uusia asukkaita. Tehtaan perustaminen on vaikuttanut myös alueen luontoon, aiemmin merenlahtena olleesta Siniluodonlahdesta tehtiin Rautaruukin tarpeisiin makeanvedenallas, jonka kautta Salon joet Piehinkijoki ja Haapajoki laskevat vetensä Kuljunlahden altaaseen. Haapajoki laskee luontaisesti ja Piehinkijoki kanavaa myöten Siniluodonlahteen.
Christine Scheiblich

Christine Scheiblich (s. 31. joulukuuta 1954 Wilsdruff) on saksalainen entinen soutaja ja olympiavoittaja, joka kilpaili Itä-Saksalle. Hän voitti kultaa Montrealin olympialaisissa 1976 yksikkökilpailussa ennen Joan Lindiä ja Jelena Antonovaa.
Varahamihira

Varāhamihira (; 505–587) oli intialainen matemaatikko, tähtitieteilijä ja astrologi. Hänen saavutuksiinsa kuuluvat eräänlaisen varhaisen version Pascalin kolmiosta ja tutki taikaneliöitä. Hän kirjoitti noin vuonna 575 tähtitieteellisen "Pañca siddhāntikā" -nimisen teoksen (), joka on nykyään tärkeä matematiikan historian tutkimuksen kannalta, koska siinä esiintyviä tekstejä ei ole muuten säilynyt. Kaksi muuta tärkeätä Varahamihiran kirjoittamaa teosta ovat "Brihat samhita" ja "Brihat jataka", joista ensimmäinen on tietosanakirjamainen teos ja jälkimmäinen astrologinen kirjoitus. Varahamihira johti lisäksi trigonometrian peruskaavan: formula_1.
Elämäkerta.
Varahamihiran syntymäpaikkaa ei tiedetä varmuudella, kuten ei muutoinkaan hänen elämästäänsä. Eräs hänen kirjoittama teos antaa viitettä, että hän olisi opiskellut Kaapitthakan nimisessä kylässä. On kuitenkin saatu selville, että hän työskenteli aikansa intialaisen matematiikan tutkimuksen keskuksessa, Ujjainissa, lähellä Kaapitthakaa. Jotkin lähteet ilmoittavatkin tämän hänen synnyinpaikakseen.
Pañca siddhāntikā -teoksessaansa hän tiivistää aikansa astronomisen tietämyksen, niin antiikin kreikkalaisen kuin roomalaisenkin sekä egyptiläisen ja intialaisen tiedon. Nimensä mukaisesti teos koostuu viidestä tutkielmasta, joiden nimet ovat "Surya", "Romaka", "Paulisa", "Vasistha" ja "Paitamaha". Kuun ja Auringon episykliteoriasta hän kirjoittaa "Romaka"-tutkielmassa, joka perustuu Hipparkhoksen käyttämään aurinkovuoteen ja Kuun 19-vuotiseen kiertoon (metoninen sykli). On kiistelty siitä olivatko Varahamihiran mainitsemat tähtitieteen teoriat intialaista vai babylonialaista alkuperää. 
Trigonometriassa hän johti seuraavat kolme kaavaa:
Lisäksi hän taulukoi entistä tarkempia arvoja sini-funktiolle.
Mad Caddies

Mad Caddies on kolmannen aallon ska-yhtye Solvangista, Kaliforniasta. Yhtye perustettiin vuonna 1995, ja se on julkaissut seitsemän pitkäsoittoa, yhden live-albumin ja kaksi EP:tä. Mad Caddiesin musiikissa on kuultavissa vaikutteita laajasti eri genreistä, muun muassa skasta, reggaesta, punkista, hardcore punkista, swingistä, popista, jazzista ja latinosta.
Alkuperäiset jäsenet Chuck Robertson, Sascha Lazor, Todd Rosenberg, Carter Benson ja James Malis perustivat yhtyeen lukioikäisinä vuonna 1995. Yhtye aloitti nimellä The Ivy League, mutta vaihtoi nimensä vuonna 1996 solmittuaan levytyssopimuksen Honest Don's Records -levymerkille. Yhtyeen debyyttialbumi "Quality Soft Core" julkaistiin seuraavana vuonna. Sen jälkeen yhtye solmi levytyssopimuksen Fat Wreck Recordsin kanssa. Yhtyeen viimeisin studiolevy "Punk Rocksteady" julkaistiin 2018. 
Jäsenet.
Nykyisellään yhtye koostuu seuraavista henkilöistä:
Obelixin kaleeri

Obelixin kaleeri () on 30. julkaistu Asterix seikkailee -albumi. Se julkaistiin vuonna 1996. Albumi julkaistiin samana vuonna Outi Wallin suomentamana. Sekä piirrokset että tekstin on tehnyt Albert Uderzo.
Tarinassa roomalaisilta karannut kaleeri piileskelee gallialaisten kylässä, Obelix nauttii yliannoksen taikajuomaa ja muuttuu ensin kivipatsaaksi ja sitten lapseksi. Karanneiden orjien johtohahmo Spartakis on piirretty näyttelijä Kirk Douglasin näköiseksi ja viittaa hänen elokuvaansa "Spartacus".
Tarina on ilmestynyt useilla kielillä, ja siitä on tehty myös käännös savon murteella nimeltä "Opeliksin orjalaeva".
Runoilijan tie

Runoilijan tie on Tampereelta Ruoveden kautta Virroille johtava laivareitti, joka kulkee Näsijärveä, Muroleen kanavaa ja Ähtärin reittiä pitkin. Sitä liikennöi kesäisin S/S Tarjanne, ennen myös S/S Pohjola. Runoilijan tie on 135 kilometriä pitkä. Reitin nimi viittaa Johan Ludvig Runebergiin, joka asui nuoruudessaan jonkin aikaa Ruovedellä ja kirjoitti siellä useita tunnettuja runoja.
Chopper (moottoripyörä)

Chopper on muunneltu moottoripyörä, josta on poistettu tai vaihdettu osia. Choppereille tyypillisiä piirteitä ovat muun muassa pitkä etuhaarukka, korkea ohjaustanko, pieni polttoainetankki ja paksu, eturengasta pienempi takarengas. Tällaisia pyöriä rakennetaan perinteisesti eri-ikäisistä Harley-Davidson-malleista, mutta myös esimerkiksi vanhoja brittipyöriä, kuten Triumpheja, saatetaan käyttää aihioina.Suomessa chopper-tyyppisten pyörien rakentelu alkoi 1960–70-lukujen taitteessa ulkomaisten esikuvien innoittamana.
Wookieepedia

