tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Romuva

Romuva on liettualainen perinteinen luonnonuskonto ja uskonnollinen yhteisö. Romuvan harjoittajia on nykyisin Liettuan ja ulkoliettualaisten lisäksi jonkin verran myös esimerkiksi Pohjois-Amerikassa.
Etymologia.
Nimitys "romuva" tulee yksittäisessä vanhassa tekstissä mainitulta vanhalta pakanalliselta Romuva-pyhätöltä, jonka ylipapin kerrottiin 1300-luvulla olevan vastuussa koko Baltian alueen uskonnosta.
Historia.
Vanhaa kansanuskoa on Liettuassa pyritty elvyttämään vanhojen balttilaisten perinteiden mukaisesti 1800-luvulta alkaen. Neuvostoliittolaiset miehittäjät kielsivät romuvan harjoittamisen 1940-luvulta alkaen ja vainosivat romuvan harjoittajia, koska uskonto kannusti liettualaisia kansallismielisyyteen. Romuvan harjoittaminen alkoi jälleen elpyä 1960-luvulta alkaen, kun ylipappi Jonas Trinkunas ryhtyi järjestämään romuva-juhlapyhien juhlallisuuksia ja perusti romuvajärjestön.
Liettuan itsenäistyttyä vuonna 1990 romuvan harjoittajat ryhtyivät toimimaan julkisesti. Romuvan harjoittajien virallinen uskonnollinen yhdyskunta perustettiin vuonna 1992. Romuva määriteltiin Liettuassa uususkonnoksi, koska uskontokunta oli ollut olemassa alle 25 vuotta.
Piirteet.
Romuva on monijumalainen uskonto. Pääjumala on Andajus eli Dievas tai Dievas Senelis. Muita tärkeitä jumaluuksia ovat jumalat Perkūnas ja Teliavelis sekä jumalattaret Žemyna, Žvoruna, Dalia, Laima, Aušrine, Vakarine, Gabija, Saule ja Giltine. 
Luonnossa ja pelloilla uskotaan lisäksi elävän monenlaisia henkiolentoja sekä peikkoja, maahisia ja keijuja.
Romuvassa keskeistä on luonnon pyhyyden kunnioittaminen. Yhteisö harjoittaa seremonioitaan ulkona luonnossa, esimerkiksi uhripuun äärellä. Tärkeitä teemoja ovat vuodenkierron merkitys, ekologisuus, luonnonpaikkojen kunnioittaminen ja vaaliminen sekä liettualainen kulttuuri, taide, kansanmusiikki ja kansanperinne.
Juhlapäivistä tärkeimpiä ovat vuodenkierron taitekohtapäivät syys- ja kevätpäiväntasaus sekä talvi- ja kevätpäivänseisaus. Kuolleita muistetaan Velines-juhlassa suomalaisen pyhäinpäivän aikoihin. Talven loppumista ja kevään alkua juhlitaan Užgavenes-juhlassa seitsemän viikkoa ennen pääsiäistä. Perkūnas-jumalaa juhlistetaan huhtikuun Jore-juhlassa. Romuvan uskonnollisiin seremonioihin kuuluu rituaalinen puhdistautuminen, pyhän tulen sytyttäminen tulialttarille, rituaalihymnit ja kansanlaulut, ruoan uhraaminen ja viestien lähettäminen jumalille. Seremoniapaikoilla voi olla jumalpatsaita.
Surtur (sarjakuvahahmo)

Surtur on kuvitteellinen tulidemoni, Muspelheimin valtias Marvelin sarjakuvissa.
Hänen pyrkimyksensä on tuhota koko maailmankaikkeuden elollinen elämä tulella, jotta hän olisi ainoa olemassa oleva olento. Tämä pakkomielle on ylittänyt jo maailmankausia sitten kaikki mahdolliset rajat.
Hän räjäyttää kokonaisen galaksin luodakseen tulen, jossa voi takoa huotrattoman valtamiekan, Iltahämärän; hän aikoo sytyttää miekan maagisella tulella, ja sen avulla polttaa koko kaikkeuden. Valitettavasti tämä tuli on kuitenkin Asgardissa tarkasti vartioituna.
Asgardin supersankarit, kärjessä Thor ja muukalaisrodun edustaja Beta-Bill, estävät Surturin yrityksen varastaa maaginen tuli. Itse Odin asettuu kaksintaisteluun Surturia vastaan jättimäisen soturin hahmossa ja vangitsee tämän valtakuntaansa.
Keräilijä-niminen muukalaisolento on nähnyt ennakkonäyn Surturin aikeista ja kerää siksi eri elämänmuotoja talteen luodakseen uuden kaikkeuden tuhon jälkeen – joskin tästä työstä on tullut hänelle enemmän ajanviete kuin vakava työ. Hän yrittää kaapata Marrinan koska tämä on yksi hänen eniten keräämästään monipuolisimmasta lajista, plodexeista, mutta Alfa-lentue johon Marrina kuuluu estää aikeet.
Patrik Štefan

Patrik Štefan (s. 16. syyskuuta 1980 Příbram, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija.
Štefan varattiin vuoden 1999 NHL:n . Hänen valintaansa pidetään yleisesti yhtenä pahiten epäonnistuneista ykkösvarauksista NHL:n historiassa.
Ennen siirtymistään Atlanta Thrashersiin hän pelasi Sparta Prahassa ja IHL-liigan Long Beach Ice Dogsissa. Štefan pelasi Atlantassa kuusi kautta keräten 177 pistettä. NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 hän liittyi SM-liigan Tampereen Ilvekseen, jossa kertyi 37 runkosarjan ottelussa 13 maalia ja 28 maaliin johtanutta syöttöä. Pudotuspelien seitsemässä pelissä Štefan iski yhden maalin ja syötti kuusi. Hän oli vuoteen 2022 ainoa SM-liigassa pelannut NHL:n ykkösvaraus, kunnes TPS:n slovakialaispuolustaja Juraj Slafkovský varattiin Montrealiin kesän varaustilaisuudessa ensimmäisellä vuorolla. 
Štefan ei onnistunut vastaamaan häneen kohdistuneisiin suurin odotuksiin, ja lopulta 24. kesäkuuta 2006 hän siirtyi vaihtokaupassa pelaamaan Dallas Starsin riveihin. Atlanta sai Dallasilta kaupassa Jaroslav Modrýn, Niko Kapasen ja 7. kierroksen varausvalinnan vuoden 2006 draftiin.
Štefan sai huomiota kun hän tammikuussa 2007 ottelun viimeisellä minuutilla Edmonton Oilersia vastaan epäonnistui laittamaan kiekon tyhjään verkkoon, ja syntyneestä vastahyökkäyksestä Ales Hemsky pääsi tekemään maalin.
Kesällä 2007 Štefan jätti NHL-kaukalot ja siirtyi Sveitsin pääsarjassa pelaavan SC Bernin riveihin. Bernissä Štefan ehti pelata vain kaksi Sveitsin liigan ottelua ennen lopettamiseen johtanutta loukkaantumista. Häneen kohdistui taklaus toisessa pelissään ja kesällä leikattu lonkka sai kovan osuman. Štefan oli kärsinyt parin kauden ajan NHL:ssä lonkkavaivoista ja nyt lääkärit suosittelivat uran lopettamista.
Edgar Wayburn

Edgar Wayburn (17. syyskuuta 1906 – 5. maaliskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen luonnonsuojelija. Hän toimi Sierra Clubin puheenjohtajana viiden kauden ajan 1960-luvulla. 
Wayburn oli muun muassa mukana luomassa Redwood National Parkia. Hänelle myönnettiin vuonna 1995 Albert Schweitzer Prize for Humanitarism.
Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton myönsi Wayburnille vuonna 1999 Presidential Medal of Freedomin ilmoittaen, että ”Wayburn on sekä Sierra Clubin puheenjohtajana että yksityishenkilönä säästänyt enemmän luontoamme kuin kukaan muu elossa oleva ihminen”.
Joonas Hytönen Show

