Dionysios Halikarnassoslainen

Dionysios Halikarnassoslainen (, ; n. 60–7 eaa.) oli antiikin kreikkalainen reettori ja historioitsija, joka oli kotoisin Halikarnassoksesta. Hän oli merkittävin kaikista antiikin kirjoittajista, jotka kantoivat Dionysioksen nimeä, ja niin kirjailijoista puhuttaessa pelkkä ”Dionysios” viittaa yleensä häneen.
Dionysios kirjoitti keisari Augustuksen aikana Rooman historiaa käsitelleen teoksen "Rooman muinaishistoria", jonka 11 ensimmäistä kirjaa ovat säilyneet kokonaan ja muut kirjat osittain. Lisäksi hän kirjoitti useita teoksia retoriikan alalta.
Elämä.
Dionysios oli kotoisin Kaarian Halikarnassoksesta ja Aleksandros-nimisen miehen poika. Hänen ajoitustaan ei tunneta tarkasti; hänen syntymänsä täytyy ajoittua vuosien 78 ja 54 eaa. välille. Strabon kutsuu häntä aikalaisekseen. Dionysioksen kuolema tapahtui pian vuoden 7 eaa. jälkeen — tuolloin hän sai valmiiksi ja julkaisi suuren teoksensa Rooman historiasta.
Dionysioksen vanhemmista ja koulutuksesta ei tiedetä mitään, eikä myöskään hänen asemastaan kotikaupungissaan ennen kuin hän muutti Roomaan. Jotkut ovat kuitenkin päätelleet hänen retoriikkaa käsittelevistä teoksistaan, että hän olisi nauttinut suurta mainetta Halikarnassoksessa. Ainoat täysin varmat tiedot hänen elämästään perustuvat hänen omaan kertomukseensa Rooman historian esipuheessa sekä joihinkin yksityiskohtiin, joita voidaan poimia hänen muista teoksistaan.
Oman kertomuksensa mukaan Dionysios saapui Italiaan välittömästi sisällissotien päätyttyä, noin 187. olympiadin puolivälissä, eli vuonna 29 eaa. Siitä lähtien hän jäi Roomaan, ja seuraavat 22 vuotta hän käytti pääasiassa latinan kielen ja kirjallisuuden opiskeluun sekä aineiston keräämiseen suurta historiateostaan varten. Voidaan olettaa, että hän, kuten muutkin aikakauden reettorit, oli aloittanut uransa Halikarnassoksessa retoriikan opettajana. Hänen teoksensa viittaavat vahvasti siihen, että hän jatkoi tätä toimintaa myös Roomassa. Roomassa Dionysios oli monien huomattavien henkilöiden, kuten Quintus Aelius Tuberon ja reettori Kaikilios Kalaktalaisen, ystävä. Ei ole myöskään mahdotonta, että hän olisi saanut Rooman kansalaisuuden, vaikka hänen roomalaista nimeään ei mainita missään.
Teokset.
Dionysioksen nimiin laitetut teokset, joista osa on kadonnut kokonaan, voidaan jakaa kahteen ryhmään: Ensimmäinen ryhmä sisältää hänen retoriset ja kirjallisuuskriittiset kirjoituksensa, jotka todennäköisesti kuuluvat hänen elämänsä varhaisempaan vaiheeseen, mahdollisesti Roomassa oleskelun alkuvuosiin. Toinen ryhmä käsittää hänen historiateoksensa.
Retoriset ja kirjallisuuskriittiset teokset.
Tämän ryhmän teokset osoittavat, että Dionysios ei ollut pelkästään ensiluokkainen reettori, vaan myös erinomainen kriitikko. Ne sisältävät runsaasti hienostuneita huomioita ja arvioita kreikkalaisen kirjallisuuden klassikkoteoksista. Samalla niissä on kuitenkin myös puutteita, kuten liian ankara kriittisyys. Teokset ovat kuitenkin oletettavasti Dionysioksen nuoruuden tuotoksia, jolloin terve filosofinen perusta, laaja-alainen yleissivistys ja puolueellisuus jotakin kirjoittajaa kohtaan tai jotakuta vastaan saattoivat johtaa hänet ilmaisemaan mielipiteitä, joita hän saattoi kypsemmällä iällä katua. Siitä huolimatta hän osoittaa johdonmukaisesti perusteltua halveksuntaa tavanomaisten reettorien pinnallisia sofismeja kohtaan ja pyrkii sen sijaan tekemään retoriikasta käytännöllisesti hyödyllistä sekä kohottamaan ja jalostamaan lukijoidensa mieltä kritiikkinsä kautta.