Wookieepedia on wiki-pohjainen "Tähtien sota" -tietosanakirja. Se perustettiin 4. marraskuuta 2005. Englanninkielisen Wookieepedian rinnalle on syntynyt noin kaksikymmentä erikielisestä versiota.
Jedipedia.
Jedipedia on suomenkielinen "Tähtien sota" -wiki, joka perustettiin 30. huhtikuuta 2007. Se kantaa samaa nimeä kuin saksankielinen sisarensa. Jedipedia saavutti 2000 artikkelia noin 15 kuukaudessa, ja pääsi ennen sitä Wikian viidenkymmenen aktiivisimman ei-englanninkielisen wikin listalle. Vuoden 2009 syksyllä Jedipedia saavutti 3000 artikkelia, ja kuukausittainen sivulisääntyvyys laskettiin olevan jopa 250 artikkelia. 28. helmikuuta 2010 Jedipediassa oli 4000 artikkelia. 25. heinäkuuta 2010 Jedipedia vaihtoi palvelintaan ShoutWiki-nimiselle sivustolle, jonka yhtenä henkilökunnan jäsenenä Jedipedian toinen perustaja, Jack Phoenix toimii.
Ylipää (Piehinki)

Ylipää eli Piehingin Ylipää on kylä Piehinkijoen varrella Pohjois-Pohjanmaalla Raahessa entisen Saloisten kunnan alueella. Ylipää sijaitsee noin 10 km etelään Saloisten kirkonkylältä. Pohjanmaalla on runsaasti Ylipää-nimisiä kyliä, joten usein puhutaan selvyyden vuoksi Piehingin Ylipäästä.
Historia.
Piehingin Ylipään ensimmäinen talo oli Mäntylä vuonna 1730, jonka perusti Juho Mäntylä. Talo oli Mäntylän suvulla 1950-luvulle asti, tilan mailla on säilynyt savupirtti 1700-luvulta. Toinen vanha kantatila kylällä on 1700-1800-luvun vaihteessa perustettu Juutinen, joka oli Juutisen/Vartiaisen suvulla 1980-luvulle asti. Myöhemmin kylälle on perustettu muita tiloja ja torppia, myös Mäntylästä ja Juutisesta on lohkottu uusia tiloja. Vuonna 1924 Ylipäähän saatiin kansakoulu, joka on kuitenkin nykyisin lakkautettu. Kylällä toimi myös saha Apulin talon pihapiirissä 1990-luvulle asti, jolloin se muutti Lapaluotoon.
Lappeen Riento

Lappeen Riento on Lappeenrannassa toimiva urheiluseura, joka on perustettu vuonna 1919. Seura oli aikoinaan Lappeen kunnan merkittävin seura, ns. pitäjäseura, kunnes Lappee vuonna 1967 liitettiin Lappeenrannan kaupunkiin.
Riennon päälajeja ovat olleet hiihto, suunnistus ja yleisurheilu. Seurassa on harrastettu myös joukkuepelejä, kuten kaukalopalloa ja 2000-luvun alussa ringetteä.
Lappeen Riennon erikoisuus on toimiva kyläosastojärjestelmä. Vuodesta 1931 seuran organisaatio on rakentunut kyläosastojen varaan. Osastoja on ollut kaikkiaan 16, joista toistakymmentä toimii edelleen 2000-luvulla. Seuran puheenjohtajana toimii Juha Heimala.
Vuonna 2009 ilmestyi seuran 90-vuotisesta historiasta kertova Antti O. Arposen kirjoittama kirja "Seurahenkeä ja talkootyötä".
Hiihto.
Riennon hiihtäjistä Martti Lautala oli 1950-luvulla kansainvälisten kilpailujen kärkipäässä, parhaimmillaan hän sai Falunin MM-hiihdoissa 1954 pronssimitalin 30 kilometrillä. Riennon Seppo Rantanen oli Suomen olympia- ja MM-joukkueissa 1988–1993. Riennon viimeisin arvokisahiihtäjä on Riikka Sarasoja-Lilja. Hän oli ankkurina talvella 2009, kun Riento voitti naisten viestinhiihdon Suomen mestaruuden. Sarasoja-Lilja edusti Suomea vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa.
Yleisurheilu.
Yleisurheilussa Riennon Leena Kaarna edusti Suomea korkeushyppääjänä Belgradin EM-kilpailuissa 1962 ja Tokion olympiakisoissa 1964.
Suunnistus.
Suunnistuksessa Riento on saanut kärkipään sijoituksia viesteissä, Jukolassa paras sija 9:s 1975. Hiihtosuunnistuksen viestin SM-kullan seura voitti 1983, hopeaa 1980 ja pronssia 1981. Seuran kasvatteja on muun muassa Heikki Pusa, joka on kunnostautunut sekä hiihtäjien että suunnistajien valmentajana. Hannu Pulli voitti yösuunnistuksen Suomen mestaruuden 1981 ja 1989.
Riento on järjestänyt yksin tai yhdessä muiden seurojen kanssa Jukolan viestin (1989 ja 2016), FIN5-suunnistusviikon, hiihtosuunnistuksen maailmancupin osakilpailun sekä suunnistuksen ja hiihdon SM-kilpailuja.
Aleksandra Tšudina

Aleksandra Georgijevna Tšudina (, 6. marraskuuta 1923 – 28. lokakuuta 1990) oli 1950-luvulla Neuvostoliiton monipuolisimpia urheilijoita. Hän voitti yleisurheilussa olympiamitalin kolmessa eri kenttälajissa ja lentopallossa maailmanmestaruuksia.
Yleisurheilijana Tšudina saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa Oslon EM-kilpailuissa 1946 sijoittuessaan korkeushypyssä hopealle tuloksella 157 cm. Helsingin olympialaisissa 1952 hän sai hopeaa pituushypyssä tuloksella 614 cm ja keihäänheitossa tuloksella 50,01 m sekä pronssia korkeushypyssä tuloksella 163 cm. Viisiottelu ei ollut tuolloin vielä olympiaohjelmassa, mutta Bernin EM-kilpailuissa 1954 Tšudina voitti viisiottelussa kultaa tuloksella 4526 pistettä. Hänen tuloksensa viisiottelun osalajeissa olivat 13,21 cm kuulantyönnössä, 158 cm korkeushypyssä, 25,9 s 200 metrin juoksussa, 12,0 s 80 metrin aitajuoksussa ja 573 cm pituushypyssä. Varsinaisessa pituushyppykilpailussa hän sai hopeaa tuloksella 593 cm. Lisäksi hän sijoittui viidenneksi keihäänheitossa (47,05 m) ja kuudenneksi korkeushypyssä (160 cm).
Tšudina hyppäsi korkeushypyn maailmanennätyksen 173 cm 22. toukokuuta 1954 Kiovassa. Se pysyi ennätyksenä kaksi vuotta. Viisiottelussa hän teki maailmanennätyspisteet 4704 Bukarestissa elokuussa 1953 ja otti ennätyksen parin kuukauden tauon jälkeen uudelleen haltuunsa syyskuussa 1955 Moskovassa syntynein ennätyspistein 4750. Hän menetti tämän ennätyksen vuonna 1956.
Lentopalloilijana Tšudina edusti pitkään Neuvostoliiton maajoukkuetta ja voitti maailmanmestaruuden vuosina 1952, 1956 ja 1960, Euroopan mestaruuden vuosina 1949, 1950, 1951 ja 1958 sekä EM-hopeaa vuonna 1955.
Alan Templeton

