tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Musashi (1940)

Musashi () oli keisarillisen Japanin laivaston Yamato-luokan taistelulaiva, joka sai nimensä muinaisesta Musashin provinssista. Sisaraluksensa "Yamaton" kanssa se edusti maailman suurinta, raskaiten panssaroitua ja aseistettua valmistettua taistelulaivaluokkaa.
Valmistus.
Kesäkuussa 1937 Mitsubishin Nagasakin telakan johtaja Kensuke Watanabe ja veistämön päällikkö Kumao Baba saivat käskyn valmistella telakka uuden taistelulaivasarjan valmistamiseksi. Telakka-allas numero kahden laajennus oli alun perin innoittanut laivaston virkamiehet tarjoamaan rakennusprojektia Mitsubishille. "Musashi" rakennettiin valtavien peitteiden takana, jotta lahden toisella puolella olleesta Yhdysvaltain konsulaatista ei nähtäisi rakentamista. Alus laskettiin vesille 1. marraskuuta 1940 ja seuraavat 18 kuukautta käytettiin laivan varusteluun. Valmistumisajankohtaa muutettiin useaan kertaan laivaston muuttuneiden vaatimusten takia (mm. laivan tykkien panssaroinnin vahventamisen ja ylimääräisten kommunikointivälineiden asennuksen takia). 
Palvelus.
"Musashi" otettiin palvelukseen 5. elokuuta 1942 ja lähti saman tien Trukin laguunille, jossa amiraali Isoroku Yamamoto teki siitä lippulaivansa. Yamamoton saatua surmansa 18. huhtikuuta 1943 alus kuljetti hänen tuhkansa Japaniin, mistä se palasi 5. elokuuta 1943 takaisin. Alus oli 10. helmikuuta 1944 asti Trukilla, josta se teki syöksyn Marshallinsaarille kohtaamatta vihollista. Alukseen osui 29. maaliskuuta 1944 Yhdysvaltain laivaston sukellusvene "USS Tunnyn" laukaisema torpedo. Vaurioituneen aluksen täytyi palata korjattavaksi Japaniin. Samalla alukselle asennettiin lisää ilmatorjunta-aseistusta.
Leytenlahden taistelussa "Musashi" sisaraluksena "Yamaton" kanssa muodosti vara-amiraali Takeo Kuritan keskisen ryhmän. Tämän taistelun aikana 25. lokakuuta 1944 Yhdysvaltain laivaston lentotukialuksilta nousseet lentokoneet hyökkäsivät aluksen kimppuun torpedoin ja pommein. Taistelussa "Musashiin" osui 17 pommia ja 20 torpedoa. Lisäksi sen lähelle tuli 18 lähiosumaa. Lopulta se kaatui kyljelleen ja upposi kello 19.35. Laivan 2 399 hengen miehistöstä yli 1 000 sai surmansa. Hävittäjien "Kiyoshimo" ja "Shimakaze" miehistöt pelastivat 1 376 eloonjäänyttä.
Hylky.
Hylyn löysi 2015 Microsoftin perustaja Paul Allenin perustama tutkimusryhmä. Se oli kilometrin syvyydessä merenpohjassa Filippiinien saariryhmän keskellä Sibuyaninmeressä.
Nižni Tagil

Nižni Tagil () on merkittävä venäläinen metalli- ja puolustusteollisuuskaupunki Sverdlovskin alueella Uralilla noin 25 km Aasian puolella. Kaupungin asukasluku oli 361 811 (2010 väestönlaskenta). Kaupunki sijaitsee noin 130 km Jekaterinburgista pohjoiseen.
Kaupunki on rakennettu sammuneen tulivuoren ympärille. Sen läpi kulkee Tagiljoki. Kaupungin korkeus merenpinnasta vaihtelee 170 ja 380 metrin välillä.
Historia.
Nižni Tagilin historia alkaa Visokogorskin rautasulattamon perustamisesta 1696, joten se on vanhimpia metallinsulatuskeskuksia Uralin alueella. 
Itse kaupunki perustettiin lokakuussa 1722 - joidenkin tietojen mukaan vuonna 1725 - Nikita Demidovin kuparisulattamon työläisten asumuksien yhteyteen. Venäjän ensimmäinen veturi rakennettiin Nižni Tagilissa vuonna 1833. Kaupungiksi se muuttui virallisesti 1917 - joidenkin tietojen mukaan vuonna 1919.
Teollisuus.
Nižni Tagil on merkittävä metalliteollisuuden keskus. Nižni Tagilin metallurginen kombinaatti "NTMK" on yksi Venäjän merkittävimpiä terästeollisuusyrityksiä. Nykyään se on osa suurta Evraz-teräskonsernia. Vuonna 1936 perustettu Uralin vaunutehdas "UralVagonZavod" (UVZ) valmisti aluksi junavaunuja, mutta vuonna 1941 siitä tuli maailman suurin panssarivaunujen valmistaja, jonka tuotteita ovat mm. T-55, T-72 ja T-90. Tehdas tuottaa myös mm. kaivinkoneita.
Koulutus ja kulttuurielämä.
Nižni Tagilissa on teknologinen instituutti ja kolme ammattiteatteria. Kaupungissa on myös opettajankoulutuslaitos, kaivosoppilaitos sekä taideteollisuusoppilaitos ja aluemuseo.
Tambov

Tambov () on kaupunki Venäjällä Tambovin alueella. Kaupunki sijaitsee Tsnajoen varrella ja sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 280 161. Tambovin kaupunki on Tambovin alueen pääkaupunki.
Tambov rakennettiin alun perin rajalinnoitukseksi tataareja vastaan, mutta siitä tuli pian maaseutuvaltaisen alueen hallintokeskus ja kauppapaikka. Tambovista tuli vuonna 1769 kuvernementin pääkaupunki. Kaupungin nimi tulee mahdollisesti mokšan suomaata merkitsevästä sanasta.
Tambovissa kapinoitiin marraskuussa 1830 kuvernööriä ja vuosina 1920–1921 bolševikkeja vastaan.
Toljatti

Toljatti () eli Togliatti on kaupunki Samaran alueella Venäjällä. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 719 632. Kansainvälisesti Toljatti tunnetaan parhaiten autoteollisuudestaan ja 1960-luvun lopulla perustetun automerkki Ladan kotipaikkana.
Historia.
Kaupungin perusti Vasili Tatištšev vuonna 1737 nimellä Stavropol-na-Volge linnoitukseksi Volgan varteen. Volgan patohankkeen myötä koko kaupunki jäi 1950-luvulla Kuibyševin tekojärven alle ja rakennettiin uuteen paikkaan. Vuonna 1964 kaupunki nimettiin italialaisen kommunistin Palmiro Togliattin mukaan.
Elinkeinot.
Kaupungissa on voimakasta autoteollisuutta, VAZin (vuodesta 1971) ja GM-AvtoVAZin (2001–) tehtaat. Vesivoimasähkön ansiosta siellä on myös monenlaista kemianteollisuutta, Venäjän suurin ammoniakinvalmistaja ToljattiAzot, lannoitevalmistaja KuibyševAzot ja Fosfor.
Autotehtaan valta-aseman takia kaupunkia pidetään kuitenkin suurimpana yhden tehtaan tai tuotannonalan ympärille rakentuvista Venäjän kaupungeista, niin sanotuista monogorodeista. Joka seitsemäs kaupunkilainen on ollut aiemmin työssä autotehtaalla. AvtoVAZ vähensi talouskriisin ja automerkkiensä huonon menekin vuoksi vuoden 2009 syksyyn mennessä henkilöstöään neljänneksellä 75 000:een, leikkasi palkkoja ja lyhensi työviikon 20-tuntiseksi.
Koulutus.
Kaupungissa on yli sata julkista ja kymmenen yksityistä oppilaitosta. Merkittävimmät ovat Toljattin valtionyliopisto, Tatiševin Volgan yliopisto, Toljattin valtionpalveluyliopisto ja Toljattin hallintoakatemia.
Urheilu.
Kaupungin uudelleenrakentamisen yhteydessä ja autoteollisuuden vuoksi siitä haluttiin tehdä täydellisen neuvostokaupungin esikuva, ja siinä yhteydessä kaupunkiin luotiin runsaat urheilumahdollisuudet. Sieltä on sittemmin tullut monia lahjakkuuksia, kuten telinevoimistelija Aleksei Nemov. Myös jääkiekkojoukkue HK Lada Toljatti on voittanut kansallisia mestaruuksia ja Continental Cupin vuonna 2006.
Dzeržinsk (Venäjä)

