tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Winterreise

Winterreise ("Talvinen matka") op. 89, D. 911, on Franz Schubertin vuonna 1827 säveltämä laulusarja, joka pohjautuu Wilhelm Müllerin runoihin. 
Schubert sävelsi sarjan viimeisinä vuosinaan ja tarkisti teoksen painoon lähtevän version viimeisinä elinpäivinään. Siitä on tullut lied-repertuaarin maineikkain teos, jota esitetään ja levytetään jatkuvasti.
Sarjassa on 24 laulua, jotka kuvaavat päähenkilön päämäärätöntä matkaa pois hänet hylänneen rakastettunsa talosta. Matkan varrella erilaiset kohteet antavat aiheen runolle. Näiden ihmisten rakennelmien ja luonnonilmiöiden kautta päähenkilö peilaa suruaan. 
Runot muodostavat jatkumon, mutta niin irrallisen, että useimpien runojen paikkaa voitaisiin vaihtaa tarinan logiikan kärsimättä. Ensimmäiset laulut sijoittuvat kaupunkiin, josta päähenkilö lähtee. Myöhemmissä ollaan kaupungin ulkopuolella tai muissa kylissä.
Laulut.
Laulujen yhteydessä ilmoitettu nimen lisäksi alkusanat ja alkuperäissävellaji.
Levytyksiä.
Elokuvaversioita
Jaana Savolainen

Jaana Maarit Savolainen (s. 23. tammikuuta 1964 Lappeenranta) on suomalainen maastohiihdon maailmanmestari ja olympiamitalisti. 
Urheilu-ura.
Savolainen saavutti viestissä pronssia Calgaryn olympialaisissa 1988 ja voitti kultaa Lahden MM-kisoissa 1989. Hän edusti Outokummun Partiota vuoteen 1987 saakka, jolloin siirtyi Lahden Hiihtoseuraan.
Calgaryn olympialaisissa Savolainen sijoittui henkilökohtaisella vapaan hiihtotavan 20 kilometrillä 28:nneksi. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän oli viestissä neljäs, takaa-ajossa 18:s, perinteisen hiihtotavan 5 kilometrillä 26:s ja vapaan hiihtotavan 30 kilometrillä 28:s. MM-kilpailuissa hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa oli 16. sija vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä Lahdessa 1989.
Savolainen voitti urallaan kaksi maailmancupin osakilpailua: Holmenkollenin kisoissa 10 kilometriä vuonna 1986 ja Soldier Hollowissa 5 kilometriä vuonna 1989. Hän päätti kansainvälisen uransa vuoden 1992 lopussa.
Luisteluhiihdon taitajana Savolainen hiihti maajoukkueessa viestissä yleensä kolmannen tai neljännen osuuden, koska saman ajan suomalaisista naishuippuhiihtäjistä Pirkko Määttä ja Marja-Liisa Kirvesniemi olivat lähinnä perinteisen tyylin hiihtäjiä.
Savolainen harrasti nuorempana myös yleisurheilua. Hänellä on muun muassa kaksi SM-pronssia nuorten sarjasta maastojuoksun joukkuekilpailusta.
Hiihtouran jälkeen.
Savolaisella on yo-merkonomin ja erikoisammattivalmentajan koulutukset. Lisäksi hänellä on koulutusta kiinalaiseen lääketieteeseen, manuaaliseen selkäterapiaan ja lasten akupunktioon. Savolaisen on tehnyt toiminimellä akupunktiota ja hierontaa vuodesta 2005. Hän on toiminut myös hiihtovalmentajana. Savolainen toimi pitkään Eurosportilla hiihtolähetysten kommentaattorina. Savolainen vetää aikuisten hiihtokoulua Lahdessa.
Savolaisen aviomies on Timo Huttunen. Perheeseen kuuluu kolme poikaa.
Tullimäki

Tullimäki () on vajaan 500 asukkaan kaupunginosa Kokkolassa. 
Tullimäki sijaitsee Kokkolan keskustan pohjoispuolella; matkaa keskustaan on noin 1,5 kilometriä. Merenrantaan on Tullimäeltä noin 0,5 kilometriä. Tullimäen aluetta rajaa pohjoisessa ja idässä Outokummuntie, etelässä Pohjoisväylä ja lännessä Tullioja-niminen oja. Tullimäen alue koostuu neljästä suuremmasta kadusta, jotka ovat nimeltään "Kesätie", "Syystie", "Talvitie" ja "Kevättie", sekä Kesätien jatkeena olevasta "Rinnetiestä". Toisinaan Tullimäen alue jaetaan korkeuserojen mukaisesti vielä Tullimäkeen ja Tulliojaan. Tullimäen itäpuolella sijainneen Kokkolan vanhan raviradan alueelle 2000-luvulla rakennettu, osin vielä keskeneräinen asuinalue katsotaan tätä nykyä usein Tullimäkeen kuuluvaksi. Tullimäellä sijaitsee yksi Kokkolan kolmesta siirtolapuutarhasta.
Rakennuskanta.
Kesä- ja Talvitien sekä Syystien mäenpäällisen osan asuinrakennukset ovat pääosin valmistuneet 1950-luvulla ja edustavat pääosin ns. rintamamiestalo-tyyppiä, Tulliojan puoleisen osan Syystietä sekä Kevättien rakennukset on pääosin rakennettu 1970- ja 1980-luvuilla. Mäenpäällisen osan päärakennukset ovat puolitoistakerroksisia, rapattuja tai lautaverhoiltuja; tontteja reunustavat pensasaidat ja pihoilla on tyypillisesti runsaasti puita ja pensaita.
Luonto.
Tullimäen pohjoisosassa sijaitsee maisemallisesti merkittävä Hyytiäisenmäen niittyalue, joka on jäänne paikalla sijainneen talon pihapiiristä ja pelloista. Kokkolan seudun Luonto ry sekä Kokkolan kaupunki ovat hoitaneet niittyä viime vuosina.
Alueen nimen alkuperä.
Tullimäki on saanut nimensä mahdollisesti lähellä sijainneesta tullista. Nimi 'Tyllbacka' esiintyy jo ainakin J. Cajanuksen Kokkolaa esittävässä kartassa, joka julkaistiin 1760-luvulla. Alun perin alueen suomenkielinen nimi oli Tullinmäki, joka sittemmin on lyhentynyt nykyiseen muotoonsa.
Harri Eloranta

 
Harri Henrik Eloranta (s. 4. joulukuuta 1963 Köyliö) on suomalainen ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia Albertvillen olympialaisten 10 kilometrin matkalla vuonna 1992.
Ura.
Eloranta osallistui neljiin olympialaisiin 1988, 1992, 1994 ja 1998. Pronssin lisäksi hän oli Albertvillessä 20 kilometrillä ja Lillehammerissa viestissä viides. MM-kisoissa Elorannan parhaat sijoitukset olivat vuonna 1997 Brezno-Osrbliestä viestin seitsemäs tila ja vuonna 1988 Feistritzistä sprinttimatkan 12. tila. Tätä ennen hänen edelliset arvokisamitalinsa olivat junioreiden Juniorien MM-kisoissa 1981 Eloranta voitti 15 km:n maailmanmestaruuden ja sprintin pronssia. Maailmancupin osakilpailuissa Eloranta oli parhaimmillaan viides Östersundissa kaudella 1988–1989. SM-kilpailuissa hän voitti useita kultamitaleja.
Seuratasolla Eloranta edusti Säkylän Urheilijoita. Hänet valittiin vuoden sotilasurheilijaksi vuonna 1992.
Flygbussarna

Flygbussarna () on markkinointinimitys lentokenttäpikavuoroille monien lentoasemien ja kaupunkien välillä Ruotsissa. Niitä liikennöi "FAC Flygbussarna Airport Coaches AB". Vuoroilla on yhtiön oma lippujärjestelmä, eikä se siten ole yhteensopiva paikallisten joukkoliikennejärjestelmien lipputuotteiden kanssa.
Reitistö.
Flygbussarna liikennöi kymmenelle lentoasemalle.
Bohainmeri