Alan R. Templeton on yhdysvaltalainen geneetikko, joka toimii biologian Charles Rebstock -⁠professorina Washington University in St. Louisissa. Templeton on tutkinut muun muassa HI-viruksen evoluutiota potilassa, biologisen laji-käsitteen merkitystä ja uusien lajien evoluutiomekanismeja sekä ihmisen viimeaikaista evoluutiota.
Templeton on erityisesti tunnettu tutkimuksistaan, jossa hän on osoittanut, että eri "rotuihin" kuuluvien ihmisten välillä on varsin vähän geneettistä varianssia ja että perinnölliset erot ihmisyksilöiden välillä ovat huomattavasti merkittävämpiä kuin erot oletettujen ihmisrotujen välillä. Templetonin mukaan vertailemalla ryhmien asuinympäristöä saavutetaan parempi ymmärrys ihmisistä kuin vertailemalla ihmisiä rotu-käsitteellä.
Jelena Gortšakova

Jelena Jegorovna Gortšakova (, 17. toukokuuta 1933 – 27. tammikuuta 2002) oli neuvostoliittolainen keihäänheiton olympiamitalisti ja maailmanennätysnainen.
Jelena Gortšakova saavutti keihäänheittäjänä kaksi olympiapronssia 12 vuoden välein. Helsingin 1952 olympialaisissa hänen pronssituloksensa oli 49,76 m. Tokion 1964 olympialaisten karsinnassa hän heitti maailmanennätyksen 62,40 m, joka oli lajin kaikkien aikojen ensimmäinen virallinen 60 metrin ylitys. Loppukilpailussa hän sai tuloksen 57,06 m, joka riitti vain pronssimitaliin lähes 3,5 metriä Mihaela Penesin takana.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Gortšakova sijoittui Belgradissa 1962 kahdeksanneksi tuloksella 46,74 m ja Budapestissa 1966 neljänneksi tuloksella 55,96 m.
Elmex

Elmex on vuodesta 1962 asti myyty hammastahna- ja -hammasharjamerkki. Sitä valmistaa sveitsiläinen GABA International AG, jonka on vuodesta 2004 omistanut yhdysvaltalainen hygieniatuotejätti Colgate-Palmolive. Hammastahnavalikoimaan kuuluu muun muassa lapsille suunnattu ja hampaiden värjäytymiä poistava tahna. Lisäksi hammasharjoja on aina 3-vuotiaille tarkoitetuista asti.
Elmex oli ensimmäinen hammastahna, jossa kariesta ehkäisevä fluori on amiinifluoridin muodossa. Hampaiden kannalta parhaasta fluoriyhdisteestä hammastahnassa ei ole täyttä yksimielisyyttä. Esimerkiksi Turun yliopiston kariesopin professori Jorma Tenovuo kertoi Helsingin Sanomissa amiinifluoridin muodostavan suussa hajotessaan syöpää aiheuttavia nitrosamiineja, jos suussa on ravinnosta saatuja nitraatteja tai nitriittejä. 
Tavallinen Elmex-hammastahna ei sisällä useimmissa hammastahnoissa käytettävää, vaahtoutumista lisäävää natriumlauryylisulfaattia eli SLS:ää, jonka 1990-luvulla tutkittiin olevan osasyy kivuliaiden rakkuloiden eli aftojen syntymiseen suussa. Uudet Elmex Sensitive Professional-tahnat sisältävät myös natriumlauryylisulfaattia.
Firat Arslan

Firat Arslan (s. 28. syyskuuta 1970 Friedberg, Baijeri, Saksan liittotasavalta) on saksanturkkilainen ammattilaisnyrkkeilijä ja WBA-liiton alemman raskaansarjan (90,7 kg) hallitseva maailmanmestari.
Arslan aloitti nyrkkeilyuransa 18-vuotiaana. Vaikka Arslan aloitti nyrkkeilyuransa melko vanhalla iällä, hän voitti amatöörinä 81 kaikkiaan 92:sta käymästään ottelusta ja voitti lukuisia mestaruuksia Saksan nyrkkeilyliigassa.
Ammattilaiseksi Arslan ryhtyi vuonna 1997 ja teki yhdessä ystävänsä Luan Krasniqin kanssa sopimuksen "Panix Promotion" -tallin kanssa. Kärsittyään uransa ensimmäisen tappion joulukuussa 2000 hän otteli seuraavan vuoden toukokuussa Saksan alemman raskaansarjan mestaruudesta Ruediger Mayta vastaan, mutta hävisi kymmeneräisen kamppailun kaikin tuomariäänin. Jatkettuaan uraansa Arslan pääsi toukokuussa 2003 iskemään German International -tittelistä Bruce Ozbekia vastaan. Hän voitti täydet kymmenen erää kestäneen ottelun kaikin tuomariäänin. Seuraavassa ottelussaan elokuussa hän kohtasi Vadim Tokarevin IBF-liiton intercontinental-titteliottelussa, joka päättyi ratkaisemattomaan. Saman vuoden joulukuussa Arslan otteli vielä WBA-liiton intercontinental-tittelistä, mutta hävisi 12-eräisen kamppailun Lubos Sudalle.
Maaliskuussa 2004 Arslan kohtasi Marco Heinichenin avoimena olleesta Saksan-mestaruudesta ja voitti ottelun viidennen erän tyrmäyksellä. Saman vuoden heinäkuussa hän voitti nimiinsä Euroopan nyrkkeilyliiton EU-tittelin pistevoitolla Lee Manuel Ossiesta kymmeneräisessä ottelussa. Vielä saman vuoden joulukuussa hän voitti nimiinsä WBO:n intercontinental-tittelin seitsemännen erän teknisellä tyrmäyksellä Alexander Petkovicia vastaan. Hän puolusti titteliään voitokkaasti Carlos Cruzatia ja Gabor Halaszia vastaan.
Voitettuaan lokakuussa 2006 Grigori Drozdin eteni Arzlan WBA-liiton maailmanmestaruusotteluun, jonka voittaja julistettaisiin väliaikaismestariksi. Ottelu pidettiin kesäkuussa 2007, vastustajana Valeri Brudov. Ottelu tuomittiin Arslanin voitoksi hajaäänipäätöksellä. Vakiinnuttaakseen tittelin nimiinsä Arslanin täytyi vielä voittaa varsinainen mestari, 43-vuotias Virgil Hill. Marraskuussa 2007 Dresdenissä järjestetyssä ottelussa Arslan vei voiton nimiinsä kaikin tuomariäänin. Arslan puolusti mestaruuttaan toukokuussa 2008 pistevoitolla Darnell Wilsonia vastaan. Arslan menetti WBA-liiton tunnustaman mestaruuden kärsittyään tappion teknisellä tyrmäyksellä kymmenennessä erässä Guillermo Jonesille syyskuussa 2008.
Inese Jaunzeme