Dzeržinsk () on kaupunki ja kaupunkipiirikunta Nižni Novgorodin alueella, Okajoen varrella Venäjällä, 32 km miljoonakaupunki Nižni Novgorodista ja noin 400 km itään Moskovasta. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 240 742 ja kaupunkipiirikunnan 251 016 henkeä. Jälkimmäinen sisältää kolme pienempää kaupunkityyppistä taajamaa ja runsas 5 000 maaseutuasukasta.
Kaupunki perustettiin 1920-luvulla ja tunnettiin aluksi nimellä Rastjapino, mutta nimettiin 1929 puolalaisen bolševikin ja Tšekan ensimmäisen johtajan Feliks Dzeržinskin mukaan.
Dzeržinsk on kemianteollisuuden keskus. Kaupunki oli Neuvostoliiton kemiallisten aseiden tuotantopaikka ja siten pitkään suljettu ulkomaailmalta. Kemiallisten aseiden tuotanto päättyi 1945, jonka jälkeen jätteet haudattiin tehtaiden kaatopaikoille. Nykyisin teollisuuden omistaa NORSI ja siihen on investoinut saksalainen Wella AG.
Kaupunki on Guinnessin ennätysten kirjan mukaan maailman saastunein ja keskimääräinen elinikä jää siellä miehillä 42:een ja naisilla 47:ään ikävuoteen.
Dzeržinskin merkittävin maamerkki ovat tiedemies Vladimir Šuhovin suunnittelemat kaksi 128 metristä hyperboloidosta tornia Okan rannassa.
"Neuvostoliitossa järjestettiin väestönlaskenta 1926, 1939, 1959, 1970, 1979 ja 1989 sekä Venäjän federaatiossa 2002 ja 2010."
Velikije Luki

Velikije Luki () on kaupunki ja kaupunkipiiri Pihkovan alueen eteläosassa Lovatin varrella Luoteis-Venäjällä. Sen asukusluku oli 98 778 (väestönlaskenta 2010).
Velikije Luki on liikennesolmu, joka sijaitsee tärkeiden rautateiden ja M9-valtatien (eurooppatie ) varrella. Siellä on myös pieni siiviililentoasema. 
Kaupungissa on 1901 perustettu Velikije Lukin veturitehdas (VLVRZ).
Historia.
Kaupunki on mainittu kronikoissa jo 1166. Linnoituksen rakentamisen jälkeen 1211 siitä tuli tärkeä Pihkovan ja Novgorodin suoja. Moskovan ruhtinaskuntaan sen liitti Iivana Suuri 1478. 1800-luvun jälkipuoliskolla kaupungista tuli merkittävä rautatiepaikkakunta Moskovan ja Riian välisen rautatien ja kaupungin rautatieaseman valmistuessa. 
Toisessa maailmansodassa Velikije Lukissa käytiin kovia taisteluja 1941 ja 1942. Vuosien 1942-1943 vaihteessa käytiin "Pohjoisen Stalingradina" tunnettu Velikije Lukin taistelu, jossa puna-armeija saarsi saksalaisjoukot kaupunkiin kuukausiksi, ja jossa kaupunki tuhoutui lähes täysin. Kokonaistappiot olivat useita kymmeniä tuhansia miehiä.
Elektrostal

Elektrostal (, vuoteen 1938 Zatišje, Зати́шье) on kaupunki Venäjällä Moskovan alueella 58 km itään Moskovasta. Vuonna 2010 Elektrostalin asukasluku oli 155 324.
Kaupunki syntyi 1916 perustetun tehtaan ympärille ja on edelleen metalli- ja raskaan teollisuuden keskus.
Kostroma

Kostroma () on kaupunki Kostroman alueella Moskovasta koilliseen, Volgan ja Kostromajoen yhtymäkohdassa. Se kuuluu kultaisen renkaan kaupunkien joukkoon. Kaupungin asukasluku on 268 742 (2010).
Kaupunki on mainittu kronikassa 1213, mutta Juri Dolgoruki on saattanut perustaa sen jo puoli vuosisataa aiemmin. Mongolit ryöstivät sen 1238. Se oli myös ruhtinaiden pakopaikka vihollisen piirittäessä Moskovaa 1382, 1408 ja 1433. Vuonna 1375 kaupungin ryöstivät novgorodilaiset merirosvot ("uškuiniki"). 1500-luvulla kaupunki kasvoi merkittävästi Englannin kaupan ansiosta ja Boris Godunov antoi rakentaa Ipatijevskin luostarin kivestä. Kahteen kertaan kaupungin valtasivat puolalaiset ja siellä piileskellyt Mikael Romanov kruunattiin tsaariksi. Myöhemmät Romanovit pitivät kaupunkia erityisessä arvossa.
Kostroman ystävyyskaupunki Suomessa on Hyvinkää.
Sälen

Sälen on kylä, taajama sekä laaja tunturi- ja talviurheilualue Malung-Sälenin kunnassa Keski-Ruotsissa Taalainmaalla Norjan rajan tuntumassa. Se sijaitsee 65 kilometrin päässä luoteeseen Malungin keskustaajamasta. Tukholmaan on matkaa noin 420 kilometriä. Laaksossa Västerdalälven-joen rannalla sijaitsevassa Sälenin taajamassa on 652 asukasta (31.12.2010).
Sälen on Åren ohella Ruotsin ehkä tunnetuin ja suosituin laskettelualue. Sälenissä on runsaasti myös muita talviaktiviteettejä kuten laaja perinteisen hiihdon latuverkosto. Moottoriurheilua on tarjolla moottorikelkkailun ja mikroautoilun muodossa. Volvo tarjoaa yleisölle mahdollisuutta koeajaa autoja talvioloissa suljetulla rata-alueella.
Kaikentasoista majoitusta on tarjolla useita tuhansia vuodepaikkoja tuntureiden rinteillä, Sälenin taajamassa ja kauempana alueella.
Sälenin tuntureilla ovat laskettelukeskukset Lindvallen, Hundfjället, Högfjället ja Tandådalen. Varsinaisten Sälen-tuntureiden eteläpuolella on Kläppen ja pohjoispuolella Stöten. Alueella on kaikkiaan toistasataa rinnettä ja noin sata hissiä.
Sälenissä on keväisin hiihdettävän Vaasahiihto-maratonhiihdon lähtöpaikka. Päätepiste on 90 kilometrin päässä sijaitsevassa Taalainmaan Morassa. Vasahiihto järjestettiin ensimmäisen kerran 1922.
Tunturiylängöllä sijaitseva pienlentokenttä tarjoaa hyvät mahdollisuudet muun muassa purjelentoon.
Historiaa.
Sälen löydettiin matkailukohteena 1920-luvulla, jolloin sinne rakennettiin rautatie. Ensimmäinen hiihtohissi tuntureille valmistui 1949. Sitä ennen kuljettiin hevosilla ja reillä.
Nimi Sälen ("hylje" yleisruotsissa) tulee sanasta "säl" tai "sel", joka tarkoittaa malunginmurteella eläinsuojaa.
Maustekurkku