Bohainmeri (, Bo Hai), aiemmalta nimeltään Tšilinlahti, on Tyynenmeren sivumeri Kiinassa Keltaisenmeren pohjukassa. Merialueen pinta-ala on 823 000 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Kiinan Shandongin, idässä Hebein maakuntaan ja Tianjinin kaupunkiin, sekä pohjoisessa Liaoningin maakuntaan. 
Meren nimi merkitsee sivumerta ja on muodostettu sanoista "bó" ’sivu’ ja "hǎi" ’meri’. Aiempi nimi viittasi Hebein maakunnan Qing-dynastian aikaiseen (1644–1912) nimeen Tšili, kiinaksi Zhili ’suoraan hallittu’.
Bohainmereen laskevat Keltainenjoki (Huanghe, Huáng Hé), Liaojoki (Liaohe, Liao Hé) ja Haijoki (Haihe, Hai Hé) muodostaen yhteensä noin 1,6 miljoonan neliökilometrin valuma-alueen. Merialueen vesi pääsee vaihtumaan Keltaisenmeren veden kanssa Shandongin niemimaan ja Liaotungin niemimaan välisen Bohainsalmen kautta. Bohainmeri on lähinnä päiväntasaajaa sijaitseva merialue, joka jäätyy joka vuosi.
Merialue kuuluu keskileveysasteiden monsuuni-ilmastoon. Kesällä on kosteaa ja lämmintä. Pintaveden lämpötila on kesällä 20–25 °C. Talvella sen sijaan on kuivaa ja tavallisesti marraskuun lopulta maaliskuun alkuun niin kylmää että meri jäätyy. Kylmän ilman virratessa Mongolian aroilta vesi merenlahdissa jäätyy nopeasti, vaikka kokonaan Bohainmeri jäätyy vain kylminä talvina. Normaalitalvina Laizhounlahti (etelässä), Bohainlahti (lännessä) ja Liaotunginlahti (pohjoisessa) jäätyvät 25–50 cm paksuudelta, kovina talvina jääpeite pohjoisessa voi olla metrinenkin. Voimakas vuorovesi (4–8 metriä) ja tuulet liikuttavat ja kasaavat jäätä.
Bohainmeren suolaisuus on 29–32 promillea. Kesällä monsuunisateiden aikaan suolaisuus on alhaisimmillaan ja kohoaa talvikuukausina lähelle Keltaisenmeren 30–34 promillen suolaisuutta.
Waxholmsbolaget

Waxholmsbolaget, oikeastaan Waxholms Ångfartygs AB on Tukholman läänin omistama varustamo Ruotsissa. Se on vastuussa julkisesta vesiliikenteestä Tukholman saaristossa. Waxholmsbolagetilla on kolme varsinaista terminaalia: Strömkajen Tukholman keskustassa, Vaxholmissa ja Stavsnässa.
Liikennöinti.
Waxholmsbolagetin lipun alla matkustaa vuosittain saaristoon noin 1,7 miljoonaa matkustajaa alueella, joka ulottuu pohjoisen Arholmasta etelän Landsortiin. Kaiken kaikkiaan Waxholmsbolagetin ja sen urakoitsijoiden suorittamaan liikenteeseen käytetään yhteensä noin 60 erilaista alusta. Kesäisin liikennöidään noin 300:lle eri laiturille Tukholman saaristossa. Yrityksellä on 25 omaa alusta. Näistä neljä liikennöi SL-lipun alla Djurgårdeniin (Djurgårdsfärjan), joilla matkustaa vuosittain noin 2,2 miljoonaa matkustajaa. 
Waxholmsbolaget on toiminut Tukholman saaristossa vuodesta 1869 lähtien. Tukholman lääni on omistanut yrityksen vuodesta 1967. Vuonna 1970 Waxholmsbolaget osti Djurgården-lautat. Liikennettä tuetaan verovaroin.
Nokia 9300i

Nokia 9300i on Nokia 9300:n vuonna 2005 markkinoille tullut seuraajamalli. Merkittävin ero on edellisestä mallista puuttunut langaton lähiverkko, WLAN. Puhelimen muoto ja toiminnot kunnioittavat kaikista kommunikaattoreista tutuksi tullutta kaavaa, jossa ulospäin laite muistuttaa kookasta, mutta tavanomaista Nokian puhelinta, ja sisältä löytyy täydellinen qwerty-näppäimistö ja iso graafinen näyttö. 
Markkinoille tullessaan se oli noin 850 euron hintainen .
Tapio Nurmela

Tapio Juhani Nurmela (s. 2. tammikuuta 1975 Rovaniemi) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Nurmelalla on kolme aikuisten arvokisamitalia joukkuekisoista.
Nurmela edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa. Hän lopetti urheilu-uransa vuonna 1999. Urheilu-uransa jälkeen Nurmela on työskennellyt lennonjohtajana.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 2002

XVIII talviolympialaiset järjestettiin vuonna 2002 Salt Lake Cityssä, Utahissa, Yhdysvalloissa. Pikaluistelussa järjestettiin kymmenen kilpailutapahtumaa. 
Pikaluistelukilpailut käytiin 1 400 metrin korkeudella merenpinnasta 35 miljoonaa euroa maksaneella "Olympic Ovalilla"
Ville Räikkönen

 
Ville Räikkönen (s. 14. helmikuuta 1972 Tuusula) on suomalainen entinen ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti. Räikkönen voitti yllättäen pronssia Naganon olympialaisten 1998 ampumahiihdon sprinttimatkalla. Kisa jouduttiin ensin edellisenä päivänä keskeyttämään rankan lumisateen vuoksi.
MM-tasolla Räikkösen paras sijoitus oli 1998 Pokljukassa saavutettu takaa-ajon viides tila ja saman vuoden Hochfilzenin MM-joukkuekilpailun neljäs sija. Brezno-Osrblien MM-kilpailuissa 1997 hän sijoittui normaalimatkalla seitsemänneksi, sprintissä ja takaa-ajossa kahdeksanneksi. Pokljukan MM-kilpailuissa 2001 hän oli normaalimatkalla yhdeksäs ja viestissä viides. 
Naganon olympiapronssi oli samalla Räikkösen ainoa maailmancupin palkintosija. Neljänneksi hän sijoittui 20 km:llä Pokljukassa niin ikään kaudella 1997–1998.
Nuorten MM-kilpailuissa 1992 Canmoressa, Kanadassa Räikkönen saavutti pronssia sprintissä (10 km) sekä sijoittui 12:nneksi normaalimatkalla (15 km). Joukkuekilpailussa hän sijoittui Paavo Puurusen ja Ville Kotikummun kanssa seitsemänneksi, ja viestissä Suomen joukkue hylättiin.
Seuratasolla Räikkönen edusti Tuusulan Voima-Veikkoja.
Hän on nykyään FK Tornin fysikaalinen valmentaja ja NCC:n kehityspäällikkö.
Ville Räikkönen on sukua entiselle kilpa-autoilijalle Kimi Räikköselle.
Pyhä Sixtus I

Pyhä Sixtus I (joskus myös Xistus I) (n. 42–127) oli 7. paavi. Hänen paaviutensa ajankohdasta ei ole tarkkaa tietoa, mutta useimmiten hänen paaviuskaudekseen on päätelty vuodet 117–127. Hänen muistopäivänsä on 3. huhtikuuta.
Pamela Tola