Joonas Hytönen Show oli Joonas Hytösen juontama keskusteluohjelma, jota MTV3 esitti vuoden 1999 kesästä kevääseen 2003. Myös kaapeli-tv-kanava TVTV! esitti ohjelmaa. Ohjelma nauhoitettiin syksystä 2001 alkaen mediakeskus Lumen studioilla Helsingissä. Hytösen lisäksi ohjelmassa esiintyi Lenni-Kalle Taipale yhtyeensä kanssa. Joonas Hytönen Show'n tuotti Hytösen itse omistama tuotantoyhtiö Illusioni Oy.
Vuoden 2003 keväällä ohjelma keräsi noin puoli miljoonaa katsojaa per jakso.
Otto Wellingk

Otto Wellingk (1649 Jaama, Inkeri – 19. toukokuuta 1708 Tukholma) oli ruotsalainen kreivi, ratsuväenkenraali sekä Jewen (nyk. Jõhvi), Kurtinan ja Viurilan vapaaherra.
Wellingkin isä oli Otto Wellingk (n. 1610 – 1656) ja äiti Christina Mannersköld (n. 1628 – 1679). Wellingk valmistui ylioppilaaksi Uppsalassa 23. marraskuuta 1661. Hän oli luutnantti Bremenin ruotsalaisessa rykmentissä vuodesta 1664 sekä ratsumestari Königsmarckin rykmentissä Ranskassa vuodesta 1666 ja majuri vuodesta 1668. Ranskan kuningas Ludvig XIV tarjosi hänelle everstin (komentajan) virkaa ranskalaisessa ratsuväkirykmentissä. Wellingk erosi Ranskan palveluksesta vuonna 1670. Ruotsissa hänestä tuli Itä-Götanmaan värvätyn ratsuväkirykmentin eversti 20. elokuuta 1676. Wellingk haavoittui vaikeasti Lundin taistelussa 4. joulukuuta 1676 ja sai vapaaherran aatelisarvon yhdessä veljensä Mauritz Wellingkin kanssa 23. joulukuuta samana vuonna.
Wellingkistä tuli eversti Uudenmaan ja Hämeen läänin ratsuväki­rykmentissä 1678, kenraalimajuri Ruotsin ratsuväessä 21. helmikuuta 1687, maaherra Ruotsissa 1. heinäkuuta 1687, kenraaliluutnantti ja Skånen kenraalikuvernööri 23. joulukuuta 1693, Inkerinmaan ja Käkisalmen läänin kuvernööri 4. heinäkuuta 1698, ratsuväenkenraali 4. heinäkuuta 1698 sekä Inkerinmaan ja Liivinmaan joukkojen ylipäällikkö suuren Pohjan sodan alussa 12. toukokuuta 1700. Hän komensi ruotsalaisten oikeaa sivustaa Narvan taistelussa marraskuussa 1700. Lisäksi hän osallistui Kliszówin taisteluun (1702), Lembergin piiritykseen (1704) ja Punitzin taisteluun (1704).
Wellingk oli 27. joulukuuta 1705 alkaen kuninkaallinen neuvos ja Turun hovioikeuden presidentti. Hän sai kreivin arvon 20. heinäkuuta 1706.
Tiomila

Tiomila on ruotsalainen viestisuunnistuskilpailu, jossa miesten kilpailu käydään kymmenmiehisin joukkuein. Kunkin osuuden pituus on noin 10 kilometriä, mistä kilpailu on saanut nimensä. Ensimmäinen Tiomila juostiin vuonna 1945 Uppsalasta Enebybergiin. Aluksi kilpailivat vain miehet, mutta 1970-luvun puolivälistä alkaen on ollut myös naisten sarja ja myöhemmin myös nuorten ja veteraanien sarjat. Kilpailu käydään keväällä joko huhtikuun lopulla tai toukokuun alussa, miesten kilpa pääosin yöllä.
Dominick Argento

Dominick Argento (27. lokakuuta 1927 – 20. helmikuuta 2019) oli oopperoistaan ja laulumusiikistaan tunnettu yhdysvaltalainen klassinen säveltäjä. Hän voitti laulusarjallaan "From the Diary of Virginia Woolf" Pulitzerin musiikkipalkinnon vuonna 1975.
Argento jakoi jo opiskeluaikoinaan aikansa Yhdysvaltain ja Italian välillä. Monet hänen teoksistaan onkin kirjoitettu Firenzen kaupungissa. Säveltäjä toimi professorina ja sittemmin emeritusprofessorina Minnesotan yliopistossa. 
Argento on säveltänyt kaikkiaan neljätoista oopperaa. Niiden lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa laulusarjoja, kuoromusiikkia ja orkesteriteoksia. Hän oli naimisissa sopraano Carolyn Baileyn kanssa.
Analyyttiset menetelmät

Analyyttiset menetelmät ovat tekniikoita ja muita menetelmiä, joilla tunnistetaan tunnuslukuja (ml. kehityssuunnat) loogisesta tietokokonaisuudesta, päätellään ovatko tunnusluvut odotusten mukaisia ja jos ne eivät ole sellaisia, selvitetään miksei. 
Analysoitava tietokokonaisuus voi olla esimerkiksi tilinpäätös. Siitä voidaan tuottaa esimerkiksi seuraavia tunnuslukuja:
Pekka Martin

Pekka Kullervo Martin (22. lokakuuta 1923 Tampere – 19. heinäkuuta 2004 Tammisaari) oli SDP:n toimitsija, piirisihteeri ja sihteeri puoluetoimistossa. Hän oli Työväen Urheiluliiton (TUL) järjestösihteeri, toimitusjohtaja ja puheenjohtaja. TUL:n puheenjohtajuusaika 1956–1967 oli vaikeinta työläisurheilun hajaannuksen aikaa. 
Lisäksi hän oli SDP:stä irronneen Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton (TPSL) varapuheenjohtajana 1964–1966. Vihtori Rantasen menetettyä SAK:n puheenjohtajan paikan kesällä 1966 Martin liittyi takaisin SDP:hen.
Martin oli Veikkaus Oy:n kaupallinen johtaja vuodesta 1967. Veikkausjohtajana Martin tunnetaan suomalaisen loton isänä. Hän ideoi myös pohjoismaisen Viking-loton. Eläkkeelle Martin jäi 1986.
Salvatore Adamo

Salvatore Adamo (s. 1. marraskuuta 1943 Comiso, Sisilia) on italialaissyntyinen belgialainen laulaja, joka laulaa lähinnä ranskaksi mutta on levyttänyt myös italiaksi, saksaksi ja espanjaksi. Hänen albumeitaan on maailmanlaajuisesti myyty kymmeniä miljoonia kappaleita. Hänen läpimurtokappaleensa 1960-luvun alussa oli oma sävellys ja sanoitus ”Tombe la neige”, joka tunnetaan suomeksi nimellä ”Vain lunta kaikkialla”. Romanttisista balladeista tunnetun Adamon muita kappaleita ovat "Vous permettez, Monsieur?" ja "Inch Allah".
Adamo oli kolmevuotias, kun hänen perheensä muutti 1940-luvun loppupuolella Sisiliasta Belgiaan monien muiden italialaisten tavoin, kun kaivoksissa tarvittiin työvoimaa.
Adamo toipui 2000-vuosikymmenen alussa vaikeasta aivoverenvuodosta ja on senkin jälkeen jatkanut esiintymisiä.
Adamon kirjoittamia lauluja on levytetty myös suomeksi. Iris Rautio levytti jo 1963 kappaleen ”Amour perdu” nimellä ”Rakkaus on ikuinen” (san. Reino Helismaa). ”Vain lunta kaikkialla” -kappaleen levyttäjiä ovat Danny, Anneli Sari, Kari Tapio ja Topi Sorsakoski. Jamppa Tuominen on levyttänyt kappaleen ”Porque yo quiero” nimellä ”Ei toista kertaa” (1982, san. Vexi Salmi) ja kappaleen ”Louise” nimellä ”Joopa joo” (1983, san. Chrisse Johansson). Tapani Kansan levytyksiä ovat ”Les gratte-ciel” nimellä ”Pilvenpiirtäjät” ja ”Dans ton sommeil” nimellä ”Kaksi toivojaa”, molemmat vuonna 1981 sanoittajana Sauvo Puhtila.
Juovakuukala