 
Maustekurkut ovat etikka- ja mausteliemeen säilöttyjä avomaankurkkuja. Maustekurkkuja käytetään mm. voileivän päällisenä ja kurkkusalaatin aineksena.
Avomaankurkut pestään ja ladotaan kokonaisina tai siivutettuina puhtaaseen lasipurkkiin. Kattilassa keitetään liemi, joka valmistetaan vedestä, etikasta, sokerista, suolasta sekä mausteista kuten sinapinsiemenistä, kokonaisista mustapippureista, mustaherukan lehdistä ja tillin kukinnoista. Kiehautettu liemi kaadetaan kurkkujen päälle niin, että ne peittyvät. Kansi suljetaan tiiviisti, ja jäähdytyksen jälkeen purkkia säilytetään viileässä.
Kurkkuja voidaan säilöä etikkasäilönnän lisäksi myös maitohappokäymisellä tai suolaliemessä. Nimestään huolimatta suolakurkku on monesti kuitenkin eräänlainen maustekurkku, sillä se säilötään suolaliemikäsittelyn jälkeen toisinaan etikkaliemeen.
Intiasta peräisin olevia kurkkuja säilöttiin Tigrisin laaksossa vuonna 2030 eaa. Huhutaan, että ne olivat yksi Kleopatran arvostetuimmista kauneussalaisuuksista. Ne esiintyvät Raamatussa ja Shakespearen kirjoituksissa.
Ivanovo

Ivanovo () on Ivanovon alueen pääkaupunki Venäjällä. Sen asukasluku on 408 330 (2010).
Historia.
Ivanovon kylä tunnetaan kirjallisissa lähteissä vuodesta 1561. Kaupunki perustettiin 1871 liittämällä Ivanovon kylä Voznesenskin posadiin. Vuoteen 1932 kaupungin nimi oli Ivanovo-Voznesensk. Ivanovo kuuluu kultaisen renkaan historiallisiin kaupunkeihin Moskovan koillispuolella.
1800-luvun alussa Ivanovo kilpaili myös Venäjän keisarikuntaan kuuluneen Puolan Łódźin kanssa Euroopan tekstiiliteollisuuden keskuksen asemasta. Työväen olojen vuoksi lakot olivat yleisiä ja yksi johtikin vuoden 1905 vallankumoukseen. Samana vuonna Ivanovossa perustettiin ensimmäinen työläisten neuvosto.
Ivanovossa on vuonna 1918 perustettu Ivanovon kemianteknologian valtionyliopisto (ИГХТУ; ISUCT). 
Neuvostoliiton kaaduttua tekstiiliteollisuus väheni huomattavasti sen jouduttuaan kilpailemaan ulkomaisten yritysten kanssa joka johti vakaviin taloudellisiin ongelmiin alueella.
Marks

Marks () on kaupunki Saratovin alueella Venäjällä, Volgan itärannalla, noin 60 km koilliseen Saratovista. Sen asukasluku on 31 531 (2010).
Kaupunki perustettiin 1767 saksalaisena siirtokuntana nimellä "Baronsk" (Баронск). Pian se nimettiin "Jekaterinenštadt"iksi (, "Jekaterinograd") Katariina Suuren mukaan. Vuonna 1918 siitä tuli kaupunki. Vuonna 1920 se nimettiin "Marksštadt"iksi Karl Marxin mukaan. Vuonna 1941 nimestä siivottiin saksalainen "štadt" () ja nimeksi jäi Marks.
Viljaruuvi

Viljaruuvi on siirtoruuvi, joka on kierukan muotoinen kone, jolla esimerkiksi valmiiksi kuivattua tai puitua viljaa nostetaan esimerkiksi torniin eli viljasiiloon. Sieltä se siirtyy yleensä viljanostajalle tai tarvittaessa rehuksi. 
Nykyaikaisessa teollisuudessa ruuvikuljettimia käytetään usein tehokkaammin vaakasuorassa tai hieman kaltevassa asennossa, kun siirretään puolikiinteitä materiaaleja kuten ruokajätettä, haketta, kiviainesta, viljanjyviä, eläinten rehua, tuhkaa, lihaa, luujauhoa ja muita kiinteitä aineita. Ensimmäisiä tunnettuja ruuveja oli Arkhimedeen ruuvi, jota on käytetty muinaisista ajoista asti kasteluveden pumppaamiseen.
Akademgorodok

Akademgorodok () on venäläisen tiedekaupungin (naukograd) erityisaseman saanut alue Novosibirskin 138 000 asukkaan (2014) Sovjetskin piirissä, Novosibirskin alueella Etelä-Siperiassa. Tämä Novosibirskin usean korkeakoulun ja tutkimuskeskuksen yhteinen tiedekampus sijaitsee noin 20 kilometriä Novosibirskin keskustasta eteläkaakkoon, lähellä Obiin padotun Novosibirskin tekojärven koillisrantaa, keskellä koivu- ja mäntymetsää.
Novosibirskin Akademgorodokin perusti 1950-luvulla Neuvostoliiton tiedeakatemian Siperian osaston johtaja, akateemikko Mihail Lavrentjev. Akademgorodokissa on Novosibirskin valtionyliopisto, 35 tutkimuskeskusta, maatalousakatemia, lääketieteellinen akatemia, asuinrakennukset ja kaupungin tavallinen infrastruktuuri. Vapaa-ajankeskuksessa, Tiedemiesten talossa ("Dom Utšjonyh") on 100 000 niteen kirjasto ja konserttisali.
Neuvostoliiton aikoina 1961–1991 Novosibirskin Akademgorodok oli etuoikeutettu yhteisö, jonka asukkaille taattiin tiettyjä ruokatavaroita, joita ei muualla ollut helposti saatavilla. Tohtoriksi väitelleet pääsivät käsiksi edelleen vielä laajempaan valikoimaan. Tiedeakatemian jäsenet saivat asua huviloissa, kun muut asuivat yhdeksän- ja viisikerroksisissa kerrostaloissa.
Kuusenpunikkitatti

Kuusenpunikkitatti ("Leccinum piceinum") on punikkitattilaji. Sitä tavataan taigalla kuusen seuralaisena. Se muistuttaa paljon koivunpunikkitattia ja männynpunikkitattia sikäli, että se on kookkaanpuoleinen, punalakkinen ja sen jalassa on mustaksi kääntyvä suomupeite. Toisaalta sen väritys on paljon esimerkkilajeja ruskeampi ja myös paistettaessa siitä tulee tumman punertavaa, kun vertailulajeilla väri menee varsin mustaksi.
Kuusenpunikkitatti on mainio ruokasieni.
Karl Marx ja uskonto

Karl Marx oli sitä mieltä, että uskonto on haitallista ihmiskunnalle. Hänen mukaansa se estää alistettuja ihmisiä etsimästä ratkaisua ongelmiinsa, sillä uskonto lupaa uskovaisten saavan palkinnon tuonpuoleisessa elämässä. Marx oli myös sitä mieltä, että uskovaisuus on vastaus vieraantumiseen tai aineelliseen puutteeseen, eikä sitä voida poistaa ennen kuin ihmisten elämä on vapautettu, jolloin uskonto tulee kuolemaan luonnollista tietä. 
Uskonto on Marxin mukaan hallitsevan luokan käyttämä väline, jonka kautta ihmiset voivat hetkellisesti saada lievitystä kärsimyksiinsä kokemalla uskonnollisia kokemuksia. Hallitsevan luokan edun mukaista on edistää käsitystä, jonka mukaan ihmisten nykyinen kärsimys tulee johtamaan ikuiseen onneen. Niin kauan kuin kansa uskoo, se ei yritä aidosti ymmärtää ja voittaa kärsimystensä todellista lähdettä, mikä Marxin mielestä oli riistävä talousjärjestelmä. 
Marxin mukaan uskonto on kansan oopiumia koska
Marx näki siis uskonnon todellisuuspakona eli eskapismina.
Ludwig Feuerbach väitti, että ihminen palvoo jumalassa omaa itseään. Karl Marx kehitti edelleen Feuerbachin ajatuksia. Marxin mukaan uskonnossa on kyse yhteisön virheellisestä tajunnasta. 
Karl Marxin kanta työväenliikkeen ja uskonnon suhteista oli selvä. Marxin mielestä uskonto on työväenliikkeelle vahingollinen ilmiö. 
Marxin luonnehdinta uskonnosta kansan oopiumina ja käsitys yhteiskunnallisten olosuhteiden merkityksestä on ollut nykyisinkin esillä pohdittaessa syitä uskontojen kannatukselle.
Kierikkala

