Mario Vargas Llosa

Jorge Mario Pedro Vargas Llosa, Vargas Llosan markiisi (28. maaliskuuta 1936 Arequipa, Peru – 13. huhtikuuta 2025 Lima, Peru) oli perulainen kirjailija ja poliitikko. Hänet on myös usein mainittu yhdeksi vaikutusvaltaisimmista Latinalaisen Amerikan intellektuelleista. Tuotannossaan hän käsitteli usein yhteiskunnallisia ja poliittisia ongelmia. Uran alussa hänen huomionsa oli erityisesti Latinalaisessa Amerikassa, mutta myöhemmin hän laajensi näkökulmaansa myös muihin maihin. Hän oli Espanjan kuninkaallisen akatemian jäsen.
Vargas Llosa sai espanjankielisen kirjallisuuden merkittävimmän Miguel de Cervantes -palkinnon vuonna 1994 sekä Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 2010. Ruotsin akatemian mukaan Vargas Llosan ansioita ovat hänen kykynsä tuoda esiin valtarakenteita ja kuvata yksilön vastarintaa ja kukistumista. Hän toimi Pariisissa avustajana Etelä-Amerikkaan lähetetyissä radio-ohjelmissa.
Elämä.
Vargas Llosa nousi maailmanmaineeseen vuoden 1962 esikoisromaanillaan "Kaupungin koirat". Viranomaiset polttivat sitä pääkaupungin toreilla heti sen ilmestyttyä. 
Vargas Llosa väitteli vuonna 1971 tohtoriksi Gabriel García Márquezin tuotannosta Madridin Complutensen yliopistossa. Hän toimi kirjailijoiden sananvapautta puolustavan kansainvälisen Pen-klubin puheenjohtajana 1976–1979. 
Vargas Llosa kävi vuosina 1968 ja 1992 Mukkulan kirjailijakokouksessa Lahdessa.
Aiemmin hyvät ystävykset Vargas Llosa ja Gabriel García Márquez riitaantuivat tammikuussa 1976 Méxicossa, jolloin Vargas Llosa löi García Márquezia, joka sai silmän mustaksi ja nenään lisäkyömyn. He eivät olleet sen jälkeen puheväleissä, eikä syytä tapahtumaan tiedetä. Hiljaisuuden rikkoi ainoastaan García Márquezin Twitter-kommentti Vargas Llosan saatua Nobel-palkinnon: ”Nyt ovat puntit tasan.”
Teokset.
Vargas Llosa on kirjoittanut yli 30 romaania, näytelmää ja esseetä. Hänen parhaaksi teoksekseen on sanottu romaania "Vuohen juhla" (2000), jossa hän kuvaa Dominikaanista tasavaltaa hallinnutta Rafael Trujilloa.
Vargas Llosan esikoisromaani "Kaupungin koirat" (1963) kuvaa nuorten kadettien tulehtuneita suhteita toisiinsa ja esimiehiinsä. Se pohjautuu hänen omiin kokemuksiinsa Leoncio Pradon kadettikoulussa Perussa. Armeijan tiukka hierarkia onkin yksi Vargas Llosan usein käsittelemä aihe. Seuraava romaani "Vihreä talo" (1966) oli modernin romaanitekniikan ja -muodon kokeilu, jossa pääkertomus haarautuu viideksi eri tarinaksi. Vargas Llosan teokset ovat yleensä melko totisia, mutta poikkeuksena on riemukas satiiri "Pantaleón y las visitadoras" (1973). Teos "Historia de Mayta" (1984) kertoo kirjoista, kirjantekijöistä ja heidän vastuustaan, totuudesta ja epätotuudesta sekä Perun vasemmistopuolueista eri näkökulmista valaistuina.
Vargas Llosa sai urallaan muun muassa Jerusalem- ja Planeta-palkinnot ja vuonna 1996 Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinnon.
Politiikka.
Vargas Llosa oli uransa alussa vasemmistolainen, mutta kääntyi 1980-luvulla markkinaliberaaliksi tyrmistyttyään siitä, että hänen aiemmin kannattamansa Fidel Castro sulki kuubalaisia keskitysleirille ja homoseksuaaleja vankilaan. ”Radikalismista en ole luopunut, vaikka olenkin heittänyt sosialismin romukoppaan.” Romaanissaan "Maytan tarina" (1984) hän kuvasi, miten vasemmistolaiset ja humanistit saattavat turmella moraalinsa asteittain pienillä pelkuruudesta johtuvilla myönnytyksillä
Kun Perussa aiottiin kansallistaa pankit, hän katsoi sen johtavan korruption ja valtion vallan kasvun kautta tuhoon, ja hän ryhtyi toimimaan kansalaisliikkeessä, jonka sitten onnistui estää kansallistaminen. Vuosina 1990–1993 Vargas Llosa oli liberaalipuolue Vapauden liikkeen (Movimiento Libertad) jäsen.
Mario Vargas Llosa sanoi vastustavansa poliittista ja uskonnollista fundamentalismia ja kannattavansa moniarvoisuutta. Hänen mukaansa älyköt usein pettyvät siihen, että demokratia on epätäydellistä, ja alkavat siksi tavoitella täydellisiä utopioita yhteiskunnassa, mikä pyrkimys on hänestä tuottanut hirvittävää sortoa ja väkivaltaa. Hän piti yksilönvapautta ja taloudellista vapautta parempana keinona kuin keskitettyä vallankäyttöä. Vargas Llosan mielestä valta turmelee ihanteet ja vain avoimuus politiikassa ja taloudessa voi murtaa etuoikeudet.