Juovakuukala ("Monodactylus sebae") on hopeanhohtoinen, litteä kala.
Ulkonäkö ja koko.
Juovakuukala voi kasvaa 25 cm pitkäksi. Sen vartalo on hopeankiiltoinen, vinoneliön muotoinen, ja siinä on neljä pystysuoraa mustaa juovaa. Kala muistuttaa ulkonäöltään hiukan lehtikalaa.
Alkuperä.
Juovakuukala on kotoisin Atlantin itärannikolta, Kanariansaarilta Angolaan. Se elää sekä murtovedessä että merivedessä, tyypillisesti jokisuiden mangrovealueilla.
Vesiolot ja ravinto.
Akvaariokalana juovakuukalaa pidetään yleensä murtovesiakvaariossa, Nuoria yksilöitä voi pitää makeassa vedessä, mutta kutuiän lähestyessä ne tarvitsevat vaiheittain yhä suolaisempaa vettä. 
Kuukaloja ruokitaan sekaruoalla: kuivattua levää ja äyriäispitoista ruokaa.
Hank Thompson

Hank Thompson (3. syyskuuta 1925 – 6. marraskuuta 2007) oli yhdysvaltalainen countrylaulaja. Hän syntyi Teksasissa ja on kuulunut vuodesta 1989 Country Music Hall of Fameen sekä vuodesta 1997 Nashville Songwriters Hall of Fameen.
Thompsonin ensimmäinen listaykkösjulkaisu oli "The Wild Side of Life" vuodelta 1952. Useita hittejä seurasi 1950–1960-lukujen aikana, ja maailmanlaajuisesti hänen levyjään arvioidaan myydyn yli 60 miljoonaa kappaletta.
Thompson kuoli keuhkosyöpään 82 vuoden ikäisenä.
UD Almería

Unión Deportiva Almería on espanjalainen jalkapalloseura Almerían kaupungista Andalusiasta. Seuran edustusjoukkue pelaa Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.
UD Almerían kotikenttä on 15 000 -paikkainen Mediterráneo, joka rakennettiin alun perin Almeríassa vuonna 2005 järjestettyjä Välimeren kilpailuja varten. Seuran tunnuksessa esiintyy muinainen almeríalainen indalo-symboli.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1989 nimellä Almería Club de Fútbol. Ensimmäisen kerran seura nousi Segunda Divisióniin kaudeksi 1995–1996. Vierailu jäi kuitenkin vain kahden kauden mittaiseksi ja seurasi aaltoliike, joka vei seuran kaudella 1996–1997 Segunda División B:hen ja kaudella 1998–1999 edelleen Tercera Divisióniin ennen nousua takaisin Segunda División B:hen kaudella 1999–2000.
Vuonna 2001 seura vaihtoi nimensä nykyisekseen toisen paikallisseuran Club Polideportivo Almerían lopetettua toimintansa. Ensimmäisen uudelle nimellä pelatun kauden 2001–2002 päätteeksi seura nousi jälleen Segunda Divisióniin, jossa se sittemmin vakiinnutti paikkansa ja nousi kauden 2006–2007 päätteeksi ensimmäistä kertaa historiassaan pääsarja Primera Divisióniin.
"Tilanne 16. maaliskuuta 2024."
Dik Mik

Dik Mik, oikealta nimeltään Richard Michael Davies (1943 – 16. marraskuuta 2017), oli Hawkwind-yhtyeen entinen muusikko. Hän oli myös yhtyeen perustajäseniä. 
Yhtyeen keulahahmo Dave Brock tunsi Dik Mikin Lontoon hippialueilta ja pyysi tätä liittymään uuteen yhtyeeseensä vuonna 1969. Dik Mik ei ollut varsinaisesti muusikko ja hänen soittimekseen muodostui alkeellinen audiogeneraattori, osa syntetisaattoria, jolla hänen tehtävänsä oli muodostaa erilaisia elektronisia ääniä. 
Dik Mik erosi hetkellisesti yhtyeestä kesällä 1971 ja tuolloin hänen tilalleen otettiin syntetisaattoria soittamaan yhtyeen lavamiksaaja Del Dettmar. Dik Mik palasi kuitenkin myöhemmin syksyllä 1971 yhtyeeseen ja jatkossa Del Dettmar ja Dik Mik jakoivat kahdestaan yhtyeen elektronisten soittimien vastuun. 
Vuoden 1973 syksyllä Dik Mik jätti yhtyeen. Muiden jäsenten halutessa kehittää yhtyeen musiikillista ilmaisua Dik Mik ei epämuusikkona enää pysynyt tässä vauhdissa. Lisäksi yhtyeen ulkomusiikilliset asiat, kuten huumausaineiden käyttö, kiinnostivat häntä enemmän kuin musisoiminen. 
Dik Mikin myöhemmistä vaiheista ei tiedetä paljoakaan. Silloin tällöin hän vieraili Hawkwindin keikoilla. Hän kuoli marraskuussa 2017.
Boris Mironov

Boris Olegovitš Mironov (, s. 21. maaliskuuta 1972 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hänet varattiin NHL:n Winnipeg Jetsiin vuonna 1992. Hän pelasi Winnipeg Jetsissä 1993–1994, Edmonton Oilersissa 1994–1999, Chicago Blackhawksissa 1999–2003 ja New York Rangersissa 2003–2004. Hän on pelannut NHL-urallaan 716 ottelua tehden 76 maalia ja 231 maalisyöttöä.
Mironov on saavuttanut jääkiekon hopeamitalin talviolympialaisissa 1998 ja pronssimitalin talviolympialaisissa 2002 Venäjän maajoukkueessa.
Del Dettmar

Del Dettmar (s. 20. huhtikuuta 1947 Thornton Heath, Surrey) on englantilainen muusikko, joka parhaiten muistetaan Hawkwind-yhtyeen kosketinsoittajana.
Dettmar toimi alun perin yhtyeen roudarina ja keikkamiksaajana, kunnes Dik Mikin lähdettyä vuonna 1971 Dettmar otettiin yhtyeeseen soittamaan vasta ostettua syntetisaattoria. Dik Mikin palattua samana vuonna takaisin miehet jakoivat kaksistaan vastuun yhtyeen elektronisten soittimien käytöstä. 
Dik Mikiin verrattuna Dettmar oli musiikin vakavasti ottava muusikko eikä hän pitänyt yhtyeen huumeidentäytteisestä elämäntavasta. Vuonna 1974 Euroopan kiertueen jälkeen hän lähti yhtyeestä. Dettmar olisi halunnut vaikuttaa enemmän yhtyeen musiikkiin ja hän oli kyllästynyt rooliinsa "avaruustehosteiden" tuottajana. 
Eronsa jälkeen hän muutti Kanadaan asumaan ja liittyi kanadalaiseen Melodic Energy Commission -yhtyeeseen. Viime aikoina hän on keikkaillut Nik Turnerin SpaceRitual-yhtyeen kanssa. 
Del Dettmarin Hawkwind-aikaisia sävellyksiä ovat muun muassa "One Change", "Electronic No. 1" ja "Goat Willow".
Intercourse