Kierikkala (aiemmin ruots. "Gerikkala") on Kotkan kaupunginosa Kolkansaaren pohjoisosassa Kymijoen Korkeakoskenhaaran varrella. Kaupunginosa on omakotitaloaluetta, joka rajoittuu lännessä Kotkan rataan, pohjoisessa ja idässä Korkeakoskenhaaraan ja etelässä Äijönvuoren alueeseen. Kierikkalassa toimii Karhulan VPK.
Kierikkala sijaitsee Suomen parhaisiin lohijokiin kuuluvan Kymijoen varrella ja on tunnettu kalastusmatkailukohde.
Historia.
Kuninkaantien varrella Korkeakosken länsipuolella sijaitseva Kierikkala oli Kymin pitäjän merkittäviä kyliä, jonne oli kerääntynyt monia käsityöläisammattilaisia. Kierikkalan kylää kutsuttiin jopa kaupungiksi. 1940-luvulla Kierikkalan ja Kalliokosken kaupunginosien välissä olevalle Äijönvuorelle rakennettiin IVAKin (ilmavalvonta-aluekeskus) luolat osaksi Kymijoki-linjaa. Kierikkala kuului Kymin kuntaan vuoteen 1950 saakka ja Karhulan kauppalaan vuosina 1951–1976.
Kierikkalan historiasta on julkaistu vuonna 2021 Korkeakoski Kierikkala – kyläkirja.
Palvelut.
Kierikkalassa on vuosien saatossa toimineet kauppa, apteekki, majatalo, baari, kioski, antiikkikauppa.
Kuninkaantien majatalo
Kuninkaantien majatalo
Kierikkalan Koskipirtti
Kierikkalassa Kuninkaantien majatalon yhteydessä toiminut baari.
Kierikkalan kioski
Kierikkalassa Kymintien varrella toiminut kioski. Kioski lakkautettiin jo vuosia sitten.
Kierikkalan apteekki
Karhulan kauppalaan perustettiin kolmas apteekki maaliskuussa 1952. Apteekki oli pitkään viralliselta nimeltään Karhulan III Kierikkalan apteekki. Aluksi apteekki sijaitsi vanhassa puutalossa Kierikkalan kylässä. Puutalosta apteekki muutti rapattuun kivitaloon Kymintielle osuuskauppa Ympyrän tiloihin. Näissä tiloissa apteekki toimi vuoteen 1985 asti, jolloin apteekki muutti Tampsantiellä sijaitsevaan kiinteistöön.
Vuonna 1977 Kotkan, Karhulan ja Kymin kuntaliitoksen myötä apteekin nimeksi tuli Kotkan VII Kierikkalan apteekki.
Apteekki muutti Kierikkalasta Sutelaan Prisman kiinteistöön 25.11.2002.
Scillynsaaret

Scillynsaaret ( [sɪli], ) on Lounais-Englantiin kuuluva saariryhmä 45 kilometrin päässä Cornwallin lounaisrannikolta. Scillynsaarilla on yhtenäishallintopiiriä vastaava asema.
Scillynsaarilla on ollut asutusta kivikaudelta lähtien. Maanviljelyn ja kalastuksen lisäksi tärkeäksi elinkeinoksi on noussut matkailu. 
Englannin sisällissodan aikana Scillynsaaret toimivat tärkeänä tukikohtana rojalisteille, kunnes amiraali Robert Blake ryösti kesäkuussa 1651 saaret parlamentaristeille.
Scillynsaarten asukasluku on yli kaksituhatta. Saarten pinta-ala on 16,33 km². Suurin asutuskeskus on yli tuhannen asukkaan Hugh Town St Mary'sin saarella.
Saaret.
Scillynsaarten kuuden asutun saaren lisäksi ryhmään kuuluu lukuisia asumattomia saaria ja luotoja. Asutut saaret ovat:
Samson on ollut asumaton vuodesta 1855.
Liput.
Scillynsaarilla käytetään valtuuston lipun lisäksi epävirallista Scillonian Cross -lippua, jonka "Scilly News" -lehden lukijat valitsivat äänestyksellä vuonna 2002.
Hugh Town

Hugh Town ( tai "") on noin asukkaan kylä Scillynsaariin kuuluvalla St Mary’sin saarella Cornwallin muodollisessa kreivikunnassa. Se on Scillynsaarten suurin asutuskeskus ja hallinnollinen keskus. Kaupunki sijaitsee St Mary’sin lounaisosassa sijaitsevalla hiekkaisella niemellä, ja siihen kuuluu satama ja redi, jonne suuret alukset voivat ankkuroitua. Tärkeimpiä elinkeinoja ovat kalastus ja matkailu.
Prinssi Charles (josta tuli myöhemmin Kaarle II) oleskeli Hugh Townissa vähän aikaa ennen pakenemistaan Jerseyn saarelle vuonna 1646. Vuonna 1593 rakennettu Star Castle -linnoitus toimii nykyisin hotellina. Hugh Townista pääsee lautalla Penzanceen, ja St Mary’sin lentoasema sijaitsee juuri kaupungin ulkopuolella.
Télévision Suisse Romande

Télévision Suisse Romande (TSR) oli sveitsiläinen vuonna 1953 perustettu televisioasema, joka esitti ohjelmia kahdella kanavalla TSR 1 ja TSR 2. Suurin osa TSR:n ohjelmista oli ranskankielisiä.
Kanavan päämaja sijaitsi Genevessä, ja kanavalla on toimistot myös Lausannessa, Sionissa, Moutierissä, Fribourgissa ja Neuchâtelissa.
TSR ja radiokanava RSR yhdistyivät 28. helmikuuta 2012 Sveitsin ranskankieliseksi mediakanavaksi, RTS:ksi (Radio Télévision Suisse), joka on valtakunnallisen SRG SSR:n osa.
Edoras

Edoras on Rohanin valtakunnan pääkaupunki, J. R. R. Tolkienin luomassa fiktiivisessä maailmassa, Keski-Maassa. Kaupunki sijaitsi Valkoisten vuorten pohjoispuolella. Edoras oli rakennettu vuoren alarinteelle.
Edorasissa oli monia talleja, asuinrakennuksia, parakkeja, patsaita, vartiotorneja ja muita rakennuksia. Edorasta ympäröi puusta ja raudasta tehty ulkomuuri, jossa oli monia vartiotorneja. Muurissa oli myös salaovia ja suuri rautaportti. Kaupungissa oli vielä pienempiä paaluaitamuureja sekä vartiotorneja. Kaupungissa oli myös parakkeja ja talleja, joissa koulutettiin sotilaita ja pidettiin hevosia. Asuinrakennukset olivat vaatimattomia. Kaupungissa oli myös maatiloja ja patsaita. Ylimpänä kalliolla oli Meduseldin kultainen kartano, joka oli vartiotilassa. Muureilla oli vartijat, sekä kuninkaallinen ratsukaarti oli koko ajan valmiustilassa.
Historia.
Edorasin rakensi Brego, Eorl Nuoren poika vuonna 2548 Kolmatta Aikaa.
Sormuksen sodan aikana Edorasissa ei ollut paljon sotilaita. Kun Gandalf Valkoinen, Gimli Glóinin poika, Legolas Thranduilin poika ja Aragorn Arathornin poika tulivat Edorasiin, Gandalf paransi Théodenin Thengelin pojan mielen ja ajoi Sarumanin pois hänestä. Sen jälkeen Edorasista johdettiin noin 100 sotilasta ja noin 600 kansalaista Helmin syvänteeseen. Sieltä palasi Edorasiin noin 2 000 sotilasta. Edorasista lähti noin 4 000 "rohirrim"in ratsastajaa Dunhargiin, jossa armeijan kokoaminen alkoi. 
Kun Sauron oli tuhottu, "rohirrim" palasivat Rohaniin. Théoden kuoli Pelennorin kentillä ja hänen sisarenpojasta Éomerista tuli Rohanin kuningas. Theoden haudattiin Edorasin lähellä oleviin hautakumpuihin, jossa kaikki entiset Rohanin kuninkaatkin makaavat. 
Neljännellä Ajalla Edoras ja Rohan kukoisti Éomerin johdolla ja kun hän kuoli hänen poikansa Elfwine piti Edorasin ja Rohanin kukoistuksessa.
Edorasin kuvia.
Edorasin kartta
Lindisfarne