Pamela Tola (s. 15. lokakuuta 1981 Ruotsinpyhtää) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hänen läpi­murto­elo­kuvansa näyttelijänä oli Dome Karu­kosken ohjaama "Tyttö sinä olet tähti" (2005), josta hän sai ensimmäisen Jussi-ehdokkuutensa. Tola on näytellyt myös Karu­kosken elo­kuvissa "Leijonasydän" ja "Napapiirin sankarit". Hän oli yksi MTV3:n "Saturday Night Liven" pää­näyttelijöistä.
Tola on ohjannut neljä pitkää elokuvaa, joista ensimmäinen oli elo­kuva oli 2018 ensi-iltansa saanut "Swingers". Suosituin Tolan ohjaamista elokuvista on "Teräsleidit", joka sai lähes elokuvateattereissa. Tola ohjaa sille jatko-osan "Teräsleidit – kuin viimeistä päivää", jonka ensi-ilta on joulupäivänä 2025.
Opinnot ja harrastukset.
Tola kirjoitti yli­oppilaaksi Niinivaaran lukiosta Joensuusta vuonna 2001. Ennen Teatteri­korkea­kouluun pääsemistään hän opiskeli vuoden verran sosio­nomiksi ja tanssi­terapeutiksi Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulussa. Tola on harrastanut näyttelemistä kymmen­vuotiaasta alkaen video­elo­kuvissa ja harrastaja­teattereissa.
Tolalta ilmestyi vuonna 2007 kirja "Miksi näyttelen?", joka oli osa hänen Teatteri­korkea­koulun opin­näyte­työtään.
Yksityiselämä.
Tola joutui 1990-luvulla sisaruksineen ensin vuodeksi lastenkotiin ja sitten kahdeksaksi vuodeksi perhekotiin hänen isänsä ja myöhemmin myös äitinsä kuoltua. Tolan veli Joonatan Tola on kirjailija. Heidän setänsä Olli Tola tuottaa televisiosarjoja ja heidän serkkunsa Tuulianna Tola on toiminut juontajana televisiossa. Olli Tolan puoliso Lena Meriläinen on näyttelijä.
Tola avioitui vuonna 2008 tuottaja Pauli Waroman (s. 1978) kanssa. He saivat kaksi lasta, joulu­kuussa 2006 ja loppuvuodesta 2008 syntyneet pojat. Avioliitto päättyi helmikuussa 2012. 
Syksyllä 2015 Tola avioitui näyttelijä Lauri Tilkasen kanssa. He saivat poika­lapsen keväällä 2014 ja erosivat kesä­kuussa 2020.
Neljännen lapsensa Tola sai vuonna 2024.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1952

Jääkiekko oli seitsemättä kertaa olympialaisten ohjelmassa vuoden 1952 talviolympialaisissa Oslossa. Turnaus oli samalla 19. maailmanmestaruuskilpailut ja Euroopan-mestaruuskilpailut.. Turnauksen ottelut pelattiin 15.–25. helmikuuta 1952.
Kisoihin osallistui yhdeksän joukkuetta. Uusina maina mukana olympialaisten jääkiekkoturnauksessa olivat Suomi ja isäntämaa Norja. Saksa teki paluun olympiajääkiekkoon toisen maailmansodan jälkeen. Turnaus järjestettiin yksinkertaisena sarjana.
Turnauksen voitti Kanada. Olympiakulta oli sille jo kuudes. Toiseksi sijoittui Yhdysvallat. Ruotsi ja Tšekkoslovakia sijoittuivat tasapisteisiin, ja niillä oli myös sama maaliero. Näin ollen pronssimitalista järjestettiin uusintaottelu. Sen voitti Ruotsi. Kanada voitti seuraavan kerran miesten jääkiekon olympiakultaa vasta päivälleen 50 vuoden kuluttua.
Sarjataulukko.
Uusinta pronssimitalista
B-sarja.
Vuoden 1952 maailmanmestaruuskilpailujen B-sarja järjestettiin Liègessä, Belgiassa. Sarjan voitti Iso-Britannia, jonka maajoukkueessa oli vain englantilaisia pelaajia. Mukana ei ollut kanadalaisia tai skotteja.
Live in Tokyo

Live in Tokyo on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Queensrÿchen videotallenne vuodelta 1985. Se sisältää Tokiossa 5. elokuuta 1984 yhtyeen ensimmäisellä Japanin-kiertueella kuvatun ja äänitetyn konsertin. Sony julkaisi videon VHS- ja Laserdisc-formaatissa vain Yhdysvalloissa ja Japanissa.
Videon alkuperäinen painos on myyty loppuun eikä sitä ole julkaistu uudelleen DVD:llä. EMI julkaisi ääniraidat osana "Queensrÿche"-EP:n vuoden 2003 uusintapainosta. __notoc__
James Norris Memorial Trophy

James Norris Memorial Trophy on NHL:n palkinto, joka annetaan vuosittain vuoden parhaalle puolustajalle. Palkinnon saajasta äänestävät jääkiekkotoimittajat kauden päätyttyä. Äänestyksessä toimittajat antavat runkosarjan jälkeen viidelle parhaalle ehdokkaalle pisteitä järjestyksessä 10–7–5–3–1. Kolme eniten ääniä saanutta pelaajaa nimetään finalisteiksi ja palkinnon voittaja ilmoitetaan NHL:n palkintogaalassa pudotuspelien päätyttyä.
Palkinto on nimetty Detroit Red Wingsin entisen omistajan James E. Norrisin kunniaksi. Sen käyttöönottoa ehdottivat Norrisin neljä lasta vuonna 1953, vuosi tämän kuoleman jälkeen. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran NHL-kaudella 1953–1954 ja tuolloin sen voitti Red Kelly. Eniten Norris Trophy -voittoja on Bobby Orrilla, joka voitti palkinnon kahdeksan kertaa.
Useimmin palkitut.
8 kertaa
7 kertaa
5 kertaa
3 kertaa
2 kertaa
James Norris Memorial Trophy -voittajat.
Voittajat maittain
Mika Kuusisto

Mika Juhani Kuusisto (s. 13. joulukuuta 1967 Jurva) on entinen suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Hän oli viestijoukkueessa voittamassa pronssia Val di Fiemmen MM-kisoissa 1991 ja Albertvillen olympialaisissa 1992. Hän hiihti molemmissa kilpailuissa avausosuuden. Val di Fiemmessä Kuusisto oli henkilökohtaisilla matkoilla 10 kilometrillä 19:s ja 30 kilometrillä 24:s (molemmat perinteisen tyylin kilpailuja). Albertvillessä hän oli 30 kilometrin perinteisellä 26:s ja 50 kilometrin vapaalla 23:s.
Kuusisto edusti seuratasolla Ilmajoen Kisailijoita ja voitti Suomen mestaruuden vapaan tyylin 50 kilometrillä vuonna 1990 ja takaa-ajohiihdossa vuonna 1991. Hän on koulutukseltaan koululiikunnan ohjaaja, ammatikseen hän on tällä hetkellä maanviljelijä.
HMS Hecla (1839)

HMS Hecla oli Britannian kuninkaallisen laivaston 14. tammikuuta 1839 vesille laskettu Hydra-luokan toisen luokan sluuppi, höyrykäyttöinen siipiratasalus. Aluksen valmistuskustannukset olivat 31 404 puntaa, josta 10 888 puntaa käytettiin voimalaitteeseen. Aluksen koneet vaihdettiin vuosina 1848–1849. Alus osallistui Oolannin sotaan, jolloin sen päällikkönä oli William Hutcheon Hall. "Hecla" oli mukana Vitsandin kahakassa toukokuussa 1854 ja kapteeni Hallin ensimmäisessä hyökkäyksessä Bomarsundia vastaan 21. kesäkuuta 1854.
Alus myytiin 15. kesäkuuta 1863 2 550 punnalla kauppalaivaksi Williams and Companylle, joka nimesi aluksen "Typhooniksi".
Alitalia