Intercourse on kylä Lancasterin piirikunnassa, Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa. Se tunnetaan kansainvälisesti sukupuoliyhdyntään viittaavasta nimestään.
Nimensä ohella Intercourse on kuuluisa paikallisesta amissi-yhteisöstään. Harrison Ford -elokuva "Peter Weirin Todistaja" kuvattiin kaupungissa vuonna 1985.
Intercoursen asukasluku on noin 1 494 henkeä.
Historia.
Intercourse perustettiin vuonna 1754. Yhteisöä kutsuttiin alun perin nimellä "Cross Keys" paikallisen ravitsemusliikkeen mukaan. 1814 nimeksi vakiintui Intercourse. Nimityksen synnystä on useita vaihtoehtoisia selityksiä; nimi saattoi tulla paikalla sijainneesta raviradasta ('Entercourse') kaupungin kahden pääkadun risteyksessä - toinen selitys on, että "intercourse" viittasi pikemminkin liike-elämän transaktioihin, ja että uuden nimen myötä toivottiin samalla siitä tulevan kaupan keskus. "Sukupuolten välinen kanssakäyminen" oli sanan toinen lainopillinen merkitys - samaan tapaan, kuin vastaavasti monimerkityksinen termi "congress". Sanan pääasiallinen merkitys jäi aikojen saatossa taka-alalle, ja kapeasti rajatusta konnotaatiosta tuli yleisempi merkitys. Nykyinen Intercoursen kaupunki elää turismista, jota moniselitteinen nimi palvelee erinomaisesti.
Yövartio (järjestö)

Yövartio (, ) on vuonna 2007 perustettu vironvenäläinen aktivistiryhmä. Se perustettiin patsaskiistan yhteydessä vastustamaan Tallinnan Pronssisoturin siirtoa. Mellakoiden jälkeen joitakin sen jäseniä pidätettiin, mutta päästettiin myöhemmin vapaaksi. Ryhmän johtajana toimii Dmitri Linter.
Sittemmin ryhmä on keskittynyt kritisoimaan vironvenäläisten heikkoa asemaa Virossa ja syyttämään Viron hallitusta kansallissosialismista. Ryhmällä on läheiset suhteet Venäjän poliittista johtoa lähellä olevaan Naši-liikkeeseen. Ryhmät järjestivät maaliskuussa 2009 Helsingissä Johan Bäckmanin masinoiman mielenosoituksen Viron lähetystön järjestämiä tilaisuuksia vastaan.
Marius Bakken

Marius Bakken (s. 27. maaliskuuta 1978 Sanderfjord, Norja) on norjalainen kestävyysjuoksija.
Bakken osallistui ensimmäisiin aikuisten arvokisoihinsa Sevillan MM-kisoissa 1999, joissa hän karsiutui 5 000 metrin juoksun alkuerissä. Hän voitti samana vuonna hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 5 000 metrillä. Seuraavana vuonna hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa samalla matkalla. Edmontonin MM-kisoissa 2001 hän selviytyi 5 000 metrin finaaliin, jossa juoksi yhdeksänneksi ajalla 13.22,07. Seuraavana vuonna Münchenin EM-kisoissa hän oli neljästoista. Ateenan olympialaisissa 2004 hän karsiutui alkuerissä. Seuraavana vuonna Helsingin MM-kisoissa Bakken selvisi finaaliin 5 000 metrillä, jossa sijoittui kahdenneksitoista, oltuaan kisan paras eurooppalainen. Göteborgin EM-kisoissa 2006 hän keskeytti 5 000 metrin loppukilpailussa.
William Scranton

William Warren Scranton (19. heinäkuuta 1917 – 28. heinäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän toimi Pennsylvanian 38. kuvernöörinä vuosina 1963–1967.
Scranton ei voinut olla ehdolla uudelle kuvernöörinkaudelle vuonna 1966, koska Pennsylvanian silloisen lain mukaan kuvernöörin toimikausien määrä oli rajattu yhteen. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1961–1963 ja toimi Yhdysvaltain YK-suurlähettiläänä 1976–1977.
Late Show with David Letterman

Late Show with David Letterman on yhdysvaltalainen myöhäisillan humoristinen keskusteluohjelma jota isännöi David Letterman. Ohjelman musiikista ja bändistä vastasi Paul Shaffer. Late Show'ta kuvattiin Ed Sullivan Theatressa Broadwayllä New Yorkissa.
Historia.
Ennen Late Show'ta David Letterman oli isännöinyt omaa menestyksekästä "Late Night with David Letterman" -ohjelmaansa NBC-kanavalla vuosina 1982–1993.
The Tonight Show'n pitkäaikaisen isännän Johnny Carsonin ilmoittaessa eläkkeelle jäämisestään vuonna 1993 alkoi NBC etsiä Carsonille uutta jatkajaa. David Lettermania pidettiin varmana valintana, mutta yllättäen NBC ilmoitti palkkaavansa tehtävään koomikko Jay Lenon. Letterman suuttui tästä valinnasta ja ilmoitti lähtevänsä tekemään omaa ohjelmaansa kilpailevalle CBS-kanavalle. Ohjelman nimi vaihtui CBS:lle mentäessä "Late Show with David Lettermaniksi".
Lettermanin kuuluttajana aina The David Letterman Show'sta lähtien toiminut Bill Wendell lähti sarjasta vuonna 1995. Wendellin paikan otti Alan Karter.
Letterman kertoi 3. huhtikuuta 2014 ohjelman nauhoituksessa jäävänsä eläkkeelle vuoden 2015 aikana. CBS nimesi 10. huhtikuuta 2014 Stephen Colbertin Lettermanin seuraajaksi viiden vuoden sopimuksella.
Late Show'n viimeinen jakso esitettiin 20. toukokuuta 2015. Viimeisessä jaksossa "Top 10 List" -osion lukijoina toimivat muun muassa Jerry Seinfeld, Steve Martin ja Bill Murray. Jaksossa esiintyi myös presidentti Barack Obama. Viimeisenä musiikkivieraana ohjelmassa oli Foo Fighters.
Late Show Suomessa.
Maksukanava MTV Max on esittänyt Late Show'ta 2. maaliskuuta 2008 lähtien.
Primera Divisiónin kausi 2006–2007

Primera Divisiónin kausi 2006–2007 oli Espanjan jalkapallon pääsarjan Primera Divisiónin 76. kausi. Kausi alkoi 27. elokuuta 2006 ja päättyi 17. kesäkuuta 2007.
Mestariksi palasi kolmen kauden tauon jälkeen hyvän kevätvireen ja useiden viime minuuttien venymisien ansiosta Real Madrid. Mestaruus tasapisteisiin sijoittuneiden Madridin ja Barcelonan välillä ratkaistiin lopulta vasta joukkueiden keskinäisten otteluiden perusteella. Madrid voitti kotiottelunsa 2–0 ja Barcelonassa joukkueet pelasivat tasan 3–3. Mestaruustaistelussa oli loppuun asti mukana myös UEFA Cupin voittanut Sevilla. Kärkikolmikon ohella Mestarien liigaan pääsi neljänneksi sijoittunut Valencia. Myös UEFA Cup -paikan suomista viidennestä ja kuudennesta sijasta käytiin kova taistelu ja tiensä eurokentille selvittivät lopulta Villarreal ja Zaragoza. Kolmas UEFA Cup -paikka meni Copa del Reyn loppuotteluun yltäneelle Getafelle, joka sijoittui sarjassa yhdeksänneksi.
Uusia joukkueita kauteen 2005–2006 verrattuna olivat Segunda Divisiónista nousseet Recreativo, Gimnàstic ja Levante. Gimnàsticin vierailu pääsarjatasolla jäi kuitenkin vain yhden kauden mittaiseksi, ja viimeisellä kierroksella muiksi putoajiksi varmistuivat Celta ja Real Sociedad. Toinen nousija Recreativo puolestaan osoittautui kauden positiiviseksi yllätykseksi ja sijoittui lopulta kahdeksanneksi. __notoc__
Simon King