Lindisfarne eli Holy Island on saari Englannin koillisrannikolla. Se on yhdistetty kolme kilometriä pitkällä pengertiellä Northumberlandiin. 
Luostari.
Irlantilainen Pyhä Aidan perusti Lindisfarnen munkkiluostarin vuonna 635. Hän myös toimi Lindisfarnen ensimmäisenä piispana 635–651. Viikinkien hyökkäystä saarelle 8. kesäkuuta 793 pidetään viikinkiajan alkuna. Vuonna 2001 Lindisfarnen asukasluku oli 162. Saarella kirjoitettiin 600-luvun lopussa tai 700-luvun alussa Lindisfarnen evankeliumikirja, jota säilytetään nykyään Lontoon British Libraryssa. 
Lindisfarnella on muun muassa 1500-luvulla rakennettu Lindisfarnen linna. Saaren luostari hylättiin 875, mutta perustettiin uudelleen 1082. Lopullisesti se lakkautettiin 1500-luvulla.
Viikinkien hyökkäys 793.
Tanskalaisten viikinkien hyökätessä Lindisfarnen luostariin se oli Britannian vauraimpia ja tärkeimpiä uskonnollisia keskuksia. Luostarin ryöstäminen toistui yhä uudelleen seuraavien 200 vuoden ajan, minkä takia luostari hylättiin, koulu suljettiin ja piispanistuin siirrettiin sisämaahan Durhamiin. Vaikka luostari perustettiin myöhemmin uudelleen, se ei saanut entistä valta-asemaansa. Vuoden 793 hyökkäys oli ensimmäinen viikinkien ryöstöretki Britanniaan.
Kuoppainen tie

Kuoppainen tie on suomalaisen rockyhtye Eero ja Jussi &amp; The Boysin studioalbumi vuodelta 1995. Se sisältää alkuperäissävellyksiä ja -sanoituksia monilta suomalaisilta lauluntekijöiltä. Albumin yhdessä Olli Haaviston kanssa tuottanut Eero Lupari kertoi kappaleiden kertovan suomalaisesta todellisuudesta kantaa ottaen mutta huumorimielellä.
Albumi syntyi juhlistamaan Raittisen veljesten ja The Boys -yhtyeen 35-vuotista musiikkiuraa. Tuohon mennessä Jussi Raittinen oli levyttänyt noin 600 kappaletta ja Eero Raittinen noin 500. The Boys -yhtyeessä oli soittanut eri vaiheissa yhteensä 32 muusikkoa.
Elba

Elba on saari Italiassa Toscanan rannikolla, 20 kilometrin päässä Grossetosta. Se on Toscanan saariston suurin ja Italian kolmanneksi suurin saari Sisilian ja Sardinian jälkeen.
Saaren pinta-ala on 224 km² ja asukasluku noin 31 000. Saarella on rantaviivaa 147 kilometriä, ja sen korkein kohta on Monte Capanne 1 019 metrin korkeudessa merenpinnasta.
Elban suurimman kaupungin Portoferraion lisäksi saarella sijaitsevat Campo nell'Elban, Capoliverin, Marcianan, Marciana Marinan, Porto Azzurron, Rio Marinan ja Rio nell'Elban kunnat.
Saarella louhittiin jo antiikin aikana rautamalmia, ja ensimmäiset kaivokset sinne perustivat etruskit. Tuolloin saari tunnettiin nimellä Ilva. Nykyään saari tunnetaan kuitenkin paremmin paikkana, jonne Napoléon Bonaparte karkotettiin 1814. Saaresta muodostettiin tuolloin lyhytikäiseksi jäänyt Elban ruhtinaskunta.
Pertti Palo

Pertti Palo (11. marraskuuta 1934 Helsinki – 13. elokuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Hämeenlinnan kaupunginteatterissa 1957–1961, Tampereen Teatterissa 1961–1975 ja Helsingin kaupunginteatterissa 1975–1990. Palo kunnostautui etenkin musikaaleissa ja laulunäytelmissä.
Ura.
Pertti Palo oli kuuluisan näyttelijäsuvun vesa. Hän suoritti Suomen teatterikoulun 1954–1957. Palon teatterirooleja olivat esimerkiksi Biff ("Kauppamatkustajan kuolema"), Nick ("Kuka pelkää Virginia Woolfia?"), Sganarelle ("Don Juan"), Action ("West Side Story"), Nikolai Ivanov ("Ivanov"), Gabriel ("Gabriel, tule takaisin"), Ventti Ville ("Omena putoaa"), Honkajoki ("Tuntematon sotilas") ja Eino Grönberg ("Kallion kimallus").
Pertti Palo teki ensimmäisen lapsiroolinsa kolmevuotiaana elokuvassa "Niskavuoren naiset" (1938). Hän näytteli pieniä rooleja kymmenissä elokuvissa, kuten "Virtaset ja Lahtiset" (1959), "Punainen viiva" (1959) ja "Tulipunainen kyyhkynen" (1961) sekä monissa Spede Pasasen elokuvissa.
Palo sai parhaan miespääosan Jussi -palkinnon Erkko Kivikosken ohjaamasta elokuvasta "Yö meren rannalla" vuonna 1981. Hänen roolihahmonsa oli arkkitehti Mikko. Myös johtaja Lehdon rooli elokuvassa "Miljoonaliiga" (1968) poikkeaa Palolle tyypillisistä pienistä rooleista.
Pertti Palo ja Ritva Valkama saivat Aku-patsaan vuonna 1960.
Yksityiselämä.
Pertti Palon isä oli näyttelijä Tauno Palo, äiti näyttelijä Sylvi Palo ja veli näyttelijä Martti Palo. Näyttelijä Jukka-Pekka Palo on isän puolelta Pertti Palon velipuoli. Palon puoliso oli Ritva Valkama. Kaksi heidän kolmesta tyttärestään on myös näyttelijöitä: Sanna-Kaisa ja Maiju. 
Palo kuoli 75-vuotiaana pitkään sairastettuaan. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin.
Pianosa

Pianosa on Toscanan saaristoon kuuluva saari Italiassa. Se sijaitsee Elbasta 17 kilometriä lounaaseen. Pianosa on laakea noin 10km² kokoinen saari, jonka korkein kohta on 29 metriä. Saaren nimi onkin tullut sen tasaisuudesta.
Pianosa tunnettiin Rooman valtakunnan aikoina nimellä Planasia. Saarella oli ollut asutusta jo ennen roomalaisia. Saarelle karkotettiin vuoden 6 tienoilla Augustuksen tyttärenpoika Agrippa Postumus, joka asui saarella olleessa huvilassa. Huvilan rauniot ovat vieläkin nähtävissä kuten siihen kuulunut pieni teatteri ja kylpylä. Pianosalla on myös varhaiskristillisiä katakombeja. 
Vuonna 1856 saarelle perustettiin rangaistussiirtola sen syrjäisen sijainnin ja maaston vuoksi. Vankilaksi se muutettiin vuonna 1968. Saarella oli vangittuna mafiosoja, murhaajia ja poliittisia vankeja. Viimeiset vangit siirrettiin pois vuonna 1997 ja seuraavana vuonna vankila suljettiin. Sen jälkeen saari on ollut asumaton. Lopullisesti vankila lakkautettiin vuonna 2011.
Vankilan vuoksi pääsyä saarelle ja sen lähivesille rajoitettiin voimakkaasti, mikä suojeli saaren luontoa. Vesistö on näin säästynyt kalastukselta ja saastumiselta, jonka vuoksi sen on runsas lajinen. Nykyään Pianosa lähivesineen on luonnonsuojelualuetta. Saarelle pääsyä rajoitetaan vieläkin luonnonsuojelemiseksi. Vain tietty määrä ihmisiä päästetään päivittäin saarelle opastetuilla kierroksilla. Tietyin ehdoin saaren ympäristössä on voinut sukeltaa vuodesta 2013 asti. 
Saarella pesii noin 30 eri lintulajia, joista osa on uhanalaisia kuten välimerenlokki. Saarella asuu myös piennisäkkäitä kuten jäniksiä ja jyrsijöitä sekä liskoja.
Oikosulku