Inese Vilisovna Jaunzeme (, 21. toukokuuta 1932 Pļaviņas – 13. helmikuuta 2011) oli latvialainen, Neuvostoliittoa edustanut keihäänheittäjä ja olympiavoittaja.
Jaunzeme voitti keihäänheiton olympiakultaa Melbournen 1956 olympialaisissa. Hänen voittotuloksensa oli 53,86 m, jolla hän voitti toiseksi sijoittuneen chileläisen Marlene Ahrensin lähes 3,5 metrillä.
Ari Helo

Ari Helo (s. 18. tammikuuta 1963) on suomalainen historioitsija, joka on erikoistunut Yhdysvaltojen aatehistoriaan.
Helo valmistui maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1994 ja väitteli filosofian tohtoriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1999 aiheenaan Thomas Jefferson. Helon erityisaloja ovat Yhdysvaltain historia ja poliittinen järjestelmä, aatehistoria sekä historian metodologia. Hän on opettanut ja ollut tutkijana suomalaisissa yliopistossa vuodesta 1996 alkaen sekä julkaissut artikkeleita Yhdysvaltain poliittisen historian, aatehistorian, historian metodologian ja Pohjois-Amerikan tutkimuksen alalta Suomessa, Britanniassa, Hollannissa, Tanskassa, Unkarissa, Virossa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa. 
Helo toimi myös pitkään Finnish American Studies Association (FASA) -yhdistyksen hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana. Hänen teoksensa Thomas Jefferson's Ethics sai vuonna 2016 Clio-palkinnon kategoriassa "Political Theory".
Ryan Merriman

Ryan Earl Merriman (s. 10. huhtikuuta 1983 Choctaw, Oklahoma) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa yhdysvaltalaisesta minisarjasta "Comanche Moon", jossa hän näyttelee Jake Spoonin roolia.
Hän on ollut naimisissa vuodesta 2004 lähtien Micol Duncanin kanssa.
Ottawa (joki)

Ottawa on joki Ontarion ja Québecin provinssissa Kanadassa. Sen pituus on 1 271 kilometriä ja valuma-alue 146 300 neliökilometriä.
Maantiede.
Ottawa saa alkunsa Capimitchigamajärvestä Laurentian ylängöltä Québecistä. Joki virtaa vuoristosta länteen ja laskee useiden järvien ja tekojärvien kautta 110 kilometriä pitkään Timiskamingin kanjonijärveen, jonka alajuoksulla se kääntyy kaakkoon ja muodostaa luonnollisen rajan Ontarion ja Québecin välille.
Pembrokessa Ottawa saa lisää vettä Muskratjoesta ja sen virtaus kiihtyy 12 kilometriä pitkäksi Rocher Fendun koskeksi, jossa harrastetaan kesäisin koskenlaskua. Ottawan ja Gatineaun suurkaupunkialueella joessa on 15 metriä korkeat Chaudièren putoukset, jotka on padottu vesivoimaloiden käyttöön. Vesiputousten alapuolella Ottawaan laskee Ontarion puolelta Rideaujoki ja Québecin puolelta Gatineaujoki. Hawkesburyn pikkukaupungin ohitettuaan joki palaa takaisin Québecin rajojen sisäpuolelle, jossa se levenee Deux-Montagnesen järveksi ennen yhtymistään Saint Lawrencen jokeen Montréalissa.
Kasvit ja eläimet.
Ottawa ja sitä reunustavat kosteikot ja metsät muodostavat monimuotoisia ekosysteemejä, joissa esiintyy monia uhanalaisia eliölajeja, kuten amerikanpikkuhaikara ("Ixobrychus exilis"), pisarakilpikonna ("Clemmys guttata") ja amerikanginsengjuuri ("Panax quinquefolius"). Joessa tavataan peräti 17 eri simpukkalajia, jotka muodostavat paikoin laajoja yhdyskuntia sen pohjaan.
Ottawajoen rannoilla kasvoi ennen mahtava aarniometsä, josta on enää jäljellä muutamia luonnontilaisia metsiköitä, kuten Gillies Grove Arnpriorissa. Se on kuuluisa yli 50 metriä korkeista strobusmännyistään ("Pinus strobus").
Taisija Tšentšyk

Taisija Filippovna Tšentšik (, 30. tammikuuta 1936 Pryluky, Ukrainan SNT – 19. marraskuuta 2013) oli neuvostoliittolainen korkeushyppääjä.
Tšentšik saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa Tukholman EM-kilpailuissa 1958 sijoittuessaan hopealle tuloksella 170 cm. Rooman olympialaisissa 1960 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 168 cm jääden kolmen senttimetrin päähän mitalisijasta. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 164 cm. Tokion olympialaisissa 1964 hän sai pronssia tuloksella 178 cm. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän voitti kultaa tuloksella 175 cm. Sisäratojen Euroopan mestaruuden Tšentšik voitti Prahassa 1967 tuloksella 176 cm.
Nick Carter (kuvitteellinen henkilö)

Nick Carter on kuvitteellinen etsivä, joka esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1886. Hahmon loivat alun perin yhdysvaltalaiset Ormond G. Smith ja John R. Coryell. Vuosina 1943–1955 Carter seikkaili radiokuunnelmissa. James Bondin tultua suosituksi Nick Carterista tehtiin kovaotteinen salainen agentti, josta useat kirjoittajat tekivät suosituksi tulleita kioskikirjoja.
Esimerkiksi tunnettu yhdysvaltalainen jännityskirjailija Martin Cruz Smith (mm. "Yön siivet", "Gorkin puisto") kirjoitti kolme Nick Carter -kirjaa, jotka on julkaistu suomeksi sarjan numeroissa 57, 79 ja 203. Näistä "The Inca Death Squad" (suom. Tehtävä Inca, 1976) on pulp-kirjallisuuden tutkija Juri Nummelin mukaan Carter-kirjaksi "suorastaan erinomainen". Nummelinin mielestä "Smithin Carter lähestyy kovaksikeitettyä dekkaria".
Uuden ajan Nick Carter oli CIA:takin salaisemman organisaation AXE:n vakooja, joka käytti lukuisia salaisia aseita. Tämä uusi Nick Carter tunnettiin myös nimikkeellä Killmaster.
Suomeksi Nick Carter -sarjassa on ilmestynyt 229 kirjaa vuosina 1966–1992. Sarjan ensimmäinen osa on "Juokse, vakoilija, juokse" (Run, Spy, Run,1964, suom. Veijo H. Kainulainen, Viihdekirjat 1966) ja viimeinen osa "Kuoleman kieli" (The Katmandu Contract, 1975, suom. Maire Nopanen, Winthers 1992).
Paavo E. Tuominen