Simon King (s. Oxford, Iso-Britannia 1950 (tai 1952)) on englantilainen rumpali. Parhaiten hänet muistetaan Hawkwindin rumpalina. 
Hänen esikuvinaan nuoruudessa toimivat monet jazz-rumpalit ja yhtyeistä ja artisteista Elvis Presley, Chuck Berry sekä The Beatles. King aloitti varsinaisen uransa 1960-luvun lopulla Opal Butterfly-nimisessä psykedeelisessä yhtyeessä. Yhtye teki pari singleä ja soundtrackin elokuvaan "Groupie Girl", jossa yhtyeen jäsenillä oli myös pienehköt roolit. Loppuaikoina yhtyeessä soitti kitaraa Lemmy Kilmister.
Vuonna 1972 space rock-yhtye Hawkwindin rumpalin Terry Ollisin huumeidenkäyttö oli kasvanut bändin toimintaa haittaavaksi ja uutta rumpalia tarvittiin. Hawkwindin basisti Lemmy Kilmister näki vanhan bändikaverinsa Kingin Lontoossa ja pyysi tätä liittymään yhtyeeseen. Simon Kingistä tuli tärkeä osa yhtyeen rytmiryhmää, ja hänen tavaramerkkinsä olikin tasainen, suoraviivainen ja tarkka rytmi. Yhtye teki menestyneimmät albuminsa 1970-luvun alkupuoliskolla Kingin ollessa mukana kokoonpanossa. 
King pysyi yhtyeessä aina vuoteen 1978, jolloin erosi henkilökohtaisista syistä. Vuonna 1979 hän perusti Jawa-yhtyeen yhdessä Nic Potterin ja Huw Lloyd Langtonin kanssa. Tämä kokoonpano soitti myös Hawkwind-mies Steve Swindellsin sooloalbumilla "Fresh Blood", joka julkaistiin vuonna 1980.
Vuonna 1979 King ja Langton liittyivät uudelleenkasattuun Hawkwindiin ja King oli mukana hyvin menestyneellä "Live Seventy-Nine"-albumilla. Vuonna 1980, "Levitation"-albumin levytysten aikana, King erosi toistamiseen yhtyeestä. Syynä olivat jälleen henkilökohtaiset ongelmat, tällä kertaa lähinnä päihteiden vuoksi. Tämän jälkeen King oli mukana lyhytaikaisessa Turbo-yhtyeessä (mukana myös Hawkwind-mies Simon House), ja vuonna 1982 hän harjoitteli vielä Hawkwindin kanssa, mutta päätti kuitenkin lopettaa musiikkiuransa samana vuonna. 
Viime vuosina Simon King on toiminut tiettävästi antiikki- ja kierrätysalalla.
Macbeth (albumi)

Macbeth on Laibach-yhtyeen albumi. Siinä on Laibachin tekemää musiikkia Wilfried Minksin ohjaukseen William Shakespearen Macbeth-näytelmästä. Näytelmää esitettiin Deutsches Schauspielhausissa Hampurissa vuosina 1987-1988. 
Kappaleet.
[NJC 11]
[NJ-Oö]
Kappaleet ovat Laibachin tekemiä. Kappaleet on nauhoitettu studio Tivolissa Ljubljanassa. Miksannut ja tuottanut Janez Krizaj, Iztok Turk ja Laibach.
Irtolaisuus

Irtolaisuus tarkoittaa sosiaalista tilannetta, jossa henkilöiltä (irtolaisilta) puuttuu kiinteä asuinpaikka ja mahdollisuus säännölliseen toimeentuloon. Irtolaisuuden kriteerinä on voitu pitää myös niin sanotun laillisen suojelun puuttumista eli sitä, ettei maata tai itsenäistä elinkeinoa vailla olevalla henkilöllä ollut myöskään työnantajaa, joka vastasi hänestä yhteiskunnalle.
Irtolaisuutta kehittyy tilanteissa, joissa osa yhteisön jäsenistä menettää toimeentulonsa ja joutuu luopumaan vakituisesta asuinpaikastaan. Maatalousyhteiskunnassa kato ja teollisen yhteiskunnan lama voivat synnyttää irtolaisuutta, samoin mielenterveyden ongelmat sekä päihderiippuvuudet.
Irtolaisuutta on pidetty yhteiskunnallisena ongelmana muun muassa siksi, että siihen katsottiin liittyvän köyhyyttä ja rikollisuutta ja myös siksi, että se merkitsi tietyn väestöryhmän olemista ainakin osittain yhteiskunnallisen vallankäytön ulkopuolella.
Irtolaisuus Suomessa.
Irtolainen oli Suomessa vuoden 1883 irtolaisasetuksen mukaan ”se, joka ilman elatusta omista varoistaan tahi toisen huolenpidon kautta työttömänä kuljeksii harjoittaen siveetöntä ja säädytöntä elämää”. Irtolaisuuden vältti, kun meni syksyisin pestuumarkkinoille ja pestautui maataloon töihin vuodeksi. Pestaaja sitoutui tarjoamaan ruoan ja asunnon. 
Irtolainen voitiin tuomita irtolaislainsäädännön mukaisesti pakkotyöhön tai armeijaan. Vuonna 1905 Suomessa irtolaisuudesta ja kuljeskelemisesta vangittiin yhteensä 2 120 henkilöä, joista 167 tuomittiin yleiseen työhön ja 1 858 laskettiin vapaaksi.
Sääty-yhteiskunnan väestö jaettiin laillista suojelua tarjoaviin (”työnantajiin”, kuten maanomistajiin, virkamiehiin ja kaupunkiporvareihin), laillista suojelua tarvitsemattomiin (torpparit ja avioituneet tilattomat) sekä suojelua tarvitseviin, joita koski palveluspakko. Heidän oli siis oltava palveluksessa toiselle väestöryhmälle, mikä tarkoitti "vuosipestin" ottamista. 
Palveluspakkoa tiukennettiin autonomian ajan alkupuolella, jotta saataisiin tilattomat pestautumaan tilallisten työvoimaksi. Irtolaisuus nähtiin siis esteenä työvoiman saamiselle. Kun työvoimaa oli tarjolla paljon, palkkatasokin pysyi matalana. Sen vuoksi myös rajoitettiin tilattoman väestön muuttamista pois kotiseudultaan. Ilman vakituista palveluspaikkaa tai laillista ammattia kiertelevä tilaton voitiin tulkita irtolaiseksi ja lähettää maaherran määräyksellä pakkotyölaitokseen. Nämä rajoitukset kärjistivät maaseudun sosiaalisia oloja 1800-luvun puolivälissä, sillä tilaton väestö köyhtyi. Vuoden 1852 irtolaisasetuksessa palveluspakkoa laajennettiin myös avioituneisiin itsellisiin. Tällöin palveluspakon alaisia oli noin 400 000 henkeä.
Irtolaissäädöksiä lievennettiin vähitellen. Vuonna 1883 irtolaisiksi määriteltiin työtä vieroksuvat työkykyiset sekä huonomaineiset kuljeskelevat henkilöt. Irtolaislainsäädäntö kumottiin yli sata vuotta myöhemmin vuonna 1987.
Kristiansandin tuomiokirkko

Kristiansandin tuomiokirkko () on kirkkorakennus norjalaisessa Kristiansandin kaupungissa. Se on Agderin ja Telemarkin hiippakunnan pääkirkko. Nykyinen kirkko on kolmas tuomiokirkko kaupungissa ja neljäs kirkko samalla paikalla eli Torvetilla. 
Kirkkorakennus on rakennettu arkkitehti Thrap-Meyerin piirustusten mukaan ja se on yksi Norjan suurimmista. Rakennus edustaa tyylisuunnaltaan uusgotiikkaa. Se on 60 metriä pitkä ja noin 39 metriä leveä, ja kirkontorni kohoaa 70 metrin korkeuteen.
Kirkon rakennustyöt saatiin päätökseen 1885. Kirkko vihittiin käyttöön saman vuoden maaliskuun 18. päivänä, rovasti J. M. Brunin johdolla.
New American Gospel

