tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rudolf Harbig

Rudolf Harbig (8. marraskuuta 1913 Dresden – 5. maaliskuuta 1944) oli saksalainen juoksija, joka teki vuonna 1939 pitkään kestäneet maailmanennätykset 400:n ja 800 metrin juoksuissa.
Rudolf Harbig alitti 800 metrillä kahden minuutin rajan 1934 ja voitti ensimmäisen Saksan mestaruutensa 1936. Berliinin olympialaisissa hän ei päässyt päämatkallaan finaaliin, mutta 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi ankkuriosuuden ja sai pronssia. Pariisin EM-kisoissa 1938 Harbig juoksi 800 metrillä Saksan ennätyksen 1.50,6 ja voitti kultaa. Toisen kultamitalin hän sai 4 × 400 metrin viestistä.
174-senttinen ja 64-kiloinen, Woldemar Gerschlerin valmentama Harbig juoksi Italian ja Saksan välisessä maaottelussa 15. heinäkuuta 1939 Milanon 500 metrin mittaisella radalla 800 metrin maailmanennätyksen 1.46,6, joka rikottiin vasta 16 vuotta myöhemmin. Mario Lanzin johtaessa Harbig sai puolimatkassa väliajakseen 52,8, ja toiseen puoliskoon kului aikaa 53,8 sekuntia. Vanha maailmanennätys parani ennätykselliset 1,8 sekuntia. Frankfurt am Mainissa 12. elokuuta 1939 Harbig juoksi 400 metrin maailmanennätyksen 46,0. Se kesti ennätyksenä lähes yhdeksän vuotta. Harbigin väliajat 100 metrin välein olivat 11,3, 22,0 ja 33,6.
Elokuun 1938 ja syyskuun 1940 välillä Harbig voitti 55 peräkkäistä kilpailuaan matkojen vaihdellessa 50 metristä 1 000 metriin. Vuonna 1940 hän juoksi 800 metrillä uransa toiseksi parhaan ajan 1.47,8 ja vuonna 1941 400 metrillä ajan 46,7, joka sivusi hänen uransa toiseksi parasta aikaa. Vuonna 1941 hän juoksi 1 000 metrin maailmanennätyksen 2.21,5. Viimeisen kilpailunsa hän juoksi Ruotsissa 1942.
Toisessa maailmansodassa Harbig palveli ylivääpelin arvoisena joukkueenjohtajana 2. Laskuvarjojääkäridivisioonan 6. Laskuvarjojääkärirykmentissä. Hän katosi taistelussa Kirovogradin suunnalla Ukrainassa 5. maaliskuuta 1944. Hänen ruumistaan ei ole löydetty. Dresdenissä kilpaillaan vuosittain Rudolf Harbigin muistokilpailut ja siellä on hänen nimeään kantava stadion. Rudolf Harbigin nimeä kantava muistopalkinto annetaan vuosittain menestyneelle saksalaiselle yleisurheilijalle.
Etninen uskonto

Etninen uskonto on uskonto, joka yhdistyy johonkin kansaan tai kulttuuriin, erotuksena universaaleista uskonnoista, jotka eivät yhdisty erityisesti mihinkään etniseen ryhmään. Joihinkin etnisiin uskontoihin ei kansan ulkopuolinen voi edes kääntyä.
Šintolaisuus on japanilaisten etninen kirjoitukseton uskonto. Kirjauskonnoista hindulaisuus on hindujen ja juutalaisuus juutalaisten etninen uskonto. Samoin esimerkiksi suomalainen muinaisusko oli etninen uskonto.
Waaqa on varhainen monoteistinen etninen uskonto Afrikan sarvessa asuvien kuusilaisia kieliä puhuvien kansojen keskuudessa.
Jesidit vaikuttavat niin ikään harjoittavan omaa etnistä uskontoaan, johon ei voi edes teoriassa kääntyä, vaan siihen on synnyttävä.
Greg Berg

Greg Berg on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka oli muun muassa Hakki-koiran äänenä Jogi-karhu-piirrossarjassa 1990-luvun alussa.
Ura.
Hän aloitti uransa 1980-luvulla tehden aluksi sivuääniä animaatiosarjoihin. Berg teki muun muassa Simpsoneihin sivuääniä vuosien 1990–1997 aikana. Hänen ensimmäinen merkittävä äänirooli oli vuosina 1984–1990 animaatiosarjassa "Pikkumuppetit", joka on myös Bergin pitkäaikaisin rooli. Hän oli vuonna 1989 kuuden jakson verran Donatellon roolissa "Turtles – mutanttikilpikonnat" -animaatiossa, sekä 1990-luvulla "Jogi-karhussa" Hakki-koiran äänenä. Lisäksi Berg on tehnyt äänirooleja videopeleihin. Vuonna 2011 hänellä oli rooli Igorin äänenä elokuvassa "".
Mynäjoki

Mynäjoki () on Mynäjoen vesistössä Mynämäen (aiemmin myös Mietoisten) ja Pöytyän (aiemmin Yläneen) kuntien alueella kulkeva joki, joka virtaa Mynämäen keskustan ja Mietoisten laajojen peltoaukeiden halki Mynälahteen. Se saa alkunsa Kurjenrahkan kansallispuiston laidalla sijaitsevasta Mynäjärvestä. Joen toinen päähaara alkaa nimillä Raasinoja ja Raasinjoki Yläneeltä Raasin suoalueilta. Mynäjokeen tuovat vettä myös monet muut alueen soilta alkavat pienet joet ja purot, joten joen vesi on ruskeaa ja humuspitoista. Koska valuma-alueen järvisyys on vain 0,3 prosenttia, ovat virtaaman vaihtelut suuria. Niitä ovat lisänneet myös viime vuosikymmenten tehokkaat ojitukset joen alkuosien metsä- ja suoalueilla. Lähes kaikkiin Mynäjoen alajuoksun pieniin koskiin on joskus rakennettu saha tai mylly.
Vesistön tila.
Maatalous on Mynäjoen suurin ravinnekuormittaja, fosforista lähes 70 prosenttia ja typestä yli 60 prosenttia on peräisin maataloudesta. Peltojen osuus valuma-alueesta on suuri etenkin Mynäjoen alajuoksulla. Pistemäistä ravinnekuormitusta jokeen tulee Mietoisten jätevedenpuhdistamolta, Yläneen ja Mynämäen jätevedet johdetaan nykyään puolestaan Säkylän ja Raision puhdistamoihin. Mynäjoen veden laatu on välttävää ja sitä heikentävät valumavesien runsasravinteisuus ja savisuus. Keskimäärin joen fosforikuormitus oli vuosina 2000–2005 arviolta 4 tonnia ja typpikuormitus 88 tonnia vuodessa. Nykyisellään Mynäjoki, Laajoki ja Hirvijoki kuljettavat mukanaan kymmenen prosenttia Saaristomereen tulevasta vuotuisesta typpi- ja fosforikuormasta.
Eläimistö.
Mynäjokeen on istutettu aikaisempina vuosina jokirapuja, mutta ne kuolivat rapuruttoon ja liian happamaan veteen. Vuonna 2008 jokeen istutettiin täplärapua, jonka odotetaan menestyvän paremmin. Jokeen nousee Mynälahdelta jonkin verran taimenia, siikaa ja lohia. Paikallinen kalastusalue ja kalatalouskeskus ovat suunnitelleet myös lohi-istutuksia jokeen.
Marc Ribot