Paavo Edvard Tuominen (17. joulukuuta 1908 Jyväskylä − 31. maaliskuuta 1981 Turku) oli suomalainen näyttelijä, joka teki mittavimman elämäntyönsä Turun kaupunginteatterissa. Hän sai muun muassa Esko- ja Wenander-patsaat.
Tuominen esiintyi Jyväskylän Tuöväen Näyttämöllä 1931−1935, Lappeenrannan Työväen Teatterissa 1935−1938, Helsingin Työväenteatterissa 1938−1939, Jyväskylän Työväen Teatterissa 1939−1946 ja Turun kaupunginteatterissa vuodesta 1946 eläkkeelle jäämiseen asti. Hänen tunnetuimpia roolejaan olivat Klaus Kurki "(Elinan surma)", Aarne Niskavuori, "Särkelä itte", Jalle "(Katupeilin takana)", Kala-Tirri, Kaupunginpäällikkö "(Reviisori)", Nat Miller "(Oi nuoruus)", Verkakauppias "(Mestari Patelin)", Jack Boyle "(Juuno ja Riikinkukko)", Phil Hogan "(Kovaosaisten kuu)", Doolittle "(My Fair Lady)", Herra Moll "(Kaupunginjohtaja)", Vanha Ewbank "(Teltantekijä)", "Kirsikkapuisto", "Seitsemän Veljestä" (Taula-Matti, ohj. Kalle Holmberg ) ja monia operettirooleja.
Tuominen esiintyi myös elokuvissa "Asfalttilampaat", "Kahden ruplan raha" ja "Oksat pois".
Jan Werner

Jan Werner (25. heinäkuuta 1946 Brzeziny – 21. syyskuuta 2014 Varsova) oli puolalainen pikajuoksija, jonka päämatka oli 400 metrin juoksu.
Werner saavutti Ryszard Podlasin, Zbigniew Jaremskin ja Jerzy Pietrzykin kanssa hopeaa Montréalin 1976 olympialaisissa 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.01,43. Olympiatasolla Werner kilpaili lisäksi Méxicossa 1968 ja Münchenissä 1972. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa pitkässä viestissä vuonna 1966 ajalla 3.04,5 ja 400 metrillä vuonna 1969 ajalla 45,7 . Vuoden 1971 EM-kilpailuissa hän saavutti 400 metrillä pronssia ajalla 45,6 ja pitkässä viestissä hopeaa 3.03,6 .
Peter Renaday

Peter Renaday (oik. Pierre L. Renoudet, 9. kesäkuuta 1935 Louisiana, Yhdysvallat - 8. syyskuuta 2024 Burbank, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka teki 1980- ja 1990-luvulla ääniroolin Turtles – mutanttikilpikonniin.
Ura.
Renadayn ura alkoi televisiossa vuonna 1965, jonka jälkeen hän teki useimmiten cameorooleja niin televisiosarjoihin kuin elokuviin. Vuonna 1970 hän teki ensimmäisen ääniroolinsa animaatioelokuvaan Aristokatit. Tämän jälkeen hän teki päätoimisesti ääninäyttelijän töitä ja oli mukana animaatioissa, esimerkiksi Action Force, The Transformers, Ankronikka, Pilipalipilotit, Varjoankka, Animaaniset, Gargoyles, Scooby-Doo ja noidan haamu, Samurai Jack ja Leijonakuningas 2 – Jylhäkallion ylpeys. 
Renaday toimi ääninäyttelijänä myös videopeleissä ja Assassin's Creed ja monissa muissa.
Gionata Mingozzi

Gionata Mingozzi (29. joulukuuta 1984 Ravenna − 15. heinäkuuta 2008 Campagna Lupia) oli italialainen jalkapalloilija. Mingozzi kuoli 23-vuotiaana auto-onnettomuudessa, kun hän törmäsi Porschellaan kuorma-autoon Campagna Lupiassa 15. heinäkuuta 2008.
Ura.
Mingozzi aloitti uransa Ravenna Calciossa vuonna 2001. Hän siirtyi Perugiaan vuoden 2004 kesällä. Vuonna 2005 Mingozzi siirtyi Sampdoriaan, jossa hän teki Serie A -ensiesiintymisensä 26. tammikuuta 2006 ottelussa Sienaa vastaan. Hänet lainattiin myöhemmin samana vuonna Lecceen. Kesällä 2007 hän siirtyi hänen viimeiseksi seurakseen jääneeseen Trevisioon.
Dorothy Tyler

Dorothy Jennifer Beatrice Tyler (o.s. Odam, 14. maaliskuuta 1920 Stockwell, Lontoo – 25. syyskuuta 2014) oli brittiläinen korkeushyppääjä.
Dorothy Tyler saavutti olympialaisten ja EM-kilpailuiden korkeushyppykilpailuissa yhteensä kolme hopeamitalia ja aina samalla tuloksella voittajan kanssa. Berliinin 1936 olympialaisissa hän hyppäsi tuloksen 160 cm mutta hävisi Unkarin Ibolya Csákille. Lontoon 1948 olympialaisissa hänen tuloksensa oli 168 cm mutta voiton vei samalla tuloksella Yhdysvaltain Alice Coachman. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän sai hopeaa maannaisensa Sheila Alexanderin takana molempien ylitettyä 163 cm. Tyler osallistui vielä kaksiin olympialaisiin ja sijoittui Helsingissä 1952 seitsemänneksi ja Melbournessa 1956 12:nneksi.
Tyler hyppäsi korkeushypyn maailmanennätyksen 166 cm Brentwoodissa 29. toukokuuta 1939 ja piti sitä hallussaan neljä vuotta.
Oleg Kalugin

Oleg Danilovitš Kalugin (, s. 6. syyskuuta 1934) on entinen KGB:n kenraali. Hän oli pitkään KGB:n operaatioiden johtaja Yhdysvalloissa ja myöhemmin organisaation kriitikko. 
Kylmän sodan aikana Kalugin johti KGB:n operaatioita Yhdysvalloissa. Uransa alussa hän työskenteli peitetehtävissä toimittajana opiskellessaan Columbian yliopistossa ja myöhemmin suoritti vakoilu- ja vaikutusoperaatioita Radio Moskovan kirjeenvaihtajana YK:ssa. 1980-luvulla Kalugin pettyi KGB:hen ja alkoi lopulta arvostella sitä julkisesti, kutsuen Neuvostoliiton turvallisuusjoukkoja ”stalinistisiksi” sisäpoliittisiksi poliiseiksi. Tämän vuoksi häneltä riistettiin vuonna 1990 sotilasarvo ja eläke, mutta Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen ne palautettiin. Gorbatšovin hallinnon aikana hänestä tuli Neuvostoliiton parlamentin jäsen ja yksi KGB:n ensimmäisistä uudistajista. Vuonna 2002 Kalugin tuomittiin poissaolevana Moskovassa syylliseksi vakoilusta länttä varten ja sai 15 vuoden vankeustuomion, jota hän kutsui ”neuvostoliittolaiseksi oikeudeksi”. Elokuussa 2003 hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen.
Thelma Hopkins