Alitalia – Società Aerea Italiana () oli Italian kansallinen lentoyhtiö. Sen päämaja on Roomassa. Alitalia oli myös SkyTeam Alliancen jäsen.
Yhtiön lennot ovat keskittyneet Leonardo da Vincin kansainväliselle lentoasemalle Roomaan. Ennen yhtiö piti toisena solmukohtanaan Malpensan kansainvälistä lentoasemaa Milanossa, mutta yhtiön painopiste siirtyi helmikuussa 2008 kokonaan Roomaan.
Alitalia perustettiin vuonna 1946. Silloin sen nimi oli Aerolinee Italiane Internazionali, mutta tavallisesti se tunnettiin Alitaliana.
Vuonna 2021 Alitalia ilmoitti, että se lopettaa kaikki toiminnot uudelleenjärjestelyn myötä, ja sen tilalle perustettiin uusi lentoyhtiö nimeltään Italia Trasporto Aereo eli ITA Airways.
Talousvaikeudet.
Alitalia on ollut taloudellisesti suurissa vaikeuksissa, ja Italian valtio on ilmoittanut myyvänsä merkittävän osan omistustaan lentoyhtiössä. Vuonna 2006 Alitalia teki tappiota 406 miljoonaa euroa, lentokalusto on uusimisen tarpeessa ja yhtiöllä on velkaa yli miljardi euroa. Alitalian ostajiksi spekuloitiin Aeroflotia ja Italian suurinta pankkia UniCreditiä, italialaista lentoyhtiö Air Onea tai yhdysvaltalaisia sijoittajia Texas Pacific Groupia ja Matlin Pattersonia. Erään Italian valtuutetun mielestä Alitalia pitäisi myydä yhdellä eurolla.
Keväällä 2008 Air France-KLM teki tarjouksen Alitalian ostamisesta mutta veti myöhemmin tarjouksen pois.
Tämän jälkeen Alitalia sai italialaisten liikemiesten kokoaman tukipaketin, jotta yhtiö pysyisi Italiassa. Investoinnin suuruus on 700–800 miljoonaa euroa. Yhtiö haettiin elokuussa 2008 konkurssiin. Joulukuussa sen osti sijoittajaryhmä Italian Air Company, joka liitti yhtiön Air One -lentoyhtiöön. Lisäksi osakkaaksi tuli Air France-KLM. Alitalian ja Air Onen uudelleenjärjestelyissä niiden kalustosta vähennettiin 25 lentokonetta ja 11 000 työpaikkaa. Uusi yhtiö aloitti lennot tammikuussa 2009.
Vuonna 2014 Alitalia fuusioutui Etihad Airwaysin kanssa. Sen tarkoituksena oli turvata yli 10 000 työpaikkaa. Vuonna 2017 Alitalia hakeutui uudelleen konkurssiin, jonka jälkeen on neuvoteltu fuusiosta muiden yhtiöiden kanssa. Vuonna 2019 China Eastern Airlines ilmaisi kiinnostuksensa Alitalian ostamiseen.
Kohteet.
Afrikka:
Aasia:
Eurooppa:
Pohjois-Amerikka
Etelä-Amerikka
Laivasto.
Yhtiön laivastoon kuului kesäkuussa 2021 seuraavat koneet (ei sisällä Alitalia CityLinerin koneita):
HMS Vulture (1843)

HMS Vulture oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1843 vesillelaskettu siipirattain varustettu Cyclops-luokan 2. luokan fregatti. Alus luokiteltiin 1850-luvulla uudelleen korvetiksi.
Valmistus.
Alus tilattiin 18. maaliskuuta 1841 Pembroken telakalta, missä vastuullisena mestarina oli William Fairbairn. Köli laskettiin syyskuussa 1841. Alus laskettiin vesille 21. syyskuuta 1843 ja valmistui 7. kesäkuuta 1845. Aluksen runko maksoi 24 323 puntaa, koneet 21 429 puntaa ja varustaminen 11 139 puntaa.
Palvelus.
Itä-Intian laivastoasemalle alus määrättiin 15. helmikuuta 1845 päällikkönään John MacDougall. Se oli 25. marraskuuta 1852 Devonportissa, missä päällikkyyden vastaanotti Frederick Henry Hastings Glasse.
Oolannin sodassa alus oli brittiläis-ranskalaisessa Itämeren laivastossa. Aluksen päälliköksi vaihtui 3. kesäkuuta 1856 Frederick Archibald Campbell, kun alus oli Välimeren laivastossa.
Alus myytiin 1866 romutettavaksi Castlelle Charltoniin ja romutettiin joko vuonna 1866 tai mahdollisesti jo lokakuussa 1863.
Sami Repo

Sami Repo (s. 8. marraskuuta 1971 Simpele) on suomalainen entinen hiihtäjä ja olympiamitalisti. Repo voitti olympiapronssia Naganossa 1998 viestissä. Lahden MM-kisoissa 2001 hän oli mukana MM-kultaa voittaneessa viestijoukkueessa, mutta menetti mitalinsa joukkueen muiden jäsenten jäädessä kiinni dopingin käytöstä. Junioritasolta hänellä alle 18-vuotiaiden PM-pronssia 1988 (10 km perinteinen), PM-kultaa 1989 (10 km vapaa) ja MM-pronssia vuodelta 1991 (10 km perinteinen).
Suomen mestaruuksia Revolla on yleisessä sarjassa yhdeksän (50 km perinteinen ja vapaa 1997, 1998, 2002; takaa-ajo 2002, 2003; 30 km vapaa 2004; 10 km vapaa 2004; viestihiihto 2001, 2004).
Maailmancupin kilpailuissa Repo sijoittui kerran toiseksi (10 km Beitostölen 29. marraskuuta 2000) ja kahdesti kolmanneksi (10 km Vuokatti 26. marraskuuta 1995 ja 10 km Muonio 28. marraskuuta 1998).
Hänen parhaat arvokisasijoituksensa ovat vuoden 2001 Lahden kisojen 11. sijat niin takaa-ajossa kuin 15 kilometrilläkin.
Seuratasolla Repo edusti Joensuun Katajaa ja Joutsan Pommia.
Repo on koulutukseltaan juristi ja työskentelee julkisena oikeusavustajana. Hänet on hyväksytty asianajajaksi 2019.
Lacoste (yritys)

Lacoste on ranskalainen vaatetusalan yhtiö, jonka perusti tennispelaaja René Lacoste vuonna 1933. Vuonna 2019 yhtiöllä oli 1 100 myymälää ja 8 500 työntekijää.
Yritys.
Lacosten tunnetuin tuote on pikeepaita, jonka René Lacoste suunnitteli vaihtoehdoksi tennispelaajien siihen asti käyttämien kauluspaitojen tilalle. Niiden ensimmäinen kultakausi oli 1980-luvulla, jolloin paitojen suosion takia ne nousivat maailman kopioiduimpien tuotteiden joukkoon. Merkki onkin yksi eniten piratismista kärsiviä vaatevalmistajia.
2000-luvulla Lacosten suosio lähti uuteen nousuun. Nykyään se on erityisesti nuorten suosiossa. Vuonna 2018 merkin pääsuunnittelijana toimi Christophe Lemaire. Lacostella on neljä erilaista vaatemallistoa ("Club", "Sportswear", "Sport" ja "!") sekä miehille että naisille, ja lisäksi se on laajentanut tuotantoaan myös aurinkolasien valmistukseen, kenkiin, kosmetiikka-alalle, lasten vaatteisiin sekä kodin tekstiileihin. Viime vuosina Lacosten suosio on noussut varsinkin nuorten miesten keskuudessa, ja valkoiset Lacosten jalkineet ovat muotimaailmassa käytettävä käsite.
Lacoste on näkyvästi mukana urheilumaailmassa – tenniksen lisäksi golfissa ja purjehduksessa. Tunnetuimpia Lacosten tuotteita käyttäviä urheilijoita ovat tennispelaajat Novak Đoković ja Dominika Cibulková sekä golfaaja Colin Montgomerie.
Logo.
Lacoste tunnetaan vuonna 1933 luodusta krokotiililogostaan, joka viittaa René Lacosten lempinimeen "Krokotiili". Logo on muotimaailman tunnetuimpia merkkejä.
Lacostella oli pitkäaikainen riita honkongilaisen Crocodile Garments -yhtiön kanssa logon ja vaatteiden takia. Molemmat käyttävät krokotiililogoa. Crocodile Garments käyttää krokotiililogoa, joka katsoo vasemmalle, ja Lacoste käyttää krokotiililogoa, joka katsoo oikealle. Yhtiöt taistelivat logo-oikeuksistaan Kiinassa vuonna 2003, ja taistelun voitti Crocodile Garments. Yhtiö kuitenkin suostui vastineeksi muuttamaan hieman logoaan.
HMS Magicienne (1849)