Marc Ribot (s. 21. toukokuuta 1954) on yhdysvaltalainen New Jerseyn Newarkista kotoisin oleva muusikko, kitaristi, säveltäjä ja laulaja. 
Marc Ribotin musiikillinen tyyli on moninaista ja sisältää muun muassa free jazzin. Ribot on työskennellyt lukuisten arvostettujen muusikoiden kuten Tom Waitsin, Elvis Costellon ja säveltäjä John Zornin kanssa.
Musiikillinen ura.
Ribotin kitaransoiton opettajana toimi Ribotien perhetuttava, haitilainen säveltäjä ja kitaristi Frantz Casseus (1915–1993). Cassiuksen opissa Ribot soitti klassista akustista kitaraa. Vuonna 1978 Ribot muutti New Yorkiin ja vaihtoi sähkökitaran pääinstrumentikseen. New Yorkissa Ribot työskenteli jazz-, soul- ja rhythm 'n blues -projekteissa, kunnes liittyi vuonna 1984 Lounge Lizards -yhtyeeseen. 
Vaikka Ribot on kysytty sessiomuusikko ja kuulunut pitkään Tom Waitsin, Elvis Costellon ja säveltäjä John Zornin musiikilliseen lähipiiriin, hänellä on myös oma yhtyeensä Shrek. Suomessa Ribot on esiintynyt useasti. Ensimmäisen kerran Ribot tutustui Suomeen vuonna 1982, jolloin hän oli mukana Wilson Pickettin yhtyeessä.. Vuonna 1991 Ribot esiintyi Ruisrockissa Elvis Costellon kiertueyhtyeessä. Ribotin yhtyeen esiintymistä Tampere Jazz Happeningissä 6. marraskuuta 1993 pidettiin "säkenöivänä". Viimeksi Ribot on esiintynyt Suomessa 2020 soolona Espoon Sellosalissa ja Porin Validi Karkia -klubilla.
Major League Lacrosse

Major League Lacrosse (MLL) oli pohjoisamerikkalainen haavipallon ammattilaissarja, jota pelattiin vuodesta 2001 vuoteen 2020. 16. joulukuuta 2020 tiedotettiin, että MLL yhdistyy PLL:n kanssa. MLL:ssä pelannut Boston Cannons siirtyi uutena joukkueena sarjaan.
Sarjan mestaruuspalkintoa kutsuttiin Steinfeld Cupiksi sarjan perustajan mukaan.
Ernst Mether-Borgström

Ernst Johan Mether-Borgström (2. elokuuta 1917 Helsinki – 28. kesäkuuta 1996) oli suomalainen taidemaalari. Oman luomistyönsä lisäksi hän opetti Taideakatemian koulussa vuosina 1945–1947. Hän sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1965, ja hänelle myönnettiin taiteen akateemikon arvo vuonna 1991.
Mether-Borgström aloitti esittävän taiteen parissa, mutta kehittyi nonfiguratiiviseen ja lopulta konkreettiseen taidesuuntaan. Hän lähestyi konstruktivismia, mutta hän ei ollut ehdottoman puhdasoppinen, kuten Lars-Gunnar Nordström, vaan käytti tarvittaessa työnsä osana figuratiivisia elementtejä.
__notoc__
Gottfried Wilhelm Leibniz -palkinto

Gottfried Wilhelm Leibniz -palkinto () on Saksan suurin tiedepalkinto. Se on nykyään arvoltaan 2,5 miljoonaa euroa, jotka on käytettävä tutkimusstipendinä seitsemän vuoden kuluessa. Palkinnon voi saada Saksassa työskentelevä tutkija, ja sen myöntää Saksan valtion tutkimusyhteisö Deutsche Forschungsgemeinschaft. Vuodesta 1985 alkaen on palkinto myönnetty enintään kymmenelle vastaanottajalle vuosittain. Palkinto on nimetty filosofi Gottfried Leibnizin mukaan.
Esimerkiksi joulukuussa 2020 uutisoitiin, että palkinto oli myönnetty neljälle nais- ja kuudelle mieshakijalle, jotka työskentelevät saksalaisissa yliopistoissa tai tutkimuslaitoksissa.
Razamanaz

Razamanaz on Nazarethin läpimurtolevy vuodelta 1973.
Albumi sisältää muun muassa klassikoksi nousseen nimikappaleen sekä Britannian single-listalla korkealle nousseet kappaleet "Broken Down Angel" (UK 9.) ja "Bad Bad Boy" (UK 10.). Itse albumi nousi sijalle 11. Britannian listoilla.
Tuottajana toimi Deep Purplesta tuttu Roger Glover, ja edellisen albumin kokeilevasta suuntauksesta palattiin hänen johdollaan perus-hard rock -soundiin. Kitaristi Manny Charltonin mukaan myös Pete Townshendia ja Jimmy Pagea oli kysytty tuottamaan albumi, mutta Glover oli nähnyt yhtyeen livenä Purplen lämmittelijänä ja halusi tuottaa albumin.
Albumista on julkaistu useampi remasteroitu versio.
Loud ’N’ Proud

Loud ’N’ Proud on Nazarethin albumi vuodelta 1973. Se sisältää hitiksi nousseen Joni Mitchell -coverin ”This Flight Tonight” (UK 11.).
Muusikot.
sekä:
Smedsbyn koulu

Smedsbyn ruotsinkielinen koulu () on Espoon Sepänkylässä sijaitseva ruotsinkielinen peruskoulu (luokat 1–6). Koulu on pieni, ja siinä on noin sata oppilasta.
Ennen vuoden 1977 peruskoulu-uudistusta koulu oli ruotsinkielinen Smedsby folkskola.
Vuonna 1958 valmistuneen koulurakennuksen ja opettaja-asuntolan ovat suunnitelleet arkkitehdit Aura Meller ja Veikko Rauhala. Opettaja-asuntolaksi rakennettu rivitalo on nyt osittain koulun opetuskäytössä. Espoon koulurakennusten inventointiraportin 2017 mukaan Smedsbyn koulu on ajalle tyypillinen pieni koulu, joka sijaitsee vanhalla kylätontilla. Rakennusten sanotaan istuvan luontevasti osaksi maisemaansa, mutta sisätilojen alkuperäinen hahmo on muuttunut alkuperäisestä paljonkin.
Home from Home

Home from Home on skate punk -yhtye Millencolinin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002. Kappaleista Man or Mouse, Kemp ja Battery Check on tehty myös singlet sekä musiikkivideot.
Kappaleesta Battery Check on tehty myös ruotsinkielinen versio "E20 Norr".
Lähteet.
Japanin parlamentin kirjasto

Japanin parlamentin kirjasto (; lyhennys NDL pohjautuu kirjaston englanninkieliseen nimeen) on Japanissa sijaitseva vuonna 1948 perustettu kirjasto, joka on Japanin ainoa kansalliskirjasto. Se on perustettu erityisesti parlamentin jäsenten työn tukemiseksi, ja laatii tai toimittaa parlamentille vuosittain noin 36 200 raporttia tai muuta pyydettyä aineistoa. Toiseksi kirjasto hankkii ja säilyttää (erityisesti Japania koskevaa) aineistoa ja tietoa sekä kolmanneksi tarjoaa yleisölle pääsyn tietovarantoihinsa. Kirjasto vastaa Yhdysvalloissa sijaitsevaa Yhdysvaltain kongressin kirjastoa. Japanin parlamentin kirjastoa johtaa pääjohtaja (kirjastonhoitaja), jossa tehtävässä toimii tohtori Sawako Hanyu. 
Parlamentin kirjastolla on kolme keskeistä toimipaikkaa. Pääkirjasto sijaitsee Tokiossa Japanin parlamenttirakennuksen vieressä ja toinen toimipiste on Kiotossa (Kansai-kan). Lisäksi kansalliskirjastoon kuuluu Kansainvälinen lastenkirjallisuuden kirjasto. Tämän ohella Japanin parlamentin kirjasto tekee säännöllistä yhteystyötä 27 muun valtiollisen kirjaston kanssa.
Pääkokoelma.
Kansalliskirjastona Japanin parlamentin kirjasto kokoaa kaikki Japanissa julkaistut teokset (vapaakappaleoikeus). Lisäksi sen kokoelmiin kuuluu merkittävä määrä ulkomaisia teoksia, joita parlamentin jäsenet ja henkilökunta tarvitsevat työssään. 
Vuoden 2017 lopussa kirjaston kokoelmiin kuului 43,4 miljoonaa nimikettä. Tähän kuului muun muassa 11,15 miljoonaa kirjaa, 12,05 miljoonaa sarjajulkaisua, 9,15 miljoonaa nimikettä mikroformaateissa, 6,0 miljoonaa sanomalehteä, yli 740 tuhatta äänitettä, yli 350 tuhatta videota, yli 150 tuhatta CD tai DVD tallennetta, noin 600 tuhatta väitöskirjaa, yli 570 tuhatta karttaa ja lähes 400 tuhatta käsikirjoitusta. Vuosittain aineisto lisääntyy noin 800 000 nimikkeellä.
Merkittävimmät erikoiskokoelmat.
Kirjastolla on myös kahdeksan merkittävää erikoiskokoelmaa. Nykypolitiikan ja perustuslain kokoelma kattaa noin 300 000 teosta, jotka liittyvät Japanin politiikan ja lainsäädännön nykyaikaistamiseen 1800-luvulla. Kirjastolla on myös noin 30 miljoonan sivun mikrofilmiarkisto, joka liittyy Japanin miehitykseen toisen maailmansodan jälkeen. 
Lainsäädännön kokoelma sisältää noin 170 000 japaninkielistä ja 200 000 vieraskielistä dokumenttia, jotka liittyvät Japanin parlamentin toimintaan ja yli 70 maan lainsäädäntöön. Kokoelmaan kuuluu lisäksi muun muassa kansainvälisiä sopimuksia ja maiden virallisia kannanottoja. Tieteen ja teknologian kokoelma sisältää noin 530 000 tuhatta kirjaa ja noin 2 miljoonaa mikrofilmiä. Karttoja kirjastolla on hallussaan noin 440 000. Kirjasto myös sisältää kopion kaikista Japanissa julkaistuista musiikkiteoksista ja se kattaa noin 300 000 vinyylilevyä ja 200 00 cd-levyä. Kirjasto myös kerää Japania koskevaa vieraskielistä aineistoa, ja sillä on hallussaan dokumentteja jo 1500-luvulta. Harvinaisten teosten kokoelma sisältää aineistoa aina Edo-kaudelta 1600-luvun alusta lähtien.
Pacific Coast League

