tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Savang Vatthana

Savang Vatthana (13. marraskuuta 1907 – 13. toukokuuta 1978) oli Laosin viimeinen kuningas.
Vatthana syntyi Luang Prabangissa kuningas Sisavang Vongin pojaksi. 7. lokakuuta vuonna 1930 hän nai kuningatar Khamphouin. Avioliitosta syntyi 7 lasta kruununprinssi Vong Savang, prinssi Sisavang Savang, prinssi Savang, prinssi Sauryavong Savang, prinsessa Savivanh Savang ja prinsessa Thala Savang.
Vuonna 1951 hänestä tuli maan pääministeri, kun hänen isänsä vakava sairaus pakotti isän luopumaan vallasta. Vattahanasta tuli 20. elokuuta 1959 sijaishallitsija. 
29. lokakuuta 1959 Savangista tuli kuningas, kun hänen isänsä kuoli.
Häntä ei koskaan kruunattu. Kruunajaiset piti järjestää, mutta sisällissota ehti ensin ja kuningas luopui kruunusta 2. joulukuuta 1975 kun Pathet Lao otti vallan. Savang kuoli noin vuonna 1978 eristysleirillä Pohjois-Laosissa yhdessä kuningatar Khamphouin ja kruununprinssi Vong Savangin kanssa. Laosin kommunistinen hallitus ei ole koskaan kertonut yksityiskohtia heidän kuolemastaan. 
Vatthanan nuorin poika Sauryavong Savang oli suvunpäämies ja kruununtavoittelija maanpaossa Pariisissa. Nykyinen päämies on Sauryavongin veljenpoika (Vong Savangin poika) Soulivong Savang.
Kunnianosoitukset.
Ulkomaalaiset.
Lähde:
Severi

Severi on suomalainen miehen etunimi.
Severi on lähtöisin latinan nimestä "Severus", joka merkitsee ’vakaata’, ’ankaraa’. Mikael Agricolan ensimmäisessä almanakassa vuodesta 1544 nimi oli merkitty 23. päivään lokakuuta muodossa "Sewerinus pijspa" ja on siitä lähtien hieman eri kirjoitusmuodoissa ollut sinä päivänä suomalaisessa kalenterissa. Nykyisessä kirjoitusasussaan se on ollut Suomen almanakassa vuodesta 1911 lähtien, sitä ennen se oli muodossa "Seweri" vuosina 1890–1907 ja "Severin" 1908–1909. Vuosina 1708–1907 oli lisäksi 22. päivänä lokakuuta nimi Sewerus. Suomen­ruotsalaisessa almanakassa nimi on edelleen muodossa "Severin".
Nimen käyttö lisääntyi 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa etenkin jälkimmäisenä nimenä.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Severi-nimen on 1900-luvun alusta lokakuuhun 2025 mennessä saanut noin 5 660 ja Severin-nimen noin 575 henkilöä.
Tunnettuja Severeitä.
Katolisissa maissa on ollut 6–10 eri pyhimystä nimillä joko Severus, Severin tai Severinus, jotka elivät vuosina 300–800, joukossa useita piispoja ja yksi paavi, Severinus.
Konstantinus Suuren ritarikunta

Konstantinus Suuren ritarikunta () on ekumeeninen, Aleksandrian ja koko Afrikan patriarkka ja paavi Theodoros II:n suojeluksessa toimiva virallinen, kansainvälinen ritarikunta, johon kuuluu noin 500 eri kristillisiin uskontokuntiin kuuluvaa jäsentä Itävallasta, Kreikasta, Ruotsista, Saksasta, Suomesta, Tšekin tasavallasta, ja Yhdysvalloista.
Ritarikunta toimii "keisari Konstantinus Suuren hengessä kristillisenä ja ekumeenisena ritarikuntana", eikä väitä polveutuvansa mistään alkuperäisestä keskiajan hengellisestä ritarikunnasta. Se rekisteröitiin nykymuodossaan Sveitsin lain mukaan vuonna 1953 ja sai virallisen asemansa vuonna 1958 Aleksandrian ja koko Afrikan patriarkan ja paavin otettua sen suojelukseensa.
Ritarikunnan nykyinen suurmestari on Beaufort-Spontinin prinssi, herttua Friedrich. Hallituksen puheenjohtajana eli kanslerina toimi vuosina 1999–2009 Raimo Ilaskivi, varakanslerina Hans-Olof Kvist, pääsihteerinä Jürgen Schumacher ja rahastonhoitajana Reino Koskinen. 21. toukokuuta 2009 suurmestari nimitti Raimo Ilaskiven varasuurmestariksi. Uudeksi kansleriksi tuli Jürgen Schumacher, varakansleriksi Leif Syrstad ja pääsihteeriksi Jorma Ahonen. 
Hallituksen viisivuotiskauden päättyessä 24. toukokuuta 2014 ja Schumacherin pyydettyä vapautusta Suurmestari nimitti uudeksi kansleriksi Toivo Salmen ja rahastonhoitajaksi Mika Pynnösen Jorma Ahosen jatkaessa pääsihteerinä. Ritarineuvoston puheenjohtaja on Rune Rydén ja ritarikunnan suurlähettiläs patriarkaattiin 21. toukokuuta 2009 lähtien George Haramis. 
Ritarikunnan kunniamerkit ovat viisiluokkaiset: suurristi, suurupseeri, komentaja, ansioristi ja ansiomitali. Ritarikunnalla on myös sen suojelijan kunniaksi lyöty Ami du Patriarch -mitali. Ritarikunnan suurmestarille ja varasuurmestarille suojelija on myöntänyt korkeimman maallikolle annettavan arkontin arvon.
Sauryavong Savang

Prinssi Sauryavong Savang (22. tammikuuta 1937 – 2. tammikuuta 2018) oli Laosin viimeisen kuninkaan, Savang Vatthanan, nuorin poika. Marraskuussa 1975, kun hänen isänsä oli syrjäytetty, Sauryavong pakeni Laosista uimalla Mekong-joen yli Thaimaan puolelle. 
Sukunsa päämies asuu maanpaossa Ranskassa ja oli paikallisen autoyrityksen Renault'n palveluksessa. Hänen sijaisenaan ja suvun päänä toimii hänen veljenpoikansa Soulivong Savang. Vuonna 1965 Saryavong otti puolisokseen prinsessa Dalavanin. Avioliitosta syntyi neljä lasta: Sthira Sauryavong, Dayavant Sauryavong, Balavant Sauryavong ja Krishnajina Sauryavong. Sauryavong johti Laosin kuninkaallista sukua yhdessä prinssi Mangkra Souvannaphouman ja Soulivong Savangin ja Thayavong Savangin kanssa.
Syyskuussa 1997 kruununprinssi Soulivong Savang ja tämän veli Thayavong Savang osallistuivat Royal Lao -konferenssiin Seattlessa Yhdysvalloissa, jossa 300 laosilaista maanpakolaista ja hmong-kansan edustajia oli paikalla.
Soulivong Savang

Prinssi Soulivong Savang (s. 8. toukokuuta 1963) on Laosin viimeisen kuninkaan Savang Vatthanan pojanpoika.
Soulivong Savang syntyi Luang Prabangin kuninkaallisessa palatsissa prinssi Vong Savangin poikana joka oli Savang Vatthanan poika. Kommunistien vallankumouksen jälkeen vuonna 1975 Laosin kuninkaallisen perheen jäseneet pidätettiin ja pantiin arestiin. Soulivong pakeni kotiarestista yhdessä veljensä Thayavong Savangin kanssa vuonna 1981, ja he saapuivat Ranskaan pakolaisina. Monet Laosin kuninkaallisen perheen jäsenet murhattiin. 
Soulivong Savang meni Ranskassa Clermont-Ferrandin yliopistoon ja opiskeli lakia. Soulivong työskentelee ns. Laos-ohjelman kanssa, jonka tarkoitus on luoda perustuslaillinen kuningaskunta Laosiin. Soulivongin setä prinssi Sauryavong Savang on suvun päämies. 
Syyskuussa vuonna 1997 Soulivong Savang ja tämän veli Thayavong Savang osallistuivat Royal Lao -konferenssiin Seattlessa,Yhdysvalloissa, jossa 300 laosilaista maanpakolaista ja hmong-kansan edustajia oli paikalla.
Souligvong johtaa Laosin kuninkaallista sukua yhdessä prinssi Mangkra Souvannaphouman ja Thayavong Savangin ja Sauryavong Savangin kanssa.
Petén