Tämän ryhmän seuraavat teokset ovat säilyneet:
Näiden teosten lisäksi Dionysios itse mainitsee joitakin muita, joista osa on kadonnut ja osa oli ehkä vain suunnitteilla, mutta niitä ei koskaan kirjoitettu. Kadonneisiin kuuluu esimerkiksi teos "Harmoniatyylit" (), josta on säilynyt vain muutamia katkelmia, sekä "Tutkielma poliittisen filosofian puolustukseksi niitä vastaan, jotka syyttävät sitä epäoikeudenmukaisesti" ().
Muutamat muut teokset — kuten teos Lysiaan nimiin virheellisesti laitetuista puheista, teos Platonin ja Demostheneen sanallisesta ilmaisusta sekä teos nimeltä "Sanojen valinnasta" () — olivat luultavasti vain suunnitteilla, sillä yksikään muu antiikin kirjoittaja ei mainitse niitä.
Sanallisen ilmaisun tarkastelua eli tyyliopillista hermeneutiikkaa käsitellut teos "Ilmaisusta" (), joka on säilynyt Demetrios Faleronlaisen nimellä, on joidenkin mielestä Dionysioksen käsialaa, mutta tälle väitteelle ei ole todisteita — aivan kuten ei ole sillekään, että "Homeroksen elämä" () olisi hänen kirjoittamansa.
Historialliset teokset.
Tässä kirjallisuudenlajissa, jolle Dionysios näyttää omistaneen elämänsä myöhemmät vuodet, hän ei ollut yhtä menestyksekäs kuin kriittisissä ja retorisissa tutkielmissaan, sillä hänen teoksissaan reettori saa kaikkialla vallan historioitsijan kustannuksella. Seuraavat hänen historialliset teoksensa tunnetaan:
Tekstilaitokset.
Ensimmäinen painettu laitos ("editio princeps") Dionysiokselta oli hänen "Rooman muinaishistoriansa", joka ilmestyi latinaksi Lapus Biraguksen käännöksenä (Treviso, 1480), ja perustui erittäin hyvään roomalaiseen käsikirjoitukseen. Tämän käännöksen uudet, Glareanuksen korjaamat painokset ilmestyivät Baselissa 1532 ja 1549. Näiden jälkeen R. Stephens julkaisi kreikankielisen alkutekstin ensimmäistä kertaa (Pariisi, 1546, fol.), lisäten mukaan myös joitain retorisia teoksia.
Ensimmäinen täydellinen painos, joka sisälsi sekä "Rooman muinaishistorian" että retoriset teokset, oli Fr. Sylburgin toimittama (Frankfurt, 1586, 2 osaa, fol.; uusintapainos Leipzig, 1691). Toinen uusintapainos, johon tehtiin muutamia korjauksia, ilmestyi Hudsonin toimittamana (Oxford, 1704, 2 osaa, fol.), mutta sitä pidetään hyvin heikkotasoisena. Huomattavasti parannettu laitos, joskin monin osin mielivaltaisesti korjattu, julkaistiin J. J. Reiske’n toimesta (Leipzig, 1774 jne.; 6 osaa, 8vo.); viimeisen osan toimitti Morus.
Teos "Retoriikan taito" julkaistiin erillisenä painoksena H. A. Schottin toimittamana, merkittävien esipuheiden ja huomautusten kera (Leipzig 1804, 8vo.). Teoksesta "Sanojen yhteen liittämisestä" ensimmäisiä erillispainoksia olivat G. H. Schaeferin toimittama laitos (Leipzig, 1809, 8vo.) sekä F. Göllerin toimittama laitos (Jena, 1815, 8vo.), joissa tekstiä oli parannettu käsikirjoitusten perusteella. Dionysioksen retoriset teokset – lukuun ottamatta "Retoriikan taitoa" ja "Sanojen yhteen liittämisestä" – julkaisi E. Gros (Pariisi, 1826 jne., 3 osaa, 8vo.).