Pacific Coast League (PCL) on toinen korkeimman tason baseballin alasarjoista Yhdysvalloissa. Sarjaa on pelattu jo vuodesta 1903 lähtien pääasiassa Yhdysvaltojen länsirannikon osavaltioissa, ja sarjassa on nykyään 16 joukkuetta.
Nykyisin sarja on levinnyt myös Keskilänteen asti, ja se on jaettu Amerikan ja Tyynenmeren konferensseihin. Molemmat konferenssit on jaettu pohjois- ja etelä-divisiooniin. Runkosarjan jälkeen jokaisen divisioonan parhaat pelaavat pudotuspeleissä, joissa otellaan ensin konferenssin mestaruudesta, minkä jälkeen voittajat kohtaavat liigan finaalissa. Ottelusarjan voittaa kolmella voitolla. Perinteisesti PCL:n mestari on otellut vielä International Leaguen mestaria vastaan.
Ounasrinteen koulu

Ounasrinteen koulu on peruskoulu Rovaniemen Ounasrinteellä. Koulussa on noin 750 oppilasta. Sen sivukoulu oli Pöykkölän koulu, jossa monet Pöykkölässä asuvat kävivät kaksi ensimmäistä kouluvuotta. Pöykkölän koulu lakkautettiin vuonna 2009. Tämän seurauksena koulun oppilaat siirtyivät muihin kouluun, myös Ounasrinteen koululle.
Ounasrinteen koulu toimi vuoden 2014 alusta alkaen Lapin ammattiopiston tiloissa Kairatiellä, kaupungin toisella puolella. Vanha koulurakennus purettiin ja koulun toiminta sijoitettiin uudelleen vuonna 2016. Alkuvuodesta 2017 Ounasrinteen koulu muutti vanhan koulurakennuksen paikalle valmistuneeseen monitoimitaloon ja syksyksi 2017 se muuttui 1–9-luokkalaiset käsittäväksi yhtenäiskouluksi aiemman ala-asteen sijaan.
Nuorisotila.
Ounasrinteen koulussa oli iltapäiväkerho 1–3-luokkalaisille ja iltaisin nuorisotila. Nuorisotilat suljettiin vuonna 2011.
Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriö

Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriö ( (MoD)) on yksi Yhdistyneen kuningaskunnan ministeriöistä. Se vastaa Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen puolustuspoliittisten asioiden toimeenpanosta. Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimat on puolustusministeriön alaisuudessa.
Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriö on yksi Yhdistyneen kuningaskunnan suurimmista maanomistajista. Ministeriöllä on satoja toimipaikkoja ympäri maata, muun muassa varasto- ja jakelukeskuksia, koulutuskeskuksia ja hallintorakennuksia. Suurin osa näistä on puolustusministeriön alaisuudessa toimivan Defence Estatesin hallinnassa.
Jimmy Fallon

James Thomas ”Jimmy” Fallon Jr. (s. 19. syyskuuta 1974 New York) on yhdysvaltalainen koomikko, juontaja ja näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa "Saturday Night Live" -viihdesarjasta ja "The Tonight Show" -talk show'n juontajana.
Elämä ja ura.
Fallon syntyi Brooklynissa vuonna 1974. Muutaman vuoden kuluttua perhe muutti Saugertiesiin, missä Fallonin isä työskenteli IBM:llä. Fallon kävi alaluokkansa katolisessa koulussa ja valmistui Saugertiesin high schoolista vuonna 1992. Sen jälkeen hän luki Albanyn College of St. Rosessa tietojenkäsittelytiedettä ja viestintää. Fallon jätti collegeopintonsa kesken viimeisellä lukukaudella, mutta kävi suorittamassa tutkintonsa loppuun vuonna 2009.
Jätettyään collegen kesken Fallon alkoi esiintyä komediaklubeilla ja tehdä kiertueita. Hän sai myös joitain pieniä elokuva- ja televisiorooleja. Samalla hän otti oppitunteja The Groundlingsissä Los Angelesissa.
Fallon sai koe-esiintymisen perusteella paikan "Saturday Night Live" -sketsisarjassa, koska hän osasi imitoida kuuluisuuksia. Kaudella 1999–2000 Fallonista tehtiin sarjan vakioesiintyjä, ja hän pääsi myös juontamaan sarjaa yhdessä Tina Feyn kanssa. Fallon jätti SNL:n vuonna 2004 keskittyäkseen elokuvauraansa.
Fallon palasi televisioon vuonna 2009 juontamaan NBC:n myöhäisillan talk show'ta "Late Night with Jimmy Fallon". Fallon korvasi ohjelmapaikalla Conan O’Brienin, kun O’Brien siirtyi Jay Lenon paikalle "The Tonight Show’hun". Fallon siirtyi juontamaan "The Tonight Show’ta" helmikuussa 2014 juontajan paikalle palanneen Lenon jäätyä eläkkeelle. Vuonna 2010 Fallon juonsi Emmy-palkintogaalan.
Fallonin huumori on kevyttä ja leikkisää, ja hän tekee usein pilaa itsestään. Hän on tunnettu julkkisimitaatioistaan, ja hän osaa myös soittaa kitaraa ja laulaa. "People"-lehti valitsi vuonna 2004 Fallonin viidenkymmenen hyvännäköisimmän ihmisen joukkoon.
Fallon on ollut naimisissa vuodesta 2007 lähtien sukujuuriltaan suomalaisen elokuvatuottaja Nancy Juvosen kanssa. Heillä on kaksi tyttölasta, jotka ovat syntyneet vuosina 2013 ja 2014.
Leslie Parrish

Leslie Parrish (alun perin Marjorie Hellen, s. 13. maaliskuuta 1935) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Tytöt jahdissa" (1959) ja "Mantshurian kandidaatti" (1962). Hän oli ehdolla Golden Globen saajaksi roolistaan elokuvassa "Jokaiselle omansa" (1963).
Massachusettsin Melrosessa syntynyt Marjorie Hellen aloitti elokuvauransa omalla nimellään vuonna 1955, mutta vuodesta 1959 alkaen hänet on tunnettu Leslie Parrishina. Hän vetäytyi näyttelemisestä pikkuhiljaa 1970-luvulla.
Parrish oli naimisissa kirjailija Richard Bachin kanssa vuodet 1977–1997.
Cheryl Miller