New American Gospel on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Lamb of Godin debyyttialbumi, joka on julkaistu vuonna 2000 Metal Bladen levymerkillä. Albumin äänimaailma on yhtyeen uudempiin tuotoksiin verrattuna selvästi brutaalimpi ja raaempi, josta syyksi yhtye on maininnut albumin uudelleenjulkaisun kansilehdessä muun muassa aikataulun tiukkuuden, mutta myös rajun juomisen albuminteon aikana. Albumilta kaikesta huolimatta nousi huomattavia kappaleita, joista sinkkunakin julkaistu "Black Label" kuuluu edelleen yhtyeen livesetin tärkeimpiin kappaleisiin.
Yhtyeen kokoonpanolle albumi ei toista kitaristia Willie Adleria lukuun ottamatta ollut ensimmäinen, sillä ennen Burn the Priest -nimellä toiminut yhtye oli ehtinyt julkaista yhden täyspitkän albumin ennen Lamb of God -nimeen siirtymistä.
Albumista julkaistiin myös remasteroitu versio vuonna 2006 Prosthetic Recordsin kautta. Versio sisälsi neljä bonusraitaa ja uuden kansikuvan.
Kappaleet.
Vuoden 2006 version bonuskappaleet
Kappaleiden 13, 14 ja 15 perässä on sulkeisiin merkitty "New American Gospelille" päätyneen kappaleen lopullinen nimi.
Julija Fomenko

Julija Nikolajevna Fomenko (o.s. Tšiženko, , s. 30. elokuuta 1979) on venäläinen keskimatkojen juoksija.
Fomenko juoksi vuonna 2003 Universiadeissa 1 500 metrin juoksussa neljänneksi ajalla 4.12,79. 2005 hän osallistui sisäratojen EM-kisoihin, mutta karsiutui 1 500 metrin alkuerissä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Euroopan cupin ajalla 4.06,76. Helsingin MM-kisoissa Fomenko tuli maaliin toisena, mutta hänet hylättiin juoksun jälkeen. Kauden lopussa hän juoksi kuudenneksi ajalla 4.02,83.
Vuonna 2006 Fomenko avasi kautensa voittamalla Moskovan sisäratojen MM-kisoissa kultaa 1 500 metrillä. Hän voitti samana vuonna Venäjän mestaruuden 800 metrin juoksussa sekä 1 500 metrillä Euroopan cupin superliigan ja EM-hopeaa Göteborgin EM-kisoissa ajalla 3.57,61. Kauden lopussa hän oli viides ja yleisurheilun maailmancupissa seitsemäs 3 000 metrin juoksussa ajalla 8.59,67.
Vuonna 2007 Fomenko sijoittui 1 500 metrillä seitsemänneksi Osakan MM-kilpailuissa ja kahdeksanneksi . Maaliskuussa 2008 hän saavutti 1 500 metrillä hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa Valenciassa halliennätyksellään 3.59,41; juoksun voittaja Jelena Soboleva juoksi maailmanennätyksen 3.57,71.
Fomenko jäi ennen Pekingin olympialaisia 2008 kiinni dopingnäytteen manipuloinnista yhdessä kuuden muun venäläisen naisyleisurheilijan kanssa. Venäjän yleisurheiluliitto asetti heidät kahden vuoden kilpailukieltoon. Vuonna 2009 Urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS muutti Fomenkon kilpailukiellon 2 vuoden ja 9 kuukauden pituiseksi ajalle 31.7.2008–30.4.2011. Samalla hänen kaikki tuloksensa 27.4.2007 lähtien hylättiin.
Bergenin tuomiokirkko

Bergenin tuomiokirkko () on kirkkorakennus norjalaisessa Bergenin kaupungissa, Hordalandin läänissä. Kirkko on muodoltaan pitkäkirkko, ja se on pyhitetty Pyhälle Olaville. Rakennus on valmistunut vuonna 1150. Kirkko toimi välillä fransiskaanien luostarikirkkona. Kirkko paloi vuonna 1248. Nykyisen ulkoasunsa se on saanut vuosien 1880-1883 muutostöissä, joiden arkkitehteina toimivat Christie &amp; Blix. Kirkossa on 1000 istumapaikkaa.
Klaus Kleinfeld

Klaus Kleinfeld (syntyi 6. marraskuuta 1957 Bremenissä, Saksassa) on saksalainen liikemies ja Siemens AG:n entinen pääjohtaja, joka luopui paikastaan 30. kesäkuuta 2007 seuraajalleen Peter Löscherille. Siemens ilmoitti tiedotustilaisuudessaan 25. huhtikuuta 2007, ettei Kleinfeld ole enää käytettävissä jatkokaudelle yhtiön pääjohtajana. Kleinfeldin eroilmoitus on huipennus kriisistä, johon yhtiö ajautui syksyllä 2006 jättimäisen lahjus-skandaalin alettua paljastua yhtiön sisällä. Osa Siemensin omistajista on vaatinut Kleinfeldin eroa, vaikka vasta kaksi vuotta Siemensiä luotsannutta Kleinfeldiä vastaan ei ole voitu esittää todisteita, joiden mukaan hän olisi sotkeutunut aiempien vuosien korruptioihin. 
Nokia Siemens Networks uran jälkeen Kleinfeld on työskennellyt toukokuusta 2008 toimitusjohtaja amerikkalaisessa alumiiniyhtiössä Alcoassa. 
Kleinfeld on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä. Hän nauttii maratonjuoksusta, tenniksestä ja taiteesta.
Tiina Kaarela

Tiina Kaarela (s. 1957, Lappeenranta) on suomalainen toimittaja ja kansalaisjärjestövaikuttaja.
Kaarela toimi 1996–2004 Yksinhuoltajien ja yhteishuoltajien liiton puheenjohtajana. Tänä aikana liiton RAY-avustus, jäsenmäärä ja tunnettavuus lisääntyi.
Vuonna 2004 hän avasi yrityksensä palveluna Eroperhe.netin palvelemaan eronneita vanhempia ja kehitti siellä perinteisistä eroseminaareista nettieroseminaarin. Eroperhe.netin keskustelufoorumi oli Suomen suurin eronneiden vanhempien nettiyhteisö, joka järjesti myös viikoittain jäsenten tapaamisia eri puolilla maata. Sen piirissä toimi useita tukiryhmiä eri elämäntilanteissa oleville vanhemmille. Nykyisin sivustolla on vain muutamia linkkejä. 
Kaarela on toiminut toimittajana Radiomafiassa, Radio Ainossa ja eri julkaisuissa. Hän on kirjoittanut kolumneja Vihreään Lankaan, Puuvene-lehteen ja Uuteen Naiseen, näytelmän "Köydet irti" Tiia Lousteelle ja Carita Holmströmille ja Radioteatterille yhdessä Mari Mörön kanssa pienoiskuunnelmasarjan "Kokolihakomedia".
Hän on ollut vuosina 2000–2004 Helsingin kaupungin asuntolautakunnan puheenjohtaja (sit. vas.), varavaltuutettu ja vuodesta 2004 Helsingin kaupungin rakennuslautakunnan jäsen.
Norjan kirkko

Norjan kirkko () on Norjan evankelis-luterilainen kirkko. Siihen kuuluu noin 69,9 prosenttia norjalaisista. Kirkon ylin elin on kirkolliskokous. Siinä on 116 edustajaa, joista 77 valitaan välittömillä vaaleilla, 22 on hiippakuntien valitsemia edustajia, 12 piispaa, neljä saamelaisten ja yksi kuulovammaisten kirkollisen työn edustaja. Kirkon piispat ja rovastit nimittää Norjan hallitus. Vuoteen 2012 asti Norjan perustuslain mukaan maan hallitsija toimi kirkon nimellisenä johtajana sekä sen suojelijana. Nykyisin hallitsijan tulee edelleen kuulua Norjan kirkkoon. 
Norjan kirkon ylin edustaja on piispainkokouksen preses, puheenjohtaja. Hän on samalla Nidarosin hiippakunnan piispa, kaitsenta-alueenaan Nidarosin tuomiorovastikunnan seurakunnat. Preseksen virkaa on vuodesta 2020 hoitanut Olav Fykse Tveit. Preses on myös Norjan kirkon Kirkerådetin (Kirkkohallituksen) jäsen, eikä Norjan kirkolla siten ole arkkipiispaa. Norja lakkautti valtionkirkon vuoden 2013 alussa.
Kirkko kuuluu sekä Kirkkojen maailmanneuvostoon että Luterilaiseen maailmanliittoon. Lisäksi Norjan kirkko kuuluu Porvoon kirkkoyhteisöön.
Hiippakunnat.
Norjan kirkko on jaettu 11 hiippakuntaan.
Sotahuuto (albumi)