Oikosulku on kahden sähköjohtimen välitön kosketus tilanteessa, jossa niiden ei olisi tarkoitus muodostaa sähköä johtavaa kytkentää sähkölaitteen toimimiseksi. Kyseessä on elektronisen piirin tilanne, jossa kaksi eri potentiaalissa olevaa pistettä kytkeytyvät yhteen pieni-impedanssisen kuorman kautta. Oikosulusta seuraa, että virtaa rajoittaa ainoastaan se piirin osa, jonka läpi oikosulkuvirta kulkee. 
Seuraukset.
Mikäli virta kasvaa suureksi, oikosulun seurauksena on ylikuumentuminen ja pahimmassa tapauksessa tulipalo tai räjähdys. Mikäli virta ei pääse oikosulusta huolimatta kasvamaan haitallisen suureksi, piiri vain lakkaa toimimasta normaalisti, kunnes oikosulku poistetaan.
Aiheutuminen.
Yleinen oikosulun aiheuttaja on rikkoontunut johtimen eriste. Tällöin johtimet pääsevät taivutettaessa koskettamaan toisiaan ja mikäli niissä on eri jännite, virta kasvaa ohmin lain mukaisesti hyvin suureksi. 
Hyvin rakennetussa virtapiirissä sulake tai muu ylikuormitussuoja katkaisee virran ennen johtimien ylikuumenemista, mutta mikäli sulake tai ylikuormitussuoja puuttuu tai suojauksen virtakestoisuus on liian suuri, johtimet kuumenevat voimakkaasti ja niiden eriste ja lopulta myös itse johtimet sulavat. Sähköverkon suojaus onkin toteutettava niin, että suojalaitteet katkaisevat ylivirran ennen kuin se aiheuttaa vaaraa. Mikäli johtimen eriste tai muu lähellä oleva materiaali on palavaa ainetta, myös tulipalo on mahdollinen.
Oikosulku.
Vahvistinkytkennöissä.
Transistorit ja muut puolijohdekomponentit muuttuvat usein pysyvästi oikosuluiksi, jos ne rikkoutuvat liiallisen kuormittamisen tai jännitekeston ylittämisen vuoksi.
Akuissa ja paristoissa.
Mikäli suuri oikosulkuvirta kulkee akun tai pariston läpi, seuraa voimakas kuumentuminen. Kuumuus ja siitä seuraava laajeneminen ja kiehuminen voivat halkaista tai jopa räjäyttää akun tai pariston. Myös voimakkaasti kuormitetusta akusta purkautuva vety voi aiheuttaa räjähdyksen.
Oikosulkumoottoreissa.
Oikosulkumoottoreissa roottoriin indusoituva sähkövirta on oikosulussa oikosulkuroottorissa, ja sen aiheuttama magneettikenttä saa aikaan roottorin pyörimisliikkeen. Tässä tapauksessa oikosulku on tavoiteltu vaikutus.
Mr. Game &amp; Watch

 on fiktiivinen Nintendon pelihahmo, joka esiintyy Game &amp; Watch -pelisarjassa. Mr. Game &amp; Watch on myös yhtiön ensimmäisiä pelihahmoja. Hänellä ei ollut varsinaista nimeä, ennen kuin Nintendo GameCubelle julkaistussa "Super Smash Bros. Meleessä" se viimein paljastettiin. Mr. Game &amp; Watch on esiintynyt myös peleissä "Super Smash Bros. Brawl", "Super Smash Bros. for Nintendo 3DS &amp; Wii U" ja "Super Smash Bros. Ultimate".
Mr. Game &amp; Watch on täysin kaksiulotteinen ja helposti tunnistettava hahmo. Hänellä on lukuisia taitoja, joita hän on joutunut käyttämään Game &amp; Watch -peleissä. Hän on muun muassa jonglöörannut sekä toiminut palomiehenä, kokkina ja aarteenetsijänä.
Islamilainen yhteistyöjärjestö

Islamilainen yhteistyöjärjestö (28. kesäkuuta 2011 asti Islamilainen konferenssi) on kansainvälinen järjestö, jonka tarkoituksena on edistää jäsenmaissa keskinäistä yhteenkuuluvuutta ja lisätä yhteistyötä muun muassa talouden, kulttuurin ja tieteen alueella. Järjestöön kuului vuonna 2023 yhteensä 57 pääasiassa muslimiemmistöistä valtiota, ja se katsoo ajavansa maailman 1,4 miljardin muslimin etuja. Sillä on jäsenmaita neljässä maaosassa. Järjestö perustettiin Rabatissa Marokossa 25. syyskuuta 1969.
Islamilainen konferenssi julkaisi vuonna 1990 Kairon julistuksen, joka järjestön mukaan määrittää islamin ihmisoikeuskäsityksen.
Južno-Sahalinsk

Južno-Sahalinsk () on Sahalinin alueen suurin kaupunki ja hallinnollinen keskus Venäjän kaukoidässä. Kaupunki sijaitsee Sahalinin saaren eteläosassa Susujajoen varrella.
Kaupungin väkiluku oli 181 728 vuonna 2010, lähikylät sisältävän kaupunkipiirin 189 010.
Kaupungissa on rautatieasema ja kantakaupungin eteläpuolella toimii Južno-Sahalinskin lentoasema. 
Historia.
Vuonna 1882 paikkakunta perustettiin Vladimirovka-nimisenä kylänä. Vuonna 1905 se siirtyi Japanin hallintaan nimellä Toyohara (豊原) ja sai kaupungin aseman. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunki palautui Venäjälle, ja nykyisen nimensä se sai 1946.
Julius

Julius () on latinalaisperäinen miehen nimi. Samaa alkuperää ovat myös naisennimi Julia () sekä johdannainen "Julianus." 
Julius-nimi Suomessa ja maailmalla.
Suomessa Juliuksen nimipäivä on 12. huhtikuuta, paavi Julius I:n kuolin- ja muistopäivänä. Samana päivänä on myös Julian nimipäivä. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Julius on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu Suomessa 12 953 miehelle ja muutamalle naiselle.
Julius-nimen asuja muissa kielissä ovat esimerkiksi ranskan "Jules," espanjan "Julio" ja italian "Giulio." Unkarissa Julius-nimen paikallisena muotona on ruvettu pitämään nimeä "Gyula", joka alkuaan oli luultavasti turkkilaisperäinen jonkinlaisen sota- tai heimopäällikön arvonimi.
Julius-suku.
Alkujaan Julius oli erään Rooman valtasuvun "genticilium" eli sukunimi. Suvun jäseniä:
Sukuun kuuluivat myös seuraavat Rooman keisarit:
Muita Juliuksia.
Rooman keisareita.
Nämä keisarit eivät kuuluneet Juliusten sukuun.
A ja O

A ja O, kreik. "alfa ja oomega" ovat ensimmäinen ja viimeinen kirjain klassisen (joonialaisen) kreikan aakkostossa.
Kirjaimia käytetään myös ilmaisussa "Tämä on kaiken A ja O", jolloin puhutaan asian perusytimestä, asian tärkeimmästä osasta.
Käsite alfa ja oomega on suora toisinto heprean kielikuvasta, jossa ensimmäistä kirjainta "alef" käytetään yhdessä viimeisen kirjaimen "taw" kanssa ilmaisemaan kokonaisuutta, kokonaisvaltaisuutta. Juutalaiset rabbit ovat esimerkiksi sanoneet, että "Aadam rikkoi koko lain, "alef"ista taw"iin" sekä "Aabraham piti koko lain, "alef"ista "taw"iin".
"Ison Raamatun Tietosanakirjan" mukaan ilmaisu kuvaa Jumalaa ensimmäisenä ja viimeisenä sekä luomakunnan ja lunastuksen alkajana, täydelliseksi tekijänä ja päämääränä. Se, että ilmaisua käytetään myös Jeesuksesta, osoittaisi hänen olleen sekä jumalolento että luomisen välikappale ja lunastuksen välittäjä.
Emilia Fox