Thelma Hopkins (16. maaliskuuta 1936 Kingston upon Hull, Englanti – 10. tammikuuta 2025 Edmonton, Kanada) oli brittiläinen korkeushyppääjä.
Hopkins sijoittui Helsingin 1952 olympialaisten korkeushyppykilpailussa neljänneksi tuloksella 158 cm. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Euroopan mestaruuden Bernin EM-kilpailuissa tuloksella 167 cm. Melbournen 1956 olympialaisissa hän ylitti jälleen 167 cm, mutta nyt se riitti vain jaettuun hopeamitaliin.
Hopkins hyppäsi korkeushypyn maailmanennätyksen 174 cm Belfastissa 5. toukokuuta 1956 mutta menetti sen jo runsaan kahden kuukauden kuluttua.
Dorothy Shirley

Dorothy Shirley (s. 15. toukokuuta 1939) on entinen brittiläinen korkeushyppääjä.
Dorothy Shirley saavutti olympiahopeaa Rooman 1960 olympialaisten korkeushyppykilpailussa tuloksella 171 cm. Puolan Jaroslawa Józwiakowska jakoi hopeamitalin hänen kanssaan mutta kultamitalisti Iolanda Balaș saavutti peräti 14 cm paremman tuloksen.
Tukholman EM-kilpailuissa 1958 Shirley saavutti pronssia tuloksella 167 cm. Myöhemmissä EM-kilpailuissa hän sijoittui Belgradissa 1962 neljänneksi (tulos 167 cm), Budapestissa 1966 kahdeksanneksi (165 cm) ja Ateenassa 1969 11:nneksi (tulos 174 cm).
Center for Security Policy

Center for Security Policy (CSP) on Washington, D.C.:ssä toimiva ajatushautomo, joka keskittyy kansallisiin turvallisuusasioihin. Hautomon perusti vuonna 1988 Frank Gaffney Jr., Reaganin kauden puolustusministeriön virkamies ja senaattori Henry "Scoop" Jacksonin entinen avustaja. CSP:n politiikkaa on kuvailtu lauseella "Peace through Strength". CSP:n mukaan tämä usko ilmenee heidän väitteessään, jonka mukaan "kansainvälinen rauha ja Yhdysvaltain turvallisuus saavutetaan todennäköisimmin, kun valtio on voimakas ja sitoutunut liittolaistensa kanssa varmistamaan vapauden ja demokratian ympäri maailman."
CSP on voittoa tuottamaton järjestö ja kuvaa itsensä puolueettomaksi. Kuitenkin useita sen huomattavimmista jäsenistä on luonnehdittu uuskonservatiiveiksi. Vuonna 2012 CSP:n raportissa syytettiin Hillary Clintonin avustajaa Huma Abedinia yhteyksistä Muslimiveljeskuntaan. CSP:n johtaja on myös pitänyt Missile Defense Agencyn logoa liiaksi islamilaiseen puolikuuhun viittaavana.
Keeper of the Flame Award.
Vuodesta 1990 alkaen järjestö on myöntänyt vuosittain Tulenkantaja-arvonimen merkittäville amerikkalaisia arvoja korostaville julkisuuden henkilöille ja organisaatioille. Yhdysvaltalaisten lisäksi tämän arvon on saanut vain shakin maailmanmestari Garri Kasparov vuonna 1991.
Ann-Britt Leyman

Ann-Britt Leyman (10. kesäkuuta 1922 Stenungsund, Ruotsi – 5. tammikuuta 2013 Göteborg, Ruotsi) oli ruotsalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä.
Leyman saavutti olympiapronssia Lontoon 1948 olympialaisten pituushyppykilpailussa tuloksella 557,5 cm. Hän pudotti Alankomaiden Gerda van der Kade-Koudijsin mitaleilta vain puolen senttimetrin erolla.
Oslon EM-kilpailuissa 1946 Leyman kilpaili pikajuoksijana. Hän sijoittui 100 metrin juoksussa neljänneksi ajalla 12,2 s ja 200 metrin juoksussa kuudenneksi ajalla 26,2 s. Hän kuului myös Ruotsin viestijoukkueeseen, joka sijoittui 4 × 100 metrin viestijuoksussa viidenneksi ajalla 49,3 s.
Ullevi

Ullevi on Göteborgissa Ruotsissa sijaitseva urheilustadion.
Se rakennettiin vuoden 1958 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuja varten. Stadionilla on 43 000 istumapaikkaa ja konserteissa katsojakapasiteetti on noin 60 000. Se oli valmistuessaan Pohjoismaiden suurin stadion.
Annelie Ehrhardt

Annelie Ehrhardt (18. kesäkuuta 1950 – 2024, syntyjään Annelie Jahns) oli itäsaksalainen pika-aitajuoksija ja olympiavoittaja. Hän oli ensimmäinen sadan metrin aitojen olympiavoittaja, koska aiemmin naiset juoksivat 80 metrin aitoja.
Ehrhardt saavutti lyhyellä aitajuoksumatkalla ensimmäiset aikuisten arvokisamitalinsa vuonna 1971, ensin hopeaa sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrillä ja kesällä samoin hopeaa Helsingin EM-kilpailuissa 100 metrillä. Vuonna 1972 hän voitti sisäratojen EM-kilpailuissa kultaa 50 metrin aitajuoksussa ja Münchenin olympialaisissa kultaa 100 metrin aitajuoksussa maailmanennätysajalla 12,59 s.
Vuonna 1973 Ehrhardt voitti toisen sisäratojen Euroopan-mestaruutensa, ja matkana oli tällä kertaa 60 metrin aitajuoksu. Vuonna 1974 hän voitti ulkoratojen Euroopan-mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa Rooman EM-kilpailuissa ajalla 12,66 s. Hänen viimeiseksi arvokisamitalikseen jäi 60 metrin aitajuoksun hopea sisäratojen EM-kisoissa 1975.
Ehrhardt edusti koko ikänsä kotikaupunkinsa Magdeburgin seuraa SC Magdeburgia ja häntä pidettiin Saksan urheilun keskeisenä innoittajana.
Kruunupuisto