El Petén on departementti Guatemalan pohjoisosassa, joka kattaa kolmasosan maasta. Peténin pinta-ala on 33 566 km² ja asukasluku noin 450 000 vuonna 2005. Alueella sataa runsaasti, mutta siellä on myös kuiva vuodenaika. Alueen suurin kaupunki on La Libertad. Hallinnollinen keskus on Flores. 
Alue tunnetaan klassisen mayasivilisaation keskuksena. Maya-ajan varhaisia keskuksia olivat aluksi El Mirador ja Cival noin 500 eaa. – 200 jaa. Klassisella maya-ajalla keskuksiksi kasvoivat muun muassa Tikal, Naranjo, Piedras Negras ja Uaxactun.
Thayavong Savang

Prinssi Thayavong Savang (s. 17. huhtikuuta 1964) on Laosin kuninkaallisen perheen jäsen ja Laosin viimeisen kuninkaan Savang Vatthanan pojanpoika. Thayavong syntyi Luang Prabangissa. Hänen isänsä oli prinssi Vong Savang.
Kommunistien vallankumouksen jälkeen vuonna 1975 Laosin kuminkaalisen perheen jäseneet pidätettiin ja pantiin arestiin. Thayavong pakeni kotiarestista yhdessä veljensä Soulivong Savangin kanssa vuonna 1981 ja he saapuivat Ranskaan pakolaisina. Hän asuu nykyään maanpaossa Pariisissa. 
Syyskuussa vuonna 1997 Thayavong Savang ja tämän veli Soulivong Savang osallistui Royal Lao konferenssiin Seattlessa, Yhdysvalloissa, jossa oli paikalla 300 laosilaista maanpakolaista hmong-kansan edustajaa.
Sauryavong johtaa Laosin kuninkaallista sukua yhdessä prinssi Mangkra Souvannaphouman ja Soulivong Savangin kanssa.
PanOULU

panOULU on Oulun kaupungin, Oulun yliopiston, Oulun seudun ammattikorkeakoulun ja Cinian tarjoama, WLAN-teknologiaan perustuva, langaton ja kaikille käyttäjille avoin ja maksuton Internet-verkko. Internet-yhteys panOULUn kautta ei vaadi rekisteröitymistä eikä sisäänkirjautumista. Päätelaitteiksi käyvät tietokoneet, tabletit ja matkapuhelimet, joissa on WLAN-valmius.
Historia.
Oulun kaupunki ryhtyi rakentamaan kaikille avointa, langatonta Internet-yhteyttä kaupungin 400-vuotisjuhlien kunniaksi. panOULU -verkon pohjana oli Oulun yliopiston, mobiilipalveluiden tutkimusprojektia varten jo vuonna 2003 asennettu, langaton lähiverkko, joka kattoi Oulun ydinkeskustan (SmartRotuaari) ja Linnanmaan kampuksen (SmartCampus). Yliopiston tietotekniikan osaston MediaTeam Oulu -tutkimusryhmä vastasi myös panOULUn teknologian kehittämisestä ja ylläpidosta.
panOULU oli vuonna 2005 potentiaaliselta käyttäjämäärältään ja kuuluvuusalueen laajuudeltaan Suomen laajin julkinen langaton verkko ja oli sitä edelleen vuonna 2010.
panOULU toimii Oulun keskustan alueella, yliopiston ja OAMK:n kampuksilla sekä useissa julkisissa rakennuksissa, kuten kaupunginkirjastossa, Raksilan jäähallissa, Nallikarin leirintäalueella, sekä useissa asukastuvissa ja nuorisotaloissa. Lisäksi panOULU kuuluu muun muassa Hailuotoon liikennöivillä Merisilta- ja Meriluoto-lautoilla, muutamissa paikallisliikenteen linja-autoissa, Kajaanissa Oulun yliopiston kampuksilla sekä Kokkolassa Chydenius-instituutissa.
Vuosien 2006–2007 aikana kaupunki laajensi verkkoa yli 400 tukiasemalla. Huhtikuussa 2008 verkossa oli yli tuhat tukiasemaa.
panOULU toimii myös Oulun lentoasemalla. Kyseessä on ensimmäinen avoin ja maksuton WLAN-verkko Suomen lentoasemilla. 
panOULU-verkko laajeni 31. toukokuuta 2007 Ylikiiminkiin, jossa verkkoa voi käyttää keskustaajamassa, kirjastossa, Ylikiimingin koululla, terveyskeskuksessa ja kunnantalolla, jossa sijaitsee muun muassa nuorisotila.
Vuosina 2008–2009 panOULU-verkko oli tarkoitus laajentaa seudulliseksi. Vuonna 2010 siitä oli kehittymässä seudullinen kokonaisuus, joka kattoi reilusti yli tuhat tukiasemaa. Tulevaisuudessa verkon on tarkoitus kattaa ennen kaikkea julkiset tilat, kuten kaupungin laitokset, Rotuaari sekä yhteistyökumppanien, kuten yliopiston ja VTT:n tilat.
Richard Bull

Richard Bull (26. kesäkuuta 1924 Zion, Illinois, Yhdysvallat – 3. helmikuuta 2014) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Suomessa hänet muistetaan parhaiten Nels Olesonin roolista 1970- ja 1980-lukujen televisiosarjassa "Pieni talo preerialla". Sarjan jälkeen hän esiintyi myös Michael Landonin tuottamassa televisiosarjassa "Enkeli maantiellä".
Raparperitaivas

Raparperitaivas on Leevi and the Leavings -yhtyeen yhdeksäs albumi, ja se julkaistiin vuonna 1991. Levyllä on paljon luonnosta ja sen tuhoutumisesta kertovia kappaleita, kuten ”Tikapuut taivaaseen” ja ”Raparperitaivas”.
Albumin kansitaiteen on toteuttanut Mikko Kurenniemi.
Santtu Luoto kirjoitti myös samannimisen teoksen yhtyeen vaiheista.
Vastaanotto.
"Nuorgam"-verkkomedian diskografia-artikkelissa vuonna 2013 toimittaja Tommi Forsström listasi levyn yhtyeen parhaimpiin. Forsströmin mukaan Sundqvist ”otti ensimmäisen kerran voimakkaammin kantaa kulutushulluuden ja suorituskeskeisyyden syöksykierteeseen, johon ihmiskunta oli heittäytymässä”. Hänen arvionsa mukaan kappaleet olivat edelleen viiltävän sarkastisia, mutta uusi ote toi niihin ”raikkaan tuulahduksen”.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Gösta Sundqvist.
Perttu

Perttu on suomalainen miehen etunimi ja sukunimi.
Historiaa.
Perttu on lyhentymä kreikkalais-latinalaisesta nimestä "Bartolomeus", joka puolestaan tulee aramealaisesta nimestä "Bar Tolmai", 'Ptolemaioksen poika'. Hyvin samankaltainen nimi Pertti on kuitenkin eri kantaa.
Suomessa Perttu on ollut käytössä etunimenä 1800-luvulta lähtien, ja 1900-luvun lopulla se yleistyi hieman. Nimen vanhoja muunnelmia ovat Pertteli, Perttuli ja Pärttyli.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan vuoden 2019 loppuun mennessä 3 258 miestä on saanut nimekseen Perttu.
Nimipäivä.
Pertun nimipäivä on 24. elokuuta, joka on vanhastaan apostoli Bartolomeuksen muistopäivä. Nykyisessä muodossaan nimi on ollut almanakassa vuodesta 1929. 
Pertun päivää vietetään Suomessa paikallisena juhlapäivänä muun muassa Pertunmaalla ja Ypäjällä. Pertunmaan kunnanjohtaja kutsui Pertun päivänä 2004 kaikki Suomen Pertut nimipäiväkahville, ja samalla tehtiin samannimisten henkilöiden joukkokokoontumisen maailmanennätys: 297 henkilöä, joiden ensimmäinen etunimi on Perttu.
Historiassa Pertun eli aikaisemmin Pärttylin päivään liittyy Pariisissa 24. elokuuta 1572 tapahtunut pärttylinyön verilöyly.
Kilpitulivuori