HMS Magicienne oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1849 vesillelaskettu 16-tykkinen Magicienne-luokan 2. luokan siipiratasfregatti, joka osallistui Oolannin sotaan.
Valmistus.
Alus tilattiin 25. huhtikuuta 1847 ensimmäisen luokan sluuppina. Tilaus muutettiin 5. elokuuta etrin alukseksi, jonka köli laskettiin syyskuussa 1847. Se laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1849 ja valmistui 20. helmikuuta 1853.
Palvelus.
Aluksen päälliköksi määrättiin 25. marraskuuta 1852 Thomas Fisher, jonka johdolla alus siirtyi 1854 Itämerelle. Aluksen päälliköksi määrättiin 26. tammikuuta 1855 Nicholas Vansittart, jonka alaisuudessa palattiin Itämerelle Oolannin sotaan. Alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin 26. toukokuuta 1856 Plymouthin telakalle.
Alus palautettiin 29. toukokuuta palvelukseen päällikkönään Vansittart. Se siirtyi Välimerelle ja edelleen Itä-Intiaan ja Kiinaan. Aluksen päälliköksi määrättiin 28. syyskuuta 1859 John Edmund Commerell palveluksen jatkuessa Itä-Intiassa ja Kiinassa. Alus palasi Englantiin, jossa se poistettiin palveluksesta ja siirrettiin telakalle Plymouthiin.
Alus palasi palvelukseen 13. maaliskuuta 1862 päällikkönään Ernest L. V. C. A. J. E. Leiningen, jonka johdolla alus purjehti Itämerellä ja sen jälkeen Välimerellä. Aluksen ollessa Välimerellä päälliköksi määrättiin 1. huhtikuuta 1863 William Armytage. Alus poistettiin palveluksesta 12. joulukuuta 1864 Plymouthissa.
Alus myytiin syyskuussa 1866 Plymouthissa romutettavaksi Marshallille.
Alppihiihto talviolympialaisissa 1936

IV talviolympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissa vuonna 1936 alppihiihto oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa. Alppihiihdossa järjestettiin kaksi kilpailutapahtumaa: miesten ja naisten alppiyhdistetty.
Mitalistit.
Miesten alppiyhdistetty.
Syöksynrinteen pituus oli 3 800 metriä, kokonaispudotusta 959 metriä. Pujottelurinne oli 600 metriä pitkä ja kokonaispudotusta 200 metriä.
Naisten alppiyhdistetty.
Syöksynrinteen pituus oli 3 300 metriä, kokonaispudotusta 820 metriä. Pujottelurinne oli 600 metriä pitkä ja kokonaispudotusta 200 metriä.
AeroMéxico

Aeroméxico on Meksikon suurin, vuonna 1934 perustettu lentoyhtiö. Se operoi 400 lentoa päivittäin tai 750 lentoa Aerolitoralin kanssa Meksikossa, Euroopassa sekä Pohjois-ja Etelä-Amerikassa. AeroMéxico on SkyTeamin perustajajäsen. Yhtiö operoi lentojaan Méxicon kansainväliseltä lentoasemalta.
Laivasto.
Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 6,5 vuotta.
HMS Cossack (1854)

HMS Cossack oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1854 vesillelaskettu Cossack-luokan potkurikorvetti.
Valmistus.
Venäjän keisarikunta tilasi aluksen W. &amp; H. Pitcherin telakalta Northfleetistä Itämeren laivastolle. Aluksen nimeksi oli suunniteltu Witjas. Krimin sodan sytyttyä Britannia kuitenkin takavarikoi edelleen telakalla olleen aluksen ja luovuttaen sen Kuninkaalliselle laivastolle 5. huhtikuuta 1854.
Palvelus.
"Cossackin" kapteeniksi määrättiin 19. elokuuta 1854 palvelukseen otettaessa Chathamissa Edward Gennys Fanshawe, jonka tehtävänä oli purjehtia Itämerelle. Alusta käytettiin Venäjän Itämeren laivastoa vastaan Oolannin sodassa. Aluksen päälliköksi määrättiin 21. elokuuta 1855 James Horsford Cockburn. Alus määrättiin heinäkuussa 1856 Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle, jossa sen kotisatamana oli pääosan ajasta Greytown Nicaraguassa. Alus palasi Englantiin, jossa se poistettiin palveluksesta 15. heinäkuuta 1857 Sheernessissä.
Alus palasi palvelukseen 16. kesäkuuta 1859 Sheernessissä komentajanaan Richard Moorman. Alus palasi Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle ja sieltä edelleen Kiinaan. Se palasi vuoden 1861 alussa Englantiin ja se poistettiin palveluksesta 22. elokuuta 1862 Sheernessissä.
Alus palasi palvelukseen 19. toukokuuta 1863 Välimeren laivastoon komentajanaan William Rae Rolland. Aluksen päälliköksi määrättiin 26. toukokuuta 1865 Richard Dunning White. Alus palasi Englantiin ja se poistettiin palveluksesta 23. helmikuuta 1867 Sheernessissä.
Alus palasi palvelukseen 9. joulukuuta 1868 komentajanaan John Edward Parish määrättynä Itä-Intian asemalle. Aluksen päälliköksi määrättiin 12. elokuuta 1871 australialainen Robert Gordon Douglas. Alus palasi Englantiin, jossa se poistettiin palveluksesta 18. heinäkuuta 1873 Sheernessissä ja se myytiin romutettavaksi 19. toukokuuta 1875 Castlelle Charltoniin.
HMS Esk (1854)

HMS Esk oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1854 vesillelaskettu Highflyer-luokan höyrykäyttöinen potkurikorvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin 18. elokuuta 1852 Millwallista J. Scott Russelin telakalta ja sen köli laskettiin huhtikuussa 1853. Alus laskettiin vesille 12. kesäkuuta 1854 ja se valmistui saman vuoden lopulla 21. joulukuuta.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 28. lokakuuta 1954 Woolwichissa päällikkönään Thomas Francis Birch. Alus osallistui Krimin sotaan palvellen Itämerellä (Oolannin sota) ja Mustallamerellä. Alus poistettiin palveluksesta 26. helmikuuta 1856.
Alus palasi palvelukseen 1. maaliskuuta 1856 komentajanaan Robert John le Mesurier McClure. Alus palveli Itä-Intian ja Kiinan asemilla, missä aluksen päällikkö oli samalla laivastonprikaatin osastonkomentaja ennen Kantonin taisteluita toisessa oopiumisodassa. Alus palasi Englantiin, jossa se poistettiin palveluksesta 26. kesäkuuta 1861 Portsmouthissa.
Alus palasi palvelukseen 22. toukokuuta 1863 komentajanaan John Fane Charles Hamilton, joka oli aluksen päällikkönä Uudessa-Seelannissa kuolemaansa saakka. Aluksen päälliköksi määrättiin 16. heinäkuuta 1864 John Proctor Luce ja samalla aluksen uudeksi kotipaikaksi määrättiin Australia. Alus palasi Englantiin, missä se poistettiin palveluksesta 17. lokakuuta 1867 Portsmouthissa.
Alus romutettiin vuonna 1870 Portsmouthissa.
Sami Mustonen