 
Kruunupuisto eli Punkaharjun kuntoutuskeskus (entinen Takaharjun parantola, Sotilassairaala 1 ja Sotilasparantola) on Punkaharjulla sijaitseva kuntoutuskeskus ja hotelli, jonka päärakennus on kulttuurihistoriallisesti arvokas. Kuntoutuskeskus sijaitsee Punkaharjun harjualueella, varsinaisen harjun vierellä olevalla rinnakkaisella harjanteella, jota sanotaan Takaharjuksi. Kuntoutuskeskuksen ja hotellin tontti on erotettu Punkaharjun luonnonsuojelualueesta eli Kruununpuistosta. 
Vuonna 1903 valmistunut Takaharjun parantola oli yksi Suomen ensimmäisistä keuhkotautiparantoloista. Sen perusti Duodecim. Parantolan suunnitteli arkkitehti Onni Törnqvist. Päärakennus on T-kirjaimen muotoinen. Lounaaseen eli järvelle päin suuntautuva julkisivu on 135 metriä pitkä. Sen päissä olivat kolmikerroksiset potilassiivet ja keskellä T-kirjaimen kannan muodostava kolmikerroksinen keskusrakennus. Sitä ja potilassiipiä yhdistivät suuret kaksikerroksiset avokuistit, joilla potilaat saivat ajan tavan mukaista ulkoilmahoitoa. Rakennusajalle tyypillistä jugendia edustavat muun muassa rakennuksen sinänsä vähäiset koristeaiheet. Rakennuksen yksinkertainen ja rationaalinen arkkitehtuuri on kuitenkin ajalleen epätavallista. Rakennuksessa on piirteitä, jotka ovat ominaisia myöhemmälle funktionalistiselle sairaala-arkkitehtuurille.
Parantolassa oli sen valmistuessa 96 potilaspaikkaa. Toiminnan alkuvuosina keskimäärin vain kaksi kolmasosaa paikoista oli käytössä. Punkaharjun rautatieaseman käyttöönotto Elisenvaara–Savonlinna-radan valmistuttua vuonna 1908 lisäsi potilasmääriä. Vuonna 1921 Henkivakuutusyhtiö Suomi osti parantolan. Toisen maailmansodan aikana parantola toimi sotilassairaalana (SS 1) hoitaen sekä haavoittuneita että tuberkuloosipotilaita. Suomen valtio osti parantolan vuonna 1941. Vuosina 1952–1964 parantola toimi nimellä Sotilasparantola ja hoiti pääasiassa Puolustusvoimien. mutta myös kuntien palveluksessa työskennelleitä potilaita. Sotilasparantola lakkautettiin, koska Puolustusvoimien tuberkuloosin hoito siirrettiin Lahteen (Keskussotilassairaala 2) ja koska tuberkuloosia sairastavien hoitopaikkojen tarve väheni nopeasti. Vuonna 1966 perustettu Fysioterapia-liitto Ry vuokrasi parantolan ja kunnostustöiden jälkeen avasi sen vuonna 1969 nimellä Punkaharjun Kuntoutuslaitos. Vuonna 1975 laitoksen nimeksi tuli Punkaharjun Kuntoutussairaala, ja vuonna 1976 sen omistajaksi muodostettiin Punkaharjun Kuntoutussairaalasäätiö. Kunnostus- ja laajennustyöt jatkuivat 1990-luvulle asti. Lähellä sijaitseva entinen Hotelli Finlandia otettiin Kuntoutussairaalan käyttöön vuonna 1982.
Viime vuosiin asti veteraanikuntoutus on ollut tärkeä osa kuntoutuskeskuksen toimintaa.
Vuodesta 2003 alkaen laitoksen nimenä on ollut Kruunupuisto – Punkaharjun kuntoutuskeskus. Vuonna 2005 entinen Hotelli Finlandia siirtyi Kruunupuiston omistukseen.
Robert Hübner

Robert Hübner (6. marraskuuta 1948 Porz Saksan liittotasavalta – 5. tammikuuta 2025 Köln Saksa) oli saksalainen shakin suurmestari, shakkikirjailija ja papyrologi (tunnustettu muinaisen Egyptin hieroglyfien asiantuntijana). Heinäkuussa 2005 hän oli FIDEn listalla sijalla 65 vahvuusluvulla 2 636.
Shakinpelaajana Hübnerin tekniikkaa on pidetty tehokkaana ja armottomana.
Johanna Klier

Johanna Klier (o.s. Schaller, s. 13. syyskuuta 1952) on entinen itäsaksalainen pika-aitajuoksija ja olympiavoittaja.
Johanna Klier, silloiselta nimeltään Schaller, voitti 100 metrin aitajuoksun olympiakultaa Montréalin 1976 olympialaisissa ajalla 12,77 s. Neuvostoliiton Tatjana Anisimova hävisi hänelle vain 0,01 ja Natalja Lebedeva 0,03 sekuntia. Prahan EM-kilpailuissa 1978 rouva Klier voitti Euroopan mestaruuden ajalla 12,62 s. Hän kuului myös pronssia voittaneeseen pikaviestijoukkueeseen. Moskovan 1980 olympialaisissa hän hävisi aitakisassa isäntämaan Vera Komisovalle 0,07 sekuntia ja sai hopeaa ajalla 12,63 s.
Sisäratojen Euroopan-mestaruuden Johanna Klier voitti 60 metrin aitajuoksussa Milanossa 1978 ajalla 7,94 s.
Käyttäytyminen

Käyttäytymisellä tarkoitetaan eliön tai järjestelmän toimintaa ja reagointia ulkoisiin ärsykkeisiin tai olosuhteiden muutoksiin. Järjestelmä voi olla joko luonnollinen tai keinotekoinen (ihmisen suunnittelema), ja tarkastelunäkökulman mukaan voidaan puhua joko elollisen (biologisen tai sosiaalisen) tai elottoman (fysikaalisen tai kemiallisen) järjestelmän käyttäytymisestä.
Eläinten käyttäytyminen.
Eläinten käyttäytymisellä tarkoitetaan eläimen suorittamia tekoja ja sen toiminnassa ilmeneviä reaktioita ympäristön tuottamiin ärsykkeisiin. Käyttäytyminen voi koostua sekä tietoisista että tiedostamattomista elementeistä, ja se voi olla joko vapaaehtoista tai pakotettua. Käyttäytymistä ohjaa eläimen sisäeritysjärjestelmä ja sen tuottamat hormonit sekä hermosto. Kullekin eläinlajille tyypillisen käyttäytymisen moninaisuus ja monimutkaisuus ovat yleensä verrannollisia lajin hermoston monimutkaisuuteen.
Ihmisen käyttäytymistä tutkitaan käyttäytymistieteissä, joita ovat muun muassa psykologia, sosiaalipsykologia ja antropologia. Muiden kuin ihmislajin käyttäytymistä tutkii erityisesti eläinpsykologia eli etologia.
Ihmisen käyttäytymistä ohjaavat sisäerityksen ohella myös opitut käyttäytymissäännöt ja normit eli etiketti. Käyttäytymissääntöjen filosofista perustaa puolestaan tutkii etiikka.
Baseball olympialaisissa

