Giuseppe Farina

Emilio Giuseppe "Nino" Farina (30. lokakuuta 1906 Torino, Italia – 30. kesäkuuta 1966 Aiguebelle, Ranska) oli italialainen autourheilija ja ensimmäinen virallisen F1-sarjan maailmanmestari. Hänen lempinimensä oli "Torinon herrasmies".
Ura.
Ennen virallista Formula 1 -mestaruussarjaa.
Farina aloitti kilpailemisen Grand Prix -autoilla 1930-luvun aikana. 1930-luvun lopulla Farina voitti useita Grand Prix -ajoja, ja häntä pidetäänkin aikansa parhaimpiin lukeutuvana kuljettajana. Hänen "suorakätistä" ajotyyliään kopioitiinkin useasti. Hän voitti Italian Grand Prix -sarjan mestaruuden vuosina 1937–1939 ja kilpaili samoihin aikoihin myös kansainvälisissä sarjoissa. Toisen maailmansodan jälkeen Farina osallistui jälleen Grand Prix -kilpailuihin ja voitti vuonna 1946 järjestetyn Nations GP -kilpailun.
Formula 1.
Alfa Romeo: 1950–1951.
Kun FIA ilmoitti aloittavansa Formula 1 -luokalle oman maailmanmestaruussarjansa, Farina ilmoittautui mukaan ja sai ajettavakseen Alfa Romeon Tipo 159 F1-auton. Farina voitti kaikkien aikojen ensimmäisen Formula 1 -kilpailun, Britannian Grand Prix'n Silverstonessa 13. toukokuuta 1950. Farina voitti ensimmäisen F1-kauden aikana kolme osakilpailua ja nousi ensimmäiseksi F1-maailmanmestariksi 30 pisteellään.
Seuraavan vuoden Farina ajoi vielä Alfa Romeolla, mutta ei onnistunut uusimaan mestaruuttansa, vaan jäi neljänneksi MM-taulukossa Juan Manuel Fangion voitettua mestaruuden. Hän voitti kauden aikana Belgian osakilpailun.
Ferrari: 1952–1955.
Vuoden 1952 MM-sarjaan Farina vaihtoi tallikseen Ferrarin. Hän sijoittui neljässä osakilpailussa toiseksi, mutta ei voittanut kertaakaan. Farina sijoittui MM-sarjassa toiseksi, kuusi kilpailua kahdeksasta voittaneen Alberto Ascarin jälkeen.
Farina sijoittui vielä kaudella 1953 kolmanneksi MM-taulukossa ja voitti viimeisen kerran F1-urallaan Saksan osakilpailussa. Kaksi seuraavaa kautta jäivät lyhyiksi. Farina ajoi vuonna 1954 kaksi osakilpailua ja vuonna 1955 kolme GP-lähtöä ja ylsi parhaimmillaan toiseksi. Viimeisten kausien palkintokorokesijoituksista huolimatta Farina kärsi urheiluautokilpailujen kolareissa saamistaan murtumista sekä palovammoista, joiden myötä joutui lääkitsemään itseään kipulääkkeenä käytetyllä morfiinilla. Viimeisessä osakilpailussaan Italiassa hänen autonsa ei lähtenyt käyntiin kilpailussa.
Ura Formula ykkösten jälkeen.
Vuonna 1956 Giuseppe Farina yritti osallistua Indianapolis 500 -ajoihin, mutta mursi solisluunsa Monzassa ajetussa urheiluautokilpailussa. Farina kuitenkin yritti vielä osallistua Indy 500:een seuraavana vuonna, mutta luopui kilpailemisesta lopullisesti, kun hänen tallitoverinsa Keith Andrews sai surmansa harjoitellessaan Farinan autolla.
Farina tunnettiin aikaisissa F1-lähdöissään jo erittäin huomattavana kilpakuljettajana ja moni, muun muassa Enzo Ferrari ja Stirling Moss huomasivat hänen älykkään ajotyylinsä. Farina tunnettiin myös kanssakilpailijoistaan piittaamattomana kuljettajana ja oli osallisena kahdessa GP-kuolonkolarissa vuosina 1936 ja 1938. Kaikkien myöhäisen F1-uransa aikana kokeneiden loukkaantumisiensa jälkeen Farina sai surmansa vuonna 1966, kun hänen autonsa syöksyi tieltä Ranskan Chambéryssa hänen ollessa matkalla seuraamaan Ranskan GP:tä.
Saavutukset.
Voitot
Paalupaikat
Nopeimmat kierrokset
Muuta.
Koulutukseltaan Farina oli oikeustieteen tohtori, joksi hän valmistui Torinon yliopistosta.