Cheryl Deann Miller (s. 3. tammikuuta 1964 Riverside, Kalifornia) on entinen yliopistokoripallotähti, olympiavoittaja ja valmentaja. Nykyisin hän toimii Turner Network Televisionin NBA-reportterina. Aiemmin hän on ollut urheilukommentaattorina ABC:llä, TBS:llä ja ESPN:llä sekä toiminut valmentajana ja managerina WNBA-seura Phoenix Mercuryssa. Miller valittiin vuonna 1995 Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen ja vuonna 1999 naisten koripallon Hall of Fameen.
Pelaajana.
187-senttinen Miller pelasi loisteliaan uran University of Southern Californiassa (USC) tehden urallaan muun muassa USC:n ennätykset 3018 pistettä ja ottaen 1534 levypalloa. Naismith College Player of the Year -tittelin hän saavutti kolme kertaa peräkkäin vuosina 1984–1986 ja Wade Trophyn (vuoden pelaaja) kerran. 
Miller toimi Los Angelesin olympialaisissa 1984 kultaa voittaneen joukkueen kapteenina ja oli mukana voittamassa kultaa Pan-Amerikan kisoissa Caracasissa vuonna 1983 ja Hyväntahdon kisoissa Moskovassa vuonna 1986.
Yliopiston jälkeen.
Valmistuttuaan USC:stä Miller varattiin useisiin ammattilaissarjoihin mukaan lukien miesten United States Basketball League. Miller kärsi kuitenkin 1980-loppupuolella nilkkavammoista, jotka estivät uran jatkamisen. Vuosina 1986–1991 Miller oli USC:ssa apuvalmentajana ja television urheilukommentaattorina. 
Kahtena kautena vuosina 1993–1995 Miller oli USC:n päävalmentajana. Hänen joukkueensa selvisi NCAA-turnaukseen molemmilla kausilla ja alueelliseen finaaliin kerran. Sen jälkeen Miller valmensi neljä kautta WNBA:n Phoenix Mercurya ja oli samalla joukkueen managerina. Phoenix Mercury selvisi vuonna 1998 WNBA:n loppuotteluun, jossa se hävisi Houston Cometsille. Miller erosi tehtävästään vuonna 2000. Hän asuu nykyisin Arizonassa.
Miller on NBA-tähti Reggie Millerin ja Major League Baseball -pelaaja Darrell Millerin sisko. "Sports Illustrated" valitsi Millerin vuonna 2000 1900-luvun 15. parhaaksi naisurheilijaksi. Vuonna 1986 sama lehti luonnehti Milleria kansakunnan parhaaksi koripalloilijaksi myös miehet huomioiden.
Äijänneva

Äijänneva on Virroilla sijaitseva kylä. Se sijaitsee noin 20 kilometriä pohjoiseen keskustaajamasta. Päätoimeentulo on maatalous, turvetuotanto on myös merkittävässä asemassa.
Äijännevalla toimi Äijännevan-Rantakunnan kyläyhdistys ry vuosina 1998–2020. Kyläyhdistys järjesti retkiä, talkoita, erilaisia tapahtumia ja se muisti vuoden aikana syntyneitä vauvoja kellolla.
Historia.
Äijännevan suon kuivatukset aloitettiin 1800-luvun loppupuolella. Varsinainen tilojen luovutus aloitettiin vuonna 1920 Männistön tilalla. Varsinainen kauppa saatiin Äijännevalle 1940-luvun lopulla. Ensimmäinen koulu aloitti kylällä toimintansa Raittisen tilan tiloissa vuonna 1922. Ensimmäinen varsinainen 1930-luvun lopulla rakennettu koulurakennus paloi 1940-luvun lopulla. Paikalle tuodussa parakissa pidettiin koulua vuoteen 1952 saakka, jolloin valmistui kivikoulu. Uudessa koulussa oli asuntola opiskelijoille ja opettajille. Koulussa pidettiin kotitalouskoulua tavallisen koulun lisäksi. Koulu lakkautettiin 31. heinäkuuta 2006. Sen jälkeen rakennus on toiminut kylän eri järjestöjen kokoontumispaikkana ja juhlatilana.
Hero (Charlotte Perrellin kappale)

Hero on ruotsalaisen poplaulajan Charlotte Perrelliin kappale, joka oli Ruotsin edustuskappale vuoden 2008 Euroviisuissa. Se valittiin edustuskappaleeksi "Melodifestivalen 2008" -kilpailun voiton myötä. Kappale julkaistiin CD-formaatissa maaliskuussa 2008 ja se sisältyy myös Perrellin studioalbumille "Hero". Kappaleen sijoitus viisuissa oli 18. sija. "Heron" ovat kirjoittaneet ruotsalaiset lauluntekijät Fredrik Kempe &amp; Bobby Ljunggren.
Tämä on Perrellin toinen viisuedustuskappale, vuonna 1999 hän voitti kilpailun laululla "Take Me to Your Heaven".
Eurovision laulukilpailussa.
Ennen vuoden 2008 Eurovision laulukilpailun alkua Ruotsi arvottiin 22. toukokuuta järjestettävän toisen semifinaalin kilpailijaksi. Myöhemmin pidetyssä esiintymisjärjestysarvonnassa Ruotsi sai esiintymispaikakseen numeron kaksi, eli "Hero" oli semifinaalinsa toinen esitys. Ruotsin edustuskappaletta edelsi Islannin Euroband-yhtye edustuskappaleellaan "This Is My Life" ja seurasi Turkin edustaja Mor ve Ötesi kappaleellaan "Deli". Perrellin taustalaulajina lavalla olivat Dea Norberg, Micke Blomqvist, Martin Kagemark ja Wictoria Nilsson.
Semifinaalin tulosjulkistuksessa Ruotsi oli seitsemäs maa, jonka paljastettiin pääsevän jatkoon 24. toukokuuta 2008 järjestettyyn finaaliin. "Hero" sijoittui semifinaalissa kahdenneksitoista 54 pisteellä. Kappale ei siis ollut yleisöäänissä kymmenen parhaan joukossa, mutta eteni jatkoon vararaatien valitsemana villinä korttina.
Finaalissa kappale esitettiin viidentenätoista, jossa sitä edelsi Latvian edustusryhmä Pirates of the Sea kappaleella "Wolves of the Sea" ja seurasi Tanskan edustaja Simon Mathew laulullaan "All Night Long". Lopputuloksissa "Hero" saavutti 47 pisteellä 18. sijan. Täydet kaksitoista pistettä kappale sai kerran Maltalta.
Saadut pisteet.
Vuonna 2008 Euroviisuissa oli käytössä pelkkä yleisöäänestys. Poikkeuksena San Marinon pisteet tulivat raadilta. Ruotsin edustuskappale "Hero" sai kilpailussa pisteitä eri mailta seuraavasti:
Listasijoitukset.
"Hero" pääsi listoille etenkin Pohjoismaissa. Ruotsissa se oli listan järjessä viisi viikkoa peräkkäin.
Varissuo-Lauste

Varissuo-Lauste () on eräs Turun kaupungin suuralue, joka sijaitsee kaupungin itäosassa. Suuraluetta rajaa etelässä Helsinkiin vievä moottoritie, lännessä Jaaninoja ja idässä Kaarinan ja Turun välinen kuntaraja.
Suuralueen asukasluku oli 18 090 vuonna 2015. Vuonna 2014 67,9% asukkaista puhui suomea äidinkielenään, 2,4% ruotsia ja 29,7% muita kieliä.
Tetrarch