Kilpitulivuori on leveä ja loivarinteinen tulivuorityyppi. Kilpitulivuoret syntyvät virtaavasta ja nopeasti juoksevasta laavasta, minkä vuoksi tulivuorten keilat muodostuvat mataliksi. Niiden purkaukset ovat muihin räjähdysmäisesti purkautuviin tulivuoriin verrattuna rauhallisia. Pienet kilpitulivuoret voivat muodostua yhdessä jatkuvassa purkauksessa, mutta suuret kilpitulivuoret ovat syntyneet noin miljoonan vuoden aikana sadoista tai tuhansista peräkkäisistä purkauksista.
Laavan juoksevuus ja nopea virtaus johtuvat laavan emäksisyydestä. Kilpitulivuorten laava on juuri tällaista basalttista laavaa. 
Monet maapallon suurimmista tulivuorista ovat kilpitulivuoria. Suurin tulivuorista on Havaijin suurimmalla saarella sijaitseva Mauna Loa. Kilpitulivuoria on myös mm. Galápagossaarilla sekä Luoteis-Yhdysvalloissa Oregonin ja Washingtonin osavaltioissa. Réunionin saarella sijaitseva "Piton de la Fournaise" on yksi maapallon aktiivisimpia tulivuoria. Se purkautuu keskimäärin kerran vuodessa.
Purkautuvan magman viskositeetti riippuu sen lämpötilasta ja koostumuksesta. Havaijilaisista kilpitulivuorista magma purkautuu noin 1 200 °C:n lämpötilassa, kun taas useimpien mantereella sijaitsevien tulivuorten magma saavuttaa vain 850 °C:n lämpötilan. Laavan juoksevuuden takia purkauksessa ei tapahdu suurempia räjähdyksiä, jollei vettä pääse purkautumisaukkoon. Myös laajenevat kaasut voivat aiheuttaa huomattavaa suihkuamista matalaviskositeettisessa laavassa. 
Myös muilla planeetoilla on kilpitulivuoria. Marsissa sijaitsevan Olympus Monsin, joka on suurin tunnettu vuori aurinkokunnassamme, on arveltu olevan sammunut kilpitulivuori. Marsilaiset kilpitulivuoret ovat korkeampia ja paljon suurempia kuin maapallon vastaavat. Mannerlaattojen liikkeen takia maapallon kuumissa pisteissä syntyvät tulivuoret siirtyvät ajan myötä syrjään eivätkä ehdi kasvaa suuremmiksi.
Tepaneekit

Tepaneekit olivat Mesoamerikassa asunut kansa. He asettuivat Meksikon laaksoon 1300-luvun puolivälissä,ja hallitsivat sen metsäalueita keskuspaikkanaan Azcapotzalco.. 1420-luvulla heidän hallitsemanssa alue ulottui etelässä Coyoacániin ja Tizapaniin asti. Vuoden 1430 paikkeilla asteekkien kolmoisliitto valtasi tepaneekien allueet. 
Tepaneekit olivat asteekkien sisarkansa ja puhuivat nahuatlin kieltä.
Vilppu

Vilppu on suomalainen miehen etunimi.
Vilppu on lähtöisin kreikkalaisesta "Filippos"-nimestä, joka merkitsee 'hevosystävää', 'hevosten ihailijaa'.
Vilpun nimipäivä on 8. maaliskuuta. Nimi on ollut almanakassa vuodesta 1908, mutta on esiintynyt jo 1882–1883 Kansanvalistusseuran kalenterissa. 
Vuoteen 2025 mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan yli 732 ihmistä on saanut nimekseen Vilppu.
Atanas Tilev

Atanas Tilev (s. 1944) on bulgarialaissyntyinen liikemies ja Suomen kansalainen, joka on aikaisemmin toiminut muun muassa Tampellan kaupallisena johtajana. Hän tuli kuuluisaksi Kukka-Maaria Karjalaisen puolisona ja poliitikko Ahti Karjalaisen vävynä.
Tilevin perhe kuului Bulgariassa agraaripuolueeseen. Tilev opiskeli 1960-luvulla Sofian taloudellisessa instituutissa ja työskenteli kommunistisen puolueen keskuskomitean ulkomaanosaston tilapäisenä tulkkina. Hän tutustui Kukka-Maaria Karjalaiseen, kun tämä osallistui Suomen ulkoministerinä toimineen isänsä Bulgarian-vierailuun vuonna 1968. Vuonna 1970 Tilev sai toivomansa viran Bulgarian Helsingin-lähetystöstä ja muutti Suomeen, jossa pari meni myöhemmin naimisiin. Tilev sai Suomen kansalaisuuden ja työpaikan Tampellalta, jonka toimitusjohtaja Nils Gustav Grotenfelt antoi hänen vastuulleen kaupankäynnin Neuvostoliittoon. Saadakseen itselleen osan myyntivoitoista Tilev perusti myöhemmin oman yrityksen, joka sai edustaa Tampellan kaivostekniikkaan erikoistunutta tytäryhtiötä Tamrockia. Hän asettui asumaan Wieniin Itävaltaan.
Suomessa asunut ja vuonna 1978 länteen loikannut bulgarialainen diplomaatti Georgi Želenski (Jelensky) väitti Tilevin vakoilleen Ahti Karjalaista Bulgarian tiedustelupalvelun ja viime kädessä KGB:n laskuun. Länsisaksalainen "Welt am Sonntag" -lehti julkisti väitteet elokuussa 1981, mutta niiden tueksi ei ole löytynyt todisteita. Tilev haastoi lehteä julkaisseen Springer-kustantamon oikeuteen kunnianloukkauksesta ja voitti jutun, jolloin lehden oli julkaistava oikaisu. Tilevin ja Karjalaisen mukaan tiedon julkistamisella olisi yritetty vaikeuttaa Karjalaisen pääsyä keskustapuolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 1982 vaaleissa. Vuonna 2014 KGB-asiakirjoja sisältävästä Mitrohinin arkistosta kuitenkin kerrottiin löytyneen 1970-luvulta peräisin oleva asiakirja, jossa mainitaan Bulgarian tiedustelun agenttina koodinimeä ”Rumjantsev” käyttäneen henkilön olleen suomalaisen poliitikon ”Kareljaisen” vävy.
Rikastunut Tilev menetti alkuperäiset liiketoimensa, kun Tampella ajautui 1980-luvun lopussa taloudellisiin vaikeuksiin, mutta kommunismin romahdettua samoihin aikoihin hän palasi liikemiehenä Bulgariaan. Hän oli jonkin aikaa pääomistajana BAC-pankissa, joka kuitenkin meni konkurssiin Bulgarian suuren talouskriisin yhteydessä vuonna 1996. Samana vuonna Tilev joutui lähtemään Bulgariasta, jossa hänet etsintäkuulutettiin talousrikollisena, tosin oman kuvauksensa mukaan viattomana poliittisen juonittelun uhrina. Tilev kirjoitti 1990-luvun tapahtumista Bulgariassa paljon huomiota herättäneen omaelämäkerran, joka on käännetty vuonna 2002 englanniksi nimellä "Fighting It Out". Tilev oli Kotkan merikaapelia koskevassa hankkeessa mukana United Power -yhtiön kautta.
Tilev on eronnut Kukka-Maaria Karjalaisesta. Heillä on kolme yhteistä lasta.
Rosenergoatom