Sami Mustonen (s. 6. huhtikuuta 1977 Kemijärvi) on suomalainen freestylehiihdon kumparelaskija ja olympiamitalisti. 
Mustonen opiskelee Lapin yliopiston yhteiskuntatieteiden tiedekunnan johtamisen koulutusohjelmassa. Hänen valmentajansa oli Pekka Lehtikallio ja seuransa kemijärveläinen Avalanche Ski Club.
Mustonen lopetti uransa kauden 2006–2007 päätteeksi ja siirtyi Suomen freestylemaajoukkueen valmentajaryhmään. Keväällä 2010 hänet valittiin Suomen kumparelaskumaajoukkueen päävalmentajaksi.
Spanair

Spanair oli espanjalainen lentoyhtiö, jolla oli kohteita Euroopassa ja Afrikassa. Reittilentojen lisäksi yhtiö oli aktiivinen charter-markkinoilla. Yhtiön päätukikohta oli Palma de Mallorcalla, sivutoimipisteet Madridissa ja Barcelonassa.
Spanair liittyi Star Allianceen vuonna 2003. Yhtiö oli kokonaan SAS Groupin omistuksessa, mutta tammikuussa 2009 SAS myi enemmistöosuuden yhtiöstä yhden euron hintaan ja jäi omistamaan yhtiöstä 19,9 %. Kauppaan sisältyivät Spanairin vastuut ja velvollisuudet, mukaan lukien mahdolliset vahingonkorvausvelvoitteet liittyen elokuun 2008 lento-onnettomuuteen. Yhtiö työllisti noin 2 500 henkilöä.
Yhtiön toiminta päättyi 27.1.2012 yhtiön heikon taloustilanteen parantamiseen tähdänneiden neuvotteluiden kariuduttua tuloksettomina. Katalonian aluehallinto ei kyennyt enää rahoittamaan yhtiötä. SAS antoi tulosvaroituksen, koska sillä oli Spanairilta paljon velkasaatavia.
Historia.
Yhtiön perustivat joulukuussa 1986 SAS ja Viajes Marsans. Lentotoiminta aloitettiin maaliskuussa 1988 charter-lennoilla Eurooppaan. Kaukolennot Yhdysvaltoihin, Meksikoon ja Dominikaaniseen tasavaltaan aloitettiin vuonna 1991 ja kotimaan reittilennot maaliskuussa 1994. Yhtiö lensi kaukolentoja Boeing 767-300 -koneella Washingtoniin ja Buenos Airesiin 1990-luvun lopussa.
20. elokuuta 2008 klo 14.45 paikallista aikaa Spanair-yhtiön MD-82-matkustajakone oli nousemassa Madridin lentokentältä, kun se suistui kiitotieltä ja syttyi tuleen. Onnettomuusraportin mukaan kone nousi ilmaan solakot ja laipat sisällä, jolloin kone alkoi heti nousun alussa nopeuden vähentymisen vuoksi sakata. Perämiehellä oli henkilökohtaisista syistä (raportin mukaan sovittu tapaaminen tyttöystävän kanssa Gran Canarialla) kiire nousuun, ja lisäksi varoitussummeri oli kytketty pois päältä. Tällä lennolla JK 5022 Madridista Las Palmasiin oli 172 matkustajaa, ja kuolonuhreja oli 154.
Laivasto.
Syyskuussa 2010:
Kohteet.
Espanja
Irlanti
Italia
Itävalta
Päiväntasaajan Guinea
Ruotsi
Saksa
Tanska
Suomi
Erik Larsson

Erik August ”Kiiruna-Lasse” Larsson (20. huhtikuuta 1912 Kurravaara – 10. maaliskuuta 1982 Kiiruna) oli ruotsalainen maastohiihdon olympiavoittaja.
Vysoké Tatryn MM-hiihdoissa 1935 Larsson hiihti Ruotsin viestijoukkueessa pronssille. Vuotta myöhemmin Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisissa hän voitti 18 kilometrin hiihdossa kultamitalin ja saavutti lisäksi viestistä pronssia. Parhaana menestyksenä ennen olympiavoittoa Larssonilla oli Ounasvaaran 18 km:n voitto keväällä 1935.
Larsson lopetti kilpaurheilun kolme vuotta olympiavoittonsa jälkeen käännyttyään esikoislestadiolaisuuteen, jossa hän toimi myöhemmin maallikkosaarnaajana Kiirunassa. Myös hänen poikansa Lars Larsson (1937-2020) toimi saarnaajana Ruotsin Luulajassa. Erik Larssonin äidinkieli oli suomi.
Vuonna 1936 hän sai arvostetun Svenska Dagbladetin kultamitalin onnistuneen vuoden tuloksena.
Erik Larssonin pojan tytär Åsa Larsson (s. 1966) on Ruotsissa tunnettu veroasioihin erikoistunut juristi ja kirjailija.
Martin Lundström

Martin Lundström (30. toukokuuta 1918 Norsjö – 30. kesäkuuta 2016 Uumaja) oli ruotsalainen maastohiihdon olympiavoittaja, jonka menestyksekkäimmät vuodet ajoittuvat 1940-luvun loppuun ja 1950-luvun alkuun.
Kävelijänä urheilu-uransa aloittanut Lundström ryhtyi hiihtäjäksi 1940-luvun alussa. Vuonna 1947 hän voitti Sankt Moritzin esiolympialaisissa 18 kilometrin kilpailun ja oli paras myös vuotta myöhemmin varsinaisissa talviolympialaisissa. Toisen olympiakultamitalinsa hän voitti viestissä, jonka ankkuriosuudella hän johtoasemassa jätti Suomen August Kiurua lisää lähes neljä minuuttia vaikka pysähtyi matkan aikana voitelemaan suksensa. Samana talvena hän voitti myös Holmenkollenin kisojen 18 kilometrin kilpailun sekä Ruotsin mestaruudet 15:llä ja 50 kilometrillä.
Lake Placidin MM-kilpailuissa 1950 Lundström voitti kultaa viestissä, jossa hän hiihti kolmannen osuuden hyvin, mutta ei menestynyt henkilökohtaisilla matkoilla: kahdeksas sija 18 kilometrillä ja yhdeksäs sija 50 kilometrillä. Viimeisenä kilpailuvuotenaan 1952 hän saavutti vielä viestissä pronssia Oslon talviolympialaisissa.
Urheilu-uransa jälkeen Lundström alkoi poliitikoksi ja toimi useissa luottamustehtävissä kotikaupungissaan Luulajassa. Hän toimi myös 17 vuotta hiihtoseura IFK Umeån puheenjohtajana.
Kansanlaulu

Kansanlaulu on kansanmusiikkiin kuuluva laulu, jonka tekijänoikeuksien haltijoita, säveltäjää, sanoittajaa tai sovittajaa tai mitään näistä ei tunneta. Joskus kansanlaulu merkitään nuotistoihin ”trad.”, "traditionel" eli perinteen mukainen.
Kansanlaulut Suomessa.
Tunnettuja suomalaisia kansanlauluja ovat muun muassa "Säkkijärven polkka", "Karjalan kunnailla", "Seitsemän miehen voima" ja "Kalliolle kukkulalle". Neuvostoaikana suomalaisissa nuotistoissa merkittiin tunnettujenkin venäläissäveltäjien 1800-luvulla tai 1900-luvun alussa säveltämät teokset kansanlauluiksi. Neuvostoliitto liittyi tekijänoikeussopimukseen 1973.
Suomalaisen kansanmusiikin suosio oli suurimmillaan 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa. Vuodesta 1968 järjestetyt Kaustisen kansanmusiikkijuhlat ylittivät yli 100 000 hengen yleisön rajan 1970-luvun alussa ja Konsta Jylhän johtamien Kaustisen purppuripelimannien LP-levyt ohittivat iskelmälevyjen myynnin vuosina 1971−1972. Vuonna 1970 Viktor Klimenko julkaisi venäläisiä kansanlauluja sisältäneen albumin "Stenka Rasin", joka herätti huomiota myös ulkomailla. Hortto Kaalo -yhtye puolestaan julkaisi useita romanimusiikkia sisältäneitä albumeja. Samoihin aikoihin myytiin menestyksekkäästi myös kisällilauluja ja muuta työväenmusiikkia sekä ns. "isojen poikien lauluja" sisältäviä levyjä. Useiden kansanmusiikkilevyjen myynti ylitti kultalevyrajan, Viktor Klimenko sai "Stenka Rasin" -albumistaan jopa timanttilevyn.
Viljo Vellonen