Light Tank Mark VII Tetrarch (A17) oli brittiläinen toisen maailmansodan kevyt panssarivaunu. Se suunniteltiin alun perin tiedustelukäyttöön, mutta sitä käyttivät myöhemmin myös laskuvarjojoukot. Tetrarch oli käytössä muun muassa Madagaskarilla toukokuussa 1942, Normandian maihinnousussa sekä itärintamalla Lend-Lease -ohjelman kautta. Tetrarchin kehitti Vickers-yhtiö.
Suunnittelu ja tuotanto.
Light Tank Mk VI:n jälkeen Vickers suunnitteli suuremman kevyen panssarivaunun vuonna 1937, johon pystyttäisiin asentamaan 15 mm Besa-panssarivaunukanuuna. Uutta panssarivaunua tarjottiin sotatoimistolle vuonna 1938 (tuolloin tunnettiin vielä epävirallisesti nimellä Purdah) ja vaunua testattiinkin mahdollista tulevaa käyttöönottoa varten. 120 kappaletta tilattiin vuoden 1938 lopussa, kun sota näytti väistämättömältä. Tilattujen vaunujen lukumäärä kaksinkertaistettiin myöhemmin, mutta tuotanto myöhästyi, kun sotatoimisto halusi keskittyä cruiser- ja infantry -tyyppisten panssarivaunujen tuotantoon Dunkerquen evakuoinnin jälkeen, sekä Vickersin tehtaan pommituksissa aiheutuneiden vaurioiden vuoksi. Lopulta vain 177 Tetrarchia saatiin valmiiksi, ensimmäisten valmistuessa marraskuussa 1940.
Käyttö.
Joitain Tetrarcheja sijoitettiin Isoa-Britanniaa puolustaviin panssaridivisiooniin, kun raskaista tankeista oli pulaa. Tiedustelukäyttöön sitä ei enää huolittu, sillä sotatoimisto oli alkanut suosia panssariautoja kevyiden tankkien sijaan. Tetrarchien lähettämistä 8. armeijan apuun Afrikkaan harkittiin, mutta jäähdytysvarustelut eivät sopineet aavikkokäyttöön. Pieni määrä Tetrarcheja lähetettiin Neuvostoliittoon Lend-Lease -ohjelman mukaisesti, ja yhtä osastollista käytettiin hyökkäyksessä Madagaskariin toukokuussa 1942.
Myöhemmin ehdotettiin Tetrarchien käyttöä laskuvarjojoukkojen tukena. Hamilcar-liitokone suunniteltiin erityisesti kantamaan yhtä Tetrarch-panssarivaunua. Normandian maihinnousua valmistellessa 6. laskuvarjodivisioonaan muodostettiin laskuvarjotiedustelurykmentti ja se varustettiin Tetrarcheilla. Yksi osastollinen Tetrarcheja lähetettiin Normandiaan 6. päivä kesäkuuta vuonna 1944. Tetrarchien osallisuus operaation onnistumiseen oli kuitenkin rajallinen, osaksi pienen lukumäärän vuoksi. Tetrarcheja oli käytössä myös Reinin ylityksessä maaliskuussa 1945.
Tetrarch oli käytössä aina vuoteen 1949 asti, jolloin britit lopettivat liitokoneiden käytön sotilasoperaatioissa.
Versiot.
Tetrarch I CS – Muutamiin Tetrarcheihin asennettiin 76,2 mm haupitsi tulitukiroolia varten.Tetrarch DD – Yksi Tetrarch muunnettiin merikelpoiseksi kesäkuussa 1941. Tetrarchilla tehdyt testit Brentin tekojärvellä osoittautuivat menestykseksi, ja teknologiaa hyödynnettiin Valentine- ja Sherman-tankeissa.
Melvin Frank

Melvin Frank (13. elokuuta 1913 Chicago, Illinois – 13. lokakuuta 1988 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän sai uransa aikana viisi Oscar-ehdokkuutta, joista kolme hän jakoi Norman Panaman kanssa. 
Frankin ohjaustöihin kuuluu muun muassa on "Samppanjaa ja syrjähyppyjä" ("A Touch of Class", 1973).
Peter Palmer

Peter Palmer (20. syyskuuta 1931 – 21. syyskuuta 2021) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan muun muassa roolistaan Melvin Frankin elokuvassa "Tytöt jahdissa" ("Li’l Abner", 1959).
Hecates Tholus

Hecates Tholus on tulivuori Marsissa, Elysium Planitian tuliperäisellä alueella. Se on läpimitaltaan 183 kilometriä, ja se on pohjoisin alueen kolmesta suuresta tulivuoresta.
Mars Express -luotain osoitti, että tulivuori purkautui rajusti 350 miljoonaa vuotta sitten. Purkaus synnytti kalderan, joka on halkaisijaltaan 10 kilometriä. Oletusten mukaan jää täytti osittain kalderan 5–20 miljoonaa vuotta sitten. Ilmastomallien mukaan jäätä ei kuitenkaan enää nykyisin esiinny Hecates Tholuksella.
Cabo de São Vicente

Cabo de São Vicente () on Atlantin valtamereen pistävä niemi sekä samalla Manner-Portugalin ja siten koko Manner-Euroopan lounaisin paikka. Se sijaitsee lähellä Sagresin taajamaa, Vila do Bispon kunnassa eteläisessä Portugalissa.
Kreikkalaiset ja roomalaiset ovat aikoinaan pitäneet Cabo de São Vicenteä pyhänä paikkana. Niemen edustalla on käyty myös lukuisia meritaisteluita. Tunnetuin on vuonna 1797 käyty taistelu, jossa amiraali John Jervisin ja kommodori Horatio Nelsonin komentama Englannin laivasto voitti Espanjan laivaston. 
Cabo de São Vicenten nykyinen majakka on rakennettu vuonna 1846 1500-luvulla rakennetun fransiskaaniluostarin raunioille. Majakka sähköistettiin vuonna 1906, ja se on nykyisin Euroopan toiseksi tehokkain, sillä sen valo näkyy 60 kilometrin päähän merelle. Cabo de São Vicente on maamerkki laivoille, jotka ovat menossa Välimerelle tai tulossa sieltä. 
Cabo de São Vicente on myös Euroopan kauko­vaellus­reitin E9 pääte­piste. Toinen päätepiste on noin 5 000 kilometrin päässä Viron Narva-Jõesuussa.
Meri Louhos

Meri Annikki Louhos (s. 17. toukokuuta 1927 Kotka) on suomalainen pianisti, joka tunnetaan maineikkaana pianopedagogina. Hän on opiskellut Sibelius-Akatemiassa Rolf Bergrothin ja Ernst Lingon sekä yksityisesti France Ellegaardin johdolla. Hän on jatkanut opintojaan ulkomailla, muun muassa Wienissä (Hauser), Ranskassa (Delbert-Février), USA:ssa Asla-Fulbright-stipendillä 1960–1961 (Eastman School of Music, Frugoni), tutkijastipendillä Moskovan Tšaikovski-konservatoriossa 1978–1979 sekä useilla Gerald Mooren kursseilla. 
Louhos on toiminut opettajana Sibelius-Akatemiassa ja esiintynyt sekä solistina että konserttisäestäjänä kotimaassa, useissa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Neuvostoliitossa. Louhos tunnetaan myös freelance-toimittajana radiosta ja televisiosta, etenkin Yleisradion konserttimusiikin puhelintoivekonsertista "Sävel on vapaa." Hän on toiminut monien pianokilpailujen tuomaristossa ja julkaissut runsaasti pedagogista materiaalia, kuten "Pianon avain" -nuottivihot ja etydikokoelmia.
Rampant

Rampant on Nazarethin albumi vuodelta 1974. Deep Purplen kosketinsoittaja Jon Lord vierailee kappaleessa "Shanghai'd in Shanghai". "Shapes Of Things" on alun perin The Yardbirdsin kappale.
Cornelius Gurlitt

Cornelius Gurlitt (10. helmikuuta 1820 Altona – 17. kesäkuuta 1901 Altona) oli saksalainen säveltäjä. Hänen monipuolinen tuotantonsa on tätä nykyä pitkälti unohtunut; jotkin pienimuotoiset kappaleet ovat kuitenkin yhä suosittuja pianonsoiton harrastajien keskuudessa. 
Gurlitt eli veljensä, taidemaalari Louis Gurlittin tavoin yli 80-vuotiaaksi.
Wilfried Pallhuber