Rosenergoatom on Venäjän valtion Atomenergoprom-holdingin hallitsema yhtiö, joka operoi maan operatiivisessa sähköntuotannossa olevia ydinvoimaloita. Venäjän liittovaltion omaisuuskomitea muodosti Rosenergoatomin 7. syyskuuta 1992 Neuvostoliiton atomienergiaministeriön Venäjän alueella sijaitsevista ydinvoimaloista.
Lisäksi Venäjällä on pienempiä ydinreaktoreita esimerkiksi atomienergian tutkimuslaitoksissaan, ydinjäänmurtajissaan ja -sukellusveneissään.
Ydinvoimalat.
Rosenergoatomilla on kymmenen sähköntuotannossa olevaa ydinvoimalaa, joissa oli vuoden 2014 alussa käytössä yhteensä 33 reaktoria. Lisäksi Venäjällä on käytöstä poistettuja, alasajovaiheessa olevia ydinvoimaloita, joista osa on muilla paikkakunnilla kuin nykyisin tuotannossa olevat ydinvoimalayksiköt. Tuotannollisia voimaloita ovat:
Uudet ydinvoimalat.
Uusia ydinvoimaloita on tarkoitus rakentaa ja yksikkömäärää nostaa 59:ään vuoteen 2030 mennessä. Entisten ydinvoimaloiden uusimisen ja lisäyksiköiden rakentamisen ohella ydinvoimaloita rakennetaan myös uusille ydinvoimalapaikkakunnille. Uusia venäläisiä paikkakuntia, joille vuoden 2014 maaliskuussa oli rakenteilla ydinvoimala:
M/S Oasis of the Seas

M/S Oasis of the Seas on STX Europen Turun telakalla Royal Caribbean International -varustamolle rakennettu risteilyalus. Se on Oasis-luokan ensimmäinen alus, joka tunnettiin aiemmin työnimellä "Genesis". Alus tilattiin 6. helmikuuta 2006 ja luovutettiin varustamolle 28. lokakuuta 2009. Se ja sen sisaralus "Allure of the Seas" olivat maailman kaikkien aikojen suurimmat matkustaja-alukset, kunnes niiden uusin, suurempi sisaralus, "Harmony of the Seas", valmistui. 900 miljoonaa euroa maksaneet matkustaja-alukset olivat valmistuessaan maailman kalleimmat, ja ne olivat kooltaan suurimmat yksittäiset vientituotteet Suomesta.
Laivan nimi on peräisin varustamon ja USA Today -sanomalehden yhdessä käynnistämästä nimikilpailusta, joka oli avoinna Yhdysvaltojen kansalaisille. Lopulliset nimet julkistettiin 23. toukokuuta 2008. Oasis-luokan toinen alus, "Allure of the Seas", valmistui 2010.
Teknisiä tietoja.
225 000 bruttotonnin alus on 360 metriä pitkä, 47 metriä leveä, 64,9 metriä korkea vedenpinnasta mitattuna, ja se voi kuljettaa 5 400 matkustajaa ja 3 000 miehistön jäsentä. Aiemmin maailman suurimpiin Freedom-luokan aluksiin verrattuna "Oasis of the Seas" on 21 metriä (6,2 %) pidempi ja 8,4 metriä (21,7 %) leveämpi. Syväys on hieman Freedom-aluksia suurempi, ja vetoisuus on 43 % suurempi. Laiva koottiin 181:stä 400–600 tonnin painoisesta suurlohkosta. Tällainen suurlohko voi olla esimerkiksi 22 metriä pitkä ja 32 metriä leveä.
Koeajo.
Oasis of the Seas lähti Turun telakalta 9. kesäkuuta 2009 koeajolle Gotlantiin. Toiselle koeajolle se lähti 28. syyskuuta 2009.
Muuta.
Alus on korkeampi kuin Ison-Beltin sillan alituskorkeus. Aiemmat Freedom-alukset mahtuivat juuri ja juuri sillan ali laskuveden aikaan täydellä vauhdilla, jolloin aluksen perä painuu hieman syvemmälle. Oasis-luokan aluksille se ei enää riitä, ja siksi aluksen savupiiput voidaan tilapäisesti laskea alemmas.
Aluksen erityispiirteitä ovat esimerkiksi keskelle, yläosaan rakennettu jalkapallokentän pituinen puisto "Central Park" (). Sen molemmilla puolilla on kaksi erillistä hotellia. Puistossa on aitoja, puita, nurmikkoa ja istutuksia. Reunoille on sijoitettu kahviloita ja kauppoja. Aluksessa on myös kolmen kannen väliä hissin lailla liikkuva baariravintola. Lisäksi aluksessa on vesiteatteri, päiväkoti, terveyshoitolat aikuisille ja nuorille, muutama teatterilava, iso uima-allasalue, tenniskenttä, minigolf-alue, koripallokenttä, kalliokiipeilyseinä, noin 2 700 matkustajahyttiä, useita ravintoloita, oleskelutiloja, kauppoja aikuisille ja nuorille sekä lasten oma alue.
Projektin merkitys telakalle ja kumppaneille oli 12 000 henkilötyövuotta. STX Europe on toimittanut kyseiselle varustamolle yksitoista alusta. 
Oasis of the Seas matkustajaristeilijäaluksen runkorakenteen lujuus- ja värähtelyteknisestä suunnittelusta myönnettiin suomalainen insinöörityöpalkinto 2010.
Jaakkima (nimi)

Jaakkima on suomalainen miehen etunimi.
Jaakkima on suomalainen ja karjalainen muunnos heprealaisesta nimestä Joakim, joka merkitsee "Jahve herättää".
Nimi on esiintynyt Kansalaisvalistusseuran kalenterissa 1882–1883 ja on ollut almanakassa vuodesta 1890 lähtien. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Jaakkima-nimen on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 210 miestä ja alle viisi naista.
Nimeä Jaakkima on suomenkielisessä kirjallisuudessa käytetty myös muutamista historiallisista henkilöistä, joiden varsinainen etunimi on ollut Joakim.
Jämjö

Jämjö on taajama ja entinen kunta, joka sijaitsee Blekingen läänissä Ruotsin etelärannikolla. Jämjön taajama sijaitsee noin 10 kilometrin päässä Karlskronasta itään E20-tien varrella. Jämjön taajama ja entisen Jämjön kunnan alue kuuluvat nykyään Karlskronan kuntaan. Taajamassa oli vuoden 2010 lopussa 2 578 asukasta.
Alkuperäistä Jämjön kuntaa laajennettiin yhdistämällä siihen Kristianopel ja Torhamn vuonna 1952. Ramdala ja Sturkö liitettiin Jämjöhön vuonna 1963. Karlskronan kuntaan näin syntynyt laajempi Jämjö liitettiin vuonna 1974.
Tulkki (elokuva)

Tulkki () on Sydney Pollackin ohjaama vuonna 2005 valmistunut jännityselokuva. Pääosissa ovat Nicole Kidman ja Sean Penn. Elokuva oli menestys Yhdysvalloissa, mutta ei saanut suurta katsojamäärää kansainvälisesti. 
Juoni.
Nicole Kidman esittää YK:n tulkkia, joka kuulee vahingossa keskustelun salamurhasta ja joutuu pakenemaan murhaajia.
Hannu Kamppuri

Hannu Kamppuri (s. 1. heinäkuuta 1957 Helsinki) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti, joka pelasi urallaan SM-liigan lisäksi myös NHL:ssa ja WHA:ssa. Hänet valittiin neljästi SM-liigan parhaaksi maalivahdiksi ja kuudesti SM-liigan tähdistökentälliseen.
Kamppuri pelasi Suomessa pääsarjaa kuudessa eri joukkueessa: Helsingin Jääkiekkoklubissa, Jokereissa, Tapparassa, Saimaan Pallossa, Kärpissä ja KooKoossa. Hänen uransa alkoi HJK:ssa vuonna 1973. Seuraavat viisi kautta Kamppuri pelasi Jokereissa. Viimeisen Jokerit-kauden jälkeen hän siirtyi pelaamaan Edmonton Oilersiin WHA-liigaan. Seuraavana kautena Kamppuri torjui kiekkoja niin ikään Pohjois-Amerikassa, tosin farmisarjoissa.
Ensimmäisen Pohjois-Amerikan kiertueensa jälkeen Kamppuri palasi Suomeen 1980 Tapparan joukkueeseen. Hän torjui neljä kautta Tapparassa ja johdatti joukkueen kahteen mestaruuteen. Tapparasta Kamppuri palasi taalakaukaloihin, NHL:n New Jersey Devils -joukkueeseen, jossa hän pelasi 13 ottelua ja lisäksi muutamia otteluita AHL- ja IHL-farmisarjoissa. Vuonna 1985 Kamppuri siirtyi SaiPaan, josta seuraavana vuonna Kärppiin. Uransa Kamppuri lopetti KooKoossa 1990. Yhteensä hän pelasi SM-sarjassa ja -liigassa runkosarjassa 504 ottelua, joista kentällä 463, ja pudotuspeleissä 45 ottelua, joista kaikki kentällä.
Kamppuri torjui maajoukkueessa 106 ottelussa. Hän edusti Suomea viidesti MM-kisoissa.
Urheilu-uransa jälkeen Kamppuri on toiminut vakuutus- ja rahoitusalalla, Finlandia Group -nimisessä yhtiössä.
Barsebäckin ydinvoimalaitos