Sotahuuto (MURCD01) on helsinkiläisen Sotahuudon esikoisalbumi, joka julkaistiin "Metal Union Records" -levymerkillä 27. syyskuuta 2005. Albumi herätti laajaa huomiota ilmestyessään eri medioissa ja raskaan musiikin harrastajien joukossa varsinkin sanoitustensa puolesta. Yhtye työsti ja demotti albumin kappaleita vuodesta 2003 ja meni "Studio Watercastleen" vuonna 2005, jossa Sotahuuto äänitti debyyttinsä tuottajaan Arttu Sarvanne.
Yleiskuva.
"Sotahuuto" on musiikkityyliltään hardcore ja thrash metal -vaikutteista metalcorea, jota niin yhtye kuin arvostelijat ovat verranneet Sepulturan, Soulflyn ja Machine Headin musiikkiin. Albumin alkupuolisko on aggressiivista, toinen puoli keskittyy enemmän tunnelmaan. "Sotahuudon" nimeämättömät intro ja väliosuudet ovat ohjelmoituja koneraitoja.
Kritiikki.
"Sotahuuto" sai pääasiassa myönteisen vastaanoton arvostelijoilta. Hardcore- ja metallimusiikin harrastajat suhtautuivat albumiin hieman kaksijakoisesti koska "Sotahuudon" sanoitukset käsittelevät elämänasenteita kristityn näkökulmasta, mikä ei ole kovin yleistä varsinkaan Suomen raskaan musiikin piireissä. Osa kriitikoista, kuten "Imperiumi.netin", jossa albumi oli "viikon levy", Turkka Holmqvist kirjoitti, että sanoitusten ja musiikin ristiriita luovat myönteisessä mielessä häiriintyneen tunnelman albumille. Lyyriset teemat kuten ahdistus, henkinen kuolema, rappio ja syntinen ihmiskunta tekevät Holmqvistin mukaan kokonaisuuden ahdistuneeksi, mikä hänen mukaansa erottaa yhtyeen muista, usein "vakavasti ateistisista" ryhmistä. Albumi sai kritiikkia siitä, että vaikka musiikki on teknisesti taitavasti soitettua, yhtyeen ilmaisua ei tuo juuri mitään uutta. Esimerkiksi "Noise.fin" Sini Hytönen kirjoitti, että albumi on "perusmetallimättöä" mutta kuitenkin että "Musisointi on kaikessa yksinkertaisuudessaan voimakasta ja tarmoa täynnä." "Korroosio.netin" Aki Nuopponen taas moitti sanoituksia hieman niiden "paatoksesta" mutta kehui, että albumi on "soitannalliselta ja toteutukselliselta puolelta vankkaa jälkeä aina laulua ja tuotantoa myöten." Stalkermusic.comin Erkka Vesa oli sitä mieltä, että "Levy on sinällään varsin kelvollista materiaalia, mutta tälläkin kertaa ongelmaksi nousee omien ideoiden puute ja liiallinen turvautuminen tehokkaaksi todettujen kohtien kierrätykseen."
Lamborghini Diablo

Lamborghini Diablo oli Lamborghinin vuosina 1990–2001 valmistama superauto. 
Lamborghini Countachin seuraajaksi kehitetty Diablo on taka- tai nelivetoinen (Diablo VT) ja moottori on sijoitettu taka-akselin etupuolelle parhaan painojakauman saamiseksi. 200 000 dollaria maksava Diablo oli luokkansa autoksi yllättävän askeettinen, CD-soitinkin oli lisävaruste, sähköikkunoita tai sähkösäätöisiä istuimia ei ollut saatavilla, eikä myöskään aluksi lukkiutumattomia jarruja.
Vuonna 1998 Diablon esiin kääntyvät ajovalot korvattiin kiinteillä.
Sonja Oberem

Sonja Oberem (o.s. Krolik, s. 24. helmikuuta 1973 Rheydt) on saksalainen maratonjuoksija. Hän on menestynyt nuorena myös triathlonissa.
Oberem saavutti maratonjuoksussa pronssia yleisurheilun EM-kilpailuissa 2002. Hän kilpaili kesäolympialaisissa vuonna 1996 sijoittuen kahdeksanneksi ja vuonna 2000 sijoittuen 24:nneksi. MM-kilpailuissa sijoittui kahdeksanneksi 1995, seitsemänneksi 1997, kuudenneksi 1999 ja viidenneksi 2001. Vuoden 1998 EM-kilpailuissa hän oli kahdestoista.
Oberem voitti triathlonin Euroopan-mestaruuden vuosina 1992 ja 1994.
Pentti Melanen

Pentti Sakari Melanen (6. syyskuuta 1917 Lahti – 16. helmikuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko. 
Melanen opiskeli Taideteollisen keskuskoulun grafiikan osastolla 1939–1946. Debyyttinäyttelynsä hän piti 1946 Helsingissä. Melanen maalasi seinämaalauksen Lahden kaupungintaloon 1958, mutta myös ikonostaaseja ja ikoniryhmiä ortodoksisiin rukoushuoneisiin ja kirkkoihin. Melanen aloitti kubistina, mutta siirtyi sittemmin abstraktismiin, jolloin hänen väripalettinsa muuttui tummemmaksi. Hän kehitti toisaalta myös oman laseeraustekniikan. Melanen toimi myös Etelä-Suomen Sanomien taidearvostelijana 1947–1955. Pro Finlandia -mitali myönnettiin Melaselle 1967, Valtion taiteilijaeläkkeen hän sai 1977.
Luminita Zaituc

Luminita Zaituc-Zelaskowski (s. 9. lokakuuta 1968 Bukarest) on Romaniassa syntynyt, Saksaa edustava kestävyysjuoksija. Hän muutti Saksaan vuonna 1990 ja sai sen kansalaisuuden 1996.
Zaituc edusti Saksaa naisten maratonissa vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa ja sijoittui kahdeksanneksitoista ajalla 2.36.45. Yleisurheilun EM-kilpailuissa 2002 hän voitti samasta lajista hopeaa ajalla 2.26.58.
Stephanie Graf

Stephanie Graf (s. 26. huhtikuuta 1973 Klagenfurt) on itävaltalainen entinen keskipitkän matkan juoksija.
Grafin äiti oli Itävallan mestari 800 metrin juoksussa vuodelta 1974. Graf osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa 1997, mutta karsiutui loppukilpailusta 800 metrillä sekä Pariisin sisäratojen että Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa. Vuonna 1998 hän paransi ennätystään yli kahdella sekunnilla ja voitti EM-pronssia Budapestin EM-kisoissa. Vuonna 1999 hän juoksi Sevillan MM-kisoissa seitsemänneksi ajalla 1.57,92 ja kauden lopussa GP-finaalissa viidenneksi.
Graf voitti Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 hopeaa 800 metrillä häviten ainoastaan Maria Mutolalle. Hänen aikansa 1.56,64 on Itävallan ennätys. Hän voitti samana vuonna myös sisäratojen EM-kultaa. Vuonna 2001 Graf voitti MM-hopeaa sekä Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa että Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa. Kauden lopussa hän sijoittui GP-finaalissa kolmanneksi. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa sisäratojen EM-kisoissa ajalla 1.55,85. Vuonna 2003 hän voitti maansa mestaruuden sisäradoilla 800 metrillä ja ulkoradoilla 400 metrin juoksussa. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa hän voitti hopeaa.
Graf lopetti uransa vuonna 2004. Hän sai kesäkuussa 2010 kahden vuoden kilpailukiellon kun hänen todettiin syyllistyneen veridopingiin uransa aikana.
Lähde: IAAF
Maj Lind -pianokilpailu