Emilia Lydia Rose Fox (s. 31. heinäkuuta 1974 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä.
Ura.
Näyttelijäsukuun syntynyt Fox ei alun perin haaveillut näyttelijän urasta, mutta sai Oxfordissa englantia opiskellessaan roolin Georgiana Darcyna minisarjassa "Ylpeys ja ennakkoluulo" (1995). Vuonna 1997 hän esiintyi televisioelokuvassa "Rebecca" samassa roolissa kuin äitinsä aiemmassa versiossa 1970-luvun lopussa.
Hän esiintyi 1999 elokuvissa "Valokuvien vangit", "Vampyyrin veri" ja "David Copperfield". Hän teki myös vierailevana esiintymisen televisiosarjassa "Punainen neilikka".
2000-luvun alussa Fox esiintyi Jeannien roolissa televisiosarjassa "Randall &amp; Hopkirk". Vuonna 2002 hän saavutti laajempaa tunnettuutta Dorotan roolissa kolmella Oscarilla palkitussa menestyselokuvassa "Pianisti". Samana vuonna hän esiintyi muun muassa "Sabina Spielreinin tarinassa" ja vieraili "Paritellen"-sarjan kahdessa jaksossa. 
"Pianistin" jälkeen Fox on esiintynyt elokuvissa ja televisiotuotannoissa, kuten "Troijan Helena" (2003), "Henrik VIII" (2003), "Ruutisalaliitto" (2004) ja "Mami hoitaa" (2005). Vuonna 2004 Fox sai Nikki Alexanderin roolin televisiosarjassa "Hiljainen todistaja". Televisiosarjassa "Merlin" hän esitti Morgausea.
Palkinnot.
Fox oli vuonna 2003 Puolassa ehdolla Kotkapalkinnon saajaksi roolista edellisvuoden elokuvassa "Pianisti". Niin ikään vuonna 2003 Fox voitti Italian Pescarassa Flaianon elokuvajuhlilla parhaan naisnäyttelijän palkinnon roolista "Sabina Spielreinin tarinassa". 
Yksityiselämä.
Fox syntyi Lontoossa. Hänen molemmat vanhempansa, Edward Fox (s. 1937) ja Joanna David (s. 1947), ovat näyttelijöitä. Hänellä on vanhempi sisarpuoli Lucy isän vanhasta avioliitosta sekä pikkuveli Freddie. Hänelle sukua ovat myös muiden muassa näyttelijät James Fox (setä) ja Laurence Fox (serkku). 
Fox opiskeli Bryanston Schoolissa ja Oxfordin yliopistossa. Hän puhuu englannin lisäksi saksaa ja ranskaa.
Fox soittaa pianoa ja selloa. Hän on myös kamppailulajien taitaja. Hän solmi vuonna 2005 näyttelijäkollegansa Jared Harrisin kanssa avioliiton, joka kesti viitisen vuotta. Vuonna 2010 Fox sai tyttären näyttelijän ja rauhanaktivistin Jeremy Gilleyn kanssa, mutta pari erosi seuraavana vuonna.
Velhokala

Velhokala eli kivikala ("Synanceia verrucosa") on maailman myrkyllisin kala.
Ulkonäkö ja koko.
Velhokala voi kasvaa noin 40 cm pitkäksi. Suurin mitattu yksilö painoi 2,4 kiloa. Se on yleisväriltään useimmiten harmaa tai ruskea, ja siinä saattaa olla punertavia tai oransseja läikkiä. Kalan pinta on epätasainen ja näyttää kiveltä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kivikaloja elää indopasifisella merialueella Punaiseltamereltä ja Itä-Afrikasta Riukiusaarille ja Australiaan asti. Niitä esiintyy useimmiten koralliriuttojen läheisyydessä.
Käyttäytyminen ja myrkyllisyys.
Velhokalat saalistavat pienempiä kaloja väijyksistä.
Velhokalaa pidetään myrkyllisimpänä kalalajina. Velhokalalla on selässään noin 13 vahvaa piikkiä, jotka ovat yhteydessä tappavan voimakasta proteiinipohjaista hermomyrkkyä sisältäviin myrkkyrauhasiin. Jos velhokalan päälle astuu, terävät piikit lukkiutuvat pystyasentoon ja uppoavat uhriin. Piikkien juuressa oleva myrkky vapautuu piikkien kautta uhrin elimistöön. Piikkien uppoamissyvyydestä riippuen myrkky voi tappaa ihmisen jopa muutamassa tunnissa, mikäli uhri ei pääse nopeasti sairaalahoitoon. Monissa tapauksissa uhri kuitenkin hukkuu erittäin voimakkaan kivun lamaannuttamana. Vaarallisuutta tehostaa se, että velhokalaa on hyvin vaikeaa havaita sen erinomaisen naamioitumiskyvyn takia: se näyttää pohjassa aivan tavalliselta kivenmurikalta peiteltyään itsensä hiekalla ja muutettuaan väritystään ympäristönsä mukaiseksi. Pistokohdan upottaminen mahdollisimman kuumaan veteen voi auttaa, koska myrkyn proteiini hajoaa kuumuuden vaikutuksesta.
Velhokalan päälle astunut jalka saattaa halvaantua täysin. Pahimmassa tapauksessa jalka saatetaan joutua amputoimaan. Myrkky aiheuttaa tunteja kestävän sietämättömän voimakkaan tuskan, halvauksen, šokin ja pistoksen saaneeseen jalkaan usein myös kuolion. Potilaan verenkiertojärjestelmä halvaantuu, minkä takia pulssi kiihtyy. Vahingoittunut raaja paisuu hyvin paljon. Henkiin jääneet uhrit ovat kärsineet hermovaurioista, jotka johtavat lihasten surkastumiseen. Myös myrkyttyneen alueen ympärillä olevat kudokset voivat alkaa tuhoutua. Hoidettuinakin kipu ja turvotus voivat jatkua kuukausia.
Myrkky sisältää seoksen hemolyyttistä stonustoksiinia, proteiinipohjaista verrukotoksiinia ja kardiotoksista kardioleputiinia.
Näljänkä

Näljänkä on kylä Suomussalmen kunnassa Kainuussa. Kylä sijaitsee noin 50 kilometriä luoteeseen Suomussalmen keskustaajamasta Ämmänsaaresta. Pohjois–eteläsuuntainen seututie 800 sekä itä–länsisuuntaiset yhdystiet 8390 ja 8980 risteävät Näljängän kylällä.
Kylän nimi on saamelaista alkuperää ja tarkoittaa järjestyslukua neljäs. Luku voi tarkoittaa joko Näljänkäjärveä, joka on vesistönsä neljäs järvi pääjärvestä laskien, tai kylää ympäröivää neljää suota.
Kylässä on toiminut oma kirkko, joka valmistui vuonna 1981. Nykyisin kirkkorakennuksen omistajana on yksityinen henkilö. Kylän viimeinen koulu, vuonna 1925 perustettu Leinolan koulu on lakkautettu, ja sitä käytetään nykyisin harrastuspiirien tilana. Näljängän seudulla oli aiemmin myös Kurkikylän kansakoulu (1945–1968). Suomussalmen viimeisenä kyläkouluna toimii vuonna 1927 perustettu Nivan koulu Näljängän eteläpuolella.
Eräs lakkautetun Taivalkosken radan liikennepaikoista, Leinon rautatieasema, sijaitsi kahdeksan kilometrin päässä kylän itäpuolella yhdystie 8980 varrella.
Damien Thorn

Damien Thorn on The Omen -kauhuelokuvasarjan keskushenkilö. Hahmo on esiintynyt elokuvissa "Ennustus" (1976), "Kirous" (1978), "7 tikaria – Omen III" (1981) ja "Omen IV – Riivaajan paluu" (televisioelokuva, 1991) sekä ensimmäisen elokuvan uudelleenfilmatisoinnissa "The Omen" (2006). Damien Thornia ovat esittäneet Harvey Stephens, Jonathan Scott-Taylor, Sam Neill ja Seamus Davey-Fitzpatrick. Elokuvien lisäksi hahmo on esiintynyt myös niihin perustuvissa kirjoissa.
Damien syntyi 6. kesäkuuta 1966 kello 6:00 Roomassa Saatanan raiskaamalle sakaalille. Hän on antikristus ja hänen syntymäaikansa muodostaa luvun 666. Pienenä hän ei vielä tiedä identiteettiään mutta hyväksyy sen, kun helvetin lähettiläät ilmaantuvat hänen elämäänsä.
Allaspalo