Wilfried Pallhuber (s. 4. elokuuta 1967 Rasun) on italialainen entinen ampumahiihtäjä.
Pallhuber aloitti ampumahiihdon harrastamisen vuonna 1980 ja osallistui arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Feistritzin MM-kilpailuihin 1989, jossa hän sijoittui sprintissä neljänneksitoista. Maailmancupiin Pallhuber osallistui ensimmäisen kerran kaudella 1985–1986.
Borovetsin MM-kilpailuissa 1993 Pallhuber hiihti avausosuuden Italian voitokkaassa viestikvartetissa. Joukkue kukisti toiseksi tulleen Venäjän 36 ja pronssijoukkue Saksan 39 sekunnilla – koko kärkikolmikko selvytyi ilman sakkokierroksia.
Uransa ainoan henkilökohtaisen arvokisavoiton Pallhuber saavutti Brezno-Osbrliestä 1997, jolloin hän voitti kultaa sprintistä. Puhtaasti ampunut Pallhuber kukisti makuupaikalta sakkokierroksen ampuneen René Cattarinussin noin 17 sekunnilla. Pronssimitalisti, Oleg Rytšenkov ampui kaksi sakkoa pystypaikalta – hän hävisi 18,9 sekuntia voittaja Pallhuberille. Samoissa kisoissa hän hiihti toisen osuuden Italian pronssijoukkueessa.
Pallhuber oli mukana viisissä talviolympialaisissa, parhaimpina sijoituksinaan normaalimatkan yhdeksäs tila Torinon kotikisoista 2006 ja viestin sama tila Naganosta 1998. Torinon viestikisassa hän sijoittui kahdeksanneksi. 
Maailmancupissa Pallhuber voitti kuusi osakilpailua ja sijoittui seitsemän kertaa palkintokorokkeelle. Kauden 1994–1995 kokonaispisteissä hän sijoittui kolmanneksi. Hän päätti uransa keväällä 2007.
Daniel Speer

Georg Daniel Speer (2. heinäkuuta 1636 – 5. lokakuuta 1707) oli saksalainen barokkiajan säveltäjä ja kirjailija. Hän julkaisi muun muassa tutkielman säveltaiteesta, mutta myös kaunokirjallisia tuotoksia. 
Speer kirjoitti Hans Jacob von Grimmelshausenin romaanin "Seikkailukas Simplicissimus" (1669) innoittamana veijariromaanin "Der Ungarische oder Dacianische Simplicissimus" (1683).
Säveltäjänä Speeriltä on säilynyt esimerkiksi trumpettiohjelmistoa ja pienimuotoisia pianokappaleita.
Albor Tholus

Albor Tholus on sammunut tulivuori Marsissa, Elysium Planitian tuliperäisellä alueella. Se on eteläisin alueen kolmesta suuresta tulivuoresta. 
Albor Tholus on 4,5 kilometriä korkea, ja se on läpimitaltaan 160 kilometriä. Vuoren kaldera on läpimitaltaan 30 kilometriä ja 3 kilometriä syvä. Maan tulivuoriin verrattuna Albor Tholuksen kaldera on poikkeuksellisen syvä.
Thornton

Thornton on Yhdysvaltain Kalliovuorten alueella sijaitsevan Coloradon osavaltion kuudenneksi suurin kaupunki. Sen asukasluku oli vuonna 2009 117 628. Se sijaitsee kymmenkunta kilometriä osavaltion pääkaupungista Denveristä pohjoiseen. 
Nykyinen kaupungin alue oli maanviljelysseutua vuoteen 1953 asti. Vuonna 1960 väkiluku oli 11 353, vuonna 1981 asukkaita oli 43 000 ja vuonna 2000 jo 80 000.
Sarah Prineas

Sarah Prineas on yhdysvaltalainen nuorten fantasiakirjailija. Hänen esikoisromaaninsa "Taikavaras" ilmestyi vuonna 2008. Prineas asuu Iowassa.
Hair of the Dog (albumi)

Hair of the Dog on Nazareth-yhtyeen menestysalbumi vuodelta 1975. Se nauhoitettiin Escape-studiolla Kentissä 1974–1975. Albumi on yhtyeen parhaiten myynyt albumi. Sitä on myyty yli miljoona kappaletta Yhdysvalloissa. 
Albumin Pohjois-Amerikan versiossa olleesta "Love Hurts" -coverkappaleesta tuli yhtyeen suurin ja tunnetuin hitti. Muita klassikoiksi nousseita kappaleita albumilla ovat mm. nimikappale "Hair of the Dog", "Beggar's Day" ja "Please Don't Judas Me". Albumi oli ensimmäinen, jonka tuotti yhtyeen kitaristi Manny Charlton. Huolimatta albumin maailmanlaajuisesta menestyksestä se ei noussut Britannian albumilistalle julkaisuvuonnaan. 
Nimi "Hair of the Dog" tulee englantilaisesta puhekielen sanonnasta "heir of the dog" (="son of a bitch", suom. "paskiainen"). Albumin alkuperäinen nimi olikin "Son of A Bitch", jonka levy-yhtiö käski kuitenkin vaihtamaan. Guns 'N' Roses on versioinut nimikappaleen 1990-luvulla.
Aino Puronen

Aino Puronen (s. 20. tammikuuta 1936 Tusina) on inkeriläinen, Neuvostoliittoa edustanut entinen maantie- ja ratapyöräilijä, kuusinkertainen MM-mitalisti.
Puronen saavutti maantieajon MM-kilpailuissa hopeaa Rotheux-Rimière'ssä vuonna 1959 sekä pronssia Ronsessa 1963, Lasertessa 1965 ja Nürburgringillä 1966. Ratapyöräilyn MM-kilpailuissa hän sai pronssia kolmen kilometrin takaa-ajossa Pariisissa 1964 ja San Sebastiánissa 1965. Itä-Saksan Elisabeth Eichholz voitti vuoden 1965 maantieajomestaruuden, kaikki muut Purosen mitalikilpailut voitti belgialainen Yvonne Reynders. Purosen pyöräilyura päättyi vakavaan loukkaantumiseen vuonna 1967, kun hän Neuvostoliiton maajoukkueen harjoitusleirillä Gruusiassa törmäsi jyrkässä laskussa kuorma-autoon.
Puronen muutti Karjalan tasavallasta Moskovaan vuonna 1958 ja edusti tämän jälkeen Moskovan Spartakia. Hän voitti 15 Neuvostoliiton mestaruutta. Hän on toiminut 1990-luvun alusta lähtien Suomen miesten jääkiekkomaajoukkueen yhdyshenkilönä Moskovassa, muun muassa vuoden 2007 MM-kisoissa.
Simon Tšikovani

Simon Tšikovani (, 27. joulukuuta 1902 – 24. huhtikuuta 1966) oli georgialainen runoilija, joka aloitti georgialaisen futuristiliikkeen johtajana ja päätyi neuvostohallinnon hahmoksi. 
Elämäkerta.
Tšikovani syntyi lähellä Martvilin kaupunkia ja sai koulutuksensa Kutaisin reaalikoulussa sekä Tbilisin valtionyliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1922. Teini-ikäisenä hänet liitettiin nuorten georgialaisten sybolistien ryhmään Siniset sarvet. Vaikka hän oli kaukana kaikesta "proletaaritematiikasta", hän liittyi orastaviin "vasemmistorunoilijoihin" ja nousi heidän puhemiehekseen. Vuonna 1924 hänet pidätettiin ja lähes ammuttiin kävelyretkellä Kakhetiin, neuvostovaltaa vastaan suunnatun elokuun kansannousun jälkeisen punaterrorin aikana. Vuosina 1924–1929 hän tuotti kaksi runosarjaa ("Pikrebi Mtkvaris piras", , "Ajatus Mtkvarilla", 1925; "Mdzolod leksebi", , "Vain runoja", 1930), jotka toivat hänelle mainetta yhtenä 1900-luvun omaperäisimmistä georgialaisista runoilijoista. Brittiläisen tutkijan Donald Rayfieldin sanoin "suurin osa on energisiä ja provokatiivisia whitmanilaisia runoja, jotka pilkkaavat ja satirisoivat vanhempaa runoilijasukupolvea: Tšikovani kantoi Majakovskin manttelia". Vuodesta 1924 hän toimitti pahamaineista furturistilehteä "H2SO4" ("rikkihappo") ja ohjasi hyökkäyksensä aikaisempia kumppaneita vastaan Siniset sarvet -ryhmästä, erityisesti Titsian Tabidzea ja Paolo Iašvilia. 
Vuodesta 1930 eteenpäin hän otti etäisyyttä innovatiiviseen futurismiinsa ja toi työnsä lähemmäksi ideologisesti hyväksyttäviä isänmaallisia säkeitä ja rakkausrunoja, tukahduttaen kaikki viittaukset aiempaan, monipuoliseen tuotantoonsa, erityisesti vuoden 1937 suuren puhdistuksen aikana, jossa hänen veljensä ammuttiin. Hän toimi Georgian kirjailijaliiton sihteerinä vuosina 1930–1932, sen johtajana vuosina 1944–1951 ja korkeimman neuvoston edustajana vuosina 1950–1954.
Academia Europæa