Barsebäckin ydinvoimala on Etelä-Ruotsissa Juutinrauman rannalla Kävlingen kunnan Barsebäckissä vähän Malmön pohjoispuolella sijaitseva käytöstä poistettu ydinvoimalaitos. 
Voimalassa oli kaksi reaktoria, kokonaisteholtaan noin 1 200 MW. Ne käynnistettiin alun perin vuosina 1975 ja 1977. Ydinvoimalayhtiön omistivat Sydkraft ja Vattenfall. Barsebäckin ydinvoimalat olivat samaa mallia kuin Oskarshamn 2 -ydinvoimala.
Vastarannan tanskalaiset arvostelivat ydinvoimalaa voimakkaasti, koska se sijaitsi tiheästi asuttujen alueiden ja erityisesti myös Kööpenhaminan läheisyydessä. Lopulta Ruotsissa päädyttiin ydinvoimalan sulkemiseen. Barsebäck 1 suljettiin 30. marraskuuta 1999 ja Barsebäck 2 31. toukokuuta 2005.
Uniper (silloinen Eon Kärnkraft Sverige) hankki omistukseensa voimalan maan, rakennukset ja toiminnan.
Voimalaitosta alettiin purkaa vuonna 2016, ja se on tarkoitus saada purettua vuoteen 2030 mennessä.
Reaktorit.
Barsebäck 1.
Vuonna 1969 Sydkraft tilasi Asea-Atomin reaktorin 1 hieman alle miljardin kruunun kustannuksilla. Se sisälsi myös ensimmäisen polttoainelatauksen. Rakentaminen alkoi 1.2.1971. Reaktorin toimituksen jälkeen uutenavuotena 1974/1975 ensimmäinen ydinfissio tapahtui 18.1.1975. Saman vuoden 15.5. klo 21.43 verkkoon toimitettiin ensimmäiset sähköt.
Barsebäck 2.
Vuonna 1970 Sydkraft tilasi Asea-Atomin Barsebäck 2 -reaktorin. Reaktorin rakentaminen alkoi 1.1.1973 ja se otettiin käyttöön 21.3.1977. Syksyllä 2004 reaktorin kohtalo määräytyi. Sosiaalidemokraatit, vasemmistopuolue ja keskusta sopivat lokakuussa sen sulkemisesta. Reaktorin tuotantoa alettiin ajaa alas 31.5.2005 kello 18.00 ja keskiyöllä reaktori kytkettiin pois sähköverkosta.
Buganda

Buganda on 52 paikallisen klaanin kuningaskunta nykyisessä Ugandassa. Bugandan kuninkaat nimittävät itseään kabakaksi. 1700-luvulta 1900-luvulle asti kuningaskunta hallitsi koko Afrikan keskiosaa. Nykyään se on itsehallinnollinen osa Ugandaa, joka on saanut nimensä Bugandasta.
Vuonna 1966 Bugandan hallitsija Mutesa II, ja Ugandan pääministeri Milton Obote ajautuivat konfliktiin, jonka seurauksena Obote vei Bugandan ja maan kolmen muun perinteisen kuningaskunnan valtaoikeudet. Ne palautettiin vasta vuonna 1993.
Buganda sijaitsee Victoriajärven ja Kafu-joen välissä keskellä Afrikkaa, ja päiväntasaaja kulkee sen läpi. Siellä on myös yksi Niilin lähteistä. Sekä Ugandan vanha pääkaupunki Entebbe että uusi pääkaupunki Kampala ovat Bugandassa. Alueen kieli on nimeltään luganda. 
Kasubissa on yksi Bugandan muinaisten kuninkaiden hautapaikoista, ja se on julistettu Unescon maailmanperintölistalle.
Ilmatorjuntaohjus

Ilmatorjuntaohjus ( tai "surface-to-air missile", SAM) on sotilaskäytössä oleva ohjus, joka on tarkoitettu ilmassa liikkuvien kohteiden (lentokoneiden, helikoptereiden, ohjusten) tuhoamiseen ja torjuntaan.
Ilmatorjuntaohjusjärjestelmä koostuu osajärjestelmistä, kuten ohjuslavetti, tutka ja ohjukset.
Ilmatorjuntaohjuksia voidaan laukaista laivoista, lentokoneista, maalla kulkevista ajoneuvoista ja kannettavista olkapäälaukaisimista. Ilmatorjuntaohjuksia voidaan torjua ohjustentorjuntaohjuksilla ja konetykkijärjestelmillä (esimerkiksi Phalanx CIWS) sekä erilaisilla harhamaalijärjestelmillä (esimerkiksi MASS).
Historia.
Ensimmäiset ilmatorjuntaohjukset suunniteltiin ja tehtiin natsi-Saksassa. Historian ensimmäinen ilmatorjuntaohjus oli saksalainen Wasserfall, jota testattiin ensimmäisen kerran maaliskuussa 1943. Ensimmäinen ilmasta ilmaan laukaistava ohjus (ilmataisteluohjus) oli myös saksalainen, RK344. Toisen maailmansodan jälkeen ilmatorjuntaohjuksia alkoivat valmistaa Neuvostoliitto, Iso-Britannia ja Yhdysvallat. Myöhemmin, 1960-, 1970- ja 1980-luvuilla ilmatorjuntaohjukset alkoivat syrjäyttää ilmatorjuntatykistöä entistä enemmän. Nykyään ilmatorjuntaohjuksia on lähes jokaisen maan puolustusvoimissa.
Ilmatorjuntaohjustyypit.
Lähi-ilmatorjuntaohjukset.
Erittäin lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjukset ovat useimmiten olkapäältä laukaistavia noin 1–2 m pitkiä ohjuksia, joiden kantama on useimmiten pystysuunnassa 2–4 km ja vaakasuunnassa 4–6 km. Erittäin lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjuksia ovat muun muassa ranskalainen Matra Mistral, venäläinen 9K38 Igla ja yhdysvaltalainen FIM-92 Stinger.
Lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjukset.
Lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjukset ovat lavetilta laukaistavia useimmiten 2–3 m pitkiä ohjuksia. Niiden kantama on usein pystysuunnassa 5–8 km ja vaakasuunnassa 7–12 km. Lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjuksissa on usein pidempi vaakaulottuvuus kuin pystyulottuvuus. Hyvä esimerkki lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjuksesta on ranskalainen Crotale.
Keskipitkän kantaman ilmatorjuntaohjukset.
Keskipitkän kantaman ilmatorjuntaohjukset ovat lentokoneesta tai lavetilta laukaistavia 2–5 m pitkiä ohjuksia. Niiden kantama on pystysuunnassa 7–15 km ja vaakasuunnassa 10–30 km. Esimerkkejä keskipitkän kantaman ilmatorjuntaohjuksista on mereltä laukaistava länsieurooppalainen MBDA Aster 15, sekä mereltä että maalta laukaistava Umkhonto ja lentokoneesta laukaistava AIM-9 Sidewinder.
Pitkän kantaman ilmatorjuntaohjukset.
Pitkän kantaman ilmatorjuntaohjusten kantama on vaakatasossa vähintään 40 km ja pystysuunnassa 20 km. Lentokoneista laukaistavat ilmasta-ilmaan ohjukset eivät tarvitse suurta pystyulottuvuutta.
Esimerkkejä pitkän kantaman ilmatorjuntaohjuksista ovat yhdysvaltalaiset MIM-104 Patriot, laivaston RIM-66 Standard ja venäläiset S-300 ja S-400 Triumf, laivasta laukaistava länsieurooppalainen MBDA Aster 30 ja ilmasta laukaistavat yhdysvaltalaiset AIM-54 Phoenix-, AIM-7 Sparrow- ja AIM-152 AAAM- ohjukset ja europpalainen MBDA Meteor-ohjus.
Claudia Schiffer