Allaspalo tarkoittaa suoraan astiasta höyrystyvän nesteen palamista. Esimerkiksi kynttilässä steariinin tulisi lämmetä ja höyrystyä vasta sydänlangassa niin paljon, että se saavuttaa palopisteen, mutta mikäli kynttilä lämpenee liikaa, steariini alkaa höyrystyä voimakkaasti myös suoraan kynttilän pinnalta. Kun höyrystyvä steariini syttyy palamaan, tuli lämmittää kynttilässä olevaa sulaa steariinia edelleen ja höyrystyminen kiihtyy, jolloin tuli saattaa kasvaa vaarallisen korkeaksi ja kuumaksi. Siksi kynttilää ei tulisi koskaan jättää ilman valvontaa. 
Muita yleisiä allaspaloja ovat paistorasvan ja erilaisten polttonesteiden syttymiset. Allaspaloissa palavat nesteet ovat lähes poikkeuksetta vettä kevyempiä, joten allaspaloa ei kannata sammuttaa vedellä, sillä se vain painuu räiskähdellen astian pohjalle. Oikea sammutustapa on tukahduttaminen tai jauhesammuttimen käyttö.
Yomiuri Shimbun

Yomiuri Shimbun () on levikiltään yksi maailman suurimmista sanomalehdistä. Tämä japanilainen lehti perustettiin 1874. Sanomalehti on osa yli 150 tytäryhtiötä käsittävän "Yomiuri Shimbun Holdings" -emoyhtiön mediakonsernia. Yhtiö kirjasi media-alan liikevaihdokseen 2,88 miljardia Yhdysvaltain dollaria (2015), missä on Yomiuri Shimbun -lehden ohella mukana myös konsernin muita yhtiöitä. Sillä on kolme pääkonttoria: Tokiossa, Osakassa ja Fukuokassa. Tokion Chiyodan erillisalueen Ōtemachin liikealueella vuonna 2011 valmistuneessa uudessa pääkonttorissa on 33 maanpäällistä ja kolme maanalaista kerrosta. 
Se on Japanin ja koko maailman laajalevikkisin painettu sanomalehti. Yomiuri Shimbunin päivittäinen levikki oli 8,955 miljoonaa lehteä vuonna 2016 (9,101 milj., 2015), joka oli huomattavasti maan seuraavaksi suurinta sanomalehteä Asahi Shimbunia enemmän (levikki 6,411 milj. tai 6,622 milj. edellisvuonna).
Tyyliltään sanomalehteä on luonnehdittu eniten sensaatiohakuiseksi Japanin kolmesta suurimmasta sanomalehdestä. Lehdestä julkaistaan sekä aamu- että iltapäiväpainos ja sillä on useita alueellisia painoksia. Lehteä on parhaimmillaan myyty päivittäin Japanissa yli 14 miljoonaa kappaletta. Loppuvuonna 2010 aamu- ja iltapainoksen yhteenlaskettu levikki oli seurantakaudella 13,537 miljoonaa, mikä on kirjattu myös Guinnessin ennätykseksi.
Gennadi Kurdin

Gennadi Kurdin (, s. 9. helmikuuta 1959 Arzamas, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Aikuisten sarjassa Kurdin debytoi kotikaupunkinsa Torpedo Gorkissa Neuvostoliiton liigassa kaudella 1978–1979. Samalla kaudella hän pelasi Neuvostoliiton nuorten maajoukkueessa nuorten MM-kilpailuissa, josta joukkue voitti kultaa. Kaudeksi 1980–1981 hän siirtyi TsSKA Moskovaan, jossa pelasi kaksi kautta ennen siirtoaan Spartak Moskovaan. Spartakista Kurdin siirtyi 1993–1994 Suomeen I-divisioonan Savonlinnan Pallokerhoon. Alussa Kurdin ei saanut paljoakaan peliaikaa, mutta nousi myöhemmin joukkueen menestyksen, joka oli kulminoitua liiganousuun, takuumieheksi. Varsinkin loppuaikoinaan Savonlinnassa Kurdin otti huomattavia määriä rangaistusminuutteja ja voitti pari kertaa divisioonan jäähykuninkuuden.
Eino Pitkänen

Eino Pitkänen (9. tammikuuta 1904 Kuopion maalaiskunta – 11. elokuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen isänsä oli Kuopiossa rakennusmestarina toiminut Antti Pitkänen, jonka suunnittelemia rakennuksia on säilynyt Kuopion seudulla. Eino Pitkänen kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion lyseosta vuonna 1923 ja aloitti syksyllä arkkitehtuurin opinnot Teknillisessä korkeakoulussa. Opiskeluaikaisia töitä ja Pitkäsen ensimmäisiä suurempia töitä on hänen vuonna 1929 suunnittelemansa Carlsonin tavaratalo Kuopiossa. Pitkänen valmistui diplomiarkkitehdiksi huhtikuussa 1931. 1930-luku oli rakentamisessa hiljaista aikaa, mikä lienee ollut syy siihen, että Pitkänen opiskeli myös opettajaksi Rauman seminaarissa. Hän valmistui opettajaksi toukokuussa 1932 ja valittiin jo samana kesänä Kajaanin seminaariin piirustuksen, veiston ja kaunokirjallisuuden opettajaksi.
Opettajan työn ohella Eino Pitkänen osallistui suunnittelukilpailuihin, josta mainittakoon Iisalmen kirkon suunnittelukilpailu, jonka Pitkänen voitti. Samoihin aikoihin hän alkoi suunnitella ensimmäisiä rakennuksiaan Kajaanin kaupungille. 1930-luvun puolesta välistä, siihen asti kunnes hän perusti oman arkkitehtuuritoimiston vuonna 1940, Pitkänen työskenteli Kajaanin Puutavara Osakeyhtiössä suunnittelijana. Ensimmäisiä töitä lukuun ottamatta Pitkäsen töissä näkyy selvästi funktionalismin vaikutus. Eino Pitkäsen päätyö on hänen suuri vaikutuksensa Kajaanin kaupunkikuvan muuttumiseen vanhasta puutalokaupungista nykyaikaiseksi kivikaupungiksi. 
Työt.
Työt Kajaanissa.
Pitkänen vietti työuransa tärkeimmät vuodet Kajaanissa. Hänen päätyönsä on se, että Kajaanin puutalokaupungista tuli nykyaikainen, moderni kivitalokaupunki. Pitkänen sai suunnitell Kajaanissa monia rakennuksia, koska suunnittelijoiden kesken ei juuri ollut kilpailua. Pitkänen suunnitteli Kajaaniin asuin-, liike- ja teollisuusrakennuksia. Myös julkiset rakennukset ovat edustettuina. 
Työt Kajaanin Puutavara Osakeyhtiölle / Kajaani Oy:lle.
Pitkänen suunnitteli useita Kajaanin Puutavara Osakeyhtiön (vuodesta 1945 Kajaani Oy) rakennuksia 1930–, 1940– ja 1950–luvuilla.
Asuinrakennuksia.
Lisäksi lukuisia yksityistaloja eri puolilla Kajaania.
Työt Iisalmessa.
Pitkänen on suunnitellut myös Iisalmen Kauppahallin katososan eli lipan, joka rakennettiin 1930-luvulla.
Muut työt.
Lisäksi Pitkänen on suunnitellut Ristijärven kirkon korjauksen 1954–1955 ja Konneveden kirkon korjauksen vuonna 1956 sekä Pielaveden Suojalan muutos- ja laajennustyöt. Laajennusosa käsittää lautarakenteisen salin näyttämöineen. Yläkerrassa on vahtimestarin asunto ja toimistotiloja. Pitkänen on suunnitellut myös Kajaanin mieslaulajien kunniamerkin ja lipun vuonna 1937. Pitkänen on ollut myös suunnittelemassa Turun konserttitaloa yhdessä Alvar Aallon kanssa. Pitkänen on myös mahdollisesti suunnitellut vuonna 1937 valmistuneen nk. Jämäksen kasarmin Kuhmossa.