Academia Europaea on vuonna 1988 perustettu eurooppalainen tieteilijöiden yhteisö. Syyskuussa 2025 siihen kuului 5 854 jäsentä. Jäsenistöön on kuulunut yli 70 Nobel-voittajaa eri tieteenaloilta.
Academia Europaean päämaja toimii Lontoon yliopiston yhteydessä Lontoossa, missä on myös järjestön pääsihteerin toimipiste. Käytännön toimia varten tiedeakatemialla on lisäksi sivutoimipisteitä (Knowledge Hubs) Norjan Bergenissä, Puolan Wrocławissa, Walesin Cardiffissa ja Espanjan Barcelonassa, sekä tiedotustoimisto Itävallan Grazissa.
Järjestö on vuodesta 1993 lähtien julkaissut vertaisarvioitua European Review -tiedelehteä. Julkaisu toteutetaan nykyään Cambridge University Pressin välityksellä. 
Academia Europæan jäseneksi voi päästä vain kutsusta vertaisarvioinnin jälkeen.
Covenanter (panssarivaunu)

Cruiser Tank Mark V Covenanter (A13 Mk III) oli brittien toisen maailmansodan aikainen niin sanottu cruiser-tankki. Se oli varsin epäonnistunut panssarivaunu, muun muassa mekaanisten ongelmien vuoksi. Vaunuja valmistettiin 1 771, mutta se oli käytössä ainoastaan Britteinsaarilla ja poistettiin käytöstä 1943 osallistumatta taisteluihin.
Vuonna 1938 War Office julisti tilauksen uudesta risteilijätankista korvaamaan Cruiser IV. Nuffieldin A16-malli tuomittiin liian kalliiksi, joten A13 Mk III Cruiser Mark V valittiin jatkokehitettäväksi. Alkuvaatimuksena oli 30 mm panssari ja kaksipaunainen tykki.
Vaunun suunnitteli London, Midland and Scottish Railway Company, tornin Nuffield ja moottorin Henry Meadows. 17. huhtikuuta 1939, ennen kuin ensimmäinenkään prototyyppi oli valmis, vaunua tilattiin LMS:lta sata kappaletta. Myöhemmin sitä alkoivat valmistaa myös English Electric ja Leyland Motors. Myös Nuffieldia pyydettiin mukaan, mutta yhtiö kehitti mieluummin omaa A15-malliaan.
Sodanuhan vuoksi vaunu tilattiin suoraan piirustuspöydältä ja havaitut puutteet odotettiin korjattavan kahden pilottimallin valmistuksen jälkeen. Yhtenä suunnitteluperiaatteena oli pitää vaunun profiili mahdollisimman matalana ja käyttää kallistettua panssarointia. Moottorin osalta ajauduttiin ongelmiin, kun matala, mutta leveä moottori ei jättänyt moottoritilaan tilaa jäähdyttimille, vaan ne oli siirrettävä vaunun eteen. Tästä seurasi ongelmia moottorin jäähdytyksen kanssa, ja samalla lämmön siirto lämmitti miehistötilaa. Tämän vuoksi vaunuja ei voinut käyttää Pohjois-Afrikan taisteluissa.
LMS neuvoi palaamaan valmistuksessa niittaukseen hitsauksen sijaan, koska pelkäsi hitsauksen laatua ja viivytyksiä koulutetun työvoiman puutteen vuoksi. Panssarointia lisättiin vielä 40 mm:iin. Myös niittauksen käyttö ja suunniteltujen alumiinisten telapyörien korvaus teräksisillä lisäsi painoa. Näin jo ensimmäinen malli oli jousituksen ja ripustuksen kestorajoilla, eikä kasvunvaraa ollut.
Tilaukset vaunusta jätettiin 1939. Ensimmäinen hitsatulla rungolla varustettu pilottimalli valmistui 1940. Ensimmäiset vaunut toimitettiin vasta Dunkerque'in taistelun jälkeen. Vaunuja käytettiin varustamaan 1. panssaridivisioona, joka oli menettänyt useimmat vaununsa Ranskan taisteluissa. Kun 1. panssaridivisioona siirrettiin Egyptiin, vaunut siirrettiin 9. panssaridivisioonalle. Vaunuja riitti myös Kaartin panssaridivisioonalle 1942 ja 1. Puolalaiselle panssaridivisioonalle, kun se perustettiin Isossa-Britanniassa.
Vuoden 1943 lopulla Covenanteria pidettiin liian heikosti panssaroituna ja aseistettuna kohtaamaan uudet saksalaiset panssarit. Kumpaakaan ongelmaa ei saataisi ratkaistua ilman merkittäviä muutostöitä, joten vaunut määrättiin romutettaviksi, lukuun ottamatta samalle alustalle rakennettuja siltavaunuja. Ainut tykillä aseistettu Covenanter, joka menetettiin vihollisen toiminnan vuoksi, tuhoutui Canterburyn pommituksessa 31. toukokuuta 1942. Eräitä vaunuja käytettiin myös tulenjohtajien vaunuina.
Zakir Naik

Zakir Abdul-Karim Naik (s. 18. lokakuuta 1965 Mumbai) on intialainen muslimisaarnaaja. Hän on koulutukseltaan ja alkuperäiseltä ammatiltaan lääkäri.
Naik on etnisyydeltään konkani ja uskonnolliselta kannaltaan sunnamuslimi. Hän perusti Islamic Research Foundationin.
Naik on tullut tunnetuksi lukuisilla puheillaan, joita hän on pitänyt laajalti kansainvälisesti – sekä islamvoittoisissa että muissa maissa. Useat puheista on saatavilla myös nauhoitettuina.
Vuonna 2016 Naik pakeni Intiasta Malesiaan, kun eräs Bangladeshissa tapahtuneen terrori-iskun tekijöistä kertoi Naikin saarnojen vaikuttaneen häneen. Intiassa häntä syytetään rahanpesusta, terrorismin rahoittamisesta ja kiihottamisesta ei-muslimeita vastaan. Britannia, Malesia ja Kanada ovat kieltäneet Naikia saarnaamasta maissaan. 
Hänelle myönnettiin vuonna 2015 Kuningas Faisalin kansainvälinen palkinto palveluksesta islamille. Naik on saarnoissaan kertonut juutalaisten hallitsevan Yhdysvaltoja ja kutsunut Yhdysvaltoja maailman suurimmaksi terroristiksi sekä todennut uskovansa syyskuun 11. päivän terrori-iskujen olleen lavastettuja. 
Zakir Naik on kirjoittanut muun muassa teoksen "Quran and Science", jossa hän esittelee 33 Koraanissa esiintyvää modernin tieteen löytämää keksintöä, niiden joukossa alkuräjähdys ja maan pallonmuotoisuus.
Vesa Sisättö