Kansainvälinen Maj Lind -pianokilpailu on merkittävin Suomessa järjestettävä pianokilpailu. Maj Lind -pianokilpailu järjestettiin kansallisena kilpailuna vuosina 1945–1997, kunnes se laajennettiin kansainväliseksi vuonna 2002. Kilpailuun valitaan videotallenteen perusteella korkeintaan neljäkymmentä pianistia. 
Helsingin Musiikkitalossa pidettävän tapahtuman järjestelyistä vastaa Taideyliopiston Sibelius-Akatemia.
Kilpailu on saanut nimensä Maj Lindin o.s. Kopjeff (1876–1942) mukaan. Maj Lind oli innokas musiikinharrastaja, joka leskeksi jäätyään peri huomattavan omaisuuden. Hän testamenttasi osan omaisuudestaan Sibelius-Akatemialle ”pianonsoiton edistämistä varten”. Testamenttivaroilla perustetun rahaston turvin järjestettiin ensimmäinen Maj Lind -pianokilpailu vuonna 1945.
Lisa Misipeka

Lisa Vasa Misipeka (s. 3. tammikuuta 1975) on amerikansamoalainen moukarinheittäjä. Hän voitti pronssimitalin yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa Sevillassa 24. elokuuta 1999 tuloksella 66,06.
Misipeka kilpaili kesäolympialaisissa 1996, 2000 ja 2004.
Lokakuu (elokuva)

Lokakuu (Октябрь, "Oktjabr") on vuonna 1928 valmistunut neuvostoliittolainen mykkäelokuva, jonka on ohjannut Sergei Eisenstein. Elokuvan tapahtumat perustuvat Eisensteinin näkemykseen Venäjällä vuonna 1917 tapahtuneesta lokakuun vallankumouksesta.
Neuvostohallitus tilasi "Lokakuun" vallankumouksen kymmenvuotisjuhliin. Toinen tilauselokuva oli Vsevolod Pudovkinin ohjaaman "Pietarin viimeiset päivät". 
Elokuvan leikkausvaiheen aikana Josif Stalin ja Lev Trotski riitautuivat, ja Eisensteinin täytyi muuttaa elokuvaansa siten, että Trotskia ei lopulta näy elokuvassa ollenkaan. Eisenstein sai käyttöönsä rajattomat resurssit ja vapaan pääsyn kuvaamaan muun muassa Talvipalatsiin. Elokuvassa on runsaasti joukkokohtauksia. Näyttelijöinä ei käytetty ammattinäyttelijöitä, sillä siinä ei ole näytelmällisiä kohtauksia. Leniniä esittää kadulta poimittu Vasili Nikandrov -niminen työläinen.. Leikkausvaiheessa tapahtuneiden isojen muutosten takia elokuvan ensi-ilta siirtyi vuoden 1928 puolelle.
Elokuvaa on neuvostopropagandassa hyödynnetty dokumenttina vallankumouksesta, vaikka se valmistui vasta kymmenen vuotta vallankumouksen jälkeen. Avantgarde-elokuva ei ollut yleisömenestys; tarjolla oli kevyempää viihdettä, tuolloin vielä jopa Hollywood-viihdettä.
Juoni.
Elokuva alkaa helmikuun tapahtumilla, kun keisari Nikolai II joutuu luopumaan vallasta ja väliaikaishallitus ottaa vallan käsiinsä. Tämän jälkeen siirrytään huhtikuuhun, jolloin leipäjonot suurenevat ja ihmisten mielissä kytee kapina ankeutta vastaan.
Heinäkuussa alkavat suuremmat levottomuudet, kun ihmiset nousevat barrikadeille osoittamaan mieltään sortajiaan vastaan. Kapina kuitenkin epäonnistuu, ja siihen osallistuneet joutuvat marssimaan kaupungin läpi vastavallankumouksellisten pilkatessa heitä. Nöyryytys ei kuitenkaan saa kapinamieltä lannistetuksi, vaan tapahtumat alkavat edetä kohti lopullista yhteenottoa, vallankumousta.
Norsunluurannikon departementit

Norsunluurannikon alueet jakautuvat 58 departementtiin (). Departementit ovat alueittain luetteloituina:
UD Las Palmas

Unión Deportiva Las Palmas on espanjalainen jalkapalloseura Las Palmasin kaupungista Kanariansaarten Gran Canarialta. Seura perustettiin viiden paikallisseuran yhdistyessä 22. elokuuta 1949. Sen edustusjoukkue pelaa kaudella 2025–2026 Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.
UD Las Palmasilla on pitkät perinteet myös pääsarja Primera Divisiónista, jossa se on pelannut yhteensä yli 30 kautta. Edellisen kerran se pelasi sarjassa kaudella 2024–2025. Tässä suhteessa se on selvästi edellä esimerkiksi Kanariansaarten toista suurseuraa Club Deportivo Tenerifeä. Las Palmasin parhaat saavutukset ovat pääsarjan toinen sija kaudelta 1968–1969 sekä Espanjan cupin toinen sija kaudelta 1977–1978. Seura on ottanut osaa Uefa-cupiin kausilla 1968–1969, 1972–1973 ja 1977–1978.
Espanjan maajoukkueessa pelanneet Antonio Guayre, Manuel Pablo, Juan Carlos Valerón ja Vitolo ovat Las Palmasin kasvatteja ja edustaneet myös seuran edustusjoukkuetta. Espanjalaisista maajoukkuepelaajista seurassa ovat pelanneet myös Julen Lopetegui ja Luis Molowny. Tunnettuja Las Palmasia edustaneita ulkomaalaispelaajia ovat muun muassa kamerunilainen Timothée Atouba, kroatialainen Robert Jarni, kolumbialainen Jeison Murillo ja venezuelalainen José Salomón Rondón.
Kotikenttä.
UD Las Palmasin kotikenttänä toimii 8. toukokuuta 2003 käyttöönotettu Estadio de Gran Canaria, jolla on 31 250 katsojapaikkaa. Sitä ennen seura pelasi lähes 60 vuotta Estadio Insularilla jolla oli 21 000 katsojapaikkaa.
Entisiä pelaajia.
Suluissa vuodet edustusjoukkueessa.
Seuran virallinen radiokanava.
Seuran virallinen radiokanava on UdRadio ja se kuuluu koko Gran Canarian alueella. Sitä voi kuunnella suorana myös internetin kautta. 
Hymni.
Seuralla on ollut kaksi hymniä, joista Gonzalo Monasterion sanoittama ja Peón Realin säveltämä on ollut suositumpi kannattajien joukossa. Ensimmäisen ja hymneistä vähemmän tunnetumman "Arriba de ellos" sävelsi ja sanoitti José Truchado.
"Päivitetty 28. tammikuuta 2015."
Reservijoukkue.
Las Palmasin reservijoukkue on nimeltään UD Las Palmas Atlético ja se pelaa Segunda División B:n lohkossa 2.
Munuaisallas

Munuaisallas () on munuaisen munuaispoukamassa sijaitseva osa, josta alkavat virtsanjohtimet. Munuaisaltaan tehtävänä on kerätä nefronien tuottama virtsa ja kuljettaa se edelleen virtsanjohtimiin. Naudalta munuaisallas puuttuu ja naudalla virtsa kulkee munuaisnystyistä munuaispikareihin, jotka laskevat virtsanjohtimiin. Hevosella munuaisaltaassa on limaa tuottavia soluja, joiden erite aiheuttaa sen, että hevosella on normaalistikin virtsassa proteiinia, kun taas muilla lajeilla proteiinin esiintyminen virtsassa on yleensä merkki sairaudesta.
Sairaudet.
Munuaisaltaan tulehdusta kutsutaan pyelonefriitiksi, joka yleensä johtuu levinneestä virtsatietulehduksesta.
Munuaisaltaasta voi saada alkunsa myös syöpä (munuaisaltaan syöpä), joka tavallisimmin oireilee virtsanjohtimen syövän tavoin hematuriana ja kipuna selässä tai kyljessä.
Munuaisaltaan laajenemista kutsutaan vesimunuaiseksi eli hydronefroosiksi.