Viljo Vellonen (24. maaliskuuta 1920 Savonlinna – 5. helmikuuta 1995) oli suomalainen maastohiihtäjä.
Rumfordin MM-hiihdoissa 1950 Vellonen hiihti toisen osuuden Suomen hopealle sijoittuneessa viestijoukkueessa ja oli 18 kilometrillä kuudes. Falunin MM-kisoissa 1954 hän sijoittui 50 kilometrillä 13:nneksi.
Seuratasolla Vellonen kilpaili Savonlinnan Jyryn ja Savonlinnan Hiihtoseuran riveissä. Hän voitti neljä TUL:n mestaruutta vuosina 1946–1948. Ensimmäisen Suomen mestaruutensa hän voitti 18 kilometrillä vuonna 1949, ja samana talvena menestys jatkui voitoilla Salpausselän ja Ounasvaaran kisoissa sekä Ruotsin hiihtokisoissa Sollefteåssa.
Toisen voittonsa Ounasvaaralla Vellonen hiihti vuonna 1950 ja toisen voittonsa Ruotsin hiihtokisoissa 1952, jolloin kisapaikkana oli Falun. Salpausselän pikamatkalla hän oli kolmas vuonna 1952 ja 50 kilometrillä toinen vuonna 1953. Suomen mestaruuden hän voitti 50 kilometrillä vuonna 1952, jolloin August Kiuru hävisi hänelle minuutin ja 50 sekuntia, sekä vuonna 1953, jolloin Veikko Hakulinen jäi toiseksi lähes 1,5 minuuttia hitaampana. Ulkomailla Vellonen hiihti voittoon Chamonix’n ja Cortina d'Ampezzon 18 kilometrillä vuonna 1951 sekä Bodenin 50 kilometrillä vuonna 1953.
Vellonen oli ankkurina Suomen joukkueessa, joka voitti tammikuun lopussa 1951 Garmisch-Partenkirchenin kansainvälisten hiihtokilpailujen viestin neljän sekunnin erolla Ruotsiin. Hän hiihti samana talvena Suomen viestijoukkueessa, joka voitti Chamonix'n viestin. Chamonix'ssa hän voitti myös henkilökohtaisen 18 kilometrin kilpailun. Vellonen sijoittui Sverdlovskin hiihtokilpailuissa 10. tammikuuta 1954 30 kilometrillä 42:nneksi, kaksi päivää myöhemmin 15 kilometrillä 24:nneksi ja 15. tammikuuta 50 kilometrillä 13:nneksi.
Ikämiessarjoissa Vellonen kilpaili vielä pitkään hiihdon lisäksi suunnistuksessa, jossa hän edusti Olavin Rastia. Siviiliammatiltaan hän oli kirvesmies, poliisi ja liikkeenharjoittaja.
Lavetti

Lavetilla tarkoitetaan Kielitoimiston sanakirjamääritelmän mukaan raskaan tuliaseen jalustaosaa tai kuorma-autoon kiinnitettävää suurten ja raskaiden kuormien kuljetusalustaa.
Sven Utterström

Sven "Uttern" Utterström (16. toukokuuta 1901 – 7. toukokuuta 1979) oli ruotsalainen maastohiihdon olympiavoittaja.
Utterströmin hiihtouran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1920- ja 1930-luvulle, jolloin hän oli maailman huipulla ja voitti kolme arvokisakultaa. Oslon MM-kilpailuissa 1930 hän voitti kultaa 50 kilometrillä. Lake Placidin 1932 olympialaisissa hän voitti kultaa 18 kilometrillä ja sijoittui kuudenneksi 50 kilometrillä. Innsbruckin MM-kilpailuissa hän voitti kultaa viestissä ja saavutti hopeaa 50 kilometrillä.
Utterström voitti Vaasahiihdon vuonna 1925 sekä toistamiseen vuonna 1928 tasapelillä Per-Erik Hedlundin kanssa.
Born to Boogie

Born to Boogie on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut musiikkielokuva. Elokuvan on ohjannut The Beatles -yhtyeen rumpali Ringo Starr, joka myös esiintyy elokuvassa omana itsenään. Elokuvassa nähdään Marc Bolan ja T. Rex. Eräs kohtaus on kuvattu John Lennonin kotona. Elokuva on julkaistu DVD:llä, jossa on myös paljon muuta muun muassa T. Rexin konsertteja ja haastatteluja, vuonna 2005.
Veli-Matti Lindström

Veli-Matti Olavi Lindström (s. 15. marraskuuta 1983 Nastola) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja olympiamitalisti. 
Seuratasolla Lindström edustaa Lahden Hiihtoseuraa. Kaudesta 2007–2008 lähtien häntä ovat valmentaneet Kai Lahtinen ja Kimmo Kykkänen. Tätä ennen häntä valmensi kauden 2002 loppuun Heikki Moisander ja sen jälkeen Ari Saukko.
Toukokuussa 2005 Lindströmin pohjeluu murtui ja hän joutui pitämään pitkään taukoa harjoittelusta. Hän palasi mäkiharjoittelun pariin saman vuoden heinäkuussa.
Tu bišvat

Tu bišvat () eli puiden uusivuosi (ראש השנה לאילנות) on juutalainen juhla. Se on yksi Mišnassa mainituista neljästä juutalaisten uudenvuoden juhlasta. Nimi tulee juhlan päivämäärästä: sitä vietetään 15. päivänä (15 = ט"ו, "tu") ševat-kuuta (שבט).
Toora käskee juutalaisia pidättäytymään puun hedelmien syömisestä sen kolmen ensimmäisen elinvuoden ajan. Neljännen vuoden sato on uhrattava Herralle, ja vasta viidentenä vuonna hedelmäpuun satoa saa nauttia. (3. Moos. 19:23-25). Koska kaikkien puiden istutusajankohdista olisi vaikea pitää kirjaa, tu bišvat määrittelee ajankohdan, jolloin kaikki puut täyttävät vuosia. Tu bišvat auttoi muinaisia juutalaisia ilmeisesti myös erottamaan edellisen ja seuraavan vuoden sadot toisistaan: tämä oli tärkeää sadosta luovutettavia kymmenyksiä määriteltäessä.
Puut olivat israelilaisille tärkeitä, ja Toorakin kehottaa heitä istuttamaan runsaasti puita Luvattuun maahan. Jokaiselle syntyneelle lapselle oli tapana istuttaa oma puu: pojalle setri, tytölle sypressi. Hääparin perinteisen hääkatoksen valmistamiseen saatetaan käyttää heidän nimikkopuidensa oksia. 
Tu bišvat -juhlaa vietetään yhä myös Israelin ulkopuolella. Silloin syödään erilaisia usein Israeliin ja Tooraan liittyviä hedelmiä kuten viinirypäleitä, viikunoita, taateleita, granaattiomenoita ja oliiveja. Israelissa istutetaan myös puita.
Gunnar Andersen