Claudia Schiffer (s. 25. elokuuta 1970 Rheinberg, Länsi-Saksa) on saksalainen malli ja näyttelijä. 
Ura.
Schiffer aloitti mallintyöt vuonna 1987, kun hänet oli huomattu düsseldorfilaisessa yökerhossa. Samana vuonna hän esiintyi myös "Elle"-lehdessä, ja jo hetken kuluttua hän toimi Chanelin kasvona. Chanelin lisäksi Schiffer on toiminut lähes kaikkien tärkeimpien ja suurimpien muotitalojen (esim. Yves Saint Laurent, Ralph Lauren) kasvona useaan otteeseen. Hänen varsinaista kulta-aikaansa oli 1990-luku, mistä alkaen hän on poseerannut yli 500:n muoti- ja aikakauslehden kannessa, muun muassa TIME:n, ja oli hän oli ensimmäinen malli joka pääsi Rolling Stonen "10 Most Beautiful Woman" -listalle. 2010-luvulla Schiffer on ollut mm. L'Oréalin mainoskasvona.
Schiffer on tehnyt myös uraa näyttelijänä. Hän on esiintynyt muutamassa elokuvassa sekä vieraillut televisiosarjoissa kuten "Dharma &amp; Greg" ja "Sukuvika". 
Yksityiselämä.
Schiffer on naimisissa brittiläisen elokuvaohjaajan ja -tuottajan Matthew Vaughnin kanssa. Heillä on kolme lasta: Caspar Matthew De Vere Drummond (s. 30. tammikuuta 2003), Clementine De Vere Drummond (s. 11. marraskuuta 2004) ja Cosima Violet De Vere Drummond (s. 14. toukokuuta 2010). Lapset ovat saaneet sukunimensä Vaughnin biologisen isän, George De Vere Drummondin, mukaan.
Vimpelin sotakoulu

Vimpelin koulu tai Vimpelin kurssi oli suojeluskuntien Vimpelissä 26. joulukuuta 1917 – 14. tammikuuta 1918 järjestämä kaksiviikkoinen pikakurssi, jossa koulutettiin ryhmän- ja joukkueenjohtajia suojeluskunnille. Kurssin tarkoituksena oli aluksi hankkia ylioppilaille tehokasta sotilaskoulutusta joululoman ajaksi. Vimpelin koulua pidetään suomalaisen reserviupseerikoulutuksen alkuna.
Varsinainen säännöllinen reserviupseerikoulutus Suomessa aloitettiin Reserviupseerikoulussa Haminan kadettikoulun rakennuksessa Haminassa 1920. Reserviupseerikoulun lipussa on kirjaimet "VK", jotka tarkoittavat Vimpelin koulua. Myöhemmin Vimpelin koulusta on alettu käyttää myös nimeä Vimpelin kurssi. Vimpelin sotakoulun oppilasmäärä oli kaikkiaan noin 200, ja vaikka koulutusaika oli lyhyt, sillä annettiin kuitenkin jonkinlainen pohja käytännössä tapahtuvalle lisäopiskelulle. Tästä "Suomen ensimmäisen upseerikurssin" oppilasjoukosta sata oli sisällissodan sitten alettua vaativissa johtotehtävissä aina pataljoonan komentajasta joukkueenjohtajiin. 
Sotakoulun synty.
Ajatus sotilaskoulutuksen antamisesta suojeluskuntajohtajille tuli työjaoston jäsenten Sven Donnerin ja Thure Svedlinin suojeluskomppanioiden esikunnan kokouksessa. Asia eteni sotilaskomitean myöntämien varojen, joskin niukkojen sellaisten johdattamana, kun vielä joulukuun alussa 1917 Matti Laurila toi tiedon Pohjanmaalta Helsinkiin, että sopivat tilat koululle olivat löytyneet. Vuoden lopussa tehtiin päätös sotakoulun perustamisesta.
28. joulukuuta 1917 – 14. tammikuuta 1918 oli Saksassa olleiden jääkäreiden Suomen kokous ja ensimmäinen katselmus. Suomen valkoinen armeija perustettiin tässä tilaisuudessa.
Sotakoulun henkilökunta.
Kurssin johtajana toimi koulun päällikkö kenraali Paul von Gerich. Hänen esikuntarakennuksenaan oli kauppias Lakasen talo. 
Koulu oli jaettu kahteen komppaniaan:
Pokelan komppania oli majoitettu Pokelan Kivipellon ja Rintaniemen taloihin, joista jälkimmäinen toimi komppanian ruokailupaikkana.
Opettajina olivat etukomennuskunnissa Suomeen palanneet jääkärit. Kurssi oli alun perin tarkoitettu vain Helsingin ylioppilassuojeluskunnan jäsenille, mutta sille kelpuutettiin muitankin.
Sotakoulun lakkautus ja siirto Vöyriin.
Vimpelin sotakoulun historia jäi kahteen kurssiin, koska sotilaskomitea katsoi ettei kursseja voitu enää järjestää Vimpelissä, vaan toiminta siirrettiin Vöyrin kirkonkylälle Vöyrin sotakouluun.
Louis (Evreux)

Louis de France (1276 – 19. toukokuuta 1319 Longport-sur-Orge, Ranskan kuningaskunta) oli ranskalainen Kapetingien dynastiaan kuulunut kuninkaallinen prinssi sekä Évreux’n, Étampesin ja Beaumont-le-Roger’n kreivi. 
Suku.
Hän oli Ranskan kuningas Filip III Rohkean ja tämän toisen puolison Marie de Brabantin (1254–1321) poika. Hänellä oli kaksi sisarta, joista Marguerite de France (1282–1318) avioitui Englannin kuningas Edvard I:n kanssa ja Blanche de France (1278–1306) avioitui Itävallan herttua Rudolf III:n kanssa.
Hän oli kuningas Filip IV Kauniin nuorempi velipuoli, ja myös häneltä hän sai läänityksekseen Exreux’n kreivikunnan vuosien 1298 ja 1309 välisenä aikana, riippuen lähteestä mihin viitataan. Hänellä oli neljä sisaruspuolta, joista yksi oli kreivi Charles de Valois.
Elämäkerta.
Päinvastoin kuin lukuisat aikalaisensa, Louis oli vakaasti rauhan puolesta toiminut prinssi. Hän puolusti vankkumattomasti omaa valtiotaan kirkon pyrkimyksiä vastaan sekä näin avusti velipuoltaan Filip IV Kaunista tämän taistelussa paavi Bonifacius VIII vastaa.
Louis osallistui myös vuonna 1297 tehtyyn sotaretkeen Flanderia vastaan, jotka uusiutuivat vuosina 1304 ja 1315. Hänen veljenpoikansa kuningas Filip VI korotti Évreux’n päärikunnaksi vuonna 1316. 
Avioliitto ja lapset.
Hän avioitui vuonna 1301 Marguerite d'Artoisin (n. 1285–1311) kanssa, jonka vanhemmat olivat Artois’n kreivi Philippe ja Bretagnen kreivitär Blanche. 
Heille syntyivät lapset:
Louis oli kapetingi-sukuiselle Evreux-Navarren dynastian kanta-isä.
WxWidgets