Baseball on ollut virallisena olympialajina ensimmäistä kertaa vuoden 1992 Barcelonan olympialaisissa. Tätä ennen se oli näytöslajina vuosien 1912, 1936, 1956, 1964, 1984 ja 1988 olympialaisissa. Vuoden 2008 jälkeen Baseball pudotettiin olympiaohjelmasta, mutta vuoden 2020 olympialaisissa se teki paluun olympiaohjelmaan.
Osallistuneet joukkueet.
Kaikkiaan 16 joukkuetta on osallistunut baseballissa olympiaturnaukseen kerran tai useammin. Numero tarkoittaa joukkueen sijoitusta turnauksessa.
Näytöslajina.
Baseball on ollut olympialaisissa näytöslajina useasti ennen kuin laji hyväksyttiin viralliseksi olympialajiksi. Laji oli näyöslajina vuosien 1912, 1936, 1956, 1964, 1984 ja 1988 olympialaisissa. Baseballin näytösturnaus järjestettiin vuosina 1984 ja 1988, muina vuosina järjestettiin näytösottelu kahden joukkueen kesken. Vuonna 1936 kohtasivat kaksi yhdysvaltalaisjoukkuetta
Vuoden 1952 olympialaisissa näytöslajina oli baseballin suomalainen sukulaislaji pesäpallo. Pesäpallon näytöstapahtumassa kohtasivat Suomen Pesäpalloliiton ja Työväen Urheiluliiton joukkueet.
Uusi kronologia

Uusi kronologia on uudelleen kirjoitettu ajanlasku, joka perustuu väitteeseen, jonka mukaan maailmanhistorian tavanomainen kronologia on perustavanlaatuisesti väärä. Uuden kronologian keskeiset ajatukset kumpuavat Nikolaj Morozovin ideoista, vaikka Jean Hardouinia voidaan pitää edeltäjänä. Kronologia yhdistetään yleisesti Anatoli Fomenkoon, vaikka se on Fomenkon ja useiden venäläisten matemaatikoiden, mukaan lukien Gleb Nosovskin, yhteistyö.
Uusi kronologia on merkittävästi lyhyempi kuin tavanomainen kronologia, sillä antiikin Kreikan, Rooman ja Egyptin historia on sulautettu keskiajalle. Uuden kronologian mukaan ihmiskunnan historia ulottuu ajassa taaksepäin ainoastaan vuoteen 800 jaa., eikä tapahtumista vuosien 800–1000 jaa. välillä ole juurikaan tietoa, ja useimmat tunnetut historialliset tapahtumat ajoittuvat vuosille 1000–1500.
Historiantutkijat teilaavat yleisesti uuden kronologian, ja se on ristiriidassa tiedeyhteisön yleisesti käyttämien absoluuttisten ja suhteellisten ajoitustekniikoiden kanssa.
Will Ryan

Will Ryan (21. toukokuuta 1949 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat – 19. marraskuuta 2021 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen muusikko ja ääninäyttelijä. Hän oli toinen jäsen koomisessa lauluryhmässä "Willio &amp; Phillio". Kaksikko muutti myöhemmin Kaliforniaan, jossa he saivat tilaisuuden sanoittaa ja nauhoittaa hullunkurisia lauluja Disneyland recordsille. Tämän myötä Ryan päätyi myös ääninäyttelijäksi Disneyn tuottamiin piirrossarjoihin ja elokuviin. Hänen ääntään on kuultu muun muassa "Smurffeissa", "Ankronikkassa", "Kummikarhuissa", "Karvisessa", "Akun Tehtaassa", "Drawn Togetherissä" ja "Mikki Hiiren kerhotalossa". Lisäksi Ryan on ollut muun muassa Hessu Hopon ja Ihaan ääninä.
Vera Komisova

Vera Jakovlevna Komisova (, o.s. Nikitina, s. 11. kesäkuuta 1953) on neuvostoliittolainen pika-aitajuoksija ja olympiavoittaja.
Vera Komisova voitti 100 metrin aitajuoksun olympiakultaa Moskovan 1980 olympialaisissa ajalla 12,56 s. Hän kukisti edellisten kisojen voittajan, itäsaksalaisen Johanna Klierin 0,07 sekunnilla. Komisova sai lisäksi olympiahopeaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Ateenan EM-kilpailujen 1982 aitajuoksussa hän sijoittui kuudenneksi ajalla 12,92 s.
Benita Fitzgerald-Brown

Benita Fitzgerald-Brown (s. 6. heinäkuuta 1961) on entinen yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija ja olympiavoittaja.
Fitzgerald-Brown voitti 100 metrin aitajuoksun olympiakultaa Los Angelesin 1984 olympialaisissa ajalla 12,84 s. Britannian Shirley Strong hävisi hänelle 0,04 sekuntia. Tietä voittoon helpotti, että edellisen vuoden Helsingin MM-kilpailujen seitsemästä parhaasta juoksijasta kuusi joutui jäämään olympialaisista pois itäblokin maiden boikotin vuoksi. Fitzgerald-Brown sijoittui Helsingin MM-kisoissa kahdeksanneksi ajalla 12,99 s.
Pateeni

Pateeni (kreikan sanasta "patane") on ehtoollisella käytettävä pieni, matala lautanen, jossa ehtoollisleivät eli öylätit konsekroidaan ja jaetaan ehtoolliselle osallistuville. Yleensä messussa on käytössä vain yksi pateeni kalkin kanssa, mutta mikäli jakajia on useampia, voidaan käyttää myös useampaa pateenia.
Pateeni muotoillaan yleensä siten, että se asettuu samaan sarjaan kuuluvan kalkin päälle kanneksi. Joissakin astiastoissa myös pateenilla on oma kansi.
Trebisonda Valla

Trebisonda "Ondina" Valla (20. toukokuuta 1916 – 16. lokakuuta 2006) oli italialainen pika-aitajuoksija ja olympiavoittaja.
Trebisonda Valla voitti 80 metrin aitajuoksun olympiakultaa Berliinin 1936 olympialaisissa ajalla 11,7 s. Tiukassa kilpailussa neljä parasta saivat saman loppuajan, ja tuomarit tutkivat maalikuvia puoli tuntia ennen kuin pystyivät julistamaan lopputulokset. Välierässään Valla oli juossut myötätuulessa ajan 11,6 s. Hän juoksi toisen osuuden Italian neljänneksi sijoittuneessa pikaviestijoukkueessa.