Vesa Sisättö (s. 25. maaliskuuta 1969 Parkano) on suomalainen toimittaja, kriitikko ja tietokirjailija. Sisättö on erityisesti tieteis- ja fantasiakirjallisuuden asiantuntija. Sisättö on julkaissut ja toimittanut useita teoksia kirjallisuudesta.
Elämä.
Sisättö kasvoi Tampereella ja Nurmijärven Klaukkalassa. Hän valmistui filosofian maisteriksi yleisestä kirjallisuustieteestä Helsingin yliopistosta vuonna 1997. Sisättö on työskennellyt toimittajana "Vihreä Lanka" -lehdessä ja kirjoittanut kirjallisuusarvosteluja muun muassa "Helsingin Sanomiin".
Suomalaisen science fiction -fanikunnan piirissä Sisättö on ollut Helsingin Science Fiction Seuran puheenjohtaja 2003 sekä mukana Espoon science fiction- ja fantasiaseura Esc ry:ssä ja Finncon ry:ssä. Sisättö asuu Espoossa. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Albert Vanhoye

Albert Vanhoye (24. heinäkuuta 1923 Hazebrouck – 29. heinäkuuta 2021 Rooma) oli ranskalainen pappi. Hän kuului roomalaiskatolisen kirkon jesuiittasääntökuntaan. 
Vanhoye sai pappisvihkimyksensä 25. heinäkuuta 1954. Hänet nimitettiin kardinaaliksi vuonna 2006, mutta hänellä ei alun alkaenkaan ollut mahdollisuutta äänestää tulevissa konklaaveissa yli 80 vuoden iän johdosta.
Arian-Kartli

Arian-Kartli () oli maa, jota keskiaikainen georgialainen kronikka "Georgian kääntymys" () väittää Kartlin (Kaukasian Iberian, Keski- ja Itä-Georgian) georgialaisten aikaisemmaksi kotimaaksi. 
Kronikoihin sisältyy myyttejä Aleksanteri Suuren kampanjasta sisä-Georgiaan. Aleksanterin kerrotaan tuoneen nimeämättömän "Arian-Kartlin kuninkaan" pojan Azon yhdessä seuraajiensa kanssa Kartlin tärkeimpään kaupunkiin Mtskhetaan ja antaneen hänelle tehtäväksi hallinnoida Kartlia poissa ollessaan. 1000-luvun georgialainen munkki ja kirjailijakuningas Davit IV:n opettaja Arsen kommentoi asiaa seuraavasti:
Keskiaikaisten georgialaisten kirjoittajien Arian-Kartliksi kutsuman valtion tunnistaminen on ongelmallista. Se näyttää olleen olemassa ennen Aleksanteri Suuren Lähi-idän valloitusta, mutta "kuningaskunnan" tarkkaa sijaintia, sen perustamisaikaa tai sen hallitsijoiden identiteettiä ei voida päätellä jäljelle jääneiden dokumenttien perusteella. Nimensä perusteella sillä vaikuttaa olevan yhteys muinaiseen Iraniin ("arjalainen Kartli" eli "iranilainen Kartli"), ja antiikin lähteet ovat päätelleet maan sijainneen Akemenidien valtakunnan valtapiirin sisällä. Herodotoksen luettelo Akemenidien valtakunnan provinsseista, joka asettaa esigeorgialaiset heimot 13. ja 19. satraappikuntien alueille, on tässä mielessä huomattava. Nämä alueet vastaavat osittain Georgian historiallisia lounaisalueita, jonne useat georgialaiset tutkijat, erityisesti Giorgi Melikišvili, ovat asettaneet Arian-Kartlin. Varhaisella georgialaisella Karlin/Iberian kuningaskunnalla, josta aletaan selvästi kertoa hellenistisen kauden lähteissä, näytti olleen samanlaiset siteet Iraniin kuin Arian-Kartlilla. Cyril Toumanoff liittää alueen Ptolemaioksen Aranēhen () ja heettiläisten Harranaan.
Gremi

Gremi () on 1500-luvun kuninkaallinen linnoitus ja arkkienkeleiden kirkko Kakhetissa, Georgiassa. Kompleksi on jäljelle jäänyt osa aikoinaan kukoistaneesta Gremin kaupungista. Se sijaitsee nykyisen, samannimisen kylän itäpuolella Qvarelin maakunnassa 175 kilometriä itään maan pääkaupungista Tbilisistä. 
Historia ja arkkitehtuuri.
Gremi oli Kakhetin kuningaskunnan pääkaupunki 1500- ja 1600-luvuilla. Sen perusti kuningas Levan, ja se toimi vilkkaana kauppakaupunkina ja kuninkaan asuinkaupunkina, kunnes Persian Abbas I:n armeijat tuhosivat sen maan tasalle vuonna 1615. Kaupunki ei ikinä saanut takaisin aiempaa vaurauttaan, ja Kakhetin kuninkaat siirsivät pääkaupunkina Telaviin 1600-luvun puolivälissä.
Alueella tehtiin järjestelmällisiä arkeologisia tutkimuksia A. Mamulašvilin ohjauksessa vuosina 1939–1949 ja P. Zakaraian johtamana vuosina 1963-1967. Kaupunki vaikuttaa käsittäneen noin 40 hehtaarin suuruisen alueen ja koostuneen kolmesta pääosasta: arkkienkelien kirkon kompleksista, kuninkaiden residenssistä ja kauppakaupunginosasta.
Arkkienkelien kirkon rakennukset sijaitsevat kukkulalla ja koostuvat itse kirkosta, kolmikerroksisesta linnasta, kellotornista ja viinikellarista ("marani"). Kompleksia ympäröi muuri, jota turvaavat ampuma-aukot ja tornit. Intsobi-joelle johtavan salatunnelin jäänteet ovat myös jääneet jäljelle.
Arkkienkeleiden kirkko rakennettiin kuningas Levanin (hallitsi 1520–1574) käskystä vuonna 1565, ja se koristeltiin freskoilla vuoteen 1577 mennessä. Se on ristinmuotoinen kupolikirkko, joka on rakennettu pääosin kivestä. Sen suunnittelu noudattaa georgialaisia muurariperinteitä, mutta mukana on paikallisiin oloihin mukautettuja vaikutteita ajan iranilaisesta arkkitehtuurista. Rakennuksella on kolme sisäänkäyntiä, yksi länteen, yksi etelään ja yksi pohjoiseen. Sisäosa on kruunattu kupolilla, jota kannattelevat pyhäkön kulmat ja kaksi yksinkertaista pilaria. Fasadi on jaettu kolmeen kaariosaan. 
Kellotornissa on museo, jossa säilytetään arkeologista esineistöä ja 1500-luvun kanuunaa. Muurit on koristeltu georgialaisen taidemaalarin Levan Tšogošvilin laatimilla Kakhetin kuninkaiden muotokuvilla.
Westminster (Colorado)

Westminster on Yhdysvaltain keskilännessä sijaitsevan Coloradon osavaltion seitsemänneksi suurin kaupunki. Vuonna siellä oli 106 114 asukasta. Se sijaitsee viitisentoista kilometriä osavaltion pääkaupungista Denveristä luoteeseen. Sieltä ajaa 20 minuutissa niin Denveriin kuin Boulderiinkin. 
Historia.
Westminsterin alue asutettiin kultaryntäyksen huumassa vuonna 1858. Taajamalla on ollut monia nimiä: se oli ensin DeSpain Junction ensimmäisen uudisasukkaan mukaan, sitten Harris Park kiinteistösijoittajan mukaan. Vuonna 1893 alueelle rakennettiin Westminster Castle, presbyteerien moderni yliopisto, josta piti tulla lännen Princeton. Yliopiston mukaan kaupungistakin tuli Westminster vuonna 1911. Yliopisto suljettiin 1917, ja sen vaikuttava rakennus on nykyisin erään kirkkokunnan omistuksessa.
Seiken Densetsu 4

Seiken Densetsu 4 () on Square Enixin PlayStation 2:lle kehittämä toimintaseikkailu, joka on osa "Seiken Densetsu" -pelisarjan "World of Mana" -kokoelmaa. Peli julkaistiin Pohjois-Amerikassa nimellä Dawn of Mana.
"Seiken Densetsu 4" on sarjansa ensimmäinen 3D-grafiikkaa käyttävä peli ja se hyödyntää Havok -fysiikkamoottoria. Pelin tarina sijoittuu kaikkien muiden "Seiken Densetsu" -osien edelle.