WxWidgets on laitteistoriippumaton, avoimen lähdekoodin lisäkirjasto, joka on tarkoitettu graafisella käyttöliittymällä varustettujen sovellusohjelmien tekemiseen. WxWidgetsin kehittäminen aloitettiin vuonna 1992. WxWidgetsistä on tehty käännökset mm. Pythonille (wxPython), Smalltalkille (wxSqueak), Perlille ja Javalle. WxWidgetsin nimi oli aikaisemmin WxWindows, mutta Microsoftin toimien takia nimi jouduttiin vaihtamaan wxWidgetsiin.
WxWidgets ei matki minkään tietyn käyttöjärjestelmän käyttöliittymäkomponentteja, vaan käyttää käyttöjärjestelmän omia elementtejä. Tämä tekee ohjelmista nopeampia ja käyttöjärjestelmän grafiikkaan istuvia. WxWidgetsissä on tuki muun muassa Windowsille, Mac OS:lle, OS X:lle ja Unixille/Linuxille (X11/Xlib-, GTK+- ja Motif-käyttöliittymäkirjastot).
Esimerkki wxPythonilla.
Alla esimerkki wxPythonilla:
import wx
class TestFrame(wx.Frame):
 def __init__(self, parent, ID, title):
 wx.Frame.__init__(self, parent, -1, title, pos=(0, 0), size=(320, 240))
 panel = wx.Panel(self, -1)
 text = wx.StaticText(panel, -1, "Test", pos=(10, 5), size=(-1, -1))
class TestApp(wx.App):
 def OnInit(self):
 frame = TestFrame(None, -1, "Hello, world!")
 self.SetTopWindow(frame)
 frame.Show(True)
 return True
if __name__ == "__main__":
 app = TestApp(0)
 app.MainLoop()
Satoru Iwata

Satoru Iwata (, 6. joulukuuta 1959 Sapporo, Hokkaidō, Japani – 11. heinäkuuta 2015 Japani) oli japanilainen videopelisuunnittelija ja -ohjelmoija, joka toimi Nintendon toimitusjohtajana vuosina 2002–2015. Uransa alussa hän oli ohjelmoija HAL Laboratoryssa, joka auttoi Super Smash Bros. -, Kirby- ja Pokémon-pelien kehityksessä. Iwatasta tuli HAL Laboratoryn johtaja ennen siirtymistään Nintendolle vuonna 2000. Hiroshi Yamauchi luovutti Nintendon toimitusjohtajan paikkansa Iwatalle vuonna 2002.
Iwatalla oli suuri rooli Nintendon strategiaa määriteltäessä Nintendo GameCuben julkaisun aikoihin. Hänen visionsa helpoista ja hauskoista peleistä auttoi Nintendoa lisäämään myyntiä, mikä helpotti silloisen toimitusjohtajan seuraajan valintaa. Iwatan johdolla Nintendo kehitti vuosina 2004 ja 2006 julkaistut Nintendo DS - ja Wii-konsolit, jotka auttoivat yritystä menestymään taloudellisesti.
Vuonna 2014 Nintendo ilmoitti, että Iwata jättää kesäkuussa järjestettävän E3-tapahtuman väliin terveysongelmien vuoksi. Hän jätti samasta syystä tapahtuman väliin myös seuraavana kesänä. 13. heinäkuuta 2015 Nintendo ilmoitti Iwatan kuolleen sappitiekasvaimen takia.
Iwata on kommentoinut tehtäviään sanoen: "Käyntikortissani sanoo että olen yritysjohtaja; mielessäni olen pelien kehittäjä; sydämessäni olen pelaaja."
Chrysler Hemi -moottori

Hemi-nimitys viittaa Chrysler-yhtymän autoissa 1950-luvulta alkaen käytettyyn suurtehomoottorikonseptiin.
Hemi(spheric) tarkoittaa puolipallon muotoisia palotiloja ottomoottorissa. Niiden todettiin parantavan hyötysuhdetta ja tehoa. Hemi-moottorit oli suunniteltu vain kilparadoille sekä toisen maailmansodan aikana lentokoneisiin ja panssarivaunuihin. Maailmansodan loputtua Chrysler alkoi asentaa niitä myös henkilöautoihin. Rakenne sinänsä ei ole ainutlaatuinen, sillä samanlaista ratkaisua on käytetty muun muassa Tatra T603:n moottorissa ja nimeä "Hemi" on joissain yhteyksissä käytetty muidenkin valmistajien vastaavista sovelluksista. Yleisesti nimitys kuitenkin liittyy Chryslerin tuotteisiin.
Chryslerin valmistama Hemi-moottorilla varustetut autot esiteltiin jo 1951. Chrysler Imperial ja New-Yorker. ko. moottoreista oli otettu 180 Hp sen tilavuus oli 331,1 cu.in. = 5,42 litraa. Puristussuhde 7,5–1. Suuren tehonsa ja hyvän hyötysuhteen ansiosta moottori oli suhteellisen pieniruokainen normaalikäytössä, Chrysler kasvatti ko. moottorin kokoa jaksoittain 1956 354 cu.in. ja 1957 se oli 392. 1958 oli viimeinen mallivuosi `Early - Hemillä`. 300 sarja joka alkoi 1955 C 300 Mallilla joka oli 300 Hp teholtaan kehittyi vuosi vuodelta ja oli v. 1958 392 cu.in tilavuudeltaan ja tuottaen 380 Hp kaasutinversiona ( 2 x 4 Barrel = kurkkua) 5200 RPM/min ja myös oli saatavana Fuel Injection versio 390 Hp 5200 RPM/min.Molemmat mallit oli 300 mallisen auton moottoreita. Imperial ja New-Yorker malleissa oli `ainoastaan` 345 Hp 4600 RPM/min. Hemi - moottori oli 1958 ns. Early Hemi.
1959 Näiden tilalle tuli 413 cu.in `wedge`. Hemi tuli takaisin 60-luvulla, ja se oli 426 cu.in tilavuudeltaan ja se oli aivan eri tehopaketti kuin Early Hemi. Hemi-moottori on saatavilla DaimlerChryslerin Dodge-, Chrysler- ja Jeep-merkkeihin. Uuden Hemi-moottorin valmistus alkoi vuonna 2002.
Myös Chrysler corporation käytti Early-Hemejä mm. Dodge kuorma-autoissa 50-luvulla.
Maineikkain 426 Hemi esiteltiin vuonna 1964 kilpamoottorina NASCAR-autoihin. Vuosina 1966–71 moottoria oli kuitenkin mahdollista saada myös liikennekelpoisiin Chrysler-yhtymän autoihin hieman tehottomampana versiona.
Nykyaikaiset HEMI-moottorit.
Chrysler päätti lähteä retrohuumaan mukaan ensin Chrysler PT Cruiserilla ja myöhemmin tehdasvalmisteisella Hotrod-autolla, Plymouth Prowlerilla. Todellisen huomion kuitenkin takasi Hemi-moottorin paluu kolmen vuosikymmenen jälkeen. Tällainen asennettiin Chrysler 300C-autoon. Samalla myös takavetoiset autot palasivat Chryslerin valikoimaan. Uusi Hemi-moottori ei ole aivan esikuvansa kaltainen: palotilat ovat hieman ovaalinmuotoiset, ja moottori on järjestetty lepuutusjärjestelmällä, eli matalilla kierroksilla moottori käyttää vain neljää sylinteriä. Kierroksia lisättäessä tarvitaan enemmän tehoja, jolloin kaikki kahdeksan sylinteriä saavat toimintakäskyn tietokoneelta. Samanlaista järjestelmää kehitteli myös GM:n Cadillac 80-luvulla bensiininsäästöhaaveena, mutta se ei toiminut käytännössä. Nykyään lähes jokaiseen Chrysler-yhtymän tuotteeseen on saatavilla optiona HEMI-moottori.
Indie

Indie on lyhenne englannin kielen sanasta "independent" (). Indie-sanalla tarkoitetaan erilaisten kulttuurituotteiden luomista kaupallisen valtavirran ja suurten tuotantoyhtiöiden ulkopuolella. 
Sanaa käytettiin ensin musiikissa tarkoittamassa pienten, kaupallisuutta vieroksuvien levy-yhtiöiden tuottamia levytyksiä. Sittemmin sanan merkitys on laajentunut kuvaamaan kaikenlaisia elämäntyylejä, jotka vieroksuvat mainstream- eli valtavirtakulttuuria. Indie rinnastetaan lehtien julkaisussa ja monilla muillakin aloilla underground-aatteeseen, mutta indie on laajempi ja epäyhtenäisempi suuntaus. Yhdysvalloissa oli säännöllisesti ilmestyneitä underground-lehtiä laajimmillaan 1960–1970-luvuilla useita tuhansia.
Suomessa merkittäviä indiekulttuurin edistämiseen keskittyneitä sivustoja musiikin puolella olivat levyvirasto.net ja Indie.fi, sekä elokuvien puolella Findie ry., Indietaivas ja Pixoff.
Disco Ensemble