Gunnar Andersen (18. maaliskuuta 1890 – 25. huhtikuuta 1968) oli norjalainen jalkapalloilija ja mäkihyppääjä.
Vuonna 1912 Andersen hyppäsi Modumissa silloisen maailmanennätyksen, 47 metriä.
Jalkapallourallaan Andersen pelasi oslolaisessa Lynin joukkueessa. Maajoukkueessa hän pelasi 46 A-maaottelua vuosina 1911–1924. Hän oli mukana 1912 Tukholman ja 1920 Antwerpenin olympialaisissa. Antwerpenissa hän toimi joukkueen kapteenina.
Johann Adolf Hasse

Johann Adolph Hasse (25. maaliskuuta 1699 – 23. joulukuuta 1783) oli saksalainen säveltäjä, joka sai koulutuksensa Italiassa. Hän oli kotoisin pohjois-saksalaisesta muusikkosuvusta ja hän lauloi nuorena Hampurin oopperassa. Hän lähti sieltä Italiaan opiskelemaan vuonna 1721. Koulutuksensa aikana hän tutustui muun muassa Alessandro Scarlattiin. Hasse omaksui italialaisen sävellystyylin niin perinpohjaisesti, että hän sai italialaisilta lempinimen "il caro Sassone" ("rakas saksi"). 
Vuonna 1727 hänestä tuli Venetsian konservatorion kapellimestari. Hän avioitui 1730 tunnetun laulajattaren Faustina Bordonin kanssa, ja kirjoitti hänelle useita päärooleja oopperoissaan. 
Vuonna 1731 Hasse siirtyi Dresdenin hovin palvelukseen. Hänet palkattiin hovioopperan kapellimestariksi ja hänen vaimonsa oopperan laulajaksi. Hänen tehtävänään oli säveltää kirkkomusiikkia, instrumentaalimusiikkia ja oopperoita Saksin vaaliruhtinaan hovissa. Hän vaikutti Dresdenissä vuoteen 1763, jolloin Saksin vaaliruhtinas ja Puolan kuningas August III kuoli lokakuussa ja hänen seuraajansa Friedrich Christian saman vuoden joulukuussa. Ns. seitsenvuotinen sota oli juuri päättynyt, hovi joutui taloudellisiin vaikeuksiin, niinpä Hasse joutui jättämään Dresdenin hovin. Hän matkusti Wieniin, jossa hän sävelsi hovioopperalle, mutta siirtyi sieltä lopulta Venetsiaan. 
Dresdenissä hän sävelsi kummankin vaaliruhtinaan hautajaisiin musiikkia, August III:n hautajaisin C-duuri Requiemin ja Friedrich Christianin hautajaisiin Es-duuri Requemin. Hasse toimi Dresdenin työn ohella muuallakin, mm. Venetsiassa Ospedale degli Incurabilin ”maestro di cappellana” ja kirjoitti sen kuoroille useita teoksia. Koska orpokodin asukkaat olivat tyttöjä, hänen kuoroa varten sävellettyjen teosten soolo-osuudet on kirjoitettu naisäänille. 
Hän sävelsi uransa aikana 120 oopperaa ja 14 oratoriota, kirkkomusiikkia, esim. viisi Te Deumia, kaksi requiemia, kantaatteja, misererejä, messuja ja instrumentaalimusiikkia. Suurin osa hänen teoksistaan tuhoutui preussilaisten piirittäessä Dresdeniä, jonka vaaliruhtinas oli kokoamassa hänen koottuja teoksiaan. Suurin osa hänen oopperoistaan oli sävelletty Pietro Metastasion librettoihin. Sekä Georg Friedrich Händel ja Wolfgang Amadeus Mozart arvostivat Hassen sävellystaitoja. Hassen kirkkomusiikkia on käytetty Dresdenissä säännöllisesti aina 1900-luvun alkuun saakka. Nykyään Hassen teoksia esitetään vähän, vaikka häntä pidetäänkin yhtenä suurista oopperasäveltäjistä.
Samuel George Pearse

Samuel George Pearse (16. heinäkuuta 1897 – 29. elokuuta 1919) oli australialainen jalkaväen vänrikki, jolle on myönnetty Viktorian risti. 
Hän kuului australialaiseen jalkaväkeen, joka ensimmäisen maailmansodan jälkeen Euroopassa kotiutumistaan odotellessa liittyi brittiläiseen prikaatikenraali LW de V. Sadlier-Jacksonin johtamaan joukkoon, joka 5. kesäkuuta 1919 saapui Venäjälle Arkangelin alueelle.
Kersantti Pearse murtautui lankapihdeillä piikkilangan läpi konekivääritulen alla 24. elokuuta 1919 Emtsasta pohjoiseen ja raivasi kranaatein tien joukkojen etenemistä haitanneen tykistöpatterin tuliasemiin aiheuttaen tappioita viholliselle. Hän kuoli yrityksessään, mutta toiminnallaan raivasi tien joukolle pienin tappioin.
Samuel Pearselle myönnettiin teostaan Australian Viktorian risti ja hänet ylennettiin vänrikiksi.
Australialaiset Arkangelin alueella.
Noin 200–300 australialaista liittyi brittiarmeijaan Venäjän interventiota varten. Heidät ohjattiin 45. pataljoonaan, Lontoon kaupungin rykmenttiin (The Royal Fusiliers), 201. pataljoonaan tai konekiväärijoukkoihin. 45. pataljoonasta kaksi komppaniaa oli australialaisia.
Australialaisten ensimmäinen merkittävä taistelu käytiin 23. heinäkuuta 1919, kun 150 heistä oli mennyt kenraali Ironsiden joukossa Obožerskajaan Venäjän valkoisten joukkojen tueksi. Australialaiset yllättivät vihollisen levossa ja surmasivat pistimin heistä 30 haavoittaen lisäksi monia. He polttivat rakennukset ennen vetäytymistään. 
Prikaatikenraali LW de V. Sadlier-Jackson hyökkäsi 10. elokuuta Dvina-joella ottaen yli 3 000 sotavankia sekä aiheuttaen suuria tappioita. 29. elokuuta prikaati hyökkäsi uudelleen Seleskojen rautatieaseman lähellä.
10. syyskuuta 1919 kenraali Rawlison tuli johtamaan joukkojen vetäytymistä Arkangelista, mikä oli suoritettu loppuun 23. syyskuuta mennessä.
Melkein julkkis

Melkein julkkis ("Almost Famous") on Cameron Crowen ohjaama romanttinen draamakomedia. Tarina kertoo 1970-luvulla "Rolling Stone" -lehdelle Stillwater-yhtyeestä juttua tekevästä teinijournalistista. Elokuva on puoliksi omaelämäkerrallinen, sillä ohjaaja itse oli teini-ikäisenä kyseisen lehden kirjoittaja. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2000. Se sai neljä Oscar-ehdokkuutta ja voitti Oscarin käsikirjoituksesta.
Vuonna 2016 "Melkein julkkis" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. 
Soundtrack.
Elokuvan soundtrack sisältää muun muassa seuraavat kappaleet:
Torbjørn Løkken

Torbjørn Løkken (s. 28. kesäkuuta 1963) on entinen norjalainen yhdistetyn urheilija.
1987 Oberstdorfin MM-kisoissa Løkken voitti yhdistetyn henkilökohtaisesta kilpailusta kultaa ja joukkuekilpailusta hopeaa. Samaisella maailmancupin kaudella 1986–87 hän voitti cupin kokonaiskilpailun sekä Norjan mestaruuden. Seuraavana talvena hän sijoittui Calgaryn olympialaisissa henkilökohtaisessa kilpailussa kuudenneksi ja joukkuekilpailussa neljänneksi. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli toinen.
Kaikkiaan Løkken saavutti urallaan viisi maailmancupin osakilpailuvoittoa. Seuratasolla hän kilpaili Biri IL:n riveissä.
Maailmancupin osakilpailuvoitot