Disco Ensemble oli Jussi Ylikosken ja Mikko Hakilan vuonna 1996 Ulvilassa perustama suomalainen punk-rock/post-hardcore-yhtye. Yhtyeen ensimmäinen nimi oli DisCo, mutta he pidensivät sitä koska Suomessa oli jo samanniminen pop-yhtye. Varsinaisen läpimurron yhtye teki toisella albumillaan "First Aid Kit", jota seurannut kiertue myytiin nopeasti loppuun. Yhtye esiintyi viimeisen kerran joulukuussa 2018 Helsingin Tavastialla.
Historia.
Keväällä 2006 Disco Ensemble ja Fullsteam Records allekirjoittivat Universal Musicin kanssa Suomea lukuun ottamatta koko maailmaa koskevan lisenssi- ja levytyssopimuksen. Samana vuonna julkaistiin "First Aid Kit" -albumi muun muassa Saksassa. Ulkomaanjulkaisua varten kappaleet ”Black Euro”, ”Drop Dead Casanova”, ”Sleep on the Wheel” ja "Eyes of a Ghost" äänitettiin uudelleen, joista viimeksi mainittu oli alun perin "We Might Fall Apart" -singlen b-puoli eikä sisältynyt "First Aid Kitin" ensimmäiselle julkaisulle. Myös albumin kannet uusittiin. "First Aid Kit" -levyn Suomen uusintapainos sisältää uudelleen äänitettyjen kappaleiden ja uusien kansien lisäksi myös Tavastia-livetaltiointeja sekä musiikkivideoita.
Disco Ensemble on keikkaillut useissa maissa. Vuoden 2006 lopulla he pääsivät mukaan Vansin järjestämälle "Antidote Tour" -kiertueelle yhdessä Danko Jonesin, Bedouin Soundclashin ja Gogol Bordellon kanssa. Kiertue päättyi 27. marraskuuta 2006 Kaapelitehtaalla, Helsingissä. Disco Ensemble valittiin myös ensimmäisenä suomalaisena yhtyeenä arvostetulle Vansin Warped Tourille, jonka myötä Disco Ensemble pääsi keikkailemaan Yhdysvalloissa kesällä 2008.
Disco Ensemblen kappale "This Is My Head Exploding" sai näkyvyyttä vierailemalla NHL 08 -pelissä, sekä "We Might Fall Apart" vierailemalla FIFA 08 -pelissä. Yhtye sai vuoden 2008 parhaan kotimaisen DVD:n Emma-palkinnon "Video Vortex" -julkaisustaan. Kappale "Golden Years" pääsi myös peliin NHL 10 ja oli myös kyseisen pelin mainoksessa taustamusiikkina.
Yhtye julkaisi uuden albumin "Afterlife" 27. tammikuuta 2017. Albumin ensimmäinen single "Fight Forever" julkaistiin lokakuussa 2016.
Chinchorron kulttuuri

Chinchorron kulttuuri (myös Chinchorron perinne) oli Chilen pohjoisosissa ja Perun eteläosissa vaikuttanut esikeraaminen arkeologinen kulttuuri. Se edustaa Andien sivilisaation eteläistä haaraa. Rannikkotasankoa asuttaneen kulttuurin elinkeino perustui Tyynenmeren hyödyntämiseen. Merinisäkkäiden metsästys oli tärkeä ravinnon lähde. Pysyvää asutusta tai maataloutta ei vielä ollut, ja ihmiset olivat vasta sopeutumassa rannikkoaavikon olosuhteisiin. Perinnöllisten päälliköiden johtamiin pieniin ryhmiin jakautuneet ihmiset vaelsivat vuodenkierron mukaan, mutta heillä oli vakituisia pääleirejä, joihin palattiin säännöllisesti. Arkeologisia kohteita tunnetaan kymmeniä: hautoja, tunkioita ja asuinpaikkoja. Ne on radiohiiliajoitettu vuosien 5000 eaa. ja 500 eaa. välille.
Chinchorron kulttuuri oli esikolumbiaanisen Amerikan ensimmäinen, joka muumioi vainajansa. Muumiointia alettiin harjoittaa 6. vuosituhannella eaa. Ruumis kuivattiin ja sisälmykset poistettiin, minkä jälkeen ruumis täytettiin kasvikuiduilla ja raajojen sisään asetettiin niitä tukevia ruokoja ja keppejä. Iho peitettiin savella ja maalattiin ja päähän asetettiin peruukki. Chinchorron hautajaismenot poikkesivat suuresti Perun rannikon koruttomista talojen lattioiden alle kaivetuista haudoista sekä Ecuadorin Las Vegas -kulttuurin lihattomien ihmisluiden käsittelyyn keskittyneistä rituaaleista. Vainajien rituaalinen käsittely viittaa kuolemanjälkeiseen elämään liittyviin kosmologisiin uskomuksiin. Muumiot viittaavat myös jonkinlaisten yhteiskuntaluokkien tai erillisten arvoasemien olemassaoloon. Muumioiden kemiallisen koostumuksen perusteella Chinchorron ihmisten ruokavalio koostui 90-prosenttisesti kaloista ja äyriäisistä.
Chinchorron kulttuuri on määritelty Chinchorron arkeologisen kohteen perusteella. Sen löysi saksalainen Max Uhle vuoden 1914 tienoilla. Se on muinainen hautapaikka Pohjois-Chilen Aricassa luonnonpenkereellä lähellä Tyynenmeren rantaa. Chinchorrosta on löydetty muumioita, keihäitä, harppuunoita, puuvillakankaita, mattoja, koreja ja koruja. Hautapaikassa ei ole päällekkäisiä kerrostumia, eikä paikkaa ole ajoitettu. Muihin löytöpaikkoihin vertailemalla se on ajoitettu noin vuoteen 3000 eaa.
Tommi Ahvala

Tommi Petteri Ahvala (s. 13. marraskuuta 1971 Helsinki) on suomalainen entinen trial-kuljettaja.
Ahvala aloitti trial-harrastuksen jo kuusivuotiaana ajamalla takapihallaan. Hän osallistui ensimmäiseen kilpailuunsa 9-vuotiaana. 15-vuotiaana hän alkoi käydä kilpailemassa myös ulkomailla. Trialin MM-sarjaan hän osallistui ensimmäisen kerran vuonna 1988. Hän ei ollut vielä täysi-ikäinen, joten hän joutui kilpailemaan Suomessa 125-kuutioisella moottoripyörällä, kun ulkomailla hän ajoi 250-kuutioisella. MM-sarjassa hän sijoittui sijalle 13 ja sai hyvien otteidensa ansiosta sopimuksen Aprilia-tallin kanssa. Samana vuonna hänelle myönnettiin erityisluvalla A-ajokortti 17-vuotiaana.
Vuonna 1989 Ahvala oli MM-sarjassa jo kuudes. Hän osallistui myös SM-kisoihin, jossa voitti mestaruuden vasta 17-vuotiaana. Vuonna 1990 sijoitus MM-sarjassa oli neljäs. Vuonna 1991 hän nousi jo toiseksi. SM-kultaa hän voitti myös vuosina 1990 ja 1991, jonka jälkeen ei enää osallistunut SM-kilpailuihin ajan puutteen vuoksi. Kaudella 1992 Ahvala voitti trialin maailmanmestaruuden. Seuraavana vuonna hän voitti hallimaailmanmestaruuden. Vuonna 1995 hän voitti ensimmäisenä ulkomaalaisena trialin Italian mestaruuden. Vuonna 1996 hän loukkasi olkapäänsä, minkä takia kausi meni heikommin MM-sijoituksen ollessa kahdeksas.
Vuonna 1998 Ahvala muutti Yhdysvaltoihin espanjalaisen Gas Gas -tallin PR-henkilöksi ja kouluttajaksi. Hän osallistui myös Pohjois-Amerikan trial-kilpailuihin ja voitti vuonna 1999 Yhdysvaltojen ja Pohjois-Amerikan trial